Ekonomisk trygghet vid

arbetslöshet

 13

.

Förslag till statsbudget för år 1998

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 7

3 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet 11

3.1 Omfattning och ändamål 11

3.2 Resultatbedömning 12

3.3 Åtgärder utanför utgiftsområdet 13

3.4 Utgiftsutvecklingen för det i utgifts-

 område 13 ingående verksamhets-

 området 13

4 Ersättning vid arbetslöshet 15

4.1 Anslag 15

A 1 Bidrag till arbetslöshetsersättning 15

A 2 Bidrag till lönegarantiersättning 18

.

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

(1997:485) om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring,

2. godkänner regeringens förslag om

generationsväxling (ramanslaget A 1 Bidrag till

arbetslöshetsersättning),

3. godkänner att högst 1 000 000 000 kronor av

ramanslaget A1 Bidrag till arbetslöshetsersättning

får användas under budgetåret 1998 för

försökverksamhet med friare användning av

arbetslöshetsersättning,

4. medger att en rörlig kredit får disponeras i

Riksgäldskontoret om högst 2 000 000 000 kronor

under budgetåret 1998 för utbetalningar av

lönegarantiersättning (ramanslaget A 2 Bidrag till

lönegarantiersättning),

5. för budgetåret 1998 anvisar anslagen under

utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid

arbetslöshet enligt följande uppställning:

ANSLAG

ANSLAGSTYP

ANSLAGSBELOPP

(TUSENTAL

KRONOR)

A 1 Bidrag till arbetslöshetsersättning

ramanslag

40 681 334

A 2 Bidrag till lönegarantiersättning

ramanslag

2 042 022

Summa för utgiftsområdet

42 723 356

.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om

ändring i lagen (1997:485)

om ändring i lagen

(1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring1, i dess lydelse enligt lagen (1997:485) om ändring i nämnda lag

skall ha följande lydelse.

NUVARANDE LYDELSE

FÖRESLAGEN LYDELSE

11 kap

2 §

Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar eller

andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom arbetstagare i

allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersättning som inte

enligt 8 kap. 19 eller 20 § skattebetalningslagen (1997:483) undantas vid

beräkning av skatteavdrag. Sådan skattepliktig intäkt i form av rabatt, bonus

eller annan förmån som utgår på grund av kundtrohet eller liknande, skall

också anses som inkomst av anställning, om den som slutligt har stått för de

kostnader som ligger till grund för förmånen är någon annan än den som är

skattskyldig för förmånen. Till sådan inkomst räknas dock inte från en och

samma arbetsgivare utgiven lön som under ett år ej uppgått till 1 000 kronor.

Till sådan inkomst räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning som

anges i 1 § första stycket 2-6 och fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster. I fråga om arbete som har utförts

utomlands bortses vid beräkningen av pensionsgrundande inkomst från

sådana lönetillägg som betingas av ökade levnadskostnader och andra

särskilda förhållanden i sysselsättningslandet. Såsom inkomst av anställning

anses även

a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt

sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande ersättning som utgår enligt annan författning eller på grund av

regeringens förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

b) föräldrapenningförmåner,

c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för

merkostnader,

d) dagpenning från arbetslöshetskassa,

f) utbildningsbidrag under

arbetsmarknadsutbildning och

yrkesinriktad rehabilitering i form

av dagpenning,

f) utbildningsbidrag under

arbetsmarknadsutbildning och

yrkesinriktad rehabilitering i form

av dagpenning samt ersättning vid

generationsväxling,

g) korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349) eller lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning enligt

de för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

j) utbildningsbidrag för doktorander,

k) timersättning vid

vuxenutbildning för

utvecklingsstörda (särvux) och vid

svenskundervisning för invandrare

(sfi),

k) timersättning vid

vuxenutbildning för

utvecklingsstörda (särvux),

l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

m) från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden utgående bidrag

som ej är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den

mån regeringen så förordnar,

n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen rörelse,

p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs

självständigt,

r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

s) ersättning från semesterkassa.

.

I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för

utfört arbete i annan form än pension och ersättning från semesterkassa, i

fråga om ersättning till idrottsutövare från visst slag av ideell förening samt

i

fråga om ersättning från vinstandelsstiftelse eller annan juridisk person med

motsvarande ändamål gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde styckena.

Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller

annan ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är

bosatt utom riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den

försäkrade sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3

kap. 2 a § första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på

svenskt handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till

svenska medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk

juridisk person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande

inflytande över den utländska juridiska personen, enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för

tilläggspensionsavgiften.

Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare,

som tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i

riket, om en utländsk beskickning här i riket enligt av Riksförsäkringsverket

godtagen förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses

som arbetsgivare.

1Lagen omtryckt 1982:120

3 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

3.1 Omfattning och ändamål

Utgiftsområde 13 omfattar enligt regeringens förslag

under budgetåret 1998 bidrag till inkomstrelaterad

arbetslöshetsersättning samt utgifter för grundbelopp

och utjämningsbidrag till arbetslöshetskassorna.

