35 Information om rätten till ålderspension

35.1 Inledning

Den allmänna ålderspensionen berör i princip alla medborgare och står

för huvuddelen av försörjningen under ålderdomen. Det här presenterade

förslaget om ett reformerat ålderspensionssystem medför en rad

förändringar i pensionssystemets uppbyggnad och kan för den enskilde

individen innebära betydande skillnader i pensionsutfall jämfört med det

nuvarande systemet. Förslaget innehåller också ett antal valsituationer

för den enskilde.

Det är därför av stor vikt att varje försäkrad får grundläggande kun-

skaper om hur systemet fungerar och vilka konsekvenser det får för den

egna pensionen. För att kunna planera för tiden som pensionär måste den

enskilde kunna skaffa sig en god överblick över sin förväntade ekono-

miska situation efter pensioneringen. I det reformerade

pensionssystemet är informationen av ännu större betydelse än i det

nuvarande systemet, eftersom varje åtgärd som påverkar inkomsten får

genomslag i den framtida pensionen. Därtill är pensionsåldern flexibel

varför tidpunkten för pensionsuttaget har stor betydelse för pensionens

storlek. Även utvecklingen av den enskildes tillgodohavande på

premiepensionskontot påverkar pensionens storlek.

Den försäkrade behöver dels få allmän information om hur det refor-

merade ålderspensionssystemet är uppbyggt och fungerar, såväl vad

avser inkomstpension från fördelningssystemet som premiepensionen

från premiepensionssystemet. Den generella informationen behöver

kompletteras med individuell information. Viss del av den individuella

informationen bör, enligt vad som redovisas nedan, skickas ut årligen.

35.2 Allmän information

Fördelningssystemet

Den försäkrade behöver känna till grundläggande basfakta, men också få

viss ytterligare kunskap, särskilt i de fall systemet kräver ett aktivt val av

den enskilde. Den generella informationen skall inriktas på och be-

hovsanpassas för olika målgrupper. Ansvaret för informationen om in-

komstpension från fördelningssystemet skall ligga på dagens socialför-

säkringsadministration.

Försäkringskassorna skall ha rollen som neutral informationsgivare

till de som behöver djupare information för att kunna fatta beslut om

t.ex. deltidsarbete, tjänstledighet, överföring av pensionsrätt mellan

makar, överlåtelse av pensionsgrundande belopp för barnår eller ett

eventuellt kompletterande pensionsskydd. Det skall också, genom

alternativa informationsvägar som internet, e-post och telefonitjänster,

ges möjlighet för den enskilde att när som helst ta del av prognoser samt

på egen hand göra prognoser utifrån olika förutsättningar.

Premiepensionssystemet

För att premiepensionssystemet skall fungera som avsett krävs att infor-

mationen till de enskilda håller hög kvalitet. Den enskildes rätt till

information är en förutsättning för att han eller hon skall kunna ta till

vara de möjligheter som premiepensionssystemet erbjuder. Det krävs

information om systemet som sådant, om utvecklingen av den enskildes

tillgodohavande och åtminstone i någon utsträckning om fondförvaltarna

och fonderna. Huvudansvaret för innehållet i informationen måste ligga

på Premiepensionsmyndigheten.

Flertalet remissinstanser har yttrat sig i frågan om information till de

försäkrade. De poängterar därvid nödvändigheten av att denna informa-

tion är av hög kvalitet för att skapa förståelse för och intresse kring pre-

miepensionssystemet. Vikten av samordning av information beträffande

fördelningssystemet respektive premiepensionssystemet betonas också

av många. Finansinspektionen anser att informationsskyldigheten bör

nära anknyta till bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder,

innebärande att de försäkrade skall förses med informationsbroschyr,

årsberättelse och halvårsredogörelse för fonden tills den enskilde avsagt

sig ytterligare sådan information. Vissa remissinstanser, däribland

Fondbolagens Förening, har uttryckt farhågor över att en prognos

beträffande den enskildes kommande pension kan vara svår att göra i

fråga om fonder med hög volatilitet och kan komma att uppfattas som en

utfästelse om en viss pensionsnivå.

Informationen om systemet som sådant är naturligtvis allra mest ange-

lägen i samband med ikraftträdandet. Det är viktigt att tillräckliga resur-

ser kan avsättas för dessa insatser, så att de enskilda kan fatta rationella

beslut på ett riktigt underlag redan från början. När Premiepensionsmyn-

digheten har inrättats och det år 1999 är dags för utbetalning från Riks-

gäldskontorets tillfälliga förvaltning skall självfallet en fullständig

information lämnas till den enskilde. I den informationen bör ingår

uppgifter om de fonder som finns tillgängliga i systemet. För varje fond

bör bl.a. anges nettopriset för förvaltningen, dvs. fondförvaltarens

avgifter minskade med eventuell prisreduktion.

Även när systemet är igång kommer det att behövas allmän informa-

tion om hur det fungerar. Trycksaker som beskriver systemet bör därför

hållas tillgängliga t.ex. på försäkringskassornas och kanske även skatte-

myndigheternas kontor. Däremot kan det knappast begäras att

personalen på dessa kontor generellt skall kunna besvara frågor som inte

behandlas i trycksakerna. Sådan specialinformation får lämnas av en

särskild informationsenhet. Härutöver måste naturligtvis riktade insatser

göras för varje ny generation som kommer in i systemet.

I 26-29 §§ lagen om värdepappersfonder finns bestämmelser om in-

formationsmaterial som ett fondbolag skall tillhandahålla för varje fond

som bolaget förvaltar (informationsbroschyr, årsberättelse och halvårs-

redogörelse). Dessa handlingar skall inte ingå i utskicket från myndig-

heten till den enskilde. Däremot bör det av

premiepensionsmyndighetens besked framgå att den enskilde har rätt att

få dessa handlingar från fondbolaget och hur man då skall bära sig åt. En

sådan ordning, där den enskilde måste aktivt begära handlingarna,

stämmer visserligen inte helt med tankarna bakom regeln i 27 § andra

stycket lagen om värdepappersfonder att årsberättelsen och

halvårsredogörelsen skall tillställas alla andelsägare som inte har avsagt

sig detta. Med tanke på att sparandet inom premiepensionssystemet inte

kommer till på den enskildes eget initiativ på samma sätt som vanligt

sparande i värdepappersfonder måste man emellertid räkna med att

materialet skulle läsas av en så liten andel av de enskilda, att det inte

skulle vara ekonomiskt försvarbart att skicka materialet till alla som inte

vidtagit den aktiva åtgärden att avsäga sig informationen.

Åtskilliga remissinstanser har pekat på att det normalt ligger i pen-

sionsspararnas intresse att direkt från förvaltaren kunna få information

om fondsparandet. En väg till sådan informationsgivning är som nyss

sagts att den enskilde vänder sig till fondförvaltaren och begär årsbe-

rättelse m.m. I detta sammanhang skall det påpekas att en årlig samman-

ställning från myndigheten, som behandlas under nästa rubrik, kan antas

ge den önskade informationen om fondförvaltningen för flertalet

sparare.

Försäkringsförbundet pekar på en möjlighet för fondförvaltarna att via

Premiepensionsmyndigheten skicka ut information. Förvaltaren skulle

med en sådan modell stå för kostnaderna för utskicket. Materialet skulle

även skickas till dem som inte avstått från sekretess. Enligt regeringens

mening har en sådan metod vissa nackdelar. Den främsta nackdelen är att

den enskilde lätt kan få intrycket att myndigheten svarar för innehållet i

informationen. Regeringen vill därför inte förorda denna väg.

Premiepensionsmyndigheten skall inte ha till uppgift att informera de

enskilda om sådant som de kan inhämta från fondernas eget informa-

tionsmaterial. Däremot bör myndigheten svara för ett allmänt informa-

tionsmaterial om de fonder som har anmälts till

premiepensionssystemet. Det kan t.ex. vara sammanställningar av

fonderna efter deras placeringsinriktning och förvaltningsresultat under

de senaste åren. Sådant material skulle i så fall kunna sändas ut till de

enskilda i samband med underrättelsen om årets intjänade pensionsrätt,

när ett nytt val av fond kan göras.

Kostnaderna för informationen skall bäras av pensionsspararna. Man

kan räkna med att de fonder som medverkar i systemet kommer att ut-

sättas för en fortgående granskning och bedömning av ekonomijourna-

lister m.fl., vilket naturligtvis minskar behovet av statliga insatser.

Emellertid är det från flera håll omvittnat att det föreligger ett mycket

stort behov av information om villkoren för fondsparande. Premiepen-

sionsmyndigheten bör därför ge ut översikter av detta slag. Sådana över-

sikter måste redan av praktiska skäl bygga på uppgifter som myndigheten

får från förvaltarna själva, t.ex. uppgifter i de rapporter om kostnadsuttag

som förvaltarna skall ge in till myndigheten varje år, eller som framgår

av publicerad statistik eller liknande. Det är viktigt att myndigheten

tydligt anger att översikterna bygger på uppgifter från fondförvaltarna

och att uppgifterna inte kontrollerats av myndigheten. Av översikterna

bör bl.a. framgå nettopriset på förvaltningen av varje fond.

Det är viktigt att den enskilde får tillräcklig information när denne

första gången kommer in i premiepensionssystemet. Detsamma gäller

när pensionen ska börja tas ut. Premiepensionsmyndigheten måste alltså

framställa material som mer detaljerat än det allmänna

informationsmaterialet redovisar vilka valmöjligheter den blivande

pensionären har och hur förfaringssättet är för att få uppgift om vad som

konkret gäller för den enskilde. Man kan t.ex. vilja veta vilket

månadsbelopp man kan räkna med vid uttag av halv premiepension eller

vilket månadsbelopp som kommer att gälla om man väljer

efterlevandeskydd. Sådana uppgifter bör myndigheten på begäran

tillhandahålla den enskilde utan kostnad.

Pensioneringstidpunkten är kritisk på två sätt när det gäller efterlevan-

deskydd: dels genom att det efterlevandeskydd som har gällt under aktiv-

tiden upphör då, dels genom att det för de flesta kommer att vara enda

tillfället då de kan begära efterlevandeskydd för pensionstiden. Informa-

tion om dessa frågor bör ingå i det material som skall ges till dem som

kan antas stå i begrepp att ta ut sin pension. Med tanke på hur viktigt

efterlevandeskyddet kan vara för den enskilde bör det övervägas om inte

information av det slaget också bör finnas på blanketten för ansökan om

pension.

Eftersom pensionsåldern är rörlig finns det emellertid inte någon

given tidpunkt vid vilken informationsmaterial av detta slag skall skickas

ut. Att skicka ut materialet inför den försäkrades 61-årsdag kommer i

många fall att vara för tidigt. Att vänta till den påminnelse som skall

sändas ut inför den försäkrades 70-årsdag kommer å andra sidan att vara

alltför sent. En lämplig lösning kan vara att det på årsbeskedet t.ex. från

och med det år den försäkrade fyller 60 år skrivs till en tydlig uppgift

om att detta material finns och kan beställas från

Premiepensionsmyndigheten.

Huvudansvaret för informationen om premiepensionen till de enskilda

skall ligga på Premiepensionsmyndigheten. Fördelningen av det rent

praktiska informationsarbetet får avgöras inom socialförsäkringsad-

ministrationen.

35.3 Årlig information

De som tjänat in pensionsrätt inom det allmänna pensionssystemet skall

få god tillgång till information om sin intjänande pensionsrätt och hur

stor den framtida ålderspensionen beräknas bli. Upplysningar bör i ett

sammanhang lämnas om såväl fördelnings- som

premiepensionssystemet. Genom att sådan information lämnas årligen,

och även till dem i yngre åldrar, kan den enskilde få en överblick över

sin förväntade ekonomiska situation efter pensioneringen och ett

underlag för sin egen bedömning att på frivillig väg bygga upp ett

kompletterande pensionsskydd.

Det angelägna i förslaget om årlig information understryks av flera

remissinstanser, däribland Riksförsäkringsverket (RFV),

Finansinspektionen, Konsumentverket, Länsstyrelsen i

Västernorrlands län, Försäkringskasseförbundet, Pensionärernas

riksorganisation, Husmodersförbundet Hem och Samhälle samt

Företagarnas riksorganisation. RFV framhåller att den årliga

informationen måste kompletteras med individuell information.

Samtliga som har förvärvat pensionsrätt under året, och därmed är be-

rättigade till inkomstgrundad ålderspension, skall få information om

detta. Dessutom skall också framöver alla inom vissa åldersklasser få

besked om sin framtida, beräknade ålderspension, även om de under det

aktuella året inte har tjänat in någon pensionsrätt. I dessa åldersklasser

skall ett årligt pensionsbesked även lämnas till personer som aldrig för-

värvat rätt till inkomstgrundad pension i Sverige och som sålunda möj-

ligen kommer att bli berättigade enbart till garantipension.

I avsnitt 13 föreslår regeringen att försäkrade som omfattas av det re-

formerade pensionssystemets intjänanderegler, dvs. personer som är

födda år 1938 eller senare, senast den 31 mars året efter det år beslutet

avser skall få en underrättelse från försäkringskassan om den

pensionsrätt som för året tillgodoräknats honom eller henne. I under-

rättelsen skall redovisas skattemyndighetens beslut om

pensionsgrundande inkomst och den allmänna försäkringskassans beslut

om andra pensionsgrundande belopp samt fastställd pensionsrätt för

året. Även tillgodoräknade pensionspoäng för ATP skall redovisas i

denna underrättelse. Detta bör ske i ett sammanhang. Vidare skall av

underrättelsen framgå hur en eventuell överföring av premiepensionsrätt

mellan makar och eventuell tjugondelsinfasning har påverkat beslutet

om pensionsrätt. Möjligheterna till omprövning och överklagande skall

också redovisas.

Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, bör kunna

meddela föreskrifter om den ytterligare information som skall tillställas

den försäkrade. Av informationen bör framgå hur den samlade pensions-

behållningen förändrats i förhållande till föregående år. Därvid bör, för-

utom den för året tillkommande pensionsrätten, redovisas förändringen

p.g.a. inkomstindexering samt arvsvinsttilldelning för året. Även avdrag

för förvaltningskostnader skall anges. Det bör samtidigt göras klart att

pensionsbehållningen i fördelningssystemet inte motsvaras av faktiskt

fonderade medel utan att den i princip endast utgör en bas för pensions-

beräkningen. Informationen bör även innehålla en prognos över den

framtida pensionens storlek.

Informationen om pensionsbehållningen av inkomstpensionen bör visa

den samlade behållningen av pensionsrätterna till och med senaste fast-

ställelseår. Pensionsbehållningen räknas om varje år med ett index som

mäter den allmänna inkomstutvecklingen i samhället. Tillägg beräknas

fr.o.m. år 1999 för arvsvinster som avser pensionsbehållningar efter av-

lidna som fördelas till kvarlevande i samma åldersgrupp. Då den försäk-

rade börjat att uppbära pension skall det redovisas det avdrag som gjorts

på grund av att pension har betalats ut under året.

Pensionsprognosen bör vara en beräkning över hur stor den inkomst-

grundade allmänna ålderspensionen blir med antagande att årsinkomsten

varje år fram till pensionen kommer att vara lika stor som det senaste

fastställeseåret. Beloppen bör anges i penningvärdet vid prognostillfället

och redovisas före avdrag för preliminärskatt. Information skall också

lämnas om att pensionens storlek är beroende av den ekonomiska till-

växten i landet.

För personer födda år 1937 och tidigare bör nuvarande förfarande vid

underrättelse om pensionsgrundande inkomst vara oförändrat.

Årsbesked om premiepensionskonto

Premiepensionsmyndigheten skall en gång om året lämna information

om utvecklingen av den enskildes tillgodohavande i form av ett

årsbesked. Informationen kan utformas efter förebild av de årsbesked

som försäkringsbolagen lämnar sina kunder. Där redovisas ingående

saldo, inbetalningar, avkastning och kostnader under året samt utgående

saldo. Om den enskilde har valt mer än en fond, skall varje fond

redovisas för sig.

I beskedet bör också lämnas en prognos uttryckt i kronor beträffande

den enskildes kommande pension. Prognosen bör ange hur stor

pensionen kan beräknas bli om den skall grundas bara på dittills intjänad

pensionsrätt och hur stor den kan beräknas bli om den enskilde i

fortsättningen tjänar in pensionsrätt med samma årliga belopp som

under det år för vilket pensionsrätt senast har fastställts. För att den

enskilde skall kunna sätta prognosens belopp i relation till sina aktuella

förhållanden bör prognosen grundas på antagandet att både inflationen

och tillväxten av bruttonationalprodukten kommer att vara noll under

tiden fram till pensioneringen. Däremot skall det göras ett försiktigt

antagande om värdetillväxt i de fondandelar som förvärvas för den

enskildes räkning. Som grund för beräkningen ligger naturligtvis det

aktuella tillgodohavandet på pensionsspararens premiepensionskonto -

för förfluten tid beaktas alltså den faktiska avkastningen - men för den

framtida tillväxten kan exempelvis väljas de antaganden om värdetillväxt

som kan göras för Premiesparfonden. En sådan uppräkning minskar inte

relevansen av en jämförelse med den enskildes aktuella förhållanden

utan är tvärtom nödvändig för att prognosen inte skall bli missvisande.

Utgångspunkten för årsbeskedet är naturligtvis det tillgodohavande

som gällde vid årsskiftet. Dock bör tillägg göras för den pensionsrätt

som har fastställts för det föregående året, även om den har fastställts

efter årsskiftet; som angetts tidigare kommer pensionsrätt för varje

intjänandeår att fastställas under perioden från december året efter

intjänandeåret till mars det därpå följande året, och det vore ologiskt att

denna pensionsrätt togs med i årsbeskedet bara beträffande de personer

som råkade få sin pensionsrätt fastställd före årsskiftet. Tanken är alltså

att det tillgodohavande som redovisas skall vara den faktiska ställningen

vid årsskiftet, värdet av fastställd pensionsrätt (i den mån inte detta värde

ingår redan i uppgiften om ställningen vid årsskiftet) samt den

avkastning från den tillfälliga förvaltningen som samtidigt har tillförts

kontot. Däremot skall beskedet inte redovisa sådana värdeförändringar

som kan ha inträffat efter årsskiftet. Genom en sådan avgränsning ger

uppgifterna i årsbeskedet aktuell information till de enskilda utan alltför

stor administration för myndigheten. Beskedet skall innehålla en

redovisning av hur tillgodohavandet har förändrats i förhållande till

föregående år.

Utfärdandet av årsbeskeden är en administrativ serviceåtgärd och inne-

bär inte något åtagande från myndighetens sida i fråga om

pensionsspararens rätt till pension. Detta gäller både prognoserna om

den framtida pensionen och uppgifterna om storleken av tillgodo-

havandet på premiepensionskontot m.m. Om det genom något misstag

kommer att anges för höga belopp i något av dessa avseenden, innebär

det alltså inte att den enskilde får rätt till det högre beloppet. I vad mån

felaktiga uppgifter i årsbeskedet till följd av fel eller försummelse från

myndighetens sida kan leda till skadeståndsansvar för staten får bedömas

enligt allmänna skadeståndsrättsliga regler (jfr avsnitt 36.4). Det är

emellertid viktigt att det i årsbeskedet görs tillräckligt tydliga

reservationer för att det är fråga om prognoser, så att beräkningarna inte

i något avseende kan uppfattas som utfästelser om vilka pensionsbelopp

den intjänade pensionsrätten kommer att ge upphov till.

Pensionsbeloppen kan komma att påverkas inte bara av förändringar i

den eller de valda fondernas värde utan också av ändringar i antagandena

om dödlighet m.m. som görs innan pensionsspararen börjar ta ut sin

pension.

För de individer som har valt efterlevandeskydd, bör årsbeskedet inne-

hålla uppgifter om detta. För dem som har valt efterlevandeskyddet

under aktivtiden skall kostnaden för skyddet framgå av redogörelsen för

utvecklingen av tillgodohavandet på premiepensionskontot. Vid båda

typerna av efterlevandeskydd skall den enskilde också erinras om förut-

sättningarna för att skyddet skall gälla vid dödsfall.

För att utvecklingen av den enskildes tillgodohavande på premiepen-

sionskontot skall kunna redovisas på ett jämförbart sätt, krävs samman-

fattningsvis att pensionsrätt för det föregående året har fastställts, att av-

kastningen från den tillfälliga förvaltningen har fördelats och att

Premiepensionsmyndighetens avgiftsuttag har genomförts.

Skälet till att samtliga dessa uppgifter måste föreligga innan årsbesked

kan utfärdas är att uppgifterna är beroende av varandra. Pensionsrätten

har betydelse för fördelningen av avkastningen från den tillfälliga

förvaltningen, eftersom avkastningen skall fördelas mellan de enskilda

som ett procentuellt påslag på pensionsrätten. Vidare har både

pensionsrätten och avkastningen från den tillfälliga förvaltningen

betydelse för myndighetens avgiftsuttag.

Även om pensionsrätt fastställs för en enskild redan i december året

efter intjänandeåret, kan årsbesked alltså inte skickas ut till honom eller

henne förrän i början av året därpå. I samband med att årsbeskedet

skickas ut är det naturligt att den enskilde också erhåller en blankett för

val av fond.

Ambitionen bör naturligtvis vara att ett årsbesked bör sändas till samt-

liga pensionssparare. Av praktiska skäl kan det dock vara nödvändigt att

utesluta vissa kategorier av enskilda, som är svåra att nå med ett besked.

Dessa frågor får samordnas med vad som skall gälla om utskick från de

allmänna försäkringskassorna och regleras på förordningsnivå.

I de fall den enskilde uppbär inkomstpension, men inte börjat att upp-

bära premiepension skall information om utvecklingen av tillgodohavan-

det inom premiepensionssystemet fortsätta att skickas ut årligen.

Premiepensionssystemet utgör, även i informationshänseende, en del

av det allmänna ålderspensionssystemet. En samordning måste ske av

informationen till de enskilda om deras rättigheter i

fördelningssystemet respektive i premiepensionssystemet.

35.4 Skadeståndsansvar

I 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) finns den grundläggande be-

stämmelsen om det allmännas skadeståndsansvar vid myndighetsutöv-

ning. Enligt den bestämmelsen skall staten ersätta personskada, sakskada

eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse

vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar.

Statens ansvar omfattar även skada som rent faktiskt vållats av en under-

ordnad myndighet. Anspråk på ersättning skall, enligt förordningen

(1995:301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten, hand-

läggas av Justitiekanslern.

Statens skadeståndsansvar omfattar alltså skada som vållats genom fel

eller försummelse. Något krav på uppsåt eller oaktsamhet uppställs inte

men det anges i förarbetena till bestämmelsen (prop. 1972:5) att de

handlingsnormer som ligger till grund för den allmänna s.k. culparegeln

bör tjäna som utgångspunkt även för bedömningen av om skadestånds-

skyldighet föreligger för staten. (Culparegeln kan i korthet sägas

innebära dels att den som vållar en skada kan anses ha handlat på ett sätt

som avviker från vad som i allmänhet kan anses vara riktigt, dels att

skadevållaren av uppsåt eller oaktsamhet själv kan anses bära skulden

för sitt avvikande handlande.) Det sägs vidare i propositionen att frågan

bör avgöras efter en mer objektiv bedömning av det förfarande som

orsakat skadan. Ansvaret enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen omfattar

därför även anonyma och kumulerade fel men också sådana fel som från

subjektiv synpunkt framstår som ursäktliga. Med anonyma fel avses fel

där någon viss person inte kan bindas till handlandet. Kumulerade fel är

när ett antal mindre misstag eller förbiseenden inte var för sig men

däremot tillsammans kan anses utgöra fel eller försummelse i

skadeståndslagens mening.

Vidare skall vid den s.k. vållandebedömningen av om det förekommit

ett skadeståndsgrundande fel eller försummelse från myndighetens sida

verksamhetens art och ändamål tjäna som utgångspunkt. De krav på

rättssäkerhet, noggrannhet och korrekt handläggning som den enskilde

rimligen kan ställa skall därvid vara avgörande. Om det visar sig att

myndigheten inte levt upp till något av dessa krav saknar det därför bety-

delse om man från det allmännas sida kan åberopa förhållanden som gör

att handlandet i viss mån framstår som ursäktligt. Myndighetens hand-

lande och dess eventuella skadeståndsskyldighet skall alltså bedömas ur

allmänhetens synvinkel.

Det skall inte i detta sammanhang ges någon utförligare redogörelse

för statens skadeståndsansvar. Frågan om det allmännas skadestånds-

ansvar har varit föremål för översyn av Kommittén för översyn av det

allmännas skadeståndsansvar (se kommitténs betänkande Det allmännas

skadeståndsansvar [SOU 1993:55]). Betänkandet har beretts inom

Regeringskansliet och i mars i år överlämnade regeringen till riksdagen

propositionen 1997/98:105 Det allmännas skadeståndsansvar. I korthet

innehåller propositionen, i de delar som här är av intresse, förslag om

att huvudregeln om det allmännas skadeståndsansvar skall kvarstå

oförändrad men att den skall kompletteras med en ny regel om ansvar

för felaktig myndighetsinformation. Syftet med den nya regeln är att

förbättra möjligheterna för enskilda att få ersättning när en myndighet

vållar skada genom att lämna felaktig information. Om en sådan regel

införs torde den komma att påverka ansvaret för den information som

lämnas av de myndigheter som svarar för administrationen av det

reformerade ålderspensionssystemet.

Vad avslutningsvis gäller ansvar för skador orsakade av fel vid ADB-

behandling gäller enligt 23 § datalagen att skador som uppkommer till

följd av att ett personregister innehåller oriktiga eller missvisande upp-

gifter om en registrerad person skall ersättas av den registeransvarige.

Detta anses även omfatta fall då ett register saknar personuppgifter som

borde ha tillförts registret (se SOU 1993:55 s. 281). Vad gäller andra

fel som uppkommer i samband med beslut fattade genom ADB-

behandling torde de nästan alltid, på ett eller annat sätt, ha förorsakats av

någon person. Det kan antingen vara den som konstruerat

dataprogrammet eller den som försett datorn med uppgifter. I sådana fall

är huvudregeln i skadeståndslagen tillämplig, även om det inte är möjligt

att klarlägga vem som orsakade felet.

36 Kostnader m.m.

36.1 Administrationen av det nya pensionssystemet

Regeringens bedömning: För finansiering av information och

utbildning i samband med införandet av det reformerade ålders-

pensionssystemet bör Riksförsäkringsverket ges möjlighet att ur AP-

fonden erhålla högst 40 miljoner kronor per år under åren 1999 och

2000. Beloppen skall årligen fastställas av regeringen.

Regeringen har under olika avsnitt i denna proposition redogjort för

hur förvaltningen av de olika delarna av det nya ålderspensionssystemet

skall finansieras. I detta avsnitt ges därför endast en kortfattad överblick

beträffande de framtida löpande förvaltningskostnaderna för det nya

pensionssystemet samt för genomförandekostnadernas finansiering.

Löpande förvaltningskostnader

Den löpande förvaltningen av dagens folkpension och allmänna tilläggs-

pension finansieras dels via statsmedel och dels via avgifter.

Kostnaderna för förvaltningen av det nya ålderspensionssystemets för-

delningsdel föreslås täckas inom ramen för de avgifter som tas ut för att

finansiera systemet, vilket också framgår av avsnitt 17. Förvaltnings-

kostnaderna skall belasta AP-fonden och skall för år 2001 till 60%

täckas genom en minskning av pensionsbehållningarna. Andelen som

skall täckas genom en sådan minskning skall efter år 2001 öka med 2

procentenheter per år.

Förvaltningen av det nya ålderspensionssystemets garantipensionsdel

föreslås finansieras av statsmedel, se proposition 1997/98:152 Garanti-

pension, m.m.

Regeringen har tidigare i avsnitt 19 redogjort för sitt förslag att

inrätta en ny statlig myndighet för administration av

försäkringsfunktionen för premiepensionen,

Premiepensionsmyndigheten. Vidare framgår också att det föreslås att

kostnaderna för Premiepensionsmyndighetens verksamhet skall

finansieras genom avgifter från de försäkrade och inte redovisas på

statsbudgeten.

Genomförandekostnader

Investeringar i t.ex. IT-stöd som sker som en del i införandet av det nya

ålderspensionssystemet finansieras via lån hos Riksgäldskontoret. Fram

till år 2001 har Riksförsäkringsverket beviljats en låneram uppgående

till maximalt 992 miljoner kronor.

En omfattande insats krävs för att Riksförsäkringsverket (RFV) och de

allmänna försäkringskassorna skall kunna ta sitt ansvar för information

om det nya pensionssystemet. Informationen till medborgarna om det

nya pensionssystemet har en mycket stor betydelse för de försäkrades

möjligheter att bl.a. aktivt påverka sin framtida pensionssituation. Därför

krävs såväl betydande informationsinsatser till de försäkrade som utbild-

ningsinsatser för personalen hos RFV och de allmänna försäkrings-

kassorna.

För att klara informations- och utbildningsinsatserna inom RFV och

försäkringskassorna med anledning av införandet av det nya ålders-

pensionssystemet bör RFV ges möjlighet att bestrida dessa kostnader

mot AP-fonden. Under åren 1999 och 2000 bör därför RFV i samband

med uttaget av den årliga ersättningen för administration av ATP högst få

ta ut 40 miljoner kronor per år för dessa insatser. Beloppen skall årligen

fastställas av regeringen.

I samband med att den nya Premiepensionsmyndigheten bildas beräk-

nas uppkomma behov av olika slag av investeringar. Som framgår av

avsnitt 23 får regeringen besluta att dessa investeringar skall finansieras

med lån och krediter i Riksgäldskontoret. Regeringen får även besluta

att avkastningen på premiepensionsmedel tas i anspråk år 1999 för

Premiepensionsmyndighetens kostnader.

Med anledning av reformens komplexitet kan uppkomma merkostna-

der även inom andra verksamhetsområden. Förekomsten och storleken

av sådana merkostnader kan dock inte bedömas nu.

36.2 Framtida pensionsutgifter

Som redogjorts för i tidigare avsnitt kommer inkomst- och premie-

pension att utbetalas fr.o.m. år 2001. Den äldsta årsklassen som skall få

del av sin pension beräknad enligt reformerade regler fyller 65 år år

2003. Dessa personer kommer att få 80 % av sin pension enligt

nuvarande regler och 20 % av pensionen enligt reformerade regler. Ju

yngre årsklass desto större del av pensionen kommer att beräknas enligt

reformerade regler. Till följd av övergångsreglerna kommer således

utbetalningarna av inkomstgrundad ålderspension under en realtivt lång

period huvudsakligen avse pensioner beräknade enligt nuvarande regler.

Först efter år 2018 kommer pension intjänad enligt reformerade regler

att svara för mer än hälften av totalutgifterna för den inkomstgrundade

ålderspensionen.

I det följande redovisas kalkyler över ålderpensionsutbetalningarnas

utveckling i det reformerade systemet under olika antaganden om den

ekonomiska och demografiska utvecklingen framöver. Den reala

tillväxten i pensionsgrundande inkomster har antagits uppgå till 2 %

respektive 0,5 % per år efter sekelskiftet.

Vad gäller den demografiska utvecklingen har SCB:s befolknings-

prognos år 1997 använts. Som ett beräkningsalternativ redovisas också

pensionsutbetalningarnas utveckling med 1994 års befolkningsprognos

som underlag. De två befolkningsprognoserna skiljer sig väsentligt. I

1997 års prognos har såväl dödlighet, födelsetal som nettoinvandring

antagits vara lägre än i 1994 års prognos. Det innebär att ålderspension

genomsnittligt sett kommer att uppbäras under fler år och att antalet

personer i förvärvsaktiv ålder på sikt blir lägre enligt 1997 års prognos.

Som exempel kan nämnas att år 2020 beräknas antalet pensionärer till

80 000 fler i den senare prognosen. Den genomsnittliga tiden som

pensionär (med pensionsåldern 65 år) beräknas till 20 år i stället för

knappt 19 år. Försörjningskvoten har, jämfört med 1994 års prognos,

ökat med 7,5 % till 0,4 ålderspensionärer per person i åldrarna 20 64

år.

I kalkylerna har premiepensionen beräknats på samma sätt som

inkomstpensionen, vilket innebär att avkastningen inom

premiepensionssystemet har antagits uppgå till 2 % respektive 0,5 %.

Vidare har antagits att individens pensionsålder alltid är 65 år.

I figur 36.1 visas hur pensionsutbetalningarna, uttryckta som procent-

andel av avgiftsunderlaget, beräknas utvecklas fram till år 2050 i fyra

olika scenarier. Figuren avser den totala ålderspensionen, dvs. såväl

inkomstgrundad pension som garantipension. Avgiftsunderlaget utgörs

av samtliga inkomster och belopp för vilka pensionsrätt tillgodoräknas.

De två heldragna kurvorna i figuren avser utvecklingen vid 2 % tillväxt

med 1994 års respektive 1997 års befolkningsprognos. Som framgår av

figuren motsvarar pensionsutbetalningarna en större andel av

avgiftsunderlaget i beräkningarna med 1997 års befolkningsprognos.

Detsamma gäller i det fall den årliga tillväxten är 0,5 %.

Som nämnts är medellivslängden högre enligt 1997 års prognos. Med

oförändrad pensionsålder ökar antalet pensionärer och därmed

utgifterna för ATP-baserade pensioner och för garantipensionen jämfört

med kalkyler med 1994 års befolkningsprognos. Inkomstpensionen

anpassar sig med viss eftersläpning till den ökade medellivslängden. Den

högre medellivslängden innebär att också delningstalet blir högre och

individens årspension således lägre. 1997 års prognos innebär också att

antalet personer i förvärvsaktiv ålder minskar, vilket ger en sämre

försörjningskvot. Eftersom de reformerade pensionsrätterna genom

inkomstindex är knutna till genomsnittsinkomstens utveckling i stället

för till lönesummans utveckling påverkas de inte direkt av en försämrad

försörjningskvot. Detta kommer i stället ske genom den broms av

indexeringen som beskrivs i avsnitt 16.2. Någon sådan eventuell

bromsning har inte beaktats i de kalkyler som presenteras här.

Figur 36.1 Utbetald ålderspension i procent av avgiftsunderlaget. Årlig real-

tillväxt 2 % resp. 0,5 %. 1997 års resp. 1994 års befolkningsprognos

Av figur 36.1 framgår vidare att ålderspensionsutbetalningarna är

förhållandevis större i det lägre tillväxtalternativet. Detta beror främst

på garantipensionen med lägre lönetillväxt blir de inkomstgrundade

pensionerna lägre och fler pensionärer blir således berättigade till

garantipension.

De inkomstgrundade pensionerna anpassar sig tämligen väl till den

ekonomiska tillväxtakten, dvs. skillnaden i utbetalningarnas procentandel

av avgiftsunderlaget är betydligt mindre om endast den inkomstgrundade

pensionen beaktas. Detta framgår av figur 36.2 som visar utgifterna för

den inkomstgrundade pensionen som procent av avgiftsunderlaget vid en

årlig tillväxt på 2 % respektive 0,5 % och med 1997 års befolk-

ningsprognos som underlag. Inkomstpensionen är knuten till inkomst-

indexets utveckling såväl under intjänandetiden som under utbetalnings-

tiden. Även utgående ATP-baserade pensioner är följsamhetindexerade

och påverkas således av den samhällsekonomiska utvecklingen. Däremot

är pensionspoängen för ATP-pension, som tjänas in fram t.o.m. år 2017,

prisindexerad och således inte följsam till avgiftsunderlagets utveckling.

Figur 36.2 Utbetald inkomstgrundad ålderspension i procent av

avgiftsunderlaget. Årlig realtillväxt 2 % resp. 0,5 %. 1997 års

befolkningsprognos

I figur 36.3 visas utbetalade pensionsbelopp i miljarder kronor i de fyra

olika scenarierna. Jämförelse mellan de två befolkningsprognoserna

visar att skillnaden i utbetalda pensionsbelopp är förhållandevis mindre

än skillnaden i utbetalningarnas storlek uttryckt som procent av avgifts-

underlaget (jmf figur 36.1). Som redan nämnts förstärks skillnaden i det

senare fallet av utvecklingen av försörjningskvoten, dvs. av utvecklingen

av antalet förvärvsaktiva i förhållande till antalet pensionärer.

Figur 36.3 Utbetald ålderspension i miljarder kronor. Årlig realtillväxt 2%

respektive 0,5 %. 1997 års resp. 1994 års befolkningsprognos

För att jämföra det reformerade och det nuvarande systemets stabilitet

vid förändringar i tillväxten har figur 36.4 tagits fram. I figuren jämförs

utgiftsutvecklingen i det reformerade systemet och i ett bibehållet

ATP/folkpensionssystem men med inkomstindexerat förmånstak. Att

taket har höjts även inom nuvarande regelsystem innebär således att

individens pensionsgrundande inkomst är densamma inom båda

systemen. Även ATP-systemet behåller därmed karaktären av ett

inkomstrelaterat system, till skillnad mot ett ATP-system med

prisindexerat förmånstak. Inom nuvarande regelsystem gäller särskilda

skatteregler för pensionärer, vilket gör att bruttoutbetalningarna inte är

helt jämförbara i de två systemen. Därför har i stället nettobelopp

(belopp efter skatt) räknats fram schablonmässigt. Summa

nettoutbetalningarna har satts i relation till lönesummman (brutto, före

skatt). Figur 36.4 visar således ålderspensionsutbetalningarna efter skatt

i procent av lönesumman för 2 % och 0,5 % årlig tillväxt med 1997 års

befolkningsprognos.

Figur 36.4 Utbetald ålderspension efter skatt i procent av

lönesumman.Reformerat system resp. ett ATP/folkpensionssystem med

inkomstindexerat förmånstak. Årlig realtillväxt 2 % resp. 0,5 %. 1997 års

befolkningsprognos

Inkomstindexeringen inom det reformerade systemet medför att detta är

betydligt mer följsamt till samhällsekonomin än det prisindexerade

ATP-systemet. Detta framgår av figuren. Skillnaden mellan utgifts-

kvoterna i de två tillväxtalternativen är betydligt mindre för det

reformerade systemet än för ATP-systemet.

Vid 0,5 % årlig tillväxt är utgiftskvoten inom ATP-systemet betydligt

högre än inom det reformerade systemet vid samma tillväxt. Med 2 %

tillväxt ligger utgifterna i de två systemen på ungefär samma nivå. Det

reformerade systemet har delvis anpassat sig till den ökade medel-

livslängden för pensionärer som 1997 års befolkningsprognos innebär.

För ATP-systemet innebär en ökad medellivslängd enbart en högre

utgiftsnivå ingen automatisk anpassning av utgiftsnivån sker. Med

1994 års befolkningprognos som beräkningsunderlag hade därför

skillnaden mellan de två systemen varit mindre.

37 Författningskommentar

37.1 Förslaget till lag om inkomstgrundad ålderspension

Allmän ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

(AFL) skall enligt de av riksdagen godkända riktlinjerna för reformering

av ålderspensionssystemet ersättas av dels inkomstgrundad ålderspen-

sion, dels garantipension. Den inkomstgrundade ålderspensionen

ersätter tilläggspension i form av ålderspension och viss del av

folkpension i form av ålderspension (30-delad sådan). Garantipensionen

ersätter folkpension i form av ålderspension i övrigt och

pensionstillskott.

Denna lag innehåller bestämmelser om inkomstgrundad

ålderspension. Sådan pension består främst av inkomstpension och

premiepension. Under en längre övergångsperiod kommer även

tilläggspension att finnas kvar för ålderspensionärer som är födda år

1953 eller tidigare. Sådan pension är också en del av den

inkomstgrundade ålderspensionen och regleras i denna lag. Lagen

innehåller vidare bestämmelser om premiepension till efterlevande som

följer av det frivilliga efterlevandeskydd som är knutet till

premiepensionen.

Bestämmelserna om inkomst- och premiepension berör personer som

är födda år 1938 eller senare och rätt till tilläggspension enligt denna

lag har, under i lagen närmare angivna förutsättningar, den som är född år

1953 eller tidigare. Personer födda åren 1938 1953 kommer alltså att

kunna uppbära alla tre pensionerna. Deras pensioner blir dock, som an-

förts i avsnitt 28, föremål för s.k. tjugondelsinfasning.

Tjugondelsinfasningen innebär att en person som är född år 1938

1953 får såväl inkomst- och premiepension som tilläggspension men

till vissa tjugondelar. Hel tilläggspension reduceras med 1/20 för varje

helt år som passerat från och med år 1935 till utgången av den

pensionsberättigades födelseår samtidigt som hel inkomst- och

premiepension reduceras med 1/20 för varje helt år som förflutit från

och med året efter födelseåret till utgången av år 1954. Reduceringen

görs beträffande tilläggspensionen efter beräkning av den årliga

tilläggspensionen. När det gäller inkomst- och premiepensionerna

reduceras däremot redan den årligen fastställda pensionsrätten på vilken

pensionerna grundas.

Inkomstpension och tilläggspension finansieras inom ramen för ett

fördelningssystem vilket innebär att pensionsutgifterna löpande

finansieras med avgiftsintäkter men med en mindre buffertfond för

utjämning av variationer av utgifter och intäkter mellan olika år.

Premiepensionen inklusive det frivilliga efterlevandeskyddet som är

knutet till denna, finansieras genom ett premiereservsystem, i lagen

benämnt premiepensionssystemet, dit medel motsvarande pensionsrätt

för premiepension avsätts löpande och förvaltas för den enskildes

räkning.

Lagen är uppdelad i fyra avdelningar. Den första avdelningen behandlar

huvudsakligen frågor om vem som är försäkrad för inkomstgrundad

ålderspension och hur sådan pension tjänas in. Den avdelningen är

gemensam för fördelningssystemet och premiepensionssystemet. Andra

avdelningen avser endast fördelningssystemet. Den innehåller ett kapitel

om uttag och beräkning av inkomstpension och ett kapitel om uttag och

beräkning av tilläggspension. Tredje avdelningen avser endast premie-

pensionssystemet och innehåller fem kapitel som behandlar

förvaltningen av premiepensionskapital, uttag av premiepension, två

former av efterlevandeskydd och regler avseende den nya

Premiepensionsmyndighetens kostnader. Den sista avdelningen

innehåller gemensamma bestämmelser om utbetalning, ändring och

överklagande m.m.

Huvuddelen av bestämmelserna i lagen skall träda i kraft den 1 januari

1999. Detta gäller bl.a. intjänandet av pensionsrätt. Tilläggspension skall

liksom tidigare beräknas utifrån intjänade pensionspoäng och

bestämmelserna om bl.a. detta har flyttats från AFL till denna lag.

Bestämmelserna om tillgodoräknande av pensionspoäng i AFL skall

dock fortsätta att gälla för tid före år 1999. Huvuddelen av

bestämmelserna om pensionspoäng i AFL skall också fortsätta att

tillämpas för personer födda år 1937 eller tidigare. Detta framgår av

lagen om införande av denna lag. Utbetalning av pension enligt den nya

lagen skall göras först i januari 2001. Reglerna om beräkning och

utbetalning av pension träder därför i kraft den 1 januari 2001 då

motsvarande regler i AFL skall upphöra att gälla. Förslag om upphävande

av reglerna i AFL lämnas dock inte i denna proposition.

I lagen om införande av denna lag finns bestämmelser om upphävande

av annan lagstiftning som ersätts med bestämmelser i förevarande lag,

bestämmelser om beräkning av pensionsrätt för tid före år 1999 och

andra övergångsregler till denna lag. Lagen kompletteras också med en

ny lag som innehåller bestämmelser om Premiepensionsmyndighetens

tillämpning av försäkringsrörelse- och redovisningsregler. I den lagen

finns också närmare bestämmelser om Finansinspektionens tillsyn över

myndigheten.

Första avdelningen. Försäkringens omfattning och intjänande av

pensionsrätt m.m.

1 kap. Allmänna bestämmelser

Försäkringens omfattning m.m.

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om försäkring för inkomstgrun-

dad ålderspension i form av inkomstpension, tilläggspension och

premiepension samt om premiepension till efterlevande.

I denna inledande paragraf anges innehållet i lagen.

Som framgår av den inledande kommentaren har bestämmelserna om

tilläggspension för ålderspensionärer flyttats över från AFL till denna

lag. Dessa bestämmelser motsvarar i huvudsak bestämmelserna i AFL.

Som framgår av 6 kap. 2 och 9 11 §§ denna lag skall dock

tilläggspensionen ökas med ett belopp som motsvarar folkpension i

form av ålderspension beräknad enligt 5 kap. 1 § a) AFL samt, i vissa fall

för personer födda åren 1938 1953, ett garantitillägg.

2 § Försäkringen och kostnaderna för förvaltningen av den skall

finansieras genom ålderspensionsavgifter enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter, allmänna pensionsavgifter enligt lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift och statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen

(1998:000) om statlig ålderspensionsavgift samt genom avkastning på

avgiftsmedel.

Här anges hur pensionsförsäkringen skall finansieras. Motsvarande reg-

ler för tilläggspensioneringen finns för närvarande i 19 kap. AFL.

Finansieringen av pensionerna skall ske genom avgifter och avkast-

ningen på influtna medel från dessa avgifter. Även försäkringskassornas

och berörda myndigheters kostnader för förvaltning av försäkringen

skall bekostas av influtna medel från avgifter och avkastningen av dessa

medel.

Bestämmelser om de avgifter som här avses finns i lagen (1981:691)

om socialavgifter, lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift och den

nya lagen om statlig ålderspensionsavgift. Medel från dessa avgifter

förs, såvitt de skall finansiera denna försäkring, dels till Allmänna

pensionsfonden för täckande av bl.a. kostnaderna för inkomstpension

och tilläggspension, dels till ett konto hos Riksgäldskontoret för

tillfällig förvaltning av de medel som skall motsvara de försäkrades

pensionsrätt för premiepension. Sedan pensionsrätt för premiepension

fastställts för en försäkrad, skall ett belopp motsvarande denna

pensionsrätt samt avkastningen från den tillfälliga förvaltningen föras

över från kontot hos Riksgäldskontoret till förvaltning i

värdepappersfonder eller utländska fondföretag. Om den försäkrade har

börjat ta ut pension i form av livränta med garanterade belopp, skall

medlen i stället föras över till Premiepensionsmyndigheten (se 8 kap. 2

§ andra stycket).

Kostnaderna för förvaltningen av inkomstpension och tilläggspension

skall belasta AP-fonden och delvis täckas genom minskning av tillgodo-

räknad sammanlagd pensionsrätt för inkomstpension (pensionsbehåll-

ningarna). Detta skall ske i samband med årlig inkomstindexering av

pensionsbehållningarna (se 5 kap. 7 §).

Premiepensionssystemet skall, som anförs bl.a. i avsnitt 23, vara

självfinansierat. Försäkringsgivare för premiepensionssystemet är

Premiepensionsmyndigheten. Denna myndighets kostnader skall i

princip täckas genom årliga avgifter som dras från tillgodohavandena på

samtliga premiepensionskonton (se 11 kap. 1 §). Vissa kostnader inom

premiepensionssystemet skall bäras av respektive berörd individ (se 11

kap. 2 §).

Även fondförvaltarnas kostnader skall bäras av de försäkrade. Fond-

förvaltarna tar ut ersättning för förvaltningen direkt ur fonden. Detta

minskar fondens värde och därmed värdet på de andelar i fonden som

Premiepensionsmyndigheten förvärvat för en försäkrads räkning.

3 § Inkomstpension och premiepension skall beräknas utifrån de pen-

sionsrätter för respektive pension som fastställts för en försäkrad.

Tilläggspension skall beräknas utifrån de pensionspoäng som tjänats in

av en försäkrad. Pensionsrätt och pensionspoäng skall fastställas årligen

och grundas på de inkomster och andra belopp som är

pensionsgrundande enligt denna lag. Inkomstpensionens storlek är också

beroende av den allmänna inkomstutvecklingen och storleken av

premiepensionen är beroende av värdeutvecklingen på de medel som

fonderats. Tilläggspensionens storlek är vidare genom

följsamhetsindexering beroende av den allmänna inkomstutvecklingen.

I denna paragraf anges att inkomstpension och premiepension skall

baseras på de pensionsrätter som har fastställts för en försäkrad.

Pensionsrätt skall i sin tur beräknas på ett underlag bestående av

pensionsgrundande inkomst och andra pensionsgrundande belopp. I

paragrafen anges också att tilläggspension skall baseras på intjänade

pensionspoäng. Dessa poäng skall, liksom pensionsrätt, fastställas

årligen men skall endast beräknas på pensionsgrundande inkomster och

den antagna framtida inkomst som ligger till grund för beräkning av

förtidspension enligt 13 kap. 2 § AFL. Detta överensstämmer med vad

som gällt för pensionspoäng enligt AFL. Såväl pensionsrätt som

pensionspoäng beräknas på ett underlag som är maximerat till 7,5 gånger

inkomstbasbeloppet (det s.k. intjänandetaket). Till skillnad från vad som

gäller för inkomst- och premiepension är det inte vad som fastställts

som är av betydelse för tilläggspensionen utan vad som tjänats in. Vid

uttag av pension då pensionspoängen inte är känd för föregående år

kommer emellertid tilläggspensionen att beräknas endast på fastställda

pensionspoäng. När den intjänade pensionspoängen senare blivit

fastställd skall tilläggspensionen i förekommande fall ändras och en

eventuell tilläggsutbetalning för retroaktiv tid göras.

Vilka inkomster som är pensionsgrundande och hur

pensionsgrundande inkomst skall beräknas anges i 2 kap. I 3 kap. finns

angivet under vilka förutsättningar en försäkrad skall tillgodoräknas

andra pensionsgrundande belopp och hur dessa skall beräknas. Beräkning

och fastställande av pensionsrätt och pensionspoäng regleras i 4 kap.

Där finns också bestämmelser om tillgodoräknande av vårdår. I lagen om

införande av denna lag finns bestämmelser om bl.a. beräkning och

fastställande av pensionsgrundande belopp och pensionsrätt för tid före

ikraftträdandet av denna lag.

Sista meningen, som såvitt avser inkomstpensionen formulerats i en-

lighet med förslag av Lagrådet, anger att pensionerna inte bara påverkas

av den pensionsrätt respektive pensionspoäng individen har tjänat in utan

också av vissa andra förhållanden. Inkomstpensionens nivå påverkas

framför allt av ett inkomstindex (se 5 §) som avser att spegla den all-

männa inkomstutvecklingen i samhället. Hur detta sker framgår av 5 kap.

Premiepensionens storlek är beroende av värdeförändringarna på de me-

del som fonderats för de enskildas räkning. Tilläggspensionen följsam-

hetsindexeras fr.o.m. årsskiftet efter det år då den pensionsberättigade

fyller 65 år. Detta gäller oavsett om den tagits ut eller inte (se 6 kap.

4 §).

4 § Försäkrade för inkomstgrundad ålderspension är dels svenska med-

borgare, dels personer som utan att vara svenska medborgare är bosatta i

Sverige.

Utländska sjömän på svenska handelsfartyg är försäkrade för inkomst-

grundad ålderspension även om de inte är bosatta i landet.

En person som uppbär förtidspension som har beräknats enligt 13 kap.

2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring är alltid försäkrad för in-

komstgrundad ålderspension beräknad på denna förtidspension.

I avvaktan på att frågan om vilka som bör vara försäkrade bereds vidare

har i denna lag införts bestämmelser som i princip motsvarar de som

avser försäkringen för tilläggspension enligt AFL. Enligt denna lag kan

dock även en person som inte längre är försäkrad erhålla pension varför

bestämmelsen i AFL om att den som tillgodoräknats pensionspoäng

alltid är försäkrad för tilläggspension inte har någon motsvarighet här.

I första stycket av denna paragraf anges två huvudgrupper som är för-

säkrade för inkomstgrundad ålderspension. Den första är svenska med-

borgare och den andra är personer som inte är svenska medborgare men

som är bosatta i Sverige. Av 7 § följer att även vissa personer som inte

faktiskt är bosatta här ändå vid tillämpning av lagen skall anses vara det.

Andra och tredje stycket innehåller bestämmelser rörande utländska

sjömän på svenska handelsfartyg och personer som uppbär

förtidspension beräknad enligt 13 kap. 2 § AFL. Den senare gruppen är

inte uttryckligen omnämnd i motsvarande bestämmelse i AFL men

omfattas ändå av försäkringen för tilläggspension på grund av den

tidigare nämnda bestämmelsen att alla som tidigare har tillgodoräknats

pensionspoäng är försäkrade för tilläggspension.

På grund av Sveriges medlemskap i EU gäller vissa andra regler om

vem som omfattas av svensk lagstiftning om social trygghet än som

direkt följer av denna lag. Denna fråga har dock behandlats utförligt i

avsnitt 7 och kommenteras därför inte närmare här.

I denna lag finns vidare särskilda föreskrifter som innebär att personer

i olika åldersgrupper inte är berättigade till viss pension eller berättigad

till sådan pension endast i begränsad utsträckning.

Indexering

5 § Vissa beräkningar enligt denna lag skall göras med ledning av ett in-

komstindex. Detta index skall visa den relativa förändringen av genom-

snittet av de försäkrades årliga pensionsgrundande inkomster utan den

begränsning som anges i 2 kap. 1 § andra stycket, efter avdrag för allmän

pensionsavgift, och de försäkrades årliga inkomster i form av

förtidspension, vilka har uppburits av dem som under inkomståret har

fyllt minst 16 år och högst 64 år.

Förändringen av indextalet mellan två på varandra följande år skall

motsvara den beräknade årliga relativa förändringen av de inkomster

som anges i första stycket under en period av tre år före det år

inkomstindexet avser. Vid beräkningen av inkomsterna skall den årliga

förändringen i det allmänna prisläget räknat från juni månad till juni

månad under samma period frånräknas. Det framräknade värdet skall

därefter omräknas med förändringen i det allmänna prisläget i juni

månad två år före det år indexet avser och det allmänna prisläget i juni

månad året närmast före det året.

Regeringen skall för varje år fastställa inkomstindexet efter det att det

har beräknats av Riksförsäkringsverket. För år 1999 skall

inkomstindexet vara lika med 100,00.

I paragrafens första stycke anges att vissa beräkningar skall göras med

ledning av ett inkomstindex. Indexet skall visa den procentuella föränd-

ringen av de försäkrades årliga inkomster. I första stycket andra

meningen, som formulerats efter förslag av Lagrådet, anges att de in-

komster som ligger till grund för beräkningen av förändringen skall an-

tingen vara av sådant slag att de till sin natur är pensionsgrundande eller

också skall de utges i form av förtidspension. Vid beräkningen av

genomsnittet av de inkomster som i sig är pensionsgrundande skall av-

drag för den allmänna pensionsavgiften ha gjorts. Det finns inte någon

övre gräns för de inkomster som skall ingå i beräkningen vilket innebär

att även inkomster som överstiger 7,5 inkomstbasbelopp räknas med vid

beräkningen av inkomsterna. Beräkningen skall endast omfatta

inkomster som uppburits av personer som under det aktuella året fyllt

16 år men inte 65 år eller mer.

Av andra stycket framgår att indexuppräkningen består av två delar.

Den ena delen utgörs av den procentuella förändringen i det angivna in-

komstmåttet justerat för förändringar i det allmänna prisläget räknat från

juni månad till juni månad respektive år. Förändringen beräknas som den

genomsnittliga årliga förändringen av det angivna inkomstmåttet under

en period av tre år före det år inkomstindexet avser dvs. mätningen sker

med utgångspunkt i det genomsnittliga inkomstunderlaget fyra år före

det år indextalet avser. Den andra delen av indexuppräkningen avser för-

ändringen i det allmänna prisläget mellan juni månad två år före det år

indextalet avser fram till juni månad ett år senare. Detta innebär att in-

dextalet för år 2000 fastställs genom att 1999 års indextal uppräknas

med dels den prisjusterade årliga inkomstutvecklingen mellan år 1996

och år 1999, dels med prisförändringen mellan juni år 1998 och juni år

1999.

I paragrafens tredje stycke fastslås att det är regeringen som varje år

skall fastställa inkomstindexet. Beräkningen av indexet görs av Riksför-

säkringsverket. Indextalet för år 1999 är dock angivet till 100,00 direkt i

lagtexten.

6 § Regeringen skall för varje år fastställa ett inkomstbasbelopp. In-

komstbasbeloppet skall för år 2001 motsvara det för det året fastställda

förhöjda prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

För år därefter skall inkomstbasbeloppet räknas om med förändringen av

inkomstindex för det år inkomstbasbeloppet skall avse i förhållande till

inkomstindex för året dessförinnan. Det omräknade beloppet skall

avrundas till närmaste hundratal kronor.

Förutom att inkomstindex skall användas för vissa beräkningar skall även

i vissa fall ett inkomstbasbelopp användas. Detta gäller beräkning av det

s.k. intjänandetaket som summan av en försäkrads pensionsgrundande

inkomst och andra pensionsgrundande belopp inte kan överstiga och det

enhetliga belopp som kan tillgodoräknas försäkrade föräldrar till små

barn. Det förvärvsvillkor som en pensionsberättigad måste uppfylla för

att pensionsrätt beräknad på pensionsgrundande belopp för plikttjänst-

göring och pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn skall

ligga till grund för beräkning av en pensionsutbetalning är också kopplat

till inkomstbasbeloppet.

I denna paragraf anges dels att inkomstbasbeloppet skall fastställas år-

ligen av regeringen, dels att beloppet skall räknas om med förändringen

av inkomstindex. Av lagen om införande av denna lag följer att det första

år inkomstbasbeloppet skall fastställas för är år 2002. Inkomstbasbe-

loppet för år 2001 följer av förevarande paragraf och skall för det året

motsvara det förhöjda prisbasbeloppet enligt AFL. För år därefter skall

det räknas om med förändringarna av inkomstindex.

Definitioner m.m.

7 § En försäkrad som lämnar Sverige skall vid tillämpningen av denna

lag fortfarande anses vara bosatt i landet om utlandsvistelsen är avsedd

att vara längst ett år.

Den som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete

för arbetsgivarens räkning anses också bosatt i Sverige under hela ut-

sändningstiden även om den är avsedd att vara längre än ett år. Detta

gäller även medföljande make samt barn som inte fyllt 18 år. Med make

likställs den som utan att vara gift med den utsände lever tillsammans

med denne, om de tidigare har varit gifta eller gemensamt har eller har

haft barn.

I denna paragraf anges att en person som inte faktiskt är bosatt i landet i

vissa situationer ändå skall anses vara det vid tillämpning av denna lag.

Detta innebär att när det i lagen uppställs ett krav på bosättning i landet,

t.ex. för att en utländsk medborgare skall vara försäkrad för inkomst-

grundad ålderspension eller för att en förälder skall tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 10 §, skall den som uppfyller

kraven i denna paragraf anses vara bosatt här.

I första stycket föreskrivs att en försäkrad som lämnar Sverige fortfa-

rande skall anses vara bosatt här om utlandsvistelsen är avsedd att vara

längst ett år. Denna bestämmelse har sin motsvarighet i 1 kap. 3 § första

stycket AFL.

I andra stycket anges att den som av en statlig arbetsgivare sänds till

ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning normalt skall anses

bosatt i Sverige under hela utsändningstiden. Detta gäller även vissa i

paragrafen närmare angivna personer som följer med den utsände.

Bestämmelsen motsvarar 1 kap. 3 § fjärde stycket AFL i nu föreslagen

lydelse. Det bemyndigande för regeringen att föreskriva annat som fanns

i AFL har efter påpekande från Lagrådet tagits bort, se närmare avsnitt

7.

8 § I denna lag avses, där inte annat föreskrivs, med

1. år: kalenderår,

2. månad: kalendermånad,

3. intjänandeår: det kalenderår en inkomst som är pensionsgrundande

har uppburits respektive det kalenderår för vilket ett annat pensions-

grundande belopp än pensionsgrundande inkomst skall fastställas, och

4. fastställelseår: kalenderåret efter intjänandeåret.

Om en inkomst som är pensionsgrundande har uppburits under ett be-

skattningsår som inte sammanfaller med kalenderår skall den inkomsten

anses ha uppburits under kalenderåret närmast före taxeringsåret.

Första stycket punkterna 1 och 2 i denna paragraf motsvarar 20 kap. 1 §

första stycket AFL.

I punkterna 3 och 4 har begreppen intjänandeår och fastställelseår de-

finierats. När det gäller pensionsgrundande inkomst är intjänandeåret i

princip detsamma som beskattningsåret. Med fastställelseår avses året

efter intjänandeåret, dvs. detsamma som taxeringsåret när det gäller pen-

sionsgrundande inkomster. Det är under slutet av detta år pensionsrätt

för intjänandeåret tidigast kan fastställas.

Eftersom pensionsrätt räknas endast för hela kalenderår och den

pensionsgrundande inkomsten grundar sig på taxeringen har i andra

stycket angetts att inkomster som har uppburits under ett beskattningsår

som inte sammanfaller med ett kalenderår skall anses uppburna under

kalenderåret närmast före taxeringsåret. För andra pensionsgrundande

belopp än pensionsgrundande inkomst motsvarar intjänandeåret det

kalenderår för vilket ett sådant belopp skall beräknas enligt bestäm-

melserna 3 kap.

9 § Med sjöman avses i denna lag en arbetstagare som enligt sjömans-

lagen (1973:282) anses som sjöman.

Med anställning på ett svenskt handelsfartyg likställs anställning på ett

utländskt handelsfartyg som en svensk redare hyr i huvudsak obemannat,

om anställningen sker hos denne eller någon av honom anlitad arbets-

givare. Hyrs ett svenskt handelsfartyg ut till en utländsk redare i huvud-

sak obemannat, skall bestämmelserna om sjömän på svenska handelsfar-

tyg i denna lag tillämpas endast om anställningen sker hos fartygets

ägare eller någon av denne anlitad arbetsgivare.

Innehållet i denna bestämmelse motsvarar till stora delar

bestämmelserna i 20 kap. 1 § andra och tredje styckena AFL.

10 § Vad som i denna lag föreskrivs om förtidspension enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring skall också gälla sjukbidrag enligt

samma lag.

I denna paragraf anges att vad som i lagen föreskrivs om förtidspension

enligt AFL också skall gälla sjukbidrag enligt nämnda lag. Detta gäller

framför allt tillgodoräknande av ett pensionsgrundande belopp enligt

3 kap. 4 §.

2 kap. Pensionsgrundande inkomst

1 § Inkomster av anställning enligt 3 5 §§ samt inkomster av annat

förvärvsarbete enligt 6 8 §§ är pensionsgrundande om inte annat

föreskrivs i 9 17 §§. Sådana inkomster skall beräknas enligt 18 22 §§

och var för sig avrundas till närmaste lägre hundratal kronor. Summan av

en försäkrads inkomster av anställning och inkomster av annat för-

värvsarbete under ett år utgör den försäkrades pensionsgrundande

inkomst det året.

Vid beräkning av en försäkrads pensionsgrundande inkomst skall det

bortses från inkomster av anställning och inkomster av annat för-

värvsarbete till den del summan av dessa överstiger sju och en halv

gånger det för intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet. Sådana

belopp som det skall bortses ifrån skall i första hand räknas av från den

försäkrades inkomster av annat förvärvsarbete.

Den pensionsrätt som för ett visst år skall tillgodoräknas en försäkrad

inom det reformerade ålderspensionssystemet skall som tidigare

angetts grundas på dels dennes pensionsgrundande inkomster under

samma år, dels andra pensionsgrundande belopp som den försäkrade

skall tillgodoräknas för det året. Detta kapitel innehåller regler om vilka

inkomster som till sin art är pensionsgrundande samt hur dessa skall

beräknas och sammanläggas till en total pensionsgrundande inkomst. I

nästa kapitel finns motsvarande bestämmelser när det gäller andra

pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst.

Pensionsrätt skall tillgodoräknas på grundval av inkomster av anställ-

ning, uppdrag och annat förvärvsarbete enligt samma principer som en-

ligt AFL. Huvudprincipen skall vara att pensionsrätt skall grundas på

inkomst av förvärvsarbete och att inkomster av andra slag inte är pen-

sionsgrundande. Inkomst av kapital kan alltså inte grunda rätt till pen-

sion. De pensionsgrundande inkomsterna skall på samma sätt som

enligt nuvarande regler i AFL hänföras till antingen inkomster av an-

ställning eller inkomster av annat förvärvsarbete. Detta framgår av första

stycket i denna inledande paragraf som anger att inkomster av anställning

och inkomster av annat förvärvsarbete är pensionsgrundande enligt 3

5 §§ respektive 6 8 §§. Detta gäller dock inte om annat föreskrivs i

därpå följande paragrafer. Bestämmelserna om vad som är

pensionsgrundande inkomst av anställning respektive av annat

förvärvsarbete motsvarar i huvudsak 11 kap. 2 och 3 §§ AFL och har, om

inte annat anges, samma innebörd som nämnda bestämmelser i den

lagen. Inkomsterna skall beräknas enligt 18 22 §§ och var för sig

avrundas till närmaste lägre hundratal kronor.

Liksom enligt AFL utgörs en försäkrads pensionsgrundande inkomst

enligt denna lag av summan av en försäkrads inkomster av anställning

och inkomster av annat förvärvsarbete upp till ett visst belopp. Summan

av den försäkrades inkomster av anställning skall därvid avrundas till

närmast lägre hundratal kronor och detsamma gäller summan av hans

eller hennes inkomster av annat förvärvsarbete. För den som har in-

komster överstigande det i andra stycket angivna högsta pensionsgrun-

dande beloppet, skall den del av inkomsterna som överstiger beloppet i

första hand avräknas från inkomster av annat förvärvsarbete. Den del av

denna inkomst som skall grunda rätt till pension kan därvid komma att

avse ett belopp som inte är jämnt delbart med 100. Även detta överens-

stämmer med vad som gäller enligt AFL. Däremot är inkomsterna, till

skillnad från vad som hittills gällt enligt AFL, pensionsgrundande från

"första kronan". Vid smärre inkomster skall dock pensionsgrundande

inkomst inte fastställas (se 2 §).

Det högsta belopp som avses i andra stycket (det s.k. intjänandetaket)

skall motsvara sju och en halv gånger det inkomstbasbelopp som gäller

för intjänandeåret. Något sådant basbelopp kommer dock inte att finnas

förrän år 2001. Av bestämmelser i lagen om införande av denna lag

följer att intjänandetaket dessförinnan skall motsvara sju och en halv

gånger det för intjänandeåret gällande förhöjda prisbasbeloppet enligt

AFL.

Som Lagrådet påpekat används i lagen, om inte annat särskilt anges,

begreppet pensionsgrundande inkomst för inkomster som i sig är

pensionsgrundande men efter begränsning till nämnda intjänandetak.

Som tidigare sagts består den pensionsgrundande inkomsten av dels

inkomster av anställning, dels inkomster av annat förvärvsarbete. För att

tydliggöra att dessa senare begrepp avser inkomster som i sig är pen-

sionsgrundande sedan dessa beräknats enligt bestämmelserna i 18 22 §§

(och alltså minskats med debiterad allmän pensionsavgift) men utan

någon begränsning av intjänandetaket har en smärre justering gjorts i

paragrafen. När det däremot i t.ex. 2 § andra stycket anges att summan av

de inkomster som är pensionsgrundande skall ha uppgått till ett visst

belopp åsyftas inkomster som i sig är pensionsgrundande och utan

avdrag för allmän pensionsavgift.

2 § För varje år som en person har varit försäkrad enligt 1 kap. 4 § första

eller andra stycket och har haft inkomster som är pensionsgrundande,

skall hans eller hennes pensionsgrundande inkomst fastställas. Detta

gäller dock endast om summan av de inkomster som är pensionsgrun-

dande uppgått till minst 24 procent av det för intjänandeåret gällande

prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Fastställande enligt första stycket skall inte göras för år före det år då

den försäkrade fyllt 16 år. För det år då den försäkrade har avlidit skall

pensionsgrundande inkomst inte fastställas i annat fall än om överföring

av pensionsrätt för premiepension till den avlidnes make skall göras för

det året. För den som är född år 1937 eller tidigare skall pensions-

grundande inkomst inte heller fastställas för år efter det då den

försäkrade har fyllt 64 år eller för tidigare år under vilket han eller hon

hela året har uppburit hel ålderspension enligt denna lag eller enligt

lagen om allmän försäkring.

I denna paragraf anges förutsättningarna för att pensionsgrundande in-

komst skall fastställas för en försäkrad. Delvis motsvarar bestämmelsen

11 kap. 1 § andra stycket AFL.

Som framgår av första stycket skall en persons pensionsgrundande in-

komst fastställas för varje år personen har haft inkomster som är pen-

sionsgrundande om han eller hon då varit försäkrad enligt 1 kap. 4 §

första eller andra stycket. Detta gäller svenska medborgare, andra som

är bosatta här och vissa utländska sjömän. I 1 kap. 7 § finns

bestämmelser som innebär att en person som inte är bosatt i Sverige

ändå i detta sammanhang skall anses vara det varför han eller hon

kommer att anses som försäkrad enligt förstnämnda bestämmelser.

Även för en sådan person skall eventuell pensionsgrundande inkomst

fastställas. Till följd av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om

tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda,

egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom

gemenskapen gäller också vissa avvikande regler (se avsnitt 7).

För den som omfattas av försäkringen för inkomstgrundad ålderspen-

sion enbart på grund av bestämmelsen i 1 kap. 4 § tredje stycket skall

däremot inte bestämmas någon pensionsgrundande inkomst. (En sådan

person är försäkrad enbart för inkomstgrundad ålderspension grundad på

förtidspension beräknad enligt 13 kap. 2 § AFL och skall därför bara

tillgodoräknas pensionsrätt på pensionsgrundande belopp enligt 3 kap.

4 § och/eller pensionspoäng enligt vad som föreskrivs i 4 kap. 9 §.)

En allmän förutsättning för att beslut om en försäkrads pensionsgrun-

dande inkomst skall meddelas är att de inkomster ett år som är

pensionsgrundande sammanlagt uppgått till minst 24 % av det för året

gällande prisbasbeloppet. Denna gräns motsvarar gränsen för när

inkomstdeklaration ska lämnas och är, som anges i avsnitt 8.3,

huvudsakligen administrativt motiverad. Det är inte det förhöjda

prisbasbeloppet som skall användas vid beräkningen utan det något lägre

belopp som fastställs enligt 1 kap. 6 § andra stycket AFL. Vidare är det

summan av de inkomster som är pensionsgrundande som minst skall

uppgå till 24 % av prisbasbeloppet. Till följd av avdrag för allmän

pensionsavgift enligt 21 eller 22 § kan däremot den pensionsgrundande

inkomsten komma att understiga detta belopp. Likaså kan till följd av

bristande avgiftsbetalning den pensionsgrundande inkomst på vilken

pensionsrätt skall beräknas komma att understiga detta belopp (se avsnitt

13.5).

I andra stycket anges att, i likhet med vad som gäller

pensionsgrundande inkomst enligt AFL, pensionsgrundande inkomst inte

skall fastställas för år före det då den försäkrade fyllt 16 år. Detsamma

gäller andra pensionsgrundande belopp (3 kap. 2 §) och därmed även

pensionsrätt. Vidare föreskrivs i andra stycket att pensionsgrundande

inkomst normalt inte skall fastställas för det år då en person har avlidit.

Detta gäller dock inte om överföring skall göras av den pensionsrätt för

premiepension som skall fastställas för den försäkrade. Sådan

överföring skall även kunna avse det år då den försäkrade har avlidit, om

inte makan eller maken till vilken överföring skall ske har avlidit samma

år, och det förutsätter att pensionsgrundande inkomst fastställs för det

året. Enligt 4 kap. 1 § första stycket skall dock i en sådan situation

endast pensionsrätt för premiepension fastställas men inte pensionsrätt

för inkomstpension. I andra och tredje styckena i samma paragraf

föreskrivs särskilt att inte heller pensionspoäng skall fastställas för

dödsfallsåret och att vårdår inte skall tillgodoräknas för sådant år.

För den som är född år 1937 eller tidigare skall pensionsgrundande

inkomst inte heller fastställas för år efter det då denne har fyllt 64 år. En

sådan person kan endast erhålla tilläggspension och sådan pension kan,

liksom enligt AFL, inte tjänas in efter 64 års ålder. För en sådan person

skall, i enlighet med vad som gäller enligt nuvarande regler i 11 kap. 1 §

AFL, inte heller pensionsgrundande inkomst fastställas för år då den

försäkrade har uppburit hel ålderspension hela året. Något undantag för

fastställande av pensionsgrundande inkomst för år under vilket en

försäkrad har uppburit hel ålderspension finns däremot inte såvitt gäller

dem som är födda år 1938 eller senare. Till följd härav föreslås också

att den avgiftsbefrielse som förelegat under sådan tid upphävs för

personer som är födda 1938 eller senare (se 3 kap. 3 § tredje stycket

SAL).

Lagrådet har inte granskat den slutliga utformningen av andra stycket.

Inkomster av anställning och inkomster av annat förvärvsarbete

Inkomster av anställning

3 § Lön eller annan ersättning i pengar eller annan skattepliktig förmån

som en försäkrad har fått som arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

är pensionsgrundande som inkomst av anställning. Med lön likställs

kostnadsersättning som inte undantas vid beräkning av skatteavdrag

enligt 8 kap. 19 eller 20 § skattebetalningslagen (1997:483). Sådan

skattepliktig intäkt i form av rabatt, bonus eller annan förmån som har

utgetts på grund av kundtrohet eller liknande, skall också anses som

inkomst av anställning, om den som slutligt har stått för de kostnader

som ligger till grund för förmånen är någon annan än den som är

skattskyldig för förmånen.

Ersättning i pengar eller annan skattepliktig förmån för utfört arbete,

dock inte pension, samt tillfällig förvärvsinkomst av verksamhet som

inte bedrivits självständigt är pensionsgrundande som inkomst av anställ-

ning, även om mottagaren inte har varit anställd hos den som betalat ut

ersättningen. Den som har utfört arbetet likställs i sådana fall med en

arbetstagare och den som betalat ut ersättningen med en arbetsgivare.

I 6 § andra stycket, 7 §, 8 § och 10 § andra stycket finns bestämmelser

om att ersättning för utfört arbete som avses i första och andra styckena

i vissa fall inte skall anses som inkomst av anställning.

Första stycket i denna paragraf motsvarar 11 kap. 2 § första stycket

första tredje meningarna AFL.

Annan ersättning i pengar är sådan ersättning som inte kan betecknas

som lön, exempelvis den del av ett avgångsvederlag som överstiger vad

som kan anses som ersättning för lön under normal uppsägningstid och

som utbetalas direkt från arbetsgivaren och inte från en försäkrings-

givare. Sådana vederlag har så gott som alltid sin grund i ett anställ-

ningsförhållande och kommer därför regelmässigt att vid taxeringen be-

dömas som inkomst av tjänst. Enligt de principer som gäller fr.o.m. år

1991 utgör ersättningar av detta slag underlag för socialavgifter. Detta

påpekades av skatteutskottet vid behandlingen av prop. 1990/91:54 om

kvarvarande frågor i reformeringen av inkomst- och företagsbeskatt-

ningen (bet. 1990/91:SkU10 s. 166 167). I betänkandet föreslog

utskottet i förtydligande syfte en ändring i 2 kap. 3 § lagen om

socialavgifter, vilken godkändes av riksdagen (rskr. 1990/91:106).

Med kostnadsersättning avses en särskild ersättning som betalas ut vid

sidan av lönen för att täcka kostnader som arbetstagaren har i tjänsten.

Traktaments- och resekostnadsersättning i tjänsten till den del den inte

är avdragsgill enligt bestämmelserna i kommunalskattelagen (1928:370)

är exempel på sådan kostnadsersättning som skall likställas med lön och

därmed bli pensionsgrundande.

Skattepliktig inkomst av tjänst i form av rabatt, bonus eller annan för-

mån som utges på grund av kundtrohet eller liknande skall alltid anses

som inkomst av anställning om den som slutligt har stått för de

kostnader som ligger till grund för förmånen är någon annan än den som

är skattskyldig för förmånen. Med rabatt eller annan bonus avses alla

former av rabatter, t.ex. både sådana som ges i samband med inköpet och

sådana som ges i efterhand antingen i pengar eller på annat sätt. Ett

ytterligare krav uppställs dock, nämligen att förmånen utges på grund av

kundtrohet eller liknande. Som exempel kan nämnas

trohetsbonussystemen inom flyg- och hotellbranschen samt olika

former av introduktionserbjudanden där en viss extra bonusförmån ges

om man blir kund hos ett visst företag. Med att någon slutligt har stått

för kostnaderna avses i detta sammanhang t.ex. det fallet att en

arbetsgivare betalar en tjänsteresa eller ett hotellrum men det är

resenären eller gästen som får någon form av rabatt eller bonus.

Däremot är bestämmelsen inte tillämplig om en anställd får en viss

rabatt vid privata inköp och rabatten inte betalas av någon annan än

rabattutgivaren. De kostnader som ligger till grund för förmånen är då

den anställdes egna inköp. I sådant fall kan rabatten dock vara skatteplik-

tig intäkt av tjänst och pensionsgrundande som inkomst av anställning

om förmånen är att anse som ersättning för arbete (jfr prop.

1996/97:19).

I andra stycket anges att ersättning i pengar eller annan skattepliktig

förmån för utfört arbete, dock inte pension, samt tillfällig förvärvs-

inkomst av verksamhet som inte bedrivs självständigt är pensions-

grundande som inkomst av anställning även om mottagaren inte är an-

ställd hos den som utger ersättningen. Detta motsvarar vad som före-

skrivs i 11 kap. 2 § första stycket q AFL och del av 3 kap. 2 § andra

stycket AFL till vilken andra stycket av förstnämnda paragraf hänvisar.

Med sådana ersättningar och förmåner som anges i denna bestämmelse

avses dels uppdragsinkomster, dels sådana inkomster som genom

skattereformen år 1991 och det utvidgade arbetsgivarbegreppet blev

avgiftsbelagda. Avgörande för om sådan tillfällig förvärvsinkomst som

anges i bestämmelsen skall räknas som inkomst av anställning eller som

inkomst av annat förvärvsarbete är om den kan härledas ur ett

uppdragsförhållande eller inte. Denna bestämmelse tar endast sikte på

sådan tillfällig inkomst som skall beskattas i inkomstslaget tjänst. När

ett anställnings- eller uppdragsförhållande kan anses föreligga skall

ersättningen vara pensionsgrundande som inkomst av anställning. Om

den prestation som utgör grund för ersättningen inte kan anses ha skett

inom ramen för någon annans verksamhet utan inom ramen för

självständigt bedriven verksamhet, skall ersättningen vara pensions-

grundande som inkomst av annat förvärvsarbete.

Flertalet bidrag och ersättningar som enligt 11 kap. 2 § första stycket

a s AFL skall anses som pensionsgrundande inkomst av anställning har

reglerats i 5 §. Av lagtekniska skäl har dock sådana ersättningar som av-

ses i 11 kap. 2 § första stycket o (s.k. Marie Curie-stipendier), q och s

(tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självstän-

digt och ersättning från semesterkassa) AFL inte förts in i 5 §. För

sådana ersättningar skall nämligen samtliga arbetsgivaravgifter till

skillnad från vad som gäller för ersättningar enligt de övriga punkterna i

11 kap. 2 § första stycket a s betalas av den som utgett ersättningen.

Förflyttningen av punkten q till förevarande paragraf innebär att sådana

inkomster blir pensionsgrundande i det reformerade systemet endast om

de under ett år uppgått till 1 000 kr (jfr 9 § 1). Vad gäller punkterna o

och s, se 4 § respektive 7 §.

En ersättning som enligt denna paragraf skulle hänföras till inkomst av

anställning skall i vissa fall, med hänsyn till de rättsverkningar som

följer med A- och F-skattsedlarna, i stället utgöra pensionsgrundande

inkomst av annat förvärvsarbete. I tredje stycket hänvisas därför till

bestämmelserna i 7 §. En hänvisning görs också till 6 § andra stycket, 8

§ och 10 § andra stycket där det finns särbestämmelser om att vissa

ersättningar som annars skulle vara inkomster av anställning i stället

skall räknas som inkomster av annat förvärvsarbete.

4 § Som pensionsgrundande inkomst av anställning räknas även stipen-

dium som enligt punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till 32 § kom-

munalskattelagen (1928:370) skall tas upp som intäkt av tjänst, om

stipendiet har betalats ut av en fysisk person bosatt i Sverige eller av en

svensk juridisk person. Den som har betalat ut ett sådant stipendium an-

ses som arbetsgivare.

Denna paragraf motsvarar 11 kap. 2 § första stycket o AFL. Där anges att

forskarstipendium (Marie Curie-stipendium) som utges direkt eller in-

direkt av Europeiska gemenskaperna och som utbetalas av fysisk person

bosatt i Sverige eller svensk juridisk person räknas som inkomst av an-

ställning (jfr 6 § punkt 6). Den som betalar ut sådant stipendium skall

betala fulla arbetsgivaravgifter. Härigenom skiljer sig dessa inkomster

från de inkomster som anges i 5 § för vilka skall betalas statliga ålders-

pensionsavgifter. På grund härav och då stipendier normalt sett inte är

pensionsgrundande inkomst av anställning till skillnad från den

tidigare punkten s (ersättning från semesterkassa) i 11 kap. 2 § första

stycket AFL regleras dessa här i en separat paragraf.

5 § Som pensionsgrundande inkomst av anställning räknas vidare

1. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring eller motsvarande ersättning som utgetts enligt annan

författning eller på grund av regeringens förordnande, i den utsträckning

ersättningen har trätt i stället för en försäkrads inkomst som

arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

2. föräldrapenningförmåner enligt lagen om allmän försäkring,

3. ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

4. ersättning som en allmän försäkringskassa har utgett enligt 20 §

lagen (1991:1047) om sjuklön,

5. livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskadeförsäkring eller motsva-

rande livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

6. delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

7. vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ lagen om allmän försäkring, i

den utsträckning bidraget inte är ersättning för merkostnader,

8. dagpenning från arbetslöshetskassa,

9. statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen näringsverksamhet,

10. utbildningsbidrag i form av dagpenning under arbetsmarknadsut-

bildning och yrkesinriktad rehabilitering samt ersättning vid genera-

tionsväxling,

11. utbildningsbidrag för doktorander,

12. korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349),

13. vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxen-

studiestöd för arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

14. timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux),

15. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning en-

ligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, samt

16. bidrag från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden i den ut-

sträckning som regeringen så föreskriver.

De socialförsäkringsersättningar m.m. som enligt nuvarande regler är

pensionsgrundande som inkomst av anställning enligt AFL skall anses

vara pensionsgrundande inkomster av anställning även i det reformerade

systemet. Motsvarigheter till punkterna i denna paragraf finns nu i

11 kap. 2 § första stycket a r AFL, med undantag för punkterna o och q.

Punkten q föreslås bli införd i den nya 3 § och punkten o i den nya 4 §.

Punkten c i 11 kap. 2 § första stycket AFL om vårdbidrag har i denna

paragraf kompletterats på så sätt att även vårdbidrag som utges med stöd

av 9 kap. 4 a § AFL skall vara pensionsgrundande inkomst av anställning.

Den tidigare punkten s i 11 kap. 2 § första stycket AFL ersättning

från semesterkassa skall alltid anses som inkomst av anställning även

om mottagaren vid utbetalningen av ersättningen innehar en F-skattsedel

(jfr 7 §). Ersättning från semesterkassa är sådan ersättning som avses i

3 § andra stycket. Någon motsvarighet till punkten s har därför inte förts

in här.

I punkt 9 har ordet rörelse bytts ut mot näringsverksamhet vilket är en

anpassning till den år 1992 ändrade indelningen i inkomstslag och till

nuvarande lydelse av förordning (1984:523) som reglerar statsbidrag till

arbetslösa som startar egen näringsverksamhet.

 Inkomster av annat förvärvsarbete

6 § Pensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete är

1. inkomst av näringsverksamhet här i landet i vilken den försäkrade

har arbetat i inte oväsentlig omfattning (aktiv näringsverksamhet),

2. tillfällig förvärvsinkomst av självständigt bedriven verksamhet,

3. ersättning för arbete för någon annans räkning i pengar eller andra

skattepliktiga förmåner,

4. ersättning som utgör skattepliktig inkomst av tjänst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) och som, utan att anställnings-

förhållande har förelegat, har betalats ut av en fysisk person som är

bosatt utomlands eller av en utländsk juridisk person,

5. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring eller motsvarande ersättning som har utgetts enligt

annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i den

utsträckning ersättningen har trätt i stället för inkomst som anges i 1 4,

6. stipendium som enligt punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till

32 § kommunalskattelagen skall tas upp som intäkt av tjänst.

Första stycket gäller endast i den utsträckning inkomsten inte skall

räknas som inkomst av anställning, såvida inte inkomsten utgör ersätt-

ning för utfört arbete från ett handelsbolag eller en europeisk

ekonomisk intressegruppering till en delägare i handelsbolaget

respektive en medlem i intressegrupperingen.

Bedömningen i första stycket 1 skall göras för varje förvärvskälla en-

ligt kommunalskattelagen för sig.

Denna paragraf anger vilka andra förvärvsinkomster än inkomster av an-

ställning som är pensionsgrundande och därmed hänförliga till

inkomster av annat förvärvsarbete.

Första stycket motsvarar bestämmelserna i 11 kap. 3 § första stycket

AFL.

I andra stycket anges att en inkomst som enligt denna paragraf skulle

anses som inkomst av annat förvärvsarbete inte skall hänföras till sådan

inkomst om den skall hänföras till inkomst av anställning. Beträffande

verkningarna av innehav av A-skattsedel, se vidare kommentaren till 8 §.

I detta stycke anges vidare att ersättning för arbete som betalats ut till en

delägare i ett handelsbolag eller till en medlem i en europeisk

ekonomisk intressegruppering av bolaget respektive grupperingen aldrig

är inkomst av anställning. Sådan inkomst är, även om mottagaren har en

A-skattsedel eller saknar skattsedel på preliminär skatt, pensionsgrun-

dande inkomst av annat förvärvsarbete, om förutsättningarna i övrigt är

sådana att pensionsgrundande inkomst kan tillgodoräknas enligt punkt 1 i

första stycket. Motsvarande bestämmelser finns i 3 kap. 2 § andra

stycket och 2 a § andra stycket 3 och 4 AFL till vilka 11 kap. 2 § andra

stycket samma lag hänvisar.

Paragrafens tredje stycke motsvarar 11 kap. 3 § andra stycket första

punkten AFL vari anges att bedömningen av om aktiv eller passiv nä-

ringsverksamhet föreligger skall göras för varje förvärvskälla för sig.

Vad som är aktiv näringsverksamhet är definierat i punkten 1. Passiv

näringsverksamhet definieras i 2 § första stycket lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

7 § Ersättning för utfört arbete som avses i 3 § räknas, i annat fall än om

den har betalats ut från semesterkassa, som pensionsgrundande inkomst

av annat förvärvsarbete om den har betalats ut till en mottagare som hade

en F-skattsedel antingen när ersättningen bestämdes eller när den betala-

des ut. Om mottagaren hade en F-skattsedel med villkor enligt 4 kap. 9 §

skattebetalningslagen (1997:483) räknas ersättningen som inkomst av

annat förvärvsarbete bara om F-skattsedeln har åberopats skriftligen.

Den som har lämnat uppgift om innehav av en F-skattsedel i en an-

budshandling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling, som

även innehåller uppgifter om utbetalarens och betalningsmottagarens

namn och adress eller andra för identifiering godtagbara uppgifter samt

uppgift om betalningsmottagarens personnummer eller organisations-

nummer skall anses ha haft en sådan skattsedel. Uppgiften om innehav av

en F-skattsedel gäller även som sådant skriftligt åberopande av F-skatt-

sedel som avses i första stycket. Det som nu sagts gäller dock inte om

den som har betalat ut ersättningen känt till att uppgiften om innehav av

F-skattsedel var oriktig.

Motsvarande bestämmelser till första stycket i denna paragraf finns i

3 kap. 2 § andra stycket, 2 a § tredje stycket 1 samt tredje stycket AFL

till vilka 11 kap. 2 § andra stycket samma lag hänvisar. Som angetts i

kommentaren till 5 § skall ersättning från semesterkassa alltid räknas

som pensionsgrundande inkomst av anställning även om mottagaren av

ersättningen vid utbetalningstillfället har en F-skattsedel. Anledningen

härtill är att sådan ersättning alltid härrör från en arbetsgivare och att

arbetsgivaren skall betala arbetsgivaravgifter för ersättningen.

Enligt huvudregeln i 3 § andra stycket i detta kapitel skall ersättning

för utfört arbete räknas som pensionsgrundande inkomst av anställning

även om mottagaren inte är anställd hos den som utger ersättningen.

Detta skall dock inte gälla om mottagaren hade en F-skattsedel.

Med en F-skattsedel följer skyldighet för innehavaren av skattsedeln

att betala egenavgifter på ersättning för utfört arbete. Mottagaren av

ersättningen skall ha haft en gällande F-skattsedel antingen då

ersättningen för arbetet betalades ut eller då ersättningen för arbetet

bestämdes. Ersättningen utgör i sådant fall pensionsgrundande inkomst

av annat förvärvsarbete oavsett hur den taxeras hos mottagaren.

Andra stycket motsvarar bestämmelserna i 20 kap. 2 § femte stycket

AFL.

Bestämmelser om påföljd för den som lämnar oriktig uppgift finns i

skattebrottslagen (1971:69). Av 5 kap. 5 § SAL följer att skattebrotts-

lagen är tillämplig om oriktig uppgift lämnas om innehav av F-

skattsedel.

8 § Som pensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete räknas

också ersättning för utfört arbete som avses i 3 § om

1. utbetalaren var en fysisk person eller ett dödsbo,

2. den ersättning som har betalats ut inte har utgjort utgift i en

näringsverksamhet som utbetalaren har bedrivit, och

3. ersättningen tillsammans med annan ersättning för arbete från

samma utbetalare under inkomståret har understigit 10 000 kronor.

Bestämmelserna i denna paragraf motsvarar de som finns i 3 kap. 2 §

andra stycket och 2 a § andra stycket 2 AFL till vilka 11 kap. 2 § andra

stycket samma lag hänvisar.

Även här behandlas ersättning som annars enligt huvudregeln i 3 §

skall räknas som pensionsgrundande inkomst av anställning.

Den som betalar ut ersättning för utfört arbete till någon som har en

A-skattsedel eller en A-skattsedel och en F-skattsedel med villkor enligt

4 kap. 9 § skattebetalningslagen (som får åberopas endast i personens

näringsverksamhet) eller som saknar skattsedel på preliminär skatt skall

som huvudregel alltid betala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Sådan

ersättning är pensionsgrundande inkomst av anställning. Detta gäller

även om ersättningen hos mottagaren taxeras som inkomst av närings-

verksamhet. Från denna huvudregel finns två undantag, då ersättningen i

stället är pensionsgrundande som inkomst av annat förvärvsarbete.

Det första undantaget har redan behandlats i kommentaren till 6 §

andra stycket. Det andra undantaget anges i denna paragraf och gäller det

fallet att ersättning för arbete har betalats ut av en fysisk person eller ett

dödsbo till någon oavsett vilken typ av skattsedel mottagaren har eller

om personen i fråga helt saknar skattsedel på preliminär skatt. I ett

sådant fall skall ersättningen inte anses som inkomst av anställning om

den, tillsammans med annan ersättning för arbete från samma utbetalare,

under intjänandeåret understigit 10 000 kronor. Ersättningen skall dock

anses som inkomst av anställning om den betalats ut inom

näringsverksamhet som bedrivits av den fysiska personen eller av

dödsboet.

Övriga bestämmelser

9 § Som pensionsgrundande inkomst skall inte räknas

1. ersättning som avses i 3 §, om ersättningen härrör från en och

samma arbetsgivare och under ett år inte har uppgått till sammanlagt

1 000 kronor,

2. inkomst som avses i 6 § första stycket 1 eller 2 om denna under ett

år inte har uppgått till 1 000 kronor,

3. ersättning som avses i 6 § första stycket 3 eller 4 eller i 7 eller 8 §,

om ersättningen från den för vilken arbetet utförts under ett år inte har

uppgått till 1 000 kronor, eller

4. stipendium som avses i 4 § eller 6 § första stycket 6 om stipendiet

under ett år inte har uppgått till 1 000 kronor.

Första punkten i denna paragraf motsvarar 11 kap. 2 § första stycket

tredje meningen AFL.

Andra punkten motsvarar 11 kap. 3 § andra stycket andra meningen

AFL.

Tredje punkten motsvarar 11 kap. 3 § andra stycket tredje meningen

AFL beträffande sådan ersättning som avses i 6 § första stycket 3. Här

föreskrivs också till skillnad från vad som gällt enligt AFL att sådan

ersättning som avses i 6 § första stycket 4 inte heller skall anses som

pensionsgrundande inkomst om ersättningen från den för vilken arbetet

utförts under året inte har uppgått till 1 000 kronor. Detsamma gäller

ersättning som avses i 7 och 8 §§.

