Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås medel för budgetåret 1992/93

avseende fjortonde huvudtitelns anslag till strålskydd,

kärnsäkerhet m.m. Därvid föreslås att statens

kärnbränslenämnd upphör som egen myndighet och att

verksamheten förs över till statens kärnkraftinspektion.

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:1597) om finansiering av

hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:1597) om

finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m.

dels att i 3-6 och 8 §§ orden ''''''''statens

kärnbränslenämnd'''''''' skall bytas ut mot ''''''''statens

kärnkraftinspektion'''''''',

dels att i 5 och 6 §§ ordet ''''''''kärnbränslenämnden''''''''

i olika böjningsformer skall bytas ut mot

''''''''kärnkraftinspektionen''''''''.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

Miljö- och naturresursdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20

februari 1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

af[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om vissa anslagsfrågor för budgetåret

1992/93 samt om ändringar i den statliga organisationen på

kärnavfallsområdet.

1 Inledning

Under anslagen C 1 -- C 5 under fjortonde huvudtiteln

för innevarande budgetår redovisas de samlade

kostnaderna för kontroll och säkerhetsåtgärder m.m. med

hänsyn till statens övergripande ansvar för strålskydd och

för säkerhet i kärnteknisk verksamhet.

Statens strålskyddsinstitut (SSI) har lämnat en fördjupad

anslagsframställning för budgetåren 1992/93-1994/95.

Särskilda rapporter som belyser prioriterade verksamheter

och finansieringsfrågor m.m. har utarbetats.

Yttranden har efter remiss inkommit från statens

räddningsverk, socialstyrelsen, arbetarskyddsstyrelsen,

statens naturvårdsverk, statens kärnkraftinspektion,

naturvetenskapliga forskningsrådet, riksrevisionsverket

och statskontoret, statens vattenfallsverk, Forsmarks

Kraftgrupp AB, Svensk Kärnbränslehantering AB, samt

länsstyrelserna i Hallands och Västerbottens län.

Statens kärnkraftinspektion (SKI) har överlämnat en

fördjupad anslagsframställning, benämnd Kärnsäkerhet för

90-talet, för budgetåren 1992/93 -- 1994/95. Till

anslagsframställningen har fogats en rapport över SKI:s

egen utvärdering av det kärnsäkerhetsforskningsprogram

som myndigheten ansvarar för.

Yttranden har efter remiss inkommit från statens

vattenfallsverk, Forsmarks Kraftgrupp AB, OKG AB,

Sydsvenska Värmekraft AB och Svensk

Kärnbränslehantering AB.

Statens kärnbränslenämnd (SKN) har lämnat en

fördjupad anslagsframställning för budgetåren 1992/93-

1994/95.

Yttranden har efter remiss inkommit från statens

vattenfallsverk, Forsmarks Kraftgrupp AB, OKG AB,

Sydsvenska Värmekraft AB och Svensk

Kärnbränslehantering AB.

Regeringen uppdrog genom beslut den 8 maj 1991 åt

statskontoret att utreda vilka ytterligare rationaliserings-

och samordningseffekter som kan uppnås vid en

samlokalisering av de nu aktuella myndigheterna i kvarteret

Garnisonen i Stockholm.

I en särskild rapport till regeringen i januari 1990,

benämnd Säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska

kärnkraftverken (SKI Teknisk rapport 90:1, SSI-rapport 90-

1, januari 1990), har SKI och SSI redovisat situationen vid

de svenska anläggningarna inför 1990-talet. En uppdaterad

rapport (SKI Teknisk rapport 91:30) kom in till regeringen

i november 1991.

Rapporter och remissyttranden finns tillgängliga på

miljö- och naturresursdepartementet.

En arbetsgrupp i regeringskansliet har undersökt

möjligheterna att ytterligare samordna verksamheter inom

kärnavfallsområdet mellan SSI, SKI och SKN.

Arbetsgruppen har redovisat förslag i en promemoria.

Yttranden har inkommit från cheferna för statens

strålskyddsinstitut, statens kärnkraftinspektion och statens

kärnbränslenämnd. Synpunkter på den statliga

organisationen på kärnavfallsområdet har även inkommit

från Folkkampanjen mot kärnkraft--kärnvapen och från

allmänheten. Promemorian, yttrandena och övriga

skrivelser finns tillgängliga i ärendet.

2 Bakgrund

2.1 Allmänt

Det svenska kärnkraftsprogrammet aktualiserades

redan under 1950-talet, en period då den tekniska

utvecklingen av den fredliga användningen av kärnenergin

gick mycket snabbt.

Sedan början av 1970-talet har riksdagen vid ett flertal

tillfällen tagit ställning till frågor om kärnenergins

utnyttjande i Sverige. Ett återkommande skäl till detta har,

förutom energiförsörjningsaspekter, varit frågor som

aktualiserats kring säkerheten vid reaktordrift och vid

hantering av radioaktivt avfall i ett övergripande miljö- och

strålskyddsperspektiv.

Riksdagen beslutade år 1980 (prop. 1979/80:170, NU

1979/80:70, rskr. 410) att ingen ytterligare

kärnkraftsutbyggnad skall förekomma utöver de tolv

reaktorer som då var i drift, färdiga eller under byggnad.

Beslutet innebar vidare att kärnkraften skall avvecklas i den

takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elenergi för

att upprätthålla sysselsättning och välfärd samt att

säkerhetsskäl bör vara avgörande för i vilken ordning

reaktorerna skall tas ur drift. Riksdagen fastslog samtidigt

att den sista reaktorn i Sverige skall stängas senast år 2010.

Riksdagens senaste behandling av energifrågor (prop.

1990/91:88, NU40, rskr. 373,374) baserades på en

överenskommelse mellan socialdemokraterna, folkpartiet

liberalerna och centerpartiet. Riksdagen angav då att

omställningen av energisystemet måste ske med hänsyn till,

förutom säkerhetskraven, behovet av elektrisk kraft för

upprätthållande av sysselsättning och välfärd. När

kärnkraftsavvecklingen kan inledas och i vilken takt den

kan ske avgörs av resultaten av hushållningen med el,

tillförseln av el från miljöacceptabel kraftproduktion och

möjligheterna att bibehålla internationellt

konkurrenskraftiga elpriser. Frågan om när kärnkraften

skall vara avvecklad blev inte föremål för ny prövning eller

nytt ställningstagande.

2.2 Säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska

kärnkraftverken

Bland de slutsatser SKI och SSI drog i rapporten

Säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska

kärnkraftverken (SKI Teknisk rapport 90:1, SSI-rapport 90-

1, januari 1990) var att inga skillnader förelåg mellan

verken när det gällde risken för eller konsekvenserna av en

allvarlig reaktorolycka. SKI fann också att det inte fanns

något som talade mot att samtliga reaktorer, om de

underhålls väl, kan ges en teknisk livslängd som sträcker sig

till år 2010 och även längre.

SKI påpekade emellertid att en del större renoveringar

skulle kunna bli nödvändiga. Sammanfattningsvis

konstaterade tillsynsmyndigheterna att inga förändringar

förelåg i den riskbild och de säkerhets- och

strålskyddsbedömningar som gjorts under senare år.

I en uppdaterad rapport (SKI Teknisk rapport 91:30),

som kom in till regeringen i november 1991, framhåller SKI

att ingenting framkommit under den period som gått sedan

förra rapporten skrevs som gjort att den övergripande

bedömningen av säkerheten vid de svenska

kärnkraftverken ändrats. I denna övergripande bedömning

anger SKI att man har vägt in såväl vidtagna

säkerhetshöjande åtgärder som de behov av ytterligare

säkerhetsförbättringar som uppmärksammats under

perioden. Med anledning av några inträffade händelser har

SKI sålunda funnit att ökad uppmärksamhet måste ägnas åt

frågor om säkerhetskultur. Såväl svenska som

internationella erfarenheter visar att ökad uppmärksamhet

också måste riktas mot andra drifttillstånd än normaldrift,

bl.a. under de årliga avställningsperioderna. Enligt SKI har

kraftbolagen beaktat detta i sitt interna säkerhetsarbete.

SKI framhåller också att heller inget har framkommit

som ändrar den övergripande bedömningen av åldrande

och livslängdsfrågor. Något ökade analys- och

kontrollinsatser kan dock bli nödvändiga bl.a. när det gäller

att övervaka materialförändringar i vissa system hos de

äldre reaktorerna.

Såväl de radioaktiva utsläppen till omgivningen från

kärnkraftverken som stråldoserna till personalen har, enligt

SSI:s bedömning, under perioden legat på en

tillfredsställande låg nivå.

2.3 Övergripande målsättning

En given förutsättning för att tillåta drift av

kärnkraftverk och andra kärntekniska anläggningar är att

alla rimliga åtgärder vidtas för att upprätthålla säkerheten

och strålskyddet. Vidare måste frågorna om hantering och

slutförvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall

kunna lösas på ett tillfredsställande sätt med hänsyn till

säkerhet och strålskydd. Därvid är frågan om val av

lämpligaste metod för omhändertagande och slutförvaring

samt val av plats för slutförvaring av det använda

kärnbränslet och det radioaktiva avfallet av betydelse för de

långsiktiga beslut som skall tas för att uppfylla dessa

förutsättningar.

Utgångspunkten för kärnsäkerhetsarbetet och därmed

sammanhängande strålskyddskrav i landet är att den som

ges tillstånd till kärnteknisk verksamhet också åläggs det

direkta ansvaret för att säkerhet och strålskydd

upprätthålls, både i verksamheten och gentemot

omgivningen. I detta ansvar ligger även att på ett säkert sätt

omhänderta och slutförvara i verksamheten uppkommet

avfall. De säkerhetsvillkor som därvid skall gälla uppställs

med stöd av lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

(kärntekniklagen). Villkoren beträffande strålskyddet

uppställs med stöd av strålskyddslagen (1988:220).

Genom tillståndsgivningen har staten påtagit sig ett

övergripande ansvar för den kärntekniska verksamheten.

Detta innebär också att staten tagit på sig att svara för den

uppföljning och övervakning som behövs för att tillse att till

tillstånden knutna föreskrifter och villkor efterlevs.

2.4 Myndighetsstruktur

2.4.1 Strålskydd

Uppföljning och övervakning av strålskyddet i

kärnteknisk verksamhet ingår som en del i statens

strålskyddsinstituts (SSI) uppgifter med avseende på skydd

mot joniserande strålning. SSI svarar också i samverkan

med statens räddningsverk för beredskapen mot

kärnenergiolyckor.

SSI har därutöver betydande uppgifter avseende

strålskydd utanför det kärntekniska området innefattande

all verksamhet med joniserande strålning och icke-

joniserande strålning. Exempel på icke-joniserande

strålning är ultraviolett strålning i solstrålningen,

laserstrålning, mikrovågor och elektromagnetiska fält från

bildskärmar. Verksamheten omfattar bl.a. godkännande av

och tillsyn över stora medicinska strålkällor och

acceleratorer för medicinskt och industriellt bruk eller

forskningsändamål, medelstora strålkällor inom industrin

och mycket små strålkällor i brandvarnare o.d. Vidare ingår

råd och anvisningar beträffande naturligt radioaktiva

ämnen och naturlig strålning som t.ex. radon i bostäder.

2.4.2 Kärnsäkerhet

Uppgiften att följa och övervaka säkerheten i

kärnteknisk verksamhet i landet har lagts på statens

kärnkraftinspektion (SKI). SKI:s ansvarsområde avser

huvudsakligen den tekniska säkerheten hos kärnkraftverk

och hos anläggningar och utrustning för förvaring,

hantering och bearbetning av kärnämne, använt

kärnbränsle och högaktivt kärnavfall. SKI:s uppgifter

omfattar också att handha och fullgöra de kontrolluppgifter

som följer av Sveriges åtaganden om icke-spridning av

kärnvapen.