Området omfattar vidare en aktivare användning av

arbetslöshetsersättningen, offentligt tillfälligt arbete för

äldre arbetslösa, bidrag till arbetsgivare vid resursarbete

och ersättning till personer som får tillfällig

avgångsersättning eller ersättning vid

generationsväxling. Under utgiftsområdet återfinns

också utgifter för lönegarantiersättning, vilken skall

ersätta arbetstagarnas lönefordringar vid arbetsgivarens

konkurs. Från anslaget som finansierar

lönegarantiersättning betalas också avbetalningar till

Riksgäldskontoret för den skuld som kvarstår från

lönegarantifonden.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

78

202,8

52

050,6

43

315,4

42

723,4

33

541,1

25

280,1

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

Arbetslöshetens omfattning är avgörande för

utgiftsutvecklingen. Därutöver har antalet personer som

berörs av företagskonkurser betydelse för hur mycket

som betalas ut i lönegarantiersättning. Den negativa

arbetslöshetsutvecklingen under 1990-talet har inneburit

att utbetalningarna av arbetslöshetsersättning har ökat

kraftigt. Samtidigt har den genomsnittliga utbetalade

dagpenningen från arbetslöshetsförsäkringen ökat

successivt. Antalet arbetslösa har fram till den 1 augusti

1997 uppgått till i genomsnitt cirka 368 000 personer

per månad. Av dessa har omkring 70 procent fått

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen.

Utbetalningarna av lönegaranti har stabiliserats kring 1

miljard kronor per år. Därtill kommer amorteringar av

den gamla skulden från lönegarantifonden. Skulden

beräknas vara avbetald senast under år 1999.

Utbetalningarna från utgiftsområde 13 har blivit

större än vad regeringen beräknade för budgetåret

1995/96 och första halvåret 1997. Orsaken är en högre

arbetslöshet samt, under budgetåret 1995/96, ett större

antal sökande i åtgärden arbetslivsutveckling än väntat.

På tilläggsbudgeten för budgetåret 1997 har riksdagen

på förslag av regeringen beslutat att skjuta till totalt 5

556 miljoner kronor till utgiftsområdet. Regeringen

föreslår dessutom i nu aktuell tilläggsbudget att

ytterligare 1 585 miljoner kronor anvisas under

utgiftsområdet.

Större förändringar

Riksdagen har under våren 1997 beslutat om en allmän

och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (prop.

1996/97:107, bet. 1996/97:AU13, rskr. 1996/97:236,

prop. 1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20, rskr.

1996/97:284). Beslutet om en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring ökar utbetalningarna från

utgiftsområdet, bland annat till följd av höjningen av

kompensationsnivån från 75 till 80 procent i

försäkringen. Förslagen i propositionen finansieras

främst utanför utgiftsområdet via en höjd

finansieringsavgift.

Riksdagen har beslutat (prop. 1996/97:150, bet.

1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284) att kostnaderna för

den nya åtgärden resursarbete skall belasta

utgiftsområde 13. Riksdagen har också beslutat att

ersättning till personer som får tillfällig

avgångsersättning skall betalas från utgiftsområdet. För

att använda arbetslöshetsersättningen mer aktivt har

riksdagen vidare bemyndigat regeringen att i begränsad

omfattning besluta om att arbetslösa skall kunna erhålla

arbetslöshetsersättning i andra situationer än vid öppen

arbetslöshet.

Lönegarantin är för närvarande föremål för översyn.

Förmånsrättskommittén (Ju 1996:02) har bland annat till

uppgift att analysera alternativa möjligheter till hur

statens kostnader för lönegarantin skall minska med 300

miljoner kronor.

Mål för utgiftsområdet

Utgiftsområdet skall medverka till att underlätta och

stimulera omställning och därigenom öka flexibiliteten

på arbetsmarknaden.

Prioriteringar för år 1998

Under budgetåret 1998 skall aktivitet och omställning

under arbetslöshet prioriteras i en större omfattning än

tidigare.

3.2 Resultatbedömning

Tillståndet och utvecklingen inom området

Arbetslösheten har stigit kraftigt i Sverige under

1990-talet. Detta har inneburit att utgifterna för

arbetslöshetsersättningen har stigit. Tiden då de sökande

är inskrivna vid arbetsförmedlingen har också ökat

successivt under 1990-talet. Av det totala antalet

arbetssökande under budgetåret 1995/96 hade över

hälften varit inskrivna på förmedlingen i mer än ett år

och nästan en tredjedel över två år. Sökande med

arbetslöshetsersättning tenderar dessutom att vara

inskrivna på förmedlingen under längre perioder än

övriga arbetssökande. Detta har inneburit att de

arbetslösa har blivit beroende av

arbetslöshetsersättningen för sin försörjning under allt

längre perioder.

Diagram 3.1

Under budgetåret 1995/96 var omkring 344 000

personer öppet arbetslösa, varav 154 000 kvinnor och

190 000 män, vilket motsvarade cirka 8 procent av

arbetskraften. Som redovisats i den reviderade

finansplanen beräknar regeringen att den öppna

arbetslösheten kommer att uppgå till i genomsnitt

8,4 procent av arbetskraften under budgetåret 1997. Det

är 0,5 procentenheter högre än vad regeringen bedömde

i vårpropositionen. Det innebär att utbetalningarna från

utgiftsområdet nu förväntas öka ytterligare under

innevarande budgetår.

De viktigaste statliga insatserna inom

området

Arbetslöshetsersättningen är en viktig del av den aktiva

arbetsmarknadspolitiken som skall underlätta och

stimulera arbetskraftens omställning och öka

flexibiliteten på arbetsmarknaden. Ersättningen skall

kompensera för förlorad arbetsinkomst vid ofrivillig

arbetslöshet och bidra till en ökad trygghet för

individerna under en omställningsperiod. Kraftigt ökade

resurser har avsatts för att finansiera

arbetslöshetsersättningen sedan början av 1990-talet.

Orsaken till detta är främst den stigande arbetslösheten.

Diagram 3.2

Regeringen har sedan mandatperiodens början beslutat

om omfattande förändringar i arbetslöshetsersättningen.

I propositionen om en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107, bet.