I fjärde punkten föreskrivs till skillnad från vad som har gällt enligt

AFL att ett sådant stipendium som avses i 4 § eller 6 § första stycket 6

inte skall anses som pensionsgrundande inkomst om stipendiet under ett

år inte har uppgått till 1 000 kr. Dessa stipendier (s.k. Marie Curie-

stipendier) behandlas i avgiftshänseende på samma sätt som lön eller

annan ersättning för utfört arbete dvs. fulla arbetsgivaravgifter

respektive egenavgifter enligt SAL skall betalas. Även i övrigt skall de

behandlas som lön eller annan ersättning för utfört arbete och därmed

skall nämnda 1 000 kronorsgräns även gälla för sådana stipendier.

10 § Lön eller annan ersättning som den försäkrade har fått från en ar-

betsgivare som är bosatt utomlands eller är utländsk juridisk person och

som saknar fast driftställe i Sverige är, om inte annat följer av 11 §, pen-

sionsgrundande som inkomst av anställning endast om den försäkrade

1. har sysselsatts här i landet, eller

2. har tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt handelsfartyg.

Ersättning som avses i första stycket 1 skall räknas som inkomst av

annat förvärvsarbete om arbetsgivaren och arbetstagaren har träffat

överenskommelse om detta.

Denna paragraf motsvarar i huvudsak 11 kap. 2 § tredje stycket första

meningen AFL.

Första stycket anger att lön eller annan ersättning från en

arbetsgivare, som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk

person, blir pensionsgrundande inkomst av anställning endast i de fall då

arbetstagaren sysselsatts i Sverige eller om han eller hon har tjänstgjort

ombord på svenskt handelsfartyg.

När det gäller en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en ut-

ländsk juridisk person angavs i förarbetena till motsvarande

bestämmelse i AFL (prop. 1986/87:16 s. 49 51) bl.a. att uttrycket

"arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk

person" avses ha samma innebörd som det har i övrigt i AFL och att det

alltså avser sådana arbetsgivare som inte har vare sig hemvist eller något

fast driftställe i Sverige. Förevarande paragraf har i förtydligande syfte

kompletterats med förutsättningen att arbetsgivaren skall sakna fast

driftställe i Sverige.

Andra stycket anger att lön eller annan ersättning som utgetts av ar-

betsgivare som avses i första stycket till en arbetstagare eller uppdrags-

tagare som sysselsatts i Sverige, blir pensionsgrundande inkomst av

annat förvärvsarbete om arbetsgivaren och arbetstagaren har träffat en

överenskommelse om detta. Detta innebär att arbetstagaren och den ut-

ländske arbetsgivaren får träffa ett så kallat omvänt likställighetsavtal.

Genom ett sådant avtal befrias arbetsgivaren från skyldighet att betala

arbetsgivaravgifter och arbetstagaren åtar sig att betala egenavgifter för

den ersättning som arbetsgivaren utger.

11 § Lön eller annan ersättning som en svensk medborgare har fått för

arbete utfört utomlands från en arbetsgivare som är bosatt utomlands

eller är en utländsk juridisk person, är pensionsgrundande som inkomst

av anställning om svenska staten i en förbindelse som har godtagits av

Riksförsäkringsverket har åtagit sig att svara för ålderspensionsavgift.

Om sådan ersättning härrör från en utländsk juridisk person skall

motsvarande gälla, om en svensk juridisk person som har ett

bestämmande inflytande över den utländska juridiska personen har avgett

förbindelsen.

Den som enligt första stycket har åtagit sig betalningsansvaret skall

anses som arbetsgivare.

Denna paragraf motsvarar 11 kap. 2 § tredje stycket andra meningen och

femte stycket AFL och avser möjligheterna att teckna förbindelser mot-

svarande s.k. ATP-förbindelser.

För att lön eller annan ersättning som utgetts av en arbetsgivare som

är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk person till en svensk

medborgare för arbete som utförts utomlands skall vara

pensionsgrundande krävs enligt första stycket att svenska staten i en av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har åtagit sig att betala

pensionsavgiften. Motsvarande skall gälla om ersättningen härrör från en

utländsk juridisk person och en svensk juridisk person, som har ett

bestämmande inflytande över den utländska juridiska personen, har

avgett en sådan förbindelse.

Lön eller annan ersättning för arbete utomlands, som en svensk med-

borgare eller en i Sverige bosatt utländsk medborgare, uppbär från en här

i landet bosatt svensk medborgare eller svensk juridisk person är, obero-

ende av om förbindelse avgetts, pensionsgrundande inkomst på samma

sätt som om arbetet utförts i Sverige. Utländsk medborgare som är

bosatt och sysselsatt utomlands kan inte i något fall tillgodoräknas

pensionsgrundande inkomst. Som framgår av 1 kap. 7 § kan dock en

försäkrad som faktiskt är bosatt utomlands ändå anses som bosatt i

Sverige i detta sammanhang.

Vad som här sagts gäller om inte annat följer av EU:s bestämmelser

om vilket lands lagstiftning om social trygghet som skall tillämpas eller

av konventioner om social trygghet.

Den som avger en förbindelse skall enligt andra stycket anses som

arbetsgivare i förhållande till den eller dem förbindelsen avser. Han

skall inte bara svara för pensionsavgiften till den allmänna

ålderspensioneringen utan också lämna de uppgifter som behövs för att

bestämma avgifter och pensionsgrundande inkomster.

I enlighet med ett uttalande vid tillkomsten av motsvarande regel i

AFL och den praxis som utvecklats har ett krav varit att den förbindelse

som avses i paragrafen skall omfatta samtliga svenska medborgare som

sysselsatts i den verksamhet som angetts i förbindelsen. Förbindelsen

har annars inte godtagits. Någon avvikelse från vad som hittills gällt

avses inte med nu aktuell reglering.

12 § Lön eller annan ersättning från en främmande makts beskickning

eller lönade konsulat här i landet eller från en arbetsgivare som tillhör

en sådan beskickning eller ett sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare, är pensionsgrundande som inkomst av anställning endast

om

1. den har utgetts till en svensk medborgare eller till någon som utan

att vara svensk medborgare var bosatt i landet, och

2. en utländsk beskickning här i landet i en förbindelse som har god-

tagits av Riksförsäkringsverket har åtagit sig att svara för pensionsavgift.

Den som enligt första stycket har åtagit sig betalningsansvaret skall

anses som arbetsgivare.

Denna paragraf motsvarar 11 kap. 2 § fjärde och femte styckena AFL.

Paragrafen innehåller bestämmelser om lön eller annan ersättning från

främmande makts beskickning eller lönade konsulat här i landet. För att

sådan ersättning skall vara pensionsgrundande krävs att den har utgetts

till en svensk medborgare eller en utländsk medborgare bosatt i landet

samt att s.k. ATP-förbindelse har lämnats. Detsamma gäller ersättning

från en utländsk medborgare som tillhör en sådan beskickning eller ett

sådant konsulat. Beträffande kravet på en förbindelses generella om-

fattning uttalades i prop. 1970:66 (s.67) att det inte bör få förekomma

att beskickning, som inte avgett förbindelse avseende svenska

medborgare i viss verksamhet, avger sådan förbindelse avseende enbart

utländska medborgare. Endast förbindelse, som avser antingen enbart

svenska medborgare eller såväl svenska som utländska medborgare, bör

godtas. Beträffande verksamhetens omfattning får kravet på en

förbindelses generella avfattning anses uppfylld, om förbindelsen avser

samtliga beskicknings- eller konsulatsmedlemmar av en viss kategori,

t.ex. en beskicknings eller ett lönat konsulats tjänstepersonal eller också

samtliga beskicknings- eller konsulatsmedlemmars privatanställda.

Däremot bör förbindelse avseende endast en viss angiven beskickning-

eller konsulatsmedlems privatanställda inte godtas.

Vad som här sagts gäller om inte annat följer av EU:s bestämmelser

om vilket lands lagstiftning om social trygghet som skall tillämpas.

13 § Ersättning som en idrottsutövare har fått från en sådan ideell före-

ning som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, är

inte pensionsgrundande som inkomst av anställning om ersättningen från

föreningen under ett år har understigit hälften av det för det året gällande

prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Denna bestämmelse motsvarar del av 3 kap. 2 § andra stycket AFL till

vilken 11 kap. 2 § andra stycket samma lag hänvisar.

Paragrafen anger att ersättning från en ideell förening till en idrotts-

utövare, som inte är att betrakta som näringsidkare, skall om den under

ett år understiger ett halvt prisbasbelopp inte räknas som

pensionsgrundande inkomst. Såsom anges i prop. 1990/91:76 (s. 10)

avses med idrottsutövare också tränare, innefattande

gymnastikinstruktörer, domare och därmed likställda slag av

funktionärer. Med funktionärer avses i detta sammanhang också sådana

ledare i föreningar som regelmässigt medverkar vid träning, matcher

och dylikt och vilkas medverkan är en direkt förutsättning för den

idrottsliga verksamheten i föreningen. Däremot är sådana funktionärer

vilkas verksamhet i föreningen utgörs av administrativa uppgifter, t.ex.

styrelseuppdrag och liknande, inte att hänföra till denna grupp.

Om ersättningen uppgått till ett halvt prisbasbelopp eller mer under

året är den pensionsgrundande till hela sitt belopp.

14 § Ersättning från en stiftelse som har till väsentligt ändamål att

tillgodose ekonomiska intressen hos dem som är eller har varit anställda

hos en arbetsgivare som har lämnat bidrag till stiftelsen

(vinstandelsstiftelse) eller från en annan juridisk person med

motsvarande ändamål, är inte pensionsgrundande om ersättningen avser

en sådan anställd och inte har utgjort ersättning för arbete för den

juridiska personens räkning. Detta gäller dock endast om de bidrag

arbetsgivaren har lämnat till den juridiska personen varit avsedda att vara

bundna under minst tre kalenderår och att på likartade villkor tillkomma

en betydande del av de anställda.

Om arbetsgivaren är ett fåmansföretag eller ett fåmansägt

handelsbolag gäller första stycket inte ersättning som den juridiska

personen har lämnat till sådan företagsledare eller delägare i företaget

eller denne närstående person som avses i punkt 14 av anvisningarna till

32 § kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av pensionsgrundande inkomst skall alltid bortses från

sådan ersättning från en vinstandelsstiftelse som härrör från bidrag som

arbetsgivaren har lämnat under åren 1988 1991.

Motsvarighet till innehållet i denna paragraf finns i 3 kap. 2 § andra

stycket AFL till vilken 11 kap. 2 § andra stycket samma lag hänvisar.

I paragrafens första stycke anges att ersättning från en vinstandels-

stiftelse eller från en annan juridisk person med motsvarande ändamål

inte är pensionsgrundande om ersättningen avser en person som då er-

sättningen utgavs var eller hade varit anställd hos en arbetsgivare som

har lämnat bidrag till stiftelsen eller den juridiska personen och den inte

utgör ersättning för arbete för stiftelsens eller den juridiska personens

räkning. Enligt förarbetena till motsvarande bestämmelse i AFL

(prop. 1992/93:29, s.12 ff) är en förutsättning för att ersättningen inte

skall vara pensionsgrundande att de lämnade bidragen är avsedda att

tillkomma en betydande del av de anställda och att de är avsedda att

tillkomma dem på likartade villkor. Detta innebär att minst ca en

tredjedel av personalen måste omfattas av vinstandelssystemet och att

ersättning måste lämnas till dessa anställda efter enhetliga principer. En

ytterligare förutsättning för att ersättningen inte skall vara

pensionsgrundande är att de bidrag arbetsgivaren lämnat till stiftelsen

eller den juridiska personen är avsedda att vara bundna minst tre

kalenderår. Medlen skall alltså normalt inte få betalas ut tidigare än det

fjärde året efter det att bidraget lämnades. Om en anställd avgår med

pension eller avlider, skall ersättning dock få lämnas före det fjärde året.

Av andra stycket framgår att ersättningar från en vinstandelsstiftelse

eller från en annan juridisk person med motsvarande ändamål som läm-

nas till en delägare i ett fåmansföretag eller i ett fåmansägt handelsbolag

eller till en företagsledare i ett sådant företag om denne har ett

väsentligt inflytande i företaget i motsats till vad som gäller enligt

första stycket och i enlighet med huvudreglerna är pensionsgrundande.

Detsamma gäller för ersättningar som lämnas till en närstående till en

sådan företagsledare eller delägare. Den personkrets som avses skall

vara densamma som avses i punkt 14 av anvisningarna till 32 §

kommunalskattelagen.

I tredje stycket anges att ersättning från en vinstandelsstiftelse som

härrör från bidrag som arbetsgivaren lämnat under åren 1988 1991

aldrig är pensionsgrundande. Anledningen härtill är att de bidrag som en

arbetsgivare lämnade till en vinstandelsstiftelse enligt de för åren 1988

1991 gällande reglerna var avgiftspliktiga och att det värde av andelen i

stiftelsen som genom bidraget tillgodofördes en försäkrad också blev

pensionsgrundande.

15 § Ersättning som anges i 1 § första stycket 1 5 och fjärde stycket

lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster och

ersättning enligt gruppsjukförsäkring eller trygghetsförsäkring vid

arbetsskada enligt 2 § första stycket samma lag är inte

pensionsgrundande i den utsträckning ersättningen utgör underlag för

särskild löneskatt.

Denna paragraf motsvarar i huvudsak 11 kap. 2 § första stycket femte

meningen sista ledet samt 3 § andra stycket fjärde meningen sista ledet

AFL.

Denna paragraf anger att sådana ersättningar enligt vissa avtalsförsäk-

ringar som anges i 1 § första stycket 1 5 och fjärde stycket samt 2 §

första stycket lagen om särskild löneskatt inte är pensionsgrundande om

de utgör underlag för uttag av särskild löneskatt. Exempel på sådana er-

sättningar är utfallande belopp från försäkring om avgångsbidrag (AGB

m.fl.), ersättning från avtalsgruppsjukförsäkring (AGS mf.l.) om ersätt-

ningen avser att komplettera förtidspension samt ersättning från trygg-

hetsförsäkring vid arbetsskada (TFA) om ersättningen utgetts i form av

engångsbelopp som inte avser kompensation för mistad inkomst.

16 § Intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunal-

skattelagen (1928:370) är inte pensionsgrundande inkomst.

Pensionsgrundande inkomst är inte heller sådana lönetillägg som, vid

arbete som har utförts utomlands, har betingats av ökade levnadskostna-

der och andra särskilda förhållanden i sysselsättningslandet.

Denna paragraf motsvarar 11 kap. 2 § första stycket femte meningen

första ledet och sjätte meningen samt 3 § andra stycket fjärde meningen

första ledet AFL.

Första stycket i paragrafen anger att vissa ersättningar från fåmans-

företag m.m. inte skall vara pensionsgrundande. Exempel på sådana

ersättningar är utdelning från och vinst vid försäljning av aktier i

fåmansföretag som skall beskattas som inkomst av tjänst (punkt h) och

vissa ersättningar och förmåner som uppkommer genom transaktioner

mellan bolaget och delägare eller närstående personer till delägare och

som enligt kommunalskattelagen skall beskattas som inkomst av tjänst

(punkt i).

I andra stycket anges att sådana lönetillägg som, vid arbete som har

utförts utomlands, är avsedda att kompensera för ökade

levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet inte är pensionsgrundande. Vid bedömningen av

vilka lönedelar som skall anses vara betingade av ökade

levnadskostnader och andra särskilda förhållanden bör bestämmelserna i

32 § 3 mom. kommunalskattelagen och den numera upphävda punkten 7

av anvisningarna till den bestämmelsen vara vägledande.

17 § Om en ersättning som är pensionsgrundande eller för vilken det

skall beräknas ett pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 4 § eller pen-

sionspoäng enligt 4 kap. 9 §, har betalats ut av en allmän försäkrings-

kassa eller en arbetslöshetskassa till en försäkrad och den försäkrade

senare för samma månad har beviljats annan ersättning som är pensions-

grundande och samordnad med den ersättning som betalats ut tidigare, är

den senare beviljade ersättningen inte pensionsgrundande till den del

den avser tid före utbetalningsmånaden.

Beviljas vid samma tidpunkt förtidspension för vilken det skall beräk-

nas ett pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 4 § denna lag och arbets-

skadelivränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

eller motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

skall det vid tillämpning av första stycket anses som om

förtidspensionen har betalats ut före arbetsskadelivräntan.

I första stycket i denna paragraf föreskrivs vad som gäller om en försäk-

rad fått två olika ersättningar för samma tid som är samordnade med

varandra och som var för sig är pensionsgrundande antingen genom att

direkt utgöra pensionsgrundande inkomst eller genom att ett pensions-

grundande belopp eller pensionspoäng skall beräknas för ersättningen.

Om en försäkrad t.ex. har erhållit förtidspension beräknad enligt 13 kap.

2 § AFL för en viss period skall pensionsgrundande belopp beräknas för

pensionen enligt 3 kap. 4 § och/eller pensionspoäng enligt 4 kap. 9 §

denna lag. Skulle försäkringskassan därefter besluta att arbetsskade-

livränta skall utges för samma period som förtidspensionen och

livräntan och pensionen avser samma skada skall livräntan bara betalas ut

med överskjutande belopp. Det är dock bruttobeloppet av livräntan som

är pensionsgrundande och pensionsgrundande belopp för för-

tidspensionen skall endast beräknas till den del den s.k. antagande-

inkomsten överstiger livräntans bruttobelopp (jfr 3 kap. 6 §). Detta

gäller emellertid endast tid fr.o.m. utbetalningsmånaden. När det gäller

retroaktiv tid är livräntan däremot, enligt vad som föreskrivs i denna

paragraf, inte pensionsgrundande.

Som angetts i första stycket är en ersättning som betalas ut för

retroaktiv tid i regel inte pensionsgrundande för tid före

utbetalningsmånaden. I de fall förtidspension och arbetsskadelivränta

beviljas samtidigt för retroaktiv tid och det blir aktuellt att tillämpa såväl

denna paragraf som 3 kap. 7 § kan den situationen dock uppkomma.

I de fall förtidspension och arbetsskadelivränta beviljas samtidigt för

förfluten tid skall anses som om förtidspensionen betalats ut före

arbetsskadelivräntan. Detta anges i paragrafens andra stycke. Denna

bestämmelse har betydelse när de retroaktiva ersättningarna är

samordnade och avser samma månad eller månader samt i den

utsträckning annan pensionsgrundande ersättning som är samordningsbar

med förtidspensionen och arbetsskadelivräntan inte har betalats ut av en

försäkringskassa eller en arbetslöshetskassa. Jfr bestämmelserna i 3

kap. 7 §.

Vad som här sagts om arbetsskadelivränta gäller även livränta enligt

lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och annan livränta som

bestäms med tillämpning av reglerna i lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring.

Beräkning av pensionsgrundande inkomst

18 § Till grund för beräkning av en försäkrads pensionsgrundande in-

komst ett visst intjänandeår skall, då det gäller andra inkomster än som

avses i 19 §, läggas den försäkrades taxering till statlig inkomstskatt för

det året.

Motsvarighet till denna paragraf finns i 2 § första meningen LBP som

ansluter till bestämmelserna i 11 kap. 4 § AFL.

Enligt paragrafen skall en försäkrads pensionsgrundande inkomst be-

stämmas på grundval av den försäkrades taxering till statlig

inkomstskatt. Därvid skall inkomstberäkningen vid taxeringen följas.

Inkomster av anställning och inkomster av annat förvärvsarbete skall

beräknas för det intjänandeår som inkomsterna erhållits. Vad som avses

med intjänandeår anges i 1 kap. 8 §. Där framgår att om taxeringen avser

beskattningsår som inte sammanfaller med kalenderår, skall den

försäkrades inkomster under beskattningsåret anses hänförliga till det

kalenderår som närmast föregått taxeringsåret.

19 § Pensionsgrundande inkomst av anställning för vilken en försäkrad

inte är skattskyldig i Sverige enligt kommunalskattelagen (1928:370)

skall bestämmas med ledning av en särskild kontrolluppgift från arbets-

givaren.

Denna paragraf motsvarar i sak 3 § första stycket första meningen LBP.

I paragrafen anges att inkomst av anställning för vilken en försäkrad

inte är skattskyldig i Sverige enligt kommunalskattelagen skall bestäm-

mas med ledning av en särskild kontrolluppgift från arbetsgivaren. Före-

skriften innebär att pensionsgrundande inkomst skall bestämmas med

ledning av sådan uppgift exempelvis när det gäller inkomster av anställ-

ning som är pensionsgrundande och som uppburits av en försäkrad eller

en person för vilken svensk lagstiftning om social trygghet skall gälla

enligt rådets förordning (EEG) nr 1408/71 eller konventioner om social

trygghet samt för vilka skattskyldighet inte föreligger enligt kommunal-

skattelagen.

20 § Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet med 8 kap. 14 17 §§ skattebetalningslagen (1997:483). Om

det finns skäl till detta får avvikelse ske från det förmånsvärde som

skattemyndigheten bestämt enligt 9 kap. 2 § andra stycket samma lag.

Denna paragraf motsvarar i huvudsak 4 § andra stycket LBP.

Här föreskrivs att skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde

som bestäms i enlighet med 8 kap. 14 17 § skattebetalningslagen.

Vidare anges i paragrafen att det i vissa fall är möjligt att beräkna

pensionsgrundande inkomster efter ett justerat förmånsvärde (se prop.

1991/1992:129, s. 23, om socialavgifter på vissa förmåner när förut-

sättningarna för jämkning av förmånsvärdet föreligger m.m.).

21 § Vid beräkning av en försäkrads pensionsgrundande inkomster av

anställning skall avdrag göras för kostnader som denne har haft i arbetet,

i den utsträckning kostnaderna, minskade med kostnadsersättning som

den försäkrade har fått, överstiger 1 000 kronor. Avdrag skall också

göras för debiterad allmän pensionsavgift som den försäkrade skall

betala för dessa inkomster enligt lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift. Avdraget för den allmänna pensionsavgiften skall i första

hand göras från inkomst enligt 5 §.

Första meningen i denna paragraf har sin motsvarighet i 4 § tredje

stycket LBP med den skillnaden att något anställningsförhållande inte är

behövligt. Den andra meningen saknar motsvarighet i det nuvarande

regelsystemet. I denna mening föreskrivs att avdrag från

pensionsgrundande inkomster av anställning skall göras för den allmänna

pensionsavgift som den försäkrade skall betala enligt lagen om allmän

pensionsavgift. Avdrag skall göras för den allmänna pensionsavgift som

belöper på intjänandeåret och det saknar därvid betydelse om avgiften

faktiskt har betalats eller inte. Det är således den allmänna

pensionsavgift som fastställts i grundläggande beslut om slutlig skatt

som skall dras av vid beräkningen av den pensionsgrundande inkomsten

(jfr 9, 10 och 20 §§ skattebetalningslagen [1997:483]). Bestäms den

slutliga skatten efter omprövning av taxeringen eller av den

pensionsgrundande inkomsten eller beslut av domstol om taxering eller

pensionsgrundande inkomst, är det den på grund därav fastställda

avgiften som skall dras av. Om avgiften ändras efter omprövning eller

domstols beslut skall det också vara den slutligt bestämda avgiften som

skall räknas av. Det är alltid den avgift som rätteligen skall betalas som

skall dras av. I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har det lagts

till, i klarläggande syfte, att avdraget i första hand skall avräknas från

sådana ersättningar som utges enligt 5 §.

22 § Vid beräkning av en försäkrads pensionsgrundande inkomster av

annat förvärvsarbete skall avdrag göras för debiterad allmän pensions-

avgift som den försäkrade skall betala för dessa inkomster enligt lagen

(1994:1744) om allmän pensionsavgift. Avdraget skall i första hand

göras från inkomst enligt 6 § första stycket 5.

Vid beräkning av pensionsgrundande inkomster av annat förvärvsarbete

får underskott i en förvärvskälla inte dras av från inkomst av en annan

förvärvskälla.

Paragrafens första stycke saknar motsvarighet i nuvarande regelsystem.

Där anges att avdrag från pensionsgrundande inkomster av annat för-

värvsarbete skall göras för den allmänna pensionsavgift som debiterats

och som den försäkrade skall betala enligt lagen om allmän pensions-

avgift. Uttrycket debiterad innebär att avdrag skall göras för den avgift

som fastställts i beslut om den slutliga skatten. Bestäms den slutliga

skatten genom omprövningsbeslut eller genom beslut av domstol är det

den därvid fastställda pensionsavgiften som skall dras av vid beräk-

ningen. Liksom när det gäller det avdrag som regleras i 21 § är det, när

den slutliga skatten har bestämts efter omprövning av taxeringen eller av

den pensionsgrundande inkomsten eller beslut av domstol om taxering

eller pensionsgrundande inkomst, den på grund därav fastställda avgiften

som skall dras av. Om avgiften ändras efter omprövning eller domstols

beslut skall det också vara den slutligt bestämda avgiften som skall räk-

nas av. Däremot skall, vid beräkning av avdrag för avgiften, hänsyn inte

tas till ändrad avgiftsdebitering på grund av bristande betalning. Det är

alltid den avgift som rätteligen skall betalas som skall dras av. I för-

hållande till förslaget i lagrådsremissen har det lagts till, i klarläggande

syfte, att avdraget i första hand skall avräknas från sådana ersättningar

som utges enligt 6 § första stycket 5.

Andra stycket i paragrafen motsvaras av 4 § sista stycket LBP.

3 kap. Andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst

1 § Andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst

är belopp som beräknats på visst sätt för en försäkrad som har uppburit

förtidspension, för en försäkrad som har fullgjort plikttjänstgöring samt

för en försäkrad förälder till små barn.

Som angetts tidigare skall pensionsrätt för inkomstpension och premie-

pension tillgodoräknas på dels pensionsgrundande inkomst, dels andra

pensionsgrundande belopp. De senare beloppen skall tillgodoräknas en

försäkrad som har uppburit förtidspension under de närmare förut-

sättningar som anges i 4 7 §§. Vidare skall pensionsrätt tillgodoräknas

en försäkrad som har genomgått längre grundutbildning enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt liksom en försäkrad som är förälder

till ett eller flera små barn. De närmare förutsättningarna för att någon

skall tillgodoräknas sådana pensionsgrundande belopp finns i 8 och 9 §§

respektive 10 23 §§. Dessa pensionsgrundande belopp skall, under

förutsättning att inte redan den försäkrades pensionsgrundande inkomst

uppgår till sju och en halv gånger inkomstbasbeloppet, tillgodoräknas

den försäkrade utöver eventuell pensionsgrundande inkomst. Den

pensionsrätt som pensionsgrundande belopp enligt bestämmelserna i

4 kap. kan ge upphov till utgör därför i de flesta fall en förstärkning av

den pensionsrätt som den försäkrade i övrigt tillgodoräknas för ett år

men kan också utgöra den enda pensionsrätt som denne kommer att

gottskrivas för det aktuella året.

Beslut om andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande in-

komst skall fattas av allmän försäkringskassa. Detta samt vilken försäk-

ringskassa som skall meddela beslutet regleras i 13 kap. 4 §. Den en-

skilde skall underrättas om detta beslut samtidigt med underrättelse om

beslut om pensionsgrundande inkomst samt beslut om pensionsrätt och

ev. beslut om pensionspoäng och vårdår (se 15 kap. 4 §).

2 § Belopp som avses i 1 § skall fastställas för varje år för vilket en per-

son som då var försäkrad enligt denna lag uppfyller förutsättningarna för

att tillgodoräknas sådana belopp. Varje pensionsgrundande belopp skall

avrundas till närmaste lägre hundratal kronor om inte annat följer av be-

stämmelsen i andra stycket.

Pensionsgrundande belopp skall fastställas enligt första stycket endast

i den utsträckning dessa belopp tillsammans med den försäkrades pen-

sionsgrundande inkomst inte överstiger sju och en halv gånger det för

intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet.

Fastställande enligt första stycket skall inte göras för år före det år då

den försäkrade fyllt 16 år eller för det år då den försäkrade avlidit.

Andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst skall

inte heller fastställas för den som är född år 1937 eller tidigare.

I denna paragraf anges förutsättningarna för att andra pensionsgrundande

belopp än pensionsgrundande inkomst skall fastställas för en försäkrad.

I första stycket föreskrivs att andra pensionsgrundande belopp än pen-

sionsgrundande inkomst skall fastställas för varje år en person som är

försäkrad enligt lagen uppfyller förutsättningarna för att tillgodoräknas

sådana belopp. Dessa förutsättningar anges i de olika paragrafer som

behandlar de pensionsgrundande beloppen.

Liksom pensionsgrundande inkomster av anställning och pensions-

grundande inkomster av annat förvärvsarbete skall varje annat pensions-

grundande belopp avrundas var för sig till närmast lägre hundratal

kronor. På grund av bestämmelsen om intjänandetak i andra stycket kan

dock ett pensionsgrundande belopp behöva fastställas till ett belopp som

inte är jämt delbart med etthundra.

Enligt andra stycket skall andra pensionsgrundande belopp än pen-

sionsgrundande inkomst fastställas endast i den utsträckning dessa be-

lopp tillsammans med inkomsten inte överstiger ett visst högsta belopp.

Detta belopp (det s.k. intjänandetaket) är detsamma som avses i 2 kap. 1

§ andra stycket nämligen sju och en halv gånger det för intjänandeåret

gällande inkomstbasbeloppet. Ett pensionsgrundande belopp kan alltså

komma att bli mindre än vad som följer av bestämmelserna i det

följande om beräkning av beloppet på grund av att det tillsammans med

den pensionsgrundande inkomsten annars inte skulle "rymmas under"

intjänandetaket. Det kan också, som anförts ovan, av samma skäl komma

att uppgå till ett belopp som inte är jämt delbart med etthundra. Om in-

komsterna, efter avdrag för allmän pensionsavgift, redan uppgår till detta

högsta belopp skall inga andra pensionsgrundande belopp fastställas alls.

Skulle en persons pensionsgrundande inkomst höjas eller sänkas,

exempelvis på grund av ändrad taxering, kan ett beslut om pensions-

grundande belopp behöva ändras. Det kan också bli fråga om att

fastställa ett pensionsgrundande belopp som tidigare inte skulle

fastställas på grund av takregeln. Bestämmelser om sådana ändringar

finns i 13 kap.

För åren 1999 och 2000 skall intjänandetaket motsvara sju och en

halv gånger det för de åren gällande förhöjda prisbasbeloppet enligt AFL

(se 9 § lagen om införande av denna lag).

För år före det då en person fyllde 16 år skall varken

pensionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp

fastställas. När det gäller de senare beloppen anges detta i tredje stycket

av denna paragraf. Där föreskrivs även att pensionsgrundande belopp inte

skall fastställas för år då en försäkrad har avlidit. Motsvarande reglering

för pensionsgrundande inkomst finns i 2 kap. 2 § andra stycket. Inte

heller skall andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande

inkomst fastställas för personer som är födda år 1937 eller tidigare.

Skälet är att sådana belopp ingår i underlaget för beräkning av

pensionsrätt för inkomstpension och premiepension men inte i

underlaget för beräkning av pensionspoäng för tilläggspension och att

personer födda år 1937 eller tidigare endast kan ha rätt till sistnämnda

pension.

3 § Vid tillämpning av 2 § andra stycket skall det bortses från pensions-

grundande belopp i följande ordning:

1. pensionsgrundande belopp enligt 10 §,

2. pensionsgrundande belopp enligt 8 §, och

3. pensionsgrundande belopp enligt 4 §.

I paragrafen föreskrivs att vid fastställande av andra pensionsgrundande

belopp än pensionsgrundande inkomst skall bortses från dessa belopp i

en viss turordning om dessa helt eller delvis skulle komma att överstiga

intjänandetaket.

Förtidspension

4 § En försäkrad som för någon del av ett år har uppburit förtidspension

som har beräknats enligt 13 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring, skall tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp för det

året, om inte annat följer av 6 eller 7 §. Detta gäller dock endast för

försäkrade som under det året har fyllt högst 64 år.

I denna paragraf anges att den som för någon del av ett år har uppburit

förtidspension som har beräknats enligt 13 kap. 2 § AFL, skall tillgodo-

räknas ett pensionsgrundande belopp för det året. Närmare

bestämmelser om beräkning av detta belopp lämnas i de följande

paragraferna.

Som anges i avsnitt 9.2 har regeringen i proposition 1997/98:111 Re-

formerad förtidspension, m.m. lämnat förslag till riktlinjer för en refor-

mering av förtidspensionssystemet. Dessa regler föreslås träda i kraft

den 1 januari 2001. Även för tid därefter skall enligt förslaget

förtidspension som täcker det framtida inkomstbortfallet grunda rätt till

ålderspension. Hur dessa regler skall utformas fr.o.m. år 2001 kommer

att behandlas i den fortsatta beredningen av reformeringen av

förtidspensionssystemet. I enlighet med vad Lagrådet har anfört har

emellertid i förevarande paragraf inte gjorts någon begränsning i tiden

vad gäller nu föreslagen beräkning av sådan ålderspensionsrätt.

Regeringen avser att i stället återkomma med lagförslag i den delen i

samband med förslag till lagstiftning om reformerad förtidspension.

Paragrafen har i huvudsak formulerats i enlighet med Lagrådets för-

slag. I förhållande till den formulering av paragrafen som Lagrådet före-

slagit har en mening lagts till som innebär att pensionsgrundande belopp

för förtidspension endast skall tillgodoräknas försäkrade som har fyllt

högst 64 år. Detta överensstämmer med nuvarande bestämmelser om

tillgodoräknande av pensionspoäng med anledning av förtidspension.

Som anförs i avsnitt 9 kommer frågan om en utvidgning skall ske så att

ålderspensionsrätt skall tillgodoräknas för förtidspension även för det år

förtidspensionären fyller 65 år att beredas i samband med den närmare

utformningen av ålderspensionsrätt för reformerad förtidspension i

övrigt.

5 § Ett pensionsgrundande belopp enligt 4 § skall, för varje månad för

vilken förtidspensionen har uppburits, motsvara en tolftedel av summan

av det för året gällande förhöjda prisbasbeloppet enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring och produkten av detta basbelopp och

det poängmedeltal som avses i 13 kap. 2 § den lagen.

Har den försäkrade för en månad uppburit en fjärdedels, halv, två

tredjedels eller tre fjärdedels förtidspension skall det

pensionsgrundande beloppet enligt 4 § för den månaden avse

motsvarande andel av det belopp som anges i första stycket i denna

paragraf.

I paragrafens första stycke anges hur beräkningen av det pensionsgrun-

dande belopp som avses i 4 § skall göras. Det pensionsgrundande be-

loppet skall enligt denna bestämmelse beräknas för varje månad för

vilken en försäkrad erhållit förtidspension beräknad enligt nämnda be-

stämmelse i AFL. Det saknar alltså betydelse om ersättningen faktiskt

erhållits det aktuella året eller först senare. Om den försäkrade för

samma tid uppburit exempelvis sjukpenning kan dock bestämmelserna i

7 § bli aktuella. I sådana fall skall pensionsgrundande belopp normalt

inte beräknas för tid före utbetalningen av förtidspensionen.

För ett år motsvarar det pensionsgrundande beloppet produkten av det

poängmedeltal som anges i 13 kap. 2 § AFL, med tillägg för ett poäng,

och det förhöjda prisbasbelopp som gäller för intjänandeåret. Har den

försäkrade inte erhållit förtidspension för hela året skall han eller hon

enligt denna paragraf, för varje månad för vilken förtidspension upp-

burits, tillgodoräknas pensionsgrundande belopp med en tolftedel av

nyss nämnda produkt.

Har förtidspension enligt AFL lämnats som partiell förmån skall,

enligt andra stycket, för varje månad en mot förmånen svarande andel av

beloppet enligt första stycket tillgodoräknas som pensionsgrundande.

6 § Om förtidspensionen med tillämpning av 6 kap. 1 § lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring har varit samordnad med

pensionsgrundande livränta skall följande gälla.

Det pensionsgrundande belopp som avses i 5 § eller, om endast en del

av pensionen har varit samordnad med livräntan, en andel av det beloppet

som svarar mot den samordnade delen av pensionen, skall tillgodoräknas

den försäkrade endast om och i den utsträckning det överstiger den för-

säkrades livränta före samordning.

Förtidspension enligt AFL kan med tillämpning av bestämmelserna i

6 kap. 1 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring vara helt eller

delvis samordnad med arbetsskadelivränta och med bl.a. livränta enligt

lagen om statligt personskadeskydd. Samordningen innebär att livräntan

utges endast i den utsträckning den överstiger den förtidspension som

utges med anledning av samma inkomstförlust. Till grund för beräkning

av pensionsgrundande inkomster enligt AFL läggs dock livräntans

bruttobelopp. Detsamma gäller enligt denna lag.

I de fall då livränta och förtidspension är fullständigt samordnade, till-

godoräknas enligt AFL den försäkrade pensionspoäng antingen på grund

av antagandepoängen enligt 13 kap. 2 § den lagen eller på livräntan och

eventuell ytterligare pensionsgrundande inkomst. Något pensionsgrun-

dande belopp utöver den pensionsgrundande inkomsten grundat på liv-

räntebeloppet skall inte heller enligt denna lag beräknas i annat fall än

om förstnämnda belopp beräknat enligt bestämmelserna i föregående

paragraf skulle överstiga livräntan. Om så är fallet, skall den försäkrade

enligt vad som föreskrivs i andra stycket av förevarande paragraf

tillgodoräknas det överskjutande beloppet. Det är alltså inte pensionen

utan det pensionsgrundande belopp som den försäkrade skulle ha till-

godoräknats enligt 5 § om inte pensionen och livräntan varit samordnade

som skall överstiga livräntan före samordning. Bestämmelsen har

formulerats i enlighet med förslag av Lagrådet.

Är pensionen och livräntan bara delvis samordnade, gäller motsvaran-

de förhållande för den samordnade delen. Den del av pensionspoängen

som avser icke samordnad del av pensionen skall beaktas till fullo vid

beräkning av pensionsgrundande belopp enligt 5 § medan resterande del

av pensionspoängen endast skall ligga till grund för beräkning av pen-

sionsgrundande belopp i den utsträckning som anges i föregående

stycke. Vid denna beräkning får pensionsgrundande belopp först

beräknas för hela pensionen, varefter denna proportioneras i förhållande

till den del av pensionen som är samordnad och den del som inte är

samordad.

Skulle den förtidspensionsberättigade uppbära livränta som inte är

pensionsgrundande på grund av bestämmelserna om vem som är

försäkrad enligt denna lag, gäller inte bestämmelserna i denna paragraf. I

sådant fall skall i stället det pensionsgrundande beloppet motsvara det

belopp som följer av bestämmelserna i 5 §.

7 § Om en pensionsgrundande ersättning har betalats ut av en allmän för-

säkringskassa eller en arbetslöshetskassa till en försäkrad och den för-

säkrade senare för samma månad har beviljats förtidspension som är

samordnad med den tidigare utbetalade ersättningen, skall pensionsgrun-

dande belopp med anledning av förtidspensionen inte tillgodoräknas till

den del förtidspensionen avser tid före den månad då den har betalats ut.

Paragrafen motsvarar i princip 2 kap. 17 § men här regleras det fall då en

försäkrad får förtidspension beviljad för förfluten tid och denna är sam-

ordnad med tidigare utbetalad ersättning som är pensionsgrundande, t.ex.

sjukpenning. I ett sådant fall skall den försäkrade inte tillgodoräknas

något pensionsgrundande belopp i anledning av förtidspensionen för tid

före utbetalningsmånaden.

Försäkrade som beviljas förtidspension för förfluten tid har i regel

uppburit sjukpenning under hela retroaktivtiden. I vissa fall kan emeller-

tid den försäkrade under den månad som den retroaktiva utbetalningen av

pensionen avser, viss tid ha haft arbetsinkomst eller sjuklön. Dessa er-

sättningar är pensionsgrundande men de samordnas inte med förtidspen-

sionen. Förtidspension utges dock alltid för hel månad. För det fall den

försäkrade för någon del av den månad som den retroaktiva ersättningen

avser, har uppburit sjukpenning eller annan ersättning som samordnas

med förtidspensionen skall därför pensionsgrundande belopp för

förtidspension inte tillgodoräknas den försäkrade.

Plikttjänstgöring

8 § En försäkrad som under någon del av ett år har genomgått grundut-

bildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt skall

tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp för det året. Ett sådant

belopp skall dock tillgodoräknas endast om tjänstgöringen har pågått

sammanlagt minst 120 dagar utan att grundutbildningen avbrutits. Därvid

skall hänsyn tas enbart till dagar för vilka den försäkrade har erhållit

dagersättning enligt lagen om totalförsvarsplikt.

I denna paragraf, som formulerats i enlighet med förslag av Lagrådet,

föreskrivs att en försäkrad som genomgått grundutbildning enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt under vissa förutsättningar skall

tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp. Ett sådant belopp skall

avse det kalenderår under vilket utbildningen genomgåtts.

En kvinna som skrivits in för värnplikt eller civilplikt enligt lagen

(1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civil-

plikt med längre grundutbildning och som genomgått grundutbildning

som överstiger 60 dagar, skall omfattas av samma bestämmelser som en

man som skrivits in för motsvarande utbildning enligt lagen om totalför-

svarsplikt (5 § den först nämnda lagen). Hon genomgår då utbildning

enligt lagen om totalförsvarsplikt (jfr försvarsutskottets uttalande i bet.

1994/95:FöU1, s. 32) och skall tillgodoräknas ett pensionsgrundande

belopp enligt förevarande paragraf.

I paragrafen finns en begränsning av rätten att tillgodoräknas pensions-

grundande belopp i anledning av plikttjänstgöring. Pensionsgrundande

belopp skall beräknas endast om utbildningen pågått minst 120 dagar

utan att avbrytas. Har utbildningen pågått så lång tid skall dock tillgodo-

räknande göras fr.o.m. den första dagen.

Grundutbildningen kan avbrytas antingen genom ett beslut om avbrott

enligt 5 kap. lagen om totalförsvarsplikt eller genom ett beslut om änd-

ring av beslutet om inskrivning enligt 3 kap. samma lag. Frånvaro från

utbildningen kan föranleda ett beslut om avbrott men innebär inte i sig

ett avbrott i utbildningen. I ett sådant fall avbryts utbildningen först

genom ett beslut därom. Skulle den försäkrade kallas in för tjänstgöring

igen efter det att utbildningen har avbrutits kommer en ny period att

börja löpa.

Om ett beslut om avbrott föranletts av viss tids frånvaro

tillgodoräknas den totalförsvarspliktige normalt inte dessa dagar såsom

fullgjord tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt. Tjänstgöringen

anses dock pågå även under frånvarotiden. När det gäller frågan om

tjänstgöringen pågått minst 120 dagar skall enligt denna paragraf hänsyn

endast tas till dagar för vilka den försäkrade uppburit dagersättning

enligt lagen om totalförsvarsplikt. Närmare bestämmelser om sådan

ersättning finns i förordningen (1995:239) om förmåner för

totalförsvarpliktiga. Dagar för vilka dagersättning inte utgetts skall dock

inte räknas som avbrott i tjänstgöringen utan har här bara betydelse för

om kravet på antalet dagar är uppfyllt.

För att en försäkrad för ett visst år skall tillgodoräknas pensionsgrun-

dande belopp är det inte nödvändigt att hela den ersättningsgrundande

tjänstgöringstiden om minst 120 dagar infallit under kalenderåret. Om

tjänstgöringstiden sträckt sig över ett kalenderårsskifte skall således den

försäkrade för vart och ett av åren tillgodoräknas pensionsgrundande

belopp för de dagar under året som tjänstgöringen pågått och för vilka

dagersättning utgetts.

Uppgifter om vilka som för ett visst år uppfyller förutsättningarna för

att tillgodoräknas pensionsgrundande belopp skall lämnas av Totalför-

svarets pliktverk.

9 § Ett pensionsgrundande belopp enligt 8 § skall, för varje dag under

året som tjänstgöringen har pågått och för vilken den försäkrade har er-

hållit dagersättning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

motsvara hälften av genomsnittet av samtliga för intjänandeåret

fastställda pensionsgrundande inkomster för försäkrade som under det

året har fyllt högst 64 år, delat med 365.

Beräkning enligt första stycket skall avse de pensionsgrundande in-

komsterna såsom de var bestämda den 1 december fastställelseåret.

Bestämmelser om hur pensionsgrundande belopp för den som

genomgått plikttjänstgöring skall beräknas har tagits in i denna paragraf.

I första stycket anges att beloppet skall beräknas per dag som tjänst-

göringen pågått. Liksom när det gäller bedömningen av om tjänst-

göringen pågått minst 120 dagar skall därvid beaktas endast dagar för

vilka den försäkrade uppburit dagersättning enligt lagen om totalför-

svarsplikt.

Till grund för beräkningen skall läggas genomsnittet av samtliga fast-

ställda pensionsgrundande inkomster under intjänandeåret för

försäkrade i åldern 16 64 år som haft sådana inkomster under det året.

Det pensionsgrundande beloppet skall för varje dag motsvara 50 % av

detta genomsnittliga belopp, delat med 365. Andra pensionsgrundande

belopp än pensionsgrundande inkomster skall inte beaktas i detta

sammanhang.

Att beräkningen skall baseras på genomsnittet av de fastställda pen-

sionsgrundande inkomsterna innebär att inkomster som ett år inte sam-

manlagt uppgått till minst 24 % av prisbasbeloppet inte skall beaktas vid

beräkningen. Anledningen härtill är, enligt vad som framgår av 2 kap. 2 §,

att pensionsgrundande inkomster då inte skall fastställas. Detsamma

gäller normalt inkomster för personer som avlidit under intjänandeåret.

Vidare gäller det inkomster som personer som då var under 16 år har

intjänat. I de fastställda pensionsgrundande inkomsterna ingår inte heller

inkomster som för en försäkrad överstiger det s.k. intjänandetaket enligt

2 kap. 1 § andra stycket.

Beräkningen av den genomsnittliga summan av fastställda pensions-

grundande inkomsterna skall, enligt andra stycket, utgå från sådana in-

komster såsom de var bestämda den 1 december fastställelseåret.

Senare ändringar av pensionsgrundande inkomster skall alltså inte

påverka denna beräkning.

Föräldrar till små barn

10 § En försäkrad förälder skall under de förutsättningar som anges i 11

och 12 §§ tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp för år då han

eller hon har haft små barn. För samma år och barn skall dock endast en

av barnets föräldrar tillgodoräknas sådant pensionsgrundande belopp.

Detsamma skall gälla om två föräldrar har eller har haft fler än ett

gemensamt barn för vilka pensionsgrundande belopp för samma år kan

tillgodoräknas någon av föräldrarna. En förälder skall inte heller för

samma år tillgodoräknas mer än ett pensionsgrundande belopp enligt

denna paragraf.

Pensionsgrundande belopp enligt första stycket får överlåtas enligt

bestämmelserna i 14 15 §§.

I denna paragraf anges att försäkrade föräldrar till små barn under vissa

förutsättningarna skall tillgodoräknas ett särskilt pensionsgrundande be-

lopp (fortsättningsvis kallat pensionsgrundande belopp för barnår). Ett

sådant kan endast tillgodoräknas för ett helt kalenderår.

I flertalet fall kommer båda föräldrarna att var för sig uppfylla kraven

för att kunna tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår. Ett

sådant belopp skall emellertid tillgodoräknas endast en av föräldrarna,

och detta oavsett om de under det aktuella året har haft vårdnaden om

och bott tillsammans med flera barn i den ålder som anges i 11 § och

oberoende av om föräldrarna bott tillsammans med varandra eller inte.

Även i ett fall då föräldrarna under året har haft ensam vårdnad om var

sitt gemensamt barn skall endast en av dem kunna tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår. Annorlunda uttryckt kan sägas att

för ett föräldrapars samtliga gemensamma barn i den i 11 § angivna

åldern, skall endast en av föräldrarna tillgodoräknas pensionsgrundande

belopp. Något hinder finns däremot inte mot att två föräldrar

tillgodoräknas var sitt pensionsgrundande belopp för det fall att de bor

tillsammans med två eller flera barn varav minst ett inte är deras

gemensamma.

En förälder kan ett år ha flera barn i den ålder som anges i 11 § och

för de barnen uppfylla kraven i 12 § för att tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår. I förevarande paragraf föreskrivs

dock att en förälder inte får tillgodoräknas mer än ett sådant

pensionsgrundande belopp för ett och samma år.

I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har den ändringen gjorts i

paragrafen att en hänvisning till 13 § tagits bort. Detta är en följd av att

det nu inte läggs något förslag om att föräldrar i vissa situationer skall

kunna dela det enhetliga beloppet enligt 17 § första stycket 3. Se

närmare om detta i avsnitt 11.3.

Förutsättningar för att tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp

enligt 10 §

11 § Ett pensionsgrundande belopp enligt 10 § skall tillgodoräknas för

år då barnet

1. inte har uppnått fyra års ålder, om barnet är fött under månaderna

januari juni, eller

2. har uppnått ett men inte fem års ålder, om barnet är fött under

månaderna juli december.

I denna paragraf anges för vilka år pensionsgrundande belopp för barnår

skall tillgodoräknas. Därvid har en uppdelning gjorts så att för barn som

är födda första halvåret skall sådant belopp tillgodoräknas för

födelseåret och de därpå tre följande åren, medan denna tid förskjutits

ett år när det gäller barn födda under andra halvåret. För barn födda under

andra halvåret skall alltså pensionsgrundande belopp för barnår inte

tillgodoräknas för barnets födelseår utan under de därpå följande fyra

åren. Som framgår av 12 § gäller dock särskilda regler om barnet avlidit

under födelseåret.

12 § Ett pensionsgrundande belopp enligt 10 § skall tillgodoräknas en-

dast om

1. föräldern hela året har varit försäkrad enligt denna lag och bosatt i

Sverige,

2. barnet har varit bosatt i Sverige hela året eller, om barnet inte har

levt hela året, den del av året barnet levt,

3. föräldern under året har fyllt högst 64 år,

4. föräldern har haft vårdnaden om barnet minst halva året, samt

5. föräldern under minst halva året har bott tillsammans med barnet.

Vid tillämpning av första stycket skall, om barnet har avlidit under året

och föräldern då hade vårdnaden om och bodde tillsammans med barnet,

det anses som om föräldern även under resterande del av året har haft

vårdnaden om och bott tillsammans med barnet. Om ett barn har avlidit

under samma år som det fötts och föräldern då hade vårdnaden om och

var bosatt tillsammans med barnet, skall ett pensionsgrundande belopp

enligt 10 § tillgodoräknas föräldern för det året även om

bestämmelserna i första stycket 4 och 5 inte är uppfyllda och oavsett

vad som har föreskrivits i 11 §.

Vilka grundläggande krav som skall gälla för att en person skall kunna

tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår anges i första

stycket i denna paragraf. Något krav på att personen faktiskt har avstått

från förvärvsarbete uppställs inte.

Av skäl som utvecklats närmare i avsnitt 11.3, krävs för tillgodoräk-

nande av pensionsgrundande belopp för barnår att föräldern under hela

det aktuella året varit försäkrad enligt denna lag. Vad som krävs för att

föräldern skall anses vara försäkrad framgår av 1 kap. 4 §.

För att pensionsgrundande belopp för barnår skall kunna

tillgodoräknas en försäkrad måste vidare såväl den försäkrade som

barnet under hela det år för vilket tillgodoräknande skall ske ha varit

bosatta här i landet. Av 1 kap. 7 § följer att personer som inte faktiskt

varit bosatta här ändå i vissa situationer skall anses vara det. I fråga om

barnets födelseår gäller bosättningskravet med avseende på barnet av

naturliga skäl endast den del av året barnet levt. Har barnet avlidit måste

det, för att tillgodoräknande skall kunna ske, ha varit bosatt i Sverige

från årets början och fram till dödsfallet. Har barnet avlidit samma år

som det fötts gäller särskilda bestämmelser enligt andra stycket.

Särskilda bestämmelser gäller också enligt 23 § andra stycket för ett

utländskt barn som någon tagit emot för stadigvarande vård och fostran i

syfte att adoptera barnet.

Mot bakgrund av den åldersgräns som normalt gäller inom andra

socialförsäkringar skall pensionsgrundande belopp för barnår inte till-

godoräknas för tid efter det kalenderår under vilket den försäkrade fyller

64 år.

Som angavs inledningsvis ställs, för att pensionsgrundande belopp för

barnår skall tillgodoräknas en person, inte något krav på att han eller hon

avstått från förvärvsarbete. I stället är huvudregeln att pensionsgrundande

belopp för barnår skall tillgodoräknas en förälder som under minst halva

det aktuella kalenderåret haft vårdnaden om och bott tillsammans med

eget barn i aktuell ålder. Av 10 § framgår dock att endast en av föräldrar-

na skall tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår.

En förälder bör, i likhet med vad som gäller på socialförsäkringsom-

rådet i övrigt, anses sammanbo med barnet om föräldern och barnet är

eller bort vara folkbokförda på samma adress. Detta innebär att ett barn

som vistas på annan ort för skolgång eller dylikt men som tillbringar

sina ferier i hemmet, ändå skall anses sammanbo med föräldern.

Detsamma gäller vid tillfälliga vistelser på sjukhus eller i enskilt hem.

Under tid som barnet tagits emot för stadigvarande vård och fostran i ett

enskilt hem som inte tillhör föräldern eller vårdnadshavaren bör

däremot denna person, oavsett var barnet var eller bort vara folkbokfört,

inte anses uppfylla kravet på sammanboende i förevarande paragraf.

Om barnet avlider och den försäkrade då har vårdnaden om barnet och

är bosatt tillsammans med barnet skall det, enligt andra stycket, anses

som om dessa förhållanden bestått även för resterande del av året. Detta

innebär att pensionsgrundande belopp för barnår kan tillgodoräknas den

försäkrade även om barnet avlider innan kravet på sex månaders vårdnad

och sammanboende under året hunnit uppfyllas. Utan särregler skulle

detta emellertid innebära att pensionsgrundande belopp för barnår skulle

tillgodoräknas när ett barn som är fött första halvåret endast levt en kor-

tare tid men inte i motsvarande situation om barnet fötts under andra

halvåret. Därför föreskrivs i andra stycket också att sådant belopp skall

tillgodoräknas en försäkrad förälder till ett barn som är fött under måna-

derna juli december och som har avlidit samma år som det är fött om

föräldern då hade vårdnaden om och var bosatt tillsammans med barnet.

Det krävs däremot inte heller här att kraven på sex månaders vårdnad och

bosättning är uppfyllda. Tillgodoräknandet skall i detta fall avse födelse-

året.

Kravet på bosättning i Sverige kan inte upprätthållas vid bosättning

inom EU och de länder som omfattas av EES-avtalet men väl vid bosätt-

ning i andra länder. I likhet med vad som enligt förordning (EEG) nr

1408/71 Bilaga VI redan gäller för s.k. vårdår enligt 11 kap. 6 a § AFL

bör det dock vara möjligt att få till stånd en bestämmelse i förordningen

av innebörd att det skall krävas en aktuell anknytning till svensk arbets-

marknad för att pensionsgrundande belopp för barnår skall tillgodoräk-

nas. Beträffande konsekvenserna av förordning (EEG) nr 1408/71 i

fråga om rätten att tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår

hänvisas i övrigt till avsnitt 11.

Överlåtelse m.m.

13 § Om föräldrarna enligt 11 och 12 §§ var för sig kan tillgodoräknas

ett pensionsgrundande belopp enligt 10 § får de, genom anmälan hos

allmän försäkringskassa, ange vem av dem som skall tillgodoräknas ett

sådant belopp.

Görs inte anmälan enligt första stycket skall beloppet tillgodoräknas

den av föräldrarna som, för det år beloppet hänför sig till, har lägst

pensionsunderlag enligt 4 kap. 2 §. Har ingen av föräldrarna något

pensionsunderlag för det året eller har de lika högt underlag, skall det

pensionsgrundande beloppet tillgodoräknas modern.

Vid beräkning enligt andra stycket av pensionsunderlaget skall bortses

från pensionsgrundande belopp enligt 10 §. Vidare skall vid sådan

beräkning med pensionsgrundande inkomst likställas inkomster som

avses i 18 §.

För det fall båda föräldrarna kan tillgodoräknas pensionsgrundande be-

lopp för barnår enligt vad som föreskrivs i 11 och 12 §§ men endast en

av dem till följd av bestämmelserna i 10 § skall tillgodoräknas sådant

belopp, får föräldrarna enligt första stycket i förevarande paragraf själva

avgöra vem av dem som skall tillgodoräknas sådant belopp.

Skulle föräldrarna inte genom anmälan ange vem av dem som skall

tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår skall beloppet

enligt andra stycket tillgodoräknas den av dem som har lägst

pensionsunderlag. Vid lika eller inget pensionsunderlag skall beloppet

tillgodoräknas modern.

Med pensionsunderlag åsyftas summan av fastställd pensions-

grundande inkomst och andra fastställda pensionsgrundande belopp för

det aktuella året. Av naturliga skäl skall därvid bortses från pensions-

grundande belopp för barnår. Detta anges i tredje stycket. För att inte en

förälder som har lägre pensionsunderlag än den andra föräldern endast

därför att han eller hon under året har uppburit utländska inkomster eller

andra sådana inkomster som avses i 18 § skall tillgodoräknas det

pensionsgrundande beloppet, har i tredje stycket också föreskrivits att

sådana inkomster skall likställas med pensionsgrundande inkomst när

pensionsunderlaget beräknas.

Bestämmelserna i denna paragraf skiljer sig från motsvarande förslag

i lagrådsremissen. Detta gäller såväl möjligheten för föräldrarna att välja

att båda skall tillgodoräknas hälften av det enhetliga belopp som avses i

17 § första stycket 3 som vem som skall tillgodoräknas beloppet om

inte föräldrarna gör sådant val. Båda förändringarna har föranletts av

Lagrådets synpunkter och behandlas närmare i avsnitt 11.3.

14 § Om enligt 11 och 12 §§ endast en av föräldrarna för ett år kan till-

godoräknas ett pensionsgrundande belopp enligt 10 § för ett barn, får

denna förälder, genom anmälan till allmän försäkringskassa, överlåta

rätten att för det året tillgodoräknas ett sådant belopp för det barnet till

den andra föräldern om det enda skälet till att den andra föräldern inte

kan tillgodoräknas beloppet är att han eller hon inte har bott tillsammans

med barnet under minst halva året. Detta gäller dock endast om sist-

nämnda förälder

1. under året har bott tillsammans med barnet i inte obetydlig omfatt-

ning, och

2. inte enligt 11 och 12 §§ själv för samma år kan tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp enligt 10 § för ett annat barn.

Den som enligt 11 och 12 §§ kan tillgodoräknas pensionsgrundande be-

lopp för barnår skall i vissa fall, i enlighet med vad som anges i denna

och de två nästföljande paragraferna, kunna överlåta rätten att tillgodo-

räknas ett sådant belopp till annan försäkrad eller begära att pensions-

grundande belopp för barnår skall tillgodoräknas även annan försäkrad.

Det är rätten att tillgodoräknas pensionsgrundande belopp som kan

överlåtas, inte det pensionsgrundande belopp eller den pensionsrätt som

skulle ha tillgodoräknats den överlåtande föräldern om överlåtelse inte

skett. Utfallet för mottagaren är således inte till någon del beroende av

överlåtarens inkomstförhållanden.

I denna paragraf föreskrivs att, om bara en av föräldrarna enligt 11 och

12 §§ för ett år kan tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår,

denna förälder får överlåta rätten att för det året tillgodoräknas ett

sådant belopp till den andra föräldern. Överlåtelse får dock ske bara till

en förälder som visserligen inte bott tillsammans med barnet under

minst halva året och som därför inte själv uppfyller förutsättningarna

enligt 12 § för att tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnet

men där förutsättningarna i övrigt är uppfyllda för tillgodoräknande av

pensionsgrundande belopp för barnår. Föräldern skall således under hela

året ha varit försäkrad och bosatt i Sverige, under minst halva året ha haft

vårdnaden om barnet och får inte under året ha uppnått 65 års ålder eller

mer. Dessutom krävs att föräldern i inte obetydlig omfattning har bott

tillsammans med barnet under året. Denna förutsättning bör anses vara

uppfylld om föräldern har haft regelbundet umgänge med barnet under

det aktuella året. En förälder som har haft ett barn boende hos sig t.ex.

varannan helg och under några veckor på sommaren bör anses ha bott

tillsammans med det barnet i inte obetydlig omfattning.

Den allmänna försäkringskassan bör vid sin behandling av en anmälan

om överlåtelse i regel kunna godta föräldrarnas påstående om att den

mottagande föräldern bott tillsammans med ett barn i inte obetydlig om-

fattning. Endast undantagsvis om t.ex. försäkringskassan får del av

eller sedan tidigare har uppgifter som ger mera påtaglig anledning att

ifrågasätta påståendets riktighet bör det finnas anledning att närmare

kontrollera uppgifterna.

För att undvika "kedjeöverlåtelser", dvs. att rätten att tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår överlåts till en person som i sin tur

överlåtit sin rätt att tillgodoräknas ett sådant belopp till en annan person,

får den förälder till vilken överlåtelse sker inte för samma år själv vara

berättigad till pensionsgrundande belopp för barnår för ett annat barn.

15 § En förälder som enligt 11 och 12 §§ för ett år ensam kan tillgodo-

räknas ett pensionsgrundande belopp enligt 10 § för ett barn får också,

om den andra föräldern har avlidit under det året eller tidigare, genom

anmälan till allmän försäkringskassa överlåta rätten att för det året till-

godoräknas ett sådant belopp för det barnet till en annan försäkrad som

föräldern under intjänandeåret var gift med eller hade gemensamt barn

med och stadigvarande sammanbodde med.

Överlåtelse enligt första stycket får ske endast om den försäkrade till

vilken överlåtelse avses ske uppfyller de förutsättningar som anges i 12

§ första stycket 1, 3 och 5 och denne inte heller enligt 11 och 12 §§ för

samma år själv kan tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp enligt

10 § för ett annat barn.

Om den andra föräldern har avlidit under det år för vilket pensionsgrun-

dande belopp för barnår skall tillgodoräknas eller tidigare, kan över-

låtelse av rätten att tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår

under vissa i paragrafen angivna förutsättningar i stället ske till en styv-

förälder. För detta krävs att styvföräldern under hela det aktuella året

varit försäkrad och bosatt i Sverige samt att han eller hon under året har

fyllt högst 64 år. Vidare skall den överlåtande föräldern och styvför-

äldern under intjänandeåret stadigvarande ha sammanbott med varandra.

Detta förutsätter att sammanboendet har haft en viss varaktighet.

Styvföräldern måste dessutom ha bott tillsammans med barnet under

minst halva året. Den överlåtande föräldern och styvföräldern måste

också under intjänandeåret ha varit gifta med varandra eller ha haft

gemensamt barn. Det krävs dock inte att de var gifta eller hade

gemensamt barn under hela året. Om styvföräldern själv uppfyller

villkoren för att kunna tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för

barnår för annat barn får överlåtelse inte ske.

16 § Görs överlåtelse enligt 14 eller 15 § får den som har gjort

överlåtelsen inte för samma år tillgodoräknas ett pensionsgrundande

belopp enligt 10 § för helsyskon till det barn som överlåtelsen av rätt till

pensionsgrundande belopp avser.

Rätten att tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår är, när det

gäller helsyskon, i princip odelbar. Överlåter en förälder en sådan rätt

till någon annan enligt 14 eller 15 § kan den överlåtande föräldern därför

inte för samma år tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för ett hel-

syskon till det barn som överlåtelsen av rätten till pensionsgrundande

belopp avser.

I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har andra stycket i före-

varande paragraf, som avsåg möjligheten att dela det enhetliga belopp

som avses i 17 § första stycket 3, tagits bort (se avsnitt 11.3).

Beräkning av ett pensionsgrundande belopp enligt 10 §

17 § Ett pensionsgrundande belopp enligt 10 § skall motsvara det högsta

av

1. det belopp varmed summan av den pensionsgrundande inkomsten

och pensionsgrundande belopp enligt 4 och 8 §§ för den försäkrade

under intjänandeåret understiger summan av dennes fastställda

pensionsgrundande inkomst och pensionsgrundande belopp enligt 4 §

under året före barnets födelse,

2. det belopp varmed summan av den pensionsgrundande inkomsten

och pensionsgrundande belopp enligt 4 och 8 §§ för den försäkrade

under intjänandeåret understiger 75 procent av genomsnittet av samtliga

för intjänandeåret fastställda pensionsgrundande inkomster för

försäkrade som under det året har fyllt högst 64 år, eller

3. det för intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet.

Uppfyller den försäkrade villkoren för att tillgodoräknas ett pensions-

grundande belopp enligt 10 § för fler än ett barn, skall beräkning enligt

första stycket 1 göras med utgångspunkt i det alternativ som är förmån-

ligast för den försäkrade.

I denna och följande paragrafer regleras hur pensionsgrundande belopp

för barnår skall beräknas. Frågan har behandlats i avsnitt 11.5. Som

framgår där skall beräkningen ske enligt det av tre alternativa beräk-

ningssätt som i det enskilda fallet ger det bästa utfallet. Beräkningen

skall ske kalenderårsvis.

Två av beräkningssätten, alternativ 1 och 2 i paragrafens första stycke,

innebär att den försäkrades pensionsgrundande inkomst och andra pen-

sionsgrundande belopp som skall tillgodoräknas den försäkrade för ett

visst år fylls ut till en viss inkomstnivå (en jämförelseinkomst).

Vad som skall jämföras enligt de två alternativen är å ena sidan den

försäkrades pensionsgrundande inkomst och övriga eventuella pensions-

grundande belopp (i anledning av förtidspension och plikttjänstgöring)

under intjänandeåret samt, å andra sidan, enligt alternativ 1, den försäk-

rades pensionsgrundande inkomst eller, enligt alternativ 2, genomsnittet

av samtliga försäkrades pensionsgrundande inkomster under ett visst år.

I jämförelseinkomsten enligt alternativ 1 (den individuella jämförelsein-

komsten) skall även i förekommande fall inräknas pensionsgrundande

belopp enligt 4 §. Den individuella jämförelseinkomsten skall också

räknas om med hänsyn till förändringar av prisbasbeloppet enligt AFL

(se 19 § första stycket). Den försäkrade skall alltså i princip garanteras

en nivå på sina sammanlagda pensionsgrundande inkomster och belopp

under ett år som motsvarar en viss nivå på faktiska inkomster. Jämförel-

seinkomsten enligt alternativ 2 skall motsvara 75 % av genomsnittet av

för året fastställda pensionsgrundande inkomster för alla försäkrade för

vilka sådan inkomst fastställts för det året. Därvid skall dock bortses

från pensionsgrundande inkomster för personer som under året fyllt 65

år eller mer.

Det i alternativ 3 angivna pensionsgrundande beloppet skall, om inte

annat följer av 22 §, motsvara ett inkomstbasbelopp. Som framgår av

1 kap. 6 § och kommentaren till den bestämmelsen kommer emellertid

något sådant basbelopp inte att finnas förrän år 2001. I lagen om

införande av denna lag föreskrivs därför att det i alternativ 3 angivna

pensionsgrundande beloppet under åren 1999 och 2000 skall motsvara

ett förhöjt prisbasbelopp enligt AFL.

En försäkrad skall aldrig för samma år tillgodoräknas pensionsgrun-

dande belopp för barnår dubbelt eller flerfaldigt. Har den försäkrade fler

än ett barn för vilket pensionsgrundande belopp kan tillgodoräknas upp-

kommer därför vid beräkning enligt alternativ 1 frågan om med vilket års

inkomster jämförelsen skall ske. Enligt paragrafens andra stycke skall

beräkningen i sådant fall ske på det för den försäkrade mest förmånliga

sättet, dvs. jämförelse skall ske med inkomsterna under det av de

aktuella åren då dessa (efter omräkning med prisbasbeloppet enligt

AFL) varit högst.

18 § Vid tillämpning av 17 § skall med pensionsgrundande inkomst

under intjänandeåret likställas ersättning, i annan form än pension, som

inte är pensionsgrundande enligt bestämmelserna i denna lag och som en

försäkrad under det året har erhållit

1. för arbete utfört utomlands, eller

2. för arbete vid främmande makts beskickning eller lönade konsulat

här i landet eller hos en arbetsgivare, som tillhör sådan beskickning eller

sådant konsulat.

Av skäl som redovisats i avsnitt 11.5 skall i den inkomst som enligt de

två beräkningsalternativen i 17 § skall fyllas ut (utfyllnadsinkomsten)

räknas in även vissa inkomster som inte är pensionsgrundande i Sverige.

I paragrafen anges därför att med pensionsgrundande inkomst under det

aktuella barnåret (intjänandeåret) skall likställas ersättning som den för-

säkrade kan ha uppburit för arbete utomlands och vid ambassader eller

lönade konsulat här i landet eller hos en arbetsgivare som tillhör en

sådan ambassad eller ett sådant konsulat. Som framgår av 15 kap. 7 § är

försäkrade som haft sådana inkomster och som skall tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår skyldiga att anmäla inkomsterna

till den allmänna försäkringskassan.

19 § Vid beräkning enligt 17 § första stycket 1 skall summan av den

pensionsgrundande inkomst och det pensionsgrundande belopp för

förtidspension enligt 4 § som avser året före barnets födelse räknas om

med hänsyn till förändringar av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring. Den omräknade summan skall rundas av till

närmaste lägre hundratal kronor.

Om den försäkrade inte inom föreskriven tid till fullo har betalat

ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift för inkomster av annat

förvärvsarbete som hänför sig till året före barnets födelse, skall det, vid

sådan beräkning som avses i första stycket, bortses från pensionsgrun-

dande inkomster av annat förvärvsarbete för det året till den del avgifter-

na inte har betalats för inkomsterna.

När beräkning av pensionsgrundande belopp för barnår sker med till-

lämpning av alternativ 1 i 17 §, skall de inkomster året före barnets fö-

delse med vilka jämförelse skall ske räknas om med hänsyn till föränd-

ringar av prisbasbeloppet. Detta framgår av paragrafens första stycke.

Därvid skall summan av nämnda inkomster och belopp multipliceras

med kvoten mellan prisbasbeloppet för intjänandeåret och

prisbasbeloppet för året före barnets födelse.

Pensionsgrundande inkomster av annat förvärvsarbete skall grunda

pensionsrätt endast till den del det för inkomsterna har betalats

ålderspensionsavgift respektive allmän pensionsavgift. Enligt andra

stycket skall därför sådana inkomster bara räknas in i

jämförelseinkomsten enligt 17 § första stycket 1, dvs. inkomsten året

före barnets födelse, till den del som dessa avgifter har betalats för

inkomsterna.

Det förhållandet att en förälder inte inom föreskriven tid betalat de

angivna avgifterna avseende inkomster hänförliga till året före barnets

födelse är normalt känt när pensionsgrundande belopp för barnår skall

fastställas. I de enstaka fall då detta inte är känt får beslutet omprövas

enligt de regler som gäller därför (se 13 kap.).

20 § Beräkning av genomsnittet av det fastställda pensionsgrundande

inkomsterna enligt 17 § första stycket 2 skall avse de

pensionsgrundande inkomsterna såsom de var bestämda den 1 december

fastställelseåret.

När genomsnittet av samtliga fastställda pensionsgrundande inkomster

för försäkrade som är högst 64 år och som haft sådana inkomster skall

beräknas, skall liksom vid beräkning av pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring utgångspunkten vara de pensionsgrundande inkoms-

terna sådana de var bestämda den 1 december fastställelseåret. Senare

ändringar av pensionsgrundande inkomster skall inte påverka denna

beräkning.

21 § För en försäkrad som under intjänandeåret har erhållit sådan ersätt-

ning som avses i 18 § skall det belopp som anges i 17 § första stycket 3

minskas med det belopp som summan av den försäkrades pensionsgrun-

dande inkomst och pensionsgrundande belopp enligt 4 och 8 §§ samt de

i 18 § omnämnda inkomsterna och det belopp som avses i 17 § första

stycket 3 överstiger sju och en halv gånger det för intjänandeåret

gällande inkomstbasbeloppet. Sådan minskning skall också göras om det

pensionsgrundande belopp som beräknas enligt 17 § första stycket 1

tillsammans med summan av den försäkrades pensionsgrundande

inkomst och pensionsgrundande belopp enligt 4 och 8 §§ samt de i 18 §

angivna inkomsterna överstiger sju och en halv gånger det för

intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet.

Som tidigare angetts skall pensionsgrundande belopp för barnår enligt

alternativ 3 i 17 § inte alltid motsvara det belopp som där avses. För den

som haft sådan icke pensionsgrundande inkomst som avses i 18 § skall

beloppet tillgodoräknas endast i den mån detta belopp tillsammans med

de inkomster som avses i 22 § inte hamnar över det s.k. intjänandetaket.

Därför föreskrivs i denna paragraf att det belopp som anges i 17 § första

stycket 3 i sådana fall skall minskas med det belopp som summan av be-

loppet, den försäkrades pensionsgrundande inkomst och pensionsgrun-

dande belopp för förtidspension och plikttjänstgöring samt de i 18 § an-

givna inkomsterna överstiger intjänandetaket. Skulle beloppet helt ha

hamnat över taket blir det således fråga om en minskning till noll.

När det pensionsgrundande beloppet beräknas enligt 17 § första

stycket 1, dvs. utfyllnad till den individuella jämförelseinkomsten, skall

denna inkomst enligt 19 § räknas om med hänsyn till förändringar i

prisbasbeloppet. Detta kan i undantagsfall innebära att den individuella

jämförelseinkomsten blir högre än 7,5 inkomstbasbelopp. Även ett

pensionsgrundande belopp som beräknas på detta sätt skall därför

minskas om det tillsammans med utländska inkomster skulle överstiga

intjänandetaket.

Övriga bestämmelser

22 § Med förälder likställs vid tillämpningen av 10 16 §§

1. särskilt förordnad vårdnadshavare, och

2. den som med socialnämnds medgivande har tagit emot ett utländskt

barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det.

Den tid under vilken en försäkrad med socialnämnds medgivande har

tagit emot ett utländskt barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att

adoptera det, skall likställas med tid under vilken en försäkrad har haft

vårdnaden om ett barn. För ett sådant utländskt barn skall vidare vad som

föreskrivs i 12 § första stycket 2 om bosättning i Sverige endast gälla

från och med den tidpunkt då barnet först har anlänt till Sverige.

Vad som sägs i 13 § om modern skall också gälla en kvinnlig vård-

nadshavare respektive en kvinna som med socialnämnds medgivande har

tagit emot ett utländskt barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att

adoptera det.

Med förälder likställs enligt första stycket av denna paragraf särskilt

förordnad vårdnadshavare och den som med socialnämnds medgivande

har tagit emot ett utländskt barn för stadigvarande vård och fostran i

syfte att adoptera det. För tillgodoräknande av pensionsgrundande

belopp för barnår krävs emellertid även att övriga förutsättningar som

anges i 11, 12, 14 och 15 §§, bl.a. bosättning tillsammans med barnet, är

uppfyllda.

Begreppet särskilt förordnad vårdnadshavare knyter an till den ändring

som gjorts i föräldrabalken med verkan fr.o.m. den 1 juli 1995 (prop.

1993/94:251, bet.1994/95:LU3, rskr. 1994/95:29). Med sådan

vårdnadshavare kommer också, genom övergångsbestämmelserna till

nämnda ändring, att avses särskilt förordnad förmyndare i vars uppdrag

vårdnad ingår.

Normalt får den som avser att adoptera ett barn inte vårdnaden om

barnet förrän adoptionen genomförts. Är barnet utländskt kan detta

dröja. Barnet kan dock, efter medgivande från socialnämnd enligt 25 §

socialtjänstlagen (1980:620), tas om hand av de blivande adoptivföräld-

rarna i deras hem. I andra stycket anges därför att den tid under vilken

en försäkrad med socialnämnds medgivande tagit hand om ett utländskt

barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det, i detta

sammanhang skall anses som tid under vilken den försäkrade haft

vårdnaden om barnet.

Vad som sägs i 13 § om att modern skall tillgodoräknas pensionsgrun-

dande belopp för barnår när föräldrarna har lika högt eller inget

pensionsunderlag för året, skall också gälla en kvinnlig särskilt

förordnad vårdnadshavare eller blivande adoptivförälder. Detta anges i

tredje stycket.

23 § För den som enligt 1 kap. föräldrabalken har ansetts vara far till ett

barn eller vars faderskap har fastställts genom bekräftelse eller dom

men som genom en senare dom som har vunnit laga kraft har förklarats

inte vara far till barnet skall, när det gäller tiden innan den sistnämnda

domen har vunnit laga kraft, bestämmelserna i 10 16 §§ tillämpas som

om han vore far till barnet.

Som angetts i avsnitt 11.3 skall den omständigheten att en försäkrad

som enligt reglerna i föräldrabalken ansetts vara far till ett barn

förklaras inte vara det, inte ges någon retroaktiv verkan när det gäller

tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp för barnår. I paragrafen,

som i huvudsak har formulerats enligt förslag av Lagrådet, föreskrivs

därför att bestämmelserna i 10 16 §§ skall tillämpas som om han var far

till barnet såvitt avser tid innan domen vunnit laga kraft. Det innebär att

en försäkrad som antagits vara far till ett barn, i detta sammanhang skall

anses vara far till barnet fram till den tidpunkt då domen vinner laga

kraft.

4 kap. Fastställande av pensionsrätt och pensionspoäng m.m.

1 § För varje år för vilket det för en försäkrad har fastställts pensions-

grundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp, skall, om inte

annat följer av 4 §, pensionsrätt fastställas för den försäkrade. För det

år då den försäkrade har avlidit skall endast pensionsrätt för

premiepension fastställas. Pensionsrätt skall inte fastställas för den som

är född år 1937 eller tidigare.

För varje år för vilket pensionsgrundande inkomst har fastställts eller

för vilket en försäkrad har uppburit förtidspension enligt 13 kap. 2 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring skall också, om inte annat följer

av 8 och 9 §§, pensionspoäng fastställas för den försäkrade. Pensions-

poäng skall dock inte fastställas för det år då den försäkrade har avlidit

eller för år efter det då en försäkrad har fyllt 64 år.

Vårdår skall tillgodoräknas en försäkrad under de förutsättningar som

anges i 12 §. Vårdår skall dock inte tillgodoräknas för år före det då den

försäkrade fyllt 16 år och inte heller för det år då han eller hon har

avlidit eller för år efter det då den försäkrade har fyllt 64 år. Vårdår skall

inte heller tillgodoräknas om den försäkrade tillgodoräknas

pensionspoäng för samma år eller om pensionspoäng för det året enligt

8 § andra stycket inte tillgodoräknats den försäkrade på grund av

bristande eller underlåten avgiftsbetalning.

Detta kapitel avser fastställande av pensionsrätt för såväl

inkomstpension som premiepension samt fastställande av

pensionspoäng och tillgodoräknande av vårdår för beräkning av

tilläggspension. I denna inledande paragraf anges när pensionsrätt och

pensionspoäng skall fastställas samt vårdår skall tillgodoräknas.

Som anförts tidigare skall reformerad ålderspension i form av

inkomstpension och premiepension beräknas utifrån de pensionsrätter

för respektive pension som fastställts för en försäkrad och

tilläggspension skall beräknas utifrån för en försäkrad fastställda

pensionspoäng. Eftersom inkomst- och premiepension inte kan tjänas in

av personer födda år 1937 eller tidigare skall pensionsrätt inte

fastställas för sådana personer. För försäkrade som är födda åren 1938

1953 skall fastställas både pensionsrätt och pensionspoäng. För dessa

åldersgrupper gäller sedan särskilda regler om tjugondelsinfasning

enligt vad som framgår av 6 § och 6 kap. 8 §. Den som är född år 1954

eller senare omfattas till fullo av det reformerade

ålderspensionssystemet. Trots detta skall pensionspoäng fastställas för

en sådan person eftersom poängen har betydelse för beräkning av för-

tidspension och efterlevandepension.

Pensionsrätt skall enligt första stycket fastställas för varje år för

vilket pensionsgrundande inkomst eller något annat pensionsgrundande

belopp fastställts för en försäkrad. För det år då den försäkrade har

avlidit skall endast pensionsrätt för premiepension fastställas. Vilka som

är försäkrade framgår av 1 kap. 4 och 7 §§ och när pensionsgrundande

inkomst och andra pensionsgrundande belopp skall fastställas regleras i

2 kap. 2 § och 3 kap. 2 §. I undantagsfall kan förekomma att pensionsrätt

inte skall fastställas trots att pensionsgrundande inkomst fastställts för

den försäkrade. Detta följer av bestämmelserna om pensionsrätt vid

bristande avgiftsbetalning i 4 §.

I andra stycket anges att pensionspoäng, liksom pensionsrätt, skall

fastställas för varje år för vilket pensionsgrundande inkomst fastställts

för en försäkrad. Därutöver skall pensionspoäng dock endast beräknas

för den som uppburit förtidspension enligt 13 kap. 2 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring. Ett par undantag från huvudregeln att

pensionspoäng skall fastställas för varje år för vilket pensionsgrundande

inkomst fastställts anges här, nämligen att så inte skall ske för det år den

försäkrade avlidit och inte heller när den försäkrade fyllt 64 år. För tid

efter det år den försäkrade fyller 64 år skall endast pensionsrätt

fastställas. Denna pensionsrätt kommer då inte att tjugondelas (se 6 §).

Andra undantag från vad som nu angetts följer av 8 § andra stycket och

9 §.

Beträffande vårdår hänvisas i tredje stycket till 12 §. I likhet med vad

som gäller för pensionspoäng anges också att vårdår inte skall tillgodo-

räknas för det år den försäkrade avlidit och inte heller när den

försäkrade fyllt 64 år. Vårdår skall inte heller tillgodoräknas för år före

det då en person fyllt 16 år, för år för vilket pensionspoäng

tillgodoräknats den försäkrade och inte heller för år då den försäkrade

inte skall tillgodoräknas pensionspoäng på grund av att han eller hon inte

till fullo erlagt föreskrivna avgifter.

Inte heller beträffande vårdår har här införts någon motsvarighet till de

begränsningar i AFL som avser den som hela året uppburit hel

ålderspension (jfr kommentaren till 2 kap. 2 §).

Det är allmän försäkringskassa som skall fastställa pensionsrätt och

pensionspoäng samt fatta beslut om tillgodoräknande av vårdår. Detta

framgår av 13 kap. 4 § där det också anges vilken försäkringskassa som

skall fatta beslutet. Den enskilde skall senast den 31 mars året efter

fastställelseåret underrättas om detta beslut. Samtidigt skall

underrättelse ske om beslut om pensionsgrundande inkomst och andra

pensionsgrundande belopp (se 15 kap. 4 §).

Beräkning av pensionsrätt

2 § Pensionsrätt för inkomstpension och pensionsrätt för

premiepension för ett år skall beräknas var för sig på summan av den

försäkrades pensionsgrundande inkomst och andra pensionsgrundande

belopp för det året (pensionsunderlag). Vid beräkning av sådan

pensionsrätt skall avrundning göras till närmaste lägre hela krontal.

En försäkrads pensionsrätt för inkomstpension och pensionsrätt för pre-

miepension skall beräknas var för sig. Både pensionsrätt för

inkomstpension och pensionsrätt för premiepension skall dock beräknas

på samma underlag (pensionsunderlaget). Detta underlag består av

summan av den försäkrades pensionsgrundande inkomst och andra

pensionsgrundande belopp det år för vilket pensionsrätt skall fastställas.

Pensionsrätt för inkomstpension respektive pensionsrätt för

premiepension skall var för sig beräknas till närmast lägre hela krontal.

3 § Om inte annat följer av 4 6 §§ utgör den försäkrades pensionsrätt

för inkomstpension 16 procent av pensionsunderlaget och pensionsrätt

för premiepension 2,5 procent av pensionsunderlaget.

En försäkrads pensionsrätt skall totalt motsvara 18,5 % av pensions-

underlaget. Av detta skall normalt 16 procentenheter utgöra pensionsrätt

för inkomstpension och 2,5 procentenheter pensionsrätt för premiepen-

sion. I vissa fall skall dock pensionsrätt inte beräknas på pensions-

underlaget eller del av detta och i andra fall skall endast pensionsrätt för

inkomstpension fastställas på viss del av detta underlag (se 4 och 5 §§).

Vidare gäller enligt 6 § andra regler för försäkrade som är födda någon

gång under åren 1938 1953 och i lagen om införande av denna lag före-

skrivs att annat gäller för den tid före år 1999 för vilken pensionsrätt

skall fastställas.

4 § Pensionsrätt skall beräknas på pensionsgrundande inkomst som här-

rör från inkomster av annat förvärvsarbete endast på den andel av den

inkomsten som motsvarar den andel av till året hänförlig -

ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift för sådan inkomst som

enligt 16 kap. 12 § skattebetalningslagen (1997:483) skall anses ha

betalats inom föreskriven tid.

I denna paragraf föreskrivs att en försäkrad, för att få tillgodoräkna sig

full pensionsrätt för inkomster av annat förvärvsarbete, måste ha erlagt

hela den ålderspensionsavgift enligt 3 kap. 1 § lagen om socialavgifter

som skall erläggas på grund av dessa inkomster. Dessutom måste den

allmänna pensionsavgift som enligt lagen om allmän pensionsavgift skall

erläggas på sådana inkomster vara betald. Om inte dessa avgifter till

fullo har erlagts inom den tid som föreskrivs i skattebetalningslagen

(1997:483), skall vid bestämmande av pensionsunderlaget bortses från

inkomster av annat förvärvsarbete till den del avgifter inte betalats för

inkomsterna. Det är således inte den försäkrades pensionsgrundande in-

komst som påverkas utan själva pensionsrätten. Detta innebär att, om

avgifterna för inkomster av annat förvärvsarbete inte har erlagts inom

föreskriven tid, det inte är möjligt att ersätta pensionsrätt för sådan in-

komst med pensionsrätt för andra pensionsgrundande belopp som

räknats av enligt den s.k. takregeln i 3 kap. 2 §.

Om avgifter har betalats till viss del, skall pensionsrätt fastställas för

den del av inkomsten för vilken betalning anses ha erlagts. Samma andel

av skatter och avgifter som har betalats för hela inkomsten, oavsett hur

hög denna varit, skall användas vid beräkningen av hur stor andel av pen-

sionsrätten som skall fastställas. Pensionsrätten däremot räknas endast

på inkomster upp till det s.k. intjänandetaket. Den som t.ex. har en

inkomst som motsvarar 15 gånger inkomstbasbeloppet men endast

betalat 75 % av sina skatter och avgifter på denna inkomst skall endast

tillgodoräknas 75 % av pensionsrätten (som beräknats på 7,5 gånger

inkomstbasbeloppet). Närmare beskrivning om hur beräkningen skall

göras finns i avsnitt 13.5.

5 § På den del av pensionsunderlaget för en försäkrad som avser pen-

sionsgrundande belopp för plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 § eller pen-

sionsgrundande belopp för föräldrar till små barn enligt 3 kap. 10 §,

skall pensionsrätt för premiepension beräknas endast om den försäkrade

senast vid den tidpunkt då dessa belopp har fastställts har tillgodoräknats

pensionsgrundande inkomster och pensionsgrundande belopp enligt vad

som anges i 5 kap. 13 §. Om den försäkrade då ännu inte har tillgodoräk-

nats pensionsgrundande inkomster och belopp i sådan omfattning skall

den försäkrades pensionsrätt för inkomstpension utgöra 18,5 procent av

den delen av pensionsunderlaget. Detsamma gäller, om pensions-

grundande inkomster och belopp senare ändras så att villkoret enligt

5 kap. 13 § inte är uppfyllt.

Bestämmelserna i denna paragraf innebär att vissa förutsättningar måste

vara uppfyllda för att pensionsrätt för premiepension skall grundas på

pensionsgrundande belopp i anledning av plikttjänstgöring och för för-

äldrar till små barn (s.k. barnår). Dessa förutsättningar är att personen i

fråga tillgodoräknats pensionsgrundande inkomster eller pensionsgrun-

dande belopp i anledning av förtidspension i den utsträckning som anges

i 5 kap. 13 § (dvs. uppfyllt det s.k. förvärvsvillkoret). Om sådant

tillgodoräknande inte har skett skall pension inte beräknas på

pensionsrätt som hänför sig till pensionsgrundande belopp i anledning av

plikttjänstgöring och barnår. Pensionsrätt för premiepension skall

således inte fastställas på grundval av pensionsgrundande belopp, om det

inte samtidigt står klart att beloppen i fråga även skall kunna ligga till

grund för framtida pensionsutbetalningar.

Det i 5 kap. 13 § angivna förvärvsvillkoret skall ha uppfyllts senast i

samband med att pensionsgrundande belopp i anledning av plikttjänstgö-

ring respektive barnår bestäms. Senare omprövningar och ändringar kan

inte föranleda fastställande av pensionsrätt för premiepension grundat på

sådana belopp i annat fall än då pensionsgrundande belopp för plikt-

tjänstgöring eller barnår inte tidigare bestämts. Däremot kan beslut om

pensionsrätt för premiepension komma att upphävas om pensions-

grundande inkomster eller pensionsgrundande belopp senare sänks så att

den försäkrade inte uppfyllde förvärvsvillkoret då pensionsrätten fast-

ställdes. Bestämmelsen har när det gäller det senare formulerats enligt

förslag av Lagrådet.

I den utsträckning pensionsrätt för premiepension enligt vad som nu

sagts inte skall beräknas, skall pensionsrätt för inkomstpension ökas

med 2,5 % av pensionsunderlaget, dvs. till 18,5 % av nämnda underlag.

6 § För en försäkrad som är född under något av åren 1938 1953 skall

pensionsrätt för inkomstpension och pensionsrätt för premiepension

minskas med en tjugondel för varje helt år som har förflutit från och

med året efter födelseåret till utgången av år 1954. Detta gäller dock

inte pensionsrätt för år efter det då den försäkrade har fyllt 64 år.

Personer som som är födda under åren 1938 1953 (den s.k.

mellangenerationen) skall, som tidigare sagts, erhålla inkomstgrundad

ålderspension dels i form av tilläggspension, dels i form av inkomst-

och premiepension. Detta skall ske genom en tjugondelsinfasning

innebärande att en person som är född år 1953 skall erhålla 19/20 av full

ålderspension enligt reformerade regler och 1/20 av tilläggspension, att

den som är född år 1952 skall erhålla 18/20 ålderspension enligt

reformerade regler och 2/20 av tilläggspension osv. Det innebär att de

som är äldst i mellangenerationen, födda år 1938, kommer att erhålla

4/20 av sin ålderspension enligt reformerade regler och 16/20 av

tilläggspensionen.

I denna paragraf regleras tjugondelsinfasningen när det gäller

inkomst- och premiepension. Här föreskrivs att den pensionsrätt som

enligt denna lag skall fastställas för personer födda under åren 1938

1953 skall minskas med 1/20 för varje år som har förflutit från

födelseåret till utgången av år 1954. Denna minskning görs alltså direkt

vid fastställandet av pensionsrätten och innebär att pensionsbehållningen

kommer att motsvara ett visst antal tjugondelar av pensionsbehållningen

för en person med motsvarande inkomster som är född efter år 1953.

Motsvarande gäller inte den allmänna tilläggspensionen där

tjugondelsinfasningen görs först sedan den årliga pensionen beräknats

(se 6 kap. 8 §).

Någon tjugondelsreducering av pensionsrätt för personer födda under

åren 1938 1953 skall dock inte göras för åren efter det år då den

försäkrade fyllt 64 år. För år efter det år en försäkrad fyllt 64 år skall

nämligen pensionspoäng inte beräknas (1 § andra stycket). I stället skall

de inkomster han eller hon har dessa år ge oavkortad pensionsrätt. Sådan

pensionsrätt kommer huvudsakligen att avse pensionsgrundande

inkomster då andra pensionsgrundande belopp inte kommer att kunna

tillgodoräknas för tid efter det att en person fyllt 64 år.

Överföring av pensionsrätt

7 § Hela den pensionsrätt för premiepension som för ett år har

fastställts för en försäkrad skall överföras till dennes make om anmälan

om detta har gjorts enligt 15 kap. 8 §. Sådan pensionsrätt får dock endast

överföras till make som antingen var försäkrad enligt denna lag under

intjänandeåret eller tidigare har tillgodoräknats pensionsrätt för

premiepension.

Överföring av pensionsrätt för premiepension till make har behandlats i

avsnitt 14.

Överföring av pensionsrätt får enligt förevarande paragraf ske endast

till make. Till följd av bestämmelserna i 3 kap. 1 § andra stycket lagen

(1994:1117) om registrerat partnerskap kommer dock sådan överföring

att stå öppen också för personer av samma kön som låtit registrera sitt

partnerskap. Vad som sägs om makar i det följande avser även registre-

rade partner och vad som sägs om äktenskap avser även registrerat part-

nerskap.

En förutsättning för att överföring av pensionsrätt skall kunna göras är

att mottagande make för det år pensionsrätten avser varit försäkrad

enligt denna lag eller tidigare tillgodoräknats pensionsrätt för

premiepension. Det uppställs alltså inget krav på att mottagande make

någon gång tillgodoräknats pensionsrätt för premiepension om denne

för någon del av det aktuella intjänandeåret var försäkrad för

premiepension och alltså skulle ha kunnat tillgodoräknats pensionsrätt

för sådan pension. Å andra sidan är det inte tillräckligt att någon gång ha

varit försäkrad för premiepension för att överföring skall kunna göras.

Var den mottagande maken inte försäkrad för någon del av berört

intjänandeår krävs att han eller hon tidigare faktiskt har tillgodoräknats

pensionsrätt för premiepension för att överföring skall kunna göras.