2.4.3 Kärnavfall

När det gäller omhändertagande och slutförvaring av

använt kärnbränsle och radioaktivt avfall är den som har

tillstånd enligt kärntekniklagen att inneha eller driva en

kärnkraftsreaktor skyldig att dels svara för en allsidig

forsknings- och utvecklingsverksamhet dels i samråd med

övriga tillståndshavare periodiskt upprätta och redovisa ett

långsiktigt program för denna forskning och utveckling.

Reaktorinnehavaren har även skyldighet att avsätta medel

för finansiering av det framtida omhändertagandet av det

använda kärnbränslet samt för avveckling och rivning av

reaktoranläggningen enligt lagen (1981:669) om

finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle

m.m.

Kärnkraftföretagen har för detta ändamål bildat ett

särskilt bolag, Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB).

SKB har till uppgift att utanför kärnkraftverken ta hand om

använt kärnbränsle och radioaktivt avfall m.m.

Verksamheten omfattar bl.a. drift av mellanlagret för

använt kärnbränsle, CLAB, slutförvaret för låg- och

medelaktivt avfall, SFR, ett transportsystem för använt

kärnbränsle samt forsknings- och utvecklingsverksamhet

avseende slutförvaring av använt kärnbränsle.

Uppgiften att övervaka och bedöma allsidigheten i

forsknings- och utvecklingsprogrammet, att vart tredje år

utvärdera SKB:s forsknings- och utvecklingsprogram samt

att bedöma det framtida medelsbehovet för

omhändertagande av använt bränsle och rivning av

kärnkraftverk har lagts på statens kärnbränslenämnd

(SKN). Vid SKN finns även ett vetenskapligt råd KASAM -

med uppgift att bl.a. lämna råd inom kärnavfallsområdet

samt beträffande avställning och rivning av kärntekniska

anläggningar. KASAM skall vidare vart tredje år till

regeringen redovisa sin självständiga bedömning av

kunskapsläget på kärnavfallsområdet. Ledamöterna i rådet

tillsätts av regeringen och består av personer på högsta

vetenskapliga nivå inom områdena hydrologi, kemi,

geologi, materialteknik, teologi och offentlig rätt.

2.4.4 Forskning

Både SKI och SSI har viktiga roller när det gäller att

initiera och driva på forskning och utveckling inom

kärnsäkerhets- och strålskyddsområdena. SSI bedriver

också strålskyddsforskning i egna laboratorier. SKN:s roll

är i första hand att ta initiativ till forskning som

kompletterar SKB:s verksamhet.

2.4.5 Internationellt

Verksamheten inom strålskydds-, kärnteknik- och

kärnavfallsområdet är till mycket stor del grundad på

internationellt samarbete och informationsutbyte.

På strålskyddsområdet bedriver SSI ett omfattande

samarbete bl.a. inom Internationella atomenergiorganet

(IAEA), den internationella strålskyddskommissionen

(ICRP) och FN:s vetenskapliga kommitté rörande

atomstrålningens verkningar (UNSCEAR). Vidare deltog

SSI under kalenderåren 1990 -- 1991 i EG:s program för

strålskyddsforskning och planerar ett fortsatt samarbete.

Strålskyddsfrågor behandlas också i ett nordiskt

strålskyddssamarbete och i ett forskningssamarbete med

Ryssland och Ukraina.

SKI medverkar inom sina verksamhetsområden i ett

flertal arbetsgrupper inom IAEA och OECD:s

kärnenergiorgan NEA. SKI deltar vidare i en av EG:s

arbetsgrupper inom reaktorsäkerhetsområdet och har ett

avtal om informationsutbyte med EG på

kärnavfallsområdet. SKI har också samarbetsavtal med

säkerhetsmyndigheter i bl.a. de nordiska länderna, Japan,

Ryssland, Litauen och Förenta staterna. SSI och SKI svarar

tillsammans för tillämpningen av ett antal avtal som

regeringen träffat beträffande varsel vid kärnenergiolyckor,

informationsutbyte om kärnteknik m.m. SKI svarar också

för de uppgifter som följer av Sveriges åtaganden under

icke-spridningsfördraget när det gäller IAEA:s kontroll av

det svenska kärnenergiprogrammet för att verifiera att det

endast utnyttjas för fredliga syften.

SKN har inlett ett samarbete med den amerikanska

granskningsmyndigheten US Nuclear Waste Technical

Review Board (NWTRB).

Den avsevärt sämre säkerhetsnivå som föreligger vid

flera sovjetiskbyggda kärnkraftverk och som avslöjats i

samband med de stora förändringar som ägt rum i Central-

och Östeuropa de senaste åren har drivit fram olika

internationella bistånds- och stödprojekt inom

kärnsäkerhets- och strålskyddsområdena.

SKI och SSI har med särskilt anvisade medel inlett ett

samarbete inom Östersjöregionen och med de baltiska

staterna för att medverka till att förbättra

anläggningssäkerhet samt strålskydd och att bistå vid

uppbyggnaden av myndigheter och tillsynsorgan. Hösten

1991 beslutade regeringen om sammanlagt 15 milj.kr. från

tredje huvudtitelns reservationsanslag C 1. Bidrag till

internationella biståndsprogram för att inleda detta

samarbete. SKI:s och SSI:s insatser samordnas med andra

projekt som initierats bl.a. inom EG och bland OECD-

länderna.

3 Samordning av verksamheter

I regeringens direktiv till fördjupade

anslagsframställningar för myndigheterna inom det

kärntekniska området anmodades SSI, SKI och SKN bl.a.

att redovisa hur samordning med de övriga myndigheterna

kan utvecklas under den närmaste femårsperioden. I det

sammanhanget skulle särskilt samordning av forskning och

utveckling inom kärnavfallsområdet samt av information

behandlas.

3.1 Kärnavfallsforskning

Avsikten med myndighetssamordning på

kärnavfallsområdet är bl.a. att undvika onödiga

överlappningar i tillsynsarbetet samt att harmonisera

forsknings- och utvecklingsprogrammen med inriktning på

att högaktivt avfall tas om hand i enlighet med samhällets

krav.

SKN:s uppgift är att granska inriktning och innehåll i

SKB:s forsknings- och utvecklingsprogram inför

kommande beslut om förvaringsmetod och

förläggningsplats. SSI:s och SKI:s kärnavfallsforskning är

till största delen koncentrerad till frågor kring slutförvaring

av använt kärnbränsle. SSI:s arbete inriktas därvid på

studier av biosfären (luft, mark och vatten) och

överföringen av radioaktiva ämnen till människan medan

SKI behandlar frågor om säkerhet i de tekniska och

geologiska barriärerna.

SSI:s och SKI:s forskning syftar till att skapa underlag

för granskning av SKB:s redovisningar av slutförvaringens

strålskydds- och säkerhetsegenskaper.

SKN har på eget initiativ introducerat ett brett

samhällsvetenskapligt perspektiv på den

kärnavfallsrelaterade forskningen.

3.2 Information

Erfarenheter från olika länder visar att information om

kärnenergifrågor till allmänheten är av mycket stor

betydelse. Kärnenergin som sådan liksom kärnkraftens och

kärnavfallets potentiella risker innefattar tekniska frågor

och bedömningar som är komplicerade. Det är därför

viktigt att skapa en så saklig och objektiv informationsbas

som möjligt och att kärnkraftföretagens och SKB:s

informationssatsningar kan balanseras med information

kring strålskydds- och säkerhetsbedömningar,

avfallshanteringen samt andra aspekter från de

kärntekniska myndigheternas sida.

Var och en av myndigheterna informerar normalt inom

sitt eget verksamhetsområde. Samordning av

informationsinsatserna genomförs när så är möjligt. SSI och

SKI har t.ex. tillsammans anordnat informationsmöten och

presseminarier om utsläppsbegränsande åtgärder,

slutförvaret för låg- och medelaktivt avfall i Forsmark och

om den internationella skalan för klassificering av tillbud

och olyckor i kärntekniska anläggningar. Inom

beredskapsorganisationen finns också organiserat en

särskild informationsavdelning som sätts upp och bemannas

gemensamt av SSI och SKI.

De tre myndigheterna planerar för närvarande att

tillsammans producera ett studiepaket om hela

kärnbränslecykeln för användning i högstadieskolor,

gymnasieskolor och inom studieförbund.

3.3 Föredragandens överväganden

I sina resp. redovisningar har myndigheterna beskrivit

en långt gående samordning av insatserna inom forskning

och utveckling på kärnavfallsområdet. Den löpande

samordningen torde inte kunna rationaliseras ytterligare

med nuvarande ansvars- och kompetensfördelning mellan

myndigheterna.

Behovet av information från myndigheterna om avfallet

samt val av plats och metod för slutförvar kommer att öka.

Efterfrågan på information kring säkerhet och strålskydd i

samband med driften vid svenska och utländska

kärnkraftverk kommer att bestå. Informationssatsningarna

utgör en viktig del av verksamheten och bör även omfatta

sådana insatser som det planerade läromedelspaketet utgör.

Den typ av samordning som redan nu fungerar bör

ytterligare kunna vidareutvecklas.

De överväganden jag gjort i detta sammanhang utgör

också en grund för de förslag jag senare kommer att

redovisa.

4 Samordning av myndighetsstrukturen inom

kärnavfallsområdet

Den arbetsgrupp i regeringskansliet som undersökt

möjligheterna att ytterligare samordna verksamheter inom

kärnavfallsområdet mellan SSI, SKI och SKN föreslår i sin

promemoria att SKN upphör som egen myndighet och att

verksamheten förs över till SKI. De berörda

myndighetscheferna har underhand beretts tillfälle att ta del

av arbetsgruppens förslag. Synpunkter på förslaget har

därvid inkommit till miljö- och naturresursdepartementet.

4.1 Statens kärnbränslenämnd

Statens kärnbränslenämnd (SKN) har tre

huvuduppgifter:

1. att granska kärnkraftföretagens forsknings- och

utvecklingsprogram för hantering och slutlig förvaring av

det använda kärnbränslet samt rivning av kärnkraftverken,

2. att handlägga frågor som rör finansiering av

omhändertagande av kärnavfall samt rivning av

kärnkraftverken (inkl. att förvalta de medel för framtida

utgifter för avfallshanteringen som kärnkraftsindustrin

årligen betalar in) och

3. att ge allmänheten information om det forsknings- och

utvecklingsarbete som bedrivs för att slutförvara det

använda kärnbränslet på ett säkert sätt.

SKN:s verksamhet leds av en överdirektör. Styrelsen får

bestå av högst tio personer, överdirektören medräknad.

Statens råd för kärnavfallsfrågor -- KASAM -- med en

ordförande och högst nio andra ledamöter, är knutet till

SKN för rådgivning och samråd. Ledamöterna av KASAM

är högt kvalificerade forskare och skriftställare med en

oberoende ställning gentemot den svenska

kärnkraftsindustrin och dess avfallsprogram.

4.2 Resursbehov

I den fördjupade anslagsframställningen begär SKN nya

resurser för att kunna klara verksamheten på ett sätt som

överensstämmer med de mål för verksamheten som SKN

föreslår skall gälla. Anspråken på nya resurser omfattar

såväl den tekniska granskningen, forsknings- och

utvecklingsverksamheten som informationsverksamheten.