1996/97:AU13, rskr. 1996/97:236) har regeringen

föreslagit ytterligare förändringar i försäkringen i syfte

att anpassa arbetslöshetsförsäkringen till det framtida

arbetslivet samt att skapa ett robust system som ligger

fast under en lång period. Propositionen har med vissa

smärre justeringar godtagits av riksdagen.

Effekter av statliga insatser

Arbetslöshetsersättningen ökar tryggheten för personer i

arbetskraften. Detta underlättar strukturomvandlingen

och arbetskraftens omställningsförmåga, vilket ökar

flexibiliteten på arbetsmarknaden. Ersättningen

medverkar till att minska inkomstklyftorna mellan dem

som har arbete och dem som saknar arbete.

Ersättningen är således även en viktig del av

fördelningspolitiken, men också av den aktiva

arbetsmarknadspolitiken.

De utökade möjligheterna att finansiera

arbetsmarknadspolitiska åtgärder med medel från

utgiftsområde 13 har bidragit till att begränsa

arbetslöshetens skadeverkningar genom att arbetslösa

har aktiverats och ökat sin kompetens. Därigenom har

långtidsarbetslöshet och utslagning från

arbetsmarknaden förhindrats.

Regeringens slutsatser

Regeringen anser att det inte är acceptabelt att allt fler

personer är arbetslösa under långa perioder. Regeringen

har därför intensifierat insatserna för att bekämpa

långtidsarbetslösheten under innevarande år. Det krävs

dock ytterligare åtgärder. Målet är att de arbetslösa hela

tiden skall ha en kompetens och erfarenhet som gör att

de ständigt är anställningsbara så att de kan konkurrera

om de arbetstillfällen som uppstår.

Arbetslöshetsersättningens roll som

omställningsförsäkring är viktig i detta sammanhang.

Det finns i dag flera möjligheter för arbetslösa att via

olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder komma in på

arbetsmarknaden. Det finns dock starka skäl att

ytterligare öka rörligheten på arbetsmarknaden,

förbättra matchningen mellan lediga platser och

arbetslösa samtidigt som insatserna för de yngre

sökande bör intensifieras. Införandet av en

generationsväxling ökar möjligheterna för yngre

långtidsarbetslösa att få arbete på den reguljära

arbetsmarknaden.

3.3 Åtgärder utanför utgiftsområdet

Ett av de viktigaste målen för regeringens politik är att

bekämpa arbetslösheten. Det kortsiktiga målet är att

halvera den öppna arbetslösheten fram till år 2000. Det

långsiktiga målet är full sysselsättning. En minskning av

arbetslösheten kräver insatser inom flera politikområden

utöver det arbetsmarknadspolitiska. En

grundförutsättning för tillväxt och ökad sysselsättning är

en stabil finanspolitik med bibehållna sunda

statsfinanser. Vidare kommer kunskapslyftet och

regeringens näringspolitik att ha såväl kortsiktiga som

långsiktiga positiva effekter på arbetslöshetsnivån. En

lägre arbetslöshet kommer också att minska

utbetalningarna från utgiftsområde 13.

3.4 Utgiftsutvecklingen för det i utgiftsområde 13 ingående

verksamhetsområdet

UTGIFT

1995/96

DÄRAV

1996

ANVISAT

1997

UTGIFTSPROG

NOS

1997

FÖRSLAG

1998

BERÄKNAT

1999

BERÄKNAT

2000

A Ersättning vid arbetslöshet

78

202,8

52

050,6

41

730,4

43 315,4

42

723,4

33

541,1

25

280,1

Utgiftsområdets storlek har bland annat varierat till följd

av att vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder har

belastat utgiftsområdet under begränsade perioder.

Utgifterna för åtgärderna arbetslivsutveckling och

datortek, vilka tidigare belastat utgiftsområdet, beräknas

från och med budgetåret 1997 under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv. Betalning av räntor på det

kvarvarande underskottet i arbetsmarknadsfonden

beräknas inte längre under utgiftsområdet. Dessa

förändringar har inneburit att de beräknade utgifterna

för utgiftsområde 13 har minskat med cirka 9 900

miljoner kronor under budgetåret 1997 i jämförelse med

år 1996.

Ersättning till personer i åtgärden offentligt tillfälligt

arbete (OTA) för äldre arbetslösa belastar

utgiftsområdet. Åtgärden infördes den 1 november

1996. Syftet med åtgärden är att erbjuda arbetslösa som

har fyllt 55 år aktiviteter i form av kvalitetshöjande

insatser inom den offentliga sektorn.

Riksdagen har beslutat om omfattande förändringar

av arbetslöshetsersättningen i enlighet med regeringens

proposition om en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107, bet.

1996/97:AU13, rskr. 1996/97:236). Propositionen har

bland annat inneburit att villkoret för att kvalificera sig

för rätt till arbetslöshetsersättning har stramats upp.

Syftet är att personer som får ersättning skall ha en

tydlig förankring på arbetsmarknaden. Riksdagen

beslutade att den sökande skall ha arbetat minst 70

timmar per månad i minst sex månader under en ramtid

av tolv månader (alternativt skall den sökande ha arbetat

450 timmar under en sammanhängande tid av sex

kalendermånader med minst 45 timmar i varje månad)

för att få ersättning från försäkringen eller uppfylla

arbetsvillkoret i det kontanta arbetsmarknadsstödet

(KAS).

Regeringen har vid ett flertal tillfällen framhållit att

så snart det statsfinansiella läget tillåter skall en höjning

av kompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen

genomföras. Det framgångsrika statsfinansiella

saneringsprogrammet har inneburit att det nu blivit

möjligt att höja ersättningen. Riksdagen har därför på

förslag av regeringen i propositionen om en allmän och

sammanhållen arbetslöshetsförsäkring beslutat att

kompensationsnivån i försäkringen skall höjas från 75

procent till 80 procent från och med den 29 september

1997. Vidare har riksdagen beslutat att det kontanta

arbetsmarknadsstödet skall ersättas med ett så kallat

grundbelopp från och med den 1 januari 1998.