Som anförts i avsnitt 14.4 är pensionsrätt som fastställs på grund av

anmälan om överföring inte på något annat sätt beroende av den mot-

tagande makens pensionsrättsförhållanden. Därför kan den totala pen-

sionsrätten för premiepension för den mottagande maken i och med

överföringen komma att överstiga 2,5 % av sju och en halv gånger det

för intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet, vilket annars är den

maximala pensionsrätt för premiepension som för ett år kan fastställas

för en försäkrad.

Däremot är den överförda pensionsrätten beroende av pensionsför-

hållandena för den make som överfört pensionsrätten. Skulle t.ex. hans

eller hennes pensionsgrundande inkomst öka eller minska på grund av

omtaxering efter det att pensionsrätt fastställts för det inkomstår

omtaxeringen avser, skall pensionsrätten för den make som överfört

pensionsrätten normalt ändras (se 13 kap. 8 §). I ett sådant fall skall även

pensionsrätt som fastställts för den andra maken med anledning av

anmälan om överföring av pensionsrätt för premiepension ändras.

Beräkning av pensionspoäng

8 § Om inte annat följer av andra stycket eller av 9 eller 10 § utgör den

försäkrades pensionspoäng kvoten mellan den pensionsgrundande in-

komsten, sedan det för intjänandeåret gällande förhöjda prisbasbeloppet

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring dragits av, och detta bas-

belopp. Det förhöjda prisbasbeloppet skall i första hand räknas av mot

inkomster av anställning. Pensionspoäng beräknas med två decimaler,

lägst till en hundradels poäng.

Vad som i 4 § föreskrivs om beräkning av pensionsrätt på pensions-

grundande inkomst som härrör från inkomster av annat förvärvsarbete

skall även gälla beräkning av pensionspoäng. Den andelsberäkning som

därvid skall ske skall göras på den pensionsgrundande inkomsten innan

det förhöjda prisbasbeloppet dras av.

I första stycket i denna paragraf föreskrivs att pensionspoäng för pen-

sionsgrundande inkomst, om inte annat följer av andra stycket eller av de

härpå följande paragraferna, beräknas genom att nämnda inkomst, till

den del denna överstiger ett förhöjt prisbasbelopp, delas med samma

basbelopp. Liksom enligt AFL skall det förhöjda prisbasbeloppet i

första hand avräknas mot inkomster av anställning och pensionspoängen

skall beräknas med två decimaler och lägst avse en hundradels poäng.

För tillgodoräknande av pensionspoäng vid bristande betalning av

avgifter skall enligt andra stycket bestämmelserna i 4 § tillämpas på

motsvarande sätt. En person som inte inom föreskriven tid och i sin

helhet betalat ålderspensionsavgift eller allmän pensionsavgift för

inkomster av annat förvärvsarbete skall tillgodoräknas pensionspoäng

för de inkomsterna endast till den del avgifter betalats för inkomsterna.

Om därvid betalning erlagts endast för inkomster som understiger ett

förhöjt prisbasbelopp skall, till följd av det s.k. basbeloppsavdraget

enligt första stycket, ingen pensionspoäng alls fastställas för nämnda

inkomst.

9 § En försäkrad som för någon del av året har uppburit förtidspension

enligt 13 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, skall, utöver

pensionspoäng enligt 8 §, för varje månad för vilken han eller hon har

uppburit sådan pension tillgodoräknas en tolftedel av det poängmedeltal

som avses i 13 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring. Har

den försäkrade uppburit en fjärdedels, halv, två tredjedels eller tre

fjärdedels förtidspension skall han eller hon tillgodoräknas motsvarande

andel av detta poängmedeltal. Om pensionen har varit samordnad med

livränta med tillämpning av 6 kap. 1 § lagen (1976:380) om arbetsskade-

försäkring skall vad som föreskrivs i 3 kap. 6 § denna lag på motsvarande

sätt tillämpas på pensionspoäng enligt denna paragraf. Även 3 kap. 7 §

denna lag skall på motsvarande sätt tillämpas vid bestämmande av

pensionspoäng.

Liksom tidigare skall pensionspoäng inte bara fastställas för den som

haft pensionsgrundande inkomst utan även för den som för ett år

uppburit förtidspension beräknad efter s.k. antagandepoäng. Denna

paragraf innehåller bestämmelser om tillgodoräknande av pensions-

poäng i anledning av sådan förtidspension.

Pensionspoäng i anledning av förtidspension skall tillgodoräknas ut-

över de pensionspoäng som skall tillgodoräknas för ev. pensionsgrun-

dande inkomst. Någon motsvarighet finns inte till sista stycket i 11 kap.

6 § AFL. Den innebar att en försäkrad som för någon del av ett år

uppburit förtidspension beräknad enligt 13 kap. 2 § AFL alltid

tillgodoräknades lägst pensionspoäng motsvarande antagandepoängen.

Liksom vid beräkning av pensionsgrundande belopp för förtidspensio-

närer enligt 3 kap. skall pensionspoäng i anledning av förtidspension

beräknas för varje månad för vilken en försäkrad erhållit förtidspension

beräknad enligt 13 kap. 2 § AFL. Det saknar alltså betydelse om ersätt-

ningen faktiskt utbetalats det aktuella året eller först senare. Om den

försäkrade för samma tid uppburit exempelvis sjukpenning kan det

däremot bli aktuellt att tillämpa bestämmelserna i 3 kap. 7 § till vilken

paragraf här hänvisas. I sådana fall skall pensionspoäng i anledning av

förtidspension inte beräknas för tid före utbetalning av pensionen. Till

följd av nu föreslagna övergångsbestämmelser till ändringen i AFL

kommer dock äldre regler att gälla såvitt avser tillgodoräknande av

pensionspoäng för tid före år 1999. Detta innebär att pensionspoäng kan

komma att tillgodoräknas i anledning av förtidspension för tid före

nämnda år även om förtidspensionen betalats ut efter den 1 januari

1999.

För varje månad för vilken en försäkrad uppburit förtidspension enligt

13 kap. 2 § AFL skall den försäkrade tillgodoräknas en tolftedel av det

poängmedeltal som avses i andra stycket i den nämnda paragrafen. Om

den försäkrade uppburit partiell förtidspension skall sådant tillgodoräk-

nande ske med motsvarande andel av detta poängmedeltal.

Även bestämmelserna om tillgodoräknande av pensionspoäng när för-

tidspensionen är samordnad med livränta enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller annan livränta som skall samordnas med

förtidspension enligt sistnämnda lag, är ändrade. I sådana fall skall be-

stämmelserna i 3 kap. 6 § tillämpas på motsvarande sätt.

10 § Den pensionspoäng som tillgodoräknas en försäkrad för ett år får

sammanlagt inte överstiga den högsta pensionspoäng som någon för det

året kan tillgodoräknas för pensionsgrundande inkomst.

Liksom tidigare finns en begränsning när det gäller hur hög en persons

pensionspoäng för ett år får vara. Till skillnad från motsvarande bestäm-

melse i AFL har emellertid denna gräns här inte angetts till någon viss

poäng. I stället anges att en försäkrad maximalt kan tillgodoräknas en

pensionspoäng motsvarande den som kan tillgodoräknas för högsta möj-

liga pensionsgrundande inkomst. Sådan inkomst kan t.o.m. år 2001

uppgå till högst 7,5 gånger det för intjänandeåret gällande förhöjda pris-

basbeloppet enligt AFL. För åren 1999 2001 innebär detta att en

försäkrad kan tillgodoräknas högst 6,50 poäng. Fr.o.m. årsskiftet

2001/2002 skall det belopp en pensionsgrundande inkomst högst kan

uppgå till, det s.k. intjänandetaket, räknas om med hänsyn till

förändringarna av inkomstindex vilket innebär att även högsta möjliga

pensionspoäng fr.o.m. år 2002 kommer att variera.

Vårdår

11 § Vid tillämpningen av denna lag skall vårdår likställas med år för

vilka pensionspoäng har tillgodoräknats. Vårdår skall dock inte beaktas

vid beräkning av det medeltal av pensionspoäng som anges i 6 kap. 2 §

eller vid tillämpningen av 6 kap. 1 § första stycket.

I denna och den följande paragrafen finns bestämmelser om vårdår. Be-

stämmelserna motsvarar i huvudsak 11 kap. 6 a § AFL.

I förevarande paragraf anges att, vid tillämpning av denna lag skall,

med år för vilka pensionspoäng tillgodoräknats, likställas vårdår. Vissa

undantag anges dock. Det första undantaget avser beräkningen av me-

deltalet av de pensionspoäng en person tillgodoräknats. Vid den beräk-

ningen skall vårdår inte räknas med. Har den pensionsberättigade tillgo-

doräknats pensionspoäng för minst 15 år saknar dock detta betydelse.

Det andra undantaget, hänvisningen till 6 kap. 1 § första stycket, innebär

att vårdår inte heller skall beaktas vid bestämmande av om en person

tillgodoräknats pensionspoäng för tillräckligt många år för att ha rätt till

allmän tilläggspension.

Även vid tillämpningen av AFL skall ett vårdår likställas med ett år

med pensionspoäng. Detta framgår av 20 kap. 2 § första stycket AFL i

dess nu föreslagna lydelse. Även vid tillämpningen av AFL finns dock

undantag från denna regel. Således gäller enligt 13 kap. 2 § AFL, i den

lydelse som nu föreslås, att vårdår inte skall beaktas vid bedömningen av

om ett av de alternativa kraven för att förtidspension skall beräknas på

s.k. antagandeinkomst är uppfyllt, nämligen att pensionspoäng skall ha

tillgodoräknats för minst två av de fyra åren närmast före pensionsfallet.

Vidare gäller enligt 13 kap. 4 § andra stycket AFL att en person som

uppbär förtidspension och som för samma period tillgodoräknas vårdår

inte får åberopa vårdåret för att öka den utgående förtidspensionen.

Vårdåret kan endast påverka storleken av den blivande ålderspensionen

och eventuell efterlevandepension efter den försäkrade (se

prop. 1980/81:204).

12 § Vårdår skall efter ansökan hos allmän försäkringskassa tillgodoräk-

nas en förälder som är bosatt här i landet och som under större delen av

ett kalenderår har vårdat ett barn som inte har fyllt tre år och som är bo-

satt här. För samma barn och år får dock vårdår tillgodoräknas endast en

förälder.

Vid tillämpningen av första stycket skall med barn likställas

fosterbarn och med en förälder likställas den, med vilken en förälder är

eller har varit gift eller har eller har haft barn om de stadigvarande

sammanbor.

Här ges de närmare förutsättningarna för att en person skall tillgodoräk-

nas vårdår. Därvid krävs enligt första stycket dels att föräldern under

större delen av kalenderåret vårdat ett barn som inte har fyllt tre år, dels

att såväl föräldern som barnet var bosatta här det aktuella året. Vårdår får

endast, för samma barn och år, tillgodoräknas en förälder.

Kravet på bosättning i Sverige kan inte helt upprätthållas vid bosätt-

ning inom EU. Enligt artikel 13 17 i rådets förordning (EEG) nr

1408/71 skall en förvärvsarbetande som är medborgare i en

medlemsstat, statslös eller flykting i en sådan stat som regel vara

omfattad av lagstiftningen i det land där han arbetar. Vilket land han eller

hon bor i saknar i de flesta fall helt betydelse. Genom den precisering

som vid Sveriges anslutning till EU gjorts i bilaga 6 till nämnda

förordning skall dock vårdår tillgodoräknas en förälder som är bosatt i

en annan EU-stat endast om föräldern är föräldraledig enligt

bestämmelserna i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn,

m.m. Den lagen har den 1 juli 1995 ersatts av föräldraledighetslagen

(1995:584). Vad som nu sagts om bosättning inom EU gäller även

bosättning i en EES-stat.

I motsatt situation, nämligen för den som är bosatt i Sverige men ar-

betar i ett annat EU- eller EES-land skall med tillämpning av samma

regler inte tillgodoräknas vårdår i Sverige.

Vårdår skall enligt andra stycket även kunna tillgodoräknas för

fosterbarn och med förälder skall likställas den med vilken förälder är

eller har varit gift eller har eller har haft barn om de stadigvarande

sammanbor under det aktuella vårdåret. Detta överensstämmer med vad

som föreskrivits i 20 kap. 2 § första och andra stycket AFL.

Närmare bestämmelser om ansökan om vårdår finns i 15 kap. 9 §.

Andra avdelningen. Fördelningssystemet

5 kap. Inkomstpension

Uttag av inkomstpension

1 § Inkomstpension får tas ut tidigast från och med den månad då den

pensionsberättigade fyller 61 år. Uttaget får begränsas till att avse tre

fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel av pensionen.

Uttag av inkomstpension får ändras och återkallas enligt vad som före-

skrivs i 12 kap. om inte annat framgår av tredje stycket.

Inkomstpension får tas ut av den som är född under något av åren

1938 1953 och som har rätt till tilläggspension enligt denna lag endast

om han eller hon gör motsvarande uttag av sistnämnda pension. Åter-

kallar eller minskar en sådan person sitt uttag av inkomstpension gäller

återkallelsen respektive minskningen endast om den pensionsberättigade

återkallar eller minskar uttaget av tilläggspension i motsvarande

utsträckning.

I första stycket i denna paragraf anges den lägsta åldern för pensions-

uttag till 61 år. Uttaget behöver inte avse hela inkomstpensionen utan

kan begränsas till att avse tre fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel av

pensionen. Bestämmelser om ändring och återkallelse av uttag finns i

12 kap. till vilket andra stycket hänvisar.

Inkomstpension och tilläggspension för en person som är född under

något av åren 1938 1953 skall när det gäller uttag behandlas som en en-

het. I tredje stycket har därför föreskrivits att inkomstpension får utges

till en sådan person endast om han eller hon gör motsvarande uttag av

tilläggspension samt att återkallelse och minskning av pensionsuttag

måste gälla båda pensionerna. Detta gäller naturligtvis endast om perso-

nen i fråga har rätt till tilläggspension. En situation när en person som är

född under åren 1938 1953 kan ha rätt till inkomstpension men inte till

tilläggspension är när han eller hon inte har tillgodoräknats pensions-

poäng därför att den pensionsgrundande inkomsten understigit ett

förhöjt prisbasbelopp (4 kap. 8 § första stycket) eller inte har

tillgodoräknats pensionspoäng för minst tre år (6 kap. 1 § första

stycket).

Uppdelningen av styckena har skett i enlighet med förslag av

Lagrådet.

I lagen om införande av denna lag anges att denna bestämmelse träder

i kraft först år 2001. Detsamma gäller övriga bestämmelser i detta

kapitel utom bestämmelserna om omräkning av pensionsbehållning.

2 § Till grund för beräkning av inkomstpension skall läggas den pen-

sionsberättigades pensionsbehållning. Med pensionsbehållning avses

summan av de pensionsrätter för inkomstpension som har fastställts för

den pensionsberättigade, omräknade enligt bestämmelserna i 4, 6, 7 och

9 §§. Om den pensionsberättigade uppbär inkomstpension skall i

pensionsbehållningen inte räknas in belopp som legat till grund för

beräkning av den pensionen.

I denna paragraf finns bestämmelser om det underlag som skall ligga till

grund för beräkning av inkomstpension, pensionsbehållningen.

Pensionsbehållningen består av summan av tillgodoräknade

pensionsrätter årsvis omräknade med hänsyn till arvsvinster och

förändringar i inkomstindex samt med den i 7 § angivna

förvaltningskostnadsfaktorn. Den årliga pensionen erhålls genom att

pensionsbehållningen delas med ett delningstal (se 11 §). Tas

inkomstpension ut som partiell pension, delas en motsvarande andel av

pensionsbehållningen med delningstalet. I pensionsbehållningen räknas

därefter inte in den del av pensionsbehållningen som legat till grund för

beräkningen av den utgående inkomstpensionen. Däremot kan

arvsvinster m.m. som hänför sig till pensionsbehållning som legat till

grund för sådan beräkning tillfälligt räknas in i pensionsbehållningen.

3 § Om en pensionsberättigad har återkallat eller minskat sitt uttag av

inkomstpension skall hans eller hennes pensionsbehållning ökas med

produkten av

1. det delningstal som skulle ha använts om den pensionsberättigade

från och med den månad då pensionsuttaget upphört eller minskat, hade

gjort nytt uttag av inkomstpension, och

2. den årliga inkomstpension som skulle ha utgetts om återkallelse

inte hade skett, respektive den andel därav med vilken pensionen

minskats.

Storleken av den livsvariga inkomstpensionen som statistiskt kan beräk-

nas för en pensionsberättigad skall inte påverkas av på vilket sätt den

pensionsberättigade väljer att ta ut pensionen. Återkallelse eller minsk-

ning av pensionsuttag skall därför leda till en ökad pensionsbehållning

som kommer den pensionsberättigade tillgodo vid ett framtida

pensionsuttag eller ett framtida ökat uttag av inkomstpension. Enligt

denna paragraf skall pensionsbehållningen i dessa fall ökas med

produkten av den årliga pension som skulle ha utgetts om återkallelse

inte hade skett eller, om pensionsuttaget inte har återkallats helt, det

belopp varmed den årliga pensionen minskat och det delningstal som

skulle ha använts om den pensionsberättigade i stället för att återkalla

eller minska sitt uttag av inkomstpension börjat göra uttag av sådan

pension från samma tidpunkt.

Omräkning av pensionsbehållning

4 § Pensionsbehållningar för personer som har avlidit skall fördelas till

kvarlevande födda samma år som de avlidna genom årlig omräkning av

de kvarlevandes pensionsbehållningar. Fördelningen skall göras med

hjälp av arvsvinstfaktorer.

Fördelning av pensionsbehållningar enligt första stycket skall avse,

när det gäller fördelning efter personer som har avlidit före det år då de

skulle fylla 60 år, året efter dödsfallen och, när det gäller fördelning

efter andra avlidna, året för dödsfallen. Vid fördelningen skall det

bortses från pensionsbehållning som härrör från pensionsrätt för året

för dödsfallen och därefter. Fördelning efter personer som har avlidit

det år de fyllt eller skulle fylla 60 år eller senare skall göras sedan

fördelning som avser pensionsbehållningar för personer som har avlidit

tidigare har gjorts och sedan pensionsrätt för året före det år

fördelningen avser har fastställts.

Avlidnas pensionsbehållningar, s.k. arvsvinster, skall tillfalla försäk-

ringskollektivet eller närmare bestämt personer som tillgodoräknats

pensionsrätt för inkomstpension och som är födda samma år som de av-

lidna. Detta skall, som anges i första stycket, ske genom årlig

omräkning av de kvarlevandes pensionsbehållningar.

Fördelningen mellan de som levde vid ingången av året efter

dödsfallsåret skall göras proportionellt i förhållande till vars och ens

pensionsbehållning. Den andel av arvsvinsterna som skall tilldelas en

person i en viss ålder skall således motsvara den personens andel av

summan av pensionsbehållningar för samtliga personer som är födda

samma år som han eller hon. Fördelningen av arvsvinster skall göras

med hjälp av arvsvinstfaktorer. Dessa faktorer skall bestämmas på olika

sätt beroende på åldern på de avlidna. Bestämmelser om dessa faktorer

finns i den följande paragrafen.

I andra stycket föreskrivs vilket år fördelningen av arvsvinsterna

avser. Detta har betydelse för flera av de följande omräkningarna.

Den fördelning som görs efter dem som har avlidit det år då de fyllt

eller skulle fylla 59 år eller tidigare skall grunda sig på faktiska

pensionsbehållningar och kan fördelas först sedan dessa är kända.

Omräkningen enligt första stycket vad gäller den fördelningen skall

därför avse året efter dödsfallen. Den fördelningen kommer alltså att

göras för personer som är mellan 18 och 60 år gamla.

Motsvarande eftersläpning gäller inte arvsvinstfördelning efter dem

som avlidit det år då de fyllt eller skulle fylla 60 år eller senare

eftersom den fördelningen inte grundar sig på faktiska

pensionsbehållningar utan bestäms med ledning av officiell statistik

avseende livslängden hos befolkningen i Sverige under vissa

tidsperioder (se följande paragraf). Fördelningen av arvsvinster med

hjälp av sådana arvsvinstfaktorer skall därför avse året för dödsfallen.

Vad som nu sagts medför att en person det år då han eller hon fyller

60 år kommer att erhålla dubbla arvsvinster. Fördelning efter yngre

personer skall då göras innan fördelningen görs efter äldre. Detta

innebär att den ökning av pensionsbehållningen som den första

omräkningen medför ingår i pensionsbehållningen vid den andra

omräkningen. Även pensionsrätt för året före det år fördelningen avser

skall ingå i den pensionsbehållningen.

Pensionsrätt fastställs normalt inte för det år då en person avlider. Så

sker endast vad gäller pensionsrätt för premiepension som skall

överföras till en annan person enligt 4 kap. 7 §. Vad som kan fördelas

som arvsvinster är därför pensionsbehållning som härrör från

pensionsrätter för år före året för dödsfallen. Den pensionsbehållning

som skall omräknas för en kvarlevande skall också avse endast

pensionsrätter hänförliga till tid före året för dödsfallen. I andra stycket

har därför också föreskrivits att fördelningen skall göras med

bortseende från pensionsbehållning som härrör från pensionsrätt som

fastställts för året för dödsfallen eller senare. Detta gäller såväl de

pensionsbehållningar som skall användas vid bestämmande av

arvsvinstfaktorer enligt 5 § första stycket som de pensionsbehållningar

som arvsvinstfaktorerna enligt 5 § första och andra styckena skall

användas på.

Närmare bestämmelser om beräkningen av arvsvinstfördelning kom-

mer att meddelas av regeringen (se 10 §).

För den som tagit ut inkomstpension, skall hela eller, om uttaget be-

gränsats, del av den ökning av pensionsbehållningen som omräkningen

medför, omvandlas till pension fr.o.m. januari månad året efter det år

omräkningen avser. Detta sker på det sätt som anges i 16 § första

stycket.

5 § Arvsvinstfaktorer som avser fördelning av pensionsbehållningar

efter personer som har avlidit före det år då de skulle fylla 60 år skall

grundas på förhållandet mellan summan av pensionsbehållningarna för

personer som har avlidit under året före det år omräkningen avser och

summan av pensionsbehållningarna för de personer i samma ålder som

levde vid utgången av samma år. Vid bestämmande av dessa

pensionsbehållningar skall bortses från förändringar efter den 1

december det år fördelningen avser.

Arvsvinstfaktorer som avser fördelning av pensionsbehållningar efter

personer som har avlidit det år då de har fyllt eller skulle fylla 60 år

eller senare skall grundas på förhållandet mellan det beräknade antalet

personer som har avlidit det år då de uppnått eller skulle ha uppnått

samma ålder som den person för vilken beräkningen skall göras och det

beräknade antalet kvarlevande personer i samma ålder. Förhållandet

skall, för en person som inte har uppnått 65 års ålder, beräknas med

ledning av officiell statistik avseende livslängden hos befolkningen i

Sverige under den femårsperiod som närmast har föregått det år då han

eller hon uppnådde 60 års ålder. Från och med det år nämnda person

fyller 65 år skall beräkningen göras med ledning av officiell statistik för

den femårsperiod som närmast har föregått det år då han eller hon

uppnådde 64 års ålder.

Arvsvinstfaktorerna skall vara lika för kvinnor och män. De skall år-

ligen fastställas av regeringen eller av den myndighet som regeringen

bestämmer.

Som angetts i kommentaren till föregående paragraf skall fördelningen

av arvsvinster göras genom omräkning med hjälp av arvsvinstfaktorer

och dessa faktorer skall bestämmas på olika sätt beroende på åldern på

de avlidna. I denna paragraf anges grunderna för beräkningen av dessa

arvsvinstfaktorer.

Första stycket avser fördelning av pensionsbehållningar efter

personer som avlidit det år då de har fyllt eller skulle fylla 59 år eller

tidigare. Arvsvinstfaktorer som skall fastställas enligt detta stycke skall

grunda sig på förhållandet mellan faktiska pensionsbehållningar för såväl

de som har avlidit och de kvarlevande födda samma år. I de avlidnas

pensionsbehållningar ingår som nämnts i kommentaren till föregående

paragraf endast pensionsbehållning som härrör från pensionsrätt

avseende tid före året för dödsfallen eftersom varken

pensionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp skall

fastställas för det år en person avlider och därmed inte heller

pensionsrätt för det året. De pensionsbehållningar proportioneringen

skall göras efter skall avse samma tid.

Beräkningen av arvsvinster berör samtliga personer i försäkrings-

kollektivet. Ändringar av tillgodoräknad pensionsrätt för några personer,

på grund av omtaxering eller annat, skulle påverka arvsvinsterna och

därmed pensionsbehållningarna för alla andra i samma ålder om inte

annat föreskrevs. Arvsvinstfaktorerna skall inte påverkas av sådana

förhållanden. Därför föreskrivs att ändringar av pensionsbehållningar

efter den 1 december det år fördelningen avser inte skall beaktas. Mot-

svarande gäller vid bestämmande av genomsnittlig pensionsgrundande

inkomst enligt 3 kap. 9 och 20 §§.

Fördelningen av arvsvinster efter personer som avlidit senare skall be-

räknas med hjälp av arvsvinstfaktorer som fastställs för varje åldersklass

enligt vad som föreskrivs i andra stycket. Denna fördelning innebär att

de kvarlevandes pensionsbehållningar ökas med belopp som inte faktiskt

men statistiskt motsvarar viss andel av pensionsbehållningarna efter

jämnåriga som har avlidit under fördelningsåret. I stycket, som formule-

rats i enlighet med förslag från Lagrådet, anges att beräkningen skall

grundas på förhållandet mellan det beräknade antalet avlidna personer

och det beräknade antalet kvarlevande personer i samma ålder som den

person för vilken beräkningen skall göras. Beräkningen grundar sig på

antagandet att genomsnittlig pensionsbehållning för avlidna är lika stor

som genomsnittlig pensionsbehållning för kvarlevande varför endast an-

talet personer behöver beaktas. I stycket anges vidare att beräkningen av

dessa arvsvinstfaktorer skall göras med ledning av officiell livslängds-

statistik avseende en femårsperiod. Med officiell statistik förstås här

statistik enligt lagen (1992:889) om officiell statistik. Statistiska

centralbyrån framställer varje år sådan statistik som är aktuell här.

Om uttag av inkomstpension gjorts från annan månad än januari månad

det år omräkningen för arvsvinster avser eller ett tidigare gjort uttag

ändras det året, måste omräkningen göras för varje månad under året.

Pensionsbehållningen kan ha ändrat storlek flera gånger under året.

Pensionsrätt som tillgodoräknats för inkomster m.m. under närmast

föregående år har dock inte ingått i en pensionsbehållning som legat till

grund för beräkning av pension som utgetts under året och omräkning av

den delen av pensionsbehållningen behöver därför inte göras månadsvis.

Närmare föreskrifter om beräkning av arvsvinster när uttag har gjorts av

inkomstpension kommer att meddelas av regeringen.

6 § Om inkomstindex förändras mellan det år omräkningen enligt 4 §

avser eller, om sådan omräkning inte skall göras, fastställelseåret och

året därefter, skall pensionsbehållningen räknas om med hänsyn till

denna förändring. Detta skall göras sedan pensionsrätt för närmast

föregående år har fastställts och sedan omräkning har gjorts enligt 4 §.

Om inkomstpension har tagits ut under det i första stycket först

nämnda året eller om uttaget det året har förändrats, skall den del av pen-

sionsbehållningen som inte utgörs av ökning på grund av omräkning en-

ligt 4 § för det året eller härrör från fastställd pensionsrätt för närmast

föregående år, räknas om med beaktande av

1. att den pensionsbehållning som är att hänföra till pensionsrätt som

har tillgodoräknats den pensionsberättigade för åren till och med det

andra året före det år omräkningen enligt 4 § avser respektive det fast-

ställelseår som avses i första stycket och som har omräknats på det sätt

som anges i denna paragraf och i 4, 7 och 9 §§ för åren till och med det

närmast föregående året har uppgått till skilda belopp under året, och

2. den omräkning som skall göras enligt 14 §.

Pensionsbehållningen för den som har tillgodoräknats pensionsrätt för

inkomstpension skall räknas om med hänsyn till förändringar i inkomst-

index. Bestämmelser om sådan omräkning finns i denna paragraf. Att

omräkningen skall göras efter omräkning för arvsvinster m.m. framgår

av första stycket.

Omräkningen enligt denna paragraf skall göras om inkomstindex för-

ändras mellan det år arvsvinstomräkningen avser och året därefter. Om

pensionsrätt tillgodoräknats för närmast föregående år men någon om-

räkning för arvsvinster inte skall göras t.ex. därför att det handlar om en

yngre personen som inte tidigare tillgodoräknats pensionsrätt för in-

komstpension, gäller detta förändring av inkomstindex mellan

fastställelseåret och året därefter.

För år då den pensionsbehållning som förelåg vid ingången av året för-

ändrats under året genom att uttag av pension inte varit detsamma under

hela året kompliceras omräkningen något. Om hel pension utges i slutet

av året består den behållning som skall omräknas enligt denna paragraf

av enbart för året tilldelade arvsvinster och eventuell pensionsrätt för

närmast föregående år. Grunderna för hur omräkningen skall göras när

pensionsbehållningen förändrats under året anges i andra stycket. I för-

hållande till lagförslaget i lagrådsremissen har vissa språkliga

justeringar gjorts i det stycket för att regleringen bättre skall stämma

överens med det nya andra stycke i 11 § som införts på förslag av

Lagrådet.

Den del av pensionsbehållningen som utgörs av ökning efter omräk-

ning enligt 4 §, arvsvinst, för det aktuella året liksom fastställd

pensionsrätt avseende föregående år har inte ingått i den

pensionsbehållning som pension som tagits ut under året har beräknats

på och berörs därför inte av den särskilda beräkningen. Resterande del av

pensionsbehållningen har inte varit oförändrad under året och skall

därför räknas om dels månadsvis, dels med beaktande av att utgående

inkomstpension följsamhetsindexeras vid utgången av det år

omräkningen avser. Omräkningen skall ske så att en person som tagit ut

inkomstpension under det år omräkningen avser, sedan den utgående

pensionen följsamhetsindexerats, för varje månad under det året erhåller

full indexering av behållningen så som den såg ut den månaden. Detta har

utvecklats närmare i avsnitt 18.5.

Liksom arvsvinster efter omräkning enligt 4 § skall omräkning av pen-

sionsbehållningen enligt förevarande paragraf påverka eventuellt utgåen-

de pension fr.o.m. januari månad året efter det år omräkningen avser.

Av 4 § och första stycket i förevarande paragraf framgår i vilken ord-

ning arvsvinstfördelning och indexomräkning m.m. skall göras. De för

årets skilda månader bestämda pensionsbehållningarna skall inte skilja

sig åt av annan anledning än att pensionsuttaget under månaderna har

varit olika stort. Närmare bestämmelser om hur månadsbeloppen skall

beräknas får regleras av regeringen enligt 10 §.

7 § Pensionsbehållningen skall minskas med hänsyn till kostnaderna för

förvaltningen av försäkringen för inkomstpension och tilläggspension.

Avdrag från pensionsbehållningen skall därvid göras genom att denna,

sedan pensionsrätt för närmast föregående år har fastställts och sedan

omräkning har gjorts enligt 4 och 6 §§, multipliceras med den förvalt-

ningskostnadsfaktor som bestämts för det år omräkningen enligt 4 §

avser.

I 1 kap. 2 § föreskrivs att kostnaderna för förvaltningen av försäkringen

för inkomstpension och tilläggspension skall täckas av avgifter och av-

kastningen på avgiftsmedel. Som anges i avsnitt 17.4 och kommentaren

till den nyss nämnda paragrafen skall detta ske genom att kostnaderna

belastar AP-fonden och de skall delvis täckas genom en minskning av

pensionsbehållningen. Hur detta skall gå till anges i denna paragraf.

I första stycket anges att pensionsbehållningen för den som

tillgodoräknats pensionsrätt för inkomstpension skall minskas med

hänsyn till kostnaderna för förvaltningen av försäkringen för in-

komstpension och tilläggspension. Detta skall, enligt andra stycket,

göras genom att pensionsbehållningen efter fastställande av

pensionsrätt för föregående år samt sedan fördelning av avlidnas

pensionsbehållningar och omräkning för indexförändring har gjorts

multipliceras med den förvaltningskostnadsfaktor som bestämts för det

år nämnda omräkning för arvsvinstfördelning avser. Detta kommer att

innebära att pensionsbehållningen minskar något och att därmed också

framtida inkomstpension minskar.

8 § Den förvaltningskostnadsfaktor som avses i 7 § skall årligen

fastställas av regeringen eller av den myndighet som regeringen

bestämmer. Den skall grundas på förhållandet mellan kostnaderna för

förvaltningen av försäkringen för inkomstpension och tilläggspension

det år faktorn avser och summan av alla pensionsbehållningar. Hänsyn

skall också tas till skillnaden mellan det belopp varmed pensionsbehåll-

ningarna minskats genom föregående års omräkning enligt 7 § och de

faktiska kostnaderna för förvaltningen av försäkringen för inkomst-

pension och tilläggspension för det året.

När förvaltningskostnadsfaktorn för år 2001 bestäms skall vad som

föreskrivs i första stycket avse 60 procent av kostnaderna för förvalt-

ningen av försäkringen för inkomstpension och tilläggspension. För tid

därefter till och med år 2021 skall denna andel öka med två procenten-

heter per år.

Här ges föreskrifter om bestämmande av den förvaltningskostnadsfaktor

som avses i föregående paragraf.

I första stycket anges att en sådan faktor årligen skall fastställas av re-

geringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Faktorn

skall grundas på förhållandet mellan förvaltningskostnaderna det år den

avser och summan av alla pensionsbehållningar. Omräkningen med

förvaltningskostnadsfaktorn görs normalt innan hela den faktiska

kostnaden för förvaltningen är känd. Därför skall, när faktorn bestäms

för ett år, även skillnaden mellan det belopp med vilket pensions-

behållningarna minskats vid föregående års omräkning och de faktiska

kostnaderna för det året beaktas.

I andra stycket anges att de förvaltningskostnader som skall täckas

genom minskning av pensionsbehållningarna under en lång övergångs-

period endast skall avse en del av de totala kostnaderna. År 2001 gäller

detta 60 % av förvaltningskostnaderna.

Närmare föreskrifter om hur förvaltningskostnaderna och pensionsbe-

hållningar skall beräknas skall bestämmas av regeringen.

9 § Sedan omräkning för ett år gjorts enligt 4, 6 och 7 §§ skall pensions-

behållningen avrundas till närmaste lägre hela krontal.

Omräkning med hänsyn till arvsvinster och förändringar av inkomstindex

samt med anledning av förvaltningskostnaderna innebär flera olika be-

räkningar. Som föreskrivs här skall pensionsbehållningen avrundas till

hela kronor först sedan alla dessa beräkningar har gjorts.

10 § Ytterligare föreskrifter för verkställighet av lagens bestämmelser

om omräkning enligt 4 9 §§ och om bestämmande av arvsvinstfaktorer

och förvaltningskostnadsfaktorer meddelas av regeringen.

I flera av paragraferna i 4 9 §§ anges grunderna för hur omräkningar

skall ske eller för hur olika faktorer skall bestämmas. I förevarande

paragraf, som formulerats i enlighet med förslag av Lagrådet, anges att

regeringen meddelar ytterligare föreskrifter i dessa frågor.

Beräkning av årlig inkomstpension

11 § Årlig inkomstpension skall beräknas med hjälp av delningstal. Hel

sådan pension skall för år räknat utgöra kvoten mellan den pensionsbe-

rättigades pensionsbehållning vid den tidpunkt från vilken pensionen

skall beräknas och det delningstal som gäller för den

pensionsberättigade vid det tillfället.

Pensionsbehållning som avses i första stycket skall beräknas på pen-

sionsrätt som har tillgodoräknats den pensionsberättigade för åren till

och med det andra året före det år då uttaget av pensionen görs och som

har omräknats enligt 4, 6, 7 och 9 §§ för åren till och med det år som

närmast har föregått pensionsuttaget. För den som har uppburit folk-

eller tilläggspension i form av ålderpension enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring för tid före den 1 januari 2001, skall

pensionsbehållningen därvid minskas med 0,5 procent för varje månad

före år 2001 för vilken sådan pension har betalats ut. Om den pension

som har tagits ut begränsats till viss andel, skall minskning av

pensionsbehållningen begränsas till motsvarande andel.

Tre fjärdedelar, hälften och en fjärdedel av årlig inkomstpension skall

beräknas på en motsvarande andel av den pensionsbehållning som följer

av bestämmelserna i andra stycket.

Minskning enligt andra stycket andra och tredje meningarna skall inte

göras beträffande belopp med vilket pensionsbehållningen har ökats

enligt 3 §.

Denna paragraf innehåller bestämmelser om beräkningen av inkomst-

pensionens storlek. Uttas hel pension skall enligt första stycket hela

pensionsbehållningen vid tiden för uttaget delas med delningstalet. Det

delningstal skall användas som har fastställts för åldersklassen i fråga.

Åldersklassen avses vara bestämd i år och månader.

I andra stycket föreskrivs hur den pensionsbehållning som skall ligga

till grund för beräkning av den årliga inkomstpensionen skall

bestämmas. Bestämmelsen är i huvudsak utformad enligt förslag av

Lagrådet och anknyter till den pensionsbehållning som avses i 6 § andra

stycket 1. Regleringen innebär bl.a. att om beräkningen görs i början av

ett år skall pensionsrätt som hänför sig till inkomster året dessförinnan

inte ingå i pensionsbehållningen men däremot pensionsrätt som hänför

sig till tidigare år. Vidare skall ökning av pensionsbehållningen med

anledning av omräkning för arvsvinster avseende året före uttaget ha

gjorts och behållningen skall vara omräknad med inkomstindex och

förvaltningskostnadsfaktorn för samma år. Skulle nämnda pensionsrätt

inte ha hunnit fastställas eller övriga beräkningar inte ha hunnit göras, får

omräkning göras senare och för litet utbetalt belopp betalas ut

retroaktivt.

Enligt bestämmelserna i AFL är det möjligt att ta ut ålderspension

fr.o.m. den månad då en försäkrad fyller 61 år. Detta innebär, när det

gäller personer som kan ha rätt till inkomstpension, att personer födda

under åren 1938 och 1939 kan ta ut ålderspension enligt AFL före år

2001.

Om uttag av ålderspension enligt AFL före den 1 januari 2001 inte

skulle påverka inkomstpensionen skulle personer som har gjort sådant

uttag bli överkompenserade. I andra stycket i denna paragraf har därför

också föreskrivits att om ett sådant uttag gjorts skall pensionsbehåll-

ningen minskas med 0,5 % för varje månad för vilken folk- eller

tilläggspension i form av ålderspension har betalats ut enligt AFL. Detta

kan jämföras med 6 kap. 6 § denna lag enligt vilken tilläggspension som

börjar betalas ut tidigare än fr.o.m. den månad då en pensionsberättigad

fyller 65 år skall minskas med 0,5 % för varje månad som, då pensionen

börjar utges, återstår till den månad under vilken personen ifråga fyller

65 år.

Skulle uttaget inte ha avsett hel ålderspension utan endast en fjärde-

dels, halv eller tre fjärdedels ålderspension skall minskningen av pen-

sionsbehållningen göras med motsvarande andel.

Vid partiellt uttag av pension skall enligt tredje stycket en så stor

andel av pensionsbehållningen delas som den partiella pensionen utgör

av hel pension.

Fjärde stycket, som har lagts till efter påpekande från Lagrådet,

gäller den situationen att en person som tidigare har fått sin

pensionsbehållning minskad på grund av uttag av ålderspension enlig

AFL har återkallat eller minskat sitt uttag av inkomstpension och sedan

på nytt tar ut inkomstpension eller ökar nämnda uttag. Det belopp med

vilket hans eller hennes pensionsbehållning ökats vid återkallelsen eller

minskningen av uttaget skall inte på nytt reduceras enligt

bestämmelserna i andra stycket andra och tredje meningarna.

12 § Delningstal för beräkning av inkomstpension enligt 11 § skall fast-

ställas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer.

Delningstal skall beräknas med utgångspunkt i att värdet av pensions-

utbetalningarna under genomsnittlig återstående livslängd för personer i

den pensionsberättigades ålder från den tidpunkt då pension skall börja

utges skall motsvara pensionsbehållningen. En kommande månadsutbe-

talning skall därvid antas ha ett värde som motsvarar värdet av en

månadsutbetalning vid den tidpunkt då inkomstpension skall börja utges,

delat med en årlig räntefaktor om 1,016 fram till tiden för den

kommande pensionsutbetalningen. Antalet kommande

pensionsutbetalningar skall beräknas med ledning av den officiella

statistik som anges i 5 § andra stycket. Delningstalen skall vara lika för

kvinnor och män.

Ytterligare föreskrifter för verkställighet av lagens bestämmelser om

beräkning och fastställande av delningstal meddelas av regeringen.

Den årliga inkomstpensionen utgörs av pensionsbehållningen vid tiden

för pensionsuttaget delat med ett delningstal. Regeringen eller den myn-

dighet som regeringen bestämmer skall enligt första stycket i denna

paragraf fastställa sådana delningstal.

I paragrafens andra stycke anges grunderna för bestämmandet av del-

ningstal. Ett delningstal skall bestämmas på så sätt att pensionsutbetal-

ningar under genomsnittlig återstående livslängd för personer i den pen-

sionsberättigades ålder skall motsvara pensionsbehållningen. Vid beräk-

ningen av nuvärdet av en framtida månadsutbetalning av pension skall ut-

gångspunkten vara en årlig real tillväxt om 1,6 %. En framtida månadsut-

betalning skall därför antas ha ett nuvärde som motsvarar värdet av en

månadsutbetalning vid den tid då pension skall börja utges, delat med

den årliga räntefaktorn 1,016 fram till tiden för den kommande

pensionsutbetalningen.

Även när det gäller delningstal behövs ytterligare föreskrifter om be-

räkning m.m. I tredje stycket anges att regeringen lämnar sådana före-

skrifter. Detta stycke har utformats efter förslag av Lagrådet.

13 § Vid beräkning av inkomstpension skall hänsyn tas till pensionsbe-

hållning som härrör från pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring

enligt 3 kap. 8 § och pensionsgrundande belopp för föräldrar till små

barn enligt 3 kap. 10 § endast om det för den pensionsberättigade, senast

det år han eller hon fyller 70 år, har fastställts pensionsgrundande

inkomster som för vart och ett av minst fem år uppgått till lägst två

gånger det för respektive intjänandeår gällande inkomstbasbeloppet.

Pension på den pensionsbehållning som avses i första stycket skall

inte utges för tid före året efter fastställelseåret för pensionsgrundande

inkomst det sista år som avses i första stycket.

Vid bedömning enligt första och andra styckena skall bortses från

pensionsgrundande inkomst som enligt bestämmelserna om bristande

eller underlåten avgiftsbetalning i 4 kap. 4 § inte legat till grund för

beräkning av pensionsrätt. Vidare skall vid bedömning enligt första och

andra styckena med pensionsgrundande inkomst likställas pensions-

grundande belopp för förtidspension enligt 3 kap. 4 §.

I denna paragraf har intagits det s.k. förvärvsvillkoret.

Latent pensionsrätt som härrör från pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring eller barnår, omräknad på grund av arvsvinster och för-

ändringar i inkomstindex, ingår i pensionsbehållningen.

Förvärvsvillkoret innebär att den pensionsberättigade, för att få pension

beräknad på den del av pensionsbehållningen som härrör från pensions-

grundande belopp för plikttjänstgöring och barnår, måste uppfylla vissa

krav avseende tillgodoräknade pensionsgrundande inkomster m.m.

För att sådana pensionsgrundande belopp skall beaktas vid beräkning

av pension måste, enligt paragrafens första stycke, den

pensionsberättigade under minst fem år ha tillgodoräknats

pensionsgrundande inkomster med lägst ett visst belopp per år. Beloppet

motsvarar två gånger det för berört år gällande inkomstbasbeloppet. Som

angetts tidigare kommer ett sådant basbelopp att finnas först fr.o.m. år

2001. Av bestämmelser i lagen om införande av denna lag följer att det

belopp som avses i förevarande paragraf för tiden dessförinnan skall

motsvara ett förhöjt prisbasbelopp enligt AFL.

Inkomstpension beräknad på pensionsbehållning som härrör från

latent pensionsrätt skall börja utges tidigast efter fastställelseåret för

pensionsgrundande inkomst för det sista av de nämnda fem åren. Detta

följer av bestämmelserna i andra stycket i denna paragraf. Om pension

beräknats på pensionsbehållning som härrör från de angivna beloppen

men beslut om pensionsgrundande inkomst ändras för ett tidigare år så

att personen i fråga inte varit berättigad till pension på den delen av

pensionsbehållningen, skall pensionen räknas om. Detsamma gäller det

motsatta fallet. Att något återkrav på för mycket utbetald

inkomstpension normalt inte kommer ifråga följer av bestämmelserna i

14 kap. 1 §. Däremot kan det bli fråga om utbetalning för retroaktiv tid

om beslut om pensionsgrundande inkomst höjts och därmed

förvärvsvillkoret uppfyllts tidigare än vad som tidigare framgått av

underlaget för beräkningen av pensionen.

Pensionsgrundande inkomst i nämnd omfattning måste fastställas för

berörd person senast det år han eller hon fyller 70 år för att inkomstpen-

sion alls skall beräknas på pensionsbehållning som härrör från de

angivna beloppen. Om så inte är fallet behöver uppgifter om den latenta

pensionsrätten inte bevaras eftersom pensionsrätt som fastställs senare,

oavsett vilket intjänandeår det är fråga om, inte kan medföra att villkoret

uppfylls.

Som framgår av tredje stycket skall vid tillämpningen av bestämmel-

serna i första och andra styckena bortses från pensionsgrundande

inkomst som enligt 4 kap. 4 § inte legat till grund för beräkning av

pensionsrätt. Denna reglering, som tillagts efter påpekande av Lagrådet,

avser den situation att en person som har haft inkomst av annat

förvärvsarbete inte inom föreskriven tid har betalat fulla avgifter till

ålderspensionssystemet. Sådan inkomst för vilken avgifter inte har

erlagts i rätt tid skall inte ligga till grund för beräkning av pensionsrätt

och skall inte heller beaktas vid bedömning av om förvärvsvillkoret är

uppnått.

I tredje stycket föreskrivs vidare att med pensionsgrundande inkomst

skall likställas pensionsgrundande belopp på grund av s.k. antagandein-

komst. Har för en person för ett år fastställts både pensionsgrundande

inkomst och sådant pensionsgrundande belopp skall inkomsten och be-

loppet alltså summeras då det gäller att bedöma om kraven enligt första

stycket är uppfyllda.

Omräkning av inkomstpension

14 § Den inkomstpension som en pensionsberättigad uppbär vid ett års-

skifte skall räknas om (följsamhetsindexeras) genom att multipliceras

med det tal som anger kvoten mellan inkomstindex efter årsskiftet och

inkomstindex före årsskiftet sedan denna kvot har dividerats med talet

1,016.

I paragrafen anges hur uttagen inkomstpension skall räknas om, följsam-

hetsindexeras, vid årsskiften. Omräkning skall göras med hänsyn till för-

ändringen av inkomstindex före respektive efter årsskiftet. Skälet till att

inte hela förändringen av inkomstindex används är att det delningstal

som använts vid beräkningen av pensionen bestämts med utgångspunkt

från en årligt real tillväxt om 1,6 % (jfr 12 §).

15 § För den som har tagit ut inkomstpension före det år då han eller

hon fyller 65 år skall pensionen räknas om från och med det år då den

pensionsberättigade uppnår denna ålder om ändrat delningstal föranleder

det. Pensionen skall räknas om genom att multipliceras med kvoten

mellan det delningstal som den pension som utges har beräknats efter

och det delningstal som med ledning av den officiella statistik som

avses i 5 § andra stycket tredje meningen har fastställts för

pensionsberättigade i samma ålder som den pensionsberättigades ålder

vid den tidpunkt den utgivna pensionen beräknades.

Som framgår av 12 § andra stycket jämfört med 6 § andra stycket skall

det delningstal som skall användas för beräkning av pension fr.o.m. det

år då en pensionsberättigad fyller 65 år vara grundat på en livslängds-

statistik som avser senare år än den statistik som det delningstal som

använts för beräkning av inkomstpension för tidigare år har grundats på.

Denna paragraf reglerar hur omräkningen av inkomstpension skall göras,

om, i anledning av vad nu sagts, pensionen skall beräknas efter ett annat

delningstal än tidigare.

16 § Den inkomstpension som en person uppbär vid ett årsskifte skall

också, efter omräkning enligt 14 och 15 §§, räknas om som om uttaget

av pension har återkallats från och med januari månad året efter

årsskiftet samtidigt som nytt uttag av inkomstpension har gjorts från och

med den månaden. Detta gäller dock inte om den pensionsberättigade

har uppburit hel inkomstpension hela året före nämnda årsskifte och han

eller hon inte heller har tillgodoräknats pensionsrätt för andra året före

det årsskiftet.

Ökar eller minskar den som uppbär inkomstpension sitt uttag av sådan

pension skall motsvarande omräkning göras för tid från och med måna-

den för det ändrade uttaget. Det skall därvid anses som om återkallelse

och nytt uttag har gjorts den nämnda månaden.

I denna paragraf har intagits bestämmelser om omräkning av pension för

personer som har uppburit partiell pension under ett år eller som har

ändrat pensionsuttag under året.

Pensionsbeloppet skall enligt första stycket alltid räknas om fr.o.m.

januari månad om inte den pensionsberättigade uppburit hel inkomstpen-

sion hela året och inte heller tillgodoräknats pensionsrätt för året

närmast före det året. Beräkningen skall göras som om den pensionsbe-

rättigade återkallat uttaget av inkomstpension från och med januari

månad samtidigt som nytt uttag har gjorts. Innan aktuell andel av

pensionsbehållningen läggs till grund för beräkning av årlig

inkomstpension, skall därför pensionsbehållningen ökas enligt 3 §, dvs.

genom att den årliga pensionen räknas om till pensionsbehållning. Det

delningstal som skall användas vid beräkningen av inkomstpensionen är

samma delningstal som skulle ha använts om den pensionsberättigade

börjat ta ut inkomstpension från och med januari månad efter det

aktuella årsskiftet. Denna omräkning skall göras efter det att följsam-

hetsindexering enligt 14 § och, i förekommande fall, omräkning enligt

15 § gjorts.

Enligt andra stycket skall motsvarande omräkning göras vid ändrat ut-

tag under ett år. Omräkningen skall då gälla månaden för det ändrade

uttaget och pensionen skall alltså beräknas som om den pensionsberät-

tigade helt återkallat sitt uttag fr.o.m. den månaden samtidigt som han

eller hon gjort nytt uttag fr.o.m. samma månad. Från vilken tidpunkt an-

sökan om ökat uttag respektive anmälan om minskat uttag skall börja

gälla framgår av 12 kap. 2 och 3 §§.

Bestämmelserna har samband med bestämmelserna om omräkning av

pensionsbehållning med anledning av arvsvinster och förändringar av in-

komstindex. Utges exempelvis hel pension vid årets slut men har sådan

pension inte utgetts under hela året, leder nämnda bestämmelser till att

ny pensionsbehållning uppkommer. För att denna pensionsbehållning

skall medföra ökning av pensionen måste pensionen räknas om.

Den omräkning av inkomstpensionen som skall göras efter ett

årsskifte innebär

1. att den vid årets ingång utgående pensionen räknas om enligt 14 §,

2. att den utgående pensionen räknas om enligt 15 § (gäller dock

endast vid ingången av det år då den pensionsberättigade fyller 65 år),

3. att den utgående pensionen (efter omräkning enligt 14 och 15 §§)

räknas om till pensionsbehållning som läggs till övrig för föregående år

omräknad pensionsbehållning i vilken även ökning på grund av omräk-

ning för arvsvinster avseende föregående år är inkluderad eller då hel

pension utges vilken pensionsbehållning utgörs av arvsvinster och

annan förändring uppkommen vid omräkningarna, och

4. att den andel av pensionsbehållningen som skall ligga till grund för

beräkning av inkomstpension delas med aktuellt delningstal för den pen-

sionsberättigade.

Det förekommer även andra situationer när en utgående inkomstpen-

sion kommer att ändras. Skulle t.ex. ett beslut om pensionsrätt för in-

komstpension ändras för en person som uppbär inkomstpension måste

pensionen räknas om. Hänför sig nämnda pensionsrätt till ett

fastställelseår efter den tidpunkt då pensionen har börjat utges skall

ändringen avse tiden efter detta fastställseår (jfr 11 §). Har

pensionsrätten höjts kommer detta att innebära en utbetalning för

retroaktiv tid. Att återkrav av för mycket uppburen pension normalt inte

kommer att ske framgår av bestämmelserna i 14 kap. 1 §. En ändring av

beslut om pensionsgrundande inkomst kan, förutom ändring av för året

aktuell pensionsrätt, också innebära att pensionsrätt som tidigare varit

latent skall ligga till grund för utgående pension. Resultatet kan också

bli det motsatta.

6 kap. Tilläggspension

Uttag av tilläggspension

1 § Den som är född år 1953 eller tidigare och som har tillgodoräknats

pensionspoäng för minst tre år får ta ut tilläggspension tidigast från och

med den månad då han eller hon fyller 61 år. Uttaget får begränsas till

att avse tre fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel av pensionen.

Uttag av tilläggspension får ändras och återkallas enligt vad som före-

skrivs i 12 kap. om inte annat framgår av tredje stycket.

Tilläggspension får tas ut av den som är född under något av åren

1938 1953 endast om han eller hon gör motsvarande uttag av inkomst-

pension. Återkallar eller minskar en sådan person sitt uttag av tilläggs-

pension gäller återkallelsen respektive minskningen endast om den pen-

sionsberättigade återkallar eller minskar uttaget av inkomstpension i

motsvarande utsträckning.

Som anförts tidigare skall tilläggspension succesivt fr.o.m. år 2001 er-

sättas av inkomstpension och premiepension. För att tydliggöra detta

och för att hålla bestämmelserna om inkomstgrundad ålderspension

samlade har bestämmelserna i AFL om uttag och beräkning av

tilläggspension i form av ålderspension i stort sett oförändrade förts

över till förevarande lag med ikraftträdande den 1 januari 2001.

Bestämmelserna i denna lag ersätter även det inkomstgrundade inslag

som finns i folkpension i form av ålderspension enligt AFL.

Grundskyddet i folkpensionen skall däremot fr.o.m. år 2001 ersättas av

garantipension. Någon folkpension i form av ålderspension kommer

alltså inte att utges efter utgången av år 2000.

Vad beträffar ålderspension till personer som är födda år 1954 eller

senare skall inkomst- och premiepension helt ersätta såväl folkpension

som tilläggspension. Rätten till tilläggspension har därför i förevarande

paragraf begränsats till att avse personer som är födda år 1953 eller tidi-

gare.

I övrigt innehåller första stycket i denna paragraf bestämmelser som i

huvudsak motsvarar 12 kap. 1 § AFL. Här anges att grundförutsättningen

för att någon skall vara berättigad till tilläggspension är att han eller hon

tillgodoräknats pensionspoäng för minst tre år. Sådana pensionspoäng

skall normalt tillgodoräknas den som ett år har en pensionsgrundande

inkomst som överstiger ett förhöjt prisbasbelopp enligt AFL. Även den

som uppburit förtidspension beräknad enligt 13 kap. 2 § AFL skall till-

godoräknas sådana poäng. I första stycket anges också att

tilläggspension får tas ut fr.o.m. den månad då berörd person fyller 61

år. Detta överensstämmer med vad som föreskrivs om uttag av inkomst-

och premiepension liksom uttag av folk- och tilläggspension enligt AFL.

Liksom enligt AFL gäller också särskilda bestämmelser för beräkningen

av tilläggspensionen vid uttag före 65 års ålder (se 5 6 §§).

Någon motsvarighet till bestämmelserna i AFL om att uttag av

tilläggspension före 65 års ålder får göras endast om folkpension i form

av ålderspension tas ut för samma tid har inte införts. Anledningen är att

grundskyddet i folkpensionen år 2001 är avsett att ersättas av

garantipension samtidigt som den inkomstgrundade delen av

folkpensionen ersätts av en ökning av tilläggspensionen enligt

bestämmelserna i detta kapitel.

Uttag av tilläggspension kan liksom uttag av inkomstpension

begränsas till tre fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel av pensionen.

Bestämmelser om ändrat uttag och återkallelse av tilläggspension

finns i 12 kap. till vilket andra stycket i denna paragraf hänvisar. Dessa

bestämmelser, liksom bestämmelserna i tredje stycket motsvarar i

princip de som återfinns i 5 kap. 1 § andra och tredje styckena. Som

anges i kommentaren till den paragrafen skall inkomstpension och

tilläggspension behandlas som en enhet när det gäller uttag.

Tilläggspension enligt denna lag får därför inte utges till en person som

också är berättigad till inkomstpension om han eller hon inte gör

motsvarande uttag av sådan pension. Vidare gäller återkallelse eller

minskning av tilläggspension endast om motsvarande återkallelse eller

minskning görs beträffande inkomstpension. De personer detta gäller är

de som är födda under åren 1938 1953.

Uppdelningen av styckena har skett i enlighet med förslag av

Lagrådet.

Beräkning av årlig tilläggspension

2 § Tilläggspension utgör, om inte annat följer av bestämmelserna i 3

7 §§, för år räknat summan av

1. 60 procent av produkten av det för året gällande prisbasbeloppet en-

ligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och medeltalet av de pen-

sionspoäng som tjänats in av den pensionsberättigade, eller, om pen-

sionspoäng tjänats in för mer än 15 år, medeltalet av de 15 högsta

poängtalen, och

2. 96 procent av det för året gällande prisbasbeloppet enligt lagen om

allmän försäkring eller, för den som är gift, 78,5 procent av detta basbe-

lopp.

I denna paragraf och i de fem följande paragraferna anges hur tilläggs-

pensionen skall beräknas. I de därpå följande paragraferna finns särbe-

stämmelser för vissa åldrar. Som tidigare angetts skall tilläggspension

helt ersättas av inkomst- och premiepension för personer födda år 1954

eller senare varför dessa bestämmelser om beräkning av tilläggspension

inte gäller dem (se kommentaren till 1§).

Bestämmelserna i denna paragraf är såvitt avser punkt 1 hämtade från

12 kap. 2 § första stycket AFL medan punkten 2 är ny. Här anges hur

tilläggspension skall beräknas för en person som har tillgodoräknats

pensionspoäng för minst tre år och som tar ut hel ålderspension fr.o.m.

den månad han eller hon fyller 65 år under förutsättning att den

pensionsberättigade för tiden före år 1998 betalat avgifter för ev.

inkomster av annat förvärvsarbete. För en sådan person skall pensionen

motsvara summan av 60 % av produkten av det för året gällande

prisbasbeloppet enligt AFL och medeltalet av de femton högsta

pensionspoäng som fastställts för honom eller henne samt 96 % av det

för året gällande prisbasbeloppet enligt AFL för den som är ogift och

78,5 % av detta basbelopp för den som är gift.

Vid beräkning av pensionspoäng skall endast beaktas inkomster som

överstiger ett förhöjt prisbasbelopp enligt AFL. Tilläggspensionen be-

räknas därför enligt nuvarande regler inte på detta första förhöjda pris-

basbelopp. Den pension som skulle ha utgetts på det beloppet kan sägas

redan vara beaktat vid beräkningen av folkpensionen. Som anförts i

kommentaren till 1 § skall emellertid tilläggspensionen fortsättningsvis

ersätta det inkomstgrundande inslaget i folkpensionen. Därför

föreskrivs att tilläggspensionen som en person född under något av

dessa år är berättigad till skall ökas med det belopp som anges i punkt 2

Denna ökning skall motsvara 96 % av det för året gällande

prisbasbeloppet enligt AFL för den som är ogift och 78,5 % av detta

basbelopp för den som är gift. Liksom enligt AFL saknar det betydelse

om maken uppbär ålderspension eller inte. Av 17 § framgår dock att vid

tillämpning av förevarande paragraf skall i vissa fall en person som är

ogift likställas med en gift och vice versa.

Det belopp som nu angetts skall bara utges till den som

tillgodoräknats pensionspoäng eller vårdår för minst 30 år och för

vilken bestämmelserna i 19 § lagen om införande av denna lag om

obetalda avgifter inte är tillämpliga. Har pensionspoäng eller vårdår

tillgodoräknats för färre år eller skall nämnaren i den kvot som skall

användas vid beräkning enligt punkt 1 ökas på grund av obetalda avgifter,

skall bestämmelserna i 19 § lagen om införande av denna lag tillämpas

först sedan den produkt som anges i punkt 1 ökats enligt förevarande

paragraf.

Det är inte det förhöjda prisbasbeloppet som här avses utan det något

lägre som beräknas enligt 1 kap. 6 § andra stycket AFL. Till skillnad från

nuvarande regler i AFL skall emellertid inte göras någon minskning av

detta basbelopp vid beräkningen av tilläggspension. Detta är en

förändring i förhållande till förslaget i lagrådsremissen och är föranlett

av det förslag till ändring av 1 kap. 6 § AFL som lämnas i den

ekonomiska vårpropositionen, 1997/98:000.

Är en pensionsberättigad född under något av åren 1938 1953 skall

den enligt denna paragraf framräknade tilläggspensionen tjugondelas (se

8 §). I vissa fall skall även tillägg utges enligt 9 11 §§ (den s.k. garanti-

regeln).

Tilläggspension beräknas som ett årsbelopp vilket därefter delas med

tolv för att få fram pensionsbelopp för månad. Vid nybeviljande av

tilläggspension är i regel pensionspoängen för föregående år okänd och

pensionen kan vid detta tillfälle därför inte beräknas på intjänade pen-

sionspoäng. Beräkningen får i stället göras med beaktande av de pen-

sionspoäng som vid denna tidpunkt har fastställts för den pensionsberät-

tigade. Enligt hittillsvarande tillämpning har försäkringskassan med stöd

av 20 kap. 2 a § AFL fattat ett provisoriskt beslut om pensionens storlek.

Detta beslut har senare när pensionspoängen för året före

pensionsfallsåret blivit känd ersatts av ett slutligt beslut. Om det

slutliga beslutet resulterat i en höjning av pensionen har utbetalning

skett för retroaktiv tid. I denna lag finns inte någon motsvarighet till 20

kap. 2 a § AFL med möjlighet för försäkringskassan att fatta s.k.

provisoriska beslut. Den pensionsberättigade har emellertid rätt till

tilläggspension beräknad på intjänade pensionspoäng. Detta innebär att

det beslut som fattats med beaktande av endast fastställda pensionspoäng

måste ändras enligt 13 kap. 7 § när pensionspoängen för det okända året

har fastställts. Har tilläggspensionen utgetts med för lågt belopp skall en

tilläggsutbetalning göras.

3 § Om en pensionsberättigad har tjänat in pensionspoäng för färre än

30 år, skall hänsyn tas endast till så stor del av den produkt som anges i

2 § 1 och till det belopp som avses i 2 § 2 som svarar mot förhållandet

mellan det antal år för vilka pensionspoäng har tjänats in och talet 30.

Denna paragraf har sin motsvarighet i 12 kap. 2 § första stycket andra

meningen. I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har en mindre

ändring gjorts till följd av att andra stycket i föregående paragraf har

tagits bort.

Den situation som regleras här är när den pensionsberättigade inte

skall erhålla oavkortad pension enligt 2 § på grund av att han eller hon

tillgodoräknats pensionspoäng eller vårdår för färre än 30 år. Även

eventuellt tillägg enligt garantiregeln berörs av denna paragraf, se 9 §.

I lagen om införande av denna lag finns bestämmelser om ökning av

talet 30 vad gäller den som inte betalat sina egenavgifter enligt SAL för

tid före år 1998.

Som angetts i kommentaren till 2 § kan vid beräkning av tilläggspen-

sion endast beaktas fastställda pensionspoäng. Någon hänsyn till pen-

sionsgrundande inkomst som kan ha tjänats in för det år som närmast

föregår det år varunder pensionen beviljas kan därmed inte beaktas

förrän det resulterat i en fastställd pensionspoäng. När så sker kan

emellertid det bli fråga om retroaktiv utbetalning av pension. Se vidare

avsnitt 29.3.

4 § Vid beräkning av tilläggspension för år efter det år då den pensions-

berättigade har fyllt 65 år skall det prisbasbelopp enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring användas som gällde sistnämnda år.

För tid från och med årsskiftet efter det att den pensionsberättigade har

fyllt 65 år skall följsamhetsindexering göras enligt bestämmelserna i 5

kap. 14 §.

Bestämmelserna i denna paragraf saknar motsvarighet i AFL. I paragra-

fen anges vilket prisbasbelopp tilläggspensionen skall beräknas efter

och hur pensionen skall räknas om vid förändringar av inkomstindex.

Liksom när det gäller 2 § har förevarande paragraf anpassats till den

ändring av 1 kap. 6 § AFL som föreslås i den ekonomiska

vårpropositionen, 1997/98:000, och det andra stycke som föreslogs i

lagrådsremissen har därför tagits bort.

Uttagen inkomstpension räknas årligen om enligt 5 kap. 14 § genom

att multipliceras med det tal som anger kvoten mellan inkomstindex för

det nya året och inkomstindex för det år som passerat sedan denna kvot

dividerats med talet 1,016 (följsamhetsindexering). Som anges i denna

paragraf skall uttagen tilläggspension räknas om på motsvarande sätt från

och med året efter det då den pensionsberättigade fyller 65 år. Detta

innebär att en person som är född under åren 1938 1953 och som

uppbär såväl inkomstpension som tilläggspension samt tar ut

pensionerna det år då han eller hon fyller 65 år eller mer får hela sin

pension omräknad på samma sätt. Den som tar ut sin pension tidigare får

däremot sin inkomstpension följsamhetsindexerad medan

tilläggspensionen räknas om med hänsyn till förändringarna i

prisbasbeloppet enligt AFL. Fr.o.m. det år denne fyller 66 år gäller dock

även i sådana fall att såväl inkomstpension som allmän tilläggspension

följsamhetsindexeras.

Den angivna omräkningen skall inte bara avse uttagen pension. Om en

person väljer att ta ut pensionen senare än under det år då han eller hon

fyller 65 år skall beräkningen av pensionen också göras med utgångs-

punkt från prisbasbeloppet det år då den pensionsberättigade fyller 65 år

varefter följsamhetsindexering skall ske.

För den som fyllt 65 år före den 1 januari 2001 gäller särskilda regler

(se 12 §).

5 § Om tilläggspension tas ut tidigare än från och med den månad då den

pensionsberättigade fyller 65 år, skall pensionen minskas med 0,5

procent för varje månad som, från och med den månad från vilken

pensionen tas ut, återstår till den månad då han eller hon fyller 65 år.

Tas pensionen ut senare än från och med den månad då den pensions-

berättigade fyller 65 år, skall pensionen, sedan omräkning gjorts enligt

4 §, ökas med 0,7 procent för varje månad som har förflutit från

ingången av den månad då han eller hon uppnådde nämnda ålder till och

med månaden före den som pensionen börjar tas ut. Därvid skall det

bortses från tid efter ingången av den månad då den pensionsberättigade

har fyllt 70 år.

Inkomstpensionen blir högre ju senare en pensionsberättigad tar ut sådan

pension. Detta följer av att delningstalet är lägre ju äldre en pensionsbe-

rättigad person är. I många fall tjänar också personer som tar ut inkomst-

pension senare in ytterligare pensionsrätt. Även detta medför ökad pen-

sion. I princip gäller motsvarande förhållande också tilläggspensionen

även om pensionspoäng endast kan tillgodoräknas för år t.o.m. det år då

en försäkrad fyller 64 år. Ändringen av pensionsbeloppet på grund av

tidpunkten för uttaget beräknas också på ett annat sätt.

Som anges i kommentaren till 2 § är utgångspunkten för beräkning av

tilläggspension enligt den paragrafen att den pensionsberättigade tar ut

pensionen fr.o.m. den månad han eller hon fyller 65 år. Tilläggspension

får dock tas ut fr.o.m. den månad då en person fyller 61 år och uttaget

kan även ske efter 65 års ålder.

I första stycket i denna paragraf anges att tilläggspensionen skall

minskas på visst sätt om en person tar ut sådan pension för tid före den

månad han eller hon fyller 65 år. Beräkningen utgår från varje månad för

vilken pension tas ut före nämnda månad.

På motsvarande sätt skall enligt andra stycket, som formulerats enligt

förslag av Lagrådet, pensionen ökas för varje månad som förflutit

räknat från och med den månad den pensionsberättigade fyllt 65 år till

den månad då uttaget görs. Pensionen skall därvid ha räknats fram efter

det prisbasbelopp som gällde när den pensionsberättigade fyllde 65 år

och i förekommande fall följsamhetsindexerats.

Liksom enligt hittillsvarande bestämmelser i AFL skall vid beräkning

enligt andra stycket i förevarande paragraf bortses från tid efter

ingången av den månad då den pensionsberättigade fyllt sjuttio år. För

personer som är födda år 1937 eller tidigare gäller också särskilda

bestämmelser enligt 13 §.

Bestämmelserna i paragrafen har sin motsvarighet i 12 kap. 2 § andra

stycket AFL.

6 § Skall tilläggspension börja utges efter återkallelse eller ökas uttag

av sådan pension efter tidigare minskning, skall det vid beräkning av pen-

sionen bortses från den minskning respektive ökning som tidigare har

gjorts enligt 5 §. I stället skall, sedan pensionen har beräknats på nytt en-

ligt 2 5 §§, avdrag göras för varje månad för vilken pensionen tidigare

har utgetts. Avdraget skall, för tid före den månad då den

pensionsberättigade har fyllt 65 år, motsvara 0,5 procent och, för annan

tid, 0,7 procent av pensionen beräknad enligt 2 4 §§.

Om tilläggspension tas ut före eller efter den månad då en person fyller

65 år, skall pensionen minskas respektive ökas enligt vad som föreskrivs

i 5 §. Återkallas sedan pensionsuttaget för att därefter tas ut på nytt eller

minskas ett uttag för att därefter ökas, skall en ny beräkning göras.

Enligt denna paragraf skall därvid bortses från den minskning respektive

ökning som tidigare gjorts enligt 5 §. I stället skall, sedan pensionen

beräknats på nytt enligt 2 5 §§, avdrag göras för varje månad för vilken

pensionen tidigare utgetts. Avdraget skall därvid uppgå till 0,5 % av

pensionen beräknad enligt 2 4 §§ för varje månad före den månad den

pensionsberättigade fyllt 65 år. För varje annan månad under vilken

pensionen utgetts skall avdraget uppgå till 0,7 % av nämnda pension.

För en person som exempelvis tagit ut hel pension vid 61 års ålder

och återkallat denna ett år senare för att sedan vid 66 års ålder på nytt ta

ut hel pension innebär detta att när pensionen beräknas vid 66 års ålder

skall den pension som skulle ha utgetts vid 65 års ålder beräknas, att

detta belopp följsamhetsindexeras och att det därigenom framräknade

beloppet ökas i anledning av att uttag görs ett år efter den månad den

pensionsberättigade fyllde 65 år. Denna ökning skall enligt 5 § andra

stycket göras med 0,7 % per månad. Först därefter skall den i

förevarande paragraf angivna reduceringen göras genom att det belopp

som framräknats före ökningen enligt 5 § andra stycket reduceras med

0,5 % för varje månad för vilken pensionen tidigare utgetts. I det angivna

exemplet skulle detta innebära att pensionen, beräknad efter

prisbasbeloppet vid 65 års ålder och följsamhetsindexerad, skulle ökas

med 2,4 % (12 månader x 0,7 % ./. 12 månader x 0,5 %).

Skulle det nya uttaget i stället göras före 65 års ålder innebär detta att

pensionen beräknad enligt 2 och 3 §§ skall minskas med 0,5 % därav

dels för varje månad som pensionen tidigare utgetts, dels för varje

månad som fr.o.m. den månad från vilken pensionen tas ut återstår

till ingången av den månad då den pensionsberättigade fyller 65 år. Tas

t.ex. pensionen ut den månad den pensionsberättigade fyller 63 år och

han eller hon tidigare tagit ut denna under tolv månader skall pensionen,

beräknad enligt bestämmelserna i 2 och 3 §§, minskas med 36 månader

x 0,5 % eller 18 %.

7 § Då uttag avser tre fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel av tilläggs-

pension skall 2 6 §§ gälla motsvarande del av pensionen.

Enligt denna paragraf skall, om en person gjort partiellt uttag av tilläggs-

pension, vad som föreskrivs i 2 6 §§ gälla den andel som tagits ut.

Särskilda bestämmelser för personer födda under åren 1938 1953

8 § För den som är född under något av åren 1938 1953 skall tilläggs-

pensionen minskas med en tjugondel för varje helt år som har förflutit

från och med år 1935 till utgången av födelseåret.

Som anförts tidigare skall personer som är födda under åren 1938 1953

erhålla ålderspension såväl enligt reglerna om tilläggspension som

enligt reglerna om inkomst- och premiepension. Denna s.k. infasning

skall göras med 1/20 per år med utgångspunkt från år 1934 så att

exempelvis en person född år 1938 skall erhålla 16/20 av

ålderspensionen enligt här angivna regler för tilläggspension och 4/20

enligt reglerna för inkomstpension. I denna paragraf föreskrivs därför att

den allmänna tilläggspension en person född under något av åren 1938

1953 är berättigad till skall minskas med 1/20 för varje år som har

förflutit från år 1934 till utgången av födelseåret. Motsvarande gäller

enligt 4 kap. 6 § för tillgodoräknande av pensionsrätt för

inkomstpension.

9 § En pensionsberättigad som är född under något av åren 1938 1953

har rätt till ett tillägg till tilläggspensionen från och med den månad då

han eller hon fyller 65 år om så följer av andra stycket och av 10 och

11 §§.

Tillägget skall för år räknat motsvara skillnaden mellan

1. hel årlig tilläggspension för den pensionsberättigade vid ingången

av år 1995 beräknad enligt 2 och 3 §§ men med beaktande av hans eller

hennes civilstånd vid ingången av den månad tillägget avser samt omräk-

nad enligt 4 §, och

2. summan av den pensionsberättigades inkomstpension och tilläggs-

pension beräknad för ett år.

En person född under 1938 1953 skall, som anges i avsnitt 28.3 vara

garanterad en viss nivå på den inkomstgrundade ålderspensionen. Detta

skall ske genom att, om den pensionsberättigades tilläggspension, in-

komstpension och premiepension inte uppgår till denna nivå, ett tillägg

till tilläggspensionen utbetalas till den pensionsberättigade så att han

eller hon når upp till den garanterade nivån.

Tillägget enligt denna garantiregel skall enligt första stycket i denna

paragraf utges tidigast fr.o.m. den månad då den pensionsberättigade

fyller 65 år. Vid uttag dessförinnan skall alltså inget sådant tillägg utges.

Vid sådant tidigt uttag kommer också den garanterade pensionsnivån

fr.o.m. 65 års ålder att påverkas.

I andra stycket anges hur tillägget skall räknas ut. I punkt 1, som for-

mulerats efter förslag av Lagrådet, anges därvid den garanterade nivån

och i punkt 2 den pension som skall dras av från detta belopp för att få

fram tillägget.

Den garanterade nivån skall för ett år motsvara hel årlig tilläggspen-

sion för den pensionsberättigade beräknad enligt bestämmelserna i 2

och 3 §§ med beaktande av pensionspoäng hänförliga till tiden före

ingången av år 1995. Detta innebär att pensionen skall beräknas som om

den pensionsberättigade fyllt 65 år i januari 1995 och då tagit ut

pensionen. Minskning enligt 5 § första stycket skall göras om inkomst-

eller tilläggspension tagits ut före den månad den pensionsberättigade

fyller 65 år (se 10 §) men inte annars.

Även om det är pensionspoäng och år hänförliga till tid före ingången

av år 1995 som är avgörande för beräkningen av den garanterade pen-

sionsnivån kan för bestämmelserna i 3 § förhållanden efter nämnda

tidpunkt ha betydelse eftersom det tidigast under åren 1995 och 1996

har kunnat konstateras om avgifterna för år 1993 och år 1994 betalats.

Vidare skall tilläggspensionen beräknas utifrån den pensionsberättigades

civilstånd vid ingången av den månad tillägget avser och omräkning

enligt 4 § (följsamhetsindexering) skall göras fram till det år tillägget

avser.

Det tillägg som den pensionsberättigade är berättigad till enligt före-

varande paragraf, skall i princip utgöra mellanskillnaden mellan den en-

ligt punkt 1 garanterade pensionsnivån och hans eller hennes faktiska

pension. I punkt 2 anges dock att det som skall dras från den garanterade

nivån är summan av den pensionsberättigades inkomstpension och

tilläggspension beräknad för ett år. Premiepensionen nämns inte.

Emellertid kommer premiepensionen indirekt att omfattas eftersom in-

komstpensionen, enligt 11 §, skall beräknas som om pensionsrätt för

denna pension utgjort 18,5 % av pensionsunderlaget före reducering en-

ligt 4 kap. 6 § och inte, som normalt är fallet, 16 % av nämnda underlag.

10 § Har den pensionsberättigade tagit ut inkomstpension eller tilläggs-

pension före den månad han eller hon fyller 65 år skall hel årlig tilläggs-

pension enligt 9 § andra stycket 1 minskas med 0,5 procent för varje

sådan månad för vilken pensionen utgetts.

Om uttag av tilläggspension och inkomstpension avser tre fjärdedelar,

hälften eller en fjärdedel av hel pensionsförmån skall det belopp som

avses i 9 § andra stycket 1 gälla motsvarande andel av det beloppet.

Om en pensionsberättigad tar ut ålderspension senare än det år då den

pensionsberättigade fyller 65 år skall den garanterade nivån följsam-

hetsindexeras. Samtidigt kommer det belopp som skall avräknas från den

garanterade nivån att vara högre eftersom tilläggspensionen då skall räk-

nas upp enligt 6 § andra stycket och delningstalet för inkomstpensionen

är lägre än om pensionen tagits ut tidigare.

För den som tagit ut inkomstpension eller allmän tilläggspension före

65 års ålder, vilket är den tidpunkt då tillägg enligt 9 § först kan börja

utgå, är det belopp som enligt nämnda paragraf skall avräknas från den

garanterade pensionsnivån vid beräkningen av tillägget lägre än om pen-

sionen tagits ut först vid 65 års ålder. När det gäller inkomstpensionen

följer det av att delningstalet varit högre än det skulle ha varit vid 65 års

ålder och när det gäller den allmänna tilläggspensionen skall en reduce-

ring om 0,5 % per månad göras enligt 5 § första stycket respektive 6 §. I

första stycket i denna paragraf anges att i sådana situationer även den ga-

ranterade pensionsnivån skall sänkas. Denna sänkning skall göras genom

en reducering med 0,5 % för varje månad för vilken inkomstpension

eller tilläggspension utgetts före den månad då den pensionsberättigade

fyllt 65 år.

I andra stycket anges att den garanterade pensionsnivån, vid partiellt

uttag av tilläggspension och inkomstpension, skall avse en mot uttaget

motsvarande andel av oavkortad garanterad nivå.

11 § Vid beräkning enligt 9 § andra stycket 2 skall den pensionsberät-

tigades inkomstpension beräknas som om pensionsrätt för denna

pension har utgjort 18,5 procent av pensionsunderlaget före reducering

enligt 4 kap. 6 §.

Som angetts i kommentaren till 9 § skall det tillägg som där avses i prin-

cip motsvara mellanskillnaden mellan den ålderspension en pensions-

berättigad skulle ha varit berättigad till vid ingången av år 1995 och den

faktiska ålderspension han eller hon uppbär. Tillägget skall därvid

betalas ut för tid under vilken den som är berättigad till det uppbär

inkomstpension och tilläggspension. Sådan pension kan dock tas ut utan

att något uttag samtidigt görs av premiepension. Vid beräkning av

tillägget skall därför inkomstpensionen, oavsett om uttag gjorts av

premiepension eller inte, beräknas som om all pensionsrätt enligt denna

lag varit pensionsrätt för inkomstpension. I denna paragraf har alltså

föreskrivits att den årliga inkomstpensionen, vid beräkning enligt 9 §

andra stycket 2, skall beräknas som om pensionsrätt för den pensionen

utgjort 18,5 % av pensionsunderlaget före tjugondelsinfasning enligt 4

kap 6 §.

Särskilda bestämmelser för personer födda år 1937 eller tidigare

12 § För den som är född år 1935 eller tidigare skall vad som sägs i 4 §

om det år då den pensionsberättigade fyller 65 år i stället avse år 2001.

Som anges i 4 § skall tilläggspension följsamhetsindexeras från och

med året efter det då den pensionsberättigade fyller 65 år. Pensionen

skall då beräknas efter det prisbasbelopp som gällde det år den

pensionsberättigade fyllde 65 år. Någon följsamhetsindexering skall

emellertid inte äga rum förrän årsskiftet 2001/2002. Den som fyllt 65

år före år 2001 kommer därför att få sin pension beräknad på

prisbasbeloppet för år 2001.

13 § Vad som föreskrivs i 5 § andra stycket om att bortse från viss tid

skall, för den som är född år 1937 eller tidigare, också gälla tid under

vilken den pensionsberättigade har uppburit folkpension enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

Liksom enligt AFL skall vid den uppräkning av den allmänna tilläggspen-

sionen som skall göras vid uttag efter den månad då den pensionsbe-

rättigade fyller 65 år bortses från tid under vilken han eller hon uppburit

folkpension. Detta föreskrivs i denna paragraf som formulerats i

enlighet med förslag av Lagrådet.

14 § Om den pensionsberättigade är svensk medborgare och född under

något av åren 1896 1914 skall, vid tillämpning av 3 §, talen 30 bytas ut

mot talen 20. Om den pensionsberättigade är svensk medborgare och

född under något av åren 1915 1923 skall, vid tillämpning av 3 §, talen

30 bytas ut mot talen 20 ökat med ett för varje helt år som förflutit från

och med år 1915 till utgången av den pensionsberättigades födelseår.

Bestämmelserna i denna paragraf motsvarar med vissa språkliga juste-

ringar 15 kap. 1 § första stycket första meningen AFL och del av 15 kap.

1 § andra stycket samma lag. Motsvarighet till de bestämmelser i

15 kap. 1 § AFL som behandlar följderna av underlåten avgiftsbetalning

finns i lagen om införande av denna lag.

Bestämmelserna i paragrafen tillämpas även, på grund av EG-rätten,

beträffande medborgare i ett EU- eller EES-land.

15 § Om en pensionsberättigad som inte är svensk medborgare är född

under år 1923 eller tidigare, skall vid tillämpning av 3 § från talen 30

räknas av det antal år före år 1960, för vilka till statlig inkomstskatt

taxerad inkomst beräknats för honom eller henne.

Högst tio år får räknas av enligt första stycket. Är den pensionsberät-

tigade född under något av åren 1915 1923, skall dock det högsta antal

år som får räknas av minskas med ett för varje helt år som förflutit från

och med år 1915 till utgången av hans eller hennes födelseår.

Denna paragraf motsvarar med vissa språkliga justeringar 15 kap. 1 a §

AFL.

16 § För en pensionsberättigad som är född under något av åren 1911

1927 skall tilläggspension beräknas som om pensionspoäng kunnat till-

godoräknas om han eller hon hade fått rätt till förtidspension enligt

13 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkring från och med januari

månad det år han eller hon uppnått 65 års ålder. Detta gäller dock endast

om pensionen därigenom blir större.

Bestämmelserna i denna paragraf motsvarar 15 kap. 2 § AFL i nu före-

slagen lydelse.

Övriga bestämmelser

17 § Vid tillämpning av 2 § 2 och 9 § andra stycket 1 skall med gift pen-

sionsberättigad likställas den som stadigvarande sammanbor med annan,

med vilken den pensionsberättigade har varit gift eller har eller har haft

barn. Med ogift pensionsberättigad skall likställas den som är gift men

stadigvarande lever åtskild från sin make, om inte särskilda skäl föran-

leder annat.

Det belopp varmed tilläggspensionen beräknad enligt 2 § punkt 1 skall

ökas enligt punkt 2 i samma stycke, skall, som tidigare anförts, ersätta

den inkomstgrundade delen av folkpension i form av ålderspension. På

samma sätt som folkpensionen är det belopp varmed tilläggspensionen

skall ökas beroende av den pensionsberättigades civilstånd. Detsamma

gäller den pensionsnivå en sådan person är garanterad enligt 9 §. Liksom

när det gäller folkpensionen har här föreskrivits att, vid tillämpning av

nämnda bestämmelser i denna lag, i vissa fall en ogift pensionsberättigad

skall likställas med en gift sådan och vice versa. Bestämmelsen

motsvarar 10 kap. 1 § AFL.

Tredje avdelningen. Premiepensionssystemet

7 kap. Allmänna bestämmelser om premiepensionssystemet

1 § Premiepensionssystemet innebär att

 medel som motsvarar fastställd pensionsrätt för premiepension

fonderas,

 de enskilda har möjlighet att själva bestämma om förvaltningen av

de medel som fonderas för deras räkning, och

 pensionernas storlek är beroende av värdeutvecklingen på de fonde-

rade medlen.

I paragrafen ges en översiktlig beskrivning av premiepensionssystemet

och dess viktigaste kännetecken. Systemet har getts beteckningen

 premiepensionssystemet i enlighet med vad Lagrådet föreslagit.

Som en av utgångspunkterna för premiepensionssystemet anges i

slutet av paragrafen att storleken av pensionsförmånerna beror av

värdeutvecklingen på de fonderade medlen. Detta gäller även för sådana

enskilda som väljer att gå över till livränta med garanterade belopp (se

avsnitt 21 och 9 kap. 2 §). Det är nämligen värdet av pensionsspararens

fondandelar vid övergången som bestämmer hur stora de garanterade

beloppen skall bli. Däremot kan inte myndigheten efter en sådan

övergång sänka de garanterade beloppen med hänvisning till att

myndighetens egen kapitalförvaltning har gått dåligt.

2 § Premiepensionsmyndigheten är försäkringsgivare för

premiepension. Myndighetens verksamhet skall bedrivas enligt

försäkringsmässiga principer.

Skälen för att försäkringsfunktionen i premiepensionssystemet skall

handhas av en nyinrättad statlig myndighet har beskrivits i avsnitt 19.2.

Regeln att Premiepensionsmyndighetens verksamhet skall bedrivas

enligt försäkringsmässiga principer innebär att sådana frågor som är av

försäkringsteknisk eller liknande karaktär och som inte har reglerats

särskilt skall lösas i enlighet med principer som är allmänt vedertagna

inom försäkringsväsendet. Detta gäller naturligtvis särskilt de aktuariella

frågorna. Myndigheten skall därför ha tillgång till personal med betydan-

de erfarenhet av och kunskap i försäkringsteknik. Som framhållits i av-

snitt 23.1 skall myndigheten bl.a. ha en ansvarig aktuarie som uppfyller

kraven för behörighet i ett livförsäkringsbolag. I lagen (1998:000) med

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndighetens verksamhet finns

närmare föreskrifter för myndighetens försäkringsmässiga hantering.

3 § Med pensionssparare avses var och en, för vilken det har fastställts

pensionsrätt för premiepension och förts över medel till förvaltning

enligt 8 kap. 2 §. Med fastställd pensionsrätt likställs pensionsrätt som

mottagits från make enligt 4 kap. 7 §.

I 1 kap. 4 § anges vem som är försäkrad för inkomstgrundad ålderspen-

sion. Bestämmelsen innebär som huvudregel att en enskild anses som

försäkrad bara om han är svensk medborgare eller bosatt i Sverige. Sam-

tidigt kan dock även den som inte är försäkrad vara berättigad till pen-

sion.

En sådan terminologi passar inte i ett premiepensionssystem som i

försäkringstekniska avseenden skall ansluta nära till vad som gäller för

individuell privat försäkring. Eftersom begreppet försäkrad inte bör

användas i fler än en betydelse i det reformerade

ålderspensionssystemet, benämns den enskilde i frågor som enbart rör

försäkringen för premiepension i stället pensionssparare.

Med pensionssparare avses alltså den för vilken det har fastställts pen-

sionsrätt för premiepension och som fått medel för fastställelsen över-

förda från Riksgäldskontorets tillfälliga förvaltning till förvaltning i vär-

depappersfonder o.d. Med fastställelse av pensionsrätt likställs

mottagande av överförd pensionsrätt från make. Förvaltningen

registreras på ett premiepensionskonto (4 §). Överföringen mellan

makar beskrivs i avsnitt 14.5.

Premiepensionskonton

4 § Premiepensionsmyndigheten skall för varje pensionssparare föra ett

premiepensionskonto som visar utvecklingen av pensionsspararens till-

godohavande i premiepensionssystemet.

Premiepensionsmyndigheten skall för varje pensionssparare föra ett

premiepensionskonto som visar utvecklingen av hans tillgodohavande.

Som närmare utvecklats i avsnitt 19.3 skall på premiepensionskontot

registreras alla händelser som påverkar tillgodohavandets storlek. Dit

hör fastställande av premiepensionsrätt och ändringar i sådan rätt,

avkastningen från förvaltningen och värdeförändringar på fondandelar

som har förvärvats för pensionsspararens räkning samt

pensionsutbetalningar som görs. Även händelser i den

försäkringsmässiga hanteringen som påverkar tillgodohavandets storlek

skall antecknas, t.ex. fördelning av arvsvinster och återbäring samt uttag

för att täcka Premiepensionsmyndighetens kostnader. Myndighetens

kostnader skall framgå särskilt. Det är alltså inte tillåtet med

nettoredovisning i det sammanhanget.

Bestämmelsen om premiepensionskonton hör till dem som skall gälla

också för den som har fått rätt till premiepension till efterlevande (se

10 kap. 6 och 10 §§). Den som har fått rätt till premiepension till efter-

levande enligt 10 kap. 7 § (efterlevandeskydd under pensionstiden)

övertar pensionsspararens premiepensionskonto, och de uppgifter om

tillgodohavandet som finns där. Om den efterlevande - som oftast torde

vara fallet - sedan tidigare också har ett eget premiepensionskonto,

kommer det alltså att finnas två sådana konton för honom. Sannolikt blir

det enklare att överblicka vad som har förekommit om kontona inte slås

ihop, men detta är något som får avgöras i den praktiska tillämpningen.

När någon får rätt till premiepension till efterlevande enligt bestäm-

melserna i 10 kap. 1 § (efterlevandeskydd under aktivtiden), klipps däre-

mot banden med tillgodohavandet på pensionsspararens premie-

pensionskonto av, och detta konto skall avslutas. Det gäller också den

som har fått rätt till sådan pension enligt 10 kap. 5 §. Detta beror på att

efterlevandeskyddet enligt 10 kap. 1 § har karaktären av en ren risk-

försäkring med fasta ersättningsbelopp som är oberoende av storleken

på pensionsspararens tillgodohavande. I stället skall det upprättas ett nytt

konto för den som är berättigad till sådan premiepension till

efterlevande. Det kommer dock inte att vara lika många uppgifter som

skall antecknas på ett sådant konto.

Det kan slutligen anmärkas att en kontobehållning kan gå ned till noll

om någon tjänar in pensionsrätt för premiepension bara under något

eller några få år och sedan utnyttjar tillgodohavandet för

efterlevandeskydd under en följd av år. Sådana fall måste dock antas bli

mycket ovanliga.

8 kap. Kapitalförvaltning m.m.

Den tillfälliga förvaltningen

1 § Premiepensionsmyndigheten skall ansvara för förvaltningen av de

avgiftsmedel som enligt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om socialavgifter

skall placeras på konto hos Riksgäldskontoret till dess att de förs över

enligt 2 § till annan förvaltning. Myndigheten skall träffa avtal med kon-

toret om förräntning och andra villkor för placeringen av medlen. Myn-

digheten skall sträva efter att med ett lågt risktagande och med hänsyn

till kravet på betalningsberedskap uppnå så god avkastning på medlen

som möjligt.

Avkastningen för ett kalenderår skall tillföras sådana pensionssparare,

för vilka pensionsrätt för premiepension för det föregående året har

fastställts. Avkastningen skall fördelas mellan pensionsspararna i

förhållande till storleken av vars och ens fastställda pensionsrätt.

Paragrafen beskriver den tillfälliga förvaltningen hos Riksgäldskontoret.

Skälen för den ordning som föreslås har redovisats i avsnitt 20.1.

I paragrafens andra stycke finns en bestämmelse om hur avkastningen

från den tillfälliga förvaltningen skall fördelas mellan pensionsspararna.

Som framgår i avsnitt 20.1 kommer hela eller delar av de avgiftsmedel

som är hänförliga till ett visst intjänandeår att finnas i den tillfälliga för-

valtningen under ca två år med början i februari intjänandeåret och slut

någon gång i perioden december året efter intjänandeåret-mars det

därpå följande året. Med någon förenkling kan man säga att i genomsnitt

halva årsavgiften finns inbetald under intjänandeåret och hela årsavgiften

under året efter intjänandeåret.