Under budgetåret 1992/93 skall nämnden granska SKB:s

förslag till forsknings- och utvecklingsprogram för

nästkommande treårsperiod. För denna granskning av

engångskaraktär hemställer SKN om 750 000 kr.

För den teknisk-naturvetenskapliga

utredningsverksamheten m.m. samt för en rad

samhällsvetenskapliga forskningsprojekt med anknytning

till etiska och politiska aspekter har SKN begärt ytterligare

1 004 000 kr.

SKN har vidare hemställt att riksdagen bemyndigar

regeringen att under den kommande treårsperioden vid

behov ställa högst 5 milj.kr. till SKN:s förfogande för analys

av alternativa förvaringsmetoder.

För informationsinsatser har SKN begärt en höjning

med 100 000 kr.

Frågorna om val av metod och plats för slutförvaring

kommer att få hög aktualitet under senare delen av den nu

aktuella treårsperioden. För att kunna bemöta de ökande

kraven på information framför allt från berörda kommuner

begär nämnden för budgetåret 1994/95 ett resurstillskott på

5 milj.kr. för gemensamma insatser från SSI, SKI och SKN.

Våren 1990 började SSI, SKI och SKN att planera ett

projekt som syftar till att gemensamt producera ett

läromedelspaket för högstadiet och gymnasiet.

Läromedelspaketet skall behandla hela kärnbränslecykeln

från uranbrytning till slutförvaring. SKN har för detta

projekt begärt ett resurstillskott på 1 milj.kr. per år under

perioden 1992/93--1994/95 för att kunna genomföra

projektet.

I anslagsframställningen framhåller SKN beträffande

KASAM att det fordras, för att rådet skall kunna fungera

effektivt, att särskilda insatser utförs av ledamöterna eller

anlitade konsulter också mellan sammanträdena. För att

finansiera sådana insatser begär nämnden ytterligare 278

000 kr. för rådets verksamhet.

Sammanfattningsvis innebär SKN:s förslag en total

resursram för de tre åren på 55 724 000 kr., varav 17 408 000

kr. för budgetåret 1992/93.

4.3 Finansiering och kapitalförvaltning

För att täcka kostnaderna för avfallshantering och

rivning av kärnkraftverk tar staten sedan år 1982 ut en avgift

av kärnkraftföretagen. Avgiften skall tas ut så länge

reaktorerna är i drift. Regeringen beslutar årligen om

storleken på den avgift som skall tas ut för det

nästkommande året.

SKN:s uppgift är att förvalta och administrera det

fondkapital som skapas. De inbetalda avgifterna sätts in på

räntebärande konton på riksbanken och fonderas. För varje

kraftföretag finns ett konto.

På fonderade medel i riksbanken utgår s.k.

statslåneränta. Räntan fastställs av riksgäldskontoret och

gäller för en kalendermånad i taget. Statslåneräntan baseras

på räntan på statsobligationer med en löptid på tio år.

Av redovisningen för år 1990 framgår att avgifterna

uppgick till 1 236 milj. kr. (1 187 milj.kr. år 1989).

Utbetalade ersättningar uppgick till 481 milj.kr. (627

milj.kr.). Ränteintäkterna uppgick till 829 milj.kr. (569

milj.kr.) och överskottet till 1 572 milj.kr. (1 119 milj.kr.).

Behållningen den 31 december 1990 var 7 757 milj.kr. (6 185

milj.kr.).

Den reala avkastningen på fonderade medel har under

den senaste åttaårsperioden varit 3,4% per år.

Sedan finansieringssystemet trätt i kraft har ca 7 000

milj.kr. utbetalats till reaktorägare i ersättning för

kostnader för hantering av använt kärnbränsle.

I fråga om finansiering och kapitalförvaltning inriktas

SKN:s arbete bl.a. på att kvalitetssäkra

avgiftsberäkningarna och att säkerställa att medlen

förvaltas så att de ger högsta möjliga reala avkastning. SKN

anser att förräntningen kan förbättras om nuvarande regler

för placering av avgiftsmedlen ändras. Därmed skulle nivån

på avgiftsuttagen kunna påverkas. Nämnden föreslår därför

att finansieringslagen ändras så att andra placeringsformer

än i riksbanken tillåts.

4.4 Föredragandens överväganden

Uppdelningen i tre övervakande myndigheter inom

kärnavfallssektorn har hittills fungerat väl och medgett en

heltäckande insyn i alla de verksamhetsgrenar inom

området där staten har ett övergripande ansvar.

De uppgifter som SKN fått i uppdrag att sköta är enligt

min uppfattning grundläggande för en ansvarsfull hantering

av kärnavfallsfrågorna.

I första hand är det nödvändigt att det finns ett statligt

organ med uppgift att tillse att alternativa hanterings- och

förvaringsmetoder beaktas i det forsknings- och

utvecklingsarbete som kärnkraftföretagen enligt

kärntekniklagen är ålagda att utföra. Ett sådant statligt

organ har också till uppgift att ta initiativ till att

kompletterande forsknings- och utvecklingsarbete kommer

till stånd. Någon bindning till en viss bestämd hanterings-

eller förvaringsmetod bör, enligt min uppfattning, inte ske

förrän de säkerhets- och strålskyddsproblem som kan

föreligga kan överblickas.

För att uppnå trovärdighet och acceptans hos

allmänheten och politiska beslutsfattare beträffande den

metod och plats för ett slutförvar för det använda

kärnbränslet och kärnavfallet som slutligen väljs är det

angeläget att det finns ett statligt organ med uppgift att

övervaka, bedöma och yttra sig över det vetenskapliga

innehållet i det arbete som pågår.

Ett annat skäl för ett sådant statligt expertorgan är

kravet på opartisk information till och öppen

kommunikation med allmänheten. Frågorna om hantering

och slutförvaring berör tekniska förhållanden som för icke-

specialister är svåra att förstå. Den kommersiella partens

information bör balanseras i syfte att göra en så saklig och

objektiv information som möjligt tillgänglig.

Det finns flera skäl som talar för att dessa frågor sköts av

ett starkt statligt organ. Skälen är i hög grad av politisk

natur och berör såväl intresset att utanför

kärnkraftföretagens sfär ha en instans som bevakar att

forskningsinriktning och planering inte snävas in för tidigt,

som allmänhetens syn på hanteringen av det använda

kärnbränslet och nedmontering av kärnkraftverk. SKN har

under de tio år myndigheten funnits successivt byggt upp

den kompetens som erfordrats för att på ett bra sätt utföra

de uppgifter som statsmakterna ålagt myndigheten. Det

vetenskapliga rådet -- KASAM bestående av högt

kvalificerade forskare och skriftställare som tillsätts av

regeringen har genom sin oberoende ställning gentemot

såväl SKN som övriga myndigheter och helt fristående från

kärnkraftsindustrin spelat en viktig roll för verksamheten.

KASAM har genom sin kompetens och integritet

kompletterat SKN på ett avgörande sätt.

Forskningen och utvecklingen inom kärnavfallsområdet

har nu kommit in i en ny fas. Delar av forskningsresultaten

skall snart omsättas i praktisk handling. Den process som

leder fram till val av plats för slutförvar av använt

kärnbränsle samt långlivat och högaktivt kärnavfall har

påbörjats. Denna situation ställer krav på ytterligare

organisatorisk styrka för att granskningen av kraftindustrins

forsknings- och utvecklingsverksamhet skall kunna ske på

samma höga kompetensnivå som hittills varit fallet. Det är

också viktigt att den kompletterande forsknings- och

utvecklingsverksamhet som myndigheterna skall bedriva

kan utföras av oberoende experter.

Vid en genomgång av SKN:s fördjupade

anslagsframställning har jag funnit att den organisation som

nämnden utgör med sammanlagt nio personer knutna till

verksamheten inte har förutsättningar att nå en sådan styrka

till rimliga kostnader och att organisationen saknar den

flexibilitet som krävs för att inte vara alltför sårbar för olika

slag av störningar.

Jag har därför låtit undersöka möjligheterna att

ytterligare samordna verksamheterna inom

kärnavfallsområdet mellan SSI, SKI och SKN. En intern

beredande arbetsgrupp mellan finans- samt miljö- och

naturresursdepartementen har redovisat förslag i en

promemoria. Yttranden har inkommit från cheferna för

statens strålskyddsinstitut, statens kärnkraftsinspektion och

statens kärnbränslenämnd. Promemorian och yttrandena

finns tillgängliga i ärendet.

Arbetsgruppen har funnit det vara mest rationellt att

samordna verksamheten vid SKN med verksamheten vid

SKI. Vid SKI finns redan kompetens att utföra flertalet av

SKN:s uppgifter. En stor del av de uppgifter som i

fortsättningen skulle åvilat SKN tar redan SKI:s

verksamhet alltmer i anspråk. I syfte att bygga upp den egna

kunskapen inom kärnavfallsområdet driver SKI

forskningsprojekt som i storleksordning motsvarar ca 12

milj.kr. per år. Ett viktigt led i denna kunskapsuppbyggnad

är självfallet att följa SKB:s forsknings- och

utvecklingsverksamhet. Kompetensen att följa den

forsknings- och utvecklingsverksamhet SKB bedriver och

att granska forsknings- och utvecklingsprogrammet finns

alltså även inom SKI. Även när det gäller

samhällsinformation finns där en betydande kompetens.

Denna samhällsinformation omfattar även hanteringen av

använt kärnbränsle och kärnavfall. Arbetsgruppen föreslår

således att SKN läggs ned som egen myndighet och att

verksamheten förs över till SKI.

Jag delar arbetsgruppens bedömning att förslaget

medför en organisatorisk förstärkning av uppgiften att

granska kärnkraftföretagens forsknings- och

utvecklingsverksamhet för hantering och slutlig förvaring av

det använda kärnbränslet samt för rivning av

kärnkraftverken samt att ge allmänheten information om

detta arbete.

En förutsättning för att genomföra en sådan ordning,

som arbetsgruppen förordar, är emellertid att uppgiften att

vart tredje år till regeringen lämna ett yttrande över SKB:s

forsknings- och utvecklingsprogram kan fullgöras av ett från

SKI fristående organ.

Jag anser, i likhet med arbetsgruppen, att det

vetenskapliga rådet vid SKN -- KASAM -- har den

kompetens och integritet som krävs för att göra en

självständig bedömning och formulera ett sådant yttrande.

Det vetenskapliga rådet för rådgivning och samråd inom

kärnavfallsområdet -- KASAM -- bör emellertid ges en mer

fristående ställning än vad nuvarande konstruktion medger.

Jag föreslår att SKN läggs ned som egen myndighet och

att verksamheten förs över till SKI. Jag föreslår vidare att

KASAM knyts direkt till miljö- och

naturresursdepartementet i stället för att i administrativt

hänseende vara knuten till en myndighet. Jag avser att

återkomma till regeringen med förslag till ny instruktion för

KASAM.

För att förslaget skall kunna genomföras krävs att SKI

ges nödvändiga resursförstärkningar.

SKN använder i dag ungefär fyra tjänster för den

löpande tekniska granskningen. I samband med

granskningen av programmet förstärker SKN resurserna

med hjälp av konsultinsatser. Dessutom utgör KASAM en

viktig resurs i sammanhanget. SKN:s egen kompletterande

utredningsverksamhet inom det tekniska området

motsvarar ca 5 milj.kr. per år. Härtill kommer forskning och

utveckling inom det samhällsvetenskapliga området

motsvarande ca 2 milj.kr. och särskilda

informationsinsatser motsvarande ca 0,5 milj.kr.

Jag bedömer att SKI behöver en resursförstärkning för

såväl den löpande tekniska granskningen av forsknings- och

utvecklingsverksamheten som för granskningen av

forsknings- och utvecklingsprogrammet vart tredje år.