Grundbeloppet skall uppgå till 240 kronor per dag. Den

högsta ersättningsnivån för den inkomstrelaterade

ersättningen kommer att höjas från 564 kronor per dag

till 580 kronor per dag från den 29 december 1997.

Riksdagen har vidare på förslag av regeringen beslutat

om en rad andra förändringar i arbetslöshetsersättningen

vilka också syftar till att göra försäkringen mer robust

och anpassad till framtidens arbetsmarknad. Vidare har

beslutet inneburit att ersättningens karaktär av

omställningsförsäkring betonats.

Reformerna i försäkringen är till största delen

finansierade genom en höjning av finansieringsavgiften.

Det innebär att reformerna ökar utgifterna på

utgiftsområdet. Förändringarna i försäkringen påverkar

dock inte statsbudgetens saldo.

Riksdagen beslutade på tilläggsbudget (prop.

1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284)

för budgetåret 1997 att regeringen får föreskriva att

ersättning från arbetslöshetsersättningen får lämnas i

begränsad omfattning till arbetslösa personer som deltar

i olika aktiviteter. Möjligheten att använda försäkringen

på detta mer aktiva sätt gäller från och med den 1 juli

1997 till och med den 31 december 1998. För år 1997

får verksamheten omfatta högst 500 miljoner kronor

och för år 1998 anser regeringen att högst

1 000 miljoner kronor av arbetslöshetsersättningen får

användas för detta ändamål. Syftet är att öka det lokala

inflytandet så att fler lokalt anpassade projekt

genomförs. Projekten skall bidra till att ge de arbetslösa

ytterligare möjligheter att bibehålla och utveckla sin

kompetens i aktiva åtgärder i stället för att passivt

erhålla arbetslöshetsersättning.

Riksdagen beslutade enligt regeringens förslag på

tilläggsbudget att från och med den 1 juli 1997 till

utgången av 1998 införa åtgärden resursarbete.

Åtgärden är en vidareutveckling av den

försöksverksamhet som bedrivits i Kalmar. Åtgärden

infördes mot bakgrund av de positiva erfarenheterna

från försöksverksamheten. Statens bidrag till

deltagarnas lön i resursarbete betalas från

utgiftsområdet.

På tilläggsbudget antog vidare riksdagen förslaget om

tillfällig avgångsersättning. Förslaget innebär att

personer som fyllt 60 men inte 65 år och varit inskrivna

på förmedlingen i mer än två år skall ges möjlighet att

få arbetslöshetsersättning, vilken benämns tillfällig

avgångsersättning, utan krav på aktivt arbetssökande.

Ansökan kan göras under perioden den 1 juli till den 31

december 1997. Utbetalningarna till individerna som får

tillfällig avgångsersättning sker från utgiftsområdet.

De antaganden om den ekonomiska utvecklingen och

arbetslösheten som redovisas i den reviderade

finansplanen ligger till grund för regeringens beräkning

av de förväntade utgifterna från utgiftsområde 13. Med

anledning av den reviderade prognosen för den öppna

arbetslösheten föreslår regeringen på tilläggsbudget att

ytterligare 1 585 miljoner kronor tillförs anslaget för

ersättning vid arbetslöshet.

4 Ersättning vid arbetslöshet

Verksamhetsområdet överensstämmer med det tidigare

beskrivna utgiftsområdet och regeringen redovisar

därför inte utvecklingen under verksamhetsområdet.

4.1 Anslag

A 1 Bidrag till

arbetslöshetsersättning

1995/96

Utgift

75 384

857

1

Därav

1996

Utgift

50 002

000

1997

Anslag

34 088

334

2

Utgifts

-

progno

s

41 229

3343

1998

Förslag

40 681

334

1999

Beräkna

t

31 535

334

2000

Beräkna

t

23 874

334

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. På tilläggsbudget har ytterligare 5 556 miljoner kronor anvisats

3. Regeringen har nu på tilläggsbudget föreslagit att ytterligare

1 585 miljoner kronor skall anvisas

Statsbidrag till arbetslöshetsförsäkringen

Arbetslöshetsförsäkringen skall ge personer, som har

haft en viss etablering på arbetsmarknaden och som blir

arbetslösa en rimlig ersättning under en

omställningsperiod tills de får ett nytt arbete.

Hur arbetslösheten utvecklas är avgörande för

anslagets storlek. Utgifterna under anslaget påverkas

utöver konjunkturen av hur reglerna i

arbetslöshetsförsäkringen utformas. Reglerna

bestämmer bland annat ersättningsnivåer,

ersättningsperiodernas längd och genom

ersättningsvillkoren hur många personer som

kvalificerar sig för rätt till arbetslöshetsersättning.

Under budgetåret 1995/96 var i genomsnitt cirka

344 000 personer arbetslösa per månad. Av dessa fick

omkring 69 procent ersättning från

arbetslöshetsförsäkringen. Under budgetåret 1995/96

(18 månader) utbetalades 75 385 miljoner kronor i

bidrag till arbetslöshetsersättning. Det var

14 027 miljoner kronor mer än vad regeringen bedömde

inför budgetåret 1995/96. Regeringen medgav att AMS

fick överskrida anslaget för budgetåret 1995/96.