I enlighet med detta skulle de pensionssparare som har tjänat in pen-

sionsrätt ett visst år vara berättigade till avkastning för halva intjänande-

året och hela året därpå. En fördelning av avkastningen efter denna prin-

cip skulle emellertid kräva ett komplicerat system för att hålla isär de

olika intjänandeårens medel och avkastningen av dessa. I den tillfälliga

förvaltningen kommer ju hela tiden att finnas avgiftsmedel för två - och

under kortare tid t.o.m. tre - olika intjänandeår.

I stället används den enklare modellen att hela avkastningen från den

tillfälliga förvaltningen ett visst år tilldelas de pensionssparare som

tjänade in pensionsrätt året före det år som avkastningen hänför sig till.

Resultatet av denna enklare modell skiljer sig från den mer

komplicerade modellen bara i den utsträckning storleken av inbetalade

avgifter varierar mellan åren. Skillnaderna jämnas ut genom skilda utfall

av pensionsintjänandet över åren.

Avkastningen tillförs pensionsspararna i form av ett procentuellt

påslag som bestäms av förhållandet mellan avkastningen från den

tillfälliga förvaltningen året efter intjänandeåret och summan av de

avgifter som betalats in för intjänandeåret.

Om summan av inbetalda avgifter för ett visst år är större än summan

av de pensionsrätter som fastställs för det året, kommer alltså en

proportionell del av avkastningen att tillföras de överskjutande

avgiftsmedlen och därmed bli kvar i den tillfälliga förvaltningen. Om i

stället summan av fastställda pensionsrätter är större än de inbetalda

avgifterna, skall den framräknade procentsatsen ändå användas vid

uppräkningen av de enskildas pensionsrätter. I det fallet kommer alltså

en del av de övriga medel som finns i den tillfälliga förvaltningen att tas

i anspråk för uppräkningen.

Placering hos fondförvaltare

2 § När pensionsrätt för premiepension för en pensionssparare har fast-

ställts, skall Premiepensionsmyndigheten föra över medel som

motsvarar pensionsrätten samt avkastningen enligt 1 § andra stycket från

Riksgäldskontoret till förvaltning i

1. värdepappersfonder eller utländska fondföretag som avses i 3 §,

eller

2. Premiesparfonden inom Allmänna pensionsfonden.

Om pensionsspararen har tagit ut premiepension i form av livränta en-

ligt 9 kap. 2 § skall medlen i stället föras över till Premiepensionsmyn-

dighetens livränteverksamhet.

I paragrafen anges ett av de viktigaste elementen i premiepensionssyste-

met, nämligen att kapitalförvaltningen som huvudregel skall ske hos från

Premiepensionsmyndigheten fristående fondförvaltare. Förvaltning kan

ske i värdepappersfonder och utländska fondföretag. Vilka typer av för-

valtare som kan komma i fråga anges i 3 §. Förvaltning kan också ske i

Premiesparfonden inom Allmänna pensionsfonden. Valet av förvaltare i

det enskilda fallet behandlas i 4 §.

Initiativet till överföringen skall komma från Premiepensionsmyndig-

heten, efter det att pensionsspararna har anmält sina val av förvaltare till

myndigheten. Överföringen skall ske direkt från Riksgäldskontoret till

förvaltarna utan att passera Premiepensionsmyndigheten. Rutinerna för

dessa överföringar bör ingå i myndighetens och förvaltarnas sam-

arbetsavtal enligt 3 § första stycket 2 (och 43 g § lagen [1983:1092]

med reglemente för Allmänna pensionsfonden).

Som angetts tidigare får pensionsspararna viss tid på sig att anmäla sitt

val av förvaltare till myndigheten. När valperioden är över skall de medel

för vilka någon annan förvaltare inte har valts föras över till Premiespar-

fonden inom Allmänna Pensionsfonden enligt 4 § andra stycket.

Enligt 9 kap. 2 § första stycket kan pensionsspararen begära att få ut

sin pension i form av livränta med garanterade belopp. I samband därmed

övertar Premiepensionsmyndigheten förvaltningen av de tillgångar som

motsvarar tillgodohavandet på pensionsspararens premiepensionskonto.

Av den paragrafens andra stycke framgår att detta gäller även medel som

tillförs senare. Om en livränta tagits ut skall i sistnämnda situation över-

föringen från Riksgäldskontoret endast göras till myndigheten. Det

spelar inte någon roll om pensionsrätten som ligger till grund för

tillskottet har tjänats in före eller efter det att pensionsspararen började

ta ut sin pension.

Den slutliga utformningen av paragrafens andra stycke har inte

redovisats för Lagrådet.

3 § Överföring enligt 2 § första stycket 1 får göras till fonder som har

anmälts för registrering hos Premiepensionsmyndigheten och som för-

valtas av fondförvaltare som

1. har rätt att utöva fondverksamhet enligt lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder,

2. har slutit samarbetsavtal med myndigheten,

3. har åtagit sig att på begäran lämna sådana informationshandlingar

som avses i 26 och 27 §§ lagen om värdepappersfonder till pensionsspa-

rare som har valt eller överväger att välja någon av förvaltarens fonder i

premiepensionssystemet,

4. har åtagit sig att inte ta ut några avgifter för inlösen av fondandelar,

5. har åtagit sig att, med eller utan särskild prisnedsättning, inte ta ut

avgifter i övrigt utöver vad som godtagits av myndigheten, och

6. har åtagit sig att för varje år till myndigheten rapportera alla kostna-

der som har tagits ut ur fonden, uppdelade på olika kostnadsslag.

Medlen får inte placeras i sådana fonder som avses i 3 § lagen om

värdepappersfonder i andra fall än som anges i tredje stycket.

Premiepensionsmyndigheten får, efter att ha inhämtat yttrande från

Finansinspektionen, medge att medlen placeras i fonder vars värdeut-

veckling är beroende av index. Ett sådant medgivande får lämnas om god

riskspridning uppnås i fonden.

I paragrafen anges kraven på de fondförvaltare som får erbjuda sina

tjänster i premiepensionssystemet.

Huvudregeln är att den som har rätt att driva vanlig fondverksamhet i

Sverige också har rätt att delta i premiepensionssystemet. Härutöver

ställs det upp ett par särskilda krav för detta system. Kraven är desamma

för svenska och utländska fondförvaltare, i den mån de senare har rätt att

utöva fondverksamhet i Sverige.

För att både Premiepensionsmyndigheten och pensionsspararna skall

veta vilka fonder som finns inom systemet, skall varje förvaltare till

myndigheten anmäla vilka av hans fonder som skall kunna ta emot medel

inom ramen för premiepensionssystemet. Samtidigt med anmälan bör

förvaltaren ge in de av Finansinspektionen (eller motsvarande utländska

myndighet) godkända fondbestämmelserna. Om fondbestämmelserna

ändras, skall de nya bestämmelserna också lämnas in. Även andra änd-

ringar rörande fonden och förvaltningen av den måste anmälas till myn-

digheten, så att myndigheten hela tiden har en klar överblick över syste-

met. Det register över fonderna som myndigheten upprättar blir

samtidigt ett register över förvaltarna.

Förvaltaren måste också ingå ett avtal om det praktiska samarbetet

med myndigheten. Avtalet skall bestämma rutiner för överföring av

information och medel mellan parterna. I avtalet mellan

Premiepensionsmyndigheten och förvaltaren skall också tas in en

eventuell överenskommelse om reducering av priset på förvaltartjänsten

(se avsnitt 20.2). Avtalet benämns samarbetsavtal. Även när det gäller

prisreduktion på förvaltartjänsten bestämmer myndigheten de krav som

skall gälla för förvaltarnas tillträde till systemet. Det görs efter en

intresseavvägning som beskrivs i den allmänna motiveringen.

Bestämmelsen om ett åtagande i fråga om förvaltarens prissättning har

lagts till och viss annan justering av paragrafens första stycke har skett

efter Lagrådets granskning.

Vidare måste förvaltaren åta sig att på begäran av den enskilde lämna

sådan information som avses i 26 och 27 §§ lagen om värdepappers-

fonder (dvs. informationsbroschyr, årsberättelse och

halvårsredogörelse) till sådana pensionssparare som har valt eller

överväger att välja någon av förvaltarens fonder i

premiepensionssystemet. Hänvisningen till 26 och 27 §§ lagen om

värdepappersfonder innebär inte att ett utländskt fondföretags

informationshandlingar måste utformas efter de regler som i det

avseendet gäller för svenska fondbolag, utan här är det hemlandets be-

stämmelser som gäller. Enligt 7 c § lagen om värdepappersfonder och

3 § förordningen (1990:1123) om värdepappersfonder har

Finansinspektionen möjlighet att föreskriva att informationen skall vara

avfattad på svenska språket.

Den enskilde skall inte vara tvungen att inför fondförvaltaren styrka

sin behörighet att få ut informationsmaterialet med ett intyg från

Premiepensionsmyndigheten om att han har ett tillgodohavande som har

placerats eller skulle kunna placeras i den aktuella fonden. En sådan

ordning skulle vara meningslös, eftersom alla som över huvud taget har

tjänat in pensionsrätt för premiepension kommer att bli berättigade till

informationen.

Fondförvaltaren skall också ha åtagit sig att inte tillämpa några ut-

tagsavgifter. Skälen för det kravet har angetts i avsnitt 20.2. Åtagandet

kommer att göras i förhållande till myndigheten i dess egenskap av

fondandelsägare.

Slutligen måste förvaltaren ha åtagit sig att till myndigheten redovisa

samtliga kostnader som tas ut fonden. Skälen för detta krav har

redovisats i avsnitt 20.2.

Som framgår av första stycket kan alla svenska och utländska fondför-

valtare som har rätt att utöva vanlig fondverksamhet i Sverige delta i

premiepensionssystemet, och förvaltarna kan själva välja vilka fonder de

skall anmäla till systemet. En förutsättning för deltagande är, som fram-

gått, dock att förvaltaren godtar de krav Premiepensionsmyndigheten

ställt upp i fråga om tak för avgifter o.d. Enligt andra stycket gäller som

huvudregel att s.k. nationella fonder inte kan användas. Den bestämmelse

i lagen om värdepappersfonder som det hänvisas till gäller visserligen

bara för svenska fondbolag, men samma resultat följer för de utländska

fondföretagens del av kravet i första stycket 1 att de skall ha rätt att

utöva fondverksamhet enligt lagen om värdepappersfonder. Rätten enligt

den lagen för utländska fondföretag att vara verksamma i Sverige anses

nämligen inte omfatta någon rätt att tillhandahålla sådana fonder som

faller utanför UCITS-direktivets tillämpningsområde, dvs. nationella

fonder.

Som närmare utvecklats i avsnitt 20.2 får dock Premiepensionsmyn-

digheten, efter att ha hört Finansinspektionen, medge att placering sker i

s.k. indexfonder. Den föreslagna dispensregeln gäller för samtliga fond-

förvaltare som får delta i premiepensionssystemet, dvs. även för utländ-

ska fondförvaltare. För många utländska indexfonder blir det förmod-

ligen inte aktuellt att tillämpa dispensregeln, eftersom de torde uppfylla

det krav på riskspridning som ställs upp i UCITS-direktivet och lagen om

värdepappersfonder.

Enligt tredje stycket förutsätter Premiepensionsmyndighetens med-

givande till att placering sker i indexfonder att god riskspridning uppnås

i fonden. Med god riskspridning avses i detta sammanhang att index åter-

speglar värdeförändringar för en eller flera börser, auktoriserade mark-

nadsplatser eller liknande marknader.

De enskilda skall även kunna välja en placering i värdepappersfonder

som förvaltas av ett statligt fondbolag. Det statliga fondbolaget skall

uppfylla samma krav som ställs på de privata fondförvaltarna. Rege-

ringen kommer senare att föreslå att riksdagen godkänner inrättandet av

ett sådant bolag. Något lagförslag behövs inte på denna punkt.

Även sjunde fondstyrelsen inom Allmänna pensionsfonden, som skall

förvalta Premiesparfonden, skall uppfylla de krav som ställs för del-

tagande i premiepensionssystemet. I 43 g § lagen (1983:1092) med reg-

lemente för Allmänna pensionsfonden anges således att sjunde fond-

styrelsen skall ingå samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten

och, med ett undantag, göra de åtaganden som krävs av övriga fondför-

valtare.

Val och byte av fond

4 § Pensionsspararen har rätt att bestämma var de medel som för spara-

rens räkning skall föras över enligt 2 § första stycket skall placeras. Pre-

miepensionsmyndigheten får dock bestämma ett högsta antal fonder

som samtidigt får antecknas på ett premiepensionskonto. När

pensionsrätt för premiepension för ett år har fastställts, skall

Premiepensionsmyndigheten upplysa pensionsspararen om rätten att

välja placering.

Om pensionsspararen inte anmäler något annat val inom den tid som

Premiepensionsmyndigheten bestämmer, skall medlen föras över till

Premiesparfonden inom Allmänna pensionsfonden.

Om pensionsspararen tidigare har anmält val av fond eller flyttat hela

eller en del av innehavet i en fond till en annan fond, skall, om spararen

inte begär annat, medlen i stället föras över till den eller de fonder i

vilka medel senast har placerats för spararens räkning. När flera fonder

mottagit medel vid det senaste placeringstillfället, skall medlen fördelas

mellan dessa fonder i förhållande till värdet av innehavet i varje fond.

Paragrafens första mening slår fast den viktiga principen att den enskilde

har rätt att själv bestämma hur de medel som motsvarar hans

pensionsrätt för premiepension skall förvaltas. Denna rätt är generell

och gäller inte bara i samband med det årliga fastställandet av

pensionsrätt. Särskilt för det tillfället gäller att

Premiepensionsmyndigheten skall erinra pensionsspararen om hans rätt

att välja fond. När det gäller byte av fond är det i princip den enskilde

som måste ta initiativet.

Som angetts i avsnitt 31 föreslås att Premiepensionsmyndigheten

skall producera ett allmänt informationsmaterial om de fonder som har

anmälts till premiepensionssystemet. Detta material bör skickas ut till

pensionsspararna samtidigt med blanketten för val av fond.

Val av fond kan bli aktuellt också för den som har fått rätt till premie-

pension för efterlevande enligt 10 kap. 7 §, eftersom det kan finnas pen-

sionsrätt kvar att fastställa för den avlidne. Pensionsrätt skall normalt

dock inte fastställas för det år då pensionsspararen avlidit (se 4 kap. 1 §

första stycket jfrd med 2 kap. 2 § andra stycket och 3 kap. 2 § tredje

stycket).

Som tidigare angetts är det Premiepensionsmyndighetens sak att be-

stämma hur lång tid pensionsspararna skall ha på sig för att göra sitt val.

Om pensionsspararen inte anmäler något annat val inom den tid som

myndigheten har bestämt, skall medlen placeras i Premiesparfonden

inom Allmänna pensionsfonden.

Detta skall dock inte gälla om pensionsspararen tidigare har anmält val

av fond eller flyttat hela eller del av innehavet i en fond till en annan

fond. I sådana fall skall medlen i stället föras över till den eller de

fonder i vilken medel senast har placerats för hans räkning. Om fler än

en fond senast tillförts medel för pensionsspararens räkning han har

t.ex. valt två fonder eller bytt till två fonder vid ett och samma tillfälle

skall medlen fördelas mellan fonderna i förhållande till det aktuella

värdet av innehavet i varje fond. Denna fördelningsmetod används också

när Premiepensionsmyndigheten skall föra över medel till respektive

från pensionsspararens fonder när hans pensionsrätt för premiepension

har ändrats (se 14 kap.).

Om pensionsspararen har anmält sitt val av fond i rätt tid men har valt

en fond som inte ingår bland de fonder som har registrerats hos myndig-

heten, skall medlen för pensionsspararen placeras i Premiesparfonden

eller i den eller de fonder i vilka medel senast har placerats för hans räk-

ning.

5 § På begäran av pensionsspararen skall Premiepensionsmyndigheten

flytta hela eller del av innehavet i en fond till en annan fond.

Som angetts vid 4 § ingår det i pensionsspararens rätt att välja placering

av de medel som motsvarar hans pensionsrätt för premiepension också

en rätt att byta fond. Pensionsspararen underrättar då

Premiepensionsmyndigheten om vilken fond han önskar lämna och till

vilken fond han vill att medlen skall flyttas, varefter myndigheten

genomför bytet.

Ofta kommer ett byte som har begärts av en pensionssparare att kunna

samordnas med byten som har begärts av andra pensionssparare eller

med transaktioner som skall genomföras av andra skäl. Särskilt gäller

detta för sådana byten som begärs under den period då val av fond för ny

pensionsrätt pågår. Myndigheten kommer då att kunna "kvitta" olika

önskemål mot varandra och gentemot förvaltaren bara köpa eller sälja

nettot.

I paragrafen anges inte inom vilken tid myndigheten skall verkställa ett

byte. Byten skall genomföras så snabbt som möjligt, eftersom ett dröjs-

mål kan få betydande ekonomiska konsekvenser för pensionsspararen.

Det kan därför inte godtas att myndigheten dröjer med att genomföra ett

byte t.ex. därför att myndigheten räknar med att senare kunna genomföra

en sådan kvittning som angetts ovan. Under förutsättning att det inte

uppkommer några förseningar på grund av förhållanden på fondförval-

tarens sida bör en längre tidsutdräkt än tre-fem bankdagar för myndig-

hetens hantering inte godtas.

6 § Närmare föreskrifter för verkställighet av lagens bestämmelser om

val och byte av fond meddelas av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

Paragrafen, som behandlar meddelande av verkställighetsföreskrifter,

har formulerats i enligt med vad Lagrådet föreslagit. De aktuella verk-

ställighetsföreskrifterna kan användas för att bestämma den tid inom

vilken val av fond skall göras och vilka uppgifter som skall lämnas vid

begäran om byte av fond m.m. Det kan också bli aktuellt att föreskriva

en längsta tid inom vilken fondbyten som begärs av pensionsspararna

skall vara genomförda. Däremot är det inte avsikten att bemyndigandet

skall kunna användas för begränsningar av den principiella val- och

bytesrätten.

Skadestånd

7 § Om någon är skadeståndsskyldig för att ha orsakat att fondandelar

som Premiepensionsmyndigheten har förvärvat för en eller flera pen-

sionssparares räkning gått ned i värde, skall skadeståndet betalas till

myndigheten. Om myndigheten har förklarat att den inte avser att föra

talan om skadestånd och inte heller har träffat någon uppgörelse om ska-

deståndsskyldigheten, har en pensionssparare för vars räkning sådana

fondandelar har förvärvats rätt att föra talan om skadestånd till myndig-

heten. Om en sådan talan väcks, får någon uppgörelse om skadestånds-

skyldigheten inte träffas utan pensionsspararens samtycke.

En pensionssparare som för talan om skadestånd till myndigheten

svarar själv för rättegångskostnaderna men har rätt till ersättning för

dessa av myndigheten, i den utsträckning de täcks av vad som har kom-

mit myndigheten till godo genom rättegången. Sådan ersättning skall

dras av från skadeståndsbeloppet innan fördelning enligt tredje stycket

görs.

När ett skadeståndsbelopp har betalats till myndigheten, skall myndig-

heten, för varje pensionssparare för vars räkning andelar förvärvats i den

berörda fonden, beräkna hur mycket av skadeståndsbeloppet som

belöper på spararen och öka tillgodohavandet på hans

premiepensionskonto med detta belopp. Om pensionsspararen har börjat

ta ut pension, skall den del av beloppet som beräknas belöpa på förfluten

tid betalas ut till spararen. Om inte pensionsspararen har tagit ut pension

i form av livränta enligt 9 kap. 2 §, skall resten av medlen tillföras den

eller de fonder i vilka medel har placerats för spararens räkning.

Beloppet skall fördelas mellan fonderna i förhållande till värdet av

innehavet i varje fond.

Paragrafen reglerar frågor om talerätt m.m. om det blir aktuellt att kräva

skadestånd av någon som har orsakat att värdet av fondandelar som myn-

digheten har förvärvat för pensionsspararnas räkning har gått ned. En

sådan talan kan grundas på 47 § lagen om värdepappersfonder (såvitt

gäller fondbolaget och förvaringsinstitutet) eller på allmänna skade-

ståndsrättsliga regler. Det kan vara fråga om skadestånd på grund av brott

eller om skadeståndskrav mot det allmänna med stöd av reglerna i 3 kap.

skadeståndslagen (1972:207). När det gäller skadestånd på grund av

felaktig myndighetsutövning torde området vara begränsat till Finansin-

spektionens beslutssfär.

I första styckets första mening slås fast att det är Premiepensions-

myndigheten som är berättigad till skadeståndet - inte den enskilde

pensionsspararen. Övriga bestämmelser i stycket har sina förebilder i

15 kap. 5 § aktiebolagslagen (1975:1385).

Detsamma gäller första meningen i andra stycket, medan andra

meningen i det stycket är speciell för premiepensionssystemet. Det av-

drag som anges där skall naturligtvis göras från hela skadeståndsbe-

loppet och på det viset belasta samtliga berörda pensionssparare. Av-

dragsregeln blir för övrigt aktuell bara om inte den skadeståndsskyldige

betalar även rättegångskostnaderna.

När ett skadeståndsbelopp har betalats till myndigheten, skall myndig-

heten fördela detta på de pensionssparare för vilkas räkning medel

placerats i den berörda fonden efter vilken skada var och en har lidit.

Reglerna i tredje stycket om hur det sålunda beräknade beloppet skall

tillgodoföras pensionsspararna överensstämmer med de regler i 14 kap.

3 § som föreslås för den situationen att medel skall tillföras en

pensionssparare därför att hans pensionsrätt för premiepension för ett

visst år har blivit höjd i efterhand. Bestämmelsernas närmare innebörd

behandlas i författningskommentaren till den paragrafen. Stycket har fått

sin slutliga formulering efter Lagrådets granskning.

Det kan i sammanhanget anmärkas att rättegångskostnader för Premie-

pensionsmyndigheten, som stannar på myndigheten och inte täcks av

skadestånd i ett sådant mål som avses i paragrafen, övervältras på försäk-

ringskollektivet enligt den ordning som följer av den s.k. skälighetsprin-

cipen i försäkringsrörelsereglerna.

9 kap. Uttag av premiepension

1 § Premiepension får tidigast tas ut från och med den månad då pen-

sionsspararen fyller 61 år. Pensionen är livsvarig och skall beräknas

med utgångspunkt i tillgodohavandet vid varje tid på pensionsspararens

premiepensionskonto. Premiepension skall beräknas lika för kvinnor

och män.

Bestämmelserna i paragrafen har behandlats i avsnitt 21. Som framgår

där avviker förslagen i denna del från de godkända riktlinjerna på en

punkt. Numera föreslås att premiepensionen skall vara enbart livsvarig.

Någon möjlighet till tidsbegränsad utbetalning skall alltså inte finnas.

Hittills har praktiskt taget alla fondförsäkringar som tillhandahållits i

Sverige haft enbart tidsbegränsad utbetalning. Försäkringstagare som

önskat en livsvarig utbetalning har erbjudits att gå över till en traditionell

livränteförsäkring. Några principiella eller försäkringsmässiga svårig-

heter att konstruera en fondförsäkring med livsvarig utbetalning före-

ligger dock inte, fast tekniken delvis blir en annan. Medan man vid tids-

begränsad utbetalning förenklat uttryckt bara delar antalet fondande-

lar med antalet utbetalningsmånader, måste man vid livsvarig utbetalning

lägga på ett kompletterande riskförsäkringsmoment som täcker si-

tuationen att den försäkrade lever längre än genomsnittet. Det blir alltså

fråga om utjämning mellan olika försäkrade i kollektivet i större ut-

sträckning än vid tidsbegränsad utbetalning.

Bestämmelser om ansökan om pension och om utbetalning av pension

finns i 12 kap.

2 § Pensionsspararen har rätt att på begäran få ut sin premiepension i

form av en livränta med garanterade belopp. Den finansiella risken för

de tillgångar som motsvarar tillgodohavandet på pensionsspararens

premiepensionskonto övergår då på Premiepensionsmyndigheten.

Pensionen skall bestämmas med utgångspunkt i tillgångarnas värde tre

dagar efter det att begäran kom in till myndigheten.

En övergång enligt första stycket får göras tidigast när pensionsspara-

ren börjar ta ut premiepension. När en begäran om övergång har kommit

in till myndigheten, kan begäran inte återkallas. Övergången måste avse

hela tillgodohavandet på premiepensionskontot och gäller även för

medel som senare tillförs kontot.

Paragrafen beskriver övergången till livränta med garanterade belopp.

Skälen för att denna möjlighet bör finnas och för de begränsningar som

föreslås i paragrafens andra stycket har redovisats i avsnitt 21.

Enligt första styckets sista mening skall pensionen bestämmas med

utgångspunkt i tillgångarnas värde tre dagar efter det att begäran om

övergång kom in till Premiepensionsmyndigheten. Det är alltså den

riskövergång som beskrivs i styckets andra mening som äger rum då.

Det betyder emellertid inte att myndigheten måste behålla

fondandelarna under dessa tre dagar. Om myndigheten av något skäl vill

sälja fondandelarna omedelbart, så går det bra. Även i den situationen är

det dock värdet på fondandelarna tre dagar efter det att begäran kom in

som bestämmer pensionens storlek. På samma sätt som i liknande

sammanhang bör det vara värdet vid handelns slut den dagen som är

avgörande.

En övergång till livränta med garanterade belopp skall inte kunna ång-

ras. Det skall alltså inte vara möjligt att få sitt tillgodohavande på nytt

förvandlat till individuella fondandelar. I konsekvens med att livräntan

skall bestämmas av fondvärdena tre dagar efter det att begäran kom in

till myndigheten, vilket innebär att pensionsspararen bär den finansiella

risken under dessa dagar, innebär andra stycket att en begäran om över-

gång blir oåterkallelig i samma ögonblick som den kommer in till myn-

digheten. En ordning där en begäran blev oåterkallelig först när tre-

dagarsfristen hade gått till ända skulle, tillsammans med möjligheten att

avbryta påbörjat pensionsuttag, ge möjlighet till spekulation på myndig-

hetens bekostnad i känsliga marknadslägen. Det kan i detta sammanhang

påpekas att här liksom i övriga anmälnings- och ansökningsfall som rör

premiepension gäller den allmänna principen att den som ger in en hand-

ling, gentemot den mottagande myndigheten, svarar för att handlingen

kommer mottagaren till handa.

I andra stycket anges också att övergången måste avse hela tillgodoha-

vandet på pensionsspararens premiepensionskonto (jfr avsnitt 21).

Eftersom en övergång inte kan ångras, bör myndigheten behandla en

framställning om partiell övergång som ogiltig och ge pensionsspararen

tillfälle att ta ny ställning.

3 § Uttaget av premiepension får begränsas till att avse tre fjärdedelar,

hälften eller en fjärdedel av pensionen.

Pensionsspararen får återkalla uttaget av premiepension och ändra den

andel av pensionen som tas ut enligt vad som föreskrivs i 12 kap.

Bestämmelserna i paragrafens första stycke har behandlats i avsnitt 21.

När pensionsspararens tillgodohavande är placerat i värdepappers-

fonder även under pensionstiden, kommer månadsbeloppet av pensionen

att variera med växlingarna i fondandelarnas värde. Växlingar slår

igenom också när en pensionssparare tar ut reducerad pension, så att

t.ex. halv pension varje månad utgör hälften av vad hel pension skulle ha

varit för den månaden. Detsamma gäller om tillgodohavandet på kontot

ökar på grund av att pensionsspararen tjänar in ytterligare pensionsrätt

för premiepension eller av något annat skäl.

Samma princip bör tillämpas när någon tar ut reducerad andel av en

pension med garanterade belopp. När pensionsspararens

premiepensionskonto t.ex. tillförs återbäring, bör den utbetalda

pensionen höjas med en proportionell andel av återbäringen.

I andra stycket har tagits in en erinran om bestämmelserna om

ändring och återkallelse av uttag i 12 kap.

10 kap. Efterlevandeskydd

Efterlevandeskydd före pensionstiden

1 § Efter ansökan av en pensionssparare skall Premiepensionsmyndig-

heten meddela efterlevandeskydd för pensionsspararen, om

1. pensionsspararen ännu inte har tagit ut någon del av sin premiepen-

sion,

2. myndigheten bedömer att skyddet under minst ett år skall kunna be-

kostas på det sätt som anges i fjärde stycket, och

3. pensionsspararen har barn under 20 år eller är gift eller är ogift och

stadigvarande sammanbor med någon som är ogift och som spararen

tidigare varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med.

Om en ansökan kommer in till myndigheten när pensionsspararen har

fyllt 50 år får efterlevandeskydd meddelas endast efter en sådan familje-

händelse som avses i 2 § andra stycket.

Skyddet innebär att det vid pensionsspararens död betalas ut premie-

pension till efterlevande under fem år från dödsfallet. Pensionsspararen

får välja om premiepensionen till efterlevande, räknat per år, skall mot-

svara ett eller två inkomstbasbelopp. Det inkomstbasbelopp som gällde

det år då pensionsspararen avled skall tillämpas under hela utbetalnings-

perioden.

Efterlevandeskyddet bekostas av pensionsspararen genom att kostna-

den för skyddet löpande dras av från tillgodohavandet på spararens pre-

miepensionskonto.

I paragrafens första stycke anges förutsättningarna för att en pensions-

sparare skall få ansluta sig till efterlevandeskyddet under aktivtiden. Den

första förutsättningen är att pensionsspararen ännu inte har tagit ut någon

del av sin premiepension. Den bestämmelsen skall läsas tillsammans

med regeln i 3 § andra stycket första meningen, enligt vilken skyddet

upphör om pensionsspararen begär att få ut sin pension.

Pensionsspararens premiepensionskonto måste vara tillräckligt stort

för att under minst ett år bekosta det skydd som pensionsspararen begär.

Utgångspunkten för bedömningen bör vara det aktuella tillgodohavandet

på kontot. Detta måste med åtminstone viss marginal täcka kostnaden

för skyddet under ett år. Försiktigheten kräver att en nedgång i värdet av

pensionsspararens fondinnehav tas med i beräkningen. I övrigt bör det

inte krävas att myndigheten gör en bedömning av utvecklingen av pen-

sionsspararens fondinnehav.

Slutligen får skyddet bara tecknas av den som har någon inom den an-

givna kretsen anhöriga. Som angetts i avsnitt 22.2 ligger avgränsningen

nära den som tillämpas i annan socialförsäkring. Den olikheten

föreligger dock att barn under 20 år generellt godtas som mottagare av

premiepension till efterlevande. Denna olikhet har ansetts motiverad

med hänsyn till att skyddet i premiepensionssystemet finansieras direkt

av de pensionssparare som har begärt skyddet.

Av andra stycket framgår att ett efterlevandeskydd kräver en familje-

händelse om ansökningen görs när pensionsspararen väl fyllt 50 år. För

en sparare som uppnått denna ålder och som kan åberopa en familje-

händelse gäller den ettåriga karenstid som regleras i 2 § första stycket. I

den bestämmelsen görs ett undantag från kravet på karenstid för den del

av efterlevandeskyddet som avser risken för olycksfall. Förevarande

stycke har lagts till efter Lagrådets granskning.

Efterlevandeskyddet före pensionstiden innebär en månatlig pension

under fem år fr.o.m. månaden efter dödsfallet. Skyddet är avsett att vara

en enkel försäkringsprodukt, som skall tillämpas precis som den

beskrivs i paragrafen. Därför har inte bestämmelserna om återkallelse av

uttag, partiellt uttag osv. gjorts tillämpliga för den som är berättigad till

pensionen.

Premiepension till efterlevande utges med en eller två tolftedelar av

ett inkomstbasbelopp per månad. Basbeloppet regleras i 1 kap. 6 §. En

enkel modell som används i andra socialförsäkringssammanhang skulle

vara att försäkringsbeloppen följde med i basbeloppets förändringar

under de fem utbetalningsåren. Från försäkringsteknisk synpunkt skulle

en sådan ordning dock vara betänklig, eftersom den skulle innebära att

Premiepensionsmyndigheten mot en fast premie åtog sig att under fem

år utge ett belopp vars storlek var okänd och som myndigheten inte

kunde påverka. Vid snabba ökningar av basbeloppet utan motsvarande

värdeökningar i myndighetens kapitalförvaltning skulle försäkringen

alltså komma att belasta kollektivet. Som framgår av paragrafen skall

därför basbeloppet för dödsåret tillämpas under hela utbetalnings-

perioden. - I gengäld föreslås att bestämmelserna om återbäring skall

gälla. Därigenom kan en viss följsamhet med utvecklingen uppnås.

Enligt fjärde stycket skall kostnaden för skyddet fortlöpande dras av

från pensionsspararens premiepensionskonto.

2 § Efterlevandeskyddet börjar gälla vid det första månadsskiftet ett år

efter det att ansökan kom in till Premiepensionsmyndigheten eller vid

det senare månadsskifte som har angetts i ansökan.

Till den del efterlevandeskyddet avser risken att pensionsspararen

avlider som en direkt följd av olycksfall börjar skyddet dock gälla vid

utgången av den månad då ansökan kom in till myndigheten eller vid det

senare månadsskifte som har angetts i ansökan. Detsamma gäller om

ansökan kommer in till myndigheten innan pensionsspararen har fyllt

50 år och om pensionsspararen högst tre månader innan ansökan kom in

har ingått äktenskap eller fått ett barn. Om ett faderskap har blivit

fastställt genom dom eller genom bekräftelse efter barnets födelse,

räknas fristen från det att domen vann laga kraft eller bekräftelsen god-

kändes enligt 1 kap. 4 § föräldrabalken. Vid adoption räknas fristen från

det att rättens beslut om tillstånd till adoptionen vann laga kraft.

Som angetts i avsnitt 22.1 och 22.2 är det nödvändigt att på något sätt

begränsa riskerna för moturval. Bestämmelserna i förevarande paragraf

är tillkomna i det syftet.

Som huvudregel skall det gälla en karenstid av ett år innan efterlevan-

deskyddet börjar gälla. Den del av skyddet som avser risken för att

pensionsspararen dör som en direkt följd av ett olycksfall börjar gälla

utan karenstid.

Även under en karenstid skall kontot belastas med avgift för skyddet.

Denna karenstid gäller, med undantag för skyddet för olycksfallsrisken,

alltid om pensionsspararen är över 50 år när han ansöker om att få

ansluta sig till efterlevandeskyddet. (Om spararen fyllt 50 år vid

ansökningstillfället medges endast efterlevandeskydd i vissa fall [1 §

andra stycket].) Är han däremot under 50 år vid ansökningstillfället

gäller inte karenstiden om ansökan görs inom tre månader från en

familjehändelse, dvs. från det att pensionsspararen ingick äktenskap

eller partnerskap (3 kap. 1 § lagen om registrerat partnerskap) eller fick

ett barn. Det har härvid inte någon betydelse om pensionsspararen vid

något tidigare tillfälle, t.ex. ett annat barns födelse, blivit berättigad till

anslutning utan karenstid men då inte utnyttjat möjligheten.

Om det skulle komma in en ansökan med begäran om att skyddet skall

börja gälla vid någon annan tidpunkt än ett månadsskifte, bör myndig-

heten i första hand ta kontakt med pensionsspararen och reda ut vilken

tidpunkt som skall gälla. Om detta av någon anledning inte lyckas, får det

anses vara mest förenligt med den genomsnittlige pensionsspararens in-

tressen att välja det månadsskifte som ligger närmast före den dag som

har angetts i ansökan. Dock kan skyddet inte heller i sådana fall träda i

kraft tidigare än vid utgången av den månad då ansökan kom in eller, när

det skall löpa karenstid, tidigare än ett år från det att ansökan kom in.

I 12 § markeras att närmare verkställighetsföreskrifter kan lämnas i

fråga om villkoren för efterlevandeskyddet.

Paragrafen har inte redovisats för Lagrådet i sitt slutliga skick.

3 § För att efterlevandeskyddet skall gälla när pensionsspararen avlider

måste någon av förutsättningarna i 1 § första stycket 3 vara uppfylld.

Om pensionsspararen begär att få ut premiepension, upphör

efterlevandeskyddet vid ingången av den första månad för vilken

premiepension skall betalas ut. Skyddet upphör också att gälla om

tillgodohavandet på premiepensionskontot inte längre är tillräckligt

stort för att bekosta skyddet, dock tidigast 30 dagar från det att

Premiepensionsmyndigheten har sänt ett meddelande till

pensionsspararen om att skyddet kommer att upphöra.

För att efterlevandeskyddet skall gälla när pensionsspararen avlider

måste han vid sin död ha någon anhörig inom den krets som anges i 1 §

första stycket 3. Annars skall inte någon ersättning betalas ut. Det bör

emellertid uppmärksammas att regeln inte kräver att förutsättningarna

skall ha varit oavbrutet uppfyllda under tiden från tecknandet till

dödsfallet. Växlingar i kretsen av behöriga mottagare kan ske utan att

skyddet går förlorat. Men även om förutsättningarna för skydd över

huvud taget inte har varit uppfyllda under en viss period men

förutsättningarna åter är på plats när pensionsspararen avlider, bör han

anses vara omfattad av skyddet. En sådan ordning ger inte upphov till

några försäkringsmässiga invändningar.

I 105 § andra stycket andra meningen lagen (1927:77) om

försäkringsavtal, FAL anges att ett förmånstagarförordnande till förmån

för försäkringstagarens make skall anses förfallet om mål om

äktenskapsskillnad pågick mellan makarna vid försäkringstagarens död.

En sådan bestämmelse i det nu aktuella sammanhanget skulle dock få

den ologiska konsekvensen att efterlevandeskyddet inte omfattar makar

som lever tillsammans under betänketiden men däremot f.d. makar som

fortsätter att leva tillsammans sedan äktenskapet har upplösts. Någon

sådan bestämmelse har därför inte föreslagits. På grund av

bestämmelsen i 5 kap. 6 § äktenskapsbalken om att ett äktenskap är

upplöst när dom på äktenskapsskillnad vinner laga kraft, medför

regeringens förslag vidare att efterlevandeskyddet gäller om

pensionsspararen avlider efter det att dom på äktenskapsskillnad har

meddelats men innan domen har vunnit laga kraft.

När det gäller efterlevandeskyddet för barn framgår av 5 § att pension

betalas ut till dem under hela utbetalningsperioden även om de fyller

20 år före periodens slut.

Paragrafen reglerar också två situationer då efterlevandeskyddet upp-

hör. En tredje sådan situation regleras i 4 §, nämligen den då pensions-

spararen själv anmäler att han inte längre vill ha skyddet.

Skyddet upphör om pensionsspararen tar ut sin premiepension.

Skyddet upphör då samtidigt med att efterlevandeskyddet under pen-

sionstiden kan sättas i kraft. På det sättet behöver det inte uppstå någon

lucka i skyddet för make eller motsvarande.

Vidare upphör skyddet om tillgodohavandet på pensionsspararens

premiepensionskonto blir för litet för att finansiera skyddet. Som

framgår i avsnitt 22.1 anser regeringen att det inte bör finnas någon

möjlighet att finansiera efterlevandeskyddet genom direkt

premiebetalning från pensionsspararens sida.

För att pensionsspararen skall få kännedom om att skyddet är på väg

att upphöra och få möjlighet att skaffa sig motsvarande skydd på annat

håll, skall myndigheten underrätta honom om att hans tillgodohavande är

på väg att ta slut. Något exakt besked om när skyddet kommer att

upphöra kommer inte att kunna lämnas i underrättelsen, eftersom

tillgodohavandets storlek varierar med värdet av den eller de valda fon-

derna. Meddelandet kan mycket väl skickas ut t.ex. två månader före det

beräknade upphörandet men får inte skickas så långt i förväg att det finns

risk att pensionsspararen hinner glömma bort att skyddet upphör. Om

underrättelsen skulle komma att skickas så sent att tillgodohavandet tar

slut innan 30 dagar har gått från avsändandet, gäller efterlevandeskyddet

utan kostnad till slutet av trettiodagarsperioden.

Om efterlevandeskyddet upphör enligt de nu diskuterade bestämmel-

serna, så är det fråga om ett definitivt upphörande. Efterlevandeskyddet

väcks alltså inte till liv igen om pensionsspararen återkallar sitt

pensionsuttag eller på nytt får ett tillgodohavande på sitt

premiepensionskonto som skulle kunna finansiera skyddet. I den

sistnämnda situationen har pensionsspararen dock möjlighet att på nytt

ansöka om efterlevandeskydd.

4 § Pensionsspararen får när som helst avstå från efterlevandeskyddet

genom anmälan till Premiepensionsmyndigheten. I så fall upphör

skyddet att gälla vid utgången av den månad då anmälan kom in till

myndigheten eller vid det senare månadsskifte som har angetts i

anmälan.

Enligt 3 § gäller att skyddet upphör automatiskt när pensionsspararen

börjar ta ut sin premiepension. Enligt förevarande paragraf kan

pensionsspararen också när som helst anmäla att han inte längre vill ha

skyddet. En sådan anmälan kan bero på att pensionsspararen har upptäckt

att de förutsättningar för efterlevandeskyddet som anges i 1 § inte längre

är uppfyllda.

Om det i en anmälan begärs att skyddet skall upphöra vid någon annan

tidpunkt än ett månadsskifte, bör myndigheten på samma sätt som angavs

vid 2 § i första hand ta kontakt med pensionsspararen och reda ut vilken

tidpunkt som skall gälla. Om detta av någon anledning inte lyckas, får det

i detta fall anses vara mest förenligt med den genomsnittlige pensions-

spararens intressen att välja det månadsskifte som ligger närmast efter

den dag som har angetts i anmälan. I båda fallen bör man alltså vid tvek-

samhet välja den lösning som ger det mest omfattande skyddet.

5 § Premiepension till efterlevande enligt 1 § får endast betalas ut till

personer inom den krets som avses i 1 § första stycket 3.

Pensionsspararens barn har rätt att få pensionsbelopp under hela

utbetalningsperioden, om de är under 20 år vid pensionsspararens död.

Om ett pensionsbelopp skall betalas ut till flera barn, skall det delas lika

mellan dem.

Pensionsspararen kan genom ett skriftligt meddelande till Premiepen-

sionsmyndigheten bestämma vilken eller vilka av de personer som avses

i 1 § första stycket 3 som skall ha pensionen. Om det inte har gjorts

eller om det pensionsspararen har bestämt inte kan verkställas, skall

pensionen betalas ut till spararens make eller sammanboende. Finns inte

make eller sammanboende, skall pensionen betalas ut till

pensionsspararens barn.

Genom ett nytt skriftligt meddelande till myndigheten får pensions-

spararen ändra det som har bestämts enligt andra stycket. Om den som är

berättigad till pensionen avlider under utbetalningsperioden, övergår

rätten till pensionen till den som då har den bästa rätten enligt andra

stycket.

Avgränsningen av den krets av anhöriga som kan bli berättigade till pre-

miepension till efterlevande ligger som tidigare nämnts nära den efter-

levandekrets som brukas inom socialförsäkringen.

Inom kretsen av tänkbara mottagare skall pensionsspararens ha rätt att

själv bestämma till vem premiepensionen till efterlevande skall utges.

Av andra stycket framgår att detta måste ske genom ett skriftligt

meddelande till Premiepensionsmyndigheten.

Någon anknytning till FAL:s reglering i fråga om meddelanden om

förmånstagarförordnande och förmånstagare har inte gjorts. Sådana

företeelser som oåterkalleliga förmånstagarförordnanden och enskild

egendom genom förmånstagarförordnande skulle te sig främmande i ett

socialförsäkringssystem. En annan sak är att man vid tillämpningen av

bestämmelserna om efterlevandeskydd i premiepensionssystemet i vissa

fall kan hämta vägledning från vad som allmänt gäller om förmånstagar-

förordnande och förmånstagare inom privat livförsäkring. Det bör dock

betonas att överföringen av rättigheter till efterlevande enligt den före-

slagna lagen inte är en åtgärd av civilrättslig karaktär (jfr avsnitt 19.1).

Andra styckets andra mening förutser den situationen att pensions-

spararen har meddelat vem han vill skall ha premiepensionen till efter-

levande men att hans önskan av någon anledning inte går att uppfylla.

Skälet till detta kan vara att den utsedda personen är avliden eller har

upphört att tillhöra kretsen av tillåtna mottagare. Exempelvis kan pen-

sionsspararen och hans make ha skilt sig. Skälet kan också vara att den

berättigade helt eller delvis avstår från pensionen. Även i den situationen

skall rätten till pensionen gå vidare till den person som därnäst är berät-

tigad till den.

Om den som uppbär premiepensionen till efterlevande avlider under

utbetalningsperioden, kan rätten till pensionen övergå till någon annan,

förutsatt att det finns någon sådan anhörig som avses i 1 § första stycket

3. Vem som i detta skede skall ha pensionen bestäms då som om pen-

sionsspararen hade avlidit vid den tidpunkt när den nya bestämningen

skall göras. På grund av regeln i första stycket andra meningen får dock

pensionsspararens barn uppbära pensionen även om de har fyllt 20 år

under mellantiden under förutsättning att de inte var 20 år vid spararens

dödsfall. Om det finns flera berättigade barn skall pensionen delas lika

mellan dem.

6 § För den som har fått rätt till premiepension till efterlevande enligt 1

§ gäller de bestämmelser som avser pensionsspararen i

 7 kap. 4 § om premiepensionskonto,

 4 § lagen (1998:000) med vissa bestämmelser om Premiepensions-

myndigheten om återbäring, och

 7 § lagen med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten

om information till pensionsspararna.

I denna paragraf anges vilka bestämmelser i denna avdelning som skall

gälla för den som har fått rätt till premiepension till efterlevande enligt

1 §. Skälet till detta är att bestämmelserna annars bara gäller för pen-

sionsspararen.

Nästa avdelning innehåller också bestämmelser för efterlevande.

Vissa bestämmelser anger, på samma sätt som förevarande paragraf, att

vissa andra bestämmelser också skall gälla för den som har fått rätt till

premiepension till efterlevande. Som exemepel på sådana bestämmelser

kan nämnas 14 kap. 5 §. Ett liknande exempel finns i 12 kap. 4 §. Andra

bestämmelser är direkt tillämpliga även på efterlevande. Reglerna om

utbetalning av pension i 12 kap. 5-8 §§ gäller i huvudsak både för den

som är berättigad till ålderspension och för den som är berättigad till

premiepension till efterlevande. Detsamma gäller i princip reglerna om

överklagande m.m. i 13 kap. och bestämmelserna om utmätning, pre-

skription m.m. i 15 kap.

Registreringen på premiepensionskonton är en förutsättning för myn-

dighetens årsbesked till den berättigade. Som redan framhållits i kom-

mentaren till 7 kap. 4 § kommer det dock inte att vara lika många upp-

gifter som skall antecknas på ett konto för en person som har rätt till

premiepension till efterlevande som för en pensionssparare. De mest

intressanta uppgifterna är naturligtvis de om belopp och tider för

återstående utbetalningar.

Som framgår av 10 kap. 1 § skall pensionens storlek bestämmas av det

inkomstbasbelopp som gällde när pensionsspararen avled. I stället har

bestämmelsen i 4 § lagen (1998:000) med vissa bestämmelser om Pre-

miepensionsmyndigheten om återbäring gjorts tillämplig. Med hänsyn

till att återbäringen skall fördelas enligt den s.k. kontributionsmetoden

kan man emellertid inte vänta sig att det skall bli fråga om några stora

återbäringsbelopp.

Efterlevandeskydd under pensionstiden

7 § Efter ansökan av pensionsspararen skall

Premiepensionsmyndigheten meddela efterlevandeskydd under

pensionstiden för en pensionssparare som är gift eller som är ogift och

stadigvarande sammanbor med någon som är ogift och som spararen

tidigare varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med.

Skyddet innebär att det vid pensionsspararens död till spararens

efterlevande make eller sammanboende betalas ut livsvarig pension till

efterlevande.

Omfattningen av efterlevandeskyddet skall beräknas med utgångspunkt

i tillgodohavandet på pensionsspararens premiepensionskonto, varvid

pensionsspararens egen premiepension skall räknas om. Beräkningarna

skall göras så att pensionsspararens egen premiepension och

premiepensionen till efterlevande blir lika stora när samma andel av

pensionen tas ut.

Efterlevandeskyddet gäller bara om pensionsspararen vid sin död var

gift med eller stadigvarande sammanbodde med den person med vilken

han var gift eller sammanboende vid ansökan om skyddet. I fråga om

sammanboende som inte är gifta med varandra krävs också att inte någon

av dem var gift med någon annan vid dödsfallet.

I paragrafen behandlas det föreslagna efterlevandeskyddet under pen-

sionstiden. Kretsen av anhöriga som berättigar pensionsspararen att

teckna efterlevandeskydd enligt denna paragraf är snävare än den krets

som anges i 1 § första stycket 3 genom att barn inte finns med. Endast

makar, registrerade partner och sammanboende av det tidigare angivna

slaget kommer i fråga.

Det bör uppmärksammas att båda makarna i ett äktenskap (eller mot-

svarande) kan begära efterlevandeskydd enligt paragrafen. Det ger den

mest stabila inkomstbilden för makarna, eftersom samma månadsbelopp

kommer att utgå så länge någon av dem lever.

Ett efterlevandeskydd av detta slag kan inte flyttas över på en ny make

eller motsvarande. Om det ursprungliga förhållandet blir upplöst och

pensionsspararen senare ingår ett nytt äktenskap eller motsvarande, kan

han få efterlevandeskydd i det förhållandet bara efter en ny ansökan en-

ligt 8 § andra stycket.

I en situation kan emellertid efterlevandeskyddet börja gälla igen,

trots att det ursprungliga förhållandet har upplösts, nämligen om

pensionsspararen på nytt gifter sig med eller börjar leva tillsammans

med samma partner. Bestämmelsen i tredje stycket är utformad bl.a. för

att fånga upp sådana situationer. Huruvida parterna har varit gifta vid en

tidpunkt och ogifta sammanboende vid en annan spelar inte någon roll.

Om de var sammanboende vid ansökningstillfället eller vid dödsfallet är

förutsättningen bara att inte någon av dem då var gift med någon annan.

Huvudregeln är att skyddet upphör när äktenskapet eller motsvarande

blir upplöst, och då har pensionsspararen rätt enligt 9 § att på nytt få för-

säkringen omräknad till att bara gälla på hans liv. Däremot har spararen -

till skillnad från vad som gäller under aktivtiden - inte rätt att säga upp

efterlevandeskyddet under pensionstiden av andra skäl, t.ex. med hänvis-

ning till ändrade ekonomiska förhållanden för någon av makarna. Under

pensionstiden kan det ofta vara risk för moturval på så sätt att det verk-

liga skälet är att den andra makens hälsa har försämrats påtagligt och

pensionsspararen räknar med att det blir han som blir den efterlevande. I

konsekvens härmed skall inte pensionsspararens egen pension höjas

igen, om den andra maken dör.

Om pensionsspararen uppbar partiell premiepension vid sin död, bör

Premiepensionsmyndigheten ta kontakt med den efterlevande och ta

reda på hur stor andel av pensionen som han vill ta ut; reglerna om

partiellt uttag gäller också för efterlevande som har rätt till

premiepension enligt denna paragraf. Om detta av någon anledning inte

lyckas, finns det skäl att välja en utbetalning av full pension.

8 § En ansökan om efterlevandeskydd enligt 7 § skall göras samtidigt

med att pensionsspararen första gången begär att få ut premiepension.

Skyddet börjar då gälla vid ingången av den första månad för vilken pre-

miepension skall betalas ut till pensionsspararen.

Om pensionsspararen senare ingår äktenskap eller inleder ett sådant

sammanboende som avses i 7 § första stycket, får ansökan göras inom

tre månader från det att äktenskapet ingicks eller sammanboendet

inleddes. Detta gäller dock inte om pensionsspararen var gift eller

sammanboende med samma person när spararen första gången begärde

att få ut premiepension.

I fall som avses i andra stycket första meningen inträder skyddet vid

det första månadsskiftet ett år efter det att ansökan kom in till Premie-

pensionsmyndigheten.

Ansökan om efterlevandeskyddet skall göras samtidigt med att

pensionsspararen för första gången begär att få ut sin premiepension.

För den som har missat detta tillfälle går det alltså inte att skapa ett nytt

tillfälle genom att återkalla pensionsuttaget och sedan på nytt begära att

pensionen skall betalas ut.

För att ansökan skall kunna göras vid det tillfället krävs att pensions-

spararen då är gift, registrerad partner eller sammanboende i ett sådant

förhållande som avses i 7 §. För den som senare går in i ett sådant för-

hållande löper en ansökningstid om tre månader från det att äktenskapet

ingicks eller motsvarande. För att minska risken för moturval gäller

dock i dessa fall en karenstid av ett år.

Det bör observeras att möjligheten att ansöka om efterlevandeskydd

inom tre månader från det att ett nytt förhållande inleddes står öppen

också för den som levde i ett annat förhållande vid den tidpunkt då han

för första gången begärde att få ut sin premiepension. Detta gäller

oavsett om han då begärde efterlevandeskydd för sin partner i det

förhållandet eller inte. Om han gjorde det, har det skyddet i praktiken

upphört att gälla på grund av bestämmelsen i 7 § tredje stycket.

Däremot uppstår det inte någon ny anslutningsmöjlighet för pensions-

spararen om han t.ex. gifter sig med den person som han var sammanbo-

ende med redan när han begärde att få ut sin premiepension (andra

stycket andra meningen).

9 § Om äktenskapet eller sammanboendet upplöses på annat sätt än

genom dödsfall, skall Premiepensionsmyndigheten på begäran av pen-

sionsspararen räkna om försäkringen till att gälla bara på spararens liv.

Om det äktenskap eller den sammanlevnad som berättigade pensions-

spararen att ansluta sig till efterlevandeskyddet blir upplöst, har

pensionsspararen rätt att få försäkringen omräknad till att gälla bara på

hans eget liv. Skälet till att myndigheten inte skall företa en sådan

omräkning utan att pensionsspararen har begärt det är bl.a. att det annars

skulle uppstå en olikhet mellan upplösning av äktenskap och registrerat

partnerskap å den ena sidan och upplösning av samboförhållande å den

andra. Det är enkelt för myndigheten att få uppgift om ett upplöst

äktenskap eller registrerat partnerskap men däremot inte om ett upplöst

samboförhållande. Ett annat skäl är att den omständigheten att ett

äktenskap har upplösts inte alltid innebär att också sammanlevnaden

upphör. Före detta makar som fortfarande lever tillsammans kanske vill

behålla skyddet även efter äktenskapsskillnaden.

10 § För den som har fått rätt till premiepension till efterlevande enligt

7 § gäller sedan pensionsspararen avlidit de bestämmelser i denna avdel-

ning som avser pensionsspararen med undantag för 9 kap. 1 § första me-

ningen om tidigaste tidpunkt för uttag av pension, och 10 kap. 1 9 och

11 §§ om efterlevandeskydd.

I paragrafen anges vilka bestämmelser i denna avdelning om pensions-

spararen som skall gälla för den som sedan pensionsspararen avlidit har

fått rätt till premiepension till efterlevande enligt 7 §. Paragrafen mot-

svarar alltså 6 §, som gäller för efterlevandeskyddet under aktivtiden,

men lagtekniken är den omvända. Medan det i 6 § anges vilka bestäm-

melser som skall gälla, anges i förevarande paragraf vilka bestämmelser

som inte skall gälla. Paragrafen har fått sin slutliga utformning i enlighet

med det förslag som Lagrådet lämnat.

Av 12 kap. 4 § framgår att det utan ansökan utges pension fr.o.m.

månaden efter den då pensionsspararen avled. I 12 kap. 6 § anges att

pensionsspararens egen pension utges t.o.m. den månad då han avlider.

Samma utbetalningsrutin gäller för det fall den som uppbär pension i

egenskap av efterlevande avlider. Som framhållits i avsnitt 22.3 bör det

inte vara möjligt för den som har fått rätt till premiepension till efter-

levande att i sin tur omvandla sin rätt till en premiepension till efter-

levande för en ny make eller motsvarande, som kanske sedan i sin tur

skulle begära efterlevandeskydd för ytterligare en ny make.

Gemensamma bestämmelser

11 § Om någon inom den krets som avses i 1 § första stycket 3 har

begått ett brott som anges i 100 a § lagen (1927:77) om försäkringsavtal

mot pensionsspararen eller mot någon annan inom samma krets eller har

medverkat till ett sådant brott på det sätt som sägs i 100 a § lagen om

försäkringsavtal, skall det som där föreskrivs om förlust av rätt till för-

säkringsersättning gälla rätt till premiepension till efterlevande enligt

1 §.

Detsamma gäller om den som skulle ha haft rätt till premiepension till

efterlevande enligt 7 § har begått ett brott som anges i 100 a § lagen om

försäkringsavtal mot pensionsspararen eller har medverkat till ett sådant

brott på det sätt som sägs där.

I författningskommentaren till 5 § har angetts att någon koppling inte

gjorts till FAL:s regler om förmånstagarförordnande och förmånstagare.

I ett avseende föreslås dock en sådan anknytning. Det gäller de

situationer som beskrivs i 100 a § FAL, nämligen när en förmånstagare

uppsåtligen dödar försäkringstagaren, den försäkrade eller en

förmåntagare med bättre rätt än han själv eller annars förorsakar

försäkringstagarens, den försäkrades eller sådan förmånstagares död

genom uppsåtligt allvarligt våldsbrott. I sådana fall har förmånstagaren

förverkat sin rätt till försäkringsersättningen. För att undvika stötande

resultat bör detsamma gälla inom premiepensionssystemet. En

hänvisning till 100 a § FAL har därför tagits in i denna paragraf.

Första stycket, som redaktionellt utformats på det sätt som Lagrådet

föreslagit, gäller den situationen att pensionsspararen har tecknat efter-

levandeskydd under aktivtiden. Andra stycket avser motsvarande situa-

tion under pensionstiden.

Om den som skulle ha varit berättigad till premiepension till efter-

levande enligt 1 § har förverkat sin rätt till denna enligt förvarande para-

graf, gäller vad som i 5 § andra stycket föreskrivs om till vem pension

skall utges.

12 § Närmare föreskrifter för verkställighet av lagens bestämmelser om

efterlevandeskydd meddelas av regeringen eller den myndighet rege-

ringen bestämmer.

Bestämmelsen markerar att närmare verkställighetsföreskrifter kan

lämnas i fråga om efterlevandeskyddet. Det torde t.ex. bli aktuellt när

det gäller skyddet före pensionstiden och beskrivningen av vad som är

olycksfall.

11 kap. Premiepensionsmyndighetens kostnader

1 § De kostnader för Premiepensionsmyndighetens skötsel av

premiepensionssystemet som inte täcks på annat sätt skall täckas genom

årliga avgifter som dras av från tillgodohavandena på pensionsspararnas

premiepensionskonton.

Myndigheten bestämmer när avgifterna skall tas ut. Avgifterna dispo-

neras av myndigheten.

Avgifterna skall bestämmas så att de beräknas täcka det aktuella årets

kostnader med skälig fördelning mellan pensionsspararna. Härvid skall

hänsyn tas till under- eller överskott från det föregående året.

Avgifterna skall helt eller delvis anges som en procentsats av tillgodo-

havandet på varje pensionssparares premiepensionskonto vid ingången av

det år som avgifterna avser. De belopp som tillförs pensionsspararnas

premiepensionskonton när pensionsrätt för premiepension för det

närmast föregående året har fastställts skall räknas med i underlaget för

avgifterna, även om pensionsrätten fastställs efter årsskiftet. När

procentsatsen fastställs får myndigheten utgå från en uppskattning av det

sammanlagda värdet av tillgodohavandena på pensionsspararnas

premiepensionskonton.

Regeringen får meddela närmare föreskrifter om uttaget av avgifter

för Premiepensionsmyndighetens kostnader.

I paragrafen beskrivs det årliga avgiftsuttaget för att täcka Premiepen-

sionsmyndighetens kostnader. Ämnet har behandlats i avsnitt 23.3. De

kostnader som skall tas ut är de som "inte täcks på annat sätt". Denna

reservation syftar i första hand på bestämmelserna i 2 § första stycket

som säger att pensionsspararen i vissa situationer är skyldig att genom

direktavdrag från sitt premiepensionskonto bära kostnaderna för

åtgärder som han själv har begärt.

Av bestämmelserna i första stycket framgår att det har lämnats åt Pre-

miepensionsmyndigheten att bestämma den närmare tidpunkten för av-

giftsuttaget. Ett skäl för detta är att avgiftsuttaget kommer att behöva

samordnas med en rad andra åtgärder som mynnar ut i att årsbesked

skickas ut till pensionsspararna (se avsnitt 35).

Av praktiska skäl anges det att avgifterna formellt skall vara definitiva

trots att de grundas på en uppskattning av hur stora myndighetens kost-

nader under året kommer att bli. I enlighet med Lagrådets påpekande

anges i tredje stycket också att avgifterna skall bestämmas med skälig

fördelning mellan pensionsspararna. Syftet med den formuleringen är att

ange en norm som underlag för bemyndigandet till regeringen i femte

stycket. Ett system med preliminära avgifter och slutavräkning skulle bli

alltför omständligt. I stället föreslås att en avstämning mellan faktiska

kostnader och avgifter skall göras vid årets slut och att resultatet skall

beaktas när avgifterna för det följande året bestäms. Detta är i linje med

tanken att premiepensionssystemet skall vara ett slutet ekonomiskt sys-

tem. Ett eventuellt överskott skall inte kunna dras in till staten, och inte

heller skall några statliga bidrag till administrationen förekomma.

Som framgått tidigare skall pensionsrätt för ett visst år fastställas

mellan december året efter intjänandeåret och mars det därpå följande

året. Därefter skall tilldelning av avkastningen från den tillfälliga förvalt-

ningen ske. Av fjärde stycket i paragrafen framgår att den nya pensions-

rätten skall tas med i beräkningen av avgiften, även om pensionsrätten

har fastställts efter årsskiftet. Som huvudregel är det annars

behållningen per årsskiftet som skall läggas till grund för avgiftsuttaget.

Att den pensionsrätt som just har fastställts skall beaktas är en

konsekvens av att avgifterna skall betalas i förskott. Om den nya

pensionsrätten inte beaktades skulle den som kom in i systemet för

första gången inte betala någon avgift alls första året.

Procentsatsen för avgiftsuttaget skall helt eller delvis fastställas på

grundval av en uppskattning av det sammanlagda värdet av pensions-

spararnas tillgodohavanden. På så sätt kan avgifter tas ut i den takt som

pensionsrätter fastställs. Avgiftsuttaget enligt denna paragraf kan dock

inte ske före det år som avgiften avser. Det viktigaste skälet för det är

att avkastningen från den tillfälliga förvaltningen inte är känd förrän

efter årsskiftet.

Avgifterna skall dras av från tillgodohavandena på pensionsspararnas

premiepensionskonton. I fråga om sådana pensionssparare som har valt

livränta med garanterade belopp enligt 9 kap. 2 § sker avgiftsuttaget en-

bart genom en anteckning på deras premiepensionskonton och mot-

svarande ändring i myndighetens egen redovisning.

I sista stycket finns ett bemyndigande för regeringen att besluta om

den närmare tekniken och grunderna för avgiftsuttaget.

2 § Återkallelse av uttag av premiepension, nytt uttag av pension efter

återkallelse samt ändring av den andel av pensionen som tas ut skall be-

kostas av pensionsspararen genom att kostnaden för åtgärden dras av

från tillgodohavandet på spararens premiepensionskonto.

På samma sätt skall en pensionssparare som tagit emot överförd pen-

sionsrätt från make enligt 4 kap. 7 § svara för minskad arvsvinst och

övriga kostnader på grund av överföringen efter skälig fördelning av

dessa kostnader. Ett sådant avdrag från premiepensionskontot skall be-

räknas lika för män och kvinnor.

För kostnader som föranleds av de i paragrafen nämnda åtgärderna svarar

innehavaren av premiepensionskontot. Bestämmelserna i andra stycket

kommenteras utförligt i avsnitt 14.5. De tar sikte på den förlust i arvs-

vinst och de administrativa kostnader som kan uppkomma genom över-

föringar av pensionsrätt mellan makar. Dessa förluster och kostnader

skall stanna inom det kollektiv som tar emot överförd pensionsrätt. Ett

uttag skall göras från mottagarens premiepensionskonto beräknat enligt

försäkringsmässiga principer. Återbäring kan lämnas med stöd av 4 §

lagen (1998:000) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndig-

heten.

Fjärde avdelningen. Utbetalning och överklagande m.m.

12 kap. Utbetalning av pension m.m.

Ansökan om uttag och återkallelse m.m.

1 § Ålderspension enligt denna lag betalas ut efter ansökan. Sådan an-

sökan skall göras skriftligen hos den allmänna försäkringskassan. En

pensionsberättigad som är född under något av åren 1938 1953 och

som uppbär inkomstpension utan att ha rätt till tilläggspension skall

dock, utan särskild ansökan, erhålla tilläggspension från och med den

månad då han eller hon fått rätt till sistnämnda pension.

Om en person som har rätt till ålderspension enligt denna lag och är

inskriven hos en allmän försäkringskassa inte tre månader före ingången

av den månad då han eller hon fyller 70 år har ansökt om uttag av

inkomst- eller tilläggspension, skall den allmänna försäkringskassan

utreda om den pensionsberättigade vill ta ut ålderspension. För den som

månaden före den då han eller hon fyller 65 år har uppburit

förtidspension eller särskild efterlevandepension enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring skall motsvarande gälla, om ansökan

om inkomst- eller tilläggspension enligt denna lag inte har gjorts senast

förstnämnda månad.

Detta kapitel innehåller allmänna bestämmelser om utbetalning av pen-

sion och om samordning med annan ersättning. Bestämmelserna träder i

kraft först den 1 januari 2001 utom vad gäller 5 8 §§ som såvitt avser

premiepension till efterlevande före pensionstiden skall börja tillämpas

redan den 1 januari 1999. Även utbetalning av garantipension skall i

huvudsak följa motsvarande bestämmelser, se prop. 1997/98:152

Garantipension, m.m.

I förevarande paragrafs första stycke, vars inledning formulerats efter

förslag av Lagrådet, anges att för uttag av ålderspension enligt lagen

krävs ansökan som skall göras skriftligen hos den allmänna försäkrings-

kassan. Detta gäller även uttag av premiepension även om beslut om

sådan pension fattas av Premiepensionsmyndigheten (se 13 kap. 2 §). I

första stycket anges också att den som uppbär inkomstpension och blir

berättigad till allmän tilläggspension enligt denna lag skall erhålla den

senare pensionen utan ansökan. Den situation detta avser är när en

person som tidigare inte tillgodoräknats pensionspoäng för tre år ändå

uppbär inkomstpension. Den allmänna tilläggspensionen skall då utges

från och med januari månad efter det år då pensionspoäng för det tredje

året har tjänats in.

Som anges i avsnitt 25.1 skall, om inte den enskilde begär annat,

ålderspension normalt betalas ut senast fr.o.m. 70 års ålder eller, om

den pensionsberättigade uppbär förtidspension eller särskild

efterlevandepension enligt AFL, senast fr.o.m. 65 års ålder. Enligt

andra stycket är därför den allmänna försäkringskassan skyldig att, om

inget uttag av inkomst- eller tilläggspension har gjorts dessförinnan, viss

tid före den månad den pensionsberättigade fyller 70 år respektive när

den pensionsberättigade fyller 65 år, utreda om han eller hon vill

senarelägga sitt uttag av ålderspension ytterligare eller inte. Det räcker

därvid inte att enbart skicka ansökningshandlingar till den

pensionsberättigade och utgå från att han eller hon önskar skjuta upp sitt

uttag om ansökan därefter inte kommer in. Det kan alltså, som utvecklas

närmare i nämnda avsnitt, bli nödvändigt att söka upp den

pensionsberättigade för att utröna hans eller hennes vilja. Som

föreskrivs i 4 § förvaltningslagen skall försäkringskassan därvid lämna

den enskilde den hjälp han eller hon behöver. Den i denna paragraf

angivna utredningsskyldigheten föreligger dock endast om den

pensionsberättigade är inskriven i en allmän försäkringskassa vid det

aktuella tillfället.

Utredningsskyldigheten enligt andra stycket gäller alltså om den en-

skilde vill skjuta upp sitt uttag av ålderspension ytterligare och gör

därvid ingen skillnad på inkomst-, tilläggs- eller premiepension.

Däremot inträder utredningsskyldigheten endast om varken inkomst-

eller tilläggspension tagits ut till någon del. Skulle inkomst- eller

tilläggspension ha tagits ut men inte premiepension inträder inte här

angiven utredningsskyldighet. Emellertid kommer den enskilde i

sistnämnda fall att löpande erhålla årlig information om sitt

premiepensionstillgodohavande. När det gäller den som uppbär

förtidspension görs ingen skillnad mellan den som uppbär hel och den

som uppbär partiell förtidspension.

2 § Ålderspension skall utges från och med den månad som anges i an-

sökan, dock tidigast från och med månaden efter det att ansökan kom in

till den allmänna försäkringskassan.

Har den pensionsberättigade uppburit förtidspension eller särskild

efterlevandepension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

omedelbart före 65 års ålder får inkomst- och tilläggspension beviljas

för högst tre månader före ansökningsmånaden, dock tidigast från och

med den månad då den pensionsberättigade fyllde 65 år.

Den tidpunkt vid vilken pension enligt denna lag tidigast får tas ut regle-

ras i 5 kap. 1 §, 6 kap. 1 § och 9 kap. 1 § medan det i första stycket i

denna paragraf anges från vilken tidpunkt pension skall beviljas en pen-

sionsberättigad. Här anges att en pensionsberättigad som ansökt om pen-

sion skall beviljas sådan fr.o.m. den månad som anges i ansökan.

Pension får dock tidigast avse tid fr.o.m. månaden efter den då ansökan

har inkommit till försäkringskassan. Har ansökan i stället kommit till

Premiepensionsmyndigheten skall det anses som om ansökan kommit in

till försäkringskassan samma dag och den enskilde förlorar därvid ingen

tid. Detta följer av bestämmelserna i 15 kap. 10 §.

Eftersom pension normalt sett kan beviljas tidigast från och med

månaden efter ansökningsmånaden skulle, såvitt avser en pensionsberät-

tigad som omedelbart före 65 års ålder uppbär förtidspension eller sär-

skild efterlevandepension, den fördröjning som uppstår genom att

utredningsskyldigheten enligt 1 § inträder först om ansökan inte har

gjorts månaden före den då den pensionsberättigade fyller 65 år, kunna

innebära att den pensionsberättigade under någon eller några månader

inte erhåller vare sig förtidspension, särskild efterlevandepension eller

ålderspension. Därför föreskrivs i paragrafens andra stycke att

inkomst- och tilläggspension i dessa situationer får beviljas högst tre

månader retroaktivt, dock inte tidigare än från och med den månad

varunder den pensionsberättigade fyller 65 år. Däremot skall inte

premiepension beviljas retroaktivt enligt denna regel. Skälet till detta är

att premiepensionen beräknas med utgångspunkt i fondandelarnas värde

vid tidpunkten för pensionsuttaget. Detta innebär att om en person som

omedelbart före 65 års ålder uppbär förtidspension eller särskild

efterlevandepension ansöker om såväl inkomst- som premiepension den

månad han eller hon fyller 65 år och anger att ansökan avser fr.o.m. den

månaden, kommer inkomstpension kunna beviljas fr.o.m. den i ansökan

angivna månaden medan premiepension kommer att kunna beviljas först

fr.o.m. månaden närmast därefter.

3 § Vad som föreskrivs i 1 § första stycket och 2 § första stycket gäller

också i fråga om ökat uttag av ålderspension enligt denna lag.

Återkallelse eller minskning av uttag av ålderspension enligt denna lag

får göras genom skriftlig anmälan till den allmänna försäkringskassan.

Ändringen skall göras från och med den månad som anges i anmälan,

dock tidigast från och med månaden efter den månad då anmälan kom in

till den allmänna försäkringskassan. Har uttag av ålderspension enligt

denna lag tidigare återkallats eller minskats får dock ny återkallelse

eller minskning av sådant uttag inte avse tid före sex månader efter det

att den tidigare återkallelsen eller minskningen började gälla.

Denna paragraf avser ändrat uttag av ålderspension. Som framgår av

5 kap. 1 §, 6 kap. 1 § och 9 kap. 1 § får pensionsuttag begränsas till att

avse en andel av ålderspensionen. En pensionsberättigad person har där-

med stora möjligheter att anpassa sitt pensionsuttag till den för honom

eller henne aktuella arbetssituationen.

Första stycket avser ökning av pensionsuttag och gäller såväl

inkomstpension och tilläggspension som premiepension. Därvid gäller

samma bestämmelser om ansökan m.m. i 1 § första stycket och 2 §

första stycket som för nytt uttag av pension. Detta innebär att det krävs

en skriftlig ansökan för att öka pensionsuttaget då en partiell pension

utges och att pensionsuttaget får ökas tidigast fr.o.m. månaden efter det

att ansökan inkom till försäkringskassan. Skulle ansökan i stället

inkomma till Premiepensionsmyndigheten skall den enligt 15 kap. 10 §

anses ha kommit in till försäkringskassan samma dag.

I andra stycket föreskrivs att återkallelse eller minskning av uttag av

ålderspension får göras genom skriftlig anmälan till försäkringskassan

senast månaden före den månad då återkallelsen eller minskningen avses

börja gälla. Liksom när det gäller nytt eller ökat uttag av ålderspension

spelar det därvid inte någon roll för bedömningen av vid vilken tidpunkt

som anmälan kom in, om den inkom till försäkringskassan eller till Pre-

miepensionsmyndigheten. Bestämmelserna om från vilken tidpunkt en

anmälan om återkallelse eller minskning får verkan har utformats i

enlighet med förslag av Lagrådet.

Av skäl som utvecklats närmare i avsnitt 18.1 har också införts en be-

gränsning av hur ofta uttag av pension får återkallas respektive minskas.

Det måste ha förflutit sex månader från det att en tidigare återkallelse

eller minskning började gälla innan ny återkallelse eller minskning kan

få verkan. Själva anmälan om återkallelse eller minskning av uttagen

pension får naturligtvis ges in under denna sexmånadersperiod men

någon verkan får den inte förrän nämnda tid gått ut. Begränsningen gäller

endast återkallelse och minskning och inget hindrar att uttagen pension

ökas med endast någon eller några månaders mellanrum.

4 § Premiepension till efterlevande utges utan ansökan från och med

månaden efter den då pensionsspararen eller den som tidigare hade rätt

till pensionen har avlidit. Den som har fått rätt till premiepension till

efterlevande enligt 10 kap. 7 § får återkalla uttaget av sådan pension och

ändra den andel av pensionen som tas ut. I sådana fall gäller 3 § andra

stycket. Vid nytt uttag efter återkallelse och vid ökat uttag gäller 1 §

första stycket första och andra meningarna och 2 § första stycket.

Av denna paragraf framgår att ansökan inte krävs för utbetalning av pre-

miepension till efterlevande. Sådan pension betalas ut från och med

månaden efter den då den som hade tecknat efterlevandeskyddet avled.

Om den som uppbär premiepension till efterlevande enligt 10 kap. 1 §

(efterlevandeskydd före pensionstiden) avlider och rätten till efterlevan-

deskyddet övergår till annan, betalas pensionen ut till honom eller henne

från och med månaden efter den då den tidigare berättigade avled.

Sådan premiepension till efterlevande som skall utges enligt bestäm-

melserna i 10 kap. 7 § (efterlevandeskydd under pensionstiden) får åter-

kallas och minskas enligt de regler som gäller för ålderspension i 3 §

andra stycket. Vid nytt uttag efter återkallelse och vid ökat uttag av sådan

pension krävs liksom för ålderspension att den pensionsberättigade läm-

nar in en ansökan till försäkringskassan. Efterlevandeskyddet skall då

utges från och med den månad som anges i ansökningen, dock inte tidi-

gare än från och med månaden efter den då ansökan kom in till försäk-

ringskassan eller Premiepensionsmyndigheten (se 15 kap. 10 §).

Utbetalning av pension

5 § Pension enligt denna lag skall betalas ut månadsvis. Årspension som

beräknas komma att uppgå till högst 2 400 kronor skall dock, om det

inte finns särskilda skäl, betalas ut i efterskott en eller två gånger per år.

Efter överenskommelse med den pensionsberättigade får utbetalning

även i annat fall ske en eller två gånger per år.

Vid beräkning av inkomst- och tilläggspension för månad skall den

årspension från vilken beräkningen utgår avrundas till närmaste hela

krontal som är jämnt delbart med tolv. Vid denna beräkning skall nämnda

pensioner som skall betalas ut samtidigt anses som en pension.

Premiepension och premiepension till efterlevande avrundas

månadsvis till närmaste hela krontal.

Paragrafens första stycke motsvarar i princip 16 kap. 4 § första stycket

AFL i dess lydelse fr.o.m. den 1 januari 1999. Pension enligt denna lag

skall som huvudregel betalas ut månadsvis. Om den sammanlagda

årspensionen beräknas komma att uppgå till högst 2 400 kronor skall

dock utbetalningen ske i efterskott en eller två gånger per år.

Utbetalning bör då ske på ordinarie utbetalningsdag i juni respektive

december. Av skattetekniska skäl bör om utbetalning sker en gång per

år den sammanförda utbetalningen alltid ske i december månad.

Eftersom storleken på den månatliga premiepensionen, om den är

uttryckt i fondandelar, kan komma att variera månad för månad bl.a. be-

roende på förändringarna i fondandelarnas värde, kan årspensionen inte

exakt beräknas i förväg. En ungefärlig beräkning får därför göras av pen-

sionens storlek när bedömning skall göras om pensionen skall betalas ut

månadsvis eller mer sällan. Utbetalning av pension för annan period än

månadsvis skall ske utan den pensionsberättigades samtycke men om det

finns särskilda skäl kan denna regel frångås.

Avrundning av inkomst- och tilläggspension skall enligt bestämmelsen

i andra stycket göras på det sammanlagda beloppet av dessa förmåner.

Premiepensionen, som i vissa fall kan variera månad för månad, skall

enligt tredje stycket avrundas för sig och månadsvis. Detsamma gäller

premiepension till efterlevande.

6 § Pension enligt denna lag skall utges till och med den månad då den

pensionsberättigade har avlidit eller till och med månaden före den må-

nad då rätten till pensionen annars har upphört. I 10 kap. finns bestäm-

melser om att rätt till premiepension till efterlevande i vissa fall skall

övergå till annan om den som har haft rätt till pensionen har avlidit.

Första meningen i denna paragraf, som har formulerats i enlighet med

förslag av Lagrådet, motsvarar i princip 16 kap. 9 § första meningen

AFL och anger att pension enligt denna lag skall betalas ut t.o.m. den

månad den pensionsberättigade avlidit om inte rätten till pension

dessförinnan har upphört. Premiepension till efterlevande enligt 10 kap.

1 § (efterlevandeskydd före pensionstiden) utges i högst fem år.

Beträffande sådan pension har också gjorts en hänvisning till 10 kap. där

det i 5 § tredje stycket andra meningen finns bestämmelser om att rätten

till sådan pension, vid den berättigades död under utbetalningsperioden,

övergår till den som vid det dödsfallet har den bästa rätten till

pensionen. Regeln i förevarande paragraf innebär alltså inte att rätten till

premiepension till efterlevande helt upphör i ett sådant fall utan endast

att utbetalning till den först berättigade, eller dennes dödsbo, skall göras

till och med dödsfallsmånaden. Utbetalning till den därefter berättigade

påbörjas månaden närmast efter (se 4 §).

7 § För utbetalning av pension enligt denna lag till någon som är bosatt

utomlands får den som beslutar om sådan pension kräva bevis för att rätt

till pensionen fortfarande föreligger.

Paragrafen motsvarar 16 kap. 13 § AFL. Bestämmelsen har betydelse

för möjligheten att infordra s.k. levnadsbevis.

8 § Om en person som är berättigad till pension enligt denna lag i

väsentlig omfattning har fått sin försörjning genom ekonomiskt bistånd

enligt socialtjänstlagen (1980:620) utan villkor om återbetalning, får

retroaktivt beviljad sådan pension betalas ut till socialnämnden till den

del den motsvarar vad socialnämnden sammanlagt har betalat ut till den

pensionsberättigades och dennes familjs försörjning för den tid som den

retroaktiva pensionen avser.

Denna paragraf motsvarar med redaktionella ändringar 17 kap. 1 § andra

stycket AFL.

Samordning med livränta

9 § För en pensionsberättigad som har rätt till livränta på grund av ob-

ligatorisk försäkring enligt lagen (1916:235) om försäkring för

olycksfall i arbete, lagen (1929:131) om försäkring för vissa

yrkessjukdomar eller lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller

som enligt annan lag eller särskild författning eller enligt regeringens

förordnande har rätt till annan livränta, som bestäms av eller betalas ut av

Riksförsäkringsverket, skall inkomstpensionen och tilläggspensionen

minskas enligt vad som sägs i andra stycket. Motsvarande skall gälla i

fall då livränta utges enligt utländsk lagstiftning om

yrkesskadeförsäkring. Minskning skall däremot inte ske på grund av

livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller annan

livränta som bestäms med tillämpning av nämnda lag. Medför en skada

för vilken livränta har börjat utges återigen sjukdom som berättigar till

sjukpenning, skall det anses som om livränta utgavs under

sjukdomstiden. Har livränta eller del därav eller livränta för viss tid bytts

ut mot ett engångsbelopp, skall det vid beräkning enligt andra stycket

anses som om livränta utges eller som om den livränta som utges har

höjts med ett belopp som svarar mot engångsbeloppet enligt de vid

utbytet tillämpade försäkringstekniska grunderna.

Summan av inkomstpension, tilläggspension och garantipension enligt

lagen (1998:000) om garantipension skall minskas med tre fjärdedelar

av varje livränta som överstiger en sjättedel av prisbasbeloppet enligt 1

kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och som den

pensionsberättigade uppbär som skadad. Minskning skall därvid i första

hand göras på garantipensionen och därefter på tilläggspensionen.

Sammanlagd pension enligt denna lag skall dock aldrig, på grund av

bestämmelserna i denna paragraf, för månad räknat understiga 13

procent av prisbasbeloppet för den som är ogift och 11,5 procent av

prisbasbeloppet för den som är gift.

Bestämmelsen motsvarar i huvudsak nuvarande samordningsbestäm-

melse i 17 kap. 2 § AFL i de situationer när ålderspension och så kallad

yrkesskadelivränta utges samtidigt. En motsvarande samordningsbe-

stämmelse har i departementspromemorian Ds 1997:66 föreslagits

införas i lagen om garantipension med den skillnaden att samordning

beträffande inkomstgrundad ålderspension endast skall ske med

egenlivränta och inte med efterlevandelivränta.

Samordning skall ske på så sätt att pensionsbeloppet minskas med tre

fjärdedelar av den livränta som överstiger en sjättedels prisbasbelopp

enligt 1 kap. 6 § AFL. Såväl inkomstgrundad ålderspension som garanti-

pension skall minskas. Dock skall, såvitt avser den inkomstgrundade

ålderspensionen, minskning inte ske av premiepensionen. Reduceringen

skall i första hand ske på garantipensionen och därefter på tilläggs-

pensionen.

I likhet med nuvarande regler finns en regel om att den pensionsberät-

tigade alltid skall ha rätt till ett visst minsta pensionsbelopp av det

belopp som skulle ha utgetts om reducering enligt denna bestämmelse

inte hade skett. Detta belopp är för månad räknat för en ogift person 13

% av prisbasbeloppet och för en gift person 11, 5 % av samma

basbelopp. I nuvarande pensionssystem avser det minsta

pensionsbeloppet endast folkpensionen. Garantipensionen är dock till

skillnad från folkpensionen inte någon baspension som utges till alla. En

bestämmelse om ett minsta pensionsbelopp som skall förbehållas den

pensionsberättigade vid samordning kan därför inte enbart ta sikte på

garantipensionen. Den föreslagna regeln om ett minsta pensionsbelopp

fritt från samordning avser i denna bestämmelse därför den

inkomstgrundade ålderspensionen inklusive premiepension samt, av skäl

som utvecklats i avsnitt 25.4, även premiepensionen till efterlevande.

13 kap. Överklagande m.m.

Beslut m.m.

1 § Beslut i ärende om pensionsgrundande inkomst skall fattas av den

skattemyndighet som är behörig att fatta beslut enligt 2 kap. 1, 3 och 5

§§ skattebetalningslagen (1997:483).

Att en försäkrads pensionsgrundande inkomst skall fastställas av skatte-

myndighet och vilken skattemyndighet som är beslutsmyndighet framgår

av denna paragraf.

Av hänvisningen till 2 kap. 1 § skattebetalningslagen följer att beslut

om pensionsgrundande inkomst skall fattas av skattemyndigheten där

den enskilde skall vara folkbokförd den 1 november året före det år då

beslutet skall fattas, dvs. vanligtvis den 1 november intjänandeåret. Om

den enskilde varit bosatt här i landet under intjänandeåret utan att detta

medfört att han eller hon bort bli folkbokförd här den angivna dagen,

skall skattemyndigheten där han eller hon först var bosatt eller

stadigvarande vistades under året fatta beslut om pensionsgrundande

inkomst. För vissa näringsidkare som bedriver verksamhet här i landet

gäller i stället att det är den skattemyndighet där den skattskyldige är

registrerad enligt särskilda regler i skattebetalningslagen som beslutar

om den pensionsgrundande inkomsten (2 kap. 3 §

skattebetalningslagen). Beträffande personer för vilka särskild

inkomstskatt skall erläggas enligt lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta är det den skattemyndighet som

fattar beslut om särskild inkomstskatt som även skall besluta om

pensionsgrundande inkomst. Om det inte finns någon behörig

skattemyndighet skall Skattemyndigheten i Stockholm besluta om

pensionsgrundande inkomst. Det senare torde framför allt bli aktuellt

för utländska sjömän som saknar anknytning till Sverige.

Även beslut om ändring och omprövning av beslut som fattats av

skattemyndigheten skall meddelas av den skattemyndighet som för till-

fället är behörig att fatta beslut enligt bestämmelserna i

skattebetalningslagen. Ett beslut om pensionsgrundande inkomst kan

därmed komma att omprövas av en annan skattemyndighet än den som

meddelade det ursprungliga beslutet. Detta är samma princip som gäller

för andra beslut av skattemyndigheten enligt bestämmelserna i

skattebetalningslagen.

2 § Beslut enligt 7 11 kap. och beslut enligt 14 kap. som avser premie-

pension skall fattas av Premiepensionsmyndigheten. Premiepensions-

myndigheten skall även i övrigt handlägga ärenden som rör premie-

pension.

I denna paragraf föreskrivs att Premiepensionsmyndigheten skall fatta

beslut samt handlägga ärenden som rör premiepension och hanteringen

av premiepensionsmedel. Myndigheten skall dock inte fatta beslut om

pensionsrätt för premiepension, eftersom beslut enligt 4 kap. skall

fattas av försäkringskassan (jmf. 4 §) .

3 § Beslut som avses i 1 och 2 §§ får fattas genom automatisk databe-

handling när skälen för beslutet får utelämnas enligt 20 § första stycket

1 förvaltningslagen (1986:223).

Beslut får även sättas upp i form av elektroniska dokument. Med ett

elektroniskt dokument avses en upptagning som har gjorts med hjälp av

automatisk databehandling och vars innehåll och utställare kan verifieras

genom ett visst tekniskt förfarande.

Denna paragraf motsvarar i stort sett vad som hittills gällt enligt 1 a och

1 b §§ LBP. Dessa bestämmelser har införts för att möjliggöra en

utökad datorisering av skatteförvaltningens ärendehantering och för att

den pappersbaserade hanteringen skall kunna ersättas med elektroniska

dokument och elektroniska akter. Denna möjlighet behöver även

Premiepensionsmyndigheten ha.

Att beslut får fattas genom automatisk databehandling när skälen för

beslutet får utelämnas enligt 20 § förvaltningslagen innebär inte att be-

slutet inte får motiveras.

4 § Andra beslut enligt denna lag än sådana som avses i 1 och 2 §§ skall

fattas av den allmänna försäkringskassa där den försäkrade är eller skall

vara inskriven enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring vid tid-

punkten för beslutet. För personer som inte är eller skall vara inskrivna

vid någon försäkringskassa skall sådana beslut fattas av Stockholms läns

allmänna försäkringskassa .

Den försäkringskassa som avses i första stycket skall även handlägga

andra ärenden enligt denna lag än sådana som avses i 1 och 2 §§.

Ändring och omprövning av beslut enligt denna lag som har meddelats

av en allmän försäkringskassa skall göras av samma försäkringskassa.

Av bestämmelserna i förevarande paragraf framgår att andra beslut enligt

denna lag skall fattas av allmän försäkringskassa. Det gäller t.ex. fast-

ställande av andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande

inkomst, pensionsrätt och pensionspoäng, årlig inkomst- och

tilläggspension m.m. Här anges också vilken försäkringskassa som skall

fatta dessa beslut.

Av första stycket framgår att det i första hand är den försäkringskassa

där den försäkrade är eller skall vara inskriven enligt AFL vid tidpunkten

för beslutet som skall fatta beslutet. Vilken försäkringskassa en

försäkrad skall vara inskriven hos avgörs i första hand av

folkbokföringen den 1 november året före det år inskrivningen avser (se

1 kap. 4 § andra stycket AFL).

För den som inte är eller borde vara inskriven hos någon försäkrings-

kassa är det Stockholms läns allmänna försäkringskassa som skall fatta

beslut.

Andra stycket i denna paragraf avser annan handläggning av olika

frågor enligt lagen. Det gäller t.ex. att ta emot anmälningar som skall

göras enligt 15 kap., utfärda underrättelser m.m. Den försäkringskassa

som enligt första stycket är behörig att fatta beslut skall även handlägga

sådana ärenden.

En anmälan om överlåtelse av pensionsgrundande belopp för barnår

m.m. som skall göras gemensamt av två personer som är inskrivna vid

två olika försäkringskassor, bör få lämnas till den försäkringskassa där

någon av dem är inskriven. Regeringen avser att lämna föreskrifter

härom i förordning.

Enligt tredje stycket skall ändring och omprövning av ett beslut som

har meddelats av den allmänna försäkringskassan, på motsvarande sätt

som gäller för andra beslut enligt AFL, beslutas av den försäkringskassa

som fattat det ursprungliga beslutet.

5 § Beslut enligt 3 och 4 kap. samt beslut om inkomst- och tilläggspen-

sion får fattas genom automatisk databehandling av Riksförsäkrings-

verket för en allmän försäkringskassas räkning när skälen för beslutet

får utelämnas enligt 20 § första stycket 1 förvaltningslagen (1986:223).

För sådana beslut som avses i första stycket skall ändring och

omprövning, liksom andra åtgärder som enligt denna lag eller annan

författning skall vidtas med avseende på beslutet, i stället vidtas av den

försäkringskassa som enligt 4 § är behörig vid tidpunkten för åtgärden.

Av första stycket följer att beslut enligt 3 4 kap., såsom beslut om

andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst och

beslut om pensionsrätt, liksom beslut om inkomstpension och

tilläggspension får fattas genom automatisk databehandling. Det fattas

då av Riksförsäkringsverket för försäkringskassans räkning. Detta

innebär att det fortfarande är försäkringskassan som är beslutsinstans i

dessa frågor men Riksförsäkringsverket beslutar i stället för

försäkringskassan i de fall då beslutet tillkommer med stöd av ADB. Det

är försäkringskassan såsom det beslutande organet som avgör om ett

beslut av en eller annan anledning inte bör beslutas genom ADB, t.ex. på

grund av att beslutet bör innehålla en utförligare motivering. Även beslut

som fattas genom automatisk databehandling får, som angetts i

kommentaren till 3 §, motiveras.

Eftersom det är försäkringskassan som är beslutsinstans skall

ändringar och omprövningar av beslutet göras av försäkringskassan.

Enligt andra stycket gäller därför att beslut som har fattats av

Riksförsäkringsverket för försäkringskassans räkning, skall ändras och

omprövas av den försäkringskassa som vid tillfället för ändringen eller

omprövningen är behörig att fatta beslut enligt bestämmelserna i 4 §.

Även andra åtgärder, som t.ex. att överlämna ett överklagande som

kommit in i rätt tid och att avvisa en begäran om omprövning som

kommit in för sent, ankommer på den försäkringskassan. Enligt ett

avgörande av Regeringsrätten från den 25 april 1997, mål nr. 5820/96,

(RÅ 1997 ref.13) skall ett beslut som måste omprövas innan det får

överklagas, prövas av länsrätten i det län inom vilket den myndighet som

har omprövat ärendet har sitt säte.

6 § Vad som sägs i 1, 2 och 4 §§ gäller inte om något annat följer av an-

nan bestämmelse i denna lag eller av annan författning.

Enligt denna paragraf gäller inte bestämmelserna i 1, 2 och 4 §§ angåen-

de vilken myndighet eller försäkringskassa som är behörig att fatta

beslut eller handlägga ärenden enligt denna lag om annat föreskrivs

antingen i lagen eller i annan författning. I EU:s regelverk finns t.ex.

särskilda bestämmelser om ansökan om pension. Även framtida

bestämmelser i förordning eller av Riksförsäkringsverket utfärdade

föreskrifter angående t.ex. vilken försäkringskassa som är behörig att

besluta om pension för vissa grupper av personer eller att beslut om

ändring av utgående pension och återbetalning på grund av beslut om

ändrad pensionsrätt skall fattas av den försäkringskassa som beslutar om

den ändrade pensionsrätten, medför ett undantag från lagens regler.