För att kunna föra över ansvaret för

samhällsinformationen inom SKN:s nuvarande

ansvarsområde till SKI krävs en resursförstärkning för att

SKI skall kunna klara den ökade arbetsinsatsen.

När det gäller forskning som rör hantering av använt

kärnbränsle bedriver SKI, som jag tidigare nämnt, redan en

relativt omfattande verksamhet. SKI:s forskning har

emellertid delvis en annan inriktning än den som bedrivs på

initiativ av SKN. För att skapa utrymme för nödvändiga

kompletteringar inom forskningsprogrammet bör SKI:s

forskningsbudget tillföras ytterligare medel.

De arbetsuppgifter av ekonomisk natur som SKN

ansvarar för kan föras över under förutsättning att SKI får

en resursförstärkning för en sådan ekonomifunktion.

Sammantaget krävs det en resursförstärkning till SKI

motsvarande ca 6 000 000 kr. för ett år för att SKI skall ta

över ansvaret för SKN:s verksamhet.

För de fall där arbetsuppgifter överförs från SKN till SKI

avser jag föreslå regeringen besluta om en särskild

förordning, som medger att personal som vid SKN innehade

i huvudsak motsvarande arbetsuppgifter, erbjuds

anställning vid SKI. De som på detta sätt får en ny

anställning behöver inte sägas upp. Om övertalighet

uppstår finns det statliga trygghetssystemet, som innebär att

både tid och resurser avsätts för att lösa övertalighet i de

enskilda fallen.

Målet för verksamheten skall även i fortsättningen vara

att tillse att kraftindustrins forsknings- och

utvecklingsverksamhet bedrivs i enlighet med de riktlinjer

som anges i kärntekniklagstiftningen.

I första hand skall verksamheten koncentreras till att

granska SKB:s forsknings- och utvecklingsverksamhet,

inkl. de treåriga forskningsplaner som bolaget har att

presentera, samt till att säkra en tillräcklig bredd i

forskningsarbetet bl.a. genom att initiera kompletterande

forskning. SKI skall vidare informera sig om de

förberedelser som kraftindustrin gör för val av plats för

slutförvaring av använt kärnbränsle.

SKI skall förse regeringen med underlag för dess årliga

beslut om avgifter enligt lagen (1981:669) om finansiering

av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m.

(finansieringslagen) för påföljande år. För att självständigt

kunna bedöma och verifiera de kostnadsberäkningar som

SKB lämnar till SKI bör myndigheten försäkra sig om att ha

tillgång till erforderlig teknisk och vetenskaplig kompetens.

Inriktningen på SKI:s information om hantering och

slutförvar av kärnavfall bör vara att komplettera

informationen från kärnkraftindustrin för att undvika att

allmänheten får en alltför ensidig bild av ställningstaganden

och beslut i dessa frågor.

När det gäller frågan om finansiering och

kapitalförvaltning delar jag SKN:s uppfattning att

möjligheterna till en bättre förräntning av fonderade medel

bör utredas. En översyn av finansieringslagen bör därför

ske i syfte att undersöka möjligheterna att förändra

formerna för kapitalförvaltningen så att en hög och säker

avkastning på fonderade medel kan tryggas. Jag avser att

inom kort återkomma till regeringen med förslag om hur

utredningsarbetet bör bedrivas.

Vissa ändringar i lagen (1988:1597) om finansiering av

hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. krävs som en

följd av mitt förslag att SKI skall överta de uppgifter som

fullgörs av SKN enligt lagen. Jag kommer att föreslå

regeringen att besluta om de förordningsändringar som

därutöver behövs.

5 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom miljö- och

naturresursdepartementet upprättats ett förslag till lag om

ändring i lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen

av visst radioaktivt avfall m.m.

6 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1. anta förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1597)

om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall,

2. statens kärnbränslenämnd upphör som statlig

myndighet fr.o.m. den 1 juli 1992 och att verksamheten förs

över till statens kärnkraftinspektion,

3. godkänna att verksamheten inom

kärnbränslenämndens nuvarande ansvarsområde i

huvudsak skall bedrivas i enlighet med vad jag förordat.

7 Anslagsfrågor för budgetåret 1992/93

Fjortonde huvudtiteln

C. Strålskydd, kärnsäkerhet m.m.

I årets budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 15) har

regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild

proposition i ämnet, för budgetåret 1992/93 under angivna

anslagsrubriker beräkna följande belopp.

C 1. Statens strålskyddsinstitut: Uppdragsverksamhet,

ett förslagsanslag på 1 000 kr.,

C 2. Bidrag till statens strålskyddsinstitut, ett

reservationsanslag på 38 823 000 kr.,

C 3. Statens kärnkraftinspektion:

Förvaltningskostnader, ett reservationsanslag på 1 000 kr.,

C 4. Statens kärnkraftinspektion:

Kärnsäkerhetsforskning, ett reservationsanslag på 1 000

kr.,

C 5. Statens kärnbränslenämnd, ett reservationsanslag

på 1 000 kr. och

C 6. Visst internationellt samarbete i fråga om

kärnsäkerhet m.m., ett förslagsanslag på 19 573 000 kr.

Jag tar nu upp dessa anslag och frågor i anslutning till

dem.

7.1 Statens strålskyddsinstitut

7.1.1 Allmänt

Statens strålskyddsinstitut (SSI) är central

förvaltningsmyndighet för frågor om skydd av människor,

djur och miljö mot skadlig verkan av joniserande och icke-

joniserande strålning. Institutet leds av en generaldirektör

med en planeringschef som ställföreträdare. Styrelsen får

bestå av högst tio personer, generaldirektören medräknad.

Inom institutet finns vidare en rådgivande forskningnämnd

med generaldirektören som ordförande samt högst tio

andra ledamöter.

SSI har indelat sin verksamhet i de fyra

huvudprogrammen allmän tillsyn, kärnenergitillsyn --

normaldrift, kärnenergitillsyn -- olycksberedskap samt

forskning och utveckling.

Huvudprogram 1, allmän tillsyn, omfattar all

verksamhet med joniserande strålning (utom kärnkraft) och

icke-joniserande strålning. Det innehåller allt från stora

medicinska strålkällor och acceleratorer för medicinskt-,

industriellt eller forskningsändamål till medelstora

strålkällor inom industrin och mycket små strålkällor i

brandvarnare o.d. Programmet omfattar också naturligt

radioaktiva ämnen och naturlig strålning som t.ex. radon i

bostäder. Exempel på icke-joniserande strålning är

laserstrålning, mikrovågor, elektromagnetiska fält samt den

ultravioletta solstrålningen.

Huvudprogram 2, kärnenergitillsyn --

normaldrift, omfattar all verksamhet på kärnkraftområdet

(utom beredskap mot kärnenergiolyckor). Det avser frågor

om kärnkraftens normala utsläpp av radioaktiva ämnen till

luft och vatten, kontroll och beräkning av konsekvenser

därav för människa och miljö samt frågor om

personalstrålskydd, transporter av radioaktiva ämnen och

det radioaktiva avfallets uppkomst, hantering,

omhändertagande och slutförvar.

Huvudprogram 3, kärnenergitillsyn --

olycksberedskap, omfattar beredskap mot olyckor i

kärnkraftverk och mot andra olyckor med strålning. Det

innefattar frågor om SSI:s egen beredskap,

kärnkraftverkens beredskap samt länsstyrelsernas

beredskap mot olyckor. Det avser också SSI som

expertmyndighet för utbildning, övningar, råd i

mättekniska frågor, motåtgärder för skydd av människor

vid olycka, information samt frågor om strategi och

organisation.

Huvudprogram 4, forskning och utveckling,

omfattar såväl internt som externt bedriven forskning och

utveckling. Programmet syftar till att ge underlag för SSI:s

ställningstaganden och söka finna de nya problem som kan

dyka upp och motmedlen mot dessa. En del av den interna

forskningen drivs integrerat i huvudprogrammen 1 -- 3.

Programmet omfattar frågor kring mätteknik, övervakning,

underlag för information samt forskningsprojekt för att

vinna ny kunskap inom t.ex. stråldosbestämning,

radioekologi och radiobiologi.

7.1.2 SSI:s förslag

SSI begär för perioden 1992/93 -- 1994/95 resursökningar

med sammanlagt 4,9 milj.kr. inom de olika

huvudprogrammen. Därutöver har särskilda medel begärts

för beredskapen mot kärnenergiolyckor.

Erfarenheterna från Tjernobylolyckan visade dels att

risken är större än man tidigare bedömt att Sverige utsätts

för radioaktivt nedfall efter en olycka utomlands, dels att

riskerna inte är begränsade till ''''''''kärnkraftlänen''''''''. Därmed

ändrades delvis förutsättningarna för inriktningen av

olycksberedskapen. I dag berör beredskapen samtliga

länsstyrelser och kommuner. Beredskapen inriktas också

mot nedfall från störtande satelliter med kärnreaktorer,

fredstida kärnvapenolyckor, transportolyckor etc.

För att bibehålla beredskapen på efter Tjernobylolyckan

uppnådd nivå krävs enligt SSI:s bedömning ett

resurstillskott på 800 000 kr. per år.

För att utveckla beredskapen i den riktning som

utredningen om kärnkraftsberedskapen angett i

betänkandet (SOU 1989:86) Samhällets åtgärder mot

allvarliga olyckor behöver ytterligare resurser tillföras.

Resursbehovet kan indelas i angelägenhetsgrader.

1) Med en resursökning på 6,2 milj.kr. förhindras att

SSI, om en olycka inträffar, står sämre rustat i fråga om

tillgång till mätkompetens än vid tiden för

Tjernobylolyckan. Detta är en följd av att verksamhet som

rör känsliga och kvalificerade mätningar och bedömningar

vid såväl försvarets forskningsanstalt (FOA) som Sveriges

Geologiska AB (SGAB) har krympt kraftigt på senare år.

Vidare behövs tillgång till forskare dels för att vidmakthålla

mätkompetens dels för rådgivning och analyser i händelse

av en olycka.

2) Ett ytterligare tillskott på 6,6 milj.kr. motverkar den

allmänna nedrustning som pågår inom strålningsmätning

och forskning.

3) 4,6 milj.kr. därtill ger samma kapacitet som

omedelbart efter Tjernobylolyckan. Detta är enligt SSI en

mycket hög ambitionsnivå.

Institutet hemställer vidare att medel i fortsättningen

anvisas via ramanslag,att avgifter enligt förordningen

(1976:247) om vissa avgifter till statens strålskyddsinstitut

inlevereras direkt till inkomsttitel i statsbudgeten och att

motsvarande utgifter täcks från ramanslaget,att

statskapitalet behålls för finansiering av investeringar,att

tillsynsverksamhet utanför kärnenergiområdet riktad till

tillståndshavare får bedrivas med full kostnadstäckning,

att SSI medges rätt att ta ut avgifter på basis av full

kostnadstäckning för hanteringen av tillstånd för

strålningsanvändning och för att upprätta register över

starka strålkällor.

Sammanfattningsvis innebär institutets förslag en total

resursram för de tre åren på 256 286 000 kr., varav 89 056

000 kr. för budgetåret 1992/93.

7.1.3 Föredragandens överväganden

Förslag

Mål och inriktning

Verksamheten bör bedrivas i enlighet med mitt förslag i

det följande.

Resurser m.m.

C 1. Statens strålskyddsinstitut, ramanslag 1992/93 74

204 000 kr. Anslagen Statens strålskyddsinstitut:

Uppdragsverksamhet och Bidrag till statens

strålskyddsinstitut sammanförs fr.o.m. budgetåret 1992/93

inom ett nytt ramanslag C 1. Statens strålskyddsinstitut.