Orsaken till den större utgiften var framför allt en högre

arbetslöshet än väntat och ett större antal deltagare i

åtgärden arbetslivsutveckling än vad regeringen tidigare

beräknat. Samtidigt innebar de lägre räntorna för den

kvarstående skulden på arbetsmarknadsfonden att

kostnaderna blev lägre än vad regeringen bedömde inför

budgetåret 1995/96.

Regeringen beräknar i den reviderade finansplanen

att i genomsnitt 361 000 personer kommer att vara

öppet arbetslösa under budgetåret 1997. Det motsvarar

cirka 8,4 procent av arbetskraften. Andelen arbetslösa

med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen beräknas

till omkring 70 procent under år 1997. Den totala

kostnaden för ersättning till arbetslösa medlemmar i

kassorna beräknas till 37 762 miljoner kronor under

budgetåret 1997. Totalt beräknas anslaget till 41 229

miljoner kronor under budgetåret 1997. Det är 7 141

miljoner kronor mer än vad som angavs i

budgetpropositionen (prop 1996/97:1 utg. omr. 13).

Riksdagen beslutade på tilläggsbudget att anvisa

ytterligare 5 556 miljoner kronor till anslaget för

budgetåret 1997. Regeringen föreslår nu på

tilläggsbudget att ytterligare 1 585 miljoner kronor

tillförs anslaget.

Kontant arbetsmarknadsstöd/grundbelopp

Det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) skall

ekonomiskt stödja arbetslösa under en övergångstid när

de söker arbete. En del av personerna som får KAS är

ungdomar vilka kvalificerar sig till ersättningen genom

att uppfylla det så kallade utbildningsvillkoret.

Också för KAS finns det ett starkt samband mellan

nivån på arbetslösheten och hur utgifterna utvecklas.

Utgifterna för KAS är dock betydligt mindre än för

statsbidrag till arbetslöshetsförsäkringen. Det beror på

att den genomsnittliga ersättningsnivån är lägre samt att

betydligt färre personer får KAS än ersättning från

arbetslöshetsförsäkringen.

Under budgetåret 1995/96 uppgick kostnaderna för

KAS till 3 642 miljoner kronor. I genomsnitt fick cirka

31 800 personer per månad KAS under budgetåret

1995/96. Under budgetåret 1995/96 var kostnaderna för

KAS större än tidigare. Detta var en effekt av att

utbetalningarna från den då befintliga statliga

arbetsmarknadskassan skedde under anslagsposten för

KAS. Utbetalningar från denna kassa upphörde den 1

juli 1996.

Under budgetåret 1997 beräknas kostnaderna för

KAS till 1 808 miljoner kronor för i genomsnitt cirka

35 000 personer per månad. Riksdagen har beslutat att

KAS skall ersättas med ett grundbelopp från den 1

januari 1998.

Utjämningsbidrag

Utjämningsbidrag och utjämningsavgift infördes den 1

januari 1989 för att utjämna skillnaderna i nivån på

medlemsavgifterna i de olika arbetslöshetskassorna.

Utjämningsavgiften utgör tre procent av den gällande

högsta dagpenningen. Den beräknas för varje medlem

som finns i kassan vid utgången av det senaste

verksamhetsåret. Utjämningsavgiften betalas till staten

som fördelar utjämningsbidrag till de

arbetslöshetskassor som har rätt till det.

Kostnaderna för utjämningsbidraget uppgick under

budgetåret 1995/96 till 63,7 miljoner kronor. Under

budgetåret 1997 beräknas kostnaderna för

utjämningsbidraget till 64,1 miljoner kronor.

Aktivare användning av arbetslöshetsersättningen

Regeringen har i tilläggsbudget för år 1997 (prop.

1996/97:150) föreslagit att arbetslöshetsersättningen på

försök under perioden den 1 juli 1997 till den 31

december 1998 skall kunna användas på ett mer aktivt

sätt. Enligt reglerna för arbetslöshetsersättningen krävs i

princip att den arbetslöse inte får ägna sig åt någon

annan verksamhet än att aktivt söka arbete. Förslaget

som godkänts av riksdagen innebär att ersättning skall

kunna lämnas även till en arbetslös som exempelvis

deltar i ett projekt som inte ryms inom ramarna för den

ordinarie arbetsmarknadspolitiska verksamheten.

Under budgetåret 1997 får försöksverksamheten

omfatta högst 500 miljoner kronor. Under budgetåret

1998 anser regeringen att försöksverksamheten bör få

omfatta högst 1 000 miljoner kronor.

Försöksverksamheten kommer att utvärderas.

Offentligt tillfälligt arbete

Den 1 november 1996 infördes en ny

arbetsmarknadspolitisk åtgärd, offentligt tillfälligt arbete

för äldre arbetslösa (OTA). Personer som fyllt 55 år

och varit arbetslösa i minst 24 månader och som får

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS kan

anvisas till åtgärden. Staten, kommuner, kyrkliga

kommuner, landsting och de allmänna

försäkringskassorna kan vara anordnare. Verksamheten

kan även bedrivas inom kommunalt finansierade privata

och kooperativa alternativ till kommunal verksamhet.

Syftet med åtgärden är att ta till vara de äldre

arbetslösas kompetens samt att höja kvaliteten i

verksamheten. Åtgärden skall finnas under budgetåren

1997 och 1998. Anvisningstiden är obegränsad under

denna period. Deltagaren får utbildningsbidrag samt en

stimulansersättning om 45 kronor per dag.

Den beräknade omfattningen av åtgärden för

budgetåret 1997 är 5 000 personer per månad. För

närvarande deltar cirka 6 000 personer i åtgärden, varav

cirka 2 500 kvinnor och cirka 3 500 män.

Resursarbete

Resursarbete är en ny åtgärd som infördes den 1 juli

1997.