Preciseringen av vilka bestämmelser som undantaget avser har gjorts

efter påpekande av Lagrådet.

Ändring av beslut

7 § Ett beslut enligt denna lag skall ändras om det föranleds av en änd-

ring som gjorts i beräkningsunderlaget för beslutet eller av en ändring av

ett beslut enligt skattebetalningslagen (1997:483) som avser egenavgift.

Detsamma gäller om det efter en ändring av taxeringen står klart att pen-

sionsrätt för premiepension, till följd av bestämmelserna i 4 kap. 5 §,

inte skulle ha tillgodoräknats.

Ett beslut om pensionsrätt och pensionspoäng skall också ändras när

det följer av bestämmelserna i 4 kap. 4 § eller 8 § andra stycket om obe-

talda avgifter.

Ändring enligt första stycket första meningen av ett beslut om pen-

sionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp skall

göras endast om storleken av inkomsten eller beloppet skulle öka eller

minska med minst 1 000 kronor. Den som beslutet avser skall

skriftligen underrättas om ändringen och om hur man begär omprövning

av beslutet.

I paragrafens första stycke regleras skyldigheten att ex officio ändra ett

beslut om det föranleds av en ändring som gjorts beträffande

beräkningsunderlaget för beslutet. Med beräkningsunderlag avses

framför allt den försäkrades taxering eller, beträffande andra

pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst samt

pensionsrätt eller pensionspoäng, den pensionsgrundande inkomsten.

Pensionsrätt kan också behöva ändras med anledning av en ändring som

görs av ett pensionsgrundande belopp. En ändring som görs av

pensionsrätten eller pensionspoängen medför givetvis att pensionen

behöver ändras.

Även beslut som innebär att egenavgiften för den försäkrade ändras

skall föranleda följdändring enligt denna paragraf. Om arbetsgivarav-

giften för den försäkrades arbetsgivare/uppdragsgivare ändras kan om-

prövning ske enligt 13 kap. 13 § andra stycket.

Slutligen skall en ändring av den försäkrades taxering, som innebär att

förvärvsvillkoret inte längre är uppfyllt, medföra en omräkning av den

premiepensionsrätt som eventuellt fastställts för pensionsgrundande be-

lopp för s.k. barnår eller plikttjänstgöring.

Följdändringar enligt första stycket skall göras oavsett av vilken

anledning beslutet har ändrats, t.ex. om skattemyndigheten har beslutat

om eftertaxering eller efter domstols dom.

För försäkrade som skall erlägga egenavgift skall pensionsrätten

ändras om det föranleds av bestämmelserna i 4 kap. 4 eller 8 § jämfört

med 16 kap. 12 § skattebetalningslagen. Detta framgår av andra stycket.

Det är inte den försäkrades pensionsgrundande inkomst som skall

minskas i detta fall utan pensionsrätten. Om avgifterna för inkomster av

annat förvärvsarbete inte har erlagts till fullo inom föreskriven tid är det

därmed inte möjligt att ersätta pensionsrätt för sådan inkomst med

pensionsrätt för andra pensionsgrundande belopp som räknats av enligt

den s.k. takregeln i 3 kap. 2 §.

Om pensionsrätt för den person för vilken beslut om pensionsrätt änd-

rats enligt denna paragraf har överfört premiepensionsrätt till sin make,

kan även makens pensionsrätt behöva ändras. Detta regleras i följande

paragraf.

För att undvika att alltför små ändringar skall behöva företas, vilket

kan verka onödigt framför allt för den enskilde, har i tredje stycket

tagits in en begränsning när det gäller ändring till följd av ändringar i

beräkningsunderlaget för beslut om pensionsgrundande inkomst och

beslut om andra pensionsgrundande belopp. Begränsningen gäller

däremot inte ändring av pensionsrätt t.ex. därför att det efter en taxering

visar sig att pensionsrätt för premiepension har tillgodoräknats trots att

så inte skulle ha skett enligt bestämmelserna i 4 kap. 5 § om

förhållandena då varit kända.

Av tredje stycket framgår också att den försäkrade alltid skall under-

rättas skriftligen om ett beslut om ändring. Normalt är det den

beslutande myndigheten själv som bestämmer om en

beslutsunderrättelse till en part, som inte begärt skriftlig underrättelse,

skall ske skriftligen eller muntligen samt om underrättelsen skall sändas

i vanligt brev eller överlämnas på något annat sätt. Underrättelse behöver

vidare inte ske om det är uppenbart obehövligt (21 § förvaltningslagen).

I denna paragraf har dock föreskrivits att den enskilde alltid skall

underrättas om beslut om ändring och att alla sådana underrättelser skall

vara skriftliga. Att underrättelsen skall innehålla skälen för beslutet

följer av 20 § förvaltningslagen.

Om skattemyndigheten ändrar den pensionsgrundande inkomsten och

försäkringskassan ändrar de andra pensionsgrundande beloppen och

dessa ändringar tar ut varandra så att fastställd pensionsrätt inte påverkas,

måste den försäkrade ändå underrättas om de företagna ändringarna. Det

kan nämligen ha betydelse i framtiden om den försäkrade vill få pen-

sionsrättsbeslutet omprövat. Om ändringen är av betydelse för den en-

skilde, kan denne dessutom begära omprövning av ändringsbeslutet sär-

skilt, se kommentaren till 9 §. Av denna anledning har det också före-

skrivits att det skall framgå av underrättelsen hur man begär omprövning.

Enligt 21 § förvaltningslagen behöver annars bara beslut som går part

emot innehålla en underrättelse om hur man överklagar beslutet.

Denna bestämmelse har även kommenterats i avsnitt 27.3. Ändring i

ett beslut kan dessutom förekomma enligt reglerna om självrättelse i

26 § förvaltningslagen.

8 § Överförd pensionsrätt för premiepension skall ändras om ett beslut

för den som överfört pensionsrätten har ändrats och detta föranleder en

ändring av den överförda pensionsrätten.

I paragrafen regleras det fall då en person har fått premiepensionsrätt

överförd till sig enligt bestämmelserna i 4 kap. och ett beslut för den

make som överfört pensionsrätten därefter ändras av någon anledning.

Om detta har betydelse för storleken på den överförda premiepensions-

rätten skall en följdändring göras även av denna. Som framgår av kom-

mentaren till 9 § kan den som fått pensionsrätt för premiepension över-

förd till sig inte begära omprövning av beslutet om storleken på den

överförda pensionsrätten.

Andra situationer när pensionsrätt m.m. för en person måste räknas

om på grund av beslut som rör en annan person behandlas i 13 §.

Omprövning av beslut

9 § Ett beslut enligt denna lag skall omprövas om den som beslutet avser

begär det eller om det finns andra skäl. Omprövning skall dock inte

göras av beslut som meddelats enligt 11 eller 13 §.

Ett beslut om pensionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrun-

dande belopp får omprövas på begäran av den enskilde bara i samband

med att beslutet om pensionsrätt eller pensionspoäng omprövas. Ett be-

slut om pensionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrundande be-

lopp får dock omprövas även om inte pensionsrätt eller pensionspoäng

påverkas, om det är av betydelse för den enskilde. Härvid skall samma

bestämmelser gälla som för omprövning av beslut om pensionsrätt och

vad som då sägs om allmän försäkringskassa skall, när det gäller om-

prövning av beslut om pensionsgrundande inkomst, i stället avse skatte-

myndighet.

Om, vid omprövning av ett beslut om pensionsrätt eller

pensionspoäng, prövning skall göras av den pensionsgrundande inkomst

som legat till grund för beslutet, skall försäkringskassan överlämna

ärendet i den delen till skattemyndigheten för omprövning av beslutet

om denna inkomst.

Denna paragraf innehåller bestämmelser om när omprövning kan ske av

beslut enligt lagen. Av första stycket framgår att sådan omprövning skall

ske på begäran av den som beslutet avser eller, om det finns andra skäl

för det, dvs. om någon av myndigheterna respektive försäkringskassan på

eget initiativ anser att ett beslut bör omprövas. Rätten för den enskilde

att begära omprövning är här begränsad till den som beslutet avser i

stället för den som beslutet angår, vilket brukar vara det vanliga för

förvaltningsbeslut. Skälet till detta är bl.a. att t.ex. en person till vilken

den försäkrade har överfört pensionsrätt för premiepension inte skall ha

möjlighet att klaga på den pensionsrätt som fastställts för den

försäkrade.

I bedömningen av om det finns andra skäl för omprövning än den en-

skildes begäran ingår att omprövningen bör avse en fråga eller ett belopp

som är av någon betydelse. På motsvarande sätt som gäller för ompröv-

ningar enligt AFL gäller också här att omprövning inte får göras av ett

beslut som redan har omprövats enligt 11 eller 13 §. Ett sådant beslut

får i stället överklagas direkt till allmän förvaltningsdomstol.

Möjligheten för enskild att begära omprövning av ett beslut om pen-

sionsgrundande inkomst och andra pensionsgrundande belopp är enligt

andra stycket begränsad. Som tidigare redovisats i bl.a. avsnitt 27.4 får

skattemyndighets beslut om pensionsgrundande inkomst och allmän för-

säkringskassas beslut om andra pensionsgrundande belopp i princip bara

omprövas i samband med omprövning av försäkringskassans beslut om

pensionsrätt eller pensionspoäng. Det kan dock förekomma situationer

då det för den enskilde är av betydelse att få ett beslut om pensionsgrun-

dande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp omprövat utan att

omprövningen medför någon ändring av pensionsrättens eller pensions-

poängens storlek. Så kan t.ex. vara fallet om den försäkrade har fått viss

inkomst hänförd till inkomst av annat förvärvsarbete men den försäkrade

anser att det är en inkomst av anställning. Eftersom detta har betydelse

för frågan om vem som skall betala ålderspensionsavgiften bör den för-

säkrade i detta fall kunna få omprövning av beslutet. Detsamma gäller

om den försäkrade ännu inte uppfyllt förvärvsvillkoret och anser att den

pensionsgrundande inkomsten bör vara högre och det

pensionsgrundande beloppet lägre än vad som beslutats. När omprövning

sker i dessa fall gäller i stort sett samma bestämmelser som gäller vid

omprövning av pensionsrätt.

Av tredje stycket framgår att försäkringskassan, vid omprövning av be-

slut om pensionsrätt eller pensionspoäng, skall överlämna ärendet till

skattemyndigheten för omprövning av myndighetens beslut om den pen-

sionsgrundande inkomsten om omprövningen skall omfatta även detta

beslut.

10 § Om den som ett beslut avser har avlidit får även annan som är be-

rörd av beslutet begära omprövning av detta.

Bestämmelsen innebär att även om en försäkrad har avlidit så kan frågan

om hans eller hennes pensionsrätt, pensionspoäng m.m. omprövas på be-

gäran av den som är berörd av beslutet. Det är framför allt den som är

berättigad till någon form av efterlevandepension som kan komma i

fråga. I detta fall gäller bestämmelserna i 9 § andra stycket även för

denna person. Sedan ett beslut har omprövats på begäran av en efter-

levande har denne också enligt 17 § möjlighet att överklaga beslutet.

11 § Den som vill begära omprövning enligt 9 eller 10 § skall göra detta

skriftligen. Begäran om omprövning av ett beslut enligt 4 kap. skall ha

kommit in till allmän försäkringskassa före utgången av året efter det

fastställelseår som beslutet avser. I fråga om annat beslut skall begäran

om omprövning ha kommit in inom två månader från det att den som be-

gär omprövningen fick del av beslutet.

Gör den som begär omprövning sannolikt att han eller hon inte inom

två månader före utgången av den tid som anges i första stycket andra

meningen har fått kännedom om ett beslut eller annan handling med upp-

gift om vad som har beslutats, skall begäran om omprövning i stället ha

kommit in inom två månader från den dag då den som begär ompröv-

ningen fick sådan kännedom.

Beslut om pensionsrätt och pensionspoäng liksom beslut om pensions-

grundande inkomst och andra pensionsgrundande belopp skall ändras

enligt 7 § om de påverkas av en ändring av den försäkrades taxering.

Tiderna för begäran om omprövning enligt denna lag behöver därigenom

inte vara desamma som enligt taxeringslagen. Så som anförts i avsnitt

27.4 har därför för de nyss nämnda besluten, liksom för beslut om

vårdår, den tid inom vilken den försäkrade kan begära omprövning

bestämts till ett år efter fastställelseåret. Detta framgår av paragrafens

första stycke. Vad som här föreskrivs om omprövning av beslut om

pensionsrätt gäller också omprövning av beslut om pensionsgrundande

inkomst och andra pensionsgrundande belopp när de får omprövas

särskilt (se 9 § andra stycket).

I fråga om andra beslut som meddelas av försäkringskassan eller Pre-

miepensionsmyndigheten enligt denna lag (främst beslut om utbetalning

av pension) föreskrivs samma tid för begäran om omprövning som gäller

för beslut av försäkringskassan enligt AFL, dvs. två månader från den dag

då klaganden fick del av beslutet (20 kap. 13 § andra stycket AFL).

För det fall den försäkrade inte inom den tid som anges ovan har fått

kännedom om ett beslut föreskrivs i andra stycket att en begäran om

omprövning får inkomma inom två månader från det att han eller hon

fick kännedom om beslutet.

Till skillnad från i förslaget i lagrådsremissen föreskrivs här ingen

särskild regel vad gäller begäran om omprövning av en beslutad

pensionsrätt som påverkas av att försäkringskassan meddelat ett nytt

beslut för en annan försäkrad som tillgodoräknats pensionsgrundande

belopp för barnår. I sådana fall skall i stället omprövning göras enligt

13 § tredje stycket utan begäran av den enskilde, se vidare avsnitt 27.4.

12 § Om en begäran om omprövning har kommit in till Premiepensions-

myndigheten eller till en skattemyndighet, en allmän försäkringskassa

eller en allmän förvaltningsdomstol, som inte har fattat det överklagade

beslutet, skall begäran om omprövning sändas till den som har meddelat

beslutet. Har begäran kommit in till någon av nämnda myndigheter eller

en försäkringskassa inom den tid som anges i 11 §, skall den anses som

inkommen i rätt tid.

Bestämmelserna i första stycket gäller också om en begäran om om-

prövning har kommit in till Riksförsäkringsverket inom den tid som an-

ges i 11 §.

Bestämmelsen motsvarar i princip 20 kap. 13 § första stycket AFL och

6 kap. 5 § tredje stycket taxeringslagen till vilken hänvisning finns i 11 §

sista stycket LBP.

13 § Om ett beslut enligt 2 4 kap. omprövas utan att den enskilde har

begärt detta, skall omprövningsbeslutet meddelas inom ett år efter fast-

ställelseåret. Ett annat beslut enligt denna lag får omprövas, utan att den

enskilde har begärt detta, inom två månader från det att beslutet med-

delades, om omprövningen är till hans eller hennes fördel. En ompröv-

ning till den enskildes nackdel av ett annat beslut än ett beslut enligt 2

4 kap. får ske bara när det finns anledning till omprövning enligt andra

eller tredje stycket.

Om ett beslut har blivit felaktigt på grund av att den som beslutet avser

har lämnat oriktiga uppgifter eller har underlåtit att fullgöra en uppgifts-

eller anmälningsskyldighet enligt denna eller annan lag, får omprövning

ske också efter de tidpunkter som anges i första stycket. Detsamma

skall i fråga om premiepension till efterlevande gälla om

pensionsspararen eller den som tidigare hade rätt till sådan pension

lämnat oriktiga uppgifter eller underlåtit att lämna uppgifter enligt vad

som nu sagts. Omprövning efter nämnda tidpunkter får också göras om

det först därefter har visat sig att beslutet har fattats på uppenbart

felaktigt eller ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga

skäl eller om beslutet påverkas av en ändring av ett beslut enligt

skattebetalningslagen (1997:483) angående arbetsgivaravgift.

Om ett beslut omprövas på grund av att det påverkas av en ändring som

har gjorts beträffande ett beslut om pensionsgrundande belopp eller

pensionsrätt som avser en annan person än den försäkrade, får ompröv-

ning ske också efter de tidpunkter som anges i första stycket.

I paragrafen finns bestämmelser rörande omprövning på initiativ av en

skattemyndighet, en allmän försäkringskassa eller Premiepensionsmyn-

digheten. I första stycket anges de tider inom vilken ett omprövningsbe-

slut normalt skall meddelas. Om omprövningen gäller ett beslut enligt

2 4 kap., dvs. om pensionsgrundande inkomst, annat pensionsgrundande

belopp, pensionsrätt, pensionspoäng eller vårdår, skall beslutet

meddelas inom ett år efter fastställelseåret (se 1 kap. 8 §). Andra beslut

än beslut enligt 2 4 kap. skall omprövas inom två månader från det att

beslutet meddelades. De får inte heller omprövas annat än till den

enskildes fördel om det inte finns förutsättningar för omprövning enligt

vad som följer av andra eller tredje stycket i denna paragraf.

Om omprövningen föranleds av att den som beslutet avser lämnat

oriktiga uppgifter eller underlåtit att fullgöra en uppgifts- eller anmäl-

ningsskyldighet enligt denna eller annan lag, föreskrivs inte någon tids-

frist inom vilken omprövningen måste göras. Detta framgår av andra

stycket. Det torde framför allt få betydelse om försäkringskassan får

kännedom om att en försäkrad som tillgodoräknats pensionsgrundande

belopp för barnår har haft förvärvsinkomster i utlandet som inte beaktats

vid beräkningen av detta belopp eller om försäkringskassan får

kännedom om att en person inte har varit försäkrad enligt denna lag men

någon ändrad folkbokföring inte har anmälts till myndigheterna. Denna

bestämmelse gäller också beträffande premiepension till efterlevande

om pensionsspararen eller den som tidigare erhållit sådan pension har

lämnat en oriktig uppgift e.dyl.

Det är vidare möjligt att utan begränsning i tiden ompröva ett beslut

som blivit felaktigt på grund av att underlaget för beslutet var uppenbart

felaktigt eller ofullständigt eller om det föreligger andra synnerliga

skäl. Det kan t.ex. gälla situationer då ett beslut blivit fel på grund av att

uppgifterna i något register som användes då beslutet fattades var fel

eller att uträkningar eller liknande blivit fel till följd av något systemfel.

En sådan omprövning kan då göras både när det är till fördel och när det

är till nackdel för den försäkrade. En omprövning med stöd av

bestämmelsen i detta stycke kräver att det föreligger uppenbart fel eller

synnerliga skäl, som ett systemfel, varför den inte torde komma att

tillämpas särskilt ofta. Även här gäller att alltför små och betydelselösa

fel inte bör medföra någon omprövning.

Slutligen kan omprövning enligt andra stycket ske, om det vid av be-

stämmande av avgiftsunderlaget för arbetsgivaren t.ex. beslutas att ett

belopp, som ingår i inkomst av anställning, inte skall inräknas i avgifts-

underlaget. Om detta påverkar beräkningen av den pensionsgrundande

inkomsten för en enskild vars inkomst inte längre skall anses som in-

komst av anställning, skall dennes pensionsgrundande inkomst

omprövas.

Av tredje stycket följer att inte heller när omprövningen föranleds av

att pensionsgrundande belopp eller pensionsrätt för den försäkrade på-

verkas av ändring av pensionsgrundande belopp eller pensionsrätt för en

annan försäkrad, föreskrivs någon viss tidsfrist inom vilken ompröv-

ningen måste göras. De situationer då omprövning med stöd av denna

regel kan bli aktuell är t.ex. om försäkringskassan ändrar ett beslut om

pensionsrätt för en förälder till ett barn, som tillgodoräknats

pensionsgrundande belopp för barnår, därför att försäkringskassan efter

omprövning funnit att föräldern i fråga inte uppfyller förutsättningarna

för att tillgodoräknas beloppet. Då skall i stället den andra föräldern

tillgodoräknas belopp om han eller hon uppfyller förutsättningarna

härför och försäkringskassan får då ompröva hans eller hennes

pensionsrätt även efter den tid som anges i första stycket. Detsamma

gäller om en förälder som inte har tillgodoräknats pensionsgrundande

belopp för barnår efter att ha överklagat försäkringskassans beslut om

pensionsrätt för honom eller henne, förklaras vara den av föräldrarna

som för det aktuella året skall tillgodoräknas beloppet. Omprövning till

nackdel för den förälder som inte skall tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår får då göras även om den tid inom

vilken omprövning enligt andra stycket skall ske, har löpt ut. Detta kan

jämföras med bestämmelserna i 4 kap. 13 § andra stycket punkt 1 och

20 § taxeringslagen angående omprövning och eftertaxering till följd av

taxeringsbeslut rörande annan skattskyldig.

Omprövningsbeslut enligt denna paragraf måste föregås av ett

kommuniceringsförfarande i enlighet med vad som föreskrivs i 15 kap.

3 §. Detta innebär att om ett beslut tas upp till omprövning skall den

enskilde få tillfälle att yttra sig i ärendet innan ett nytt beslut fattas.

Bestämmelserna om olika tidsfrister i denna paragraf medför ingen

inskränkning i de möjligheter till ändring av beslut som regleras i 7 §. I

vissa fall kan det också bli aktuellt med återbetalning av pension enligt

vad som följer av 14 kap. 1 §.

14 § Ett beslut om pensionsgrundande inkomst skall omprövas av

skattemyndighet om en allmän försäkringskassa enligt 9 § tredje stycket

har överlämnat ett ärende för omprövning.

Som tidigare redovisats i kommentaren till 9 § får den allmänna försäk-

ringskassan inte själv ompröva ett beslut av skattemyndigheten angående

pensionsgrundande inkomst. Försäkringskassan skall i stället överlämna

ett sådant ärende till skattemyndigheten för omprövning. I denna

paragraf föreskrivs därför att skattemyndigheten skall ompröva ett

beslut angående den pensionsgrundande inkomsten om

försäkringskassan överlämnat ett ärende till myndigheten för

omprövning.

15 § Har omprövning begärts av ett beslut och överklagar Riksförsäk-

ringsverket samma beslut, skall beslutet inte omprövas utan ärendet i

stället överlämnas till allmän förvaltningsdomstol. Den enskildes

begäran om omprövning skall då anses som ett överklagande.

Bestämmelsen motsvarar 20 kap. 10 § tredje stycket AFL.

16 § En fråga enligt denna lag som redan har avgjorts av en allmän för-

valtningsdomstol får inte omprövas av en skattemyndighet, en allmän

försäkringskassa eller Premiepensionsmyndigheten.

Liknande bestämmelser finns i 20 kap. 10 a § AFL och i 11 § LPB finns

det en hänvisning till en motsvarande bestämmelse i taxeringslagen. Om

omprövning begärs av en fråga som redan har avgjorts skall myndigheten

respektive försäkringskassan meddela ett avvisningsbeslut.

Överklagande av beslut

17 § Ett beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltnings-

domstol av den som beslutet avser eller, om denne har avlidit, av annan

som är berörd av beslutet samt av Riksförsäkringsverket. En enskild får

dock endast överklaga sådana beslut som har tillkommit genom ompröv-

ning. Även beslut som innebär att en begäran om omprövning har av-

visats får överklagas av den enskilde. En enskilds överklagande av ett

annat beslut skall anses som en begäran om omprövning.

Bestämmelsen i 33 § fjärde stycket förvaltningsprocesslagen

(1971:291) gäller inte avvisningsbeslut enligt denna lag som har med-

delats av en försäkringskassa, en skattemyndighet eller Premiepensions-

myndigheten.

Försäkringskassan beslut om pensionsrätt eller pensionspoäng liksom

andra beslut som försäkringskassan eller Premiepensionsmyndigheten

fattar enligt denna lag får enligt första stycket överklagas till allmän

förvaltningsdomstol av den enskilde som beslutet i fråga avser, eller om

denne har avlidit, av annan som är berörd av beslutet samt av

Riksförsäkringsverket. Talerätten för den enskilde har kommenterats vid

9 och 10 §§. Den enskilde kan endast överklaga ett beslut som har till-

kommit genom omprövning. Detta motsvarar vad som gäller enligt

20 kap. 11 § AFL. Eftersom samtliga beslut enligt denna lag kommer att

fattas av tjänsteman, behöver inte detta anges särskilt i den här lagen.

Även ett beslut varigenom försäkringskassan har avvisat en begäran om

omprövning får överklagas av den enskilde. Stycket har formulerats i

enlighet med förslag av Lagrådet.

Andra stycket har införts efter lagrådsgranskningen enligt vad som

närmare utvecklas i avsnitt 27.5. Innebörden av bestämmelsen är att

beslut om anvisning enligt denna lag som har meddelats av en

försäkringskassa, en skattemyndighet eller Premiepensionsmyndigheten

kan överklagas på samma sätt som andra beslut. Utan denna

undantagsbestämmelse skulle beslut om avvisning av ett överklagande

endast kunna prövas av en instans medan beslut om avvisning av en

begäran om omprövning skulle få överklagas utan begränsning.

Överklagande av enskild

18 § Ett överklagande från en enskild skall ha kommit in till den myn-

dighet eller den allmänna försäkringskassa som gjort omprövningen

inom två månader från den dag då klaganden fick del av beslutet om

omprövning eller avvisning.

Bestämmelserna i 12 § om begäran om omprövning skall tillämpas i

fråga om överklagande av en enskild.

Av första stycket framgår att ett överklagande från en enskild skall ha

kommit in inom två månader från det att han eller hon fick del av beslu-

tet. Samma tidsfrist gäller här oberoende av om beslutet t.ex. avser pen-

sionsrätt eller pension.

Andra stycket hänvisar till 12 § och innebär att ett överklagande som

inom föreskriven tid kommit in till Premiepensionsmyndigheten, en

skattemyndighet, en allmän försäkringskassa eller en allmän förvalt-

ningsdomstol, som inte meddelat beslutet, eller till

Riksförsäkringsverket, skall anses ha kommit in i rätt tid. Den som

erhållit överklagandet skall översända detta till rätt instans.

Att det är den som meddelat det överklagade beslutet som skall pröva

om överklagandet har kommit in i rätt tid och som också skall avvisa ett

överklagande som kommit in för sent följer av 24 § förvaltningslagen.

Av 25 § förvaltningslagen följer vidare att om inte överklagandet avvisas

så skall överklagandet jämte övriga handlingar i ärendet överlämnas till

den förvaltningsdomstol som skall pröva överklagandet.

Överklagande av Riksförsäkringsverket

19 § Om Riksförsäkringsverket överklagar ett beslut enligt 2 4 kap.

skall överklagandet ha kommit in före utgången av året efter

fastställelseåret. Om beslutet har meddelats efter den 31 oktober året

efter det fastställelseår som beslutet avser, får överklagandet dock

komma in inom två månader från den dag då det överklagade beslutet

meddelades.

Överklagar Riksförsäkringsverket ett annat beslut som meddelats

enligt denna lag skall överklagandet ha kommit in inom två månader från

den dag då beslutet meddelades.

För överklagande enligt första och andra styckena gäller bestämmel-

serna i 12 § första stycket.

I paragrafen anges den tid inom vilken ett överklagande från Riksförsäk-

ringsverket skall ha kommit in. Av första stycket framgår att när det

gäller beslut enligt 2 4 kap., dvs. beslut om pensionsgrundande inkomst,

andra pensionsgrundande belopp, pensionsrätt, pensionspoäng och vård-

år, skall överklagandet ha inkommit före utgången av fastställelseåret.

Dessutom gäller särskilda regler för de fall då beslutet meddelats efter

den 31 oktober året efter fastställelseåret. Tidsfristerna har anpassats

till vad som gäller för omprövning på begäran av den enskilde.

För andra beslut enligt denna lag har överklagandetiderna anpassats till

vad som gäller enligt AFL (se 20 kap. 13 § andra stycket AFL). Då skall

överklagandet ha inkommit inom två månader från dagen då beslutet

meddelades. Detta framgår av andra stycket.

Liksom när det gäller överklagande av enskild skall bestämmelserna i

12 § om när ett överklagande i rätt tid kommit in till Premiepen-

sionsmyndigheten, en skattemyndighet, en allmän försäkringskassa eller

en allmän förvaltningsdomstol som inte meddelat beslutet, tillämpas vid

överklagande av Riksförsäkringsverket. Detta anges i paragrafens tredje

stycke.

Att den som meddelat det överklagade beslutet skall avvisa över-

klagandet om det har kommit in för sent och annars överlämna det till

domstolen tillsammans med övriga handlingar i ärendet följer som tidi-

gare nämnts av bestämmelserna i 24 och 25 §§ förvaltningslagen.

Överklagande av allmän förvaltningsdomstols beslut m.m.

20 § Om en enskild överklagar en allmän förvaltningsdomstols beslut

enligt denna lag skall överklagandet ha kommit in inom två månader från

den dag då den enskilde fick del av det överklagade beslutet.

Om Riksförsäkringsverket, Premiepensionsmyndigheten eller en all-

män försäkringskassa överklagar en allmän förvaltningsdomstols beslut

enligt denna lag skall överklagandet ha kommit in inom två månader från

den dag då beslutet meddelades.

I denna paragraf anges den tid inom vilken domstolens beslut skall över-

klagas. Tidsfristerna överensstämmer med vad som gäller enligt såväl

taxeringslagen som AFL.

Som framgår av 21 § gäller inte 7 a § förvaltningsprocesslagen

(1971:291) för beslut angående pensionsrätt m.m. För övriga beslut

enligt denna lag gäller däremot samma regler om tvåpartsprocess som

för övrigt tillämpas inom socialförsäkringen. Avgöranden i sådana mål

kan därför överklagas till kammarrätten även av den allmänna

försäkringskassan och av Premiepensionsmyndigheten.

21 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Vid prövning av överklagande av länsrättens beslut i mål enligt denna

lag skall nämndemän ingå i kammarrätten om nämndemän deltagit i läns-

rätten. Detta gäller dock inte i mål enligt 2 4 kap.

I enlighet med vad som numera gäller för mål som rör beslut enligt AFL

har i första stycket i denna paragraf införts krav på prövningstillstånd vid

överklagande till kammarrätten.

Av andra stycket framgår att nämndemän inte skall ingå i kammar-

rätten vid prövning av beslut enligt 2 4 kap., dvs. beslut om pensions-

grundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp, när sådana

beslut får överklagas särskilt, samt beslut om pensionsrätt,

pensionspoäng och vårdår. Däremot skall nämndemän ingå vid prövning

av andra beslut om nämndemän deltagit i länsrätten. Detta har

kommenterats närmare i avsnitt 27.5.

22 § Bestämmelsen i 7 a § första stycket förvaltningsprocesslagen

(1971:291) om förvaltningsmyndighets partsställning gäller inte i fråga

om mål enligt 2 4 kap. Om en enskild överklagar ett beslut enligt 2

4 kap. hos en allmän förvaltningsdomstol, bestämmer Riksförsäkrings-

verket om verket skall vara part i målet. Om en enskild klagar till kam-

marrätten och verket har varit part i länsrätten, är verket alltid motpart i

kammarrätten. Även om Riksförsäkringsverket har beslutat att inte vara

part, får domstolen förelägga verket att svara i målet. Riksförsäkrings-

verket får överklaga ett avgörande av en allmän förvaltningsdomstol även

om verket inte har varit part där.

Om en enskild överklagar ett annat beslut enligt denna lag, får

Riksförsäkringsverket överta Premiepensionsmyndighetens eller en

allmän försäkringskassas uppgift att i allmän förvaltningsdomstol föra

det allmännas talan.

Riksförsäkringsverket för det allmännas talan i Regeringsrätten.

I första stycket i denna paragraf anges att bestämmelserna om två-

partsprocess i de allmänna förvaltningsdomstolarna i 7 a § förvaltnings-

processlagen inte skall gälla för mål enligt 2 4 kap. denna lag.

Innehållet i övrigt i detta stycke stämmer i huvudsak med vad som nu

föreskrivs i 12 § LBP och vad som gällde enligt 20 kap. 12 § andra

stycket AFL före den 1 maj 1996. Det uppställs dock inget krav på att

det skall finnas skäl eller särskilda skäl för att domstolen skall få

förelägga Riksförsäkringsverket att svara i ett mål där verket inte är part.

Det får förutsättas att domstolen förelägger verket att svara endast i

sådana fall där det är motiverat.

Beträffande andra mål enligt denna lag kommer den nya bestämmelsen

i 7 a § förvaltningsprocesslagen att gälla. Detta har kommenterats när-

mare i avsnitt 27.5.

Andra stycket i förevarande paragraf föranleds av bestämmelsen i 7 a

§ förvaltningsprocesslagen och motsvarar vad som numera gäller enligt

20 kap. 12 § AFL för andra socialförsäkringsmål. När och på vilket sätt

Riksförsäkringsverket skall underrättas om att det finns mål där verket

kan ha intresse av att träda in i processen får regleras av

Riksförsäkringsverket.

I samtliga mål enligt denna lag skall Riksförsäkringsverket företräda

det allmänna i Regeringsrätten. Detta framgår av tredje stycket.

23 § Ett beslut enligt denna lag skall gälla även om beslutet har över-

klagats om inte annat har föreskrivits i beslutet eller har bestämts av den

domstol som har att pröva beslutet.

Denna paragraf motsvarar i huvudsak 13 § LBP och 20 kap. 13 § fjärde

stycket AFL.

14 kap. Åtgärder på grund av felaktig utbetalning och ändrad

pensionsrätt

Inkomst- och tilläggspension

1 § Den allmänna försäkringskassan skall besluta om återbetalning av

inkomst- eller tilläggspension, om den som uppburit pensionen genom

att lämna oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en upp-

gifts- eller anmälningsskyldighet har orsakat att pensionen har lämnats

felaktigt eller med ett för högt belopp. Detsamma gäller om inkomst-

eller tilläggspension i annat fall har lämnats felaktigt eller med ett för

högt belopp och den som uppburit pensionen har insett eller skäligen

borde ha insett detta.

Har inkomst- eller tilläggspension betalats ut och minskas därefter

pensionsrätt eller pensionspoäng på grund av bristande eller underlåten

avgiftsbetalning, skall försäkringskassan besluta om återbetalning av för

mycket utbetald pension.

Den som uppburit för mycket inkomst- eller tilläggspension enligt

denna lag är skyldig att betala tillbaka utbetald sådan pension endast om

beslut om återbetalning har meddelats enligt första eller andra stycket.

Om det finns särskilda skäl får försäkringskassan helt eller delvis

efterge krav på återbetalning.

Denna paragraf har delvis utformats efter mönster av 20 kap. 4 § AFL.

Enligt paragrafens första stycke skall försäkringskassan besluta att in-

komst- eller tilläggspension som betalats ut felaktigt under vissa förut-

sättningar skall återbetalas. Till skillnad från reglerna i 20 kap. 4 § AFL

föreskrivs här inte att återbetalningsskyldighet föreligger när den som

uppburit pensionen på annat sätt än genom att lämna oriktiga uppgifter

eller genom att underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälnings-

skyldighet har orsakat att pensionen har lämnats felaktigt eller med för

högt belopp. Den nämnda bestämmelsen har såvitt kunnat utrönas inte

kommit till användning i någon omfattning av betydelse och det torde,

som Lagrådet påpekat, vara svårt att finna situationer när en sådan före-

skrift skulle bli tillämplig för ersättning enligt denna lag.

Paragrafens andra stycke motsvarar i princip 20 kap. 4 § andra

stycket AFL. Förevarande bestämmelse innebär att försäkringskassan

skall besluta om återbetalning av för mycket utbetald inkomst- eller

tilläggspension i de fall pensionsrätt eller pensionspoäng har minskats

retroaktivt på grund av bristande eller underlåten avgiftsbetalning (jfr 4

kap. 4 § och 8 § andra stycket). Pensionsrätt och pensionspoäng skall

minskas för en näringsidkare som inte inom föreskriven tid har betalat

hela ålderspensionsavgiften för pensionsgrundande inkomster av annat

förvärvsarbete samt hela den allmänna pensionsavgiften för sådana

inkomster, se 13 kap. 7 § andra stycket. Utgiven inkomst- och

tilläggspension beräknad på sådana inkomster för vilka avgifter inte har

betalats skall i princip alltid återbetalas.

Skyldighet att betala tillbaka utbetald inkomst- eller tilläggspension

föreligger, enligt tredje stycket i denna paragraf, endast om beslut om

återbetalning har meddelats enligt första eller andra stycket. Detta

innebär bl.a. att beslut om ändrad sådan pension även om pensionen

skall räknas om för förfluten tid, exempelvis på grund av att

tillgodoräknad pensionsrätt har sänkts efter ändrad taxering får effekt

endast för framtiden om inte beslut fattas om återbetalning.

I tredje stycket föreskrivs vidare att även om beslut om återbetalning

skall meddelas enligt första eller andra stycket får försäkringskassan, på

samma sätt som enligt motsvarande bestämmelse i 20 kap. 4 § tredje

stycket AFL, helt eller delvis efterge krav på återbetalning. För detta

krävs särskilda skäl.

Premiepension och premiepension till efterlevande

2 § När ett beslut om pensionsrätt för premiepension har ändrats, skall

det belopp med vilket pensionsrätten har ändrats ökas med den avkast-

ning som enligt 8 kap. 1 § andra stycket har tillförts eller skulle ha till-

förts pensionsspararen för detta belopp. Det ökade beloppet skall

därefter räknas upp med basränta enligt 19 kap. 3 § skattebetalningslagen

(1997:483) för tiden från och med den 1 april året efter fastställelseåret

till och med dagen för beslutet om ändring av pensionsrätten.

Det uppräknade beloppet skall vid höjning av pensionsrätt för premie-

pension läggas till och vid sänkning av sådan pensionsrätt dras av från

pensionsspararens premiepensionskonto. Om pensionsrätten har höjts

och pensionsspararen skall påföras avgifter enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter och lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, skall

tillägg till pensionsspararens konto göras först när avgiften anses betald

enligt 16 kap. 12 § skattebetalningslagen.

När tillägg eller avdrag enligt andra stycket har gjorts, tillämpas be-

stämmelserna i 3 eller 4 §.

Denna paragraf beskriver principerna för hur ändringar av pensionsrätt

skall hanteras i premiepensionssystemet medan de närmast följande

paragraferna anger hur detta skall gå till i praktiken.

Av 7 kap. 4 § framgår att var och en för vilken pensionsrätt för pre-

miepension har fastställts skall ha ett premiepensionskonto, som visar

utvecklingen av tillgodohavandet i premiepensionssystemet. Tillgodo-

havandet har betydelse för bl.a. premiepensionens storlek (se 9 kap. 1

§). Mot denna bakgrund är det viktigt att även ändringar av pensionsrätten

återspeglas på kontot (se avsnitt 19.3 och författningskommentaren till

7 kap. 4 §). Därför har det i förevarande paragraf tagits in en

bestämmelse om detta (andra stycket första meningen).

Inte bara det belopp med vilket pensionsrätt för premiepension har

ändrats skall påverka pensionsspararens premiepensionskonto. Innan

tillägg respektive avdrag görs på kontot skall till ändringsbeloppet läggas

en schablonmässigt beräknad avkastning. Hur denna avkastning skall

beräknas framgår av första stycket.

Som angetts i avsnitt 26.2 skall man försöka återskapa den situation

som hade förelegat om avsättningen till premiepensionssystemet hade

blivit rätt från början. Till ändringsbeloppet skall därför först läggas den

avkastning från den tillfälliga förvaltningen som tillförts respektive

skulle ha tillförts pensionsspararen för detta belopp. Hur avkastningen

från den tillfälliga förvaltningen fördelas framgår av 8 kap. 1 § andra

stycket. När avkastningen från den tillfälliga förvaltningen har lagts till

erhålls det belopp som, vid sänkning av pensionsrätten, felaktigt har

avsatts till premiepensionssystemet respektive, vid höjning av

pensionsrätten, felaktigt inte har avsatts till premiepensionssystemet.

Till det på detta sätt framräknade beloppet skall läggas en schablon-

mässigt beräknad avkastning från den fondförvaltning som har ägt rum

respektive skulle ha ägt rum om avsättningen till

premiepensionssystemet hade blivit rätt från början. Skälen för

ordningen med en schablonmässig avkastning har redovisats i avsnitt

26.2. Uppräkning skall ske med den s.k. basräntan enligt 19 kap. 3 §

skattebetalningslagen. Basräntan motsvarar den räntesats som gäller för

sexmånaders statsskuldsväxlar.

Som framgår av paragrafen skall basränta räknas fr.o.m. den 1 april

året efter fastställelseåret t.o.m. dagen för beslutet om ändring av pen-

sionrätten. Tidpunkten från vilken ränta skall beräknas har valts med

tanke på att den enskilde skall underrättas om pensionsrätt som tjänats in

ett visst år senast den 31 mars året efter fastställelseåret (se 15 kap. 4

§).

Som angetts i avsnitt 26.2 skall i stort sett samma regler gälla för an-

ställda och egenföretagare. Det är visserligen inte lika självklart att änd-

ringsbeloppet skall räknas upp när pensionsrätten höjs för inkomst av

annat förvärvsarbete som när den höjs för inkomst av anställning, efter-

som den enskilde i den först nämnda situationen själv skall betala ytter-

ligare avgifter. Emellertid är det mest logiskt att även här räkna upp änd-

ringsbeloppet till den nivå som schematiskt sett skulle ha uppnåtts

om en korrekt avsättning hade gjorts från början. Ändringsbeloppet skall

dock läggas till pensionsspararens premiepensionskonto först när samt-

liga avgifter till ålderspensionssystemet anses betalda enligt 16 kap. 12

§ skattebetalningslagen. Enligt de bestämmelserna skall betalning ske

före utgången av fjärde månaden efter den månad då skatten debiterades.

Om avgifterna har betalts helt inom denna tid läggs ändringsbeloppet till

pensionsspararens konto. Har avgifterna inte betalats alls eller endast

delvis medför detta att pensionsrätten bortfaller respektive sänks efter

beslut av allmän försäkringskassa (se 13 kap. 7 § andra stycket). Om

pensionsrätten sänks får Premiepensionsmyndigheten därefter behandla

den nya lägre pensionsrätten på det sätt som anges i förevarande

paragrafs första stycke. De nu angivna reglerna har tagits in i andra

stycket andra meningen, som utformats i enlighet med Lagrådets

förslag.

Paragrafens tredje stycke är tillkommet främst med tanke på den nu

behandlade regeln för inkomst av annat förvärvsarbete. Innan tillgodo-

havandet på premiepensionskontot har justerats, skall någon överföring

enligt 3 § inte göras.

För att Premiepensionsmyndigheten skall få kännedom om att pen-

sionsrätt har ändrats eller avgifter betalats får det i förordning införas

bestämmelser om underrättelse till myndigheten om detta.

3 § Om ett beslut innebär att fastställd pensionsrätt för premiepension

har höjts, skall Premiepensionsmyndigheten föra över medel som

motsvarar det uppräknade beloppet enligt 2 § från den tillfälliga

förvaltningen hos Riksgäldskontoret till den eller de fonder i vilka

medel har placerats för pensionsspararens räkning. Beloppet skall

fördelas mellan fonderna i förhållande till värdet av innehavet i varje

fond.

Om pensionsspararen har börjat ta ut premiepension, skall det belopp

som beräknas belöpa på förfluten tid i stället betalas ut till spararen. Har

pensionsspararen tagit ut premiepension i form av livränta enligt 9 kap.

2 §, skall det belopp som inte betalas ut föras över till Premie-

pensionsmyndighetens livränteverksamhet.

I paragrafen regleras förfarandet i de fall då ändringsbeslutet innebär att

pensionsrätt för premiepension har höjts.

Som framgår av paragrafens första stycke skall medel motsvarande

det uppräknade beloppet föras över från den tillfälliga förvaltningen hos

Riksgäldskontoret till pensionsspararens fonder. Beloppet skall fördelas

mellan fonderna i förhållande till värdet av innehavet i varje fond. Skälet

till detta är att pensionsspararens innehav i olika fonder sammantagna

bör ses som en portfölj. I praktiken innebär överföringen till

pensionsspararens fonder att Premiepensionsmyndigheten köper nya

fondandelar för spararens räkning.

I paragrafens andra stycke regleras det fall då pensionsspararen har

börjat ta ut premiepension när ändringen skall genomföras. Som angetts

i avsnitt 26.2 skall i sådant fall det uppräknade beloppet fördelas på för-

fluten tid respektive framtida pensionstid. Om pensionsspararen har

tagit ut partiell pension skall detta beaktas vid fördelningen. Den del av

beloppet som avser förfluten tid skall betalas ut som en klumpsumma

till pensionsspararen. Om pensionsspararen avlidit, får beloppet i stället

betalas till hans eller hennes dödsbo.

Den del av beloppet som avser framtida pensionstid skall fördelas

mellan pensionsspararens fonder i förhållande till värdet av innehavet i

varje fond och föranleda en omräkning av framtida pensionsbelopp. Om

pensionsspararen har gått över från fondförsäkring till livränta med ga-

ranterade belopp skall enligt andra meningen i stycket, vars slutliga

formulering inte redovisats för Lagrådet, beloppet i stället föras över

till Premiepensionsmyndigheten. Skälet till detta är att det då är myn-

digheten som ansvarar för kapitalförvaltningen. Även i detta fall skall

Premiepensionsmyndigheten göra en omräkning av framtida

pensionsbelopp.

4 § Om ett beslut innebär att fastställd pensionsrätt för premiepension

har sänkts, skall Premiepensionsmyndigheten föra över medel som

motsvarar det uppräknade beloppet enligt 2 § till den tillfälliga

förvaltningen hos Riksgäldskontoret från den eller de fonder i vilka

medel har placerats för pensionsspararens räkning. Fonderna skall tas i

anspråk i förhållande till värdet av innehavet i varje fond. Har

pensionsspararen tagit ut premiepension i form av livränta enligt 9 kap.

2 §, skall beloppet i stället betalas av Premiepensionsmyndigheten med

omräkning av fastställda livräntebelopp.

Om beloppet inte täcks av tillgodohavandet på pensionsspararens pre-

miepensionskonto, skall det resterande beloppet återkrävas av spararen

om sänkningen av pensionsrätten beror på att den pensionsgrundande

inkomsten av annat förvärvsarbete har sänkts eller på att pensionsrätt

inte borde ha tillgodoräknats till följd av bestämmelserna i 4 kap. 4 § om

bristande eller underlåten avgiftsbetalning. I andra fall skall det reste-

rande beloppet återkrävas endast om pensionsspararen genom att lämna

oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en uppgifts-

eller anmälningsskyldighet har orsakat att pensionsrätt för

premiepension har fastställts felaktigt eller med ett för högt belopp.

Om det finns särskilda skäl får Premiepensionsmyndigheten helt eller

delvis efterge krav på återbetalning enligt andra stycket.

Denna paragraf handlar om förfarandet när ändringsbeslutet innebär att

pensionsrätt för premiepension har sänkts.

Första och andra meningarna i paragrafens första stycke utgör en

spegelbild av föregående paragrafs första stycke. Som angetts i avsnitt

26.2 skall medel motsvarande det uppräknade beloppet föras över från

pensionsspararens fond eller fonder (dvs. fondandelar skall säljas) till

den tillfälliga förvaltningen hos Riksgäldskontoret. Det har för

tillämpningen av dessa bestämmelser ingen betydelse om

pensionsspararen har börjat ta ut pension. Om pensionsspararen har gått

över från fondförsäkring till traditionell livränteförsäkring, skall enligt

tredje meningen i stycket det uppräknade beloppet betalas av

Premiepensionsmyndigheten. Bestämmelsen har utformats i enlighet

med Lagrådets förslag.

Reglerna om förfarandet när pensionsspararen har börjat ta ut premie-

pension har behandlats utförligt i avsnitt 26.2.

I andra stycket regleras det fall att tillgodohavandet på pensionsspara-

rens premiepensionskonto inte täcker det belopp som skall dras av från

kontot. Bestämmelsen gäller i första hand den som har inkomster av an-

nat förvärvsarbete än anställning. Förutsättningarna för återkrav har en-

ligt Lagrådets förslag formulerats på motsvarande sätt som i fråga om

återbetalningsskyldighet enligt 1 §.

Att pensionsrätten sänks för den som har inkomst av annat förvärvs-

arbete kan bero på att en lägre pensionsgrundande inkomst har fastställts

eller på att avgifter till ålderpensionssystemet inte har betalats inom

föreskriven tid. Såvitt avser inkomster av annat förvärvsarbete svarar mot

rätten till pension en skyldighet att betala avgifter. Den som har sådana

inkomster skall i princip tillgodoräknas pensionsrätt endast för den

andel av inkomsten som motsvarar den andel av avgifterna som har

betalats. Enligt skattebetalningslagen skall avgifterna vara betalda senast

vid utgången av juni månad året efter fastställelseåret. Eftersom

pensionsrätt som tjänats in ett visst år skall vara fastställd senast den 31

mars året efter fastställelseåret kan pensionsrätt fastställas och medel

föras över till förvaltare innan avstämning görs mellan betalda avgifter

och pensionsrätt. Om avgifterna sedan inte betalas för inkomster av

annat förvärvsarbete och pensionsrätten därför sänks, kan det i enstaka

fall inträffa att tillgodohavandet på pensionsspararens

premiepensionskonto inte täcker det belopp som skall föras över från

hans eller hennes fonder till Riksgäldskontoret. Det kan bero på att

fondandelarna har sjunkit i värde eller att pensionsutbetalningar har

gjorts under mellantiden. I sådan fall måste resterande belopp återkrävas

av pensionsspararen. Detsamma gäller i den situationen att

pensionsrätten har sänkts därför att en lägre pensionsgrundande inkomst

av annat förvärvsarbete har fastställts. Om pensionsspararen har avlidit,

får återkravet i stället riktas mot hans eller hennes dödsbo.

Skälet till att återkrav skall riktas mot den som har haft inkomst av an-

nat förvärvsarbete men inte mot den som har haft inkomst av anställning

i dessa situationer är den nämnda kopplingen mellan avgifter och pen-

sionsrätt. En sådan koppling saknas när det gäller inkomst av anställning.

Då ges pensionsrätt även om avgifter till ålderspensionssystemet inte

har betalats av arbetsgivaren. Vidare är de avgifter som arbetsgivaren

betalar, till skillnad från egenavgifter, definitiva i den meningen att

avgifterna inte betalas tillbaka om pensionsrätten för den anställde

sänks. Om däremot pensionsrätten för inkomster av annat förvärvsarbete

sänks av annat skäl än att avgifter inte har betalats, skall den enskilde

tillgodoräknas ett belopp motsvarande de för mycket betalda avgifterna.

I tredje stycket har tagits in en bestämmelse om att Premiepen-

sionsmyndigheten får helt eller delvis efterge krav på återbetalning om

det finns särskilda skäl. Eftergift av återkrav mot den som har haft in-

komst av annat förvärvsarbete kan bli aktuellt i det fallet att pensions-

rätten har sänkts på grund av att avgift inte har betalats och den enskilde

befinner sig i en besvärlig ekonomisk och social situation.

När det gäller återkrav i den situationen att pensionsspararen har läm-

nat oriktiga uppgifter e.d. kan eftergift också meddelas om det framgår

att han eller hon har lämnat de oriktiga uppgifterna i god tro. Det åligger

den enskilde att visa att god tro förelåg.

5 § Om pensionsspararen i annat fall än som avses i 4 §, genom att

lämna oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en

uppgifts- eller anmälningsskyldighet, har orsakat att premiepension har

lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp, skall

Premiepensionsmyndigheten dra av det felaktigt utbetalda beloppet, ökat

med basränta enligt 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483) från

utbetalningsdagen till och med dagen för beslutet om avdrag, från

pensionsspararens premiepensionskonto och föra över motsvarande

medel till Riksgäldskontoret på det sätt som anges i 4 § första stycket.

Detsamma gäller om pension i annat fall har lämnats felaktigt eller med

ett för högt belopp och den som har uppburit pensionen insett eller

skäligen borde ha insett detta.

Om beloppet inte täcks av tillgodohavandet på pensionsspararens pre-

miepensionskonto, skall resterande belopp återkrävas av spararen. Om

det finns särskilda skäl får Premiepensionsmyndigheten helt eller delvis

efterge krav på återbetalning.

Bestämmelserna i denna paragraf har i fråga om inkomstpension sin

motsvarighet i 1 § första och tredje styckena i detta kapitel. Paragrafen

har, tillsammans med bestämmelserna i 6 §, disponerats och formulerats

i enlighet med förslag av Lagrådet. Till skillnad från sistnämnda

bestämmelser anges här att pensionsspararen skall betala ränta på det för

mycket utbetalade beloppet. Skälet till detta är att det inte bör göras

någon skillnad mellan återkrav enligt denna paragraf och återkrav enligt

4 §. Därför skall också i nu aktuella fall tillämpas basränta enligt

skattebetalningslagen.

Situationer där eftergift kan meddelas är, som nyss har nämnts, när

pensionsspararen har lämnat de oriktiga uppgifterna i god tro eller

befinner sig i en besvärlig ekonomisk eller social situation.

6 § Bestämmelserna i 2 4 §§ gäller också för den som har fått rätt till

premiepension till efterlevande enligt 10 kap. 7 §.

Bestämmelserna i 5 § gäller också för den som har fått rätt till

premiepension till efterlevande och, i det fall som avses i första stycket

första meningen i paragrafen, oavsett om det är pensionsspararen eller

den som har eller har haft rätt till premiepension till efterlevande som

har orsakat den felaktiga utbetalningen.

I paragrafens första stycke anges att bestämmelserna om åtgärder vid

ändrad pensionsrätt m.m. gäller också för den som har fått rätt till pre-

miepension till efterlevande enligt 10 kap. 7 § (efterlevandeskydd under

pensionstiden). Som angetts i författningskommentaren till 7 kap. 4 §

övertar den efterlevande pensionsspararens premiepensionskonto.

Eftersom premiepensionen till efterlevande är beroende av storleken på

tillgodohavandet på detta konto berörs den efterlevande även av

ändringar av pensionsspararens pensionsrätt för premiepension som

görs efter hans eller hennes död.

Enligt andra stycket gäller bestämmelserna om återbetalning av pen-

sion också för den som har fått rätt till premiepension till efterlevande.

Ett exempel på när dessa bestämmelser blir tillämpliga är om någon har

fått premiepension till efterlevande utbetald till sig genom att påstå att

han eller hon sammanlevde med pensionsspararen vid dödsfallet, trots

att sammanlevnaden hade upphört. Bestämmelserna kan emellertid

också bli tillämpliga om de oriktiga uppgifterna lämnats av

pensionsspararen eller en annan efterlevande som tidigare haft rätten till

premiepension till efterlevande. Om pensionsspararen vid tecknandet av

efterlevandeskyddet oriktigt uppgett att den tilltänkta mottagaren av

pensionen och spararen var sammanboende, kan dessa oriktiga uppgifter

alltså åberopas vid ett återkrav enligt denna paragraf. Om parterna vid

dödsfallet faktiskt var sammanboende och förutsättningarna för

anslutning till efterlevandeskyddet förelåg, kan det dock prövas om

återkravet skall efterges enligt andra stycket andra meningen.

Paragrafen har disponerats och formulerats så som Lagrådet har

föreslagit.

Avdrag på pension

7 § Avdrag på pension enligt denna lag får göras med skäligt belopp om

den pensionsberättigade enligt beslut av en allmän försäkringskassa eller

Premiepensionsmyndigheten är återbetalningsskyldig för en ersättning

som har utgetts på grund av denna lag eller en annan författning.

Denna paragraf motsvarar i princip bestämmelserna i 20 kap. 4 § fjärde

och femte styckena.

Har beslut om återkrav fattats av en allmän försäkringskassa eller av

Premiepensionsmyndigheten får belopp som skall återbetalas dras av

från framtida utbetalningar enligt denna lag. Avdrag får göras såväl för en

ersättning som skall återbetalas enligt denna lag som en ersättning som

har betalats ut på grund av en annan författning om försäkringskassan

eller Premiepensionsmyndigheten har beslutat om återkrav av den

ersättningen. I förarbetena till AFL (se prop.1962:90, s. 384)

underströks att möjligheterna till kvittning måste begagnas med

urskillning och att skälig hänsyn i varje särskilt fall måste tas till den

ersättningsberättigades och dennes familjs försörjning.

8 § Om en ersättning enligt en annan författning har betalats ut efter be-

slut av en allmän försäkringskassa eller en arbetslöshetskassa och be-

viljas senare pension retroaktivt enligt denna lag för samma tid som den

tidigare utbetalade ersättningen avser, skall avdrag göras på den retroak-

tiva pensionen. Detta avdrag skall motsvara det belopp som överstiger

vad som skulle ha betalats ut för perioden om beslut om båda ersätt-

ningarna hade fattats samtidigt.

Motsvarighet till denna bestämmelse finns i 17 kap. 1 § första stycket

AFL.

15 kap. Övriga bestämmelser

Tillsyn m.m.

1 § Riksförsäkringsverket skall verka för att bestämmelserna om denna

försäkring tillämpas likformigt och rättvist.

I denna paragraf anges att Riksförsäkringsverket, i likhet med vad som

gäller AFL, skall övervaka tillämpningen av lagen.

2 § Premiepensionsmyndigheten skall stå under tillsyn av Finansinspek-

tionen. Ytterligare bestämmelser om tillsynen finns i 10 § lagen

(1998:000) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten.

I paragrafen anges att Premiepensionsmyndigheten skall stå under

tillsyn av Finansinspektionen. Övriga bestämmelser angående

Finansinspektionens tillsyn över Premiepensionsmyndigheten finns i

lagen (1998:000) med vissa bestämmelser om

Premiepensionsmyndigheten.

Underrättelse till en enskild

3 § I fråga om en enskilds rätt att få del av uppgifter som har tillförts ett

ärende genom någon annan än honom eller henne själv och att få tillfälle

att yttra sig över dem gäller bestämmelserna i 17 § förvaltningslagen

(1986:223). Beslut enligt 2 4 kap. får dock fattas utan att den enskilde

har underrättats om och fått tillfälle att yttra sig över uppgifter som skall

lämnas utan föreläggande i enlighet med bestämmelserna i denna lag

eller annan författning.

Beslut om omprövning enligt 13 kap. 13 § får inte fattas utan att den

enskilde fått tillfälle att yttra sig.

Bestämmelsen i första stycket i denna paragraf har införts för att

bestämmelsen i 17 § förvaltningslagen om kommunicering av handlingar

som tillförts ärendet genom någon annan än part inte skall behöva

medföra att alla de uppgifter som automatiskt skall lämnas till

försäkringskassan måste kommuniceras med den enskilde. De uppgifter

som inte behöver kommuniceras är uppgifter som skattemyndighet,

Centrala studiestödsnämnden och Totalförsvarets pliktverk skall lämna

till allmän försäkringskassa och som ligger till grund för beslut om

pensionsrätt. Den enskilde torde ändå i flertalet fall få del av dessa

uppgifter genom t.ex. kontrolluppgifter som han eller hon erhåller för

sin deklaration eller genom någon annan underrättelse från respektive

myndighet.

För kontrolluppgifter till skattemyndigheten gäller särskilda bestäm-

melser enligt 3 kap. taxeringslagen.

Av andra stycket framgår att om en skattemyndighet, en allmän

försäkringskassa eller Premiepensionsmyndigheten omprövar ett beslut

på eget initiativ skall den enskilde först få tillfälle att yttra sig.

4 § Den försäkrade skall skriftligen underrättas om beslut enligt 2 4

kap. senast den 31 mars året efter fastställelseåret. Av underrättelsen

skall framgå hur man begär omprövning av och överklagar beslutet.

Sådan underrättelse behöver dock inte sändas till en försäkrad som avses

i 1 kap. 4 § andra stycket.

I paragrafen anges att en försäkrad skriftligen skall erhålla uppgift om

beslut enligt 2 4 kap. denna lag, dvs. beslut om pensionsgrundande in-

komst, andra pensionsgrundande belopp, fastställd och överförd pen-

sionsrätt, pensionspoäng och vårdår. Överförd pensionsrätt för premie-

pension skall anges både i underrättelsen till den make som överfört

pensionsrätten och till mottagande make. Underrättelsen skall vara

skriftlig och skickas till den försäkrade senast den 31 mars året efter

fastställelseåret. Det skall framgå av underrättelsen hur man begär

omprövning av eller överklagar beslutet.

Den allmänna försäkringskassan behöver dock inte skicka under-

rättelse till utländska sjömän som inte är bosatta i Sverige men försäk-

ringskassan skall naturligtvis på begäran i enlighet med förvaltnings-

lagens bestämmelser, muntligen eller skriftligen, meddela en utländsk

sjöman vilken pensionsrätt som fastställts för honom.

Bestämmelser om att den enskilde skall underrättas skriftligen om

beslut finns också i 13 kap. 7 §. Förutom dessa bestämmelser gäller

21 § förvaltningslagen om underrättelse om beslut.

Anmälan och uppgiftsskyldighet m.m.

5 § Särskild kontrolluppgift som avses i 2 kap. 19 § skall senast den

31 januari fastställelseåret lämnas till den myndighet som avses i 3 kap.

58 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

Uppgiften skall innehålla den försäkrades fullständiga namn, med-

borgarskap, personnummer eller motsvarande och adress samt storleken

på den utbetalade lönen eller ersättningen och den tidrymd som denna

avser. Vidare skall det i uppgiften anges om den försäkrade fått andra

skattepliktiga förmåner. Arbetsgivaren skall, inom den tid som anges i

första stycket, sända ett exemplar av uppgiften till den försäkrade.

Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 § första stycket LBP, innehåller

närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten enligt 2 kap. 19 §. Till

skillnad från bestämmelserna i LBP skall arbetsgivaren nu även lämna

uppgift om försäkrads medborgarskap. Bestämmelsen i LBP om att upp-

giften skall innehålla den försäkrades födelsetid har här ersatts med att

uppgift skall lämnas om personnummer eller motsvarande. Saknar den

försäkrade personnummer skall födelsetid eller annan uppgift för identi-

fiering av den försäkrade lämnas.

6 § Anmälan enligt 3 kap. 13 15 §§ skall vara skriftlig och skall ha

kommit in till den allmänna försäkringskassan senast den 31 januari

fastställelseåret. Anmälan enligt 3 kap. 13 § skall göras gemensamt av

föräldrarna. Anmälan enligt 3 kap. 14 och 15 §§ skall göras gemensamt

av den förälder som enligt 3 kap. 11 och 12 §§ ensam kan tillgodoräknas

ett pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 10 § och den till vilken

överlåtelse skall ske. Med en förälder skall därvid likställas en särskilt

förordnad vårdnadshavare och den som med socialnämndens medgivande

tagit emot ett utländskt barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att

adoptera det.

Återkallelse av en anmälan som avses i första stycket får inte göras

efter den dag då anmälan senast skall ha kommit in till den allmänna för-

säkringskassan. Återkallelsen skall vara skriftlig.

Om någon som enligt en anmälan som avses i första stycket skall till-

godoräknas ett pensionsgrundande belopp inte enligt 3 kap. 12 § kan till-

godoräknas ett sådant belopp, skall den allmänna försäkringskassan

bortse från anmälan.

I paragrafens första stycke anges de formella krav som skall uppfyllas

för att en anmälan enligt 3 kap. 13 15 §§ skall kunna godtas. Anmälan

skall göras skriftligen till den allmänna försäkringskassan och den skall

göras gemensamt av föräldrarna eller därmed likställda personer eller av

den förälder, särskilt förordnad vårdnadshavare m.m. och den person i

övrigt som omfattas av anmälan. Kravet på gemensam anmälan gäller av

naturliga skäl inte anmälan enligt 3 kap. 13 § andra meningen. Anmälan

skall i samtliga situationer göras senast det 31 januari fastställelseåret.

I andra stycket anges att en anmälan enligt 3 kap. 13 15 §§ kan åter-

kallas så länge tidsfristen för att ge in en sådan anmälan inte löpt ut, dvs.

fram t.o.m. den 31 januari året efter det aktuella barnåret. Återkallelsen

kan, till skillnad från själva anmälan, alltid vara ensidig. Däremot skall

den i likhet med anmälan vara skriftlig.

Om en anmälan enligt 3 kap. 13 15 §§ har givits in till en allmän för-

säkringskassa men det visar sig att den som enligt anmälan skall

tillgodoräknas det pensionsgrundande beloppet inte uppfyller förutsätt-

ningarna enligt 12 § nämnda kapitel för att kunna tillgodoräknas ett

sådant belopp, t.ex. på grund av att han eller hon inte haft den rättsliga

vårdnaden om barnet eller att inte varit försäkrad och bosatt i Sverige

hela året, uppstår fråga om den person som anmälan förutan skulle ha

tillgodoräknats beloppet skall kunna "få tillbaka" rätten att tillgodoräknas

detta. I tredje stycket klargörs att så är fallet. Där anges att, i fall då en

felaktig anmälan görs, det skall bortses från anmälan. Det innebär att det

pensionsgrundande beloppet för barnår i stället skall tillgodoräknas den

förälder som uppfyller förutsättningarna för sådant tillgodoräknande.

Den angivna regeln avser fall då den som enligt anmälan skall

tillgodoräknas det pensionsgrundande beloppet inte uppfyller

förutsättningarna enligt 3 kap. 12 § för att kunna tillgodoräknas detta.

Om det däremot förhåller sig på det sättet att personen i fråga inte får

något eller endast begränsat utbyte av beloppet på grund av att han eller

hon har höga andra inkomster som överstiger eller nästan når upp till in-

tjänandetaket, skall detta inte innebära att anmälan förlorar sin giltighet.

Som en följd av ändringarna i 3 kap. 13 och 16 §§ har gjorts ett par

mindre ändringar i förevarande paragraf. Ändringarna är föranledda dels

av att det nu inte föreslås någon möjlighet för föräldrarna att dela det

enhetliga belopp som avses i 17 kap. första stycket 3 i samma kapitel,

dels att möjligheten att göra ensidig anmälan på förslag av Lagrådet har

tagits bort.

7 § En försäkrad som under intjänandeåret har haft sådan ersättning som

avses i 3 kap. 18 § och som för det året skall tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 10 § är skyldig att upplysa den

allmänna försäkringskassan om ersättningen.

För att sådana icke pensionsgrundande inkomster som avses i 3 kap. 18

§ skall kunna beaktas vid beräkning av pensionsgrundande belopp för

barnår på sätt som anges i den paragrafen och i 22 § i samma kapitel

måste den allmänna försäkringskassan få kännedom om inkomsterna. I

denna paragraf anges därför att en försäkrad, som skall tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår och som har haft inkomster av det

angivna slaget, skall upplysa försäkringskassan om dessa inkomster.

Utebliven uppgift hindrar naturligtvis inte att försäkringskassan, om den

får kännedom om inkomsterna på annat sätt, ändå beaktar dessa.

Skulle en försäkrad som skall tillgodoräknas pensionsgrundande be-

lopp för barnår inte fullgöra sin uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf

och detta därför kommer att tillgodoräknas med för högt belopp kan, en-

ligt 13 kap. 13 § andra stycket, omprövning av beslutet om pensions-

grundande belopp och av beslutet om pensionsrätt göras utan tidsbe-

gränsning. Har pension kommit att utges med för högt belopp på grund

av att upplysning om icke pensionsgrundande inkomster inte lämnats

enligt förevarande paragraf, är den pensionsberättigade skyldig att åter-

betala det belopp han eller hon uppburit för mycket. Detta framgår av

bestämmelserna i 14 kap. 1 §.

8 § Anmälan om överföring av pensionsrätt enligt 4 kap. 7 § skall vara

skriftlig och skall ha kommit in till den allmänna försäkringskassan

senast den 31 januari det första år till vilket den pensionsrätt som skall

överföras är hänförlig. Anmälan skall göras gemensamt av makarna och

gäller tills vidare om inget annat anges i anmälan.

Om en make vill att en överföring som gäller tills vidare skall upphöra

måste han eller hon skriftligen anmäla detta till den allmänna försäk-

ringskassan senast den 31 januari det år från och med vilket

överföringen skall upphöra. Om makarnas äktenskap har upplösts skall

överföringen upphöra från och med det år då äktenskapet upplöstes. Har

äktenskapet upplösts genom att den make från vilken överföringen skall

ske har avlidit, skall dock överföringen även gälla det år då äktenskapet

upplöstes, om inte också den andra maken avled samma år.

Återkallelse av anmälan som avses i första och andra styckena får inte

göras efter den dag då anmälan senast skall ha kommit in till den all-

männa försäkringskassan. Återkallelsen skall vara skriftlig.

Att en anmälan om överföring av pensionsrätt för premiepension skall

göras till den allmänna försäkringskassan föreskrivs i 4 kap. 7 §. I första

stycket i denna paragraf anges att anmälan skall vara skriftlig, när den

senast skall ha kommit in och att den skall göras gemensamt av makarna.

Anmälan om överföring av pensionsrätt skall i princip göras före det

första år för vilket pensionsrätt som skall överföras tillgodoräknats. För

att praktiskt möjliggöra för dem som ingått äktenskap sent under ett år

att överföra pensionsrätt som avser påföljande år, får dock anmälan

göras t.o.m. januari månad intjänandeåret. Denna möjlighet har

emellertid inte begränsats till att gälla endast sådana personer. Försä-

kringskassan bör alltid, om makarna inte angett annat, kunna utgå från att

överföringen skall påbörjas så snart som möjligt.

Anmälan gäller tills vidare om inget annat har angetts i anmälan. Om

en av makarna eller båda önskar att en överföring som gäller tills vidare

skall upphöra måste detta anmälas till försäkringskassan. Detta framgår

av andra stycket som i huvudsak har formulerats i enlighet med förslag

av Lagrådet. Överföringen upphör då fr.o.m. året efter det att en sådan

anmälan gjordes. Om anmälan om upphörande av överföring görs i

januari månad kan överföringen upphöra samma år. Även när det gäller

sådan anmälan bör försäkringskassan kunna utgå från den skall få verkan

innevarande år om inget annat angetts i anmälan. Om makarnas skiljs

skall överföringen upphöra fr.o.m. det år då domen på

äktenskapsskillnad vinner laga kraft. Överföringen skall alltså inte

omfatta det år då äktenskapsskillnaden vinner laga kraft. Om äktenskapet

upplöses genom dödsfall skall överföring upphöra fr.o.m. det år

dödsfallet inträffar. Överföring skall dock göras också dödsfallsåret om

det är den av makarna från vilken överföringen skall ske som har avlidit

och inte den andra maken avlider samma år.

Tredje stycket, som är nytt i förhållande till förslaget i

lagrådsremissen, avser återkallelse av anmälan om överföring av

pensionsrätt för premiepension och återkallelse av anmälan om

upphörande av sådan överföring. Återkallelse av sådana anmälningar får

ske senast vid den tidpunkt då anmälan skall göras. Något annat skulle

förta betydelsen av reglerna om senaste tidpunkt för respektive anmälan,

se avsnitt 14.3.

9 § En förälder som vill tillgodoräknas ett vårdår enligt 4 kap. 12 § skall

hos den allmänna försäkringskassan göra en skriftlig ansökan om detta

senast den 31 januari andra året efter utgången av det år för vilket vårdår

skall tillgodoräknas.

Att det för tillgodoräknande av vårdår krävs ansökan hos allmän försäk-

ringskassa framgår redan av 4 kap. 12 §. I förevarande paragraf, som for-

mulerats i enlighet med förslag av Lagrådet, anges när och hur sådan

ansökan måste ske.

10 § Om en ansökan, anmälan eller liknande, som enligt denna lag skall

göras till den allmänna försäkringskassan, i stället har kommit in till

Premiepensionsmyndigheten skall den anses inkommen till försäkrings-

kassan samma dag. Detsamma skall gälla om ansökan, anmälan eller lik-

nande skall göras till Premiepensionsmyndigheten och den i stället har

kommit in till en allmän försäkringskassa.

När det enligt bestämmelserna i denna lag föreskrivs att en ansökan, an-

mälan eller liknande skall göras till den allmänna försäkringskassan men

ansökan i stället har kommit in till Premiepensionsmyndigheten, före-

skrivs det i denna paragraf att det skall anses som om ansökan kommit in

till försäkringskassan samma dag och den enskilde förlorar därmed

ingen tid. Motsvarande gäller för ansökningar o.d. som kommit in till

försäkringskassan men som skulle ha lämnats till

Premiepensionsmyndigheten. Föreskrifter om att ansökan skall lämnas

till försäkringskassan finns bl.a. i 10 och 12 kap och att ansökan skall

lämnas till Premiepensionsmyndigheten föreskrivs bl.a. i 10 kap.

11 § Efter föreläggande av en skattemyndighet, en allmän försäkrings-

kassa, Premiepensionsmyndigheten, Riksförsäkringsverket eller en all-

män förvaltningsdomstol skall en enskild, i den omfattning och inom

den tid som har angetts i föreläggandet, meddela de upplysningar som är

av betydelse för tillämpningen av denna lag.

Denna paragraf motsvarar i huvudsak vad som gäller om parts uppgifts-

skyldighet enligt 5 § LBP och 20 kap. 8 § första stycket första meningen

AFL.

12 § Den som är ansvarig för grundutbildning av en totalförsvarspliktig

enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt skall underrätta

Totalförsvarets pliktverk om utbetald dagersättning samt i

förekommande fall om utbildningen har avbrutits.

I denna paragraf regleras skyldigheten för myndigheter, kommuner,

landsting m.fl. som ansvarar för utbildningen av totalförsvarspliktiga att

underrätta Totalförsvarets pliktverk om den dagersättning som har be-

talats ut. Uppgiften behövs för beräkningen av pensionsgrundande

belopp för plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 §. Beslut om

grundutbildningens längd fattas av Pliktverket men beslut som innebär

att grundutbildningen avbryts kan, efter bemyndigande, beslutas även av

annan. I så fall måste Pliktverket få besked även om det. Verket får

därefter vidarebefordra uppgifterna till försäkringskassan.

13 § Statliga och kommunala myndigheter samt arbetsgivare, försäk-

ringsinrättningar och arbetslöshetskassor skall på begäran lämna en

skattemyndighet, en allmän försäkringskassa, Premiepensionsmyndig-

heten, Riksförsäkringsverket och en allmän förvaltningsdomstol uppgift

som avser namngiven person när det gäller förhållande som är av bety-

delse för tillämpningen av denna lag.

Arbetsgivare som underlåter att fullgöra uppgiftsskyldighet enligt

första stycket döms till penningböter.

Eftersom den som skall besluta i ett ärende enligt denna lag kan behöva

få upplysningar även från annan än part har här införts en motsvarighet

till bestämmelsen i 20 kap. 9 § AFL. Bestämmelsen avser statliga och

kommunala myndigheter samt vissa andra privaträttsliga subjekt som kan

behöva lämna uppgifter av betydelse för beslut i ett ärende om inkomst-

grundad ålderspension.

14 § För den som är omyndig eller har god man eller förvaltare enligt

föräldrabalken åligger uppgiftsskyldighet enligt denna lag i stället för-

myndaren eller, om det kan anses följa av uppdraget, den gode mannen

eller förvaltaren.

Uppgifter som en enskild skall lämna om faktiska förhållanden skall

lämnas på heder och samvete om inte särskilda skäl talar mot det.

Första stycket i denna paragraf motsvarar 20 kap. 8 § första stycket

andra meningen AFL men gäller all uppgiftsskyldighet som åligger

enskild enligt denna lag.

Bestämmelsen i andra stycket motsvarar vad som numera gäller

enligt 20 kap. 8 § andra stycket AFL för uppgifter som skall lämnas

enligt den lagen. Skyldigheten att lämna uppgifter på heder och samvete

gäller bara i fråga om faktiska förhållanden och inte om särskilda skäl

talar emot det. Ett sådant undantagsfall är ärenden om återbetalning då

den enskilde inte bör åläggas en uppgiftsskyldighet förenad med

straffansvar. Bestämmelsen gäller både ifråga om uppgifter som den

enskilde skall lämna i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag eller i

enlighet med föreläggande som utfärdats med stöd av denna lag.

Undantag från sekretess

15 § En skattemyndighet, en allmän försäkringskassa, Premiepen-

sionsmyndigheten, Riksförsäkringsverket och en allmän förvaltnings-

domstol får utan hinder av sekretess på begäran lämna ut uppgifter om

pension enligt denna lag till

1. en försäkringsinrättning, ett försäkringsbolag, en

arbetslöshetskassa eller en arbetsgivare, om uppgiften behövs för

samordning med ersättning därifrån, och till

2. ett utländskt socialförsäkringsorgan, om uppgiften behövs vid till-

lämpningen av en internationell överenskommelse som Sverige har an-

slutit sig till.

På grund av behovet att kunna samordna utbetalningen av ersättningar till

en person som också erhåller pension enligt denna lag har i denna para-

graf införts en motsvarighet till 20 kap. 9 a § AFL. Sådan samordning

skall t.ex. ske enligt vissa tjänstepensionsavtal och enligt 27 § lagen

(1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. och 5 § förordningen

(1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. Med stöd av denna

bestämmelse och det föreslagna tillägget till 7 kap. 7 § sekretesslagen

(1980:100) blir det möjligt att lämna ut sådana uppgifter som kan

behövas för att beräkna rätt ersättningsbelopp eller för att förhindra fusk

eller missbruk av andra förmåner.

Utmätning och överlåtelse

16 § Innestående fordran på pension enligt denna lag får inte utmätas.

Fordran på pension enligt denna lag får inte heller pantsättas eller över-

låtas, innan pensionen är tillgänglig för lyftning. Bestämmelserna i

första och andra meningarna gäller även för tillgodohavande på premie-

pensionskonto.

Bestämmelserna i första stycket hindrar inte utmätning enligt vad som

föreskrivs i 7 kap. utsökningsbalken.

Denna paragraf motsvarar, med smärre redaktionella ändringar, 20 kap.

6 § AFL. Bestämmelserna har motiverats närmare i avsnitt 27.8.

Överföring av pensionsrätt enligt 4 kap. 7 § är inte en sådan civilrätts-

lig överlåtelse som omfattas av förbudet mot överlåtelse enligt denna

paragraf.

Preskription

17 § Om ett pensionsbelopp inte har lyfts före utgången av andra året

efter det då beloppet blev tillgängligt för lyftning, är fordran på beloppet

preskriberad.

Preskriptionslagen (1981:130) skall inte gälla för en enskilds ford-

ringar på pension enligt denna lag om inte annat följer av första stycket.

Vad som föreskrivs i första stycket i denna paragraf motsvarar i princip

innehållet i 20 kap. 5 § AFL. För att klargöra att preskriptionslagens

(1981:130) bestämmelser kan tillämpas i ett fall som detta, t.ex. genom

en invändning om att preskriptionsavbrott har skett, har i paragrafen, på

Lagrådets inrådan, uttrycket preskription används istället för förverkat

som används i AFL.

Bestämmelsen i andra stycket innebär att en fordran på pension som

inte har betalats ut inte kommer att preskriberas. Bestämmelsen har mo-

tiverats i avsnitt 27.7.

Överenskommelse med främmande makt

18 § Om en svensk medborgare, som sysselsätts utomlands av en arbets-

givare som är bosatt i Sverige eller är svensk juridisk person, på grund av

en överenskommelse med främmande makt om undantag från vad som

skall gälla enligt denna lag inte skall vara försäkrad enligt lagen, skall

pensionsgrundande inkomst av anställning ändå tillgodoräknas honom

om arbetsgivaren i en förbindelse som godtas av Riksförsäkringsverket

åtar sig att svara för ålderspensionsavgift. Motsvarande skall gälla för en

svensk medborgare som är anställd hos en utländsk juridisk person, om

en svensk juridisk person som har ett bestämmande inflytande över den

utländska personen avger en sådan förbindelse.

Paragrafen motsvarar 20 kap. 15 § andra stycket AFL. Någon motsvarig-

het till första stycket i samma paragraf i AFL har inte införts här. Detta

överensstämmer med vad Lagrådet förordat.

19 § Om förtidspension enligt överenskommelse med främmande makt

skall beräknas med proportionering av antalet framtida försäkringsperio-

der, skall, vid beräkning av pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 4 §,

motsvarande proportionering göras av den summa som anges i 3 kap. 5 §

första stycket.

I den nordiska konventionen om social trygghet (SFS 1993:1529) finns

bestämmelser i artikel 15 om beräkning av tilläggspension i form av för-

tidspension när den försäkrade har rätt till förtidspension beräknad

utifrån framtida försäkringsperioder (antagandepoäng) från mer än ett

nordiskt land. Bestämmelserna innebär att endast en del av de framtida

försäkringsperioderna skall medräknas. Denna del bestäms på grundval

av de faktiska försäkringsperioder som används vid pensionsberäkningen

efter förhållandet mellan den faktiska försäkringsperioden i landet och

den sammanlagda faktiska försäkringsperioden i länderna. I denna

paragraf föreslås att vid beräkning av pensionsgrundande belopp för

förtidspension skall proportionering göras av den summa som anges i

3 kap. 5 § första stycket.

Paragrafen har tillagts efter lagrådsgranskningen.

Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen

(1998:000) om införande av lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

37.2 Förslaget till lag om införande av lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

Allmänna bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ikraftträdande m.m. av lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och upphörande av viss

annan lagstiftning samt vissa övergångsbestämmelser med anledning

därav. Vidare ges bestämmelser om tillgodoräknande av pensionsrätt

och av andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst,

omräkning av pensionsbehållning samt fördelning av avgiftsmedel och

avkastning inom premiepensionssystemet för tid före år 1999.

Som anförts i avsnitt 6.3 är de övergångsbestämmelser som erfordras

för införandet av lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension

(LIP) så omfattande att det har ansetts lämpligt att sammanföra dem i en

särskild promulgationslag. Innehållet i denna lag anges i denna inledande

paragraf. I lagen finns bestämmelser om ikraftträdande av LIP liksom

upphörande av viss annan lagstiftning. Vidare innehåller lagen bestäm-

melser om beräkning och fastställande av pensionsrätt och andra pen-

sionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst för tid före år

1999 samt om omräkning av pensionsbehållning som härrör från sådan

pensionsrätt och fördelning av avgiftsmedel och avkastning innestående

på det konto hos Riksgäldskontoret där medel avsedda att motsvara pen-

sionsrätt för premiepension för tid före år 1999 placerats.

2 § Vad som föreskrivs i 1 kap. 8 10 §§ lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension skall gälla också denna lag.

I 1 kap. 8 och 9 §§ LIP definieras vissa begrepp som återkommer i den

lagen. Detta gäller bl.a. intjänandeår och fastställelseår. I därpå följande

paragraf anges att vad som i LIP föreskrivs om förtidspension enligt

lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) också skall gälla sjuk-

bidrag enligt samma lag.

I här aktuell paragraf anges att berörda begrepp har samma betydelse i

denna lag och att vad som föreskrivs i 1 kap. 10 § LIP även skall gälla

denna lag.

Ikraftträdande m.m.

3 § Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Detsamma gäller be-

stämmelserna i 1 4 kap., 5 kap. 2 och 4 10 §§, 7 och 8 kap., 10 kap. 1

6, 11 och 12 §§, 11 kap., 12 kap. 4 8 §§ såvitt angår premiepension till

efterlevande enligt 10 kap. 1 §, 13 kap., 14 kap. 2 6 §§ och 15 kap.

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension. Övriga

bestämmelser i lagen om inkomstgrundad ålderspension träder i kraft

den 1 januari 2001.

Bestämmelserna i lagen om inkomstgrundad ålderspension om fast-

ställande av pensionsgrundande inkomst, andra pensionsgrundande be-

lopp, pensionsrätt och pensionspoäng samt tillgodoräknande av vårdår

skall tillämpas första gången för år 1999.

Bestämmelserna i lagen om inkomstgrundad ålderspension om fast-

ställande av

1. inkomstbasbelopp skall tillämpas första gången för år 2002,

2. arvsvinstfaktorer för fördelning av arvsvinster enligt 5 kap. 5 §

första stycket nämnda lag skall tillämpas första gången för år 2000, och

3. förvaltningskostnadsfaktorer skall tillämpas första gången för år

2001.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999 samtidigt som huvuddelen av

LIP. Detta anges i första stycket som formulerats efter förslag av Lag-

rådet. Bestämmelserna i LIP träder inte i kraft samtidigt. Den 1 januari

1999 träder bestämmelserna i 1 4 kap. i kraft. Dessa bestämmelser

avser bl.a. vem som är försäkrad för inkomstgrundad ålderspension,

vilka inkomster och andra belopp som är pensionsgrundande, hur dessa

belopp skall beräknas samt fastställande av pensionsrätt och pensions-

poäng och tillgodoräknande av vårdår. Detsamma gäller bestämmelserna

i 5 kap. om omräkning av pensionsbehållning och bestämmelserna i 7

och 8 kap., bestämmelserna i 10 kap. om efterlevandeskydd före pen-

sionstiden och bestämmelserna i 11 kap. Även bestämmelserna i 12

kap.om utbetalning av premiepension till efterlevande på grund av efter-

levandeskydd före pensionstiden och bestämmelserna om bl.a. ompröv-

ning och överklagande i 13 kap., vissa regler i 14 kap. om åtgärder på

grund av felaktig utbetalning och ändrad pensionsrätt samt de allmänna

bestämmelserna i 15 kap. träder i kraft den 1 januari 1999. Bestämmel-

serna om uttag och beräkning av inkomstgrundad ålderspension i 5, 6

och 9 kap. träder däremot i kraft först den 1 januari 2001.

De intjänanderegler som träder i kraft den 1 januari 1999 skall i

princip tillämpas första gången i fråga om pensionsgrundande

inkomster, andra pensionsgrundande belopp, pensionsrätt och vårdår

avseende år 1999. Detta anges i andra stycket och innebär att beslut om

sådana belopp kommer att fattas tidigast i slutet av år 2000.

I punkt 1 i tredje stycket föreskrivs att bestämmelserna i 1 kap. 6 §

LIP om fastställande av inkomstbasbelopp skall tillämpas först för år

2002. Det är alltså först för det året regeringen skall fastställa ett sådant

basbelopp. Inkomstbasbeloppet skall användas vid beräkning av det s.k.

intjänandetaket upp till vilket pensionsgrundande inkomst och andra

pensionsgrundande belopp skall fastställas. Det skall också användas vid

beräkning av pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn (s.k.

barnår) och vid bedömningen av om en person uppfyllt det förvärvsvill-

kor som är avgörande för om han eller hon skall få sin pension beräknad

på pensionsgrundande belopp i anledning av plikttjänstgöring och barnår.

Hur mycket inkomstbasbeloppet är år 2001 framgår direkt av bestäm-

melserna i 1 kap. 6 § LIP och för år dessförinnan skall, enligt 9 § denna

lag, med detta belopp likställas i den paragrafen närmare angivna basbe-

lopp.

Punkt 2 gäller arvsvinstfaktorer enligt 5 kap. 5 § första stycket LIP

och avser den fördelning som skall göras efter personer som avlidit det

år de skulle ha fyllt 59 år eller tidigare. Som anförs i avsnitt 17.2 skall

arvsvinstfördelning gälla enbart personer avlidna år 1999 eller senare.

Den fördelning som skall göras med hjälp av arvsvinstfaktorer enligt

5 kap. 5 § första stycket LIP görs för året efter dödsfallen. Sådana

arvsvinstfaktorer skall därför fastställas första gången för år 2000. Den

arvsvinstfördelning som avser personer som avlidit det år de skulle ha

fyllt 60 år eller senare görs däremot redan för samma år och sådana

arvsvinstfaktorer skall därför fastställas redan för år 1999.

I punkt 3 i tredje stycket föreskrivs att förvaltningskostnadsfaktorn

skall bestämmas första gången för år 2001. Detta innebär att omräkning

av pensionsbehållningar med denna faktor skall göras första gången för

det året och att kostnaderna för förvaltningen av försäkringen för in-

komstpension och tilläggspension dessförinnan inte skall täckas genom

minskning av sådana behållningar.

Av bl.a. 29, 36, 40 och 44 §§ denna lag framgår också att vissa be-

stämmelser i LIP även gäller för retroaktiv tid.

4 § Lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst en-

ligt lagen (1962:381) om allmän försäkring skall upphöra att gälla vid

utgången av år 1998. Bestämmelserna i den lagen skall dock fortsätta att

gälla vid beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen om

allmän försäkring avseende år 1998 och tidigare. Vid tillämpningen av

1 § lagen om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring skall dock län i stället avse region och

Skattemyndigheten i Stockholms län avse Skattemyndigheten i

Stockholm.

För den som är född år 1937 eller tidigare skall, när det gäller

fastställande av pensionsgrundande inkomst, i stället för vad som

föreskrivs i 13 kap. 9 16 §§, 17 § första stycket och 18 20 §§ samt

15 kap. 4 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension, 8 9

och 11 §§ lagen om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt

lagen om allmän försäkring fortsätta att gälla.

I första stycket i denna paragraf föreskrivs att lagen (1959:551) om be-

räkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om all-

män försäkring (LBP) upphör att gälla samtidigt som reglerna om beräk-

ning av pensionsgrundade inkomster i LIP träder i kraft, dvs. vid års-

skiftet 1998/99. Bestämmelserna i LBP skall dock fortfarande tillämpas

vid beräkning av pensionsgrundande inkomst avseende år 1998 och tidi-

gare. Eftersom riksdagen har godtagit ett förslag i budgetpropositionen

för år 1998 om regionindelning för skatteförvaltningen har denna

bestämmelse kompletterats på motsvarande sätt som föreslås

beträffande skattebetalningslagen (1997:483) m.fl. lagar i proposition

1997/98:134 Kontrolluppgiftsskyldighet vid options- och

terminsaffärer, m.m.

Av andra stycket följer att vissa bestämmelser i LBP skall fortsätta

att tillämpas vid fastställande av pensionsgrundande inkomst för den

som är född 1937 eller tidigare. Sådan inkomst skall även i

fortsättningen fastställas av skattemyndigheten. Skattemyndigheten skall

också göra avdrag för ett basbelopp enligt 11 kap. 5 § AFL, som skall

fortsätta att gälla för personer födda 1937 eller tidigare. De

bestämmelser i LBP som skall fortsätta att gälla är dels 8 § om att

pensionsgrundande inkomst skall anges på beslutet om slutlig skatt dels

bestämmelserna i 8 a 9 och 11 §§ om omprövning och överklagande.

Motsvarande bestämmelser i LIP skall därför inte tillämpas på dessa

personer såvitt gäller beslut om pensionsgrundande inkomst.

Som närmare redovisats i avsnitt 27.5 föreslås i proposition

1997/98:101 Översyn av förvaltningsprocesslagen; en allmän regel om

domstolsprövning av förvaltningsbeslut m.m. en begränsning i rätten att

överklaga beslut om avvisning av ett överklagande. I 13 kap. 17 § andra

stycket LIP görs dock undantag från denna begränsning. Det undantaget

skall även gälla beslut där enligt förevarande paragraf LBP skall

tillämpas.

5 § Lagen (1994:1748) om förvaltning av vissa tilläggspensionsavgifter

skall upphöra att gälla vid utgången av år 1998. Bestämmelserna i 3 §

den upphävda lagen skall fortfarande tillämpas i fråga om redovisning år

1999.

Lagen om förvaltning av vissa tilläggspensionsavgifter har avsett förvalt-

ning av de medel som avsatts för att täcka pensionsrätter för premiepen-

sion fr.o.m. år 1995. Nu införs i LIP regler om hur sådan förvaltning

skall ske. Dessa regler träder i kraft den 1 januari 1999. I förevarande

paragraf anges därför att lagen om förvaltning av vissa

tilläggspensionsavgifter skall upphöra att gälla vid utgången av år 1998.

De medel som då finns innestående på kontot skall överföras till

tillfällig förvaltning enligt 8 kap. 1 § första stycket LIP (se 39 § första

stycket denna lag).

I 3 § den upphävda lagen finns bestämmelser om att redovisning av

kontoställning m.m. vid utgången av ett år skall lämnas av Riksgälds-

kontoret till regeringen senast den 31 mars året efter. Här föreskrivs att

detta fortfarande skall gälla redovisning år 1999 som avser kontoställ-

ningen vid utgången av år 1998.

Bestämmelsens slutliga lydelse har inte granskats av Lagrådet.

6 § Lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring skall upphöra att gälla

vid utgången av år 2000. Den upphävda lagen skall dock fortfarande gälla

i fråga om dels redan beviljade delpensioner, dels delpension som söks

före upphävandet och skall beviljas för tid med början före den 1 januari

2001.

Vid tillämpning av bestämmelserna i 5 § andra stycket i den upphävda

lagen skall med ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring likställas ålderspension enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

Lagen om delpensionsförsäkring skall upphöra att gälla vid utgången av

år 2000. För tid därefter skall delpension kunna nybeviljas eller ökas

endast om ansökan därom gjorts dessförinnan och även avser tid före

den 1 januari 2001. Den som uppbär delpension för tid dessförinnan har

emellertid fortsatt rätt till sådan pension i samma eller mindre

omfattning fram till och med månaden före den månad då han eller hon

fyller 65 år eller till och med den tidigare månad varunder rätten till

delpension annars upphör.

Delpension får enligt 5 § andra stycket den upphävda lagen inte utges

för samma månad för vilken den pensionsberättigade uppbär förtidspen-

sion eller ålderspension enligt AFL. Här föreskrivs att med

ålderspension enligt AFL skall likställas ålderspension enligt LIP, dvs.

inkomst-, tilläggs- eller premiepension.