Övrigt

Avgifterna enligt förordningen (1976:247) om vissa avgifter

till statens strålskyddsinstitut skall inlevereras till

statsverkets checkräkning och redovisas under inkomsttitel

på statsbudgeten. Motsvarande utgifter täcks från

ramanslaget.

Statskapitalet avvecklas och ersätts med lån i

riksgäldskontoret.

Tillsynsverksamhet utanför kärnenergiområdet riktad till

tillståndshavare enligt strålskyddslagen (1988:220) skall

bedrivas med full kostnadstäckning.

SSI medges rätt att ta ut avgifter för hantering av tillstånd

för strålningsanvändning och för registerhållning av

industriella strålkällor. Avgifterna skall medge full

kostnadstäckning.

Planeringsram

Planeringsramen för perioden 1992/93-1994/95 beräknar

jag till 219 812 000 kr.

Kostnadssammanställning (1 000-tal kr.)

exkl. mervärdeskatt

 Beräknad ändring

 1991/92 1992/93 1993/94 1994/95

1. Mynd.uppgifter 27 709 + 420 of of

2. Tillsyn kärnenergi 15 234 +1 478 of of

3. Olycksberedskap 7 387 +6 049 of of

4. Forskning 15 612 + 315 of - 2 800

 65 942 +8 262 of - 2 800

Resultatbedömning

En uppföljning av strålskyddsinstitutets verksamhet på

olika områden under de senaste åren visar följande:

Regleringen av marknadsföring och av användning av

starka, icke-joniserande strålningskällor såsom lasrar och

solarier har bidragit till att minska antalet akuta skador från

sådan utrustning betydligt. Insatser i fråga om bildskärmars

farlighet har bidragit till att begreppet ''''''''lågstrålande

bildskärm'''''''' är vedertaget. Uppdragsverksamheten, i första

hand mät- och provuppdrag, har mött stor efterfrågan.

Höjd kvalitet och bättre optimering av strålskyddet inom

sjukvården och hos andra användare har konstaterats. Ett

lungröntgenprojekt visar att patientdoserna kan sänkas

med 20% på ett enkelt sätt. Inom den odontologiska

röntgendiagnostiken har patientdoserna sänkts med 50%.

Strålningshygienen är god bland dem som utnyttjar SSI:s

persondosimetriservice. På många områden finns dock

behov av strålskyddsutbildning.

Verksamheten vid kärntekniska anläggningar, vad gäller

stråldoser till såväl personal som kringboende, fyller högt

ställda krav på en god strålmiljö. I ett internationellt

perspektiv är den kollektiva yrkesmässiga

stråldosbelastningen i Sverige låg. Utsläppen från de

svenska kärnkraftverken är små med endast en bråkdel av

tillåtet värde till omgivningen som följd. Läget är även gott

då det gäller hantering och deponering av radioaktivt avfall.

Utsläpp från förvar till omgivningen är låga.

Effekterna av SSI:s insatser på beredskapsområdet är

svåra att mäta eftersom de svenska kärnkraftverken inte har

drabbats av några olyckor. Genomförda övningar tyder på

att resultatmålet beredskap för rådgivning samt för

samordning av resurser i huvudsak har nåtts. Vad gäller

utbildning och samordning avseende mätresurser återstår

dock arbete att göra.

SSI:s normaler för såväl dos som aktivitet (radon,

radondöttrar) stämmer väl med de internationella.

Institutets kalibreringsverksamhet är väl etablerad och

efterfrågan från mätföretag m.fl. på dessa tjänster ökar.

Insatserna på radonsidan har lett till att Sverige tidigare

än något annat land inrättade gränser och åtgärdsprogram.

Med detta som grund vidtar kommuner, företag och

enskilda nu åtgärder i fastighetsbeståndet för att bl.a. sänka

radonhalterna.

Prioriterade informationsinsatser har avsett radon och

solstrålning. Denna information har nått en stor spridning

och fått ett gott genomslag. Som exempel kan nämnas att

projektet för att förhindra solstrålningens skadeverkningar,

dvs. uppkomsten av malignt melanom, hittills varit

framgångsrikt. I samarbete mellan Arbetsgruppen för

Förebyggande av Strålskador från Solstrålning (AFSS) och

Cancerfonden samt landets hud- och cancerkliniker

genomfördes under en lördag -- söndag hösten 1990 projekt

Öppet hus på ett 40-tal kliniker. Sammantaget besökte

ungefär 20 000 personer de öppna klinikerna. Preliminära

undersökningar tyder på att ett hundratal fall av malignt

melanom diagnosticerades. Även om det är för tidigt att

utvärdera projektet kan nämnas att under normala

förhållanden skulle 100 upptäckta melanomfall leda till

några tiotal dödsfall. Förebyggande och tidig diagnostik på

detta område betyder att många människor besparas

onödigt lidande. De minskade kostnaderna för samhället

kan beräknas till mellan några miljoner och ett par tiotal

miljoner kronor samt mellan några hundra och ett par tusen

förhindrade sjukskrivningsdagar inom den närmaste

tioårsperioden.

Det internationella samarbetet är viktigt och tar en

femtedel av SSI:s samlade resurser i anspråk. Härigenom

kan SSI bidra till att Sverige påverkar internationella

normer, kartlägger internationella miljöbelastningar och får

bättre utbyte av forskningsmedlen. Dessutom ökar

institutets egen kompetens. SSI har inga problem med att

styra omfattningen av det internationella samarbetet.

Slutsatser

Min sammantagna bedömning när det gäller SSI:s

verksamhet är att myndigheten arbetar målinriktat och

ambitiöst samt med hög kompetens. Ett antal

omvärldsanalyser visar också att myndigheten anses

kompetent och trovärdig. Arbetet har hittills bedrivits

effektivt och rationellt inom ramen för anvisade resurser.

Verksamhetens mål och inriktning

Jag stöder i huvudsak SSI:s förslag beträffande

prioriteringar av verksamhetens mål och inriktning. Detta

innebär följande.

Verksamheten skall inriktas på attförhindra akuta

dödsfall och andra allvarliga akuta skador till följd av

strålning,förhindra olyckor till följd av användning av

acceleratorer och andra starka strålkällor,endast tillåta

en medeldos till personal i verksamhet med strålning som är

mindre än 5 mSv per år,endast tillåta en maximidos till

allmänheten från en given källa på grund av utsläpp av

radioaktiva ämnen som är mindre än 0,1 mSv per år,se

till att mängden radioaktivt avfall minimeras och att sådant

avfall kan tas om hand på ett godtagbart sätt,förebygga

eller minska strålningens skadliga sena effekter på stora

folkgrupper,uppmärksamma andra strålskyddsproblem

som berör stora samhälleliga värden ochytterligare

förebygga strålningens skadliga sena effekter för särskilt

utsatta individer.

För följande verksamheter skall gälla:

Solstrålningens skadeverkningar

Mål och inriktning av SSI:s verksamhet inom detta

område skall vara att bidra till att bryta den allvarliga

utvecklingen av malignt melanom genom att bistå

socialstyrelsen och sjukvårdens huvudmän med

vetenskapligt underlag för deras informationskampanjer

och andra insatser.

Kärnenergitillsyn

Den normala driften av kärntekniska anläggningar i

Sverige skall vara förenad med en säker strålmiljö för

människor som arbetar vid anläggningarna eller bor i dessas

närhet, liksom för djur och natur.

Olycksberedskap

Verksamhetens mål och inriktning skall vara att i stort

sett bibehålla olycksberedskapen på den nivå som uppnåtts

efter olyckan i Tjernobyl och att därutöver utveckla den i

enlighet med statsmakternas beslut.

Två övergripande mål för beredskapsverksamheten

gäller, nämligenatt inom strålskyddsområdet

upprätthålla och vidareutveckla en samordnad, nationell

beredskap mot utsläpp av radioaktiva ämnen ochatt

åstadkomma förståelse för denna beredskap hos såväl

allmänhet som berörda myndigheter och organisationer.

Information

Målet för informationsverksamheten skall vara att sprida

sådan kunskap om strålning att befogad respekt skapas

samtidigt som obefogad oro undanröjs.

För att nå målen prioriteras under de kommande tre

åren i första hand arbetet med sådana insatser som syftar till

att minska ökningstakten i antalet cancerfall, nämligen att

sänka radonhalten i bostäder, att bidra till ökad kunskap om

solstrålningens skadeverkningar och att minska

stråldoserna från röntgenundersökningar. Parallellt härmed

skall riskerna med elektroniska och magnetiska kraftfält

kartläggas närmare. SSI skall se till att uttjänta starka

radioaktiva strålkällor omhändertas som radioaktivt avfall.

Inom kärnenergiområdet skall i första hand prioriteras

att bibehålla beredskapen mot kärnenergiolyckor på den

nivå som uppnåtts efter olyckan i Tjernobyl och därutöver

utveckla den enligt statsmakternas beslut. Tillsyn över

kärntekniska anläggningar skall bedrivas på minst

nuvarande ambitionsnivå. Kriterier för omhändertagande

av högaktivt avfall skall i samarbete med SKI tas fram för

vidare praktisk tillämpning.

För att nå målen skall SSI:s myndighetsutövning

förbättras genom ökad effektivitet, produktivitet och

kvalitet,

genom att kunskapen om strålning i samhället höjs på ett

mätbart sätt,

genom att regler, standarder och kriterier på

strålskyddsområdet även fortsättningsvis anpassas till den

internationella strålskyddskommissionens (ICRP)

rekommendationer samt harmoniseras internationellt,

särskilt med EG, och

genom att SSI:s expertkunnande utvecklas bl.a. genom

forskning och genom att nya former för samarbete och

samordning med andra myndigheter utvecklas för att ge

ökad kostnadseffektivitet och kvalitet.

För den kommande treårsperioden vill jag särskilt

betona följande: SSI bör kartlägga behoven av

strålskyddsutbildning på olika områden.

Olycksberedskapen skall prioriteras. Satsningar på

utbildning och samordning avseende mätresurser bör

intensifieras. Regeringen har den 9 januari 1992 uppdragit

åt SSI att i samråd med berörda myndigheter upprätta en

nationell expertgrupp för sanering vid utsläpp av

radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning, att

utarbeta allmänna råd om saneringsmetoder m.m. samt att

utarbeta och på förhand fastställa åtgärdsnivåer vid utsläpp

av sådana ämnen. Uppdragen skall redovisas till regeringen

senast den 1 juni 1993. SSI fick vidare ansvar för att öka

antalet mätstationer och för att förbättra samverkan med

andra myndigheter vad gäller mätkompetens samt att i

samråd med naturvetenskapliga forskningsrådet fördela

medel för förstärkning av såväl grundläggande som

målinriktad forskning främst vad gäller kompetensen vid

strategiska forskningsinstitutioner och säkerställande av

kvalificerade mätresurser i olika regioner. Redovisning av

hur arbetet på att förbättra olycksberedskapen framskrider

bör ske årligen. I dessa frågor har jag samrått med cheferna

för försvars- och utbildningsdepartementen.Det är

angeläget att insatserna beträffande solstrålningsprojektet

kan löpa vidare. SSI bör samverka med socialstyrelsen och

bidra med vetenskapligt underlag vid genomförandet av

informationskampanjer inom området. Chefen för

socialdepartementet har i annat sammanhang (prop.