Arbetstagarorganisationer och arbetsgivare på en

arbetsplats inom stat, kommun, landsting, kyrkliga

kommuner eller allmänna försäkringskassor kan komma

överens om att inrätta resursarbeten inom alla

yrkeskategorier. Syftet är att åstadkomma

kvalitetshöjande insatser. Till dessa arbeten kan

personer vilka varit inskrivna i mer än sex månader som

arbetssökande vid arbetsförmedlingen och som har rätt

till arbetslöshetsersättning anvisas som en extra resurs i

det ordinarie arbetet. Åtgärden innebär, i likhet med

beredskapsarbete, att den anvisade får lön enligt ett

särskilt träffat lokalt avtal. Lönen får uppgå till 90

procent av den dagpenninggrundande inkomsten, dock

till högst 620 kronor per dag till och med den 28

december 1997 och till högst 638 kronor därefter. Den

anvisade betraktas som arbetstagare, men lagen

(1982:80) om anställningsskydd är inte tillämplig. Ett

resursarbete får omfatta högst sex månader, med

möjlighet till förlängning till nio månader. Som

motprestation förbinder sig arbetsgivaren att täcka alla

kortare vikariatsbehov som uppstår med dessa

resursarbetare. För arbetstimmar i resursarbete utgår

lön enligt det särskilt träffade lokala avtalet. Pågår

resursarbetet på deltid, skall arbetslöshetsersättningen

nedräknas i motsvarande mån. Arbetsgivaren får ett

bidrag som motsvarar den anvisades

arbetslöshetsersättning. Då åtgärden bryts av vikariat

lämnas lön i enlighet med gällande kollektivavtal.

Verksamheten är tillfällig och får bedrivas mellan

den 1 juli 1997 och den 31 december 1998.

Arbetsförmedlingsnämnden beslutar om

resursarbete.

Tillfällig avgångsersättning

Tillfällig avgångsersättning innebär att helt arbetslösa

personer som har fyllt 60 men inte 65 år har möjlighet

att få arbetslöshetsersättning som benämns tillfällig

avgångsersättning. Erbjudandet gäller från och med den

1 juli till och med den 31 december 1997. Denna

ersättning lämnas tills dess att personerna uppnår

pensionsåldern utan krav på arbetssökande eller annan

aktivitet. För att beviljas denna ersättning krävs att den

arbetslöse har fått arbetslöshetsersättning eller deltagit i

en arbetsmarknadspolitisk åtgärd i minst tolv månader

från och med den 1 januari 1996 till och med den 15

april 1997. Ansökningarna görs hos den sökandes

arbetslöshetskassa respektive länsarbetsnämnd. I

samband med att det från och med den 1 januari 1998

införs en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring kommer utbetalningarna att ske

genom några av de i dag existerande

arbetslöshetskassorna eller genom den nya

kompletterande arbetslöshetskassan.

I samband med riksdagsbehandlingen av förslaget

om införande av tillfällig avgångsersättning framställde

utskottet ett antal frågor (bet. 1996/97:AU13). Frågorna

rörde den praktiska tillämpningen av lagförslaget.

Utskottet ansåg det vara viktigt att de frågor utskottet

ställde klarades ut och förutsatte att saken reglerades i

en förordning eller om så erfordrades att regeringen

återkom till riksdagen i frågan.

AMS har i förordning givits ett generellt

bemyndigande att meddela föreskrifter för

verkställigheten av lagen om arbetslöshetsförsäkring och

lagen om kontant arbetsmarknadsstöd. Enligt vad

regeringen inhämtat har AMS utnyttjat detta

bemyndigande och klarat ut de frågor om tillämpningen

som väckts. Regeringen anser mot bakgrund av detta att

det för närvarande inte är nödvändigt med ytterligare

bestämmelser när det gäller tillämpningen av den

tillfälliga avgångsersättningen.

Den 1 september 1997 hade cirka 9 500 personer

beviljats tillfällig avgångsersättning.

Regeringens överväganden

Anvisat anslag

För budgetåret 1998 föreslår regeringen att anslaget för

bidrag till arbetslöshetsersättning skall uppgå till

40 681 334 000 kronor. Detta baseras på antaganden

om den ekonomiska utvecklingen enligt den reviderade

finansplanen. Regeringen beräknar anslaget till

31 535,3 miljoner kronor för år 1999 och 23 874,3

miljoner kronor för år 2000.

I enlighet med vad som aviserades i 1997 års

ekonomiska vårproposition föreslår regeringen att

1 000 miljoner kronor av medlen under anslaget för

bidrag till arbetslöshetsersättning får användas på ett

aktivare sätt i enlighet med vad regeringen anfört i

vårpropositionen.

Generationsväxling

Bland de sysselsatta finns många äldre som arbetar med

fysiskt eller psykiskt slitsamma arbeten och som gärna

skulle vilja sluta arbeta före sin ordinarie

pensionsavgång om det fanns ekonomiska

förutsättningar. Under de senaste åren har medelåldern

bland de sysselsatta stigit. Samtidigt är ungefär hälften

av de arbetslösa under 35 år och många av dem är

långtidsarbetslösa med en svag förankring på

arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund föreslår

regeringen att en möjlighet till så kallad

generationsväxling införs.

Förslaget innebär att anställda som har fyllt 63 år,

efter överenskommelse med arbetsgivaren, erbjuds

möjlighet att lämna arbetsmarknaden i förtid. En

förutsättning bör vara att en vakans som uppstår fylls

med en långtidsarbetslös som har fyllt 20 men inte 35

år. För att kunna ta del av åtgärden måste ansökan

göras under perioden den 1 januari - den 31 augusti

1998. En annan förutsättning bör vara att den äldre har

haft sammanhängande anställning i minst två år

omedelbart före generationsväxlingen. Vidare bör för

rätt till ersättning gälla att den äldre inte står till

arbetsmarknadens förfogande för den arbetstid som han

eller hon har lämnat.