Övergångsbestämmelsen i första stycket har formulerats i enlighet

med det förslag Lagrådet lämnat.

Övergångsbestämmelser

7 § Regeringen skall för varje år avseende åren 1960 1998 fastställa ett

inkomstindex.

Detta index skall visa den relativa förändringen av de inkomster som

uppburits av personer som har fyllt högst 64 år och som ligger till grund

för beräkning av pensionspoäng enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring räknat per person med sådana inkomster. Inkomsterna skall

beräknas på så sätt att de tillgodoräknade pensionspoängen, med tillägg

av en poäng, multipliceras med det basbelopp som för varje år anges i 9

§ 1 3. Uppgifter om de angivna inkomsterna skall hämtas från

Riksförsäkringsverkets pensionspoängstatistikregister vid utgången av år

1999.

Förändringen av indextalet mellan de på varandra följande åren 1960

1962 skall motsvara förändringen av de inkomster som anges i första

stycket mellan år 1960 och år 1961. Förändringen av indextalet mellan

år 1962 och år 1963 skall motsvara den genomsnittliga årliga relativa

förändringen av dessa inkomster mellan åren 1960 1962.

Förändringen av indextalet mellan två på varandra följande år skall för

åren 1964 1999 motsvara den genomsnittliga årliga relativa

förändringen av de inkomster som anges i första stycket under en period

av tre år före det år inkomstindexet avser. Vid beräkningen av

inkomsterna skall den årliga förändringen i det allmänna prisläget räknat

från juni månad till juni månad under samma period frånräknas. Det

framräknade värdet skall därefter räknas om med förändringen i det

allmänna prisläget i juni månad två år före det år indexet avser och det

allmänna prisläget i juni månad året före det året.

Inkomstindexet anges för varje år med ett tal, bestämt med beaktande

av att inkomstindexet för år 1999 enligt 1 kap. 5 § tredje stycket lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall vara 100,00.

Rubriken före denna paragraf har lagts till efter förslag av Lagrådet.

I första stycket i paragrafen anges att regeringen skall fastställa ett in-

komstindex för varje år under åren 1960 1998. Detta index skall mäta

förändringar i sådana inkomster som per försäkrad ligger till grund för

beräkning av pensionspoäng enligt AFL. Förändringarna skall endast avse

genomsnittsinkomsten per försäkrad som under året uppnått en ålder av

högst 64 år. Den nu angivna begränsningen har gjorts efter Lagrådets

granskning. Inkomsterna framräknas på så sätt att tillgodoräknade pen-

sionspoäng plus en poäng multipliceras med det basbelopp som är till-

lämpligt för respektive år. På förslag av Lagrådet görs en hänvisning till

de basbelopp som anges i 9 § 1 3. I första stycket anges också att de ak-

tuella inkomsterna skall hämtas från Riksförsäkringsverkets poäng-

statistikregister vid utgången av år 1999. Det är således uppgifterna som

vid denna tidpunkt fastslagits i registret som skall läggas till grund för

beräkningen och eventuella omtaxeringar m.m. skall inte i efterhand

komma att påverka uppgifterna.

I paragrafens andra stycke anges det att beräkningen av inkomstindex

för åren 1960 till 1962 skall baseras på den årliga förändringen av in-

komstmåttet som skett mellan år 1960 och år 1961, dvs samma

inkomstförändring används två gånger för beräkningen av indextalet för

två skilda år. Inkomstindex för år 1963 beräknas med ett

tvåårsgenomsnitt dvs. inkomstindex för år 1962 multipliceras med den

genomsnittliga förändringen av inkomstmåttet mellan år 1960 och år

1962.

Av tredje stycket framgår det att indexuppräkningen för åren 1964 till

1999 består av två delar. Den ena delen utgörs av den procentuella för-

ändringen i det angivna inkomstmåttet justerat för förändringar i det all-

männa prisläget räknat från juni månad till juni månad respektive år. För-

ändringen beräknas som den genomsnittliga årliga förändringen av det

angivna inkomstmåttet under en period av tre år före det år inkomst-

indexet avser dvs. mätningen sker med utgångspunkt i det genomsnittliga

inkomstunderlaget fyra år före det år indextalet avser. Den andra delen

av indexuppräkningen avser förändringen i det allmänna prisläget mellan

juni månad två år före det år indextalet avser fram till juni månad ett år

senare.

Indextalet för år 1964 fastställs genom att 1963 års indextal räknas

upp med dels den prisjusterade genomsnittliga årliga

inkomstutvecklingen mellan år 1960 och år 1963, dels med

prisförändringen mellan juni 1962 och juni 1963.

I fjärde stycket anges det att inkomstindexet skall relateras till det i

1 kap. 5 § bestämda inkomstindexet för år 1999, 100,00. På detta sätt

kommer indexet att rent faktiskt räknas baklänges med utgångspunkten

från år 1999. Det fjärde stycket har lagts till efter förslag av Lagrådet.

8 § Förändringen av det inkomstmått som används vid beräkningen av de

försäkrades årliga inkomster från år 1998 till år 1999 skall när det

gäller inkomstindexet för åren 2000 2002 beaktas på följande sätt.

Beräkningen av genomsnittsinkomsten år 1999 skall göras såväl i

enlighet med vad som anges i 1 kap. 5 § lagen om inkomstgrundad

ålderspension, utan avdrag för allmän pensionsavgift, som i enlighet med

vad som anges i 7 § denna lag. Kvoten mellan genomsnittsinkomsterna

beräknade i den angivna ordningen skall sedan räknas fram. Det

framräknade talet skall vid beräkningen av inkomstindexet därefter

multipliceras med den genomsnittliga inkomsten som beräknats för det

fjärde året före det år som inkomstindexet avser.

I paragrafen anges att beräkningen av inkomstindexet avseende åren

2000, 2001 och år 2002 skall korrigeras. Beräkning görs för att över-

gången från ett inkomstmått år 1998 till ett annat inkomstmått år 1999

skett. Denna korrigering skall ske under en period av tre år vilket är den

period som påverkas av det förändrade inkomstmåttet. Den särskilda be-

räkningen innebär att den genomsnittliga inkomsten som framräknats för

året fyra år före det år indexet avser skall räknas upp med den skillnad

som framkommit då genomsnittsinkomsten år 1999 beräknats på såväl

det nya sättet som det gamla. När det nya inkomstmåttet används skall

något avdrag för allmän pensionsavgift inte göras eftersom något sådant

avdrag inte gjordes vid beräkningen av inkomstmåttet enligt den gamla

ordningen.

Det sagda innebär att den framräknade kvoten multipliceras med den

genomsnittliga inkomsten år 1996 vid beräkningen av indexet för år

2000 och på samma sätt multipliceras kvoten med

genomsnittsinkomsten för år 1997 vid beräkningen av indexet för år

2001 och med genomsnittsinkomsten år 1998 för indexet år 2002.

9 § För år före år 2001 skall vid tillämpning av lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension med ett inkomstbasbelopp likställas

1. för åren 1960 1994 det vid respektive års ingång gällande basbe-

loppet enligt lagen (1959:291) om försäkring för allmän tilläggspension

och lagen (1962:381) om allmän försäkring,

2. för åren 1995 och 1996 det för respektive år gällande basbeloppet

enligt lagen om allmän försäkring sedan detta ökats med det belopp som

följer av 1 kap. 6 § sista stycket den lagen i dess lydelse före den 1 juli

1996,

3. för åren 1997 och 1998 det för respektive år gällande förhöjda bas-

beloppet enligt lagen om allmän försäkring, och

4. för åren 1999 och 2000 det för respektive år gällande förhöjda

prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

Inkomstbasbelopp kommer att finnas först för år 2001. För år dessför-

innan skall med detta belopp, enligt denna paragraf, likställas de basbe-

lopp som använts vid beräkning av pensionspoäng. Detta gäller såväl den

direkta tillämpningen av LIP för åren 1999 och 2000 som den tillämp-

ning som följer av bestämmelserna i denna lag om fastställande av pen-

sionsrätt och pensionsgrundande belopp för tid dessförinnan. T.ex. skall

vid beräkning av pensionsgrundande belopp för år 1960 det tredje beräk-

ningsalternativet enligt 3 kap. 17 § första stycket LIP motsvara det vid

1960 års ingång gällande basbeloppet.

10 § För tid före år 1999 skall, vid tillämpning av lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension, med en persons pensionsgrundande in-

komst respektive pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 4 § den lagen

avses de pensionspoäng som personen med anledning av sin pensions-

grundande inkomst respektive förtidspension tillgodoräknats för det be-

rörda året enligt lagen (1959:291) om försäkring för allmän tilläggspen-

sion eller enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring multiplicerat

med det basbelopp för respektive år som anges i 9 § 1 3 och avrundat

till närmaste hundratal kronor. Om det framräknade beloppet slutar på

50 kronor skall avrundning ske till närmast högre hundratal kronor.

Vid beräkning enligt första stycket skall pensionspoängen som avser

pensionsgrundande inkomst ökas med talet ett. Om den som tillgodoräk-

nats pensionspoäng med anledning av förtidspension inte för samma år

tillgodoräknats pensionspoäng för pensionsgrundande inkomst skall i

stället pensionspoängen med anledning av förtidspensionen ökas med

talet ett.

Vid beräkning av pensionsgrundande belopp enligt första och andra

styckena skall, om sådant förhållande som avses i 15 kap. 19 § lagen om

inkomstgrundad ålderpension gällt för en pensionsberättigad, bestäm-

melserna om proportionering i den paragrafen tillämpas beträffande

nämnda belopp.

Pensionsgrundande inkomst har bestämts alltsedan lagen (1959:291)

om försäkring för allmän tilläggspension trädde i kraft den 1 januari

1960. De bestämmelser därom som idag finns i AFL föreslås nu, i stort

sett oförändrade, bli överförda till LIP. Sådan inkomst skall fortsätt-

ningsvis fastställas utan "basbeloppsavdrag". Detta avdrag skall däremot

göras vid beräkning av pensionspoäng enligt 4 kap. 8 § LIP. Denna

ändrade beräkning gäller dock enbart personer födda år 1938 eller

senare. För dem som är födda tidigare skall basbeloppsavdraget alltjämt

göras av skattemyndigheten. Bestämmelser om detta finns i 11 §. I

samma paragraf samt i 4 och 15 §§ finns ytterligare ett antal

särbestämmelser för dem som är födda år 1937 eller tidigare.

Som framgår av 28 § skall pensionsrätt och vissa andra pensionsgrun-

dande belopp än pensionsgrundande inkomst fastställas även för retroak-

tiv tid. I underlaget för beräkning av pensionsrätt skall den försäkrades

pensionsgrundande inkomst ingå. Likaså har pensionsgrundande inkomst

för tid före år 1999 betydelse bl.a. vid bestämmande av pensionsgrun-

dande belopp för s.k. barnår. Några nya beslut om pensionsgrundande

inkomst skall dock inte meddelas för sådan tid. Inte heller skall

pensionsgrundande belopp i anledning av förtidspension fastställas för

tid före år 1999 trots att även sådana belopp skall ingå i underlaget för

bestämmande av pensionsrätt och kan ha betydelse vid bestämmande av

pensionsgrundande belopp för barnår m.m. för år 1999 och därefter.

I stället har i första stycket i denna paragraf föreskrivits att när LIP

skall tillämpas, skall såvitt avser tid före år 1999 med pensions-

grundande inkomst respektive pensionsgrundande belopp för personer

med förtidspension enligt 3 kap. 4 § den lagen, avses de pensionspoäng

berörd person har tillgodoräknats för pensionsgrundande inkomst

respektive med anledning av förtidspension enligt äldre lagstiftning,

multiplicerat med det basbelopp för respektive år som anges i 9 § 1 3.

De basbelopp som därvid avses är det vid det aktuella årets ingång

gällande basbeloppet respektive, för åren 1997 och 1998, gällande

förhöjt basbelopp. Även för åren 1995 och 1996 skall användas ett

belopp som något överstiger basbeloppet. Detta sker genom att

basbeloppet ökas på sätt som anges i sista stycket i 1 kap. 6 § AFL i dess

för respektive år gällande lydelse. Anledningen till ökningen är att

basbeloppet ökats med motsvarande belopp vid beräkning av

pensionspoäng för de åren.

Att pensionspoängen för antingen pensionsgrundande inkomst eller

förtidspension vid nämnda beräkning skall ökas med talet ett framgår av

andra stycket.

Det är alltså pensionspoäng som tillgodoräknats för

pensionsgrundande inkomst respektive med anledning av förtidspension

som skall ligga till grund för beräkningen av det belopp som för tid före

år 1999 skall motsvara pensionsgrundande inkomst respektive

pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 4 §. I vissa fall kan en

förtidspensionär ha pensionspoäng registrerade för både

pensionsgrundande inkomst och med anledning av förtidspension. Så är

exempelvis fallet med en person med partiell förtidspension som också

har haft förvärvsinkomster.

Tillägget med ett poäng beror på att den pensionsgrundande inkomst,

som inledningsvis har sagts, hittills fastställts endast i den utsträckning

inkomsterna har överstigit ett basbelopp. Trots att pensionsgrundande

inkomst har fastställts upp till sju och en halv gånger detta basbelopp har

pensionspoängen alltså kunnat motsvara högst 6,50. I det reformerade

pensionssystemet skall något motsvarande basbeloppsavdrag inte göras

utan inkomster som till sitt slag är pensionsgrundande skall vara detta

"från första kronan". En annan sak är att pensionsgrundande inkomst av

administrativa skäl inte skall fastställas om summan av inkomsterna upp-

går till ett belopp som är lägre än 24 % av basbeloppet.

För att pensionsrätt för åren 1960 1998 alls skall kunna fastställas på

den del av en persons inkomster som har understigit ett basbelopp före-

skrivs därför i andra stycket att, vid beräkning enligt första stycket, pen-

sionspoängen för pensionsgrundande inkomst skall ökas med talet ett.

Skulle en person ha tillgodoräknats pensionspoäng i anledning av för-

tidspension men inte för pensionsgrundande inkomst skall tillägget med

ett poäng göras till de tillgodoräknade pensionspoängen för förtidspen-

sionen. I fall då pensionspoäng tillgodoräknats för både pensionsgrun-

dande inkomst och förtidspension skall däremot denna ökning göras en-

dast såvitt avser pensionspoängen för inkomsten.

Med reservation för eventuella effekter av avrundningar vid beräkning

av pensionspoäng innebär reglerna att det framräknade beloppet kommer

att motsvara fastställd pensionsgrundande inkomst med tillägg för det

basbelopp som dragits bort vid beräkningen av den inkomsten. En annan

effekt av att pensionspoängen skall ligga till grund för beräkningen vad

avser förfluten tid är att inkomster som helt understigit ett basbelopp

inte kommer att beaktas. Motsvarande hade emellertid gällt om

beräkningen utgått från fastställd pensionsgrundande inkomst då sådan

inkomst inte heller har fastställts för den försäkrade i sådana fall.

Som angetts i kommentaren till 15 kap. 19 § LIP skall vid beräkning

av pensionsgrundande belopp för förtidspension i de fall antalet

framtida försäkringsperioder skall proportioneras (artikel 15 i den

nordiska konventionen) en proportionering göras av den s.k.

antagandeinkomsten. Vid beräkning av pensionsgrundande belopp för

förtidspension som reducerats med anledning av bestämmelser i

konvention, skall proportionering göras på motsvarande sätt för tid före

år 1999. Detta anges i tredje stycket, som liksom nämnda paragraf i LIP

lagts till efter Lagrådets granskning.

11 § För den som är född år 1937 eller tidigare skall, vid beräkning av

pensionsgrundande inkomst för åren 1999 2001, hänsyn endast tas till

summan av inkomster av anställning och inkomster av annat förvärvs-

arbete till den del denna överstiger ett förhöjt prisbasbelopp enligt

1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Prisbasbeloppet skall

i första hand avräknas mot inkomster av anställning.

Av denna paragraf följer att äldre bestämmelser om beräkning av

pensionsgrundande inkomst skall fortsätta att gälla för den som är född

år 1937 eller tidigare på så sätt att det avdrag för ett förhöjt prisbasbe-

lopp som har gjorts vid beräkning av pensionsgrundande inkomst skall

göras även fortsättningsvis. Avdraget görs av skattemyndigheten i

samband med att den fastställer den pensionsgrundande inkomsten enligt

4 § denna lag.

Vid bestämmande av vilka inkomster som är pensionsgrundande och

vid beräkningen av pensionsgrundande inkomster av anställning respek-

tive annat förvärvsarbete skall dock bestämmelserna i 2 kap. 3 22 §§

LIP tillämpas även för den som är född år 1937 eller tidigare. Detta

innebär bl.a. att även för en sådan person skall debiterad allmän

pensionsavgift dras av vid bestämmande av den pensionsgrundande

inkomsten. Detta skall göras före basbeloppsavdraget enligt 11 kap. 5 §

AFL.

Paragrafens slutliga lydelse har inte granskats av Lagrådet.

12 § Förbindelser som före den 1 januari 1999 ingåtts enligt 11 kap. 2 §

respektive 20 kap. 15 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall

gälla även vid tillgodoräknande av pensionsgrundande inkomst enligt

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension på grund av be-

stämmelserna i 2 kap. 11 och 12 §§ respektive 15 kap. 18 § sistnämnda

lag.

Denna paragraf rör inkomster som annars inte skulle vara pensionsgrun-

dande men som ändå ansetts som pensionsgrundande inkomster av an-

ställning på grund av att det i en förbindelse som godtagits av

Riksförsäkringsverket gjorts ett åtagande att betala

tilläggspensionsavgift för inkomsten. Som anförts i avsnitt 7 föreslås, i

avvaktan på att närmare beredning av frågan vilka personer som skall

anses försäkrade för ålderspension och vilka inkomster i andra länder

som skall vara pensionsgrundande, att de bestämmelser som gällt enligt

AFL om tillgodoräknande av pensionsgrundande inkomst på grund av

sådan förbindelse införs i LIP. Av denna bestämmelse framgår att det då

inte krävs att ny förbindelse lämnas utan förbindelser enligt AFL som

godkänts skall gälla vid tillgodoräknande av pensionsrätt även enligt LIP.

13 § Vid tillämpning av bestämmelserna om avdrag för allmän pen-

sionsavgift i 2 kap. 22 § första stycket lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension vid beräkning av pensionsgrundande inkomst för

år 1999 skall, om beskattningsåret omfattar tid såväl före som efter ut-

gången av år 1998 och den skattskyldige inte visar annat, så stor del av

beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år

1998 som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret

som infaller under denna tid och hela beskattningsåret.

Vid beräkning av en persons pensionsgrundande inkomst av annat för-

värvsarbete skall avdrag göras för den allmänna pensionsavgift som den

försäkrade skall betala för dessa inkomster. För den som har förlängt rä-

kenskapsår kan dock pensionsgrundande inkomst för år 1999 avse in-

komster som faktiskt uppburits under kalenderåret 1998 (se 1 kap. 8 §

andra stycket LIP). För att en sådan person inte skall behöva få avdrag

för allmän pensionsavgift på inkomster som intjänats före den 1 januari

1999 har här föreskrivits att inkomsten skall proportioneras om den en-

skilde inte visar att inkomstfördelningen skall göras på annat sätt. På

samma sätt skall den på inkomsten belöpande avgiften proportioneras.

14 § Vid beräkning av pensionsrätt och pensionspoäng för år 1999 skall,

vid bristande eller underlåten avgiftsbetalning, bestämmelserna i 4 kap.

4 och 8 §§ lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension

tillämpas beträffande sådana inkomster som avses i 2 kap. 6 § första

stycket 5 samma lag endast i den utsträckning de med tillämpning av 13

§ skall anses hänförliga till tid efter utgången av år 1998.

För inkomst av annat förvärvsarbete än anställning skall pensionsrätt och

pensionspoäng tillgodoräknas endast i den omfattning avgifter betalas

till ålderspensionssystemet, se närmare 4 kap. 4 och 8 §§ LIP. Enligt

AFL har detta endast avsett tilläggspensionsavgiften (nu

ålderspensionsavgiften). Enligt nämnda paragrafer i LIP gäller det

emellertid även den allmänna pensionsavgiften. För att den som har haft

inkomster av annat förvärvsarbete och har utsträckt räkenskapsår inte

skall beröras av denna utvidgning när det gäller inkomster som faktiskt

uppburits innan LIP trätt i kraft, har här föreskrivits att bestämmelserna i

LIP om beräkning av pensionsrätt och pensionspoäng vid bristande eller

underlåten avgiftsbetalning endast skall avse inkomster som med

tillämpning av bestämmelserna i 13 § denna lag skall anses hänförliga

till år 1999. Begränsningen gäller dock endast sjukpenning m.m. för

vilken egenavgift i form av ålderspensionsavgift inte skall betalas. För

annan inkomst saknar utvidgningen betydelse eftersom inbetalningar

som gjorts av skatt och avgifter till ålderspensionssystemet m.m. sedan

den 1 januari 1998 proportioneras mellan de skatter och avgifter för

vilka den enskilde är betalningsskyldig, se 16 kap. 12 §

skattebetalningslagen (1997:483).

15 § För den som är född år 1937 eller tidigare skall, i stället för

bestämmelserna om tillgodoräknande och fastställande av

pensionspoäng i 4 kap. lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension, gälla vad som föreskrivs om tillgodoräknande av sådan

pensionspoäng i 11 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i

paragrafens lydelse före den 1 januari 1999. Därvid skall

1. vad som sägs om tilläggspensionsavgift i stället avse ålderspen-

sionsavgift och allmän pensionsavgift,

2. vad som sägs om inkomst som avses i 11 kap. 3 § första stycket d

lagen om allmän försäkring i stället gälla inkomst som avses i 2 kap. 6 §

första stycket 5 lagen om inkomstgrundad ålderspension, och

3. med basbelopp avses det förhöjda prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 §

lagen om allmän försäkring.

För den som har beviljats förtidspension för tid med början efter

utgången av år 1998 och som inte har uppburit sådan pension till någon

del dessförinnan skall dock för tillgodoräknande av pensionspoäng med

anledning av förtidspension gälla de nya bestämmelserna i 4 kap. 9 §

lagen om inkomstgrundad ålderspension. Vidare skall vad som sägs i

11 kap. 6 § första stycket lagen om allmän försäkring i styckets lydelse

före den 1 januari 1999 om inkomster som avses i punkt 2 i första

stycket i denna paragraf tillämpas endast beträffande inkomster som,

med tillämpning av bestämmelserna i 13 § denna lag, skall anses

hänförliga till tiden före utgången av år 1998.

Pensionspoäng skall inte tillgodoräknas enligt första och andra

styckena för det år under vilket den försäkrade har avlidit.

Denna paragraf avser tillgodoräknande av pensionspoäng för den som är

född år 1937 eller tidigare.

I princip skall äldre regler helt tillämpas för sådana personer. Detta

framgår av första stycket. För den som är född före år 1938 och som

beviljas förtidspension med början först efter utgången av år 1998 skall

dock enligt andra stycket de nya bestämmelserna om pensionspoäng i

anledning av förtidspension gälla. Detta innebär bl.a. att pensionspoäng

skall tillgodoräknas med en tolftedel av den s.k. antagandepoängen för

varje månad för vilken den försäkrade uppburit förtidspension beräknad

enligt 13 kap. 2 § AFL, dvs. med antagandepoängsberäkning och att den

s.k. garantiregeln i 11 kap. 6 § sista stycket inte är tillämplig i dessa fall.

Vidare innebär det att de nya samordningsreglerna i 3 kap. 6 § LIP är

tillämpliga och att vid utbetalning av förtidspension för förfluten tid

skall bestämmelserna i 3 kap. 7 § LIP om tillgodoräknande av pensions-

grundande belopp tillämpas på motsvarande sätt vid beräkning av pen-

sionspoäng för förtidspension, dvs. pensionspoäng skall inte tillgodo-

räknas för tid före utbetalningsmånaden om och i den utsträckning den

försäkrade för samma tid har uppburit en pensionsgrundande ersättning

som är samordningsbar med förtidspensionen. För en försäkrad som är

född 1937 eller tidigare och som till någon del haft förtidspension

omedelbart före årsskiftet 1998/1999 och som har fortsatt rätt till för-

tidspension efter årsskiftet, skall dock de äldre reglerna i 11 kap. 6 §

fortfarande gälla.

I andra stycket sägs vidare att beträffande sådana inkomster som avses

i punkt 2 i första stycket denna paragraf (sådan sjukpenning m.fl.

ersättningar som utgör inkomst av annat förvärvsarbete) skall 11 kap. 6 §

första stycket tillämpas till den del inkomsterna är hänförliga till tid

före år 1999. Vid denna bedömning skall proportionering göras enligt

vad som föreskrivs i 13 §.

I tredje stycket föreskrivs att pensionspoäng för den som är född år

1937 eller tidigare inte skall tillgodoräknas för år då denne avlidit. Det-

samma gäller enligt LIP. Där föreskrivs också att pensionspoäng inte

skall tillgodoräknas för år efter det då en försäkrad fyllt 64 år.

Detsamma gäller enligt 11 kap. 6 § AFL varför någon särskild föreskrift

om detta inte behövs här.

16 § Anmälan om överföring av pensionsrätt enligt 4 kap. 7 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension som görs under år 1999

får, om makarna begär det, verkan avseende pensionsrätt som tillgodo-

räknas för det året.

Som anförts i avsnitt 14 och kommentaren till 15 kap. 8 § LIP skall an-

mälan om överföring av pensionsrätt för ett år göras senast under januari

månad det året. För år 1999, som är det första år sådan överföring kan

avse, har dock här öppnats en möjlighet att göra sådan anmälan under

hela intjänandeåret.

17 § Vid omräkning av inkomstpension enligt 5 kap. 14 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och av tilläggspension

enligt 6 kap. 4 § samma lag vid årsskiftet 2001/2002 skall talet 1,016

ersättas med talet 0,996.

Enligt 2 kap. 21 och 22 §§ LIP skall debiterad allmän pensionsavgift

dras av vid beräkning av pensionsgrundande inkomst. Något motsvarande

avdrag har inte gjorts enligt AFL. För att följsamhetsindexeringen inte

skall påverkas av att avdraget införs år 1999 skall den norm kring vilken

den första följsamhetsindexeringen skall göras (årsskiftet 2001/2002)

vara 0,4. Därmed skall det tal som skall användas vid omräkningen vara

0,996. Detta tal är, som framgår av avsnitt 18.4, beräknat så att

följsamhetsindexering i princip kommer att ske som om inget avdrag för

allmän pensionsavgift införts. Följsamhetsindexering som sker därefter

påverkas inte av införandet av nämnda avdrag.

18 § Med pensionspoäng enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension skall för tid före den 1 januari 1999 likställas pensions-

poäng enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Med tilläggspen-

sion enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension skall för tid före

den 1 januari 2001 likställas tilläggspension i form av ålderspension

enligt lagen om allmän försäkring.

I denna paragraf anges att med pensionspoäng och tilläggspension enligt

LIP skall likställas pensionspoäng och tilläggspension i form av ålders-

pension enligt AFL vilket bl.a. innebär att de pensionspoäng som till-

godoräknats enligt AFL skall beaktas vid beräkning av tilläggspension

enligt LIP. Paragrafen har formulerats i enlighet med förslag av Lag-

rådet.

19 § Har på grund av underlåten avgiftsbetalning pensionspoäng inte

tillgodoräknats en pensionsberättigad för tid före år 1998, skall vid be-

räkning av tilläggspension enligt 6 kap. 3 § lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension hänsyn tas till så stor del av den produkt

som anges i 6 kap. 2 § första stycket 1 samma lag och det belopp som

anges i punkt 2 i samma stycke, som svarar mot förhållandet mellan det

antal år, dock högst 30, för vilka pensionspoäng har tillgodoräknats den

pensionsberättigade och talet 30 ökat med ett för varje år före år 1998

för vilket han eller hon till följd av underlåten avgiftsbetalning inte har

tillgodoräknats pensionspoäng. Nämnda tal får därvid inte ökas till mer

än 50.

Bestämmelserna i denna paragraf överensstämmer i huvudsak med

12 kap. 2 § andra stycket AFL i dess lydelse före år 1998 och avser den

situationen då en person inte skall erhålla oavkortad tilläggspension en-

ligt 6 kap. 2 § på grund av att han eller hon inte betalat avgifter för in-

komst av annat förvärvsarbete. Den avgift som avses är egenavgift i form

av tilläggspensionsavgift enligt SAL (nu egenavgift i form av ålderspen-

sionsavgift). Bestämmelserna gäller dock endast för det fall där

personen ifråga inte alls tillgodoräknats pensionspoäng för ett år. Om

den pensionsberättigade haft inkomst av anställning som överstigit ett

basbelopp, kommer dessa bestämmelser alltså inte att bli tillämpliga.

Vidare gäller bestämmelserna endast om underlåten avgiftsbetalning

avser inkomstår före år 1998 (jfr punkt 2 i övergångsbestämmelserna

till lag [1997:485] om ändring i lagen [1962:381] om allmän

försäkring). Den reduktion av pensionen som beräkningen i paragrafen

medför skall också tillämpas på det belopp som följer av 6 kap. 2 §

första stycket 2 LIP, som ersätter folkpensionen till den del den kan

sägas motsvara inkomster upp till ett basbelopp.

För personer som är födda under åren 1938 1953 gäller vad som

föreskrivs i denna paragraf också eventuellt tillägg enligt garantiregeln,

6 kap. 9 § LIP.

20 § För en pensionsberättigad som är svensk medborgare och född år

1914 eller tidigare skall inte 19 § gälla.

För en pensionsberättigad som är svensk medborgare och född under

något av åren 1915 1923 skall vid tillämpning av 19 § talen 30 bytas ut

mot talen 20 ökat med ett för varje helt år som har förflutit från och

med år 1915 till utgången av det år då den pensionsberättigade är född.

Dessutom skall för varje sådant år, den ökning enligt 19 § som föranleds

av underlåten avgiftsbetalning göras med en tiondel av det antal år för

vilket han eller hon av sådan anledning inte har tillgodoräknats

pensionspoäng.

I första stycket anges att 19 § inte skall gälla för en svensk medborgare

som är född 1914 eller tidigare. Motsvarighet till nu föreslagen bestäm-

melse fanns i 15 kap. 1 § AFL i dess lydelse före år 1998.

Bestämmelsen upphävdes som en följdändring till att 12 kap. 2 § andra

stycket AFL upphävdes. Den upphävda bestämmelsen i 15 kap. 1 § AFL

behövs emellertid fortfarande för tid före den 1 januari 1998. I prop.

1997/98:131 Lagändringar med anledning av flyttning av viss

verksamhet vid Riksförsäkringsverket till Söderhamn, m.m. föreslås

därför att bestämmelsen återinförs i 15 kap. 1 § första stycket AFL.

Bestämmelserna i andra stycket har med vissa språkliga justeringar

sin motsvarighet i bestämmelserna i 15 kap 1 § andra stycket AFL till

den del det behandlar följderna av underlåten avgiftsbetalning.

21 § För en pensionsberättigad som är född år 1923 eller tidigare och

för vilken undantagande enligt 11 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring i dess lydelse före den 1 januari 1982 gällt, skall vid

beräkning av tilläggspension bestämmelserna i 19 § tillämpas på

motsvarande sätt för år för vilket den försäkrade till följd av

undantagandet fått pensionspoängen minskad med mer än en poäng eller

inte tillgodoräknats någon pensionspoäng.

Första stycket skall dock inte gälla en svensk medborgare född år

1914 eller tidigare. För en pensionsberättigad som är svensk

medborgare och född något av åren 1915 1923 skall 20 § andra stycket

tillämpas på motsvarande sätt för år för vilket den försäkrade till följd av

undantagandet fått pensionspoängen minskad med mer än en poäng eller

inte tillgodoräknats någon pensionspoäng.

Bestämmelserna i denna paragraf är hämtade från övergångsbestämmel-

serna till lagen (1981:692) om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring (punkt 3 första meningen) där det anges att för

pensionsberättigade som är födda år 1923 eller tidigare och som varit

undantagna från försäkringen för tilläggspension skall äldre

bestämmelser i 12 kap. 2 § och 15 kap. 1 § AFL fortfarande gälla.

I första stycket anges därför att för pensionsberättigade som är födda

1923 eller tidigare och som varit undantagna från försäkringen för

tilläggspension skall vid beräkning av tilläggspension bestämmelserna i

19 § tillämpas på motsvarande sätt för år för vilket den pensionsberät-

tigade till följd av undantagandet fått pensionspoängen minskad med mer

än en poäng eller inte tillgodoräknats någon pensionspoäng. Detta skall

dock inte gälla svensk medborgare som är född före år 1915, vilket

anges i andra stycket. Där anges vidare att för en pensionsberättigad

som är född under något av åren 1915 1923 skall 20 § andra stycket

tillämpas på motsvarande sätt för år då den pensionsberättigade inte har

tillgodoräknats någon poäng eller har förlorat mer än en poäng.

22 § För en pensionsberättigad som är född år 1927 eller tidigare skall

vid beräkning av tilläggspension enligt 6 kap. 2 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension, bestämmelserna i 15 kap. 2 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring i dess lydelse före den 1 januari 1974

tillämpas på motsvarande sätt för tid före nämnda datum.

Bestämmelserna i denna paragraf är hämtade från övergångsbestämmel-

serna till lagen (1973:465) om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring (sjätte stycket). Paragrafen anger att de särskilda

bestämmelser om gynnsammare pensionsberäkning för vissa äldre

pensionsberättigade som 15 kap. 2 § AFL innehöll före den 1 januari

1974 fortfarande skall gälla för tid före nämnda datum. Som en följd av

att sjukpenning och arbetslöshetsersättning m.m. blev skattepliktiga och

pensionsgrundande kunde specialbestämmelserna, som tillkommit i

syfte att skydda äldre försäkrade mot återverkningarna i

pensionshänseende av längre sjukdoms- och arbetslöshetsperioder,

undvaras för framtiden.

Bestämmelserna är tillämpliga på pensionsberättigad som är född år

1927 eller tidigare och som under visst år uppburit sjukpenning enligt

AFL eller YFL eller motsvarande ersättning enligt smittbärarlagen i mer

än 90 dagar och därvid varit placerad lägst i den sjukpenningklass han

eller hon skulle ha tillhört om årsinkomsten av förvärvsarbete uppgått

till det vid årets ingång gällande basbeloppet. Med angivna förutsättning

om ålder skall reglerna också tillämpas på den som under visst år i mer

än 60 dagar uppburit dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa eller

utbildningsbidrag, om han eller hon var berättigad till dagpenning när

bidraget började utgå, eller omställningsbidrag.

Specialreglerna i 15 kap. 2 § AFL innebar att man vid bestämmande av

det poängmedeltal, som skall ligga till grund för beräkningen av tilläggs-

pension bortser från år varunder sjukpenning uppburits under mer än

90 dagar, om medelpoängen därigenom höjs. Vidare gäller att, när det

skall bestämmas hur många poängår den försäkrade har, det alltid skall

anses som om pensionspoäng tillgodoräknats honom eller henne för år

varunder förutsättningarna enligt 15 kap. 2 § AFL i dess lydelse före den

1 januari 1974 föreligger. De båda specialreglerna kan tillämpas endast

med avseende på sammanlagt tre kalenderår.

I och med att sjukpenning, arbetslöshetsersättning och utbildnings-

bidrag fr.o.m. år 1974 blev pensionsgrundande inkomst behövdes inte

specialreglerna i 15 kap. 2 § AFL för framtiden.

Den andra specialregeln i 15 kap. 2 § AFL ger möjlighet att bortse

från år med låg pensionspoäng vid beräkningen av medeltalet.

23 § Punkterna 3 och 4 övergångsbestämmelserna till lagen (1974:784)

om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring skall fortfarande

gälla när det gäller beräkning av tilläggspension för de pensionsberät-

tigade som avses där.

Vid beräkning av tilläggspension skall i sådana fall som avses i punk-

ten 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1974:784) om ändring i

lagen om allmän försäkring reduktionsfaktorn 0,5 gälla.

Bestämmelserna i denna paragraf är hämtade från övergångsbestämmel-

serna till lagen (1974:784) om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring (punkterna 3 och 4) och från övergångsbestämmelserna till

lagen (1975:379) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

(punkt 2).

I samband med att den allmänna pensionsåldern sänktes den 1 juli

1976 från 67 år till 65 år infördes vissa undantagsregler i övergångsbe-

stämmelser till lagändringen i AFL för personer som gjort förtida uttag

respektive uppskjutit pensionsuttaget i anslutning till pensionsålders-

sänkningen. I första stycket denna paragraf föreskrivs att punkterna 3

och 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (1974:784) om ändring i

AFL fortfarande skall gälla.

Genom en senare lagändring (SFS 1975:379), som också trädde i

kraft den 1 juli 1976, sänktes reduktionsfaktorn vid förtida uttag av

ålderspension från 0,6 till 0,5 % per månad. I punkten 2 till den

lagändringen föreskrevs att den nya reduktionsfaktorn vid förtida uttag

av ålderspension skall gälla även i fall som avses i punkt 3

övergångsbestämmelserna till lagen (1974:784) om ändring i AFL,

vilket här anges i paragrafens andra stycke.

24 § Vid beräkning av ökning av tilläggspensionen enligt 6 kap. 5 § andra

stycket lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension respektive

avdrag från pensionen enligt 6 kap. 6 § samma lag skall faktorn 0,7

procent ersättas av faktorn 0,6 procent för månad före den 1 juli 1990.

Bestämmelserna i denna paragraf är hämtade från övergångsbestämmel-

serna till lagen (1990:743) om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring (punkt 2).

Fr.o.m. den 1 juli 1990 höjdes uppräkningsfaktorn vid uppskjutet uttag

av ålderspension enligt AFL från 0,6 till 0,7 % per månad. Enligt över-

gångsbestämmelserna till den ändringen skall den nya uppräkningsfak-

torn endast gälla i fråga om uppskjutet uttag för tiden den 1 juli 1990

och därefter. För tiden före skall påslagsfaktorn 0,6 fortfarande gälla.

Motsvarande skall gälla vid beräkning av ålderspension efter återkallelse

av pensionsuttag.

I denna paragraf har därför föreskrivits att faktorn 0,6 skall användas

för tid före den 1 juli 1990 vid beräkning av tilläggspension enligt 6 kap.

5 § andra stycket LIP. På motsvarande sätt skall faktorn 0,7 % i 6 §

samma kapitel ersättas med faktorn 0,6 %.

25 § Bestämmelserna i 10 kap. 1 § andra stycket lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension skall inte tillämpas år 1999 under den tid

när pensionsspararen första gången får välja placering av premiepen-

sionsmedlen.

När en pensionssparare har fyllt 50 år krävs enligt 10 kap. 1 § andra

stycket LIP en sådan familjehändelse som beskrivs i andra stycket

samma paragraf för att efterlevandeskydd före pensionstiden skall

medges. När systemet startar år 1999 kommer en ansökan om

efterlevandeskydd att kunna göras först när en överföring skett från den

tillfälliga förvaltningen hos Riksgäldskontoret. Under den första

anmälningstiden för val av fond görs enligt förevarande paragraf

undantag från det absoluta kravet på familjehändelse för dem som har

fyllt 50 år.

Paragrafen har lagts till efter Lagrådets granskning.

26 § Inkomstpension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension skall betalas ut utan ansökan från och med januari år 2001

till den som vid utgången av år 2000 uppbär ålderspension enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

Som anförts i avsnitt 29.2 skall personer som är födda år 1937 eller

tidigare även fortsättningsvis erhålla inkomstgrundad ålderspension

enligt i huvudsak oförändrade regler om tilläggspension. Personer som

är födda åren 1938 1953, den s.k. mellangenerationen, skall däremot

erhålla inkomstgrundad ålderspension dels i form av tilläggspension,

dels i form av reformerad inkomstgrundad ålderspension (inkomst- och

premiepension).

Vissa personer ur den s.k. mellangenerationen kommer dock att kunna

ta ut tilläggspension i form av ålderspension enligt AFL före januari

månad år 2001 vilken är den första månad då inkomst- och premiepen-

sion kommer att kunna betalas ut. Detta gäller personer födda åren 1938

och 1939.

För att personer som är födda nämnda år och som uppbär

ålderspension vid utgången av år 2000 inte på nytt skall behöva ansöka

om ålderspension inför då kommande årsskifte, har i här förevarande

paragraf föreskrivits att bestämmelserna i LIP om ansökan om

inkomstgrundad ålderspension inte i sådana situationer gäller för

utbetalning av inkomstpension fr.o.m. januari år 2001.

27 § Överenskommelser som regeringen före utgången av år 1998 har

ingått med främmande makt angående utsträckt tillämpning av lagen

(1962:381) om allmän försäkring eller om undantag i vissa fall från vad

i den lagen är stadgat och som skall tillämpas vid tillgodoräknande av

pensionsgrundande inkomst, pensionspoäng eller vårdår enligt 11 kap.

lagen om allmän försäkring, skall för tid efter utgången av år 1998 i

stället tillämpas vid tillgodoräknande av pensionsgrundande inkomst,

pensionspoäng eller vårdår enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundande ålderspension. Vidare skall vad som av en sådan

överenskommelse följer om försäkring för tilläggspension och om

bosättning i Sverige, också vid tillämpning av bestämmelserna i lagen

om inkomstgrundad ålderspension om tillgodoräknande av

pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. och pensionsrätt enligt 4 kap.

anses gälla försäkring för inkomstgrundad ålderspension och bosättning

här.

Denna bestämmelse, som lagts till efter Lagrådets granskning, gäller så-

dana överenskommelser med främmande makt som avses i 20 kap. 15 §

första styckeet AFL och som träffats före utgången av år 1998. Av en

sådan överenskommelse kan följa att en person som inte uppfyller

förutsättningarna i lagen för att tillgodoräknas pensionsgrundande

inkomst, pensionspoäng eller vårdår ändå skall tillgodoräknas sådan

inkomst m.m. Även det motsatta kan gälla, dvs. en person som uppfyller

förutsättningarna i lagen skall ändå inte tillgodoräknas

pensionsgrundande inkomst m.m. Detta gäller bl.a. personer som är

utsända från ett land till ett annat för arbete där under en begränsad tid. I

första meningen i paragrafen anges att vad som gällt för

tillgodoräknande av pensionsgrundande inkomst, pensionspoäng och

vårdår enligt AFL fr.o.m. år 1999 skall gälla för tillgodoräknande av

pensionsgrundande inkomst, pensionspoäng och vårdår enligt LIP till

vilken lag nämnda bestämmelser då flyttats.

I andra meningen behandlas tillgodoräknande av andra pensionsgrun-

dande belopp än pensionsgrundande inkomst samt tillgodoräknande av

pensionsrätt för inkomstpension och pensionsrätt för premiepension.

Enligt den meningen skall en person som enligt en internationell

överenskommelse enligt 20 kap. 15 § första stycket AFL skall omfattas

av försäkringen för tilläggspension också anses omfattas av försäkringen

för inkomstgrundad ålderspension enligt LIP vid beräkning av

pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. den lagen och pensionsrätt

enligt 4 kap. samma lag. Också här gäller även det motsatta, dvs. den

som på grund av sådan överenskommelse inte skall omfattas av

försäkringen för tilläggspension skall inte heller anses omfattas av

försäkringen för inkomstgrundad ålderspension och därmed inte

tillgodoräknas t.ex. pensionsgrundande belopp för barnår. Vad som nu

sagts skall även gälla bosättning i Sverige.

Till skillnad från reglering i första meningen gäller bestämmelsen i

andra meningen inte bara tid fr.o.m. år 1999. Detta innebär huvudsak-

ligen att den som på grund av en sådan internationell överenskommelse

som här avses har omfattats respektive inte har omfattats av

försäkringen för tilläggspension något eller några av åren 1960 1998

och då även skulle anses bosatt i Sverige, kan tillgodoräknas respektive

inte kan tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår för det

eller de åren. När det gäller pensionsrätt har bestämmelsen emellertid

en begränsad betydelse vad gäller nämnda år eftersom pensionsrätt då

räknas på sådana belopp som enligt 10 § beräknats utifrån de

pensionspoäng som tillgodoräknats för respektive år.

Pensionsrätt m.m. för åren 1960 1998

Beräkning och fastställande av pensionsrätt och av andra

pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst

28 § Pensionsrätt enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension skall fastställas för åren 1960 1998 för den som var

försäkrad respektive år. Detsamma gäller pensionsgrundande belopp för

föräldrar till små barn enligt 3 kap. 10 § och, för åren 1995 1998,

pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 § samma

lag.

Pensionsrätt enligt första stycket första meningen beräknas, utom på

pensionsgrundande inkomster beräknade enligt 10 §, på pensionsgrun-

dande belopp som avses i 10 § och i första stycket andra meningen.

Första stycket gäller inte personer som avlidit före den 1 januari

1999.

Pensionsrätt skall tillgodoräknas även för retroaktiv tid. Detta anges i

första stycket i denna paragraf.

I andra stycket som lagts till på förslag av Lagrådet anges vad pen-

sionsrätt för tid före år 1999 skall beräknas på. Enligt 4 kap. 2 § LIP, till

vilken 29 § denna lag hänvisar, beräknas pensionsrätt på summan av den

försäkrades pensionsgrundande inkomst och andra pensionsgrundande

belopp. Som redan anförts under 10 § skall inga nya beslut om pensions-

grundande inkomst meddelas utan en försäkrads pensionsgrundande in-

komst skall för dessa år anses motsvara de pensionspoäng som den för-

säkrade tillgodoräknats för pensionsgrundande inkomst ökat med talet

ett och multiplicerat med det basbelopp respektive förhöjda basbelopp

som gällde vid ingången av aktuellt år.

Inte heller föreslås att beslut om pensionsgrundande belopp med an-

ledning av uppburen förtidspension skall fastställas för tid före år 1999.

I stället skall pensionsrätt beräknas på ett belopp som, på motsvarande

sätt som när det gäller pensionsgrundande inkomst, räknats fram utifrån

pensionspoäng som tillgodoräknats med anledning av sådan pension.

Detta följer av de tidigare nämnda bestämmelserna i 10 § men har

förtydligats här.

För åren 1960 1998 skall pensionsrätt även beräknas på pensions-

grundande belopp för föräldrar till små barn. För åren 1995 1998 skall

motsvarande gälla pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring. I

första stycket i denna paragraf föreskrivs därför också att pensionsgrun-

dande belopp enligt 3 kap. 10 § LIP (s.k. barnår) skall bestämmas för

åren 1960 1998 och att pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 8 §

(plikttjänstgöring) samma lag skall bestämmas för åren 1995 1998.

Däremot skall pensionsrätt inte beräknas med anledning av plikttjänst-

göring vad avser tid före år 1995. Sådana pensionsgrundande belopp

skall därför inte fastställas för tid före nämnda år.

I tredje stycket anges att beslut om pensionsrätt och beslut om andra

pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst för tid före år

1999 inte skall meddelas vad avser personer som avlidit före år 1999.

Att sådana beslut om pensionsrätt och pensionsgrundande belopp inte

heller skall meddelas vad avser personer födda år 1937 eller tidigare

följer av 3 kap. 2 § och 4 kap. 1 § första stycket LIP som enligt 29 §

denna lag gäller även vid beräkning och fastställande av pensionsrätt och

pensionsgrundande belopp för tid före år 1999.

29 § Vid beräkning och fastställande av pensionsrätt och pensionsgrun-

dande belopp enligt 28 § gäller, med de ändringar som anges i andra och

tredje styckena samt 30 35 §§, i tillämpliga delar följande

bestämmelser i lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension:

 3 kap. 2 och 3 §§ om fastställande av andra pensionsgrundande be-

lopp än pensionsgrundande inkomst,

 3 kap. 8 § och 9 § första stycket om pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring,

 3 kap. 10 12, 17 och 19 §§, 22 § andra stycket andra meningen samt

23 § om pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn, och

 4 kap. 1 § första stycket och 2 § om fastställande av pensionsrätt.

När pensionsgrundande belopp enligt 28 § fastställs skall, om pen-

sionspoäng på grund av underlåten eller bristande avgiftsbetalning inte

har tillgodoräknats till fullo, 3 kap. 2 § andra stycket lagen om inkomst-

grundad ålderspension tillämpas som om full avgift betalats inom före-

skriven tid. Då inkomst undantagits från försäkringen för tilläggspension

enligt lagen (1959:291) om försäkring för allmän tilläggspension eller

lagen (1962:381) om allmän försäkring skall sistnämnda bestämmelse i

lagen om inkomstgrundad ålderspension tillämpas som om inkomsten

inte undantagits från försäkringen för tilläggspension. Vid beräkning en-

ligt 3 kap. 9 § första stycket och 17 § första stycket 2 lagen om

inkomstgrundad ålderspension av genomsnittet av samtliga fastställda

pensionsgrundande inkomster för försäkrade under 65 år skall de

inkomster användas som ligger till grund för bestämmande av

inkomstindex enligt 7 § denna lag.

Bestämmelserna i 3 kap. 23 § lagen om inkomstgrundad ålderspension

skall tillämpas endast i fråga om faderskapsdom som vunnit laga kraft

efter utgången av år 1998.

Enligt första stycket i denna paragraf skall vissa bestämmelser i 3 och

4 kap. LIP, med vissa justeringar som följer av bl.a. andra och tredje

styckena, gälla vid beräkning och fastställande av pensionsrätt och andra

pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst för tid före år

1999.

Vid tillämpning av 3 kap. 2, 17 och 19 §§ samt 4 kap. 2 § LIP skall

därvid med pensionsgrundande inkomst respektive pensionsgrundande

belopp enligt 3 kap. 4 § samma lag avses de belopp som följer av 10 §

denna lag. Eftersom pensionsrätt skall beräknas utifrån tillgodoräknade

pensionspoäng och sådana poäng inte skall tillgodoräknas för inkomster

av annat förvärvsarbete om inte tilläggspensionsavgift betalats i sin hel-

het inom föreskriven tid, behövs inga särskilda bestämmelser om att

pensionsrätt inte skall tillgodoräknas för sådan inkomst vid underlåten

avgiftsbetalning. Någon hänvisning till 4 kap. 4 § LIP har därför inte

gjorts i denna paragraf.

Som anförts tidigare skall pensionsgrundande belopp för försäkrade

som genomgått längre grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om to-

talförsvarsplikt eller därmed likställd äldre utbildning (se 32 §) inte be-

räknas för tid före år 1995 och därmed inte heller ligga till grund för be-

räkning av pensionsrätt. Några sådana belopp att beakta vid tillämpning

av 3 kap. 2 och 3 §§ samt 4 kap. 2 § LIP finns alltså inte.

Enligt 3 kap. 2 § LIP skall ett pensionsgrundande belopp fastställas

endast i den utsträckning beloppet tillsammans med den försäkrades

pensionsgrundande inkomst inte överstiger 7,5 gånger det för

intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet (det s.k. intjänandetaket).

För tid före år 1999 skall med inkomstbasbelopp likställas det vid årets

ingång gällande basbeloppet eller, såvitt avser åren 1997 och 1998,

förhöjda basbeloppet. För åren 1995 och 1996 skall basbeloppet därvid

höjas något. (Jfr 9 §.)

Pensionspoäng har inte tillgodoräknats för inkomst av annat förvärvs-

arbete för vilken egenavgifter inte till fullo betalats inom föreskriven

tid. Före år 1982 kunde också den som hade inkomst av annat

förvärvsarbete enligt vissa regler begära undantagande från försäkringen

för tilläggspension för den inkomsten. Vid fastställande av den

pensionsgrundande inkomsten bortsågs då från den undantagna

inkomsten och pensionspoäng beräknades följaktligen inte på denna. I

andra stycket anges att sådana inkomster som nu nämnts ändå skall

beaktas vid fastställande av pensionsgrundande belopp för tid före år

1999. Vanligtvis innebär detta att pensionsgrundande belopp skall

fastställas endast i den utsträckning beloppet tillsammans med de belopp

som följer av 10 § och de angivna inkomsterna ryms under

intjänandetaket. För den som något av åren 1980 1998 uppburit

förtidspension och tillgodoräknats pensionspoäng enligt 11 kap. 6 §

sista stycket AFL i dess dåvarande lydelse kommer emellertid inkomst

av annat förvärvsarbete för vilken pensionspoäng inte har beräknats på

grund av bristande avgiftsbetalning eller undantagande från försäkringen

för tilläggspension endast att beaktas i den utsträckning denna inkomst,

tillsammans med de inkomster för vilka pensionspoäng skulle ha

tillgodoräknats om inte 11 kap. 6 § sista stycket AFL varit tillämplig

(jämte ett förhöjt basbelopp), överstiger de belopp som följer av 10 §

och, i enstaka fall, pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring. Även

de i denna paragraf särskilt angivna inkomsterna kommer att beräknas

utifrån registrerade poäng.

Vid beräkning enligt 3 kap. 9 § och 17 § första stycket 2 LIP av den

genomsnittliga fastställda pensionsgrundande inkomsten för personer

under 65 års ålder som haft sådan inkomst, skall utgångspunkten för åren

1960 1998 inte vara tillgodoräknade pensionspoäng och de belopp som

följer av 10 § denna lag utan de inkomster som skall ligga till grund för

beräkning av inkomstindex enligt 7 § denna lag. Som anges i kommen-

taren till den paragrafen kommer därvid ändringar av tillgodoräknade

pensionspoäng som gjorts efter den 31 december 1999 inte beaktas. Till

skillnad från när det gäller beslut om pensionsrätt skall alltså inte

ändring av beslut om pensionsgrundad inkomst som gjorts efter detta

datum påverka beräkningen. Inte ens om ändring görs av felräknade

pensionspoäng efter den tidpunkten skall detta påverka beräkningen av

den genomsnittliga pensionsgrundande inkomsten.

Av tredje stycket framgår att bestämmelsen i 3 kap. 23 § LIP,

angående konsekvenserna av en dom varigenom en man som antagits

vara far till ett barn förklaras inte vara det, endast skall gälla i fråga om

en sådan dom som vunnit laga kraft efter utgången av år 1998. Denna

begränsning har motiverats närmare i avsnitt 15.4.

Vissa justeringar av de nämnda bestämmelserna följer också av be-

stämmelserna i 30 35 §§.

30 § Vid tillämpning av 28 § skall den anses försäkrad som respektive år

var försäkrad för tilläggspension enligt lagen (1959:291) om försäkring

för allmän tilläggspension respektive lagen (1962:381) om allmän

försäkring. Detta gäller dock inte den som var försäkrad för

tilläggspension endast på grund av att han eller hon tillgodoräknats

pensionspoäng för tidigare år. Som bosatt i Sverige skall vidare den

anses vara som respektive år skulle anses som bosatt här enligt de lagar

som anges i detta stycke.

För en person som tillgodoräknats pensionspoäng för något av åren

1960 1998 skall, utan hinder av första stycket, pensionsrätt alltid fast-

ställas på de belopp som följer av 10 §.

Endast den som är försäkrad för inkomstgrundad ålderspension skall

enligt LIP tillgodoräknas pensionsrätt och andra pensionsgrundande be-

lopp än pensionsgrundande inkomster. För att tillgodoräknas pensions-

grundande belopp för föräldrar till små barn krävs vidare bosättning i

Sverige hela det aktuella året. För sådant tillgodoräknande för tid före år

1999 föreskrivs i denna paragraf att den som var försäkrad för tilläggs-

pension enligt äldre lagstiftning för motsvarande tid skall anses

försäkrad för inkomstgrundad ålderspension. Detsamma gäller kravet på

bosättning. Utgångspunkten för bedömningen av om någon under ett

visst år före år 1999 varit bosatt i Sverige kommer dock att vara

folkbokföringen vilket i praktiken innebär att det ankommer på den som

inte varit folkbokförd men skulle ansetts som bosatt här att själv visa

dessa förhållanden.

Det finns ett undantag från regeln att den som varit försäkrad för all-

män tilläggspension skall anses försäkrad för inkomst- och premiepen-

sion för samma tid. Undantaget avser personer som var försäkrade för

tilläggspension endast på den grunden att han eller hon tidigare tillgodo-

räknats pensionspoäng. En sådan person skall erhålla pensionsrätt enbart

på det belopp som följer av eventuella pensionspoäng för det aktuella

året (jfr 10 §). Däremot skall en sådan person inte erhålla några

pensionsgrundande belopp för barnår eller plikttjänstgöring och därmed

inte heller någon pensionsrätt på sådana belopp.

Den som inte ansetts bosatt i Sverige enligt äldre lagstiftning men

som tillgodoräknats pensionspoäng i anledning av förtidspension skall

alltså erhålla pensionsrätt på produkten av dessa poäng, efter tillägg med

talet ett, och det vid ingången av året gällande basbeloppet, i förevarande

fall ökat med belopp som avses i 1 kap. 6 § sista stycket AFL, eller då

gällande förhöjt basbelopp. Andra personer som ett år var försäkrade

endast på den grunden att de för tidigare år tillgodoräknats pensions-

poäng skall inte tillgodoräknas varken pensionsrätt eller pensionsgrun-

dande belopp.

Till följd av bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 1408/71

vilken förordning varit gällande i Sverige sedan EES-avtalets ikraft-

trädande den 1 januari 1994 kan kraven på bosättning inte upprätthållas

för den som är medborgare i ett EU- eller EES-land (eller statslös eller

flykting i sådant land) och som åren 1994 1998 förvärvsarbetat i

Sverige. En förutsättning för tillgodoräknande av pensionsgrundande

belopp för barnår är dock att personen i fråga enligt nämnda förordning

omfattats av den svenska försäkringen under hela det kalenderår för

vilket beräkning skall ske.

31 § För åren 1960 1994 skall pensionsrätt för inkomstpension utgöra

18,5 procent av pensionsunderlaget. Någon pensionsrätt för premiepen-

sion skall inte fastställas för de åren.

För åren 1995 1998 skall pensionsrätt för inkomstpension utgöra

16,5 procent av pensionsunderlaget och pensionsrätt för premiepension

skall utgöra 2 procent av samma underlag. När pensionsrätt för premie-

pension fastställs för de åren skall vidare bortses från den del av

pensionsunderlaget som hänför sig till andra pensionsgrundande belopp

än pensionsgrundande inkomst. Den försäkrades pensionsrätt för in-

komstpension skall för de åren utgöra 18,5 procent av den delen av

pensionsunderlaget.

Vid bestämmande av pensionsrätt för åren 1960 1998 för personer

födda under åren 1938 1953 skall bestämmelserna i 4 kap. 6 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension tillämpas.

Avsättningar till premiepensionssystemet har påbörjats fr.o.m. intjänan-

deåret 1995. Vidare är den avsättning som sker beräknad utifrån hittills-

varande regler om pensionsgrundande inkomst i 11 kap. AFL och med

utgångspunkt från att pensionsrätt för premiepension skall motsvara 2 %

av sådan inkomst. Någon avsättning görs alltså inte såvitt avser pensions-

grundande belopp för föräldrar till små barn och plikttjänstgöring och

inte heller för den pensionsrätt som skall beräknas med anledning av en

försäkrads s.k. antagandepoäng. Denna beräkning ändras fr.o.m. år 1999

på så sätt att avsättning till premiepensionssystemet skall beräknas till

2,5 % och inte bara beräknas på pensionsgrundande inkomster utan

också på andra pensionsgrundande belopp.

En försäkrads pensionsrätt för premiepension bör motsvara den

avsättning som gjorts till premiepensionssystemet. I första stycket i

denna paragraf har därför föreskrivits att ingen pensionsrätt för

premiepension skall fastställas för tid före år 1995 och att pensionsrätt

för inkomstpension för den tiden, dvs. åren 1960-1994, skall utgöra

18,5 % av underlaget.

I andra stycket har föreskrivits att pensionsrätt för premiepension vad

avser åren 1995 1998 skall motsvara 2 % av pensionsunderlaget och

fastställas endast för pensionsgrundande inkomster. Personer med för-

längt räkenskapsår kommer att tillgodoräknas pensionsrätt för premie-

pension med 2 % även för inkomster som uppburits under år 1994 men

som enligt 2 § denna lag jämfört med 1 kap. 8 § andra stycket LIP skall

anses ha uppburits under år 1995 och med 2,5 % för inkomster som

uppburits under år 1998 men som enligt nämnda paragrafer skall anses

ha uppburits under år 1999.

För den tid pensionsrätt för premiepension skall fastställas men mot-

svara 2 % av pensionsunderlaget skall pensionsrätt för inkomstpension

motsvara 16,5 % av samma underlag. Vidare skall, i den utsträckning

pensionsrätt för premiepension inte skall fastställas på pensionsunder-

laget, pensionsrätt för inkomstpension utgöra 18,5 % av detta underlag.

I tredje stycket föreskrivs att bestämmelserna i 4 kap. 6 § LIP skall

tillämpas vid bestämmande av pensionsrätt för personer födda under

åren 1938 1953 även för tid före år 1999. Detta innebär att för sådana

personer skall även pensionsrätt avseende åren 1960 1998 tjugondelas.

Första och tredje styckena har formulerats i enlighet med förslag av

Lagrådet.

Pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring

32 § För år 1995 skall pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring

enligt 3 kap. 8 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension

även tillgodoräknas en försäkrad som under det året genomgått grundut-

bildning enligt värnpliktslagen (1941:967), lagen (1966:413) om

vapenfri tjänst eller lagen (1980:1021) om militär grundutbildning för

kvinnor eller repetitionsutbildning i omedelbar anslutning till grund-

utbildning enligt värnpliktslagen. Detsamma gäller för åren 1996 1998

för den som genomgått grundutbildning enligt lagen om militär

grundutbildning för kvinnor.

Sådan utbildning som avses i första stycket skall därvid likställas med

grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Vidare

skall dagersättning för sådan utbildning som avses i första stycket lik-

ställas med dagersättning enligt samma lag.

Av 28 § framgår att pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring skall

tillgodoräknas retroaktivt för åren 1995 1998. Liksom för därpå

kommande år skall ett sådant belopp tillgodoräknas en försäkrad som

under dessa år genomgått grundutbildning enligt lagen om totalförsvars-

plikt. Som framgår av kommentaren till 3 kap. 8 § LIP kommer detta att

innefatta även grundutbildning som genomgås av en kvinna som in-

skrivits för värnplikt eller civilplikt enligt lagen om möjlighet för

kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning.

Nämnda lagar trädde i kraft den 1 juli 1995. Samtidigt upphörde värn-

pliktslagen (1941:967), lagen (1966:413) om vapenfri tjänst och lagen

om militär grundutbildning för kvinnor att gälla. Grundutbildning enligt

sistnämnda lag kan komma i fråga även för viss tid därefter.

Som anförts i avsnitt 15.3 bör även försäkrade som våren 1995

genomgått grundutbildning enligt värnpliktslagen eller lagen om vapenfri

tjänst liksom försäkrade som under år 1995 eller senare genomgått

grundutbildning enligt lagen om militär grundutbildning för kvinnor till-

godoräknas pensionsgrundande belopp. Detta föreskrivs i första stycket

i förevarande paragraf.

I andra stycket föreskrivs att då det gäller tillgodoräknande av pen-

sionsgrundande belopp för grundutbildning enligt värnpliktslagen, lagen

om vapenfri tjänst och lagen om militär grundutbildning för kvinnor

med grundutbildning enligt den nya lagen skall likställas grundutbildning

enligt äldre bestämmelser. Med sådan utbildning skall också likställas

repetitionsutbildning i omedelbar anslutning till grundutbildning enligt

värnpliktslagen.

För tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp skall tjänstgö-

ringen ha pågått minst 120 dagar utan att denna avbrutits, varvid endast

dagar för vilka den försäkrade uppburit dagersättning skall räknas. Vad

som avses med avbrott av tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt

anges i kommentaren till 3 kap. 8 § LIP. Inte heller enligt äldre bestäm-

melser ansågs frånvaro från utbildning i sig utgöra ett avbrott i utbild-

ningen utan det krävdes beslut om hemförlovning eller liknande. Med

dagersättning enligt lagen om totalförsvarsplikt skall likställas dager-

sättning enligt äldre föreskrifter.

Eftersom de 120 dagar för vilka dagersättning uppburits inte behöver

infalla under samma kalenderår för att pensionsgrundande belopp skall

tillgodoräknas kan, om tjänstgöringen påbörjats under år 1994,

pensionsgrundande belopp komma att tillgodoräknas den försäkrade för

färre än 120 dagar.

Pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn

33 § En försäkrad skall för åren 1960 1998 tillgodoräknas pensions-

grundande belopp för föräldrar till små barn enligt 3 kap. 10 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension även om han eller hon

inte varit bosatt tillsammans med barnet.

Kan båda föräldrarna enligt 3 kap. 11 och 12 §§ lagen om inkomst-

grundad ålderspension tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för för-

äldrar till små barn, skall beloppet tillgodoräknas den av dem som, för

det år det pensionsgrundande beloppet hänför sig till, tillgodoräknats

lägst pensionspoäng enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Har

ingen av föräldrarna tillgodoräknats pensionspoäng för det året eller har

de tillgodoräknats lika hög pensionspoäng, skall det pensionsgrundande

beloppet tillgodoräknas modern.

Försäkrade föräldrar som under något eller några av åren 1960 1998

haft barn under fem års ålder skall för dessa år enligt i huvudsak

samma principer som skall gälla för framtiden tillgodoräknas ett

särskilt pensionsgrundande belopp (pensionsgrundande belopp för

barnår). Av administrativa skäl måste dock för förfluten tid gälla delvis

andra villkor för att en försäkrad skall kunna tillgodoräknas ett sådant

belopp än de som skall gälla för framtiden.

Liksom skall gälla för framtiden måste föräldern under hela det år för

vilket beräkning skall göras ha varit försäkrad i Sverige och bosatt här.

Även barnet skall ha varit bosatt i Sverige och föräldern får inte ha fyllt

65 år under intjänandeåret eller tidigare. Vidare skall föräldern ha haft

vårdnaden om barnet minst halva året. Av 41 § framgår dock att fadern,

för att kunna tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår, måste

ansöka därom och därvid visa att han uppfyller villkoren för att tillgodo-

räknas ett sådant belopp. Skälen härtill är administrativa, se vidare avsnitt

15.4. I första stycket i denna paragraf föreskrivs vidare att det för för-

fluten tid inte uppställs något allmänt krav på att föräldern skall ha bott

tillsammans med barnet. Även detta är motiverat av administrativa

svårigheter.

Vem som skall anses försäkrad och bosatt här för förfluten tid

framgår av 30 § denna lag. I kommentaren till den bestämmelsen anges

också hur bestämmelserna om försäkring och bosättning i Sverige

förhåller sig till rådets förordning (EEG) nr 1408/71.

Av 29 § framgår att 3 kap. 10 12, 17 och 19 §§ samt 22 § andra

stycket andra meningen LIP skall tillämpas vid tillgodoräknande av pen-

sionsgrundande belopp för barnår avseende tid före år 1999. Att övriga

bestämmelser om pensionsgrundande belopp för barnår i LIP inte är till-

lämpliga innebär bl.a. att en förälder som uppfyller villkoren för att till-

godoräknas pensionsgrundande belopp för barnår inte för förfluten tid

kan överlåta rätten att tillgodoräknas ett sådant belopp till en

styvförälder till barnet. Pensionsgrundande belopp för barnår kan för

förfluten tid inte heller tillgodoräknas en särskilt förordnad

vårdnadshavare eller förmyndare eller den som med socialnämnds

medgivande tagit emot ett utländskt barn för stadigvarande vård och

fostran i syfte att adoptera det. En adoptivförälder kan dock

tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår även det år barnet

anlänt till Sverige om adoptionen genomförs samma år. Detta följer av

hänvisningen till 3 kap. 22 § andra stycket andra meningen LIP.

När det gäller beräkningsalternativen är möjligheten för föräldrarna

att genom anmälan dela på pensionsgrundande belopp för barnår

utesluten för förfluten tid. Normalt är det alltså enbart modern eller

enbart fadern som skall tillgodoräknas ett sådant belopp enligt det bästa

av de tre beräkningsalternativen.

Andra stycket behandlar den situationen att båda föräldrarna uppfyller

de allmänna villkoren för tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp

för barnår för tid före år 1999 och båda lever vid ingången av nämnda år.

Det är då den av dem som tillgodoräknats lägst pensionspoäng som skall

tillgodoräknas det pensionsgrundande beloppet. Vid denna bedömning

skall bestämmelserna i 34 § om bristande avgiftsbetalning m.m. beaktas.

Skulle de ha haft lika hög pensionspoäng eller om ingen av dem

tillgodoräknats någon pensionspoäng skall det pensionsgrundande

beloppet tillgodoräknas modern. Bestämmelsen har på denna punkt i

huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag, se avsnitt 15.4.

34 § För åren 1960 1998 skall, om pensionspoäng på grund av under-

låten eller bristande avgiftsbetalning inte har tillgodoräknats till fullo

vid tillämpning av 3 kap. 17 § första stycket 1 och 2 lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension och vid tillämpning av 33 § andra

stycket denna lag, pensionsgrundande inkomst och andra

pensionsgrundande belopp under intjänandeåret beräknas som om full

avgift har betalats inom föreskriven tid. Då inkomst undantagits från

försäkringen för tilläggspension enligt lagen (1959:291) om försäkring

för allmän tilläggspension eller lagen (1962:381) om allmän försäkring

skall beräkningen göras som om inkomsten inte undantagits från

försäkringen för tilläggspension.

Vid beräkning av pensionsgrundande belopp för barnår enligt de två

första beräkningsalternativen i 3 kap. 17 § första stycket LIP skall ut-

gångspunkten vara den försäkrades pensionsgrundande inkomster och

andra pensionsgrundande belopp intjänandeåret (den s.k. utfyllnadsin-

komsten). Av 10 § denna lag följer att med pensionsgrundande

inkomster och pensionsgrundande belopp i anledning av uppburen

förtidspension skall för tid före år 1999 avses de belopp som där anges.

I denna paragraf föreskrivs att vissa inkomster för vilka pensionspoäng

inte beräknats ändå skall beaktas vid beräkning av utfyllnadsinkomsten.

De skall däremot inte beaktas vid beräkning av den individuella

jämförelseinkomsten enligt 3 kap. 17 § första stycket 1.

De inkomster som skall läggas till vid beräkning av utfyllnadsin-

komsten är desamma som skall beaktas vid tillämpningen av 3 kap. 2 §

LIP för tid före år 1998 (se 29 § andra stycket). Det gäller alltså

inkomst av annat förvärvsarbete för vilken egenavgifter inte betalats till

fullo inom föreskriven tid och för vilken pensionspoäng därför inte

tillgodoräknats samt inkomst av annat förvärvsarbete som undantagits

från försäkring för tilläggspension.

De nämnda inkomsterna skall beaktas på samma sätt som enligt 29 §

andra stycket. Utfyllnadsinkomsten skall alltså beräknas som om

avgifter betalats och som om berörd inkomst inte undantagits från

försäkringen för tilläggspension. För den som inte tillgodoräknats

pensionspoäng för förtidspension enligt 11 kap. 6 § sista stycket AFL i

dess lydelse under åren 1980 1998 skall alltså inkomsten läggas till

övriga pensionspoängsberäknade inkomster och belopp samt, för åren

1995 1998, eventuell tillgodoräknat pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring. För den som tillgodoräknats pensionspoäng för

förtidspension enligt 11 kap. 6 § sista stycket AFL för något av åren

1980 1998 skall inkomst av annat förvärvsarbete för vilken

pensionspoäng inte beräknats på grund av bristande avgiftsbetalning eller

undantagande dock beaktas endast i den utsträckning denna, tillsammans

med de inkomster för vilka pensionspoäng skulle ha tillgodoräknats om

inte 11 kap. 6 § sista stycket AFL varit tillämplig (med tillägg för ett

förhöjt basbelopp), överstiger de belopp som följer av 10 § samt

eventuellt pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring.

På motsvarande sätt skall bristande avgiftsbetalning och undantagande

inte beaktas vid tillämpningen av 33 § andra stycket angående vilken för-

älder som för ett visst år har haft den lägsta pensionspoängen.

35 § Vid omräkning enligt 3 kap. 19 § första stycket lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension skall för åren 1960 1981 med

prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring avses det

vid ingången av respektive år gällande basbeloppet enligt lagen

(1959:291) om försäkring för allmän tilläggspension eller lagen om

allmän försäkring.

I 3 kap. 19 § LIP anges att omräkning av den s.k. individuella jämförel-

seinkomsten enligt 3 kap. 17 § första stycket 1 samma lag skall göras

med hänsyn till förändringarna av basbeloppet enligt lagen om allmän

försäkring mellan respektive år. Den lagen trädde dock i kraft först år

1963. Före år 1982 ändrades också basbeloppet flera gånger varje år.

Därför anges i denna paragraf att omräkningen skall ske med hänsyn till

förändringen av de basbelopp, enligt lagen om försäkring för allmän

tilläggspension respektive AFL, som gällde vid ingången av berörda år.

Omräkning av pensionsbehållning

36 § Bestämmelserna i 5 kap. 6 § första stycket och 9 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall i tillämpliga delar

gälla för åren 1961 1998.

I denna paragraf anges att vissa bestämmelser i 5 kap. LIP om inkomst-

indexering skall tillämpas även för retroaktiv tid. Motsvarande gäller

inte bestämmelserna i det kapitlet om arvsvinstfördelning. Inte heller

skall pensionsbehållningen minskas på grund av kostnaderna för

förvaltningen av försäkringen.

Omräkningar på grund av förändringar av inkomstindex kommer att

ske först för år 1961 eftersom LIP är uppbyggd så att sådana

omräkningar görs för fastställelseåret.

Något uttag av ålderspension enligt LIP kan inte göras före den

1 januari 2001. Därför saknas anledning att hänvisa till de

indexeringsbestämmelser i 5 kap. LIP som avser situationer när uttag av

ålderspension gjorts under året.

Att pensionsbehållningen skall reduceras på visst sätt för personer

födda år 1938 och senare som gjort uttag av ålderspension enligt AFL

följer däremot av 5 kap. 11 § LIP.

Fördelning av premiepensionsmedel

37 § Avgiftsmedel som hänför sig till intjänandeåren 1995 1998 skall

tillföras dem för vilka pensionsrätt för premiepension har fastställts för

nämnda år. Medlen skall tillföras var och en med ett belopp som

motsvarar hans eller hennes fastställda pensionsrätt för premiepension

för respektive år.

Om summan av fastställda pensionsrätter överstiger de inbetalda av-

giftsmedlen, skall underskottet täckas av de avgiftsmedel som hänför sig

till intjänandeåret 1999. Om summan av fastställda pensionsrätter

understiger de inbetalda avgiftsmedlen, skall överskottet föras över till

den tillfälliga förvaltningen hos Riksgäldskontoret enligt 8 kap. 1 §

första stycket lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

I premiepensionssystemet skall medel motsvarande fastställd

pensionsrätt för premiepension tillföras var och en för vilken fastställts

sådan pensionsrätt varefter den enskilde får välja placering av medlen.

Detta regleras i 8 kap. LIP. För att täcka de pensionsrätter för

premiepension som skall fastställas för förfluten tid när

premiepensionssystemet införs skall användas de avgiftsmedel som

sedan år 1995 placerats på konto hos Riksgäldskontoret för förvaltning

enligt lagen om förvaltning av vissa tilläggspensionsavgifter. I

förevarande paragraf regleras hur de nu nämnda medlen skall fördelas

mellan de enskilda. Som framgår av avsnitt 30.4 kommer avsatta medel

för åren 1995-1998 inte att uppgå till lika mycket som summan av de

fastställda pensionsrätterna för de nämnda åren bl.a. därför att

avsättningen beräknades med utgångspunkt från att endast personer

födda år 1939 eller senare skall tillgodoräknas pensionsrätt för

premiepension. Enligt denna lag skall dock även personer födda år 1938

tillgodoräknas sådan pensionsrätt. För att täcka mellanskillnaden skall

medel avsatta för år 1999 tas i anspråk. Avsättningen för det året har

anpassats till detta.

38 § Den samlade avkastningen på avgiftsmedel som uppkommit under

åren 1995 1998 skall tillföras dem för vilka pensionsrätt för

premiepension har fastställts för intjänandeåren 1995 1997. Detsamma

gäller den avkastning som efter utgången av år 1998 uppkommer dels på

avgiftsmedel som hänför sig till intjänandeåren 1995 1997, dels på den

samlade avkastning som uppkommit under åren 1995 1998 som inte

avser avgiftsmedel hänförliga till intjänandeåret 1998. Avkastningen

skall fördelas mellan summan av fastställda pensionsrätter för

respektive år i förhållande till hur länge avgiftsmedlen för det året stått

inne på kontot. Den avkastning som belöper på summan av fastställda

pensionsrätter för ett visst intjänandeår skall därefter fördelas i

förhållande till vars och ens fastställda pensionsrätt för premiepension

för det året. Övrig avkastning på avgiftsmedel hänförliga till tiden före år

1999 skall fördelas enligt bestämmelserna i 8 kap. 1 § andra stycket

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Enligt paragrafen skall den samlade avkastningen från förvaltningen hos

Riksgäldskontoret som uppkommit under åren 1995 1998 tillföras dem

för vilka pensionsrätt för premiepension har fastställts för

intjänandeåren 1995 1997. Principerna för denna fördelning har be-

skrivits i författningskommentaren till 8 kap. 1 § LIP. Som angetts där

skall avkastningen som uppkommit under de fyra åren ses som ett enda

belopp. Vid fördelningen av avkastningen mellan intjänandeåren skall

beaktas hur länge avgiftsmedlen har stått inne på kontot. Vid utgången av

år 1998 kan medlen avseende år 1995 sägas ha stått inne i ca 3,5 år.

Motsvarande tid för medlen avseende år 1996 kan sägas vara ca 2,5 år

och för år 1997 ca 1,5 år. Avkastningen fördelas då på följande sätt.

Pensionsrätt för 1995 x (1+genomsnittlig avkastning under åren

1995 1998)3,5

Pensionsrätt för 1996 x (1+genomsnittlig avkastning under åren

1995 1998)2,5

Pensionsrätt för 1997 x (1+genomsnittlig avkastning under åren

1995 1998)1,5

Den avkastning som belöper på ett visst års pensionsrätter skall sedan

fördelas mellan de enskilda i förhållande till den fastställda pensions-

rättens storlek.

I bestämmelsen anges också att ränta under 1999 på avgiftsmedel och

avkastning som hänför sig till intjänandeåren 1995 1997 skall tillföras

den som tjänat in pensionsrätter för åren 1995 1997. Övrig avkastning

som uppkommer efter utgången av år 1998 på äldre avgiftsmedel skall

fördelas enligt de allmänna principerna i 8 kap. 1 § andra stycket LIP.

 Lagrådet har inte granskat bestämmelsen i sitt slutliga skick.

39 § De medel som vid utgången av år 1998 finns på det konto hos

Riksgäldskontoret som avses i lagen (1994:1748) om förvaltning av

vissa tilläggspensionsavgifter skall den 1 januari 1999 föras över till

förvaltning enligt 8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

De kostnader för Premiepensionsmyndigheten år 1999 som inte täcks

på annat sätt, får, efter regeringens medgivande, dras av från av-

kastningen på medel som förvaltas enligt 8 kap. 1 § första stycket

samma lag.

Första stycket i denna paragraf handlar om de avgiftsmedel som vid

upphävandet av lagen om förvaltning av vissa tilläggspensionsavgifter

finns innestående på det konto hos Riksgäldskontoret som avses i den

lagen och som hänför sig till intjänandeåren 1995 1998. Dessa medel,

som med hänsyn till den eftersläpning som gäller för uppbörden

kommer att avse tiden t.o.m. november 1998, skall den 1 januari 1999

föras över till den tillfälliga förvaltning hos Riksgäldskontoret som

fortsättningsvis kommer att gälla enligt 8 kap. 1 § första stycket LIP.

Inbetalning av avgiftsmedel som hänför sig till december 1998 kommer

att ske i januari 1999 direkt till denna tillfälliga förvaltning.

I andra stycket anges att Premiepensionsmyndigheten får täcka kost-

nader under år 1999 med avkastningen på medlen hos Riksgäldskontoret

om regeringen lämnat sitt medgivande.

Den slutliga lydelsen av paragrafen har inte granskats av Lagrådet.

40 § När pensionsrätt för premiepension har fastställts enligt 28 § skall

bestämmelserna i 8 kap. 2 4 §§ lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension om överföring till förvaltare m.m. tillämpas i fråga om de

medel och den avkastning som avses i 37 och 38 §§ denna lag.

Överföringen till förvaltare skall genomföras före utgången av år 1999.

I 8 kap. 2 4 §§ LIP finns bestämmelser om placering hos fondförvaltare

och val av fond. Här föreskrivs bl.a. att de bestämmelserna skall till-

lämpas även vad gäller de avgiftsmedel som hänför sig till

intjänandeåren 1995 1998 och den avkastning som uppkommit under

åren 1995 1998. Bestämmelser i andra meningen har inte redovisats

för Lagrådet.

Beslut m.m.

41 § En far som för något av åren 1960 1998 vill tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn enligt 3 kap. 10 §

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall skriftligen

ansöka om detta hos den allmänna försäkringskassan och visa att han

uppfyller villkoren för att tillgodoräknas ett sådant belopp. Om modern

till det eller de barn det pensionsgrundande beloppet avser lever den

1 januari 1999, skall sådan ansökan ha kommit in till försäkringskassan

senast den 31 augusti 1999.

Som anförts i anslutning till 33 § upprätthålls samtliga villkor för tillgo-

doräknande av pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn även

för förfluten tid, utom såvitt avser bosättning tillsammans med barnen.

Av administrativa skäl, som utvecklats i avsnitt 15.4, krävs dock i före-

varande paragraf att fadern, för att kunna tillgodoräknas ett sådant be-

lopp, skriftligen ansöker om det samt visar att han uppfyller villkoren

för att tillgodoräknas beloppet. Eftersom ett allmänt krav på ansökan

skulle leda till alltför omfattande administration ställs inte något sådant

krav på modern. Utgångspunkten är i stället en presumtion att hon

uppfyller villkoren. Skulle det emellertid framkomma att hon inte

uppfyller villkoren för tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp

för föräldrar till små barn, genom ansökan från fadern eller på annat sätt,

skall hon inte tillgodoräknas ett sådant belopp. Detta kan innebära att

ingen av föräldrarna kommer att tillgodoräknas pensionsgrundande

belopp för föräldrar till små barn. Så kan t.ex. vara fallet om fadern

skulle ansöka och visa att han ensam haft vårdnaden om barnet eller

barnen mer än halva året men av annat skäl inte kan tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår exempelvis därför att han inte

varit försäkrad hela det året.

Ansökan från en fader om pensionsgrundande belopp för barnår skall

ha kommit in till den allmänna försäkringskassan senast den 31 augusti

1999 om modern lever den 1 januari samma år och alltså kan

tillgodoräknas pensionsrätt m.m. (jfr 28 § tredje stycket). I andra fall

anges inte någon sista tidpunkt för ansökan. Av bestämmelserna om

omprövning och överklagande av beslut enligt denna lag följer dock att

beslut om pensionsgrundande belopp för barnår och beslut om

pensionsrätt normalt kan omprövas senast den 30 juni 2000. Endast för

det fall den enskilde kan göra sannolikt att han eller hon inte inom två

månader före utgången av nämnda tid fått kännedom om beslutet, kan

omprövning och överklagande av beslutet göras senare.

42 § För beslut enligt 28 § gäller bestämmelserna i 13 kap. 4 6 §§ lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension .

I paragrafen regleras vad som skall gälla för beslut enligt 28 §. För såda-

na beslut skall bestämmelserna om beslut om pensionsrätt enligt 13 kap.

4 6 §§ LIP gälla. Detta innebär att besluten skall fattas av den försäk-

ringskassa där den försäkrade var inskriven vid tidpunkten för beslutet

och i annat fall av Stockholms läns allmänna försäkringskassa. Samma

försäkringskassa är också behörig att ta emot anmälningar o.dyl. Vidare

får beslut enligt 28 § fattas genom automatisk databehandling. Det är då

Riksförsäkringsverket som fattar beslutet för försäkringskassans

räkning. Liksom då det gäller beslut enligt LIP som fattas genom

automatisk databehandling gäller för här aktuella beslut att

försäkringskassan avgör om beslutet skall fattas genom automatisk

databehandling eller inte och att det är försäkringskassan som skall

ompröva beslutet m.m. (Se även författningskommentaren till 13 kap. 5

§ LIP).

Genom att även 13 kap. 6 § LIP gäller för dessa beslut kan undantag

från dessa bestämmelser föreskrivas i någon annan författning.

43 § Den allmänna försäkringskassan skall skriftligen underrätta den

som beslut enligt 28 § avser om pensionsgrundande belopp eller

pensionsrätt för åren 1960 1998 som fastställts för honom eller henne.

Underrättelsen skall skickas till den som beslutet avser, när det gäller

pensionsrätt för premiepension för åren 1995 1997, senast den 31 maj

1999 och, när det gäller beslut om pensionsgrundande belopp och

pensionsrätt i övrigt, senast den 31 mars 2000. Av underrättelsen skall

det framgå hur man begär omprövning och överklagar beslutet.

Underrättelse behöver dock inte sändas till personer som vid tidpunk-

ten för beslutet inte är inskrivna hos någon försäkringskassa.

Av första stycket i denna paragraf framgår att på samma sätt som för det

årliga beslutet gäller att beslut omfattande åren 1960 1998 skall med-

delas skriftligen och innehålla en upplysning om hur man begär ompröv-

ning av eller överklagar beslutet.

Underrättelsen skall skickas till den som beslutet avser senast den

31 maj 1999 i fråga om beslut om pensionsrätt för premiepension för

åren 1995 1997 och senast den 31 mars 2000 i fråga om beslut om

sådan pensionsrätt för år 1998 och beslut om pensionsgrundande belopp

och pensionsrätt för inkomstpension för tiden 1960 1998. Tid-

punkterna är valda med hänsyn till att berörda personer så snart som

möjligt skall få underrättelse om pensionsrätt m.m. för retroaktiv tid

samtidigt som försäkringskassan skall ha tid på sig att få fram alla nöd-

vändiga uppgifter som behövs för beslutet.

I andra stycket föreskrivs att försäkringskassan inte behöver skicka

någon underrättelse till personer som vid tidpunkten för beslutet inte är

inskrivna hos någon försäkringskassa. Detta innebär bl.a. att någon

skriftlig underrättelse inte behöver skickas till personer som avlidit

eller till personer som har tjänat in pensionsrätt i Sverige under tiden

1960 1998 men som inte längre är inskrivna hos försäkringskassan. Om

försäkringskassan ändå har kännedom om adressen till en person som,

exempelvis på grund av flyttning utomlands, inte längre skall vara

inskriven hos allmän försäkringskassa, får det dock anses åligga

försäkringskassan att skicka underrättelsen till denna adress.

När försäkringskassan med stöd av denna bestämmelse underlåtit att

underrätta om meddelat beslut, kommer tiden för omprövning och över-

klagande vara två månader från den dag då den person som beslutet rör

fått kännedom om beslutet (se 44 och 45 §§).

44 § För beslut enligt 28 § gäller, om inte annat framgår av andra stycket

eller 45 §, i tillämpliga delar följande bestämmelser i lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension:

 13 kap. 7 § om ändring av beslut,

 13 kap. 9 § första och andra styckena, 10 §, 12 §, 13 § andra och

tredje styckena samt 15 och 16 §§ om omprövning av beslut,

 13 kap. 17, 18, 20 och 21 §§, 22 § första och tredje styckena samt

23 § om överklagande av beslut,

 15 kap. 3 § om underrättelse till enskild, samt

 15 kap. 10, 11, 13 och 14 §§ om uppgiftsskyldighet m.m.

Vid tillämpning av 13 kap. 12 § lagen om inkomstgrundad ålderspen-

sion skall hänvisningen till 13 kap. 11 § samma lag i stället avse 45 §

denna lag.

I denna paragraf anges vilka bestämmelser i 13 och 15 kap. LIP som är

tillämpliga på beslut som meddelats avseende åren 1960 1998. I andra

stycket anges att hänvisningen i 13 kap. 12 § LIP till 11 § i samma kapi-

tel, angående när en begäran om omprövning skall ha inkommit, i stället

skall avse motsvarande bestämmelser i 45 § denna lag. Vissa undantag

från bestämmelserna i första stycket följer också av 45 §.

45 § Den som vill begära omprövning av beslut enligt 28 § skall göra

detta skriftligen senast den 31 augusti 2000 i fråga om beslut som skall

meddelas senast den 31 maj 1999 och senast den 30 juni 2001 i fråga

om beslut som skall meddelas senast den 31 mars 2000. Om den som

begär omprövning gör sannolikt att han eller hon inte inom två månader

före utgången av nämnda tid fått kännedom om beslutet, skall begäran i

stället ha kommit in inom två månader från den dag då den som begär

omprövningen fick sådan kännedom.

Om ett pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 10 § har ändrats för en

förälder eller därmed likställd på grund av att förutsättningarna för att

tillgodoräknas beloppet inte är uppfyllda, får omprövning ske på begäran

av den som då kan tillgodoräknas beloppet även om ingen anmälan enligt

41 § har gjorts. Vad som föreskrivs i första stycket andra meningen skall

då också gälla, om den som i så fall kan tillgodoräknas ett sådant belopp

gör sannolikt att han eller hon först efter utgången av den tid som anges

i första stycket första meningen har fått kännedom om att det

pensionsgrundande belopp som har bestämts för den andre har ändrats.

Omprövar allmän försäkringskassa självmant beslut enligt 28 § skall

omprövningsbeslutet, om inte annat följer av 44 §, meddelas senast den

31 augusti 2000 i fråga om beslut som meddelas senast den 31 maj

1999 och senast den 30 juni 2001 i fråga om beslut som skall meddelas

senast den 31 mars 2000.

I denna paragraf finns vissa särskilda bestämmelser om omprövning av

beslut om pensionsgrundande belopp och pensionsrätt avseende åren

1960 1998.

I huvudsak skall samma bestämmelser gälla som för ändring och om-

prövning av motsvarande beslut enligt LIP. Detta framgår av 44 §. I

första stycket i denna paragraf finns dock särskilda bestämmelser avse-

ende de tider inom vilken begäran om omprövning av beslut enligt 28 §

skall göras. Den tid som där anges är bestämd till den 31 augusti respek-

tive den 30 juni året efter det år då respektive underrättelse om beslutet

senast skall ha sänts till den som beslutet rör . Beslutet om annan pen-

sionsrätt än pensionsrätt för premiepension för åren 1995 1997 och

pensionsgrundande belopp för åren 1960 1998 kommer alltså inte att

ha vunnit laga kraft innan de första utbetalningarna skall göras enligt LIP.

Bestämmelserna i andra stycket är en följd av behovet för en förälder

som uppfyller förutsättningarna för att tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår för tid före år 1999 att kunna

begära omprövning av en beslutad pensionsrätt som påverkas av att den

allmänna försäkringskassan har meddelat ett nytt beslut för den andre

föräldern som tillgodoräknats beloppet. Detta gäller om

försäkringskassan har ändrat beslutad pensionsrätt för modern till ett

barn på grund av att försäkringskassan efter omprövning funnit att hon,

som tidigare tillgodoräknats det pensionsgrundande beloppet inte

uppfyller förutsättningarna för att tillgodoräknas ett sådant belopp.

Fadern till barnet får då begära att han skall tillgodoräknas sådant belopp

och att beslutet angående hans pensionsrätt ändras även om han inte

tidigare har ansökt om att tillgodoräknas beloppet. Det åligger dock

fortfarande fadern att visa att han uppfyller villkoren för att

tillgodoräknas beloppet. Detta gäller även om han fått kännedom om

beslutet rörande moderns pensionsrätt efter utgången av den tid som

föreskrivs för omprövning enligt första stycket första meningen.

Stycket har lagts till efter Lagrådets granskning men är i huvudsak

utformat i enlighet med förslaget i 13 kap. 11 § tredje stycket LIP i

lagrådsremissen. Med likställd avses den som enligt 3 kap. 22 § LIP

skall likställas med förälder vid bestämmande av vem som skall

tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för barnår.

Tredje stycket avser de tider inom vilken en allmän försäkringskassa

får ompröva ett beslut enligt 28 § på eget initiativ. Omprövningstiden

gäller inte om omprövningen är föranledd av att den enskilde lämnat

oriktiga uppgifter eller underlåtit att fullgöra en uppgiftsskyldighet

liksom om beslutet behöver ändras på grund av att ett beslut har ändrats

för en annan person och detta även påverkar det aktuella beslutet. Detta

följer av att 13 kap. 13 § andra och tredje styckena LIP är tillämplig på

beslut enligt 28 §.

Ett omprövningsbeslut som avser pensionsrätt eller

pensionsgrundande belopp för tid före år 1999 får överklagas inom två

månader från det att den enskilde fick del av beslutet. Detta följer av att

även 13 kap. 18 § är tillämplig på beslutet. Vad som gäller om

Riksförsäkringsverket överklagar ett beslut enligt 28 § framgår av 46 §.

46 § Beslut enligt 28 § får överklagas av Riksförsäkringsverket senast

den 31 augusti 2000 beträffande beslut som meddelas senast den 31 maj

1999 och senast den 30 juni 2001 beträffande beslut som skall

meddelas senast den 31 mars 2000. Om beslutet har meddelats efter den

30 juni 2000 respektive efter den 30 april 2001 får dock överklagandet

komma in inom två månader från den dag då beslutet meddelades.