1991/92:100 bil. 6) framhållit att socialstyrelsen bör bidra

med underlag inom sitt medicinska ansvarsområde samt

svara för tillsyn och uppföljning av kommunernas och

landstingens insatser inom området, särskilt när det gäller

det förebyggande arbetet för att bryta den allvarliga

utvecklingen av malignt melanom.SSI bör vidare till

regeringen under år 1992 redovisa läget beträffande

åtgärder mot radon.SSI bör på avfallsområdet samordna

sina informationsinsatser med SKI:s.SSI bör fortsätta

arbetet på att finna nya föremål/områden för rationell

decentralisering och delegering.SSI:s affärsverksamhet

bör bedrivas med full kostnadstäckning och får inte inkräkta

på möjligheterna att bedriva ordinarie verksamhet.

Omfattningen av affärsverksamheten bör inte överstiga

15% av omsättningen.

7.1.4 Anslag

C 1. Statens strålskyddsinstitut

Nytt anslag (förslag)

74 204 000

Medel för SSI:s verksamhet har hittills anvisats under

anslagen C 1. Statens strålskyddsinstitut:

Uppdragsverksamhet och C 2. Bidrag till statens

strålskyddsinstitut.

SSI:s beredskapsverksamhet har ökat efter olyckan i

Tjernobyl. Ett resurstillskott behövs för att täcka

kostnaderna. Jag delar emellertid inte SSI:s uppfattning att

ett tillskott i den storleksordning institutet föreslagit, är

motiverad. Medel för att bekosta tillgång till

specialmätningar liksom till sådan väsentlig forskning som

redan finns på annat håll, bör i en olyckssituation vid behov

anvisas SSI i särskild ordning och inte ingå i ordinarie

budget. SSI skall givetvis se till att erforderlig

kunskap/kompetens upprätthålls inom institutet för att i ett

sådant läge kunna tillvarata beställda mätresultat och

forskningsanalyser. Enligt min mening innebär ett

resurstillskott på 6,7 milj. kr. utöver de medel som SSI i

enlighet med regeringens beslut den 9 januari 1992 får

disponera för förstärkning av olycksberedskapen, att

beredskapen nu höjs till godtagbar nivå. Detta förutsätter

givetvis att anvisade medel utnyttjas effektivt. Mitt förslag

medför bl.a. att behovet av mätstationer, av tillgång till den

viktiga mätkompetens som inte står att finna på annat håll

utan specialavtal samt av en särskild saneringsberedskap,

kan fyllas. Ett par forskargrupper kan engageras och

kompetens för mätinsatser skapas.

Chefen för näringsdepartementet har i 1992 års

budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 13) föreslagit att

3 milj. kr. av de medel som beräknats under tolfte

huvudtitelns anslag H 4. Energiforskning under budgetåret

1992/93 får disponeras av SSI för att höja

forskningskompetensen inom området beredskap mot

kärnenergiolyckor. Frågan om medel för fortsatt

strålskyddsforskning bör sedan beredas i samband med

nästa forskningspolitiska beslut.

Det ankommer på den svenska kärnkraftsindustrin att

svara för de totala kostnaderna för

beredskapsförstärkningen.

Övrigt

Jag instämmer i förslagen om SSI:s övergång till

ramanslag och om att avgifter från kärnkraftverken skall

levereras till statsverkets checkräkning och redovisas under

inkomsttitel på statsbudgeten.Avgifter från

kärnkraftverken i statsbudgeten. Tillsynsverksamhet

utanför kärnenergiområdet som riktas mot tillståndshavare

m.m., skall bedrivas med full kostnadstäckning. Till

skillnad mot SSI anser jag att statskapitalet bör avvecklas.

Investeringarna bör i stället finansieras med lån i

riksgäldskontoret. Chefen för finansdepartementet har i

prop. 1991/92:100 presenterat en försöksverksamhet som

innebär en ny beslutsordning och en förändrad

finansieringsmodell för finansiering av investeringar i

anläggningstillgångar. SSI omfattas av denna

försöksverksamhet. För investeringar i

anläggningstillgångar beräknas SSI ta upp lån i

riksgäldskontoret på högst 7 647 000 kr. Av detta belopp är

6 547 000 kr. avsett för avräkning av statskapitalet.

I mina beräkningar har jag tagit hänsyn till ett

rationaliseringskrav med en real minskning av utgifterna

med 0,5%.

Ingående reservation från budgetåret 1991/92 bör föras

över till ramanslaget.

Mot bakgrund av vad jag nu har anfört och med

hänvisning till den nyss presenterade

kostnadssammanställningen beräknar jag under ett nytt

ramanslag C 1. Statens strålskyddsinstitut 74 204 000 kr. för

budgetåret 1992/93.

7.1.5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1. godkänna att verksamheten inom statens

strålskyddsinstituts ansvarsområde bedrivs i huvudsak i

enlighet med vad jag förordat,

2. förstärkning av beredskap mot kärnenergiolyckor

skall ske med den finansiering jag förordat,

3. till Statens strålskyddsinstitut för budgetåret

1992/93 anvisa ett ramanslag på 74 204 000 kr.,

4. godkänna att avgifterna enligt förordningen

(1976:247) om vissa avgifter till statens strålskyddsinstitut

inlevereras till statsverkets checkräkning och redovisas

under inkomsttitel på statsbudgeten och att motsvarande

utgifter täcks från ramanslaget,

5. medge att statens strålskyddsinstituts statskapital

avvecklas och ersätts med lån i riksgäldskontoret,

6. besluta att tillsynsverksamhet utanför

kärnenergiområdet riktad till tillståndshavare enligt

strålskyddslagen (1988:220) skall bedrivas med full

kostnadstäckning,

7. medge att statens strålskyddsinstitut medges rätt att ta

ut avgifter för hantering av tillstånd för

strålningsanvändning och för registerhållning av industriella

strålkällor skall tas ut med full kostnadstäckning.

7.2 Statens kärnkraftinspektion

7.2.1 Allmänt

Statens kärnkraftinspektion (SKI) är tillsynsmyndighet

enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och skall

enligt sin instruktion bl.a. följa utvecklingen på

kärnenergiområdet särskilt beträffande säkerhetsfrågor.

SKI skall vidare utreda frågor om och ta initiativ till

åtgärder för att höja säkerheten hos kärntekniska

anläggningar samt ha hand om sådana uppgifter med

avseende på kontroll av kärnämnen och kärnteknisk

utrustning som följer av bl.a. Sveriges internationella

åtaganden.

SKI skall också aktivt bidra till att ge allmänheten insyn

i och information om det arbete på kärnsäkerhetsområdet

som bedrivs i landet samt ta initiativ till sådan forskning och

utveckling som rör säkerheten hos kärnkraftverk och andra

kärntekniska anläggningar, säkerheten vid transporter och

säkerheten hos metoder för hantering och förvaring av

kärnbränsle och kärnavfall.

SKI leds av en generaldirektör, tillika

styrelseordförande. Till inspektionen är tre rådgivande

nämnder knutna: reaktorsäkerhetsnämnden, nämnden för

frågor om kontroll av kärnämne samt nämnden för frågor

om forskning och utveckling på kärnsäkerhetsområdet.

SKI är för närvarande organiserad på två tekniska

huvudenheter -- för tillsyn resp. för utredning --, en

administrativ enhet, en personalenhet samt en

informationsenhet.

Verksamheten finansieras med avgifter från

innehavarna av kärntekniska anläggningar enligt

förordningen (1991:739) om vissa avgifter till statens

kärnkraftinspektion.

7.2.2 SKI:s förslag

SKI:s verksamhet är indelad i fyra huvudprogram samt

ett integrerat kärnsäkerhetsforskningsprogram som bl.a.

omfattar projektansvar och uppföljning av externt utlagd

forskning. SKI:s resursbedömning är gjord utifrån

indelningen i dessa huvudprogram.

1. Programmet för reaktor- och kärnämnessäkerhet

(huvudprogram 1) omfattar granskning och tillsyn av

säkerheten vid drift av reaktorer samt vid lagring,

hantering, bearbetning och transport av kärnämnen.

Programmet har som övergripande mål att förebygga

tillbud och haverier med ursprung i människa, teknik eller

organisation. Vidare har programmet som mål att förhindra

eller begränsa spridning av radioaktiva ämnen till

omgivningen om ett haveri skulle inträffa samt att kunna

bistå andra myndigheter i en sådan situation. Programmet

är det mest omfattande inom SKI:s verksamhet och tar i

anspråk drygt hälften av myndighetens tillgängliga resurser.

SKI:s tillsynsverksamhet bör enligt myndighetens eget

förslag utvecklas i en riktning mot att krav på

ställningstagande i enskilda, mindre anläggningsanknutna

ärenden kan minska om och när SKI har en välgrundad

uppfattning om att kvaliteten i anläggningsinnehavarnas

säkerhetsarbete är tillfredsställande.

För att kunna genomföra den i anslagsframställningen

föreslagna verksamhetsinriktningen utan att negativt

påverka bl.a. det långsiktiga programmet för

återkommande säkerhetsgranskning hemställer SKI om

medel för ytterligare två inspektörer inom områdena

säkerhetsanalys samt drift- och underhållsrelaterade

säkerhetsfrågor. Samtidigt begärs medel för ökade rese- och

personalutvecklingskostnader i anslutning till dessa två

inspektörstjänster, dvs. ett resurstillskott på sammanlagt 1

250 000 kr. per år.

2. Programmet safeguard (huvudprogram 2) omfattar de

administrativa och tekniska åtgärder samt tillsynsuppgifter

som följer av Sveriges åtaganden under fördraget om icke-

spridning av kärnvapen och i anslutning därtill träffade

avtal. Bl.a. omfattas tillämpningen av avtalet med

Internationella atomenergiorganet (IAEA) om

internationell kontroll av allt kärnämne i Sverige. Inom

programmet hanteras också sådana uppgifter som följer av

Sveriges anslutning till konventionen om fysiskt skydd av

kärnämne. Programmet omfattar knappt 10% av

myndighetens resurser.

SKI har till regeringen lämnat en särskild redovisning av

verksamheten inom det svenska stödprogrammet till

IAEA:s safeguards-verksamhet vilket handhas av SKI

sedan fem år. SKI hemställer att stödprogrammet utvidgas

med hänsyn till IAEA:s förutsedda ekonomiska och

strukturella problem de närmaste åren och begär ett

resurstillskott till stödprogrammet motsvarande 1,2 milj. kr.

per år.

Inom huvudprogrammet för safeguard kan ett svenskt

medlemskap i EG i mitten av 1990-talet komma att medföra

stora förändringar beträffande såväl SKI:s uppgifter och

ansvar inom detta område som den nationella

ambitionsnivån för internationell kärnämneskontroll i

allmänhet och IAEA:s och Euratoms safeguards-

verksamhet i Sverige i synnerhet.

3. Programmet kärnavfallssäkerhet (huvudprogram 3)

omfattar säkerhet vid behandling och lagring av kärnavfall

och använt kärnbränsle, säkerhet vid slutförvaring samt

tillsyn av kärnavfallsanläggningar. Programmet har som

övergripande mål bl.a. att behandling, mellanlagring och

hantering av kärnavfall och använt kärnbränsle skall ske så

att olyckor och allvarliga tillbud förebyggs samt att

spridningen av radioaktiva ämnen till omgivningen

förhindras eller begränsas även om en olycka skulle inträffa.

Vidare skall slutförvaringen av använt kärnbränsle och

kärnavfall ske så att utläckage av radioaktiva ämnen

förhindras eller åtminstone begränsas i enlighet med

fastställda kriterier. Ca 20% av SKI:s resurser används

inom detta program.