Den äldre arbetstagare som på detta sätt lämnar

arbetsmarknaden föreslås få en ersättning från staten

som motsvarar 80 procent av den sjukpenninggrundande

inkomst, SGI, som arbetstagaren skulle ha haft

omedelbart före avgången om den allmänna

försäkringskassan då hade känt till samtliga

förhållanden, dock högst 14 400 kronor per månad

under år 1998. Den fastställda ersättningen till den

enskilde och det högsta beloppet bör knytas till

basbeloppet och räknas om efter förändring av detta.

Ersättningen bör vara pensionsgrundande och lämnas

även vid sjukdom.

Ersättningen till den äldre bör få betalas ut längst till

dess att han eller hon får ålderspension, dock som längst

till och med månaden före den månad som

vederbörande fyller 65 år. Avtalspension bör inte

påverka nivån på ersättningen. Den som har mindre än

hel förtidspension bör kunna ingå i systemet.

Generationsväxling sker då för den arbetstid som den

äldre lämnar. Förtidspensionen påverkas inte. Om

arbetsgivaren avvecklar sin verksamhet eller går i

konkurs under tiden åtagandet avser bör statens ansvar

att till den äldre betala hela den fastställda ersättningen

kvarstå.

Som en delfinansiering av den statliga ersättningen

bör arbetsgivaren betala ett finansieringsbidrag till staten

som motsvarar 25 procent av den ersättning som staten

lämnar. Arbetsgivaren och arbetstagaren kan dessutom

sluta avtal om att arbetsgivaren skall betala ersättning

utöver finansieringsbidraget. Denna frivilliga extra

ersättning betalas av arbetsgivaren direkt till

arbetstagaren. Socialavgifter skall erläggas för den extra

ersättningen.

Syftet är att den långtidsarbetslöse skall ersätta en

äldre arbetstagare inom samma driftsenhet. För att

underlätta tillämpningen bör dock så kallade

successionskedjor få tillämpas. Dessa skall vara klart

överskådliga samt bör godkännas av

länsarbetsnämnden. Den arbetslöse anvisas av

arbetsförmedlingen och skall erbjudas en

tillsvidareanställning hos arbetsgivaren. Det bör inte

vara möjligt för arbetsgivaren att få

arbetsmarknadspolitiska medel i samband med

anställningen av den yngre.

Generationsväxling får inte ske om någon hävdar att

han eller hon har företrädesrätt till anställningen.

I princip bör den unge ersättaren få samma

arbetstidsmått som den äldre hade. Det bör dock finnas

möjlighet för den äldre att lämna endast del av tjänsten.

Den yngre ges då möjlighet att fylla ut tjänsten till den

del den äldre har lämnat den. Arbetsgivaren bör därvid

få lägga samman lämnad tid från flera anställningar vid

anställning av ny arbetskraft.

Länsarbetsnämnden skall godkänna avtalet mellan

arbetstagaren och arbetsgivaren om generationsväxling.

Den allmänna försäkringskassan beräknar

ersättningsnivån och administrerar utbetalningen till den

enskilde. Länsarbetsnämnden bör administrera

finansieringsbidraget som arbetsgivaren skall betala till

staten.

Generationsväxlingen bör finansieras delvis genom

de minskade kostnader för arbetslöshetsersättning som

uppstår i och med att unga arbetslösa får arbete samt

genom det finansieringsbidrag som arbetsgivaren

betalar.

Resterande utgifter bör finansieras genom den

höjning och utvidgning av finansieringsbidraget vid

arbetsplatsintroduktion som föreslås under utgiftsomåde

14. De medel som anvisas över anslag beräknas till

1 163 miljoner kronor år 1998, 881 miljoner kronor år

1999 samt 388 miljoner kronor år 2000. Medlen bör

anvisas under anslaget för bidrag till

arbetslöshetsersättning. Inkomsterna för det

finansieringsbidrag som arbetsgivaren betalar beräknas

till 291 miljoner kronor år 1998, 220 miljoner kronor år

1999 samt 97 miljoner kornor år 2000.

Förslaget föranleder ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring. Förslaget till ändring i 11 kap. 2 § k

nämnda lag kommenteras under utgiftsområde 11

Ersättning vid ålderdom.

A 2 Bidrag till lönegarantiersättning

1995/96

Utgift

2 817

930

1

Därav

1996

Utgift

2 048

600

1997

Anslag

2 086

050

Utgifts

-

progno

s

2 086

050

1998

Förslag

2 042

022

1999

Beräkna

t

2 005

787

2000

Beräkna

t

1 405

787

1. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget finansieras utbetalning av ersättningar till

arbetstagare för lönefordringar i konkurs i enlighet med

lönegarantilagen (1992:497). Vidare finansieras

amorteringar till Riksgäldskontoret för den skuld som

kvarstår från lönegarantifonden. Skulden uppgick den

31 december 1996 till drygt 1,9 miljarder kronor.

Fr.o.m. år 1997 betalas från anslaget även ersättningar

till länsstyrelserna för deras arbete med utbetalning av

lönegarantimedel. Medlen för lönegarantiersättning

finansieras genom en lönegarantiavgift enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter. Avgiften uppgår fr.o.m.

den 1 januari 1996 till 0,25 procent av avgiftsunderlaget

för socialavgifterna. Anslaget disponeras av

Kammarkollegiet.