Av denna paragraf framgår att även Riksförsäkringsverket kan överklaga

beslut enligt 28 § samt att det i så fall skall ske inom samma tider som

gäller för en enskild som vill begära omprövning. Enligt andra

meningen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, får verket,

om ett beslut om omprövning av ett retroaktivt beslut skulle ha

meddelats så sent att den angivna tiden för överklagande inte räcker till,

i stället överklaga beslutet inom två månader från det att beslutet

meddelades.

37.3 Förslaget till lag med vissa bestämmelser om

Premiepensionsmyndigheten

1 § I denna lag finns vissa bestämmelser om Premiepensions-

myndighetens tillämpning av försäkringsrörelse- och

redovisningsregler. I lagen finns också bestämmelser om det närmare

innehållet i Finansinspektionens tillsyn över myndigheten. De grund-

läggande bestämmelserna om Premiepensionsmyndighetens uppgifter

finns i lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Bestämmelsen erinrar om att det vid sidan om de särskilda reglerna i

förevarande lag finns allmänna bestämmelser om Premiepensionsmyn-

dighetens verksamhet inom premiepensionssystemet i lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension.

Bestämmelserna i den föreliggande lagen ryms inom den konstitutio-

nella restkompetens som tillkommer regeringen. Mot bakgrund av reg-

lernas särskilda karaktär har de brutits loss från den grundläggande

regleringen i lagen om inkomstgrundad ålderspension. Ändringen har

föreslagits av Lagrådet.

Regler för försäkringsverksamheten

2 § Följande bestämmelser i 7 kap. försäkringsrörelselagen (1982:713),

och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser,

skall gälla för Premiepensionsmyndighetens försäkringsverksamhet:

 1 § om storleken av ett försäkringsbolags försäkringstekniska

avsättningar,

 2 § om beräkning av premiereserv,

 3 8 a §§ om försäkringstekniska grunder,

 9 11 §§ om placering av tillgångar som motsvarar försäkringstek-

niska avsättningar, och

 17 b § om användning av optioner och liknande finansiella instru-

ment.

Bestämmelserna i 7 kap. 10 b, 10 c och 10 e §§

försäkringsrörelselagen gäller dock bara för den del av verksamheten

som avser tillhandahållande av livräntor enligt 9 kap. 2 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension eller efterlevandeskydd

enligt 10 kap. 1 § samma lag.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall myndigheten anses som ett livförsäkringsbolag. Vad

som sägs om dotterföretag i 7 kap. 10 a § försäkringsrörelselagen skall

avse företag i vilka staten har ett sådant inflytande som anges i 1 kap. 9 §

första, andra eller tredje stycket samma lag, om myndigheten företräder

staten som ägare.

I paragrafen anges vilka bestämmelser i FRL som skall gälla för Premie-

pensionsmyndighetens försäkringsverksamhet. Avgränsningen av det

regelverk som skall gälla för myndigheten har diskuterats i avsnitt 23.1.

Uppräkningen av de bestämmelser i FRL som skall gälla för myndig-

hetens verksamhet innebär emellertid inte att Finansinspektionen

genomgående kan tillämpa samtliga bestämmelser i deras fulla vidd; det

kommer bland dessa att finnas delar som inte har någon relevans för

Premiepensionsmyndighetens verksamhet. Uppräkningen innebär också

att FRL i förekommande fall skall tillämpas jämte ikraftträdande- och

övergångsbestämmelser.

Paragrafen skall läsas tillsammans med den grundläggande

bestämmelsen i 7 kap. 2 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension som anger att myndighetens verksamhet skall bedrivas

enligt försäkringsmässiga principer. Det innebär att sådana frågor som

är av försäkringsteknisk eller liknande karaktär och som inte har

reglerats särskilt skall lösas i enlighet med principer som är allmänt

vedertagna inom försäkringsväsendet.

Det är inte bara de angivna paragraferna i FRL som skall gälla utan

också de föreskrifter som har utfärdats av regeringen eller

Finansinspektionen med stöd av bemyndiganden i dessa paragrafer.

Sådana bemyndiganden finns i 7 kap. 1 3, 8 a, 9, 10, 10 c, 10 e 10 g

och 17 b §§. (Såvitt gäller 3 § finns ett bemyndigande bara i paragrafens

lydelse enligt SFS 1995:779, som inte har trätt i kraft ännu.) Samtliga

dessa bemyndiganden ger rätt för regeringen att överlåta åt inspektionen

att utfärda föreskrifterna, och denna möjlighet har utnyttjats fullt ut

genom 49 § försäkringsrörelseförordningen (1982:790).

Till 7 kap. 1, 3, 10 c och 17 b §§ har hittills inte utfärdats några före-

skrifter. Till övriga paragrafer finns föreskrifter (och i vissa fall även

allmänna råd) i Finansinspektionens författningssamling (FFFS) enligt

följande:

Paragraf

FFFS

7 kap. 2 §

1997:1 om beräkning av premiereserv för livför-

säkringsrörelse samt för livränta eller sjukränta som

tillhör annan försäkring än livförsäkring (ersätts av

FFFS 1997:32 som träder i kraft den 1 juli 1998)

7 kap. 8 a §

1995:28 om redogörelse för konsekvenserna av

grunder för livförsäkring

7 kap. 9 §

1997:5 om svenska försäkringsbolags periodiska

rapportering av tillgångar för skuldtäckning, stora

exponeringar och exponering för marknadsrisk, samt

1998:2 om svenska livförsäkringsbolags

skyldighet att lämna redogörelse över balansräkning,

resultatredovisning m.m.

7 kap. 10 §

1997:23 om definition av utländska stater m.m.

samt hantering av valutakursrisken

7 kap. 10 e §

1997:23 om definition av utländska stater m.m.

samt hantering av valutakursrisken

7 kap. 10 f §

1996:30 om register avseende de tillgångar som

används för skuldtäckning i svenska försäkringsbolag

7 kap. 10 g §

1995:31 om information rörande livförsäkrings-

bolagens riktlinjer för placering av medel som an-

vänds för skuldtäckning

Föreskrifterna 1997:5 och 1998:2 är utfärdade med stöd av 19 kap.

3 § FRL men har betydelse även för tillämpningen av 7 kap. 9 § FRL (jfr

kommentaren till 10 §).

Alla regler i dessa föreskrifter kommer inte att ha aktualitet för

Premiepensionsmyndighetens verksamhet. Det blir inspektionens sak att

avgöra vilka delar av föreskrifterna som skall tillämpas.

Bestämmelsen i andra stycket, att vissa regler i FRL skall gälla bara

för myndighetens traditionella försäkringsrörelse, är en spegelbild av de

undantag från FRL som för fondförsäkringsbolagens del görs i 8 § och

10 § första stycket 4 lagen (1989:1079) om livförsäkringar med

anknytning till värdepappersfonder. Så länge pensionsspararnas

tillgodohavanden är placerade i värdepappersfonder, kommer det alltså

att gälla samma placeringsregler för Premiepensionsmyndigheten som

för de privata fondförsäkringsbolagen. Bestämmelsen i andra stycket har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Enligt 7 kap. 10 a § FRL får aktier och andelar i dotterföretag bara i

vissa fall användas för skuldtäckning. Såvitt nu kan bedömas kommer

myndigheten i vart fall inte i inledningsskedet att äga några företag. Om

ett sådant ägande skulle uppkomma längre fram blir det genom bestäm-

melsen i tredje stycket andra meningen klart i vilka fall aktier eller an-

delar som ägs av staten inte får användas för skuldtäckning.

En bestämmelse som möjliggör undantag från de i första stycket an-

givna bestämmelserna finns i 11 §.

3 § Premiepensionsmyndigheten får inte förvärva så många aktier i ett

svenskt aktiebolag, vars aktier är noterade, att röstetalet för dem tillsam-

mans med myndighetens övriga aktier i samma bolag överstiger fem

procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Med notering avses

notering vid en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad

marknadsplats eller någon annan reglerad marknad.

Bestämmelsen innebär att det i fråga om det s.k. institutionella ägandet

kommer att gälla i huvudsak samma begränsning för Premiepensions-

myndigheten som för försäkringsbolag och andra finansiella företag.

4 § Överskott som uppstår i Premiepensionsmyndighetens verksamhet

skall tillföras pensionsspararna i form av återbäring. Överskottsmedlen

får tas i anspråk endast om det kan ske utan att det äventyrar myndig-

hetens förmåga att betala ut de pensioner som pensionsspararna har rätt

till. Överskottsmedlen skall tas i anspråk i en takt som främjar en jämn

utveckling av pensionerna över tiden.

Fördelningen av återbäringen mellan pensionsspararna skall göras med

hänsyn tagen till i vilken utsträckning de medel som förvaltas för varje

pensionssparares räkning har bidragit till uppkomsten av överskottet.

Paragrafen innebär att överskott som uppkommer i Premiepensions-

myndighetens verksamhet skall tillföras pensionsspararna, förutsatt att

det kan ske utan att myndighetens förmåga att uppfylla sina försäkrings-

åtaganden kommer i fara. Vidare anges riktlinjer för hur återbäringen

skall fördelas över tiden (första stycket sista meningen) och hur den

skall fördelas mellan pensionsspararna (andra stycket).

I sistnämnda del sägs att återbäringen skall fördelas mellan pensions-

spararna "med hänsyn tagen till" i vilken utsträckning varje pensions-

sparares medel har bidragit till uppkomsten av överskottet. Härigenom

markeras att den s.k. kontributionsmetoden enligt nuvarande

försäkringsrörelseregler är huvudmodellen, men det utesluts inte att

vissa avsteg kan göras från den modellen t.ex. i förenklingssyfte.

Redovisning

5 § Premiepensionsmyndigheten skall för varje kalenderår upprätta en

årsredovisning enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäk-

ringsföretag. För denna redovisning skall följande bestämmelser i den

lagen, och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa

bestämmelser, tillämpas:

 1 kap. 2 § om hänvisningar till årsredovisningslagen (1995:1554),

 1 kap. 3 § om vissa definitioner,

 2 kap. 1 § andra stycket om skyldighet att ta in en resultatanalys i

årsredovisningen,

 2 kap. 2 § om årsredovisningens delar m.m.,

 3 kap. om balans- och resultaträkning,

 4 kap. om värderingsregler,

 5 kap. om tilläggsupplysningar,

 6 kap. om förvaltningsberättelse och resultatanalys, och

 9 kap. 2 § om överklagande av Finansinspektionens beslut.

Om myndigheten företräder staten som ägare för ett eller flera

företag, i vilka staten har ett sådant inflytande som anges i 1 kap. 9 §

första, andra eller tredje stycket försäkringsrörelselagen (1982:713),

skall myndigheten även upprätta en koncernredovisning med tillämpning

av bestämmelserna om sådan redovisning i 7 kap. 2 4 §§ lagen om

årsredovisning i försäkringsföretag samt av föreskrifter som har

meddelats med stöd av dessa bestämmelser.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första och andra styckena skall myndigheten anses som ett livförsäk-

ringsföretag. Vad som sägs om intresseföretag skall avse företag i vilka

staten har ett sådant inflytande som anges i 1 kap. 5 § årsredovisnings-

lagen, om myndigheten företräder staten som ägare. Vad som sägs om

företagets verkställande direktör skall avse myndighetens chef.

I paragrafen anges vilka bestämmelser i lagen om årsredovisning för för-

säkringsföretag som skall tillämpas av Premiepensionsmyndigheten.

Uppräkningen av sådana bestämmelser har begränsats i enlighet med den

uppfattning som Lagrådet gett uttryck för i sitt yttrande. Även de före-

skrifter som Finansinspektionen med stöd av förordningen (1995:1600)

om årsredovisning i kreditinstitut, värdepappersbolag och försäkrings-

företag har utfärdat i anslutning till lagen skall gälla (FFFS 1997:27).

Genom hänvisningen i 2 kap. 2 § lagen om årsredovisning för försäk-

ringsföretag till 2 kap. 2 4 §§ årsredovisningslagen blir även de

allmänna principerna om att årsredovisningen skall upprättas på ett

överskådligt sätt och i överensstämmelse med god redovisningssed, att

redovisningen som helhet skall ge en rättvisande bild av företagets

ställning och andra grundläggande redovisningsprinciper tillämpliga för

myndigheten. Detta torde i sin tur förutsätta att myndigheten i sin

löpande bokföring också följer god redovisningssed.

En bestämmelse som ger möjlighet att medge undantag från de i

första och andra styckena angivna bestämmelserna finns i 11 §. Som

angetts i avsnitt 23.2 kan en sådan möjlighet behövas när det är tveksamt

om en viss bestämmelse i redovisningslagstiftningen bör tillämpas för

myndigheten. Som exempel kan nämnas att staten naturligtvis inte bör

ses som moderföretag till Premiepensionsmyndigheten (se t.ex. 5 kap.

24 § den allmänna årsredovisningslagen).

6 § Årsredovisningen skall ges in till Finansinspektionen så snart det kan

ske och senast inom sex månader från kalenderårets utgång.

Bestämmelsen har närmast sin förebild i 8 kap. 3 § andra stycket den

allmänna årsredovisningslagen, enligt vilken bestämmelse ett handels-

bolag skall lämna in sin årsredovisning till registreringsmyndigheten

inom sex månader från räkenskapsårets utgång.

Information

7 § Premiepensionsmyndigheten skall se till att pensionsspararna får

tillgång till den information de behöver för att ta till vara sin rätt i

premiepensionssystemet.

Informationen enligt första stycket skall samordnas med Riksförsäk-

ringsverkets och de allmänna försäkringskassornas information till de

enskilda enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Paragrafen behandlar Premiepensionsmyndighetens informationsskyl-

dighet mot pensionsspararna. Ämnet har diskuterats i avsnitt 35. Utöver

redovisningen i den allmänna motiveringen kan följande tilläggas.

Bestämmelser om information förekommer allmänt i de

näringrättsliga reglerna för finansiella företag. De näringsrättsliga

reglerna har i stor utsträckning gjorts tillämpliga även i

premiepensionssystemet. Med hänsyn till detta och till den särskilda

vikt som lagts vid informationskraven har en särskild

informationsbestämmelse tagits in med sikte på Premiepen-

sionsmyndigheten.

En särskild fråga är i vilken utsträckning Premiepensionsmyndigheten

bör vidarebefordra till pensionsspararna sådan information om admi-

nistrativa förändringar rörande fonderna som myndigheten erhåller i sin

egenskap av fondandelsägare. Det kan gälla överlåtelse av förvaltningen

av en fond, ändringar av fondbestämmelserna, sammanläggning av fonder

eller uppdelning av en fond och liknande.

Vid överlåtelse av förvaltningen av en fond gäller enligt 35 § lagen om

värdepappersfonder att förändringen skall kungöras i Post- och Inrikes

Tidningar samt hållas tillgänglig hos fondbolaget och

förvaringsinstitutet. Dessa åtgärder får anses tillräckliga också för

pensionsspararna i premiepensionssystemet och alltså inte fordra några

ytterligare åtgärder från Premiepensionsmyndighetens sida.

Ändringar av fondbestämmelserna får göras bara med godkännande av

Finansinspektionen (10 § lagen om värdepappersfonder). Om en ändring

bedöms vara av väsentlig betydelse för fondandelsägarna, får inspek-

tionen som villkor för sitt godkännande bestämma att andelsägarna skall

underrättas om ändringen. Inspektionen skall då också bestämma hur

underrättelsen skall ske. I dessa fall bör inspektionens bedömning vara

vägledande för Premiepensionsmyndighetens handlande. Om inspek-

tionen inte kräver någon underrättelse till fondandelsägarna eller bara

beslutar att underrättelse skall ske genom annonsering, bör myndigheten

inte behöva skicka några underrättelser till pensionsspararna. Om

möjligt bör dock en uppgift om att fondbestämmelserna har ändrats

lämnas i det följande årsbeskedet till pensionsspararna. Om

inspektionen å andra sidan kräver att fondbolaget skall sända under-

rättelser direkt till alla andelsägare, bör myndigheten också underrätta

pensionsspararna på samma sätt.

Också sammanläggning och uppdelning av fonder kräver tillstånd av

Finansinspektionen (33 a § lagen om värdepappersfonder). Ett fondbolag

som har fått sådant tillstånd skall genast underrätta andelsägarna om den

planerade åtgärden och inspektionens beslut. I förarbetena till

bestämmelsen har det förutsatts att underrättelsen skall lämnas direkt

till varje andelsägare (se prop. 1992/93:206 s. 24). I konsekvens härmed

bör myndigheten sända en direkt underrättelse till de berörda

pensionsspararna om sammanläggning och uppdelning av fonder.

Situationer av det slag som nu har nämnts är emellertid relativt säll-

synta i praktiken. Man torde därför inte behöva befara att Premiepen-

sionsmyndighetens kostnader för informationen skall bli särskilt be-

tungande. Det framstår som naturligt att de kostnader som uppstår bärs

av pensionsspararna gemensamt, eftersom det inte beror på den enskilde

pensionsspararen att en administrativ åtgärd vidtas med den fond som

han har valt.

Aktuarie

8 § Bestämmelserna i 8 kap. 18 § försäkringsrörelselagen (1982:713)

om aktuarie i försäkringsbolag som meddelar livförsäkring, och

föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, skall

gälla för Premiepensionsmyndigheten.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall vad som sägs om verkställande direktören avse myn-

dighetens chef.

Paragrafen innebär att Premiepensionsmyndigheten skall ha en ansvarig

aktuarie med samma kompetens som i livförsäkringsbolagen. Finans-

inspektionen har med stöd av 49 § försäkringsrörelseförordningen med-

delat föreskrifter om villkoren för behörighet att tjänstgöra som

aktuarie (se SFS 1984:290).

Revisorer

9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall

årligen utse två auktoriserade revisorer att granska Premiepensions-

myndighetens årsredovisning enligt 5 § jämte räkenskaperna samt

ledningens förvaltning. Revisorerna skall avge en revisionsrapport till

regeringen.

De revisorer som regeringen eller den myndighet som regeringen be-

stämmer enligt förevarande paragraf skall utse skall i första hand

revidera årsredovisningen enligt lagen om årsredovisning för

försäkringsföretag och vad som hänger samman med den. Det hindrar

naturligtvis inte dessa båda revisorer från att samarbeta och utbyta syn-

punkter med Riksrevisionsverkets statliga revisorer i gemensamma

frågor. De revisorer som utsetts enligt denna paragraf skall även granska

"ledningens förvaltning". Revisorerna skall rapportera sina iakttagelser

under revisionen till regeringen, som får bedöma vilka åtgärder som bör

vidtas med anledning av rapporten. Enligt 14 § revisorslagen (1995:528)

skall revisorerna utföra sitt uppdrag enligt god revisionssed. Paragrafens

slutliga utformning har inte redovisats för Lagrådet.

Innehållet i Finansinspektionens tillsyn m.m.

10 § Följande bestämmelser i försäkringsrörelselagen (1982:713), och

föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, skall

gälla för Finansinspektionens tillsyn över Premiepensionsmyndigheten

enligt 15 kap. 2 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension:

 19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen och vissa befattningshavare

att lämna upplysningar till inspektionen,

 19 kap. 8 § om rätt för inspektionen att sammankalla ett

försäkringsbolags styrelse,

 19 kap. 9 § om skyldighet för styrelsen och verkställande direktören

att hålla försäkringsbolagets räkenskapsmaterial m.m. tillgängligt för

granskning,

 19 kap. 10 § om skyldighet för vissa andra personer att lämna upp-

lysningar m.m. till inspektionen,

 19 kap. 11 § första, andra och femte styckena om rätt för inspek-

tionen att meddela erinringar och förelägganden att vidta rättelser,

 19 kap. 13 § om överklagande av inspektionens beslut, och

 19 kap. 15 § om avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall myndigheten anses som ett försäkringsbolag. Vad

som sägs om försäkringsbolagets verkställande direktör skall avse

myndighetens chef.

I paragrafen anges vilka bestämmelser i FRL:s tillsynskapitel (19 kap.)

som skall gälla för Finansinspektionens tillsyn över Premiepensions-

myndigheten.

I likhet med vad som anförts ifråga om uppräkningen i 2 § av de be-

stämmelser i FRL som skall gälla för Premiepensionsmyndighetens

verksamhet, innebär inte förevarande paragraf att inspektionen ifråga om

tillsynen över myndigheten genomgående kan tillämpa de uppräknade

bestämmelserna i deras fulla vidd; det kommer bland dessa att finnas

delar som inte har någon relevans för Premiepensionsmyndigheten.

Uppräkningen innebär således att bestämmelserna skall gälla för

inspektionens tillsyn i den mån de är tillämpliga på myndighetens

verksamhet.

Omfattningen av inspektionens tillsyn påverkas av att många av de be-

stämmelser som gäller för försäkringsbolagen inte skall gälla för myn-

digheten. Därmed är emellertid inte sagt att tillsynen skulle vara strängt

begränsad till en kontroll av att myndigheten följer de föreskrifter som

anges i 2 och 5 §§. Verksamheten bör bli föremål för en allsidig tillsyn,

bl.a. grundad på bestämmelsen i 7 kap. 2 § lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension att myndighetens verksamhet skall bedrivas

enligt försäkringsmässiga principer. Relationen mellan inspektionen

och myndigheten skall inte vara annorlunda än relationen mellan inspek-

tionen och försäkringsbolagen. Men sådana rapporteringskrav och till-

synsåtgärder som är direkt inriktade på t.ex. bestämmelserna om kapital-

bas, solvensmarginal och liknande kommer naturligtvis att sakna be-

tydelse.

Som Lagrådet påpekat i sitt yttrande måste, vid tillämpningen av hän-

visningarna i paragrafen, bestämmelserna i 11 kap. 7 § regeringsformen

iakttas. Sistnämnda bestämmelser hindrar Finansinspektionen att före-

skriva hur Premiepensionsmyndigheten i särskilt fall skall besluta i

ärende som gäller tillämpning av lag. Detta torde, i enlighet med vad

Lagrådet gett uttryck för, t.ex. innebära att det mera sällan kan bli fråga

om att förelägga Premiepensionsmyndigheten att vidta rättelse i andra

falll än de som gäller myndighetens interna organisation.

Liksom när det gäller rörelsereglerna kompletteras FRL:s

tillsynsregler av föreskrifter som regeringen och Finansinspektionen

har utfärdat med stöd av bemyndiganden i lagen. Av de paragrafer som

anges i förevarande paragraf innehåller 19 kap. 3 och 15 §§ sådana

bemyndiganden. Bemyndigandet i 19 kap. 3 § om skyldighet för

styrelsen m.fl. att lämna upplysningar till Finansinspektionen kan föras

vidare till inspektionen, och så har skett genom 49 §

försäkringsrörelseförordningen. Med stöd av bemyndigandet har

inspektionen utfärdat ett flertal föreskrifter i FFFS, nämligen:

1997:34 för livförsäkringsbolagens konsolideringsredovisning

1995:11 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna blan-

ketter för beräkning av premiereserv

1997:25 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna upp-

gifter om analys av årsresultat

1995:65 om periodisk rapportering av kapitalplaceringar, skulder och

kapitalavkastning (P1A-P1C)

1996:6 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna

uppgifter om nyteckning m.m.

1997:5 om svenska försäkringsbolags periodiska rapportering av till-

gångar för skuldtäckning, stora exponeringar och exponering för mark-

nadsrisk

1997:7 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna

uppgifter om nyteckning och försäkringsbestånd

1998:2 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna redo-

görelse över balansräkning, resultatredovisning m.m.

På samma sätt som när det gäller de föreskrifter som angavs vid 2 §

kommer det bland dessa föreskrifter att finnas regler som inte har någon

relevans för Premiepensionsmyndigheten. Detta utgör emellertid inte

något problem, eftersom Finansinspektionen själv kan bestämma vilka av

föreskrifterna som skall tillämpas i praktiken.

Bemyndigandet i 19 kap. 15 §, som handlar om avgifter för att bekosta

Finansinspektionens verksamhet, gäller bara för regeringen själv. Rege-

ringens föreskrifter finns i förordningen (1995:1116) om finansiering

av Finansinspektionens verksamhet.

Det bör observeras att bestämmelserna i 16 kap. FRL om skadestånds-

ansvar för styrelseledamöter, aktuarier m.fl. inte har gjorts tillämpliga

för myndighetens del. Sådana frågor får i stället behandlas enligt de

regler som gäller för statliga myndigheter i allmänhet. Detsamma gäller

bestämmelserna i 21 kap. FRL om straff. Redan av det skälet att oklarhet

råder om i vilken utsträckning vite kan föreläggas en myndighet görs

inte vitesreglerna i nyssnämnda kapitel i FRL tillämpliga.

11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

medge undantag från de bestämmelser som anges i 2 § första stycket

samt 5 § första och andra styckena. Ett beslut enligt denna paragraf som

meddelats av en annan myndighet än regeringen, får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande

till kammarrätten.

Det kan antas att vissa av de bestämmelser i 7 kap. FRL och i lagen om

årsredovisning för försäkringsföretag som nu görs tillämpliga för Pre-

miepensionsmyndigheten i ett senare skede, när den praktiska verksam-

heten har påbörjats, visar sig olämpliga eller opraktiska. Därför ges i pa-

ragrafen möjlighet att medge undantag från bestämmelserna.

Lagrådet har påpekat att det inom den s.k. restkompetensen är rege-

ringen och inte riksdagen som bör bestämma till vilken myndighet en

viss uppgift skall delegeras. Bestämmelsen har nu också utformats på

detta sätt.

Hur långt denna dispensmöjlighet skall utnyttjas får bedömas efter

hand vid dess tillämpning. En alltför stor skillnad mellan lagens

generella bestämmelser och det verkliga rättsläget kan dock inte godtas.

Paragrafen nämner inte någonting om dispens från de föreskrifter som

Finansinspektionen har utfärdat. Rätten att dispensera från sina egna be-

stämmelser har inspektionen ändå.

Av liknande skäl ges inte någon möjlighet att dispensera från de lagbe-

stämmelser som anges i 10 §. Dessa bestämmelser är praktiskt taget alla

utformade på ett sådant sätt att inspektionen själv bestämmer hur och i

vilken utsträckning de skall tillämpas.

Andra och tredje meningarna i bestämmelsen, som behandlar över-

klagande av beslut som meddelats av annan myndighet än regeringen, har

inte redovisats för Lagrådet.

37.4 Förslaget till lag om statlig ålderspensionsavgift

1 § Statlig ålderspensionsavgift skall för varje år betalas av staten enligt

denna lag.

Avgift betalas endast för försäkrade enligt lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension som uppfyller förutsättningarna för

tillgodoräknande av pensionsrätt för inkomstpension eller av

pensionspoäng.

I paragrafen anges att staten för varje år skall betala statlig ålderspen-

sionsavgift i enlighet med bestämmelserna i lagen. Det är således staten

som har betalningsansvaret för avgiften.

Vidare slås det fast att avgift betalas endast för försäkrade enligt lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) som uppfyller

förutsättningarna för tillgodoräknande av pensionsrätt för

inkomstpension eller pensionspoäng. Stadgandet innebär att avgift

endast skall betalas för sådana personer som det fastställs

pensionsgrundade inkomst för och som uppfyller de nämnda

förutsättningarna.

Eftersom pensionsgrundande inkomst inte skall fastställas för en för-

säkrad för år före det då denne fyllt 16 år kan avgift aldrig komma ifråga

för denna kategori.

Avgift skall inte betalas för ersättningar som utgivits till någon under

dödsfallsåret. På ersättning till den som är född före år 1938 skall avgift

inte heller betalas om ersättningen utgetts efter det år då denne har fyllt

64 år. Skälet härtill är att inkomster därefter inte grundar rätt till ålders-

pension för den som är född före år 1938. Endast den som är född år

1938 eller senare omfattas av det nya systemet och har rätt till

ålderspension på grundval av de belopp som avses i 5 §.

2 § Avgiften utgör 6,40 procent av ersättning i form av

1. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring eller motsvarande ersättning som utgetts enligt annan

författning eller på grund av regeringens förordnande, i den utsträckning

ersättningen trätt i stället för en försäkrads inkomst av anställning enligt

2 kap. 3 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension eller in-

komst av annat förvärvsarbete enligt 2 kap. 6 § första stycket 1 4

nämnda lag,

2. föräldrapenningförmåner enligt lagen om allmän försäkring,

3. ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

4. ersättning som en allmän försäkringskassa utgett enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

5. livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskadeförsäkring eller motsva-

rande livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

6. delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

7. vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ lagen om allmän försäkring, i

den utsträckning bidraget inte är ersättning för merkostnader,

8. dagpenning från arbetslöshetskassa,

9. statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen näringsverksamhet,

10. utbildningsbidrag i form av dagpenning under arbetsmarknadsut-

bildning och yrkesinriktad rehabilitering samt ersättning vid genera-

tionsväxling,

11. utbildningsbidrag för doktorander,

12. korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349),

13. vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxen-

studiestöd för arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

14. timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux),

15. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning en-

ligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, samt

16. bidrag från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden i den ut-

sträckning som regeringen så föreskriver.

Som framgår av avsnitt 30.1 skall pensionsrätt tillerkännas försäkrade

som uppbär socialförsäkringsersättningar av olika slag, ersättningar vid

arbetslöshet, vissa former av bidrag i samband med utbildning samt dag-

penning till totalförsvarspliktiga på grundval av den utbetalda ersätt-

ningen. Pensionsgrundande inkomst beräknas på utbetalda sådana ersätt-

ningar. I enlighet med den grundläggande principen i det reformerade

systemet att det skall råda överensstämmelse mellan avgift och

pensionsrätt skall avgift betalas till ålderspensioneringen för de olika

former av förmåner som grundar rätt till ålderspension.

I förevarande paragraf anges att avgiften utgör 6,40 % av sådana er-

sättningar som räknas upp under punkterna 1 16. Innehållet i punkten 1

motsvarar vad som skall räknas som pensionsgrundande inkomst av an-

ställning enligt 2 kap. 5 § 1 respektive inkomst av annat förvärvsarbete

enligt 2 kap. 6 § första stycket 5 LIP.

De resterande punkterna 2 16 har sin motsvarighet i 2 kap. 5 § första

stycket 2 16 LIP.

3 § Avgift beräknas inte på ersättning enligt 2 § om ersättningen tillsam-

mans med annan inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvs-

arbete understiger 24 procent av det för året gällande prisbasbeloppet

enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring.

I paragrafen anges att avgift inte ska beräknas om ersättningen tillsam-

mans med andra ersättningar understiger 24 % av det för året gällande

prisbasbeloppet. Gränsen är densamma som gäller för att pensionsgrun-

dande inkomst skall fastställas. Samma gräns gäller också för deklara-

tionsplikten.

4 § Vid beräkning av avgift på ersättning enligt 2 § skall det bortses från

en försäkrads inkomster som överstiger 8,06 förhöjda prisbasbelopp en-

ligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i följande

ordning:

1. ersättningar enligt 2 § 1 som utgör inkomst av annat förvärvsarbete,

2. annan inkomst av annat förvärvsarbete,

3. ersättningar enligt 2 § som utgör inkomst av anställning,

4. annan inkomst av anställning.

Stadgandet innebär att statlig ålderspensionsavgift aldrig skall betalas

för sådana ersättningar som i sig är pensionsgrundande men som ligger

över taket som det inte fastställs några förmåner för. Sådana ersättningar

ger aldrig någon pensionsrätt eller några poäng och det skall därför

följaktligen inte betalas någon statlig ålderspensionsavgift för dem. I

paragrafen anges hur beräkning av avgiften på ersättningar enligt 2 §

skall göras. Eftersom ersättningar i form av inkomst av annat

förvärvsarbete och inkomst av anställning sammanlagt kan överstiga

intjänandetaket och statlig ålderspensionsavgift inte ska betalas för

ersättningar däröver skall beräkningen av avgiften ske enligt en särskild

ordning. Denna ordning innebär att ersättningarna vid beräkningen av

avgiften skall anses vara utgivna enligt en i paragrafen angiven

kronologisk ordning. Den nu angivna ordningen tillämpas vid

beräkningen av den pensionsgrundande inkomsten. Eftersom avdrag för

allmän pensionsavgift görs vid beräkningen av den pensionsgrundande

inkomsten, är avgiftstaket för den allmänna pensionsavgiften angivet i

förhöjda prisbasbelopp högre. Taket för uttaget av den allmänna

pensionsavgift är på 8,06 förhöjda prisbasbelopp vilket med en allmän

pensionsavgift på 6,95 % motsvarar ett intjänandetak på 7,5 förhöjda

prisbasbelopp.

5 § Avgiften utgör 18,5 procent av sådana pensionsgrundande belopp

som fastställs enligt 3 kap. lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

Pensionsrätt skall i det reformerade systemet i vissa fall beräknas på

särskilt framräknade belopp. Sådana belopp tillgodoräknas för

förtidspension, plikttjänstgöring och för år då föräldrar haft barn under

en viss ålder. Dessa belopp beräknas och fastställs enligt 3 kap. LIP.

I paragrafen föreskrivs att avgiften utgör 18,5 procent av de pensions-

grundande belopp som fastställs enligt 3 kap. LIP. I nämnda kapitel finns

en särskild avräkningsordning vilken dock inte påverkar beräkningen av

den statliga ålderspensionsavgiften. Pensionsgrundande belopp fastställs

endast om dessa tillsammans med pensionsgrundande inkomst inte över-

stiger 7,5 gånger det för intjänandeåret gällande förhöjda

prisbasbeloppet.

Även för de pensionsgrundande beloppen gäller att avgift betalas

endast för sådana belopp som resulterar i pensionsrätt. Detta gäller

också om pensionsrätten inte säkert kommer att nedräknas vid

bestämmande av den framtida pensionen därför att det s.k.

förvärvsvillkoret ännu inte uppfyllts.

6 § Om sådan livränta som avses i 2 § 5 med tillämpning av 6 kap. 1 §

lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring har varit samordnad med

förtidspension eller efterlevandepension utgör avgiften 18,5 procent av

det belopp som på grund av samordningen inte betalas ut.

I paragrafen stadgas att om livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskade-

försäkring eller motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av

den lagen, har samordnats med förtidspension eller efterlevandepension

så skall avgiften utgöra 18,5 procent av den del som på grund av samord-

ningen inte har betalats ut. Eftersom det är bruttolivräntan som ligger till

grund för beräkningen av den pensionsgrundande inkomsten och som ger

pensionsrätt är det följaktligen också på denna som den statliga ålders-

pensionen skall betalas. Detta innebär att det skall betalas 6,40% i avgift

för den del av livräntan som ger pensionsrätt och som mottagaren

betalar allmän pensionsavgift för, och 18,5 % i avgift för den del som

samordnats med förtidspensionen och som mottagaren inte betalar

allmän pensionsavgift för.

7 § Avgift skall för varje år betalas preliminärt med belopp som så nära

som möjligt beräknas motsvara den slutliga avgiften. Den preliminära

avgiften betalas varje månad. Regeringen skall bestämma storleken på de

belopp som skall betalas.

I paragrafen anges att den statliga ålderspensionsavgiften för varje år

skall betalas preliminärt. Den preliminärt bestämda avgiften skall så nära

som möjligt motsvara de avgifter som kommer att fastställas slutligt

under det kommande fastställelseåret. Den preliminärt bestämda årliga

avgiften skall delas upp på tolv betalningar och kommer således att be-

talas med samma tidsintervall som de ålderspensionsavgifter som

betalas enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Det är regeringen

som skall bestämma storleken på de belopp som skall betalas

preliminärt.

8 § Fördelningen av avgiften skall göras enligt följande. Den andel som

beräknas motsvara pensionsrätt för premiepension för samma år förs till

Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning enligt 8 kap. 1 § första

stycket lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Återstoden förs till Allmänna pensionsfonden.

Regeringen skall för varje år fastställa andelarna efter förslag från

Riksförsäkringsverket.

Regeringen skall fastställa storleken på andelarna av de inbetalda av-

gifterna. På samma sätt som gäller för ålderspensionsavgifterna enligt

4 kap. 3 § lagen om socialavgifter skall en viss del av den statliga ålders-

pensionsavgiften placeras på konto hos Riksgäldskontoret för att

därifrån sedan överföras till individuella pensionskonton inom

premiereservsystemet. Återstoden av avgiften skall föras till Allmänna

pensionsfonden. Någon överföring till staten skall dock inte göras. En

sådan avsättning är inte aktuell i detta sammanhang eftersom den statliga

ålderspensionsavgiften inte skall betalas för ersättningar och belopp

över intjänandetaket.

9 § Slutlig avstämning av avgifterna skall göras året efter

fastställelseåret. Den skillnad som framkommer mellan beräknade

belopp och de belopp som slutligt framräknas för det aktuella året skall

regleras i samband med att storleken på de preliminära avgifterna

bestäms. Det belopp som skall regleras gentemot Riksgäldskontoret

beräknas med sådan avkastning som anges i 8 kap. 1 § första stycket

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och det belopp

som skall regleras gentemot Allmänna pensionsfonden med sådan ränta

som anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483).

Med fastställelseår avses detsamma som enligt 1 kap. 8 § första

stycket lagen om inkomstgrundad ålderspension.

I paragrafen slås det fast att den slutliga avstämningen av ålderspen-

sionsavgifterna skall göras året efter fastställelseåret. Termen

fastställelseår är densamma som används i LIP och skall definieras på

samma sätt. Året efter intjänandeåret börjar pensionsrätterna fastställas

och senast den 31 mars året efter fastställelseåret skall samtliga

pensionsrätter ha fastställts för det ifrågavarande intjänandeåret. Efter

denna tidpunkt föreligger således möjlighet att avstämma de preliminärt

beräknade och inbetalda avgifterna med de avgifter som skall betalas

slutligt. Avstämningen av avgifterna innebär dels att de preliminära

avgifterna avstäms mot de slutligt bestämda avgifterna, dels att de medel

som preliminärt förts till Riksgäldskontoret avstäms mot de fastställda

pensionsrätterna för premiepension. De skillnadsbelopp som

framkommer skall beräknas med viss avkastning . Belopp som regleras

gentemot Riksgäldskontorets konto för den tillfälliga förvaltningen

beräknas med samma avkastning som anges i 8 kap. 1 § första stycket

LIP avseende övriga medel som förvaltas på det kontot och medel som

regleras gentemot Allmänna pensionsfonden regleras med den basränta

som anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483).

Hela uppbördsförfarandet skall regleras i särskild förordning. Beräk-

ningen, debiteringen och avstämningen av ålderspensionsavgifterna

kommer således inte att följa det uppbördssystem som gäller vid

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.

10 § Avgiften används till finansiering av försäkringen för inkomstgrun-

dad ålderspension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålders-

pension.

I paragrafen anges att den statliga ålderspensionsavgiften skall användas

för finansiering av försäkringen för inkomstgrundad ålderspension

enligt LIP. Försäkringen omfattar inkomstgrundad ålderspension i form

av inkomstpension, tilläggspension, premiepension och premiepension

till efterlevande.

Övergångsbestämmelserna

1. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1998 och tillämpas första

gången på ersättningar och pensionsgrundande belopp som beräknas för

år 1999.

2. Under åren 1999 och 2000 skall utöver vad som sägs i 10 §

avgiften även finansiera försäkringen för tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och

folkpension i form av ålderspension enligt samma lag för personer med

rätt till sådan tilläggspension.

Lagen träder i kraft den 1 oktober 1998 och tillämpas på ersättningar

och pensionsgrundande belopp som beräknas på inkomster m.m.från och

med den 1 januari 1999. Anledning till att lagen träder i kraft den 1

oktober 1998 är att ett flertal verkställighetsföreskrifter måste träda i

kraft före det att lagen skall börja tillämpas. Lagen kommer att vara

tillämplig på ersättningar som utbetalas från den 1 januari 1999. Det

innebär att ålderspensionsavgift skall betalas för samtliga ersättningar

som betalas ut efter detta datum. Lagen blir således, när det gäller

pensionsgrundande inkomst, även tillämplig på ersättningar som har

beräknats på förhållanden som gällde före den 1 januari 1999.

Under åren 1999 och 2000 skall avgiften också finansiera försäkringen

för tilläggspension i form av ålderspension enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring och folkpension i form av ålderspension enligt samma

lag för personer med rätt till sådan tilläggspension.

37.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

1 kap.

3 § Försäkrade enligt denna lag är dels svenska medborgare, dels perso-

ner som utan att vara svenska medborgare är bosatta i riket. En försäkrad

som lämnar Sverige skall fortfarande anses vara bosatt i riket, om ut-

landsvistelsen är avsedd att vara längst ett år.

Utländsk sjöman på svenskt handelsfartyg är försäkrad för tilläggspen-

sion även om han eller hon inte är bosatt i riket.

 Såvitt angår försäkringen för tilläggspension är den som enligt 4 kap.

1 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension eller 11 kap.

6 § denna lag, i detta lagrums lydelse före den 1 januari 1999,

tillgodoräknats pensionspoäng försäkrad, även om han eller hon inte

längre uppfyller förutsättningarna enligt första eller andra stycket.

Den som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete

för arbetsgivarens räkning skall anses bosatt i riket under hela utsänd-

ningstiden även om denna är avsedd att vara längre än ett år. Detta gäller

även medföljande make samt barn som inte fyllt 18 år. Med make lik-

ställs den som utan att vara gift med den utsände lever tillsammans med

denne, om de tidigare har varit gifta eller gemensamt har eller har haft

barn.

Ändringen i andra stycket är endast av redaktionell art. Ändringen i

tredje stycket är en konsekvens av att bestämmelserna i 11 kap. 6 § om

tillgodoräknande av pensionspoäng har flyttats från AFL till LIP.

I fjärde stycket har regeringens bemyndigande att föreskriva undan-

tagande från rätten att fortfarande anses som bosatt i riket vid utsändning

som är avsedd att vara längre tid än ett år slopats. Möjligheten till

undantagande har ingen nämnvärd praktisk betydelse och regeringen har

inte heller nu någon sådan föreskrift.

6 § Inom den allmänna försäkringen skall de beräkningar, som anges i

denna lag, göras med anknytning till ett prisbasbelopp. Detta

belopp skall fastställas för varje år av regeringen. Vissa beräkningar

skall dock göras enligt vad som anges i tredje stycket. Regeringen skall

också för varje år fastställa ett förhöjt prisbasbelopp enligt

femte stycket.

Prisbasbeloppet räknas fram genom att bastalet 36 273 multipliceras

med ett jämförelsetal som minskats med talet 1 och därefter multiplice-

rats med 0,80, varefter ett tillägg gjorts med talet 1. Jämförelsetalet

anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i juni året före det som

prisbasbeloppet avser och prisläget i juni 1996. Det framräknade

prisbasbeloppet avrundas till närmaste hundratal kronor.

Det enligt andra stycket fastställda beloppet skall minskas med två

procent vid beräkning av

a) folkpension i form av ålderspension, förtidspension och efterlevan-

depension enligt 6 8 kap. samt änkepension, barnpension och

barntillägg som uppbärs med stöd av övergångsbestämmelserna till lagen

(1988:881) om ändring i denna lag,

b) allmän tilläggspension i form av ålderspension, förtidspension och

efterlevandepension enligt 12 14 kap. samt änkepension och

barnpension som uppbärs med stöd av övergångsbestämmelserna till

lagen (1988:881) om ändring i denna lag.

I fråga om efterlevandepension som utgörs av barnpension skall någon

minskning enligt tredje stycket inte göras när det gäller den

beloppsgräns som anges i 8 kap. 3 § andra meningen.

Det förhöjda prisbasbeloppet räknas fram och avrundas på samma

sätt som prisbasbeloppet enligt andra stycket. Därvid skall dock det

där angivna bastalet höjas till 36 992 och multipliceras med ett

jämförelsetal som inte minskats.

Om det i lag eller annan författning eller på annat sätt hänvisas

till basbelopp eller förhöjt basbelopp enligt detta lagrum skall

därmed avses prisbasbelopp respektive förhöjt prisbasbelopp.

I paragrafens första stycke anges att beräkningarna enligt lagen skall

göras med anknytning till ett prisbasbelopp. Vissa beräkningar skall

dock göras med ledning av ett annat belopp. Prisbasbeloppet skall för

varje år fastställas av regeringen. Regeringen skall också för varje år

fastställa ett förhöjt prisbasbelopp. Detta belopp framräknas på samma

sätt som prisbasbeloppet men med den skillnaden att förändringen i det

allmänna prisläget under den aktuella tiden räknas upp fullt ut och

multipliceras med ett annat bastal. Det förhöjda prisbasbeloppet har

tillkommit på grund av att basbeloppet för år 1995 och senare år årligen

räknats upp med en lägre procentsats än 100 %. Beräkningen av det

förhöjda prisbasbeloppet regleras i femte stycket.

I LIP anges särskilt när beräkningar skall göras utifrån det förhöjda

prisbasbeloppet.

I sista stycket har intagits en bestämmelse med innebörden att om det

i lag eller annan författning eller på annat sätt hänvisas till basbelopp

eller förhöjt basbelopp enligt detta lagrum skall därmed avses

prisbasbelopp respektive förhöjt prisbasbelopp. Anledningen härtill är

att det i ett flertal författningar, samt även i andra sammanhang, hänvisas

till basbelopp eller förhöjt basbelopp enligt detta lagrum.

3 kap.

2 § Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga inkomst i pengar som

en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete, antingen

såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av an-

ställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvs-

arbete). Som inkomst av anställning räknas dock inte ersättning från en

arbetsgivare som är bosatt utomlands eller en utländsk juridisk person,

om arbetet har utförts i arbetsgivarens verksamhet utom riket. I fråga om

arbete som utförs utomlands av den som av en statlig arbetsgivare sänts

till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning bortses vid beräk-

ningen av sjukpenninggrundande inkomst från sådana lönetillägg som

betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Som inkomst av anställning eller inkomst av annat

förvärvsarbete räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning

som anges i 1 § första stycket 1 5 och fjärde stycket lagen (1990:659)

om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Som inkomst av annat

förvärvsarbete räknas inte sådan ersättning enligt gruppsjukförsäkring

eller trygghetsförsäkring vid arbetsskada som enligt 2 § första stycket

lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag

för nämnda skatt. Den sjukpenninggrundande inkomsten fastställs av

försäkringskassan. Inkomst av anställning och inkomst av annat

förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till närmast lägre

hundratal kronor.

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst bortses från sådan

inkomst av anställning och annat förvärvsarbete som överstiger sju och

en halv gånger prisbasbeloppet. Det belopp som sålunda skall undantas

skall i första hand räknas av från inkomst av annat förvärvsarbete. Ersätt-

ning för utfört arbete i annan form än pension räknas som inkomst av an-

ställning, såvida ersättningen under ett år uppgår till minst 1 000 kronor,

även om mottagaren inte är anställd hos den som utger ersättningen. I nu

angivna fall skall den som utför arbetet anses såsom arbetstagare och

den som utger ersättningen såsom arbetsgivare. Kan ersättning för

arbete för någon annans räkning under året inte antas uppgå till minst

1 000 kronor, skall ersättningen från denne inte tas med vid beräkningen

av den sjukpenninggrundande inkomsten i annat fall än då den utgör in-

komst av näringsverksamhet. Vid beräkning av sjukpenninggrundande

inkomst av anställning skall bortses från ersättning som enligt 2 a § skall

anses som inkomst av annat förvärvsarbete samt ersättning som idrotts-

utövare får från sådan ideell förening som avses i 7 § 5 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till huvudsakligt syfte

att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från föreningen under

året inte kan antas uppgå till minst ett halvt prisbasbelopp. Vid

beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning bortses även

från ersättning från en stiftelse som har till väsentligt ändamål att

tillgodose ekonomiska intressen hos dem som är eller har varit anställda

hos en arbetsgivare som lämnat bidrag till stiftelsen

(vinstandelsstiftelse) eller från en annan juridisk person med

motsvarande ändamål, om ersättningen avser en sådan anställd och inte

utgör ersättning för arbete för den juridiska personens räkning. Detta

gäller dock endast om de bidrag arbetsgivaren lämnat till den juridiska

personen varit avsedda att vara bundna under minst tre kalenderår och att

på likartade villkor tillkomma en betydande del av de anställda. Om

arbetsgivaren är ett fåmansföretag eller ett fåmansägt handelsbolag skall

vid beräkningen inte bortses från ersättning som den juridiska personen

lämnar till sådan företagsledare eller delägare i företaget eller denne

närstående person som avses i punkt 14 av anvisningarna till 32 §

kommunalskattelagen. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst

av anställning skall alltid bortses från ersättning från en

vinstandelsstiftelse som härrör från bidrag som arbetsgivaren lämnat

under åren 1988 1991.

Beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten skall, där för-

hållandena inte är kända för försäkringskassan, grundas på de upplys-

ningar som kassan kan inhämta av den försäkrade eller dennes arbets-

givare eller som kan framgå av den uppskattning, som vid taxering gjorts

av den försäkrades inkomst. Semesterlön får inte inräknas i den sjukpen-

ninggrundande inkomsten till högre belopp än vad som skulle ha utgivits

i lön för utfört arbete under motsvarande tid. En liknande begränsning

skall gälla semesterersättning. Inkomst av arbete för egen räkning får ej

beräknas högre än som motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för

annans räkning.

I första stycket har en följdändring gjorts på grund av att punkterna 2 6 i

lagen om särskild löneskatt har ändrats till 1 5.

I andra stycket har ordet basbelopp ändrats till prisbasbelopp.

2 a § Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall ersättning

från en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk

person anses som inkomst av annat förvärvsarbete, om ersättningen

avser arbete som utförts inom riket samt arbetsgivaren och

arbetstagaren träffat överenskommelse om att ersättningen skall

hänföras till sådan inkomst.

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall som inkomst av

annat förvärvsarbete också anses ersättning som utgör skattepliktig in-

komst av tjänst enligt kommunalskattelagen (1928:370) och som, utan

att anställningsförhållande förelegat, betalas ut av en fysisk person som

är bosatt utomlands eller av en utländsk juridisk person. Detta gäller

dock inte i fråga om sådan skattepliktig intäkt som avses i 2 kap. 3 §

första stycket tredje meningen lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas dessutom ersättning för

arbete under förutsättning att ersättningen betalas ut

1. till mottagare som har en F-skattsedel antingen när ersättningen be-

stäms eller när den betalas ut,

2. till mottagare som har en A-skattsedel eller en F-skattsedel med

villkor enligt 4 kap. 9 § skattebetalningslagen (1997:483) eller som

saknar skattsedel på preliminär skatt, om ersättningen tillsammans med

annan ersättning för arbete från samma utbetalare under inkomståret kan

antas komma att understiga 10 000 kronor och utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo samt vad som utbetalts inte utgör utgift i en av

utbetalaren bedriven näringsverksamhet,

3. till delägare i handelsbolag av bolaget,

4. till medlem i europeisk ekonomisk intressegruppering av gruppe-

ringen.

Om i fall som avses i tredje stycket 1 mottagaren har en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 § skattebetalningslagen, räknas ersättningen

som inkomst av annat förvärvsarbete bara om F-skattsedeln skriftligen

åberopas.

I andra stycket har en ändring gjorts på grund av att bestämmelserna i

nuvarande 11 kap. 2 § har upphävts samtidigt som motsvarande bestäm-

melser förs in i LIP. Övriga ändringar är endast av redaktionell art.

5 kap.

6 § Som bosättningstid i Sverige tillgodoräknas

a) tid under vilken en person varit folkbokförd i Sverige enligt folk-

bokföringslagen (1991:481); vid flyttning till utlandet skall hänsyn dock

inte tas till tid efter utresan om personen enligt nämnda lag skall

avregistreras som utflyttad,

b) tid under vilken en här folkbokförd person före tidpunkten för folk-

bokföringen oavbrutet vistats i Sverige efter att ha ansökt om uppehålls-

tillstånd enligt 1 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529) eller motsvarande

föreskrift enligt äldre lag,

c) tid under vilken en svensk medborgare av svenska kyrkan, ett

svenskt trossamfund, ett organ som är knutet till ett sådant samfund eller

en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet varit

sänd till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning; för tid efter

år 1992 skall vad som nu sägs gälla endast om utlandsvistelsen varat

längst tre år i följd,

d) tid under vilken en försäkrad haft inkomst av anställning eller in-

komst av annat förvärvsarbete som avses i 2 kap. lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension,

e) tid före år 1993 under vilken en svensk medborgare haft anställning

i ett annat land som grundat rätt till svensk statligt reglerad pension,

dock inte tid för vilken rätt till pension grundad på bosättning i det andra

landet föreligger om sådan pension kan utbetalas till den som är bosatt i

Sverige,

f) i den mån regeringen så förordnar tid under vilken en person som

inte fyllt 26 år bedriver studier i annat land.

Som bosättningstid i Sverige tillgodoräknas även tid som avses i 7 och

9 §§.

Som bosättningstid i Sverige enligt första stycket a) tillgodoräknas

inte tid då någon enligt förordnande av regeringen med stöd av 1 kap. 3 §

fjärde stycket inte skall anses bosatt i Sverige.

Vad som i första stycket sägs om folkbokföring enligt

folkbokföringslagen skall gälla också i fråga om kyrkobokföring enligt

lag som ersatts av folkbokföringslagen eller enligt motsvarande äldre

författning.

Bestämmelserna i första stycket c) gäller även medföljande make

samt barn under 18 år till person som där avses.

Bestämmelserna i första stycket d), såvitt gäller tid före år 1993 för

vilken den försäkrade tillgodoräknats pensionspoäng enligt 11 kap. i ka-

pitlets lydelse före den 1 januari 1999, och första stycket e) gäller

även medföljande make samt barn under 18 år till person som där avses.

Som bosättningstid tillgodoräknas dock inte tid för vilken maken eller

barnet har rätt till pension grundad på bosättningstid i det andra landet

om sådan pension kan utbetalas till den som är bosatt i Sverige.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i femte och sjätte styckena skall

med make likställas den som, utan att vara gift med den person som

avses i första stycket c), d) eller e) levt tillsammans med denne, om de

tidigare har varit gifta eller gemensamt har eller har haft barn.

Ändringarna i första stycket punkt d och i sjätte stycket denna paragraf

är en följd av att bestämmelserna i 11 kap. om pensionsgrundande

inkomster och pensionspoäng har överförts till LIP. Ändringar har av

samma anledning också gjorts i 4 § i detta kapitel. Se prop.

1997/98:152 Garantipension m.m.

6 kap.

3 § Uttag av ålderspension får helt eller delvis återkallas med verkan

från nästa månadsskifte. Har ålderspension återkallats tidigare får dock

ny återkallelse inte avse tid före sex månader efter det att den tidigare

återkallelsen började gälla. Sådan återkallelse gäller inte heller för

försäkrad, som uppbär tilläggspension enligt 12 kap., om inte han eller

hon gör motsvarande återkallelse enligt 12 kap. 3 §.

Skall ålderspension efter återkallelse av pensionsuttag börja betalas

ut på nytt, beräknas pensionens storlek med tillämpning av

bestämmelserna i 2 § på grundval av den försäkrades ålder då pensionen

på nytt börjar utges. För varje månad, varunder ålderspension tidigare

har betalats ut, skall vid beräkningen göras avdrag med 0,5 procent för

tid före den månad, varunder den försäkrade har fyllt 65 år, och 0,7

procent för annan tid.

I första stycket har införts en begränsning i möjligheterna att ändra ett

pensionsuttag. Därvid föreskrivs att återkallelse helt eller delvis endast

får göras för tid efter det att minst sex månader förflutit sedan en

tidigare återkallelse. Däremot kvarstår möjligheterna för en

pensionsberättigad att öka sitt uttag av pension kort tid efter en tidigare

ändring av uttaget.

Ändringen i första stycket överensstämmer med vad som föreslås

gälla enligt LIP fr.o.m. den 1 januari 2001.

Övriga ändringar i första stycket och ändringarna i andra stycket är

endast av redaktionell art.

11 kap.

1 § Rätt till tilläggspension grundas på inkomst av förvärvsarbete.

Pensionsgrundande inkomst och pensionspoäng beräknas och

fastställs enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Bestämmelserna om vilka slags inkomster som är pensionsgrundande

samt bestämmelser om beräkning och fastställande av sådan inkomst har

flyttats från denna lag och från LBP till LIP. Övriga bestämmelser, 2

6 a § i detta kapitel, liksom LBP har upphävts.

Den ändring som gjorts i denna paragraf avser andra stycket som tidi-

gare innehållit bestämmelser om när pensionsgrundande inkomst skall

fastställas för en försäkrad. Dessa bestämmelser har i huvudsak ersatts

av bestämmelser i LIP. I andra stycket anges nu att pensionsgrundande

inkomst och pensionspoäng beräknas och fastställs enligt LIP.

Enligt äldre bestämmelser skulle pensionsgrundande inkomst inte

fastställas för år före det år då en försäkrad uppnår 16 års ålder, år då en

försäkrad avlidit eller år efter det då en försäkrad fyllt 64 år och inte

heller för tidigare år då en försäkrad uppburit hel ålderspension för hela

året. Detta innebar också att pensionspoäng för sådan inkomst inte

tillgodoräknades för sådana år.

Inte heller enligt LIP skall pensionsgrundande inkomst fastställas för

år före det år då en försäkrad uppnår 16 års ålder. Pensionsgrundande in-

komst skall inte heller fastställas för år då en försäkrad avlidit i annat

fall än om överföring av pensionsrätt för premiepension till den avlidnes

make skall göras för det året. Eftersom inte heller andra pensionsgrun-

dande belopp skall fastställas för sådana år kommer det inte att finnas

något pensionsunderlag att beräkna pensionsrätt på. Däremot finns i LIP

inget undantag för beräkning av pensionsgrundande inkomst, andra pen-

sionsgrundande belopp (än pensionsgrundande belopp för barnår) och

pensionsrätt för år efter det år då en person fyllt 64 år eller för tidigare

år då han eller hon för hela året uppburit hel ålderspension.

Även om pensionsgrundande inkomst m.m. tillgodoräknas efter 64 års

ålder skall pensionspoäng inte tillgodoräknas för sådan tid. Däremot till-

godoräknas pensionsrätt för sådan tid. När det gäller tid före 65 års

ålder då en försäkrad uppburit hel ålderspension hela året kommer

däremot pensionspoäng att beräknas för den för vilken

pensionsgrundande inkomst fastställts. Till följd härav föreslås också att

den avgiftsbefrielse som förelegat under sådan tid upphävs (se 3 kap. 3 §

tredje stycket SAL).

Vissa särskilda bestämmelser gäller för personer som är födda år

1937 eller tidigare. Dessa finns dels i 6 kap. 12 16 §§ LIP, dels i 4, 11

och 15 §§ lagen om införande av LIP.

12 kap.

3 § Uttag av ålderspension får helt eller delvis återkallas med verkan

från nästa månadsskifte. Har ålderspension återkallats tidigare får dock

ny återkallelse inte avse tid före sex månader efter det att den tidigare

återkallelsen började gälla. Sådan återkallelse gäller inte heller för

försäkrad, som uppbär folkpension enligt 6 kap., om inte han eller hon

gör motsvarande återkallelse enligt 6 kap. 3 §.

Skall ålderspension efter återkallelse av pensionsuttag börja

betalas ut på nytt, beräknas pensionens storlek med tillämpning av

bestämmelserna i 2 § på grundval av den försäkrades ålder då pensionen

på nytt börjar utges. För varje månad, varunder ålderspension tidigare

har betalats ut, skall vid beräkningen göras avdrag med 0,5 procent för

tid före den månad, varunder den försäkrade har fyllt 65 år, och 0,7

procent för annan tid.

Ändringarna i denna paragraf motsvarar de ändringar som gjorts i 6 kap.

3 § denna lag.

13 kap.

2 § Har pensionspoäng tillgodoräknats den försäkrade för minst två år av

de fyra år som närmast föregått det år då pensionsfallet inträffar, skall

förtidspension utges med tillämpning av bestämmelserna i andra stycket.

Härvid gäller inte bestämmelsen i 20 kap. 2 § första stycket.

Bestämmelserna i andra stycket skall även tillämpas då vid tidpunkten

för pensionsfallet den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst eller

den inkomst som då skulle ha utgjort hans eller hennes

sjukpenninggrundande inkomst om försäkringskassan hade känt till

samtliga förhållanden, uppgår till lägst ett belopp som motsvarar det vid

årets ingång gällande prisbasbeloppet.

Hel förtidspension motsvarar den tilläggspension i form av ålderspen-

sion, som skulle tillkomma den försäkrade, om sådan pension skulle

börja utgå från och med den månad varunder han eller hon fyller 65 år.

Härvid skall ålderspensionen beräknas under antagande att den försäk-

rade för varje år från och med det då förtidspensionen börjar utgå till

och med det då han eller hon uppnår 64 års ålder tillgodoräknats

pensionspoäng motsvarande medeltalet av de pensionspoängtal, vilka

tillgodoräknats honom eller henne under de fyra år som närmast

föregått det år då pensionsfallet inträffade eller, om pensionen

därigenom blir större, under samtliga år från och med det då han eller

hon fyllt 16 år till och med det som närmast föregått pensionsfallet. Vid

beräkningen av nämnda medeltal bortses från de år intill ett antal av

hälften, för vilka pensionspoäng ej tillgodoräknats den försäkrade eller

för vilka poängtalet är lägst.

Pension enligt denna paragraf får ej utgå, om den försäkrade vid 65 års

ålder inte kan bli berättigad till ålderspension enligt 12 kap.

Ändringen i första stycket föranleds av att bestämmelserna om vårdår

har flyttats från 11 kap. 6 a § denna lag till 4 kap. 11 12 §§ LIP.

I 11 kap. 6 a § tredje stycket föreskrevs tidigare att vårdår inte skall

beaktas vid tillämpningen av 13 kap. 2 § första stycket. Detta undantag

anges nu i stället i denna paragraf. Vidare har en namnändring av

basbelopp till prisbasbelopp gjorts.

Ändringarna i andra och tredje styckena är endast av redaktionell art.

4 § Om förtidspension utgår för tid efter det att ålderspension med stöd

av 12 kap. 3 § upphört att utgå, skall förtidspensionen minskas med mot-

svarande tillämpning av 12 kap. 3 och 4 §§.

Vid beräkning av förtidspension skall hänsyn inte tas till pensions-

poäng som enligt 11 kap. 6 § första och tredje styckena, i dessa

lagrums lydelse före den 1 januari 1999, eller 4 kap. 1 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension tillgodoräknats den

försäkrade för tid då förtidspension enligt denna lag utgått med

anledning av samma inkomstförlust. Vårdår som enligt 11 kap. 6 a §, i

detta lagrums lydelse före den 1 januari 1999, eller 4 kap. 1 § lagen

om inkomstgrundad ålderspension tillgodoräknats en försäkrad som

under året uppburit förtidspension enligt denna lag får inte åberopas för

höjning av förtidspensionen.

Ändringarna i andra stycket är en följd av att bestämmelserna om pen-

sionspoäng och vårdår i 11 kap. 6 och 6 a §§ denna lag har flyttats till

LIP.

15 kap.

2 § För en pensionsberättigad som är född under något av åren 1911

1927 skall tilläggspension beräknas som om pensionspoäng kunnat

tillgodoräknas om han eller hon hade fått rätt till förtidspension enligt

13 kap. 1 § från och med januari månad det år han eller hon uppnått 65

års ålder. Detta gäller dock endast om pensionen därigenom blir större.

Första och andra styckena i denna paragraf har upphävts då de numera

saknar betydelse. De skall enligt övergångsbestämmelserna dock gälla

såvitt avser tid före upphävandet.

Ändringarna i tredje stycket är dels föranledda av att pensionspoäng

fortsättningsvis skall fastställas genom överklagbara beslut, dels av

redaktionell art.

16 kap.

5 § Ålderspension utges från och med den månad varunder den försäk-

rade fyller 65 år eller, om han eller hon önskar att pensionen skall börja

utges tidigare eller senare, från och med den månad som anges i pen-

sionsansökningen.

Förtidspension, handikappersättning och vårdbidrag utgår från och

med den månad då rätt till förmånen inträtt. I fall som avses i 1 § andra

stycket utgår dock förtidspension från och med månaden näst efter den

då beslutet om pension meddelats.

Efterlevandepension utges från och med den månad då den försäkrade

avlidit eller, om han eller hon vid sin död uppbar ålderspension eller

förtidspension, från och med månaden näst efter den då dödsfallet

inträffat.

Inträder rätt till ålderspension eller efterlevandepension vid annan tid-

punkt än som åsyftas i första och tredje styckena, skall pensionen

betalas ut för tid från och med den månad då rätten inträtt.

Annan pension än ålderspension får inte betalas ut för längre tid

tillbaka än tre månader eller, i fråga om barnpension eller

handikappersättning, två år före ansökningsmånaden. Ålderspension får

betalas ut tidigast för månaden närmast efter ansökningsmånaden.

Har den försäkrade uppburit förtidspension eller särskild

efterlevandepension omedelbart före 65 års ålder får dock

ålderspension betalas ut för högst tre månader före

ansökningsmånaden.

Det belopp som först förfaller till betalning efter beslut om

barnpension enligt 14 kap. 2 § skall minskas med vad som utbetalats i

omställningspension enligt 14 kap. 4 § eller särskild

efterlevandepension enligt 14 kap. 5 § för den tid som

barnpensionsbeloppet avser utöver vad som skulle ha utgetts om beslutet

om barnpension förelegat vid utbetalningen av omställningspensionen

eller den särskilda efterlevandepensionen.

Bestämmelserna i denna paragraf behandlar i huvudsak frågan om från

vilken tidpunkt en pension skall börja utges.

De ändringar som gjorts i första, tredje och fjärde styckena är endast

av redaktionell art. I femte stycket föreskrivs nu att ålderspension inte

får utges retroaktivt utan skall börja utges tidigast för tid från och med

månaden närmast efter ansökningsmånaden. Undantag görs emellertid

för det fall att den försäkrade omedelbart före den månad han eller hon

fyller 65 år har haft förtidspension eller särskild efterlevandepension. I

sådant fall får ålderspension betalas ut för högst tre månader före

ansökningsmånaden. Anledningen härtill är att förhindra att en försäkrad

blir utan försörjning när rätten till förtidspension eller särskild

efterlevandepension upphör vid 65 års ålder.

19 kap.

1 § Om avgifter för finansiering av sjukförsäkringen m.m, föräldraför-

säkringen och efterlevandepensioner föreskrivs i lagen (1981:691)

om socialavgifter.

I paragrafen har ändringar gjorts på så sätt att det nu anges att det i lagen

(1981:691) om socialavgifter föreskrivs om avgifter för finansiering av

sjukförsäkringen m.m., föräldraförsäkringen och efterlevandepensioner.

Hänvisningen till lagen om socialavgifter vad gäller föräldraförsäkringen

och efterlevandepensioner görs eftersom direkta avgifter för finansie-

ringen härför har införts. När det gäller sjukförsäkringen har ett m.m.

lagts till då vissa kostnader för förtidspensionen införlivats i denna

avgift. Vidare har hänvisningen till lagen om allmän pensionsavgift tagits

bort då denna avgift endast skall finansiera försäkringen för

tilläggspension i form av ålderspension och täcks av hänvisningen i 4 § i

detta kapitel.

4 § För finansieringen av tilläggspension i form av ålderspension

enligt denna lag skall bestämmelserna i 1 kap. 2 § lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension gälla.

Finansieringen av tilläggspension i form av ålderspension kommer

framöver att regleras LIP. På grund härav hänvisas därför nu endast till

LIP.

20 kap.

2 § Vid tillämpningen av denna lag skall, om inte annat sägs i lagen,

vårdår som tillgodoräknats enligt 11 kap. 6 a §, i detta lagrums

lydelse före den 1 januari 1999, eller 4 kap. 12 § lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension likställas med år för vilka

pensionspoäng tillgodoräknats.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 §

likställas den, med vilken förälder är eller varit gift eller har eller har

haft barn, om de stadigvarande sammanbor.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 §

också likställas den som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett

utländskt barn för vård och fostran i syfte att adoptera det.

Har någon med socialnämndens medgivande tagit emot ett utländskt

barn i sitt hem här i landet för vård och fostran i adoptionssyfte, skall vid

tillämpning av bestämmelserna i 8 och 14 kap. om rätt till barnpension

barnet anses som barn till denne. I sådana fall anses barnet bosatt i

Sverige, om den blivande adoptivföräldern var bosatt här i landet vid den

tidpunkt då han eller hon avled.

Vid tillämpning av bestämmelserna i 3 kap. 2 a § tredje stycket skall

den som lämnat uppgift om innehav av en F-skattsedel i en anbudshand-

ling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling, som även inne-

håller uppgifter om utbetalarens och betalningsmottagarens namn och

adress eller andra för identifiering godtagbara uppgifter samt uppgift om

betalningsmottagarens personnummer eller organisationsnummer anses

ha en sådan skattsedel. Uppgiften om innehav av en F-skattsedel gäller

även som sådant skriftligt åberopande av F-skattsedeln som avses i 3

kap. 2 a § fjärde stycket. Det som nu sagts gäller dock inte om den som

betalar ut ersättningen känner till att uppgiften om innehav av en F-

skattsedel är oriktig. Bestämmelser om påföljd för den som lämnar

oriktig uppgift finns i skattebrottslagen (1971:69).

Bestämmelserna i 11 kap. 6 a § om tillgodoräknande av vårdår har

flyttats till 4 kap. 1, 11 och 12 §§ LIP. I första stycket i denna paragraf

föreskrivs nu att vid tillämpningen av denna lag skall vårdår likställas

med år för vilka pensionspoäng tillgodoräknats.

Ändringen i andra stycket är också en följd av att bestämmelserna i

11 kap. 6 a § har flyttats till LIP.

Ändringarna i tredje och fjärde styckena är endast av redaktionell art.

15 § Regeringen får träffa överenskommelse med främmande makt om

utsträckt tillämpning av denna lag eller om undantag i vissa fall från vad i

lagen är stadgat.

Ändringen i första stycket är endast av redaktionell art.

Andra stycket i denna paragraf har upphävts. Motsvarande bestämmel-

ser har i stället förts in i 15 kap. 18 § andra stycket LIP. De förbindelser

som tecknats och godkänts enligt bestämmelserna i det upphävda stycket

före den 1 januari 1999 skall enligt 12 § lagen om införande av LIP gälla

även vid tillgodoräknande av pensionsrätt på grund av bestämmelserna i

15 kap. 18 § andra stycket LIP.

8. Om en kvinna, som avses i punkt 5 och är född under något av åren

1930 1944 samt har rätt till tilläggspension i form av änkepension

enligt äldre bestämmelser, för samma månad får tilläggspension i form

av ålderspension, utges änkepensionen endast i den mån den överstiger

ålderspensionen. Kvinnan har dock alltid rätt till änkepension med

sådant belopp att denna, tillsammans med tilläggspensionen i form av

ålderspension, motsvarar viss andel av summan av kvinnans

tilläggspension i form av ålderspension och den tilläggspension för

mannen som avses i 14 kap. 3 § i dess äldre lydelse. Denna andel utgör

60 procent om kvinnan är född år 1930, 58 procent om kvinnan är född

år 1931, 56 procent om kvinnan är född år 1932, 54 procent om kvinnan

är född år 1933, 52 procent om kvinnan är född år 1934 och 50 procent

om kvinnan är född under något av åren 1935 1944. Med stöd av denna

regel får emellertid inte utbetalas tilläggspension i form av änkepension

med högre belopp än vad som följer av 14 kap. 3 § i dess äldre lydelse.

Vid tillämpning av bestämmelserna i första stycket skall, om kvinnan

uppskjuter uttaget av ålderspension till en senare tidpunkt än från och

med den månad då hon fyller 65 år, hänsyn tas till den tilläggspension i

form av ålderspension som skulle ha utgetts om rätt därtill hade inträtt

från och med nämnda månad. Vidare skall, då kvinnan gjort undantagande

från försäkringen för tilläggspension, hänsyn tas till den tilläggspension

i form av ålderspension som skulle ha utgetts om undantagande inte

skett. Motsvarande skall gälla om bestämmelserna om

tillgodoräknande av pensionspoäng vid underlåten eller bristande

avgiftsbetalning i 11 kap. 6 § första stycket, i detta lagrums lydelse

före den 1 januari 1999, eller 4 kap. 8 § andra stycket lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension har tillämpats.

Ändringen i andra stycket är en följd av att bestämmelserna i 11 kap.

6 § föreslagits upphöra att gälla samtidigt som motsvarande

bestämmelse förs in i LIP.

37.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring

4 kap.

4 § Livränta utges längst till den månad under vilken den försäkrade

fyller 65 år.

Den nu gällande paragrafen innehåller bestämmelser om att livränta en-

ligt 4 kap. denna lag, s.k. egenlivränta, som huvudregel skall upphöra att

utges vid 65 års ålder. Därutöver finns en särskild garantiregel som

innebär att egenlivränta i vissa fall kan fortsätta att utges efter denna

ålder. Som närmare angetts i avsnitt 25.3 föreslås nu att denna särskilda

garanti skall slopas.

I första stycket anges därför att livränta utges längst till den månad

under vilken den försäkrade fyller 65 år.

Som en konsekvens av slopandet av garantiregeln föreslås att andra

fjärde styckena upphävs.

Motsvarande garanti för livränta efter 65 års ålder enligt lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd föreslås samtidigt upphöra.

Någon särskild lagändring krävs inte i den lagen då den hänvisar till bl.a.

här aktuell bestämmelse i lagen om arbetsskadeförsäkring.

5 § För den som är sjukpenningförsäkrad enligt 3 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring utgörs livränteunderlaget av hans eller hennes

sjukpenninggrundande inkomst enligt 3 kap. 2 § nämnda lag vid den tid-

punkt från vilken livräntan skall utges eller den inkomst som då skulle ha

utgjort hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst, om försäk-

ringskassan hade känt till samtliga förhållanden.

Vid tillämpningen av första stycket gäller följande avvikelser från be-

stämmelserna i 3 kap. 2 § lagen om allmän försäkring. Vid beräkningen

skall också andra skattepliktiga förmåner än pengar beaktas. Med in-

komst av anställning likställs kostnadsersättning som inte enligt 8 kap.

19 eller 20 § skattebetalningslagen (1997:483) undantas vid beräkning

av skatteavdrag. Semesterlön och semesterersättning skall medräknas

utan den begränsning som anges i 3 kap. 2 § tredje stycket lagen om

allmän försäkring. Inkomst i form av skattepliktiga förmåner skall

värderas på det sätt som är föreskrivet för beräkning av

pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

Ändringarna i första stycket är endast av redaktionell art.

Ändringen i andra stycket är en följd av att bestämmelserna om

beräkning av pensionsgrundande inkomst i AFL har flyttats till LIP.

6 kap.

1 § Är någon som har rätt till livränta enligt 4 eller 5 kap. samtidigt be-

rättigad till folkpension eller tilläggspension i form av förtidspension

eller efterlevandepension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

med anledning av den inkomstförlust som har föranlett livräntan, utgår

livräntan endast i den mån den överstiger pensionen.

Har delpension utgått till någon som tillerkänns livränta enligt 4 kap.

och avser livräntan samma inkomstförlust som delpensionen, får livränta

för förfluten tid utges endast i den mån den överstiger den delpension

som utgått för samma tid.

Första stycket gäller även i fråga om pension som enligt utländskt sys-

tem för social trygghet utgår med anledning av arbetsskadan.

Om bestämmelserna om beräkning av pensionspoäng vid

underlåten eller bristande avgiftsbetalning i 11 kap. 6 § första stycket

lagen om allmän försäkring, i detta lagrums lydelse före den 1 januari

1999, eller 4 kap. 8 § andra stycket lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension har tillämpats för år efter det då

arbetsskadan har inträffat, skall vid tillämpning av denna paragraf hänsyn

tas till den tilläggspension som skulle ha utgivits om full avgift hade

erlagts.

Ändringen i fjärde stycket är en konsekvens av ändringarna i 4 kap. 4 §

denna lag och av att bestämmelserna om tillgodoräknande av pensions-

poäng i 11 kap. AFL flyttats till LIP.

7 kap.

2 § Avgiften till arbetsskadeförsäkringen skall utgå efter en procentsats

som skall vara så avvägd att avgifterna tillsammans med andra

tillgängliga medel täcker

1. ersättningar enligt denna lag samt ersättningar på grund av

obligatorisk försäkring enligt lagen (1916:235) om försäkring för

olycksfall i arbete, lagen (1929:131) om försäkring för vissa

yrkessjukdomar och lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring,

2. kostnader som föranleds av lagen (1955:469) angående

omreglering av vissa ersättningar enligt lagen den 17 juni 1916 (nr 235)

om försäkring för olycksfall i arbete m.m., lagen (1962:303) om

förhöjning av vissa ersättningar i anledning av yrkesskada m.m., lagen

(1967:919) om värdesäkring av yrkesskadelivräntor m.m. och lagen

(1977:268) om uppräkning av yrkesskadelivräntor m.m.,

3. förvaltningskostnader.

Med förvaltningskostnader enligt första stycket 3 avses omkostnader

för Riksförsäkringsverkets och de allmänna försäkringskassornas

verksamhet beträffande arbetsskadeförsäkringen.

Beslut om procentsats för ett visst år skall fattas senast under året

dessförinnan.

Riksförsäkringsverket skall vart femte år föreslå procentsats för de

sju följande åren, i den mån beslut inte redan har fattas.

I paragrafens första stycke har punkt 4 tagits bort då någon fondbildning

inte längre skall ske. Ändringen har tillkommit efter Lagrådets

granskning och är en följd av ändringen i 4 kap. 6 § lagen (1981:691)

om socialavgifter.

37.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

1 kap.

1 § I denna lag ges bestämmelser om avgifter för finansiering av den all-

männa försäkringen, ålderspensioneringen och vissa andra sociala

ändamål.

Att denna lag tillämpas även i fråga om särskild löneskatt på vissa för-

värvsinkomster framgår av lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift.

Om nedsättning av socialavgifter som regionalpolitiskt stöd finns sär-

skilda bestämmelser. Föreskrifter om avdrag vid beräkning av arbets-

givaravgifter finns i lagen (1995:287) om anställningsstöd och i lagen

(1995:411) om tillfällig avvikelse från lagen (1981:691) om socialav-

gifter.

I första stycket har tillagts att det i lagen också ges bestämmelser om

avgifter för finansiering av ålderspensioneringen.

2 § Avgifterna utgörs av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Arbets-

givaravgifter skall betalas av den som är arbetsgivare. Egenavgifter

skall betalas av den som är försäkrad enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring eller enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension och som har inkomst av annat förvärvsarbete som avses i

3 kap. 2 eller 2 a § lagen om allmän försäkring eller 2 kap. lagen om

inkomstgrundad ålderspension. Med inkomst av annat förvärvsarbete

enligt 3 kap. 2 och 2 a §§ lagen om allmän försäkring skall även

likställas inkomst för eget arbete i form av andra skattepliktiga förmåner

än pengar.

Vid tillämpning av denna lag skall, även om ett anställningsförhållande

inte föreligger, den som har utgett sådan ersättning som enligt bestäm-

melserna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring eller en-

ligt bestämmelserna i 2 kap. 10 § första stycket, 11 eller 12 § lagen

om inkomstgrundad ålderspension är att hänföra till inkomst av

anställning anses som arbetsgivare. Med inkomst av anställning enligt

3 kap. 2 § lagen om allmän försäkring skall i denna lag likställas inkomst

i form av andra skattepliktiga förmåner än pengar samt

kostnadsersättning som inte enligt 8 kap. 19 eller 20 §

skattebetalningslagen (1997:483) undantas vid beräkning av

skatteavdrag. I fråga om skattepliktig intäkt av tjänst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) i form av rabatt, bonus eller annan

förmån som ges ut på grund av kundtrohet eller liknande, skall den som

slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen, an-

ses som arbetsgivare, om denne är någon annan än den som är skattskyl-

dig för förmånen.

I första stycket och andra stycket har hänvisningar till den nya lagen om

inkomstgrundad ålderspension gjorts. I andra stycket innebär den nya

hänvisningen att den som utgett bidrag som angavs i 11 kap. 2 § första

stycket m AFL inte längre är arbetsgivare enligt lagen. För sådana bidrag

kommer staten att betala en särskild ålderspensionsavgift.

2 kap.

1 § En arbetsgivare skall på det avgiftsunderlag som anges i 3 5 §§ för

varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med 7,50 procent,

2. efterlevandepensionsavgift med 1,70 procent,

3. ålderspensionsavgift med 6,40 procent,

4. föräldraförsäkringsavgift med 2,20 procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 5,84 procent.

Arbetsgivare som avses i 1 kap. 2 § andra stycket skall dock beträffan-

de ersättning som avses i 2 kap. 11 eller 12 § lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension betala endast ålderspensionsavgift.

I första stycket har nya nivåer införts på sjukförsäkringsavgiften och ar-

betsmarknadsavgiften. I stället för tilläggspensionsavgift har införts be-

nämningen ålderspensionsavgift. Bestämmelserna om folkpensionsav-

gift,delpensionsavgift, arbetarskyddsavgift och lönegarantiavgift har

tagits bort. Nya avgifter har införts i form av en efterlevandepensionsav-

gift och en föräldraförsäkringsavgift.

I paragrafens andra stycke har en hänvisning till den nya lagen om in-

komstgrundad ålderspension gjorts. Hänvisningen innebär att beräkning

av avgift för bidrag som angavs i 11 kap. 2 § första stycket m AFL inte

längre regleras i lagen.

2 § En arbetsgivare som sysselsätter sjömän skall på den ersättning som

utgetts till sådana för varje år betala även sjömanspensionsavgift med

1,20 procent.

I fråga om sjömän skall sjukförsäkringsavgift och arbetsmarknads-

avgift beräknas efter de procentsatser som regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, Riksförsäkringsverket årligen fastställer.

Procentsatserna skall utgöra den andel av de i 1 § första stycket 1 och 6

angivna procentsatserna som svarar mot förhållandet mellan antalet

svenska sjömän och hela antalet sjömän på svenska handelsfartyg i

medeltal för den 30 september de tre år som närmast föregått det år då

procentsatserna fastställs. Hänsyn skall därvid inte tas till fartyg med en

bruttodräktighet understigande 300. Procentsatserna beräknas med två

decimaler.

Med sjöman avses i denna lag arbetstagare som avses i punkt 1 av an-

visningarna till 49 § kommunalskattelagen (1928:370).

Enligt andra stycket skall arbetsgivare som sysselsätter sjömän betala

vissa avgifter enligt en lägre procentsats som Riksförsäkringsverket år-

ligen fastställer. Med anledning av att folkpensionsavgiften har tagits

bort har sådan arbetsgivare medgivits nedsättning av

arbetsmarknadsavgiften i stället för som tidigare folkpensionsavgiften.

3 § Underlag för beräkning av avgifterna är summan av vad arbetsgivaren

under året har utgett som lön i pengar eller annan ersättning för utfört

arbete eller eljest med anledning av tjänsten, dock inte pension, eller

andra skattepliktiga förmåner. I underlaget skall även ingå sådan

annan ersättning för utfört arbete som avses i 3 kap. 2 § andra

stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Med lön likställs

1. garantibelopp enligt lönegarantilagen (1992:497),

2. kostnadsersättning som inte enligt 8 kap. 19 eller 20 §

skattebetalningslagen (1997:483) undantas vid beräkning av

skatteavdrag,

3. ersättning som en arbetsgivare utger till en allmän

försäkringskassa som följd av bestämmelsen i 24 § första stycket

lagen (1991:1047) om sjuklön.

Ersättning som avses i andra stycket 3 skall anses som ersättning till

arbetstagare vid tillämpning av 4 och 5 §§.

I första stycket har en redaktionell ändring gjorts samt från

avgiftsunderlaget borttagits sådant bidrag som angavs i 11 kap. 2 § första

stycket m AFL. Vidare har andra stycket strukturerats om. I stycket har

intagits några ersättningar som tidigare ingick i första stycket. Någon

ändring i sak har inte gjorts. I tredje stycket har följdändringsvis gjorts

en ändring.

4 § Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte

uppgått till 1 000 kronor,

3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av

barn eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen mot-

svarar sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister

m.fl.,

5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som

utförts i hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte

får göras vid inkomsttaxeringen,

6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som ar-

betstagare haft att täcka med ersättningen,

8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till den del denna

inte räknas som lön enligt 2 kap. 3 § första stycket lagen (1998:000)

om inkomstgrundad ålderspension eller enligt 2 kap. 16 § andra

stycket samma lag inte är pensionsgrundande inkomst,

9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i

skiljeförfarandet är av utländsk nationalitet,

10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen

(1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i

Sverige inte utgör skattepliktig intäkt,

11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän försäkring,

12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunal-

skattelagen (1928:370),

13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 1 5 lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomst-

skatt och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet,

om ersättningen från föreningen under året inte uppgått till ett halvt

prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring,

15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en vinst-

andelsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens

räkning,

16. sådan ersättning från en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk

person med motsvarande ändamål från vilken enligt de fyra sista me-

ningarna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring skall bort-

ses vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst,

17. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni

1993 om ersättningen avser tid därefter och utgår på grund av

ansvarighetsförsäkring vilken åtnjuts enligt grunder som fastställts i

kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer,

18. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992

om skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av juni

1993 och ersättningen utgår på grund av sådan ansvarighetsförsäkring

som anges i 17,

19. ersättning enligt 2 kap. 5 § lagen om inkomstgrundad

ålderspension.

Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna

kan beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning

från arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får fastställa schablon för beräkning av

arbetstagares kostnader i viss verksamhet. Schablonen skall avse

bestämda yrkesgrupper och grundas på de genomsnittliga kostnaderna

inom respektive grupp.

Bestämmelserna i första stycket 17 och 18 gäller endast ersättning

som inte avser de första 180 dagarna efter skadetillfället och som för en

och samme arbetstagare beräknas på lönedelar som inte överstiger sju

och en halv gånger prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag

skall föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 § kommunal-

skattelagen (1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

I paragrafens första stycke har punkten 2 tagits bort. Punkten angav att

det från avgiftsunderlaget skulle bortses från ersättning till arbetstagare

som vid årets ingång fyllt 65 år. Denna punkt skall dock alltjämt gälla

för dem som är födda år 1937 eller tidigare vilket framgår av

övergångsbestämmelserna. I punkten 8 har en hänvisning till

pensionsgrundande inkomst enligt ett lagrum i den nya lagen om

inkomstgrundad ålderspensionsavgift gjorts. Någon förändring i sak har

inte gjorts. I punkt 13 har en följdändring gjorts på grund av att

punkterna ändrats i 1 § första stycket lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster. I punkt 14 har basbelopp ändrats

till prisbasbelopp.

I 19:e punkten hänvisas till sådana ersättningar som det skall betalas

statliga ålderspensionsavgifter för. Dessa ersättningar undantas alltjämt

från att ingå i i avgiftsunderlaget.

5 § Vid bestämmande av underlaget för beräkning av ålderspensionsav-

gift skall även medräknas ersättningar som utgör inkomst av

anställning enligt 2 kap. 10 § första stycket, 11 § första stycket eller

12 § första stycket lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension. Ersättningar för arbete utanför Sverige till

arbetstagare som inte är svenska medborgare och som inte heller är

bosatta här, skall inte medräknas.

Vid bestämmande av underlaget för beräkning av annan avgift än

ålderspensionsavgift skall bortses från ersättningar till arbetstagare

som vid årets ingång fyllt 65 år. Detsamma gäller ersättningar till

arbetstagare som inte varit försäkrade enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring.

I första stycket har tilläggspensionsavgift ändrats till ålderspensionsav-

gift. Vidare har lydelsen skrivits om på så sätt att det nu anges att ersätt-

ningar som utgör inkomst av anställning enligt angivna lagrum i den nya

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall medräknas

vid bestämmande av underlaget för ålderspensionsavgiften. Ändringen är

endast redaktionell och någon ändring i sak har inte gjorts. Vidare har en

omformulering gjorts när det gäller ersättningar för arbete utanför

Sverige till arbetstagare som inte är svenska medborgare och som inte är

bosatta i Sverige. Inte heller här har någon ändring i gjorts i sak.

I andra stycket har lagts till att det vid bestämmandet av avgiftsunder-

laget för beräkning av annan avgift än ålderspensionsavgift skall bortses

från ersättningar till arbetstagare som vid årets ingång fyllt 65 år. Inne-

börden härav är att ålderspensionsavgift även skall betalas för ersättning

som utges till personer som är 65 år eller äldre. Detta tillägg är en följd

av att punkten 2 i 2 kap. 4 § första stycket har tagits bort. Den bestäm-

melsen skall dock inte tillämpas på personer födda år 1937 eller

tidigare vilket framgår av övergångsbestämmelserna.

Vidare har sista meningen i stycket tagits bort. Meningen avsåg upp-

dragstagare som var bosatta utomlands och som i utlandet utförde arbete

för en svensk arbetsgivares räkning. Den borttagna meningen har inte

någon egen funktion eftersom lagen om socialavgifter likställer arbets-

tagare och uppdragstagare och uppdragstagare inbegrips i arbetstagar-

begreppet i den nuvarande sista meningen.

3 kap.

1 § En försäkrad som avses i 1 kap. 2 § skall på det avgiftsunderlag som

anges i 3 5 §§ för varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med 8,23 procent,

2. efterlevandepensionsavgift med 1,70 procent,

3. ålderspensionsavgift med 6,40 procent,

4. föräldraförsäkringsavgift med 2,20 procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 3,30 procent.

I paragrafen har ny nivå införts på sjukförsäkringsavgiften. Tilläggspen-

sionsavgift har ändrats till ålderspensionsavgift. Bestämmelserna om

folkpensionsavgift och delpensionsavgift har tagits bort. Nya avgifter

har införts i form av en efterlevandepensionsavgift och en

föräldraförsäkringsavgift.

3 § Egenavgifter i annan form än ålderspensionsavgift beräknas inte

för år efter det då den försäkrade fyllt 65 år.

Andra avgifter än ålderspensionsavgift betalas inte av den som vid ut-

gången av inkomståret inte var inskriven hos allmän försäkringskassa,

utom för det fall att detta berott på att den försäkrade inte uppnått den

ålder som enligt 1 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring krävs

för inskrivning hos allmän försäkringskassa. Sådana avgifter betalas inte

heller av den som för någon del av samma år uppburit hel förtidspension

enligt lagen om allmän försäkring eller för hela året uppburit hel ålders-

pension enligt nämnda lag.

Ålderspensionsavgift betalas inte för det år då den försäkrade avlidit.

Avgift betalas inte då avgiftsunderlaget understiger 1 000 kronor.

I första stycket har angetts att någon annan avgift än

ålderspensionsavgift inte skall beräknas för år efter det då den

försäkrade fyllt 65 år. Det innebär att avgift såväl skall beräknas som

betalas även efter fyllda 65 år.

I andra stycket har gjorts en namnändring .

I tredje stycket har, förutom att en namnändring gjorts, borttagits att

tilläggspensionsavgift inte skall betalas för år då den försäkrade uppburit

hel ålderspension enligt lagen om allmän försäkring. Denna

bestämmelse skall dock inte tillämpas på personer födda år 1937 eller

tidigare vilket framgår av övergångsbestämmelserna.

4 § Grunden för beräkning av avgift enligt 1 § 1 och 4 6 utgörs av in-

komst av annat förvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 eller 2 a § lagen

(1962:381) om allmän försäkring. Med inkomst av annat förvärvsarbete

enligt 3 kap. 2 § och 2a § lagen om allmän försäkring skall även

likställas andra skattepliktiga förmåner än pengar.

Grunden för beräkning av avgift enligt 1 § 2 och 3 utgörs av inkomst

av annat förvärvsarbete som avses i 2 kap. 6 § lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension.

I paragrafen har ändringar gjorts till följd av att vissa avgifter har tagits

bort och nya avgifter har införts i 3 kap. 1 §. I andra stycket görs också

en ändring till följd av att bestämmelserna om pensionsgrundande

inkomst flyttats från AFL till LIP.

5 § Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från ersättning

för arbete för någon annans räkning, om ersättningen från denne under

året inte uppgått till 1 000 kronor. Vad nu sagts gäller dock inte om er-

sättningen utgör inkomst av näringsverksamhet.

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall vidare bortses från in-

komst som avses i 2 kap. 6 § första stycket 4 lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension.

Vid beräkningen av inkomst av annat förvärvsarbete gäller i tillämpliga

delar bestämmelserna i 2, 13 och 15 kap. lagen om inkomstgrundad

ålderspension.

I andra stycket hänvisas följdändringsvis till LIP.

I tredje stycket anges att 2, 13 och 15 kap. i den nya lagen gäller i till-

lämpliga delar. I dessa kapitel regleras bland annat beräkningen av pen-

sionsgrundande inkomst, anknytningar till taxeringsförfarandet m.m. De

angivna kapitlen ersätter de föreskrifter som fanns i 11 kap. 4 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring och i lagen (1959:551) om beräkning

av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän för-

säkring.

5 a § Vid beräkning av egenavgifter får avdrag göras med 5 procent av

avgiftsunderlaget beräknat enligt 4 § första stycket, dock högst med

9 000 kronor per år. Om den försäkrade under året även betalat ut lön

eller annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag

från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, får dock avdrag från egen-

avgifterna medges högst med ett så stort belopp att det sammanlagda av-

draget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna inte överstiger

42 600 kronor per år.