Inom avfallsområdet kommer 1990-talet att medföra

avgörande steg i slutförvaringsprogrammet genom att

metod- och platsval för slutförvaret för använt kärnbränsle

successivt genomförs. De antaganden som gjorts i tidigare

säkerhetsanalyser behöver då bekräftas och SKI måste ha

förmågan att ställa de för säkerheten kritiska frågorna och

värdera svaren.

Det är väsentligt för säkerhetsmyndighetens

trovärdighet att detta kan ske med en från SKB oberoende

kompetens. SKI hemställer därför om medel för ytterligare

en handläggare inom kärnavfallsområdet med inriktning på

bergmekaniska frågeställningar, dvs. ett resurstillskott

motsvarande 625 000 kr. per år inkl. ökade rese- och

personalutvecklingskostnader.

4. Programmet information (huvudprogram 4) omfattar

hantering, utvärdering, bearbetning och spridning av

information inom det kärntekniska området med

tyngdpunkt i kärnsäkerhetsfrågor. Övergripande mål för

programmet är bl.a. att beslutsfattare och allmänhet skall

vara allsidigt och sakligt informerade om kärnteknisk risk

och säkerhet samt ha en god insyn i svenskt

kärnsäkerhetsarbete. Vidare skall allmänheten och

medierna kunna betrakta SKI som en trovärdig

informationsgivare och kompetent informationskälla.

Under de kommande åren kan en ökad fokusering

väntas ske på kärnkraftsfrågor i den allmänna debatten.

Kraftföretagen ökar sin informationsverksamhet, vilket

medför ökad efterfrågan på kompletterande information

från SKI. Ett antal länder i Öst- och Centraleuropa står

inför svåra beslut om moderniseringar och fortsatt drift vid

kärnkraftverk byggda enligt föråldrade säkerhetskrav. Det

kommer att innebära ökad debatt om kärnkraften i dessa

länder, vilket kommer att innebära att medier och

intresserad allmänhet i än högre grad kommer att fråga

efter sådan information från SKI.

SKI hemställer därför om medel för ytterligare en

handläggare inom informationsprogrammet, dvs. en

resursförstärkning motsvarande 625 000 kr. per år inkl.

ökade rese- och personalutvecklingskostnader.

5. Forskningsprogrammet (huvudprogram 7) är

integrerat i övriga huvudprogram på så sätt att initiering,

projektledning, uppföljning och resultatåterföring av

forskningsuppdrag hanteras inom resp. sakprogram.

Kärnsäkerhetsforskningen som huvudsakligen är av

tillämpad karaktär är således ett viktigt instrument i såväl

SKI:s som de kärntekniska företagens säkerhetsarbete. Det

övergripande målet är att ge underlag för SKI:s tillsyns- och

granskningsverksamhet. Forskningsprogrammet har vidare

till uppgift att vidmakthålla kompetens och forskarkapacitet

inom områden av betydelse för kärnsäkerhetsarbetet samt

att bidra direkt till säkerhetsarbetet i svensk kärnteknisk

verksamhet. SKI föreslår att forskningsanslaget förstärks

under treårsperioden med sammanlagt 12 milj.kr. Förslaget

innebär att sammanlagt 5 milj.kr. successivt avsätts för att

finansiera ett kärntekniskt kompetenscentrum med

högskolan som bas. Därutöver föreslås att ett nytt

forskningsområde, säkerhetsvärdering, inrättas till en

kostnad av sammanlagt 3,5 milj.kr. under treårsperioden.

Dessutom föreslås ökade insatser inom områdena

processkontroll, kärnavfall och safeguards med sammanlagt

3,5 milj.kr. SKI vill också reducera forskningsinsatserna

inom områdena kärnbränsle samt människa-teknik-

organisation under treårsperioden.

Sammanfattningsvis innebär SKI:s förslag inom

förvaltningsanslaget en total resursram för

verksamhetsåren 1992/93 -- 1994/95 på 152 250 000 kr.,

varav 50 750 000 kr. för budgetåret 1992/93.

För anslaget till kärnsäkerhetsforskning föreslås en total

resursram för motsvarande period på 204 680 000 kr., varav

66 560 000 kr. för budgetåret 1992/93.

7.2.3 Föredragandens överväganden

Förslag

Mål och inriktning

Verksamheten bör bedrivas i enlighet med mitt förslag i det

följande.

Resurser m.m.

C 2. Statens kärnkraftinspektion: Förvaltningskostnader,

ramanslag 1992/93 56 128 000 kr. C 3. Statens

kärnkraftinspektion: Kärnsäkerhetsforskning, ramanslag

1992/93 65 105 000 kr.

Övrigt

Avgifterna enligt förordningen (1991:739) om vissa avgifter

till statens kärnkraftinspektion skall inlevereras till

statsverkets checkräkning och redovisas under inkomsttitel

på statsbudgeten. Motsvarande utgifter skall täckas från

ramanslagen.

Planeringsram

Planeringsramen för perioden 1992/93 -- 1994/95

beräknar jag för förvaltningskostnader till 172 134 000 kr.

och för kärnsäkerhetsforskning till 195 315 000 kr.

Resultatbedömning

En uppföljning av SKI:s verksamhet under de senaste

åren visar bl.a. följande:

SKI har genom sina samlade inspektions- och

granskningsinsatser samt analys av drifterfarenheter kunnat

bilda sig en god uppfattning av säkerhetsläget vid de

svenska reaktorerna. Detta har bl.a. dokumenterats i en

särskild rapport till regeringen över säkerhetsläget vid de

svenska kärnkraftverken (januari 1990, uppdaterad

november 1991).

Ett antal väsentliga säkerhetsförbättringar har

genomförts i de svenska kärnkraftsanläggningarna under de

senaste tio åren. Som exempel kan nämnas de

utsläppsbegränsande åtgärder som vidtagits vid samtliga

reaktorer, de anläggningsspecifika, sannolikhetsbaserade

säkerhetsanalyserna och de åtgärder som vidtagits med

anledning av erhållna analysresultat, utveckling av

förbättrad metodik och kompetens hos SKI och hos

kärnkraftverken för hantering av frågor rörande samspelet

människa-teknik-organisation, förbättring av teknik och

program för återkommande provning av trycksatta

komponenter samt förbättrade kvalitetssäkringsprogram.

Integrationen av kärnsäkerhetsforskningen i de

verksamhetsinriktade huvudprogrammen har medfört

möjligheter till en naturlig återföring av

forskningsresultaten till det löpande tillsyns- och

säkerhetsarbetet. Den genomförda utredningen kring SKI:s

forskningsprogram visar på områden där ytterligare

förändringar och förbättringar kan göras, framför allt

beträffande återföring och spridning av forskningsresultat.

De svenska kärnkraftverken visar i en internationell

jämförelse tillfredsställande låga värden när det gäller

säkerhetsparametrarna tillbuds- och störningsfrekvens

(liksom när det gäller radioaktiva utsläpp till omgivningen

och stråldoser till personalen). Kvaliteten i säkerhetsarbetet

vid drift av de svenska kärnkraftverken har granskats av

IAEA genom s.k. OSART-besök (Operational Safety

Assessment Review Team) vid samtliga fyra

förläggningsplatser. Omdömena från dessa besök har

genomgående varit goda även om det finns utrymme för

ytterligare förbättringar.

Inom safeguardområdet har stödprogrammet till IAEA

bl.a. givit utrymme för återkommande, tillämpad

utbildning i Sverige av safeguardsinspektörer från IAEA.

SKI bidrar också aktivt med expertkunnande i den process

kring skärpning av IAEA:s kontrollverksamhet som

föranletts av de avslöjanden som organisationen

tillsammans med FN:s specialkommission på uppdrag av

säkerhetsrådet gjort beträffande Iraks

kärnvapenambitioner.

Inom kärnavfallsområdet har särskilt SKI:s forsknings-

och utvecklingsprogram bidragit till en god

kunskapsberedskap när det gäller de kvalitetskrav som

behöver ställas på framtida säkerhetsredovisningar och

allmänt vad gäller kunskaper om händelser, egenskaper och

processer av betydelse för säkerhetsbedömningar av

slutförvar. Denna kunskapsuppbyggnad är av stor betydelse

med hänsyn till de granskningsuppgifter som förestår inför

beslut om val av metod och plats för slutförvaring av det

svenska använda kärnbränslet.

Genomgående för samtliga SKI:s huvudprogram är den

starka kopplingen till internationell samverkan. Inom

reaktorsäkerhetsområdet har detta accentuerats alltsedan

olyckan år 1979 i den amerikanska reaktorn Three Mile

Island 2. Olyckan i Tjernobyl år 1986 medförde att de

tidigare i säkerhetssammanhang relativt isolerade öst- och

centraleuropeiska staterna mer eller mindre kom att tvingas

in i det internationella kärnsäkerhetsarbetet. SKI har i detta

sammanhang givits en viktig roll som sammanhållande

organisation för det svenska stödet inom

kärnsäkerhetsområdet till Östeuropa och framförallt de

baltiska staterna.

Inom safeguardsområdet är den internationella

kopplingen uppenbar och de avslöjanden som gjorts

beträffande Iraks dolda kärnteknikprogram understryker

ytterligare behovet av en striktare internationell samverkan

för att förhindra att civil kärnteknik avleds för

massförstörelseändamål.

Också inom kärnavfallsområdet är den internationella

kopplingen synnerligen stark. Bl.a. med hänsyn till risken

för gränsöverskridande läckage av radioaktiva ämnen är det

viktigt med en internationell samsyn på vad som är en

godtagbar utformning av olika typer av slutförvar med

hänsyn till säkerhet och strålskydd.

SKI:s insatser på det internationella området får

bedömas vara väl avvägda gentemot det nationella

insatsbehovet och med hänsyn till de resurser SKI förfogar

över.

Slutsatser

Sammantaget bedömer jag kärnkraftinspektionens

verksamhet som väl motsvarande de krav som kan ställas på

ett tillsynsorgan med SKI:s uppgifter. SKI arbetar

målmedvetet och ambitiöst och håller en mycket hög

kompetens. Jag delar SKI:s uppfattning om svårigheten att

kvantitativt värdera kostnadseffektiviteten i verksamheten.

Säkerhetstillsyn måste med nödvändighet domineras av

höga krav på kvalitet både i det säkerhetsarbete som skall

övervakas och i de tillämpade tillsynsrutinerna.

Forskningsprogrammet utgör en betydelsefull

komponent i det svenska kärnsäkerhetsarbetet och bidrar

till att utveckla och bibehålla för verksamheten nödvändig

kunskap och kompetens.

Övergripande mål

Verksamheten skall inriktas på atthög säkerhet

uppnås i svensk kärnteknisk verksamhet och att i detta syfte

ta initiativ till säkerhetshöjande åtgärder,Sveriges

internationella åtaganden på det kärntekniska området

uppfylls,kärnavfall slutförvaras på ett säkert sätt,

tillräcklig bredd uppnås i industrins forsknings- och

utvecklingsverksamhet avseende slutförvaring av använt

kärnbränsle,beslutsfattare och allmänhet är väl

informerade om kärnteknisk risk och säkerhet samt om

åtgärder för omhändertagande och slutförvaring av använt

kärnbränsle.

Jag vill i detta sammanhang hänvisa till vad jag tidigare

anfört beträffande de uppgifter som föreslås överföras från

SKN till SKI.

Den grundläggande förutsättningen för SKI:s mål och

inriktning av verksamheten är att de som har tillstånd att

bedriva kärnteknisk verksamhet också har det fulla och

odelade ansvaret för säkerheten. SKI skall övervaka hur

tillståndsinnehavarna lever upp till detta ansvar genom att

skapa sig en egen välgrundad bild av säkerhetsläget vid

anläggningarna och av kvaliteten i tillståndsinnehavarnas

säkerhetsarbete.