Så länge skulden från lönegarantifonden kvarstår

styrs utgifterna på området av inkomsterna av

lönegarantiavgiften. Därefter styrs de av antalet

konkurser, av hur många arbetstagare som omfattas av

konkurserna samt av de bestämmelser som styr rätten

till ersättning.

En jämförelse mellan utfall och budget för budgetåret

1995/96 visar att belastningen på anslaget för det

budgetåret blev ca 16 procent högre än vad som

budgeterats. Ökningen hänför sig dock i första hand till

ökade intäkter av lönegarantiavgiften och till följd därav

ökade amorteringar på skulden från lönegarantifonden.

Amorteringarna uppgick budgetåret 1995/96 till ca 1

100 miljoner kronor. Utbetalningarna av

lönegarantiersättning har stabiliserats på en lägre nivå

efter den kraftiga uppgången i början av 1990-talet.

Budgetåret 1992/93 var utbetalningarna 4,5 miljarder

kronor, budgetåret 1993/94 knappt 2 miljarder kronor

och budgetåret 1994/95 endast ca 975 miljoner kronor.

Budgetåret 1995/96 uppgick utbetalningarna till 1 522

miljoner kronor, varav ca 1 100 miljoner kronor avser

år 1996.

Under första halvåret 1997 har utgifterna på anslaget

uppgått till 945 miljoner kronor, varav drygt 500

miljoner kronor avser utbetalningar av

lönegarantiersättningar.

Prognosen för anslagsbelastningen under innevarande

budgetår tyder på att utbetalningarna kommer att ligga

på en i stort sett oförändrad nivå, eventuellt något lägre

än under år 1996.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Som framgått har utbetalningarna av

lönegarantiersättning stabiliserats på en lägre nivå än

tidigare under 1990-talet, beroende på att antalet

konkurser och antalet berörda arbetstagare har minskat

kraftigt. En allt större del av anslaget har därigenom

kunnat utnyttjas för amortering av den skuld som

kvarstår från lönegarantifonden. Med nuvarande regler

för lönegarantin och en förhållandevis låg nivå på

antalet konkurser beräknas skulden vara amorterad

senast under år 1999. Till dess kvarstår behovet av den

rörliga krediten hos Riksgäldskontoret. För det

innevarande budgetåret uppgår krediten till 3 miljarder

kronor. För budgetåret 1998 föreslås den uppgå till 2

miljarder kronor.

Antalet konkurser och berörda arbetstagare bedöms

med nuvarande ekonomiska utveckling att ligga på en

någorlunda konstant nivå under de närmaste åren.

Tendensen är för närvarande en viss minskning. Med

oförändrade regler skulle utbetalningarna av

lönegarantin ligga på nuvarande nivå, dvs. i

storleksordningen drygt 1 miljard kronor per år.

Den nuvarande lönegarantilagen infördes år 1992.

Löneskyddet har därefter ändrats, framför allt till följd

av ändringar i förmånsrätten år 1994. Vissa ändringar

gjordes i förmånsrättslagen (1970:979) och

lönegarantilagen (1992:497) våren 1997 (prop.

1996/97:102, bet. 1996/97:LU19, rskr. 1996/97:199).

Syftet med ändringarna var framförallt att uppnå en

bättre överensstämmelse mellan de svenska reglerna om

löneskyddet vid konkurs och vad som följer av rådets

direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om

tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd

för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens.

Regeringen beslutade i december 1995 att tillsätta en

parlamentarisk kommitté som skall utreda vissa frågor

om förmånsrätten vid konkurs m.m. (dir. 1995:163).

Kommittén skall enligt sina huvuddirektiv bl.a. ta

ställning till om arbetstagarnas löneskydd vid

arbetsgivarens konkurs kan förbättras utan att statens

kostnader för lönegarantin ökar. Kommittén fick

tilläggsdirektiv den 13 februari 1997 enligt vilka

uppdraget begränsades på så sätt att kommittén inte

skall ta upp de frågor om löneförmånsrätt och

lönegaranti som omfattas av förslagen i den tidigare

angivna propositionen 1996/97:102.

I 1997 års ekonomiska vårproposition aviserade

regeringen att den avsåg att lämna ett utredningsuppdrag

syftande till att föreslå sådana ändringar av

lönegarantibestämmelserna att kostnaderna för

lönegarantiersättningarna kan minska med 300 miljoner

kronor (prop. 1996/97:150, s. 109). Regeringen har den

3 juli 1997 beslutat att genom tilläggsdirektiv uppdra åt

Förmånsrättskommittén att utreda hur en sådan

minskning av statens kostnader för lönegahar den

rantiersättningarna kan genomföras. Vid utformningen

av sitt förslag skall kommittén beakta de totala

samhällsekonomiska kostnaderna. Inriktningen skall

vara att regeländringarna skall kunna träda i kraft så

snart som möjligt. I förslaget till anslag för år 1998 har

beaktats en besparing på 150 miljoner kronor.

Som tidigare uppgetts beräknas skulden från

lönegarantifonden ha slutbetalts senast under år 1999. I

beräkningen av anslaget för år 2000 ingår därför inga

utgifter för räntor och amorteringar på denna skuld.

För budgetåret 1998 föreslår regeringen

2 042 022 000 kronor för anslaget för bidrag till

lönegarantiersättning. Anslaget har beräknats med

hänsyn till en minskning av lönegarantiersättningarna

med 150 miljoner kronor. Regeringen beräknar anslaget

till 2 005,8 miljoner kronor för år 1999 och 1 405,8

miljoner kronor för år 2000.

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 13

 6

 5

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 13

 13

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 13

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 13

 18

 19