SKI skall i det sammanhangetdriva på i

säkerhetsarbetet när drifterfarenheter, forskningsresultat

och teknisk utveckling så motiverar, såväl gentemot

tillståndsinnehavare som i det internationella

säkerhetssamarbetet,verka för att en allsidighet

upprätthålls i kärnkraftindustrins forskning och utveckling

för hantering och slutförvaring av kärnavfall och för

avveckling och rivning av kärntekniska anläggningar i vilka

verksamhet inte längre skall bedrivas samt att tillse att

erforderliga medel sätts av för framtida kostnader som

uppstår,verka för att kompetensen i säkerhetsarbetet

vidmakthålls och utvecklas inom SKI likaväl som hos

tillståndsinnehavarna och i övrigt inom landet,utfärda

och fastställa villkor och föreskrifter för kärnteknisk

verksamhet i den utsträckning som bedöms nödvändig för

säkerheten och till följd av Sveriges internationella

åtaganden samtaktivt informera om förhållanden och

händelser av säkerhetsintresse.

I prioritering av myndighetens uppgifter skall den

säkerhetsmässiga betydelsen vara avgörande. Även de

uppgifter som följer av Sveriges internationella åtaganden

skall beaktas.

SKI bör i samarbete med SSI årligen i anslutning till

årsredovisningen till regeringen redovisa säkerhets- och

strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken.

SKI:s tillsynsverksamhet bör, som myndigheten

förslagit, utvecklas i en riktning mot att krav på

ställningstagande i enskilda, mindre anläggningsanknutna

ärenden kan minska om och när SKI har en välgrundad

uppfattning om att kvaliteten i anläggningsinnehavarnas

säkerhetsarbete är tillfredsställande.

En sådan förändring i tillsynsarbetet ställer stora krav på

kvaliteten och oberoendet i det egna arbetet. Enligt SKI

kan ytterligare förtroende för kvaliteten och integriteten i

SKI:s verksamhet skapas genom att SKI ställer upp på en

öppen och oberoende kvalitetsgranskning av sin

verksamhet.

SKI bör under treårsperioden lämna förslag till

regeringen hur en sådan granskning skulle kunna

genomföras och vilka nationella och internationella organ

som skulle kunna komma i fråga för genomförandet av en

sådan granskning.

Ett svenskt medlemskap i Europeiska gemenskaperna

(EG) och särskilt i Europeiska atomgemenskapen

(Euratom) medför förändrade utgångspunkter för det

nationella kontrollsystem (safeguardssystem) för kärnämne

som SKI ansvarar för. Förändringen kommer bl.a. att

påverka Sveriges nuvarande kontrollavtal med IAEA och

de bilaterala avtal som reglerar bränsleförsörjningen till de

svenska kärnkraftverken. SKI bör i anslutning till

anslagsframställningen för budgetåret 1993/94 särskilt

redovisa de resursmässiga och andra effekter som ett

inträde i Euratoms kontrollsystem skulle innebära.

7.2.4 Anslag

C 2. Statens kärnkraftinspektion: Förvaltningskostnader

1990/91 Utgift 48 445 000 Reservation 5 794 611

1991/92 Anslag 1 000

1992/93 Förslag 56 128 000

Vid min anslagsberäkning har jag tagit hänsyn till de

resursöverföringar från SKN som jag tidigare redogjort för.

SKI har under de senaste åren begärt personell

resursförstärkning, framför allt på

anläggningssäkerhetssidan. Behoven har främst motiverats

med den övergång från en period med uppförande och

driftsättning av kärnkraftverk till en driftperiod där

säkerhetsfrågor på ett mera reellt sätt riskerar att vägas mot

driftekonomiska optimeringar.

En driftinriktad tillsyn har visat sig ställa helt nya krav

på övergripande systemöverväganden som komplement till

den traditionella tekniska komponent- och

systemgranskningen. Detta gäller bl.a. beträffande tekniskt

åldrande hos komponenter och anläggningar samt

beträffande individens och organisationens växelverkan

med tekniken och driftprocessen.

Jag förordar att SKI tillförs medel motsvarande 625 000

kr. för att bekosta en tjänst inom reaktorsäkerhetsområdet

med tillhörande rese- och personalutvecklingskostnader, i

syfte att vidmakthålla en fortsatt hög tillsyns- och

utredningskapacitet. Jag bedömer samtidigt att denna

förstärkning bör ge utrymme för SKI att fortsätta det

angelägna säkerhetssamarbetet med grannstaterna i

Östersjöområdet.

Inom informationsområdet har SKI:s

informationsfunktion under en följd av år varit hårt

belastad, främst från den svenska allmänheten och

massmedia men också från internationella organisationer

och myndigheter. Ett viktigt skäl till detta är en allmän

kännedom om och respekt för SKI:s kompetens, oberoende

och integritet inom kärnsäkerhetsområdet och den tillgång

till information också om utländska förhållanden som SKI

har.

Tjernobylolyckans verkningar samt vetskapen om att

liknande reaktorer finns i drift i Sveriges närhet gör att

allmänhetens behov av sakkunnig och objektiv information

är fortsatt högt. De politiska besluten kring kärnkraften

liksom de förestående besluten om slutförvaring av det

använda kärnbränslet kommer att upprätthålla ett hårt

tryck på de informationskanaler som finns tillgängliga inom

detta område.

Den överföring av resurser från SKN till SKI, bl.a. på

informationssidan, som jag tidigare föreslagit, bedömer jag

skapar de nödvändiga förutsättningar som behövs för att

genomföra både de akuta och de mer långsiktiga

informationsuppgifter som SKI i fortsättningen skall

ansvara för.

Jag har också beräknat medel på sammanlagt 625 000 kr.

för en särskild handläggare vid SKI med uppgift att bl.a.

analysera och bereda tekniska frågeställningar kring

kärnsäkerhet, kärnavfall och safeguards som underlag för

svenskt agerande i IAEA och i andra internationella

kärnsäkerhets- och kontrollsammanhang.

Övrigt

Medel för förvaltningskostnader föreslås anvisas över ett

ramanslag. Samtidigt föreslås avgifterna från innehavare av

kärnkraftverk och övriga avgiftsskyldiga levereras till

statsverkets checkräkning och redovisas under inkomsttitel

på statsbudgeten.

För finansiering av investeringar i ADB och

kommunikation beräknar SKI för budgetåret 1992/93 ta

upp lån i riksgäldskontoret på högst 986 000 kr. Detta

belopp är avsett för erläggande av återstående avgifter till

statskontoret för ADB-utrustning som anskaffats t.o.m.

innevarande budgetår.

Utgående reservation från anslaget C 3. Statens

kärnkraftinspektion: Förvaltningskostnader liksom från

anslaget C 5. Statens kärnbränslenämnd från budgetåret

1991/92 bör föras över till ramanslaget.

Med hänvisning till vad jag nu har anfört beräknar jag

för budgetåret 1992/93 anslaget C 2. Statens

kärnkraftinspektion: Förvaltningskostnader till 56 128 000

kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1. godkänna att verksamheten inom statens

kärnkraftinspektions ansvarsområde i huvudsak skall

bedrivas i enlighet med vad jag förordat,

2. till Statens kärnkraftinspektion:

Förvaltningskostnader för budgetåret 1992/93 anvisa ett

ramanslag på 56 128 000 kr.,

3. godkänna att avgifterna enligt förordningen (1991:739)

om vissa avgifter till statens kärnkraftinspektion inlevereras

till statsverkets checkräkning och redovisas under

inkomsttitel på statsbudgeten och att motsvarande utgifter

täcks direkt från ramanslaget.

C 3. Statens kärnkraftinspektion:

Kärnsäkerhetsforskning

1990/91 Utgift 62 337 000 Reservation 11 039 268

1991/92 Anslag 1 000

1992/93 Förslag 65 105 000

Vid beräkningen av anslaget har jag utgått från ett

oförändrat medelsbehov av 1,5 milj. kr. för de lokala

säkerhetsnämnderna för nästa budgetår.

Jag bedömer SKI:s prioriteringar inom

forskningsprogrammet som väl avvägda och delar

myndighetens uppfattning beträffande programmets

betydelse både när det gäller uppbyggnad och

vidmakthållande av kompetens och dess betydelse för SKI:s

möjligheter att på kort och lång sikt fullgöra sina uppgifter.

Beträffande de nya forskningsprojekt som SKI föreslår

bedömer jag att dessa bör kunna rymmas genom

omdisponeringar inom befintlig medelsram.

För sådana tillkommande forskningsprojekt som följer

av vad jag tidigare anfört beträffande överföring av

uppgifter från SKN till SKI, har jag beräknat ett ökat

medelsbehov av 2,5 milj.kr.

Övrigt

Medel för kärnsäkerhetsforskning föreslås anvisas över

ett ramanslag. Samtidigt föreslås att avgifterna för

säkerhetsforskning från innehavare av kärnkraftverk

levereras till statsverkets checkräkning och redovisas under

inkomsttitel på statsbudgeten.

Utgående reservation från anslaget C 4. Statens

kärnkraftsinspektion: Kärnsäkerhetsforskning från

budgetåret 1991/92 bör föras över till ramanslaget.

Med hänvisning till vad jag nu har anfört beräknar jag

för budgetåret 1992/93 anslaget C 3. Statens

kärnkraftinspektion: Kärnsäkerhetsforskning till 65 105 000

kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

till Statens kärnkraftinspektion:

Kärnsäkerhetsforskning för budgetåret 1992/93 anvisa

ett ramanslag på 65 105 000 kr.

7.3 Övriga anslagsfrågor

C 4. Visst internationellt samarbete i fråga om

kärnsäkerhet m.m.

1990/91 Utgift 17 104 900

1991/92 Anslag 19 573 000

1992/93 Förslag 20 015 000

Från anslaget betalas kostnader för deltagande i

internationellt samarbete på kärnenergiområdet, såsom

Sveriges reguljära medlemsavgift i Internationella

atomenergiorganet (IAEA), bidraget till IAEA:s Technical

Assistance and Cooperation Fund samt kostnader i

samband med övrigt internationellt

kärnsäkerhetssamarbete.

Jag beräknar medelsbehovet för nästa budgetår under

detta anslag till 20 015 000 kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

till Visst internationellt samarbete i fråga om

kärnsäkerhet m.m. för budgetåret 1992/93 anvisa ett

förslagsanslag på 20 015 000 kr.

C 5. Statens kärnbränslenämnd: Avvecklingskostnader

1992/93 Nytt anslag

(förslag) 1 000 kr.

Som jag tidigare redogjort för avser jag föreslå

regeringen att genom en särskild förordning medge att

personal vid SKN kan erbjudas anställning vid SKI i

samband med att arbetsuppgifter överförs från SKN till

SKI. Det kan emellertid inte uteslutas att en

arbetsbristsituation uppstår. Jag har därför räknat medel för

vissa avvecklingskostnader.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

till C 5. Statens kärnbränslenämnd:

Avvecklingskostnader för budgetåret 1992/93 anvisa ett

förslagsanslag på 1 000 kr.

A 2. Utredningar m.m.

I budgetpropositionen 1992 (prop. 1991/92:100 bil. 15)

har regeringen föreslagit att 16 143 000 kr. anvisas under

anslaget A 2. Utredningar m.m. I konsekvens med vad jag

tidigare förordat om att KASAM knyts till miljö- och

naturresursdepartementet bör medel för dess verksamhet

anvisas under detta anslag.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

under reservationsanslaget A 2. Utredningar m.m.

för budgetåret 1992/93 anvisa ett belopp som är 1 250 000

kr. högre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100 bil. 15.