Om den försäkrade är delägare i ett handelsbolag får det sammanlagda

avdraget från de egenavgifter som är hänförliga till handelsbolagets in-

komster för samtliga delägare i handelsbolaget inte överstiga

42 600 kronor per år. Avdraget fördelas mellan delägarna i proportion

till hur den skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget fördelas mellan

dem. Kan en eller flera av delägarna helt eller delvis inte utnyttja av-

draget får resterande avdrag fördelas mellan övriga delägare på motsva-

rande sätt. Om handelsbolaget under året även betalat ut lön eller annan

förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag från arbetsgi-

varavgifterna enligt 2 kap. 5 a §, skall delägarna medges avdrag från

egenavgifterna högst med så stort belopp att delägarnas sammanlagda

avdrag från de egenavgifter som är hänförliga till inkomsten från

handelsbolaget och handelsbolagets avdrag från arbetsgivaravgifterna

inte överstiger 42 600 kronor per år.

Avdrag enligt första stycket skall i angiven ordning avse arbetsmark-

nadsavgiften, sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften,

efterlevandepensionsavgiften och föräldraförsäkringsavgiften.

I tredje stycket har gjorts ändringar till följd av att vissa avgifter har

tagits bort och nya avgifter har införts i 3 kap. 1 §.

4 kap.

1 § Sjukförsäkringsavgifter förs till staten för finansiering av

1. kostnader för sjukpenning m.m. enligt 3 kap., folkpension i form av

förtidspension enligt 7 kap. för personer som har rätt till

tilläggspension i form av förtidspension enligt 13 kap.,

tilläggspension i form av förtidspension enligt 13 kap. och

rehabiliteringsersättning m.m. enligt 22 kap., allt enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

2. Centrala studiestödsnämndens kostnader med anledning av att såda-

na studielån som belöper på en studerandes sjukperiod enligt studie-

stödslagen (1973:349) inte skall återbetalas,

3. vissa av de allmänna försäkringskassornas förvaltningskostnader,

4. kostnader enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård

5. den allmänna försäkringens kostnader enligt lagen (1991:1047) om

sjuklön och

6. statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen (1998:000) om

statlig ålderspensionsavgift som belöper på förmåner som

finansieras med sjukförsäkringsavgiften.

I paragrafen anges vad sjukförsäkringsavgifter skall finansiera. Änd-

ringarna innebär bl.a. att sådana avgifter även skall finansiera tilläggs-

pension i form av förtidspension och folkpension i form av förtidspen-

sion. Avgifterna skall också finansiera statliga ålderspensionsavgifter

som belöper på förmåner som finansieras med sjukförsäkringsavgifter.

Däremot skall avgifterna inte finansiera kostnader för tandvård, läke-

medelssubventioner eller föräldrapenningförmåner.

2 § Efterlevandepensionsavgifter förs till staten för finansiering av

folkpension i form av efterlevandepension enligt 8 kap. lagen

(1962:381) om allmän försäkring och tilläggspension i form av

efterlevandepension enligt 14 kap. samma lag, änkepension enligt

övergångsbestämmelserna till lagen (1988:881) om ändring i lagen

om allmän försäkring samt kostnader för förvaltning av

efterlevandepension och änkepension.

I bestämmelsen, som ersätter tidigare bestämmelse om folkpensionsav-

gifter, anges vad de nyinrättade efterlevandepensionsavgifterna skall

finansiera.

3 § Fördelningen av influtna ålderspensionsavgifter skall göras

enligt följande. Den andel som beräknas utgöra avgifter för

inkomster som överstiger 8,06 förhöjda prisbasbelopp enligt 1 kap. 6

§ lagen (1962:381) om allmän försäkring förs till staten. Den andel

som beräknas motsvara pensionsrätt för premiepension för samma

år förs till Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning. Återstoden förs

till Allmänna pensionsfonden med vars tillgångar kostnaderna

för försäkringen för inkomstpension och tilläggspension enligt lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension i

form av ålderspension enligt lagen om allmän försäkring skall täckas.

Regeringen skall för varje år fastställa de andelar som anges i

första stycket efter förslag från Riksförsäkringsverket. Skillnaden

mellan beräknade belopp och de belopp som slutligt framräknas för

det aktuella året skall regleras vid en kommande överföring.

Medel som regleras gentemot staten skall beräknas med sådan

ränta som anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483) och

medel som regleras gentemot Riksgäldskontoret med sådan

avkastning som anges i 8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

I paragrafens första stycke anges hur den preliminära fördelningen av de

influtna ålderspensionsavgifterna skall göras. Såsom tidigare gäller att

den del som resterar skall föras till Allmänna pensionsfonden. Det har

tillagts att Allmänna pensionsfondens tillgångar även skall täcka kostna-

derna för ålderspensionen enligt LIP.

I ett nytt andra stycke anges att regeringen för varje år skall fastställa

de beräknade andelarna som skall föras till staten respektive Riksgälds-

kontoret. Förslag om hur stora dessa andelar skall vara lämnas av Riks-

försäkringsverket. Vidare anges att de skillnader som framkommer

mellan de avgifter som har överförts preliminärt och de avgifter som

fastställts slutligt för det aktuella året skall regleras vid en kommande

överföring. Närmare regler härom anges i förordning.

Framräknad skillnad skall vad gäller överföringen till staten räntebe-

räknas med den basränta som anges i skattebetalningslagen. När det

gäller framkommen skillnad i överföringen till Riksgäldskontoret skall

denna beräknas med sådan avkastning som avses i 8 kap. 1 § första

stycket Lip. Den eventuella återstod som skall föras till Allmänna pen-

sionsfonden kan således bli föremål för såväl basränteuppräkning som

avkastningsuppräkning.

4 § Föräldraförsäkringsavgifter förs till staten för finansiering av

föräldrapenningförmåner enligt 4 kap. lagen (1962:381) om allmän

försäkring, kostnader för förvaltning av föräldrapenningförmåner

och för finansiering av statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen

(1998:000) om statlig ålderspensionsavgift som belöper på sådana

förmåner.

I paragrafen anges vad de nyinrättade föräldraförsäkringsavgifterna skall

finansiera. Bestämmelserna i paragrafen ersätter tidigare bestämmelser

om delpensionsavgift, vilken avgift har tagits bort.

6 § Arbetsskadeavgifter förs till staten för finansiering av ersättningar

enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och motsvarande

äldre bestämmelser, kostnader för förvaltning av sådana ersättningar

och för finansiering av statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen

(1998:000) om statlig ålderspensionsavgift som belöper på

ersättningar som finansieras med arbetsskadeavgifter.

I paragrafen anges att arbetsskadeavgifterna skall föras till staten för

finansiering av de angivna arbetsskadeersättningarna och finansieringen

av dessa. Arbetsskadeavgiften förs således inte längre till någon fond. I

paragrafen har vidare lagts till att arbetsskadeavgifterna även skall finan-

siera statliga ålderspensionsavgifter som belöper på de ersättningar som

finansieras med avgiften. I förhållande till det förslag Lagrådet yttrat sig

över föreslås nu att arbetsskadeavgifterna förs till staten. Se avsnitt 32.

7 § Arbetsmarknadsavgifter förs till staten för finansiering av

1. arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring,

2. kostnader för tillsyn av arbetslöshetskassornas utbetalning av ar-

betslöshetsersättning enligt lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor,

3. utbildningsbidrag i form av dagpenning till deltagare i arbetsmark-

nadsutbildning, yrkesinriktad rehabilitering eller sådan verksamhet för

ungdomar mellan 20 och 24 år som anordnas av en kommun, under

förutsättning att deltagarna uppfyller villkoren för inkomstrelaterad

ersättning enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring

4. kostnader enligt lönegarantilagen (1992:497) och

5. statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen (1998:000) om

statlig ålderspensionsavgift som belöper på förmåner som

finansieras med arbetsmarknadsavgifter.

Paragrafen anger vad arbetsmarknadsavgifterna finansierar. Det har nu

lagts till att avgifterna skall finansiera kostnader enligt lönegarantilagen

(1992:497), eftersom lönegarantiavgiften har tagits bort samt statliga

ålderspensionsavgifter som belöper på förmåner som finansieras med

arbetsmarknadsavgifter. I punkten 3 har en ändring gjorts för att förtyd-

liga att arbetsmarknadsavgifter även skall finansiera vissa utbildnings-

bidrag i form av dagpenning och s.k. starta egetbidrag.

Övergångsbestämmelserna

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. De nya bestämmelserna i 2 kap. 1, 4 och 5 §§ tillämpas i fråga om

avgiftspliktig ersättning som betalas ut från och med den 1 januari 1999.

3. De nya bestämmelserna i 3 kap. 1 och 3 §§ tillämpas på inkomster

som uppbärs från och med den 1 januari 1999. Omfattar

beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av år 1998 skall, om

den försäkrade inte visar annat, så stor del av beskattningsårets inkomst

anses hänförlig till tiden efter utgången av år 1998 som svarar mot

förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller under denna

tid och hela beskattningsåret.

4. Äldre bestämmelser i 2 kap. 4 § första stycket 2 och 5 § andra

stycket samt i 3 kap. 3 § första stycket gäller fortfarande för personer

som är födda 1937 eller tidigare.

5. Under år 1999 skall influtna ålderspensionsavgifter enligt 4 kap. 3

§ fördelas på så sätt att 7 procent förs till staten och 32 procent placeras

på konto hos Riksgäldskontoret. Återstoden förs till Allmänna pen-

sionsfonden.

6. Riksförsäkringsverket skall för åren 1995 1997 beräkna

framkomna skillnader mellan gjorda överföringar och ett belopp som

motsvarar summan av fastställda pensionsrätter för premiepension för

dessa år. Reglering av framkomna skillnader skall göras senast i juni

1999. Sådan reglering avseende år 1998 skall göras senast i april 2000.

7. Under åren 1999 och 2000 skall vad som i 4 kap. 3 § sägs om vilka

kostnader tillgångarna i den Allmänna pensionsfonden skall täcka också

avse folkpension i form av ålderspension enligt 6 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring till personer som har rätt till tilläggspension i

form av ålderspension enligt 12 kap. samma lag samt kostnader för

förvaltning av sådan folkpension

8. Har regeringen före utgången av år 1998 ingått överenskommelse

med främmande makt avseende folk- och tilläggspension utgör vid

tillämpningen av överenskommelsen från och med den 1 januari 1999

fem procentenheter av sjukförsäkringsavgiften finansiering av sådan

pension.

Lagen träder i kraft den 1 januari 1999. I punkt 2 och 3 anges när de nya

bestämmelserna skall tillämpas på utgivna ersättningar och uppburna

inkomster. I punkt 3 anges också att en proportionalisering av inkoms-

terna görs om inte den försäkrade visar annat.

Av punkt 4 i övergångsbestämmelsen framgår att äldre bestämmelser i

2 kap. 4 § första stycket 2, 5 § andra stycket och i 3 kap. 3 § första

stycket alltjämt skall tillämpas för personer som är födda år 1937 eller

tidigare. Sådana personer berörs inte alls av det nya

ålderspensionssystemet.

I punkt 5 anges hur fördelningen av influtna ålderspensionsavgifter för

år 1999 skall göras.

I punkt 6 stadgas att Riksförsäkringsverket för åren 1995 1997

respektive för året 1998 skall räkna ut de skillnader som framkommer

mellan de överföringar som gjorts under dessa 0år och fastställda pen-

sionsrätter. Regleringen härav skall för de tre första åren göras senast i

april 1999 och för det sista året senast i april 2000.

I punkt 7 regleras att ålderspensionsavgiften under åren 1999 och

2000 skall finansiera även folkpension i form av ålderspension i vissa

fall samt därtill hörande förvaltningskostnader.

I punkt 8, som tar sikte på tillämpningen av konventioner som Sverige

ingått med stöd av den upphävda 4 § i 5 kap. anges det att fem procent-

enheter av sjukförsäkringsavgiften efter ikraftträdandet skall finansiera

folk- och tilläggspensioner.

37.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift.

2 § Den som uppbär sådan inkomst som avses i 3 § skall på avgifts-

underlaget för varje år betala allmän pensionsavgift med 6,95 procent.

Andra stycket som reglerade avrundningen av avgiften har tagits bort.

Avrundningen har i stället flyttats till 3 § sista stycket.

3 § Avgiften beräknas dels på sådan inkomst av anställning som avses i

2 kap. lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension, dels på

sådan inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 2 kap. nämnda lag om

den enskilde är skattskyldig för inkomsten enligt kommunalskattelagen

(1928:370). Inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete

skall därvid var för sig avrundas till närmast lägre hundratal kronor.

Vid beräkning av inkomst av anställning skall avdrag göras för kostna-

der som arbetstagaren har haft i arbetet i den utsträckning kostnaderna,

minskade med erhållen kostnadsersättning, överstiger ettusen kronor.

Vid beräkning av avgiften bortses från inkomst av anställning och

inkomst av annat förvärvsarbete till den del summan av inkomsterna

överstiger 8,06 gånger det förhöjda prisbasbeloppet som anges i 1 kap.

6 § (1962:381) lagen om allmän försäkring. Därvid skall i första hand

bortses från inkomst av annat förvärvsarbete.

Avgiften avrundas till närmast hela hundratal kronor. Avgift som

slutar på 50 kronor avrundas till närmast lägre hundratal kronor.

I första stycket anges att avgiften skall beräknas dels på inkomst av an-

ställning, dels på inkomst av annat förvärvsarbete. Om den avgifts-

skyldige har både inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvs-

arbete skall vid beräkningen av avgiften denna beräknas på varje inkomst

för sig varvid respektive inkomst skall avrundas till närmast lägre hund-

ratal kronor. I detta stycke har också hänvisningarna till lagen om allmän

försäkring AFL ändrats till motsvarande bestämmelser i LIP.

Andra stycket har ändrats på så sätt att avdraget för kostnader som ar-

betstagaren har haft inte speciellt hänförs till innehavd anställning utan

avdrag medges för de kostnader som denne har haft i arbetet.

Arbetstagaren behöver således inte vara anställd hos den som utger

ersättningen utan avdrag medges oavsett om ett anställningsförhållande

föreligger eller inte. Alltjämt gäller dock att det endast är kostnader

som, minskade med erhållen kostnadsersättning, överstiger 1000 kr som

skall dras av.

I tredje stycket anges att det vid beräkningen av den allmänna pen-

sionsavgiften skall bortses från inkomst av anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete till den del summan av dessa inkomster överstiger

8,06 gånger det förhöjda prisbasbeloppet. Höjningen av avgiftstaket från

7,5 till 8,06 förhöjda prisbasbelopp är en följd av att avgiften skall dras

av vid beräkning av pensionsgrundande inkomst. Taket för avgiftsunder-

laget och taket för den pensionsgrundande inkomsten är därför inte det-

samma. Vid beräkning av avgift skall avräkning i första hand göras från

inkomst av annat förvärvsarbete. I detta stycke har också ett namnbyte

gjorts från basbelopp till prisbasbelopp.

I fjärde stycket har avrundningsregeln som tidigare fanns i 2 § förts

in.

4 § Avgift skall inte betalas av den som har sådana inkomster som avses

i 3 §, om inkomsterna understiger 24 procent av det för året gällande

prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

I paragrafen har första stycket tagits bort vilket innebär att

pensionsavgift skall betalas även av dem som vid årets ingång har fyllt

65 år. Detta gäller dock inte dem som är födda år 1937 eller tidigare

vilket anges i övergångsbestämmelsen.

I det nya första stycket har ett namnbyte från basbelopp till prisbasbe-

lopp gjorts.

6 § Avgiften används till finansiering av försäkringen för

inkomstpension och tilläggspension enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

Avgiften förs till Allmänna pensionsfonden.

I första stycket har tillagts att avgiften även skall finansiera inkomstpen-

sion och tilläggspension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension (LIP) samt tilläggspension i form av ålderspension enligt

lagen (1962:381) om allmän försäkring. Det senare avses gälla till dess

de nya reglerna om beräkning och utbetalning av tilläggspension i LIP

börjar gälla år 2001.

Övergångsbestämmelserna

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999 och tillämpas första

gången vid 2000 års taxering.

2. De nya bestämmelserna tillämpas på avgiftspliktig inkomst som

uppbärs från och med den 1 januari 1999.

3. Den äldre bestämmelsen i 4 § första stycket gäller fortfarande för

avgiftspliktiga som är födda år 1937 eller tidigare.

4. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av år

1998 skall, om den skattskyldige inte visar annat, så stor del av beskatt-

ningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år 1998

som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som in-

faller under denna tid och hela beskattningsåret.

5. Under åren 1999 och 2000 används avgiften även för finansiering

av folkpension i form av ålderspension enligt 6 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring till personer som har rätt till tilläggspension i

form av ålderspension enligt 12 kap. samma lag samt kostnader för

förvaltning av sådan folkpension.

Under punkten 5 regleras att ålderspensionsavgiften under åren 1999

och 2000 skall finansiera även folkpension i form av ålderspension i

vissa fall och därtill hörande förvaltningskostnader.

37.9 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift

16 kap.

12 § Vid beräkning av pensionsrätt och pensionspoäng enligt 4 kap.

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall

beräkningen av hur stor del av ålderspensionsavgiften och den

allmänna pensionsavgiften som den skattskyldige har betalat göras

enligt följande.

Om betald preliminär skatt är minst lika stor som den slutliga skatten

anses avgifterna vara till fullo betalda. Om betald preliminär skatt

understiger den slutliga skatten anses så stor del av det betalda beloppet

avse avgifter som motsvarar avgifternas andel av den slutliga skatten.

Samtliga betalningar som görs under inkomståret och fram till

tidpunkten för debitering av slutlig skatt enligt det grundläggande

beslutet om sådan skatt skall beaktas.

Belopp som betalas efter den debitering som avses i andra stycket

men före utgången av juni månad året efter taxeringsåret anses som

betalning av obetalda avgifter till samma kvotdel som de obetalda

avgifterna utgör av den skattskyldiges sammanlagda skuld vid den

tidpunkt då betalningen görs. Detsamma gäller om avgifterna debiterats

på ett annat sätt än genom ett grundläggande beslut om slutlig skatt i

fråga om belopp som betalas före utgången av fjärde månaden efter den

månad då skatten debiterades.

Om avgifterna för visst inkomstår sätts ned anses det belopp som har

betalats ändå vara det som räknats fram enligt andra och tredje styckena.

Avgifter som inte har betalats enligt tredje stycket tas inte ut.

I paragrafen har vissa uttryck ändrats i enlighet med den terminologi

som används i LIP. Vidare har hänvisningen till AFL ändrats till att avse

LIP.

22 kap.

1 § Beslut av skattemyndigheten eller Riksskatteverket får, utom i de

fall som avses i 2 §, överklagas hos allmän förvaltningsdomstol av den

skattskyldige. Beslut som myndighet fattat enligt 13 kap. 1 § överklagas

hos regeringen. Skattemyndighetens beslut får, utom i de fall som avses

i andra stycket, överklagas också av Riksskatteverket.

Skattemyndighetens beslut om avgiftsunderlag för egenavgifter får

överklagas också av Riksförsäkringsverket. Vad som sägs i denna

lag om överklagande av Riksskatteverket skall då i stället gälla

Riksförsäkringsverket. Vid sådant överklagande gäller dessutom 13

kap. 22 § första och tredje styckena lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

I paragrafen har en följdändring gjorts när det gäller överklagande. Lagen

(1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring upphävs. I den upphävda lagen angavs

vilka som fick överklaga skattemyndighetens beslut om avgiftsunderlag

för egenavgifter. Nu anges direkt i lagen att förutom den skattskyldige

får Riksförsäkringsverket överklaga sådana beslut. Vidare hänvisas till

LIP i stället för till AFL.

12 § I fråga om överklagande av länsrättens eller kammarrättens beslut

om avgiftsunderlag för egenavgifter gäller 13 kap. 22 § första och

tredje styckena lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

I paragrafen hänvisas till bestämmelserna i LIP när det gäller över-

klagande av länsrättens eller kammarrättens beslut om avgiftsunderlag

för egenavgifter.

37.10 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

46 §

1 mom. Avdrag får efter yrkande av den skattskyldige och med de be-

gränsningar som anges i andra - fjärde styckena, göras för underskott av

förvärvskälla som är hänförlig till aktiv näringsverksamhet enligt 2 kap.

6 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Avdrag får göras med högst 100 000 kronor för underskott avseende

det beskattningsår då den skattskyldige började bedriva förvärvskällan

(startåret) och för vart och ett av de fyra närmast följande beskatt-

ningsåren. För underskott som ett visst år överstiger 100 000 kr medges

inte avdrag enligt denna lag. Om förvärvskällan övergått till den skatt-

skyldige från någon sådan närstående som avses i punkt 14 av anvis-

ningarna till 32 §, får avdrag göras endast om den närstående hade varit

berättigad till avdrag om han fortsatt att driva verksamheten. Sistnämnda

begränsning gäller dock inte om övergången skett genom köp, byte eller

därmed jämförligt förvärv från förälder eller far- eller morförälder.

Avdrag medges inte

1. skattskyldig som någon gång under de fem beskattningsår som när-

mast föregått startåret direkt eller indirekt bedrivit likartad verksamhet,

2. för underskott som belöper på kommanditdelägare eller sådan del-

ägare i handelsbolag som i förhållande till övriga delägare i bolaget för-

behållit sig ett begränsat ansvar för bolagets förbindelser i vidare mån än

vad som anges i 18 § tredje stycket eller

3. i den mån avdrag för underskottet medgetts enligt 3 § 13 mom., 25

§ 10 mom. eller 26 § 9 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

eller

4. för underskott i förvärvskälla i vilken ingår fastighet som på ägarens

begäran räknas som näringsfastighet enligt 5 § sjunde stycket.

I fråga om förvärvskälla som uteslutande eller så gott som uteslutande

avser litterär, konstnärlig eller därmed jämförlig verksamhet får avdrag

göras utan beloppsbegränsning och även efter den i andra stycket angivna

tiden. Härvid gäller följande. Avdrag får med iakttagande av föreskrifter-

na i tredje stycket 2 och 3 göras i den mån underskottet överstiger

avdrag för underskott från närmast föregående beskattningsår. Ett villkor

för avdrag är dock att den skattskyldige under den period som omfattas

av beskattningsåret och de tre närmast föregående beskattningsåren

redovisat intäkter från verksamheten av någon betydenhet. Härvid

beaktas även intäkter som hänförs till inkomstslaget tjänst.

I första stycket har en följdändring gjorts. En hänvisning görs nu till

2 kap. 6 § LIP.

48 §

2 mom. Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt här i riket under

hela beskattningsåret, har rätt till kommunalt grundavdrag enligt

följande.

Grundavdraget uppgår till 0,24 prisbasbelopp för taxerad inkomst

som inte överstiger 1,86 prisbasbelopp. För taxerad inkomst som

överstiger 1,86 men inte 3,04 prisbasbelopp uppgår grundavdraget till

0,24 prisbasbelopp ökat med 25 procent av det belopp varmed den

taxerade inkomsten överstiger 1,86 men inte 2,89 prisbasbelopp. För

taxerad inkomst som överstiger 3,04 prisbasbelopp uppgår

grundavdraget till det belopp som enligt föregående mening utgår vid en

taxerad inkomst på 3,04 prisbasbelopp minskat med 10 procent av det

belopp varmed den taxerade inkomsten överstiger 3,04 prisbasbelopp,

dock lägst till 0,24 prisbasbelopp.

Med prisbasbelopp avses prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring för året före taxeringsåret.

Grundavdraget får inte överstiga den skattskyldiges inkomst av nä-

ringsverksamhet som utgör aktiv näringsverksamhet enligt 2 kap. 6 §

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och tjänst

minskad med avdrag som avses i 46 §. I inkomst av tjänst inräknas därvid

inte intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i. Som avdrag

enligt 46 § räknas därvid inte avdrag som på grund av dispens enligt

punkt 6 fjärde stycket av anvisningarna till 46 § grundas på inkomst av

passiv näringsverksamhet eller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h.

Grundavdraget avrundas nedåt till helt hundratal kronor.

I andra och tredje stycket har basbeloppet namnändrats till prisbasbe-

loppet. I tredje stycket har en hänvisningsändring till motsvarande para-

graf i LIP.

Anvisningar

till 23 §

19. Avdrag medges för påförda egenavgifter enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter i den mån avgifterna hänför sig till näringsverksamhet.

Fysisk person får dessutom avdrag för belopp som har avsatts för att

täcka på beskattningsåret belöpande egenavgifter avseende näringsverk-

samhet här i riket. Den som enligt bokföringslagen (1976:125) eller

jordbruksbokföringslagen (1979:141) är skyldig att upprätta årsbokslut

skall ha satt av ett mot avdraget svarande belopp i räkenskaperna för

beskattningsåret. Medgivet avdrag skall återföras till beskattning

nästföljande beskattningsår.

Avdrag enligt andra stycket beräknas på ett underlag som motsvarar

den skattskyldiges inkomst av förvärvskällan, beräknad enligt lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt, före avdraget, minskad med

1) sjukpenning eller annan ersättning som avses i punkt 11 av anvis-

ningarna till 22 §,

2) intäkt som är att hänföra till inkomst av anställning enligt 2 kap. 3

5, 15 och 16 §§ lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Avdrag enligt andra stycket får uppgå till högst 25 procent av under-

laget, beräknat enligt tredje stycket. I fråga om sådana inkomster eller

skattskyldiga som avses i 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster får dock avdraget uppgå till högst 20 procent.

Vad som har sagts i första fjärde styckena gäller också för en fysisk

person, som är delägare i ett handelsbolag, under förutsättning att

bolaget har haft inkomst av näringsverksamhet här i riket. Avdrag enligt

första och andra styckena skall därvid göras av delägaren.

Beskattas enligt tredje stycket av anvisningarna till 52 § en med-

hjälpande make för del av inkomst av en verksamhet, som bedrivs av den

andra maken, skall avdrag enligt första och andra styckena göras särskilt

för envar av makarna.

Skattskyldig som har gjort avdrag enligt andra stycket skall vid själv-

deklarationen foga uppgifter om avdragets beräkning. Uppgifterna skall

lämnas på blankett enligt fastställt formulär.

I tredje stycket har en hänvisningsändring till motsvarande paragrafer i

lagen om inkomstgrundad ålderspension gjorts.

I fjärde stycket har en ändring gjorts som innebär att skattskyldiga

som skall betala såväl ålderspensionsavgift enligt SAL som lägre

särskild löneskatt enligt lagen om särskild löneskatt på vissa för-

värvsinkomster också får göra ett procentuellt avdrag på högst 20

procent.

till 33 §

7. Avdrag medges för påförda egenavgifter enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter i den mån avgifterna hänför sig till sådan intäkt av tjänst

som enligt 2 kap. 6 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension utgör inkomst av annat förvärvsarbete.

Från sådan intäkt av tjänst medges dessutom avdrag med 25 procent

eller, om den skattskyldige vid ingången av året före taxeringsåret fyllt

65 år eller inte fyllt 65 år men under hela året uppburit hel

ålderspension eller avlidit under året före taxeringsåret, med 20 procent

av ett underlag beräknat enligt nästa stycke. Medgivet avdrag skall

återföras till beskattning nästföljande beskattningsår.

Underlaget utgörs av sådan intäkt av tjänst som avses i första stycket

minskad med andra från intäkten avdragsgilla kostnader än som avses i

föregående stycke och med inkomst som avses i 2 kap. 6 § första

stycket 5 lagen om inkomstgrundad ålderspension.

I första stycket har en hänvisningsändring gjorts till lagen om inkomst-

grundad ålderspension.

I andra stycket har en ändring gjorts som innebär att skattskyldiga

som skall betala såväl ålderspensionsavgift enligt SAL som lägre

särskild löneskatt enligt lagen om särskild löneskatt på vissa för-

värvsinkomster också får göra ett procentuellt avdrag på högst 20

procent.

I tredje stycket har en hänvisningsändring gjorts till LIP.

till 46 §

6. Avdrag för avgift för pensionsförsäkring medges endast om försäk-

ringen ägs av den skattskyldige. Avdrag medges inte om försäkringen

förvärvats genom bodelning under äktenskapet utan att mål om äkten-

skapsskillnad pågått.

Avdraget får, tillsammans med avdrag för sådan inbetalning på pen-

sionssparkonto som avses i punkt 7, inte överstiga summan av

1. den skattskyldiges inkomst av näringsverksamhet som utgör aktiv

näringsverksamhet enligt 2 kap. 6 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension före avdrag enligt punkt 21 av

anvisningarna till 23 §, före avdrag för särskild löneskatt på

pensionskostnader enligt punkt 23 av anvisningarna till 23 § på sådan

pensionsförsäkring som avses i denna anvisningspunkt och på sådan

inbetalning på pensionssparkonto som avses i punkt 7 och före avdrag

för avsättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter och

2. inkomst av tjänst, med bortseende från sådan intäkt som avses i 32

§ 1 mom. första stycket h och i.

Avdraget beräknas med hänsyn till storleken av sådan inkomst som av-

ses i 1 och 2 och får uppgå till högst ett belopp som motsvarar hälften av

det prisbasbelopp som enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

bestämts för året närmast före taxeringsåret och dessutom i fråga om

a. inkomst av aktiv näringsverksamhet till sammanlagt högst

25 procent av inkomsten före avdrag enligt punkt 21 av anvisningarna till

23 §, före avdrag för särskild löneskatt på pensionskostnader enligt

punkt 23 av anvisningarna till 23 § på sådan pensionsförsäkring som

avses i denna anvisningspunkt och på sådan inbetalning på

pensionssparkonto som avses i punkt 7 och före avdrag för avsättning

för egenavgifter enligt lagen om socialavgifter till den del den inte

överstiger tjugo gånger nämnda prisbasbelopp samt högst 20 procent av

den del av nyss nämnda inkomst som överstiger tjugo men inte fyrtio

gånger nämnda prisbasbelopp,

b. inkomst av anställning om den skattskyldige helt saknar

pensionsrätt i anställning och inte är anställd i ett aktiebolag eller en

ekonomisk förening vari han har sådant bestämmande inflytande som

avses i punkt 20 e femte stycket av anvisningarna till 23 § till

sammanlagt högst 35 procent av inkomsten till den del den inte

överstiger tjugo gånger nämnda prisbasbelopp samt högst 25 procent av

den del av inkomsten som överstiger tjugo men inte trettio gånger

nämnda prisbasbelopp eller

c. annan inkomst av tjänst, med bortseende från sådan intäkt som avses

i 32 § 1 mom. första stycket h och i, till högst 5 procent av den del av

inkomsten som överstiger tio men inte tjugo gånger samma prisbasbe-

lopp. Avdrag enligt detta stycke beräknas i sin helhet antingen på in-

komst som skall tas upp till beskattning under beskattningsåret eller på

inkomst året närmast dessförinnan. Om den skattskyldige har inkomst av

aktiv näringsverksamhet från mer än en förvärvskälla får avdrag beräknat

enligt detta stycke inte överstiga det avdrag som kunnat göras om in-

komsten varit hänförlig till en och samma förvärvskälla. Har den skatt-

skyldige inkomster som kan grunda rätt till avdrag enligt detta stycke

både i inkomstslaget näringsverksamhet och som allmänt avdrag skall

den del av avdraget som beräknas på ett halvt prisbasbelopp fördelas

efter respektive avdragsgrundande inkomsts andel av de sammanlagda

avdragsgrundande inkomsterna.

Om särskilda skäl föreligger får skattemyndigheten efter ansökan be-

sluta att avdrag för avgift för pensionsförsäkring respektive inbetalning

på pensionssparkonto får medges med högre belopp än som följer av be-

stämmelserna i föregående stycke. Därvid skall dock följande gälla. För

skattskyldig, som redovisar inkomst som är att anse som inkomst endast

av tjänst med bortseende från sådan intäkt som avses i 32 § 1 mom.

första stycket h och i men som i huvudsak saknar pensionsrätt i

anställning, får avdrag medges högst med belopp, beräknat som för

skattskyldig som avses i andra stycket b. Har sådan skattskyldig erhållit

särskild ersättning i samband med att anställning upphört och har han ej

skaffat sig ett betryggande pensionsskydd, får dock avdrag medges med

högre belopp. Avdrag som avses i de två närmast föregående meningarna

får dock inte beräknas för inkomst som härrör från aktiebolag eller

ekonomisk förening vari den skattskyldige har sådant bestämmande

inflytande som avses i punkt 20 e femte stycket av anvisningarna till

23 §. Har skattskyldig, som själv eller genom förmedling av juridisk

person bedrivit näringsverksamhet, upphört med driften i

förvärvskällan och har han under verksamhetstiden ej skaffat sig ett

betryggande pensionsskydd, får avdrag beräknas även på inkomst av

kapital som är hänförlig till försäljning av förvärvskällan före avdraget,

på inkomst av passiv näringsverksamhet enligt lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster före avdraget samt på

sådan intäkt av tjänst som avses i 32 § 1 mom. första stycket h. Avdraget

får i detta fall beräknas med beaktande av det antal år den skattskyldige

drivit näringsverksamheten, dock högst för tio år. Hänsyn skall vid

bedömningen av avdragets storlek tas till den skattskyldiges övriga

pensionsskydd och andra möjligheter till avdrag för avgift och

inbetalning som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 och 7. Avdraget får

dock inte överstiga ett belopp som för varje år som driften pågått

motsvarar tio gånger det prisbasbelopp som enligt lagen om allmän

försäkring bestämts för det år driften i förvärvskällan upphört och ej

heller summan av de belopp som under beskattningsåret redovisats som

inkomst av förvärvskällan i förekommande fall före avdraget, före

avdrag för särskild löneskatt på pensionskostnader enligt punkt 23 av

anvisningarna till 23 § på sådan pensionsförsäkring som avses i denna

anvisningspunkt och på sådan inbetalning på pensionssparkonto som

avses i punkt 7 och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt

lagen om socialavgifter och sådan inkomst av kapital som är att hänföra

till vinst med anledning av överlåtelse av förvärvskällan. Har

skattemyndigheten enligt punkt 1 tredje stycket av anvisningarna till

31 § medgivit att dödsbo tar pensionsförsäkring, anger

skattemyndigheten det högsta belopp varmed avdrag för avgift för

försäkringen får medges. Härvid iakttas i tillämpliga delar

bestämmelserna i detta stycke om avdrag för skattskyldig som upphört

med driften i en förvärvskälla. Skattemyndighetens beslut i fråga som

avses i detta stycke får överklagas hos Riksskatteverket.

Riksskatteverkets beslut får inte överklagas.

Har skattskyldig erlagt avgift eller gjort inbetalning som avses i 46 §

2 mom. första stycket 6 och 7 men har avdrag för avgiften eller inbetal-

ningen helt eller delvis inte kunnat utnyttjas enligt bestämmelserna i

andra stycket, medges avdrag för ej utnyttjat belopp vid taxering för det

påföljande beskattningsåret. Sådant avdrag medges dock inte med belopp

som tillsammans med erlagd avgift och gjord inbetalning sistnämnda år

överstiger vad som anges i andra stycket.

Oavsett föreskrifterna i de föregående styckena medges avdrag för av-

gift eller inbetalning som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 och 7

inte med högre belopp än skillnaden mellan sammanlagda beloppet av

inkomster från olika förvärvskällor och övriga avdrag enligt 46 §.

Avdrag, som på grund av vad nu sagts inte kunnat utnyttjas vid taxeringen

för det beskattningsår då avgiften betalades eller inbetalningen skedde,

får utnyttjas senast vid taxeringen för sjätte beskattningsåret efter betal-

ningsåret. Inte heller i sistnämnda fall får avdraget överstiga vad som

återstår sedan övriga avdrag enligt 46 § gjorts.

Om avdrag medges enligt fjärde stycket sjätte meningen på grund av

att aktier eller andelar i fåmansföretag avyttrats skall avdraget i första

hand göras som allmänt avdrag. Avdraget begränsas till ett belopp mot-

svarande det lägsta av den del av vinsten vid avyttringen som tas upp som

intäkt av tjänst och inkomsten av tjänst före avdraget. Till den del av-

draget inte kan utnyttjas som allmänt avdrag får avdrag göras i in-

komstslaget kapital enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket lagen (1947:576)

om statlig inkomstskatt. I det fall avdrag medges på grund av att andelar i

fåmansägt handelsbolag avyttrats skall avdrag göras i inkomstslaget ka-

pital enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket lagen om statlig inkomstskatt.

I andra stycket har en hänvisningsändring gjorts till LIP.

I tredje och fjärde stycket har en namnändring gjorts av basbelopp till

prisbasbelopp.

37.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

1 § Särskild löneskatt skall för varje år betalas till staten med 18,09

procent på lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets

ingång är 65 år eller äldre och i övrigt med 24,26 procent på

1. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad avgångs-

bidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för arbets-

tagare,

2. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtals-

grundad avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller

kommunalförbund som arbetsgivare eller av Svenska

Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska kyrkans församlings-

och pastoratsförbund, det för kommunerna och landstingen

gemensamma organet för administration av personalpension eller

Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut,

under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal

eller av annan arbetsgivare, under förutsättning att arbetsgivaren

tillämpar kommunalt pensionsavtal och att borgen tecknats i enlighet

med vad som anges i punkt 20 e första stycket b av anvisningarna till 23

§ kommunalskattelagen (1928:370),

3. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

4. ersättning som utges enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt

grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvud-

organisationer till den del ersättningen utgör komplement till

förtidspension eller till sjukbidrag,

5. ersättning som utges på grund av ansvarighetsförsäkring som

åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens huvudorganisationer till den del ersättningen utges i

form av engångsbelopp som inte utgör kompensation för mistad

inkomst,

6. bidrag som en arbetsgivare lämnar till en sådan vinstandelsstiftelse

som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän

försäkring eller en annan juridisk person med motsvarande ändamål med

undantag för bidrag som lämnas till en pensions- eller personalstiftelse

enligt lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m.

Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning eller sådant bidrag

som avses i första stycket. I fråga om sådan för mottagaren skattepliktig

intäkt av tjänst i form av rabatt, bonus eller annan förmån, som ges ut på

grund av kundtrohet eller liknande, skall den som slutligt har stått för de

kostnader som ligger till grund för förmånen anses som skattskyldig

enligt denna lag, om inte denne är den som är skattskyldig till

inkomstskatt för förmånen.

Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i

2 kap. 3 5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 §

första stycket 13 och 5 § andra stycket första meningen.

Vid bestämmande av skatteunderlaget enligt första stycket 5 skall

bortses från ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av

juni 1993 om ersättningen avser tid därefter samt från ersättning för

arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992 om skadan anmälts

till allmän försäkringskassa efter utgången av juni 1993. Detta gäller

dock endast ersättning som för en och samme arbetstagare beräknas på

lönedelar som inte överstiger sju och en halv gånger prisbasbeloppet

enligt 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring.

I paragrafens första stycke har punkt 1 tagits bort och det anges i stället

särskilt att en lägre procentsats, 18,09 procent, skall betalas på lön eller

annan ersättning som utbetalas till arbetstagare som vid årets ingång är

65 år eller äldre. Denna lägre procentsats tas ut på grund av att arbets-

givare även skall betala ålderspensionsavgift för dessa arbetstagare. Som

en följd av att den första punkten tagits bort har övriga punkter

omnumrerats, 1 är nu punkt 2 osv.

I tredje stycket har en följdändring gjorts när det gäller vad som skall

undantas vid bestämmande av skatteunderlaget.

2 § En enskild person eller ett dödsbo skall för varje år till staten betala

särskild löneskatt med 24,26 procent på inkomst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) av annan näringsverksamhet här i

landet än sådan aktiv näringsverksamhet som avses i 2 kap. 6 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension (passiv

näringsverksamhet) samt på ersättning som utges enligt sådan

avtalsgruppsjukförsäkring som avses i punkt 12 av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen eller enligt sådan trygghetsförsäkring som avses i

nämnda anvisningspunkt till den del ersättningen utges i form av

engångsbelopp som inte utgör kompensation för mistad inkomst. Om en

skattskyldig före årets början har fyllt 65 år eller inte har fyllt 65 år

men under hela året uppburit hel ålderspension skall särskild

löneskatt betalas med 18,09 procent eller, om en skattskyldig avlidit

under året, med 24,26 procent på inkomst som avses i 3 kap. 4 §

andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter. Bedömningen om

näringsverksamhet är aktiv eller passiv görs för en förvärvskälla enligt

kommunalskattelagen.

Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar

bestämmelserna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter.

Skatt betalas inte då skatteunderlaget understiger 1 000 kronor.

I första stycket har en omdisposition gjorts. Vidare har införts att en

särskild procentsats, 18,09 procent, skall betalas av en skattskyldig som

före årets början har fyllt 65 år eller av en skattskyldig som inte har fyllt

65 år men under hela året uppburit hel ålderspension. Denna lägre pro-

centsats tas ut på grund av att dessa skattskyldiga även skall betala

ålderspensionsavgift på inkomsterna. Hänvisningen till AFL har ändrats

till LIP.

37.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden

1 § De penningmedel som enligt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om

socialavgifter och 6 § lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift

skall föras till Allmänna pensionsfonden, skall förvaltas av första sjätte

fondstyrelserna.

De medel som enligt 8 kap. 2 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension förs till Premiesparfonden inom

Allmänna pensionsfonden skall förvaltas av sjunde fondstyrelsen.

Bestämmelser finns om första tredje fondstyrelserna i 2 16, 21 25,

44 och 45 §§, om fjärde sjätte fondstyrelserna i 26, 28 37, 39, 43, 44

och 45 §§ samt om sjunde fondstyrelsen i 43 a 45 §§.

Av bestämmelsen följer bl. a. att de penningmedel som förs till

Allmänna pensionsfonden (AP fonden) skall förvaltas av de olika

fondstyrelserna. Ändringarna är en följd av att det för förvaltningen av

premiepensionsmedlen inrättas en ny, sjunde fondstyrelse.

För sjunde fondstyrelsen gäller enligt ett nytt andra stycke att den

tillförs medel med stöd av en bestämmelse i lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension (LIP).

I tredje stycket har lagts till en uppräkning av de paragrafer i regle-

mentet för AP fonden som gäller den sjunde fondstyrelsen. Därutöver

har redaktionella ändringar gjorts.

Bestämmelsen i tredje stycket kompletteras av en ny paragraf, 43 i §,

av vilken det framgår att vissa av bestämmelserna som gäller särskilt för

första tredje fondstyrelserna skall gälla också för sjunde fondstyrelsen.

2 § Av de medel som avses i 1 § första stycket skall Riksförsäkrings-

verket varje år överföra till

1. första fondstyrelsens förvaltning ålderspensionsavgifter som

erläggs av staten, kommuner och därmed jämförliga samfälligheter samt

av bolag, föreningar och stiftelser, i vilka staten, kommuner eller

därmed jämförliga samfälligheter har ett bestämmande inflytande,

2. andra fondstyrelsens förvaltning ålderspensionsavgifter som

erläggs av andra arbetsgivare än de som har nämnts under 1, om

avgiftsunderlaget per år överstiger 240 gånger det prisbasbelopp som

gäller enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3. tredje fondstyrelsens förvaltning övriga ålderspensionsavgifter,

4. första tredje fondstyrelsernas förvaltning pensionsavgifter enligt

lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift fördelade på respektive

fondstyrelse med en andel som motsvarar den andel av

ålderspensionsavgifterna som förs till var och en av fondstyrelserna.

Vad som sägs i första stycket 1 4 gäller med den begränsning som

följer av bestämmelserna i 26 § om fjärde och femte fondstyrelsernas

rätt att rekvirera medel hos Riksförsäkringsverket.

Till varje fondstyrelses förvaltning skall också hänföras avkastningen

av de medel som styrelsen förvaltar.

Bestämmelsen, som gäller första tredje fondstyrelserna, behandlar de

medel som Riksförsäkringsverket årligen skall överföra till de olika

fondstyrelserna och hur dessa medel skall fördelas mellan de olika

styrelserna.

I första stycket har införts en hänvisning till 1 § första stycket. Däri-

genom tydliggörs att premiepensionskapitalet som avses i 1 § andra

stycket inte omfattas av medelsfördelningen enligt denna paragraf. Vida-

re har benämningen tilläggspensionsavgifter ersatts med ålderspen-

sionsavgifter. Detta är i sin tur en följd av den ändrade terminologin i

lagen (1981:691) om socialavgifter. Första stycket har också genomgått

vissa andra språkliga justeringar.

3 § Pensionsutbetalningar, förvaltningskostnader och andra utgifter av-

seende försäkring för inkomstpension och tilläggspension enligt lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension samt försäkring för

tillläggspension i form av ålderspension enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring skall, i den mån andra medel inte står till förfogande,

betalas genom tillskott som Riksförsäkringsverket erhåller från

fondstyrelserna. De medel som behövs för ett kalenderår skall

tillskjutas av varje fondstyrelse i förhållande till de avgifter som under

det närmast föregående året har överförts till dess förvaltning.

Varje fondstyrelse skall med de medel som den förvaltar betala

kostnaderna för dess verksamhet och för revision av dess förvaltning.

I paragrafen anges för vilka ändamål som de medel som förvaltas av

första tredje fondstyrelserna får tas i anspråk. Utöver sådana kostnader

som anges i andra stycket får medlen användas för utgifter som avser

försäkringen för inkomstpension och tilläggspension enligt LIP. Det-

samma gäller försäkringen för tilläggspension i form av ålderspension

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Anledningen till detta är

att utbetalningar av tilläggspension sker enligt sistnämnda lag fram till år

2001 och att förvaltningskostnaderna avser pensioner enligt båda

lagarna.

I första stycket har också gjorts en språklig justering.

4 § Varje fondstyrelse skall bestå av nio ledamöter, som förordnas av

regeringen. Av ledamöterna utses

i första fondstyrelsen tre efter förslag av sammanslutningar, som

företräder kommunerna och landstingskommunerna, och tre efter

förslag av rikssammanslutningar av arbetstagare,

i andra fondstyrelsen tre efter förslag av rikssammanslutningar av ar-

betsgivare, en efter förslag av sammanslutningar som företräder konsu-

mentkooperationen och fyra efter förslag av rikssammanslutningar av

arbetstagare samt

i tredje fondstyrelsen två efter förslag av rikssammanslutningar av ar-

betsgivare, fyra efter förslag av rikssammanslutningar av arbetstagare

och två efter förslag av sammanslutningar som företräder personer vilka

erlägger egenavgifter för ålderspension.

Om förslag inte avges, förordnar regeringen ledamöter ändå.

För varje ledamot utses i samma ordning en suppleant.

Ledamöter och suppleanter skall vara bosatta i Sverige och får inte

vara underåriga, i konkurs, underkastade näringsförbud eller ha

förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken.

Bestämmelsen, som gäller första tredje fondstyrelserna, behandlar

antalet styrelseledamöter, sättet att utse dessa samt de krav som ställs på

ledamöterna.

Ändringen i första stycket beträffande ledamöterna i tredje

fondstyrelsen innebär att ordet tilläggspension bytts ut mot ordet

ålderspension. Detta är, i likhet med vad som angetts i kommentaren till

2 §, en följd av den ändrade terminologin i lagen om socialavgifter.

Bestämmelsen i fjärde stycket har utformats i enlighet med

Lagrådets förslag. I stycket har tillägg gjorts för konkursfall och fall av

näringsförbud.

IV Sjunde fondstyrelsen

43 a § Sjunde fondstyrelsen skall förvalta en särskild fond inom All-

männa pensionsfonden, Premiesparfonden.

Fonden skall förvaltas för de ändamål som framgår av be-

stämmelserna om premiepension i lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension. Fondstyrelsen skall i sin förvaltning handla

uteslutande i pensionsspararnas intresse.

Fondstyrelsen skall ta emot medel till och betala ut medel från

fonden enligt de anvisningar som Premiepensionsmyndigheten

lämnar.

Bestämmelsen behandlar den löpande förvaltning som avses i 8 kap. 2 §

första stycket 2 och 4 § andra stycket LIP, dvs. förvaltningen för de pen-

sionssparare som inte inom viss tid anmäler något val av fond till Pre-

miepensionsmyndigheten.

Av skäl som redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 20.4),

måste den löpande förvaltningen av premiepensionskapitalet hållas skild

från den övriga medelsförvaltningen inom AP fonden. Det anges därför

i denna bestämmelse att en sjunde fondstyrelse skall förvalta en särskild

fond inom AP fonden, benämnd Premiesparfonden.

Paragrafen anger uttryckligen att ändamålen för förvaltningen av ka-

pitalet i Premiesparfonden skall vara de som följer av bestämmelserna

om premiepension i LIP.

Paragrafen innehåller vidare en erinran om att sjunde fondstyrelsen i

sin förvaltning inte skall fästa avseende vid andra hänsyn än sådana som

är knutna till pensionsspararnas intresse. Det skall alltså inte vara

möjligt för fondstyrelsen att agera för att främja några allmänna

intressen eller specifika statliga intressen, i den mån agerandet inte

samtidigt skulle vara i pensionsspararnas bästa intresse.

43 b § Premiesparfonden skall vara indelad i fondandelar. Alla

fondandelar skall vara lika stora.

Värdet av en fondandel är fondens värde delat med antalet

fondandelar. Fondens tillgångar skall värderas med ledning av

gällande marknadsvärde. Fondstyrelsen skall dagligen beräkna

fondandelsvärdet och underrätta Premiepensionsmyndigheten om

värdet.

När medel tillförs fonden, skall fondstyrelsen utfärda fondandelar

till Premiepensionsmyndigheten. När medel betalas ur fonden, skall

det ske genom inlösen av fondandelar.

Paragrafen innehåller regler kring fondandelar och inlösen av fondan-

delar beträffande Premiesparfonden.

Det i bestämmelsens första stycke angivna kravet att alla fondandelar

skall vara lika stora innebär att andelarna sinsemellan skall vara värda

lika mycket.

Bestämmelsens andra stycke är i huvudsak utformat i enlighet med

vad som enligt 30 § lagen (1990:1114) om värdepappersfonder gäller

för värdepappersfonder. Anledningen till detta är att

premiepensionssystemet, som angetts i den allmänna motiveringen

(avsnitt 20.2), skall vara uppbyggt som ett fondförsäkringssystem. Det

innebär att de enskildas tillgodohavande i premiepensionssystemet

under den förvärvsaktiva tiden skall vara uttryckt i fondandelar.

Detsamma gäller enligt huvudregeln också premiepensionen. Vidare

skall de enskilda när som helst kunna byta fond. För att handel skall

kunna ske dagligen med andelarna i fonden måste fondstyrelsen

fortlöpande marknadsvärdera tillgångarna i fonden och beräkna

fondandelsvärdet. Inom premiepensionssystemet blir det aktuellt att

köpa eller sälja fondandelar så snart någon åtgärd skall vidtas som

påverkar den enskildes tillgodohavande på premiepensionskontot. Som

exempel kan nämnas val och byte av fond samt utbetalning av

premiepension.

43 c § Fondstyrelsen skall förvalta fondmedlen så att den totala

risknivån är låg, samtidigt som medlen ger så god avkastning som

möjligt.

Fondstyrelsen får inte förvärva så många aktier i ett svenskt

aktiebolag att röstetalet för dem tillsammans med fondstyrelsens

övriga aktier i samma bolag överstiger fem procent av röstetalet för

samtliga aktier i bolaget.

I paragrafens första stycke behandlas målet för sjunde fondstyrelsens

placeringsverksamhet.

Allmänt gäller för fondstyrelsens förvaltning att den skall vara inriktad

på trygghet och därmed inte innebära stora risker. Att den totala

risknivån skall vara låg innebär t.ex. att fondens portföljsammansättning

inte bör vara sådan att risken i portföljen är högre än för den

genomsnittlige förvaltaren av pensionskapital i allmänhet. Sålunda bör

den del av kapitalet som placeras i aktier inte vara större än hos

jämförbara förvaltare om det inte kan motiveras av ett lägre risktagande

ifråga om fondens placeringar i övrigt. Risken i aktieportföljen bör inte

heller överstiga aktiemarknadsindex totalt sett. Generellt gäller att en

måttlig risknivå uppnås snarare genom en väl avvägd sammansättning av

portföljen och fördelning av tillgångar inom varje tillgångsslag än

genom att placera i enskilda tillgångar med låg risk.

Samtidigt med en låg risknivå skall medelsförvaltningen vara inriktad

mot att uppnå långsiktigt hög avkastning. Detta innebär bl.a. att kortsik-

tiga variationer i avkastning i och för sig kan godtas.

I andra stycket återfinns en motsvarighet till den s.k. femprocents-

regeln, som redan gäller för såväl värdepappersfonder som banker och

försäkringsbolag. Bestämmelsen innebär att fondstyrelsens totala

innehav av aktier i ett svenskt aktiebolag inte får överstiga 5 % av

röstetalet för samtliga aktier i det bolaget.

43 d § Fondstyrelsen får rösta för aktier som den förvärvat till

Premiesparfonden endast när kravet på avkastning enligt 43 c §

första stycket eller behovet att trygga placeringarnas säkerhet inte

kan tillgodoses på annat sätt.

Paragrafen innehåller en väsentlig inskränkning av ägarinflytandet för

sjunde fondstyrelsen. Bestämmelsen innebär att fondstyrelsen inte får

rösta för placeringsaktier i andra situationer än när utövandet av röst-

rätten är enda möjligheten för att tillgodose pensionsspararnas intresse

av en god och trygg avkastning eller betryggande säkerhet hos de place-

ringar som gjorts. En sådan situation kan t.ex. uppkomma när en akties

verkliga värde endast kan tryggas genom yrkande om likvidation eller

om särskild granskning av bolagets förvaltning och räkenskaper.

Bestämmelsen har formulerats så som Lagrådet föreslagit.

Angående vad som närmare avses med avkastningskravet, se kom-

mentaren till 43 c §.

Rösträttsbegränsningen riktar sig endast mot sjunde fondstyrelsen och

således inte mot emittenten av aktien i fråga. Bestämmelsen är med

andra ord inte av bolagsrättslig karaktär. Av detta följer att om sjunde

fondstyrelsen i ett fall som omfattas av rösträttsbegränsningen ändå gör

bruk av sin rätt att rösta för en viss aktie, är rösten giltig i förhållande

till såväl emittenten som övriga aktieägare.

Bestämmelsen kan ge upphov till situationer där sjunde fondstyrelsen

inte har möjlighet att utöva sin rösträtt trots att det ligger i pensionsspa-

rarnas intresse att så sker. I sådana fall kan fondstyrelsen normalt lösa

intressekonflikten genom att sälja aktierna i fråga.

43 e § Följande bestämmelser i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder, och föreskrifter som har meddelats med stöd av

dessa bestämmelser, skall gälla för förvaltningen av

Premiesparfonden:

 6 a § om skyldighet för revisor att anmäla vissa förhållanden till

Finansinspektionen,

 7 § om förbud för vissa personer med insynsställning att handla

med en värdepappersfond,

 9 och 10 §§ om upprättande och godkännande av

fondbestämmelser,

 12 § om företrädare för andelsägarna i en värdepappersfond

m.m.,

 13 § första stycket 2 4 och andra stycket om förbud mot att ta

upp lån m.m.,

 17 22 §§, 23 § första stycket 2 och 3 samt 24 25 §§ om

placering av medel i en värdepappersfond,

 26 29 §§ om information om en värdepappersfond,

 32 § första stycket om inlösen av fondandelar, och

 47 § om skadestånd.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall Premiesparfonden anses som en

värdepappersfond och Premiepensionsmyndigheten som

fondandelsägare. Vad som sägs om fondbolag skall avse sjunde

fondstyrelsen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får,

utom såvitt avser 47 § om skadestånd, medge undantag från de

bestämmelser som anges i första stycket. Ett beslut enligt detta stycke

som meddelats av en annan myndighet än regeringen, för överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 20.4) har uttalats att för förvalt-

ningen av Premiesparfonden skall flertalet av reglerna i lagen om värde-

pappersfonder gälla. Motivet till detta är att den förvaltning av premie-

pensionskapital som äger rum inom AP-fonden i hög utsträckning skall

vara jämförbar och likvärdig med förvaltningen av

premiepensionskapital i de övriga fonderna inom

premiepensionssystemet. I paragrafen anges vilka av bestämmelserna i

lagen om värdepappersfonder som skall gälla för sjunde fondstyrelsens

förvaltning av Premiesparfonden. Uppräkningen av de bestämmelser i

lagen om värdepappersfonder som skall gälla för fondstyrelsens

förvaltning innebär emellertid inte att Finansinspektionen genomgående

kan tillämpa samtliga bestämmelser i deras fulla vidd; det kommer bland

dessa att finnas delar som inte har någon relevans för den förvaltning

som förekommer inom sjunde fondstyrelsen.

Det är inte bara de angivna paragraferna som skall gälla för förvalt-

ningen utan också föreskrifter som har utfärdats i anslutning till dessa

paragrafer. Sådana föreskrifter har meddelats av Finansinspektionen och

återfinns i inspektionens författningssamling (FFFS), nämligen

FFFS 1997:11 om värdepappersfonder (delvis ändrade genom FFFS

1997:38).

Flera av de aktuella bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder

tar sikte på fondandelsägarna, dvs. de som äger andelar i de aktuella

värdepappersfonderna. Som nämnts tidigare skall

premiepensionssystemet vara uppbyggt som ett fondförsäkringssystem.

Att premiepensionssystemet utformas enligt en sådan modell innebär

bl.a. att Premiepensionsmyndigheten och således inte de enskilda

pensionsspararna skall vara andelsägare i de värdepappersfonder där

medel placeras. I andra stycket slås bl.a. fast att detta skall gälla vid

tillämpningen av de nu aktuella bestämmelserna i lagen om

värdepappersfonder.

Av tredje stycket framgår att regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer har möjlighet att, utom såvitt avser bestämmelsen

om skadestånd, medge undantag från de i paragrafens första stycke

uppräknade bestämmelserna. Bestämmelsen om överklagande har inte

redovisats för Lagrådet.

43 f § Fondstyrelsen skall bestå av sju ledamöter, som förordnas av

regeringen. Av ledamöterna förordnas en till ordförande och en till

vice ordförande.

Om en ledamot entledigas eller avlider eller om hans uppdrag av

annat skäl upphör under den tid för vilken han blivit förordnad,

skall en ny ledamot förordnas i hans ställe för den återstående tiden.

Paragrafen behandlar frågor kring ledamöterna i sjunde fondstyrelsen.

Gällande regler för de befintliga fondstyrelserna innebär att var och

en av första tredje fondstyrelserna har nio ledamöter, fjärde och femte

fondstyrelserna vardera fjorton ledamöter och sjätte fondstyrelsen fem

ledamöter. För varje ledamot i första femte fondstyrelserna utses

dessutom en suppleant.

Den stora skillnaden mellan högsta och lägsta antal ledamöter i de

olika styrelserna talar i sig för att det finns skäl att överväga om en redu-

cering av antalet kan bidra till effektivisering och höjning av kvaliteteten

på en fondstyrelses arbete.

En styrelse bör för att utgöra ett effektivt ledningsorgan normalt inte

bestå av alltför många ledamöter. En vanlig åsikt är att en ur

effektivitetssynpunkt optimal styrelse bör bestå av 5 9 personer. Mot

den bakgrunden har antalet styrelseledamöter i den nya sjunde

fondstyrelsen begränsats i förhållande till vad som gäller för

majoriteten av de befintliga fondstyrelserna. Det har bedömts att något

behov av att utse suppleanter för dessa ledamöter inte finns.

Enligt nu gällande bestämmelser i reglementet för AP-fonden utses

ledamöterna och suppleanterna i samtliga fondstyrelser av regeringen.

Flertalet ledamöter i första femte fondstyrelserna utses emellertid

efter förslag från arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer och andra

intressenter på arbetsmarknaden.

Såsom redovisats i avsnitt 19.1 har, enligt regeringens bedömning, det

tillgodohavande som uppkommer för den enskilde i premiepensionssys-

temet karaktären av egendom i regeringsformens mening. Rätten till

premiepension omfattas därmed av skyddet enligt 2 kap. 18 § regerings-

formen. Mot den bakgrunden och med hänsyn till kravet i 43 a § att

fondstyrelsen i sin förvaltning skall handla uteslutande i pensionssparar-

nas intresse saknas det anledning att, i fråga om ledamöterna i sjunde

fondstyrelsen, låta regeringens förordnande av dessa föregås av förslag

från intressenter på arbetsmarknaden.

43 g § Fondstyrelsen skall ingå samarbetsavtal enligt 8 kap. 3 §

första stycket 2 lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension

med Premiepensionsmyndigheten samt göra de åtaganden som anges

i samma stycke 3, 4 och 6.

I paragrafen anges att sjunde fondstyrelsen skall ingå avtal om det prak-

tiska samarbetet (samarbetsavtal) med Premiepensionsmyndigheten och

i övrigt göra åtaganden som krävs av de privata fondförvaltarna. Härige-

nom uppfyller fondstyrelsen, med två undantag, de krav som ställs upp

för deltagande som förvaltare i premiepensionssystemet. Det ena undan-

taget gäller kravet på tillstånd att utöva fondverksamhet enligt lagen om

värdepappersfonder.

Samarbetsavtalet mellan sjunde fondstyrelsen och Premiepen-

sionsmyndigheten skall, i likhet med avtalet mellan myndigheten och en

privat förvaltare, bestämma rutiner för överföring av information och

medel mellan parterna. I motsats till vad som gäller för de privata för-

valtarna blir det för sjunde fondstyrelsen inte aktuellt med något avtal

med Premiepensionsmyndigheten om priset för förvaltartjänsten.

Den närmare innebörden av de övriga åtaganden som sjunde fond-

styrelsen skall göra framgår av författningskommentaren till 8 kap. 3 §

LIP.

43 h § Fondstyrelsen skall stå under tillsyn av Finansinspektionen.

För tillsynen gäller bestämmelserna i 39 42 och 46 §§ lagen

(1990:1114) om värdepappersfonder och de föreskrifter som har

meddelats i anslutning till dessa bestämmelser.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall vad som sägs om fondbolag avse sjunde fond-

styrelsen.

I paragrafen anges vilka av tillsynsbestämmelserna i lagen om värde-

pappersfonder som i tillämpliga delar skall gälla för Finansinspek-

tionens tillsyn över sjunde fondstyrelsen. De bestämmelser som är

undantagna beträffande fondstyrelsen avser dels återkallelse av tillstånd

och meddelande av varning, dels meddelande av vissa förelägganden,

dels ingripanden mot utländska fondföretag.

Hänvisningen till 46 § lagen om värdepappersfonder innebär att den

lagens bestämmelser om överklagande skall i tillämpliga delar gälla

också beträffande sjunde fondstyrelsen.

Enligt 42 § lagen om värdepappersfonder skall Finansinspektionen för

varje fondbolag förordna en revisor som tillsammans med övriga reviso-

rer skall delta i revisionen av bolaget. Inspektionen har i annat samman-

hang föreslagit att systemet med förordnande av revisor i institut som

står under inspektionens tillsyn skall reformeras. Förslagen innebär bl.a.

att inspektionen inte skall vara skyldig att tillsätta revisor men att den

alltjämt skall ha en möjlighet till det.

Genom hänvisningarna till dels 21 25 §§ i reglementet för AP-

fonden, dels 42 § lagen om värdepappersfonder kommer revisionen av

sjunde fondstyrelsen att ske såväl av revisorer som regeringen förordnat

som av en revisor som Finansinspektionen förordnat. Det får emellertid

förutsättas att dessa revisorer kommer att utföra revisionen utifrån

delvis olika utgångspunkter.

Hänvisningen till 41 § lagen om värdepappersfonder innebär att

Finansinspektionen får möjlighet att kalla till särskilt sammanträde med

sjunde fondstyrelsen. Bestämmelsen innebär också att inspektionen kan

närvara vid ett sådant sammanträde och delta i överläggningarna. Med

hänsyn till att inspektionens inflytande således aldrig kan utsträckas

längre än så och därmed inte inbegripa något direkt beslutsinflytande

kan det inte antas att bestämmelsen kommer i konflikt med 11 kap. 7 §

regeringsformen.

Det är inte bara de angivna bestämmelserna om tillsyn i lagen om

värdepappersfonder som skall gälla för den sjunde fondstyrelsen utan

också föreskrifter som meddelats i anslutning till dessa bestämmelser.

Tillsynsreglerna i lagen om värdepappersfonder kompletteras i enlig-

het med bemyndigande i 39 § samma lag av regeringens förordning

(1995:1116) om finansiering av Finansinspektionens verksamhet.

Vidare har regeringen genom förordningen (1990:1123) om

värdepappersfonder bemyndigat Finansinspektionen att meddela

föreskrifter om de upplysningar som bl.a. fondbolagen skall lämna till

inspektionen för att den skall kunna fullgöra sin tillsynsuppgift.

Finansinspektionen har med stöd av detta bemyndigande utfärdat vissa

föreskrifter, nämligen FFFS 1994:31 om kvartalsrapportering för

fondbolag och värdepappersfonder. Samtliga regler i

Finansinspektionens föreskrifter kommer inte att ha aktualitet för

sjunde AP-fondstyrelsen. Det blir inspektionens sak att avgöra vilka

delar av föreskrifterna som skall tillämpas.

I andra stycket slås fast att vid tillämpningen av bestämmelserna i

första stycket skall vad som sägs om fondbolag avse sjunde fondstyrel-

sen.

43 i § Bestämmelserna i 3 § andra stycket, 4 § fjärde stycket, 5 §

första och andra styckena, 7 10 §§, 11 § tredje och fjärde styckena,

16 och 16 a samt 21 25 §§ gäller också i fråga om sjunde

fondstyrelsen.

I bestämmelsen anges genom en hänvisning de paragrafer om första

tredje fondstyrelserna som skall gälla också i fråga om sjunde

fondstyrelsen. Hänvisningen avser bestämmelser angående kostnader för

fondstyrelsens verksamhet och för revision, vissa frågor om styrelsens

organisation och medelsförvaltning samt revision.

I fråga om sjunde fondstyrelsens medelsförvaltning är endast vissa av

bestämmelserna som gäller för första tredje fondstyrelserna

tillämpliga. Det allmänna placeringsmålet för sjunde fondstyrelsens

medelsförvaltning följer av 43 c §.

Av hänvisningen till 16 § i reglementet som handlar om frågor kring

årsredovisning följer bl.a. att sjunde fondstyrelsen skall upprätta års-

redovisning i enlighet med god redovisningssed. Detta innebär att sjunde

fondstyrelsen i likhet med vad som gäller när fondbolagen upprättar

årsredovisning skall tillämpa bokföringslagens (1976:125)

bestämmelser och i övrigt följa Föreningen Auktoriserade Revisorers

rekommendationer.

Övergångsbestämmelser

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. Under åren 1999 och 2000 skall pensionsutbetalningar, förvalt-

ningskostnader och andra utgifter avseende också folkpension i form av

ålderspension enligt 6 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring till

personer som har rätt till tilläggspension i form av ålderspension enligt

12 kap. samma lag, i den mån andra medel inte står till förfogande, be-

talas genom tillskott som Riksförsäkringsverket erhåller från första

tredje fondstyrelserna. De medel som behövs för ett kalenderår skall

tillskjutas av varje fondstyrelse i förhållande till de avgifter som under

det närmast föregående året har överförts till dess förvaltning.

3. Första tredje fondstyrelserna skall till Riksgäldskontoret överföra

45 miljarder kronor under år 1999 och 45 miljarder kronor under år

2000. Beloppen skall överföras med lika stora andelar den 31 mars, den

30 juni, den 30 september och den 31 december respektive år. Varje

fondstyrelse skall bidra till överföringarna i förhållande till det totala

marknadsvärdet vid utgången av närmast föregående räkenskapsår av de

tillgångar som styrelsen förvaltar.

Lagen träder i kraft den 1 januari 1999.

Av punkt 2 följer att AP-fonden under åren 1999 och 2000 skall

finansiera även folkpension i form av ålderspension i vissa fall och

därtill hörande förvaltningskostnader.

I punkt 3 regleras överföringen av medel från första tredje fond-

styrelserna till staten under åren 1999 och 2000.

37.13 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

7 kap.

7 § Sekretess gäller hos allmän försäkringskassa, Premiepensions-

myndigheten, Riksförsäkringsverket och domstol i ärende enligt

lagstiftningen om allmän försäkring, inkomstgrundad ålderspension

eller arbetsskadeförsäkring eller om annan jämförbar ekonomisk

förmån för enskild, eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för

sjukgymnastik, för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra person-

liga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon

honom närstående lider men om uppgiften röjs. Samma sekretess gäller

hos annan myndighet på vilken det ankommer att handlägga ärende enligt

lagstiftning som nu har nämnts. I fråga om myndighet som anges i 8 §

gäller dock bestämmelserna där.

Sekretess enligt första stycket gäller också i förhållande till en vård-

eller behandlingsbehövande själv i fråga om uppgift om hans hälsotill-

stånd, om det med hänsyn till ändamålet med vården eller behandlingen

är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas till honom.

Sekretess gäller hos myndighet som avses i första stycket för anmälan

eller annan utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra per-

sonliga förhållanden, om det kan antas att fara uppkommer för att den

som har gjort anmälan eller avgivit utsagan eller någon honom närståen-

de utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs.

Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad

som föreskrivs i lagstiftningen om allmän försäkring, lagstiftningen om

inkomstgrundad ålderspension och lagstiftningen om sjuklön.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år eller, i fall som avses i tredje stycket, i högst femtio år.

Ändringen innebär att bestämmelsen uttryckligen omfattar även ärenden

enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension och ärenden enligt denna

lag hos Premiepensionsmyndigheten. Bestämmelsen har kommenterats

närmare i avsnitt 27.9.

9 kap.

25 § Sekretess gäller hos en allmän försäkringskassa, Premiepen-

sionsmyndigheten, Riksförsäkringsverket och domstol i ärende enligt

lagstiftningen om inkomstgrundad ålderspension för uppgift om

1. hur premiepensionsmedel har placerats för en enskilds räkning,

om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att han eller hon

lider men, och

2. vad en pensionssparare har bestämt om efterlevandeskydd

enligt 10 kap. lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Utan hinder av sekretess får uppgift lämnas till enskild enligt vad

som föreskrivs i lagstiftningen om inkomstgrundad ålderspension.

Sekretess enligt första stycket 2 gäller inte sedan

pensionsspararen har avlidit.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst

sjuttio år.

Bestämmelsen är ny och innebär för det första att vad pensionsspararen

har bestämt om efterlevandeskydd inte får lämnas ut så länge denne själv

lever. För det andra får uppgifter om en enskilds fondval och fondbyten

bara lämnas ut om det står klart att den enskilde inte lider men av att

uppgiften röjs. Bestämmelsen har också kommenterats i avsnitt 27.9.

Placeringen i 9 kap. har skett efter påpekande av Lagrådet.

37.14 Förslaget till lag om ändring i

socialförsäkringsregisterlagen (1997:934)

Ändringarna i 1-3, 9, 11 och 12 §§ innebär att Premiepensionsmyndig-

heten inordnas i det nya systemet för socialförsäkringsregister vid sidan

av Riksförsäkringsverket och de allmänna försäkringskassorna.

Den nya bestämmelsen i 13 § medför att Premiepensionsmyndigheten

blir ensam registeransvarig för det eller de register som förs särskilt för

myndigheten. Enligt 14 § tredje stycket är det vidare som huvudregel

bara Premiepensionsmyndigheten som skall få ha direkt åtkomst till

sådana register. Om det är nödvändigt för ärendehanteringen får dock

även Riksförsäkringsverket och försäkringskassorna ges sådan åtkomst.

Lagrådet har väckt frågan om behov för Premiepensionsmyndigheten

att på motsvarande sätt få direkt åtkomst till uppgifter i register som

förs gemensamt för Riksförsäkringsverket och försäkringskassorna

eller av Riksförsäkringsverket ensamt. Regeringen har funnit att ett

sådant behov får antas föreligga. Regler för detta har införts i 14 § första

och fjärde styckena.

Premiepensionsmyndigheten kommer att inrättas den 1 juli 1998 bl.a.

för att nå en smidig övergång till det nya systemet. Även

registerreglerna bör gälla från den dagen.

37.15 28 Förslagen till övriga lagändringar

Ändringarna är en följd av den nya lagstiftningen om inkomstgrundad

ålderspension och de ändringar som i anledning härav gjorts i 11 kap.

AFL, att LBP upphör att gälla samt att tilläggspensionsavgift i fortsätt-

ningen skall kallas ålderpensionsavgift.

I förslaget till ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring

har det i 4 § uppställda kravet att pensionsgrundande inkomst för

tilläggspension enligt 11 kap. AFL skall ha tillgodoräknats för minst 10

år ändrats till att i stället pensionspoäng enligt 4 kap. 1 § LIP skall ha

tillgodoräknats för lika lång tid. Genom bestämmelsen i 18 § lagen om

införande av sist nämnda lag, som bl.a. anger att pensionspoäng enligt

AFL för tid före den 1 januari 1999 likställs med pensionspoäng enligt

LIP, skall de pensionspoäng som tillgodoräknats enligt AFL beaktas vid

tillämpning av nämnda paragraf.

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 april 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds, Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Inkomstgrundad ålderspension, m.m.

Prop. 1997/98:151

Innehållsförteckning

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

betänkanden och departemetspromemorior 3

Bilaga 2 Ordlista 6

Bilaga 3 Förteckning över tidigare publikationer 12

Bilaga 4 Granskade lagförslag i lagrådsremiss den 19 januari 1998

Reformerade regler om inkomstgrundad ålderspension 13

Bilaga 5 Lagförslag i lagrådsremiss den 19 februari 1998 Statlig

ålderspensionsavgift m.m. 127

Bilaga 6 Lagförslag i lagrådsremiss den 19 mars 1998

Reformering av ålderspensionssystemet vissa

finansiella frågor 133

Bilaga 7 Lagrådets yttrande över lagförslag i lagrådsremiss den

19 januari 1998 Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension 146

Bilaga 8 Lagrådets yttrande över lagförslag i lagrådsremiss den

19 februari 1998 Statlig ålderspensionsavgift m.m. 169

Bilaga 9 Lagrådets yttrande över lagförslag i lagrådsremiss den

19 mars 1998 Reformering av ålderspensionssystemet

 vissa finansiella frågor 170

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

betänkanden och departementspromemorior

Efter remiss har yttrande över departementspromemorian Vissa frågor

avseende allmänna egenavgifter (Ds 1995:29) avgetts av Riksförsäk-

ringsverket, Kammarrätten i Stockholm, Länsrätten i Göteborgs och

Bohus län, Arbetsgivarverket, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket,

Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska arbets-

givareföreningen, Företagarnas riksorganisation, Landsorganisationen i

Sverige, Tjänstemännens centralorganisation, Sveriges akademikers

centralorganisation och Sveriges pensionärsförbund.

Efter remiss har yttrande över departementspromemorian

Reformerat pensionssystem lag om inkomstgrundad

ålderspension, m.m. (Ds 1995:41), avgetts av Sveriges riksbank, Dom-

stolsverket, Datainspektionen Totalförsvarets pliktverk,

Riksförsäkringsverket, Riksgäldskontoret, Statskontoret, Statistiska

centralbyrån, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket,

Konjunkturinstitutet, Arbetsgivarverket, Statens löne- och pensionsverk,

Allmänna pensionsfonden (första-tredje fondstyrelserna), Centrala

studiestödsnämnden, Arbetsmarknadsstyrelsen, Statens invandrarverk,

Jämställdhetsombudsmannen, Ungdomsstyrelsen, Göta hovrätt,

Kammarrätten i Stockholm, Kammarrätten i Sundsvall, Länsrätten i

Stockholms län, Länsrätten i Malmöhus län, Länsrätten i Värmlands län,

Länsrätten i Norrbottens län, Försäkringskasseförbundet,

Pensionärernas riksorganisation, Sveriges pensionärsförbund, Stats-

pensionärernas riksförbund, Riksförbundet PensionärsGemenskap,

Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Företagarnas riksorga-

nisation, Lantbrukarnas riksförbund, Kommunernas pensionsanstalt,

Sveriges försäkringsförbund, Tjänstemännens centralorganisation,

Sveriges akademikers centralorganisation, Landsorganisationen i

Sverige, Svenska arbetsgivareföreningen, Svenska bankföreningen, För-

säkringsanställdas förbund, ILO-kommittén, Arbetslöshetskassornas

samorganisation, De Handikappades riksförbund, Handikappförbundens

samarbetsorgan, Sveriges förenade studentkårer, Föreningen för

svenskar i världen, Fredrika-Bremerförbundet och gemensamt yttrande

har inkommit från Föreningen Bistånd och Information genom Frivilliga

Organisationer (BIFO) och Forum Syd.

Efter remiss har yttrande över departementspromemorian Utvidgad

avgiftsskyldighet vad avser ålderspension, m.m. (Ds 1995:55)

avgetts av Riksförsäkringsverket, Finansinspektionen,

Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Arbetsgivarverket, Allmänna pen-

sionsfonden (första-tredje fondstyrelserna), Centrala

studiestödsnämnden, Arbetsmarknadsstyrelsen, Göta hovrätt,

Kammarrätten i Stockholm, Totalförsvarets pliktverk,

Försäkringskasseförbundet, Arbetslöshetskassornas samorganisation,

Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska arbetsgivare-

föreningen, Företagarnas riksorganisation, Landsorganisationen i

Sverige, Tjänstemännens centralorganisation, Pensionärernas

riksorganisation, Sveriges pensionärsförbund och Statspensionärernas

riksförbund.

Efter remiss har yttrande över departementspromemorian Garanti-

pension och samordningsfrågor m.m. (Ds 1997:66) avgetts av Göta

hovrätt, Kammarrätten i Stockholm, Länsrätten i Göteborgs och Bohus

län, Riksförsäkringsverket, Försäkringskasseförbundet, Statistiska cent-

ralbyrån, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Konjunkturinstitutet,

Arbetsgivarverket, Statens löne- och pensionsverk (SPV Lön vid flyttning till utlandet skall hänsyn dock

inte tas till tid efter utresan om personen enligt nämnda lag skall

avregistreras som utflyttad,

b) tid under vilken en här folkbokförd person före tidpunkten för folk-

bokföringen oavbrutet vistats i Sverige efter att ha ansökt om uppehålls-

tillstånd enligt 1 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529) eller motsvarande

föreskrift enligt äldre lag,

c) tid under vilken en svensk medborgare av svenska kyrkan, ett

svenskt trossamfund, ett organ som är knutet till ett sådant samfund eller

en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet varit

sänd till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning; för tid efter

år 1992 skall vad som nu sägs gälla endast om utlandsvistelsen varat

längst tre år i följd,

d) tid under vilken en försäkrad

haft inkomst av anställning eller

inkomst av annat förvärvsarbete

som avses i 11 kap.,

d) tid under vilken en försäkrad

haft inkomst av anställning eller

inkomst av annat förvärvsarbete

som avses i 2 kap. lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension,

e) tid före år 1993 under vilken en svensk medborgare haft anställning

i ett annat land som grundat rätt till svensk statligt reglerad pension,

dock inte tid för vilken rätt till pension grundad på bosättning i det andra

landet föreligger om sådan pension kan utbetalas till den som är bosatt i

Sverige,

f) i den mån regeringen så förordnar tid under vilken en person som

inte fyllt 26 år bedriver studier i annat land.

Som bosättningstid i Sverige tillgodoräknas även tid som avses i 7 och

9 §§.

Som bosättningstid i Sverige enligt första stycket a) tillgodoräknas

inte tid då någon enligt förordnande av regeringen med stöd av 1 kap. 3 §

fjärde stycket inte skall anses bosatt i Sverige.

Vad som i första stycket sägs om folkbokföring enligt

folkbokföringslagen skall gälla också i fråga om kyrkobokföring enligt

lag som ersatts av folkbokföringslagen eller enligt motsvarande äldre

författning.

Bestämmelserna i första stycket c) gäller även medföljande make

samt barn under 18 år till person som där avses.

Bestämmelserna i första stycket

d), såvitt gäller tid före år 1993

för vilken den försäkrade

tillgodoräknats pensionspoäng

enligt 11 kap., och första stycket

e) gäller även medföljande make

samt barn under 18 år till person

som där avses. Som bosättningstid

tillgodoräknas dock inte tid för

vilken maken eller barnet har rätt

till pension grundad på

bosättningstid i det andra landet

om sådan pension kan utbetalas

till den som är bosatt i Sverige.

Bestämmelserna i första stycket

d), såvitt gäller tid före år 1993

för vilken den försäkrade

tillgodoräknats pensionspoäng

enligt 11 kap. i kapitlets lydelse

före den 1 januari 1999, och

första stycket e) gäller även

medföljande make samt barn

under 18 år till person som där

avses. Som bosättningstid

tillgodoräknas dock inte tid för

vilken maken eller barnet har rätt

till pension grundad på

bosättningstid i det andra landet

om sådan pension kan utbetalas

till den som är bosatt i Sverige.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i femte och sjätte styckena skall

med make likställas den som, utan att vara gift med den person som

avses i första stycket c), d) eller e) levt tillsammans med denne, om de

tidigare har varit gifta eller gemensamt har eller har haft barn.

6 kap.

3 §

Uttag av ålderspension må åter-

kallas med verkan från nästa

månadsskifte. Sådan återkallelse

gäller ej för försäkrad, som åt-

njuter tilläggspension enligt

12 kap., med mindre han tillika

gör motsvarande återkallelse

enligt 12 kap. 3 §.

Skall ålderspension ånyo börja

utgå efter återkallelse som avses

i första stycket, beräknas

pensionens storlek med

tillämpning av bestämmelserna i 2

§ på grundval av den försäkrades

ålder då pensionen ånyo börjar

utgå. För varje månad, varunder

ålderspension tidigare utgått

göres vid beräkningen avdrag med

fem tiondels procent såvitt avser

tid före den månad, varunder den

försäkrade fyllt sextiofem år, och

sju tiondels procent såvitt avser

annan tid.

Uttag av ålderspension får helt

eller delvis återkallas med verkan

från nästa månadsskifte. Har

ålderspension återkallats

tidigare får dock ny återkallelse

inte avse tid före sex månader

efter det att den tidigare

återkallelsen började gälla.

Sådan återkallelse gäller inte

heller för försäkrad, som uppbär

tilläggspension enligt 12 kap., om

inte han eller hon gör

motsvarande återkallelse enligt

12 kap. 3 §.

Skall ålderspension efter åter-

kallelse av pensionsuttag börja

betalas ut på nytt, beräknas pen-

sionens storlek med tillämpning

av bestämmelserna i 2 § på

grundval av den försäkrades ålder

då pensionen på nytt börjar utges.

För varje månad, varunder

ålderspension tidigare har

betalats ut, skall vid beräkningen

göras avdrag med 0,5 procent för

tid före den månad, varunder den

försäkrade har fyllt 65 år, och 0,7

procent för annan tid.

11 kap.

1 §

Rätt till tilläggspension grundas på inkomst av förvärvsarbete.

För varje år, varunder någon

varit försäkrad enligt 1 kap. 3 §

första eller andra stycket, skall

för honom enligt vad nedan sägs

beräknas pensionsgrundande

inkomst på grundval av hans in-

komst av anställning och

inkomst av annat förvärvsarbete

under året. Sådan beräkning

skall icke göras för år före det

då den försäkrade uppnår

sexton års ålder, ej heller för år

då den försäkrade avlidit eller

för år efter det då han fyllt

sextiofyra år eller för tidigare

år, varunder han för hela året

åtnjutit hel ålderspension enligt

denna lag.

Pensionsgrundande inkomst

och pensionspoäng beräknas

och fastställs enligt lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

12 kap.

3 §

Uttag av ålderspension må åter-

kallas med verkan från nästa

månadsskifte. Sådan återkallelse

gäller ej för försäkrad, som åt-

njuter folkpension enligt 6 kap.

med mindre han tillika gör

motsvarande återkallelse enligt

6 kap. 3 §.

Skall ålderspension ånyo börja

utgå efter återkallelse som avses

i första stycket, beräknas

pensionens storlek med

tillämpning av bestämmelserna i 2

§ på grundval av den försäkrades

ålder då pensionen ånyo börjar

utgå. För varje månad, varunder

ålderspension tidigare utgått

göres vid beräkningen avdrag med

fem tiondels procent såvitt avser

tid före den månad, varunder den

försäkrade fyllt sextiofem år, och

sju tiondels procent såvitt avser

annan tid.

Uttag av ålderspension får helt

eller delvis återkallas med verkan

från nästa månadsskifte. Har

ålderspension återkallats

tidigare får dock ny återkallelse

inte avse tid före sex månader

efter det att den tidigare

återkallelsen började gälla.

Sådan återkallelse gäller inte

heller för försäkrad, som uppbär

folkpension enligt 6 kap., om inte

han eller hon gör motsvarande

återkallelse enligt 6 kap. 3 §.

Skall ålderspension efter åter-

kallelse av pensionsuttag börja

betalas ut på nytt, beräknas pen-

sionens storlek med tillämpning

av bestämmelserna i 2 § på

grundval av den försäkrades ålder

då pensionen på nytt börjar utges.

För varje månad, varunder

ålderspension tidigare har

betalats ut, skall vid beräkningen

göras avdrag med 0,5 procent för

tid före den månad, varunder den

försäkrade har fyllt 65 år, och 0,7

procent för annan tid.

13 kap.

2 §

Har pensionspoäng tillgodoräk-

nats den försäkrade för minst två

år av de fyra år som närmast före-

gått det år då pensionsfallet in-

träffar, skall förtidspension utges

med tillämpning av bestämmel-

serna i andra stycket. Detsamma

skall gälla då vid tidpunkten för

pensionsfallet den försäkrades

sjukpenninggrundande inkomst

eller den inkomst som då skulle

ha utgjort hans sjukpenninggrun-

dande inkomst om försäkrings-

kassan hade känt till samtliga för-

hållanden, uppgår till lägst ett be-

lopp som motsvarar det vid årets

ingång gällande basbeloppet.

Hel förtidspension motsvarar

den tilläggspension i form av

ålderspension, som skulle till-

komma den försäkrade, om sådan

pension skulle börja utgå från och

med den månad varunder han

fyller sextiofem år. Härvid skall

ålderspensionen beräknas under

antagande att den försäkrade för

varje år från och med det då för-

tidspensionen börjar utgå till och

med det då han uppnår sextiofyra

års ålder tillgodoräknats pensions-

poäng motsvarande medeltalet av

de pensionspoängtal, vilka till-

godoräknats honom under de fyra

år som närmast föregått det år då

pensionsfallet inträffade eller, om

pensionen därigenom blir större,

under samtliga år från och med det

då han fyllt sexton år till och med

det som närmast föregått pen-

sionsfallet. Vid beräkningen av

nämnda medeltal bortses från de

år intill ett antal av hälften, för

vilka pensionspoäng ej

tillgodoräknats den försäkrade

eller för vilka poängtalet är lägst.

Har pensionspoäng tillgodoräk-

nats den försäkrade för minst två

år av de fyra år som närmast före-

gått det år då pensionsfallet in-

träffar, skall förtidspension utges

med tillämpning av bestämmel-

serna i andra stycket. Härvid

gäller inte bestämmelsen i

20 kap. 2 § första stycket.

Bestämmelserna i andra stycket

skall även tillämpas då vid

tidpunkten för pensionsfallet den

försäkrades sjukpenninggrundande

inkomst eller den inkomst som då

skulle ha utgjort hans eller

hennes sjukpenninggrundande

inkomst om försäkringskassan

hade känt till samtliga

förhållanden, uppgår till lägst ett

belopp som motsvarar det vid

årets ingång gällande

prisbasbeloppet.

Hel förtidspension motsvarar

den tilläggspension i form av

ålderspension, som skulle till-

komma den försäkrade, om sådan

pension skulle börja utgå från och

med den månad varunder han eller

hon fyller sextiofem år. Härvid

skall ålderspensionen beräknas

under antagande att den försäkrade

för varje år från och med det då

förtidspensionen börjar utgå till

och med det då han eller hon upp-

når sextiofyra års ålder tillgodo-

räknats pensionspoäng motsva-

rande medeltalet av de pensions-

poängtal, vilka tillgodoräknats

honom eller henne under de fyra

år som närmast föregått det år då

pensionsfallet inträffade eller, om

pensionen därigenom blir större,

under samtliga år från och med det

då han eller hon fyllt sexton år till

och med det som närmast föregått

pensionsfallet. Vid beräkningen av

nämnda medeltal bortses från de

år intill ett antal av hälften, för

vilka pensionspoäng ej

tillgodoräknats den försäkrade

eller för vilka poängtalet är lägst.

Pension enligt denna paragraf får ej utgå, om den försäkrade vid sex-

tiofem års ålder inte kan bli berättigad till ålderspension enligt 12 kap.

4 §

Om förtidspension utgår för tid efter det att ålderspension med stöd

av 12 kap. 3 § upphört att utgå, skall förtidspensionen minskas med

motsvarande tillämpning av 12 kap. 3 och 4 §§.

Vid beräkning av förtidspension

skall hänsyn inte tas till pensions-

poäng som enligt 11 kap. 6 §

första och tredje styckena

tillgodoräknats den försäkrade för

tid då förtidspension enligt denna

lag utgått med anledning av samma

inkomstförlust. Vårdår som enligt

11 kap. 6 a § tillgodoräknats en

försäkrad som under året uppburit

förtidspension enligt denna lag får

inte åberopas för höjning av för-

tidspensionen.

Vid beräkning av förtidspension

skall hänsyn inte tas till pensions-

poäng som enligt 11 kap. 6 §

första och tredje styckena, i dessa

lagrums lydelse före den

1 januari 1999, eller 4 kap. 1 §

lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

tillgodoräknats den försäkrade för

tid då förtidspension enligt denna

lag utgått med anledning av samma

inkomstförlust. Vårdår som enligt

11 kap. 6 a §, i detta lagrums

lydelse före den 1 januari 1999,

eller 4 kap. 1 § lagen om

inkomstgrundad ålderspension

tillgodoräknats en försäkrad som

under året uppburit förtidspension

enligt denna lag får inte åberopas

för höjning av förtidspensionen.

15 kap.

2 §

För försäkrad, som är född

under något av åren 1911 1927,

skall vid tillämpning av 11 kap.

1 § andra stycket pensionsgrun-

dande inkomst beräknas även

för det år varunder han fyllt

sextiofem år, dock ej för det fall

han under hela nämnda år

åtnjutit hel ålderspension enligt

denna lag.

Beräkning av förtidspension

skall under förutsättningar som

angivas i 13 kap. 2 § för

försäkrad som avses i denna

paragraf ske under antagande

att den försäkrade

tillgodoräknats pensionspoäng

även för det år då han uppnår

sextiofem års ålder.

Vid beräkning av

ålderspension som avses i 12

kap. 1 § första stycket skall, om

pensionen därigenom blir

större, försäkrad som avses i

denna paragraf tillgodoräknas

pensionspoäng som om han

blivit berättigad till förtidspension

enligt 13 kap. 1 § från och med

januari månad det år han uppnår

sextiofem års ålder.

För en pensionsberättigad

som är född under något av åren

1911 1927 skall tilläggspension

beräknas som om

pensionspoäng kunnat till-

godoräknas om han eller hon

hade blivit berättigad till förtids-

pension enligt 13 kap. 1 § från och

med januari månad det år han eller

hon uppnått 65 års ålder. Detta

gäller dock endast om pensionen

därigenom blir större.

16 kap.

5 §

Ålderspension utgår från och

med den månad varunder den för-

säkrade fyller sextiofem år eller,

om han önskar att pensionen skall

börja utgå tidigare eller senare,

från och med den månad som an-

gives i pensionsansökningen.

Ålderspension utges från och

med den månad varunder den för-

säkrade fyller sextiofem år eller,

om han eller hon önskar att pen-

sionen skall börja utges tidigare

eller senare, från och med den

månad som anges i pensionsan-

sökningen.

Förtidspension, handikappersättning och vårdbidrag utgår från och

med den månad då rätt till förmånen inträtt. I fall som avses i 1 § andra

stycket utgår dock förtidspension från och med månaden näst efter den

då beslutet om pension meddelats.

Efterlevandepension utgår från

och med den månad då den försäk-

rade avlidit eller, om han vid sin

död uppbar ålderspension eller

förtidspension, från och med

månaden näst efter den då döds-

fallet inträffat.

Inträder rätt till ålderspension

eller efterlevandepension vid

annan tidpunkt än som åsyftas i

första och tredje styckena, utgår

pensionen från och med den

månad då rätten inträtt.

Pension får inte utgå för längre

tid tillbaka än tre månader eller, i

fråga om barnpension eller handi-

kappersättning, två år före ansök-

ningsmånaden.

Efterlevandepension utges från

och med den månad då den försäk-

rade avlidit eller, om han eller

hon vid sin död uppbar

ålderspension eller

förtidspension, från och med

månaden näst efter den då döds-

fallet inträffat.

Inträder rätt till ålderspension

eller efterlevandepension vid

annan tidpunkt än som åsyftas i

första och tredje styckena, skall

pensionen betalas ut för tid från

och med den månad då rätten in-

trätt.

Annan pension än

ålderspension får inte betalas ut

för längre tid tillbaka än tre

månader eller, i fråga om

barnpension eller handi-

kappersättning, två år före ansök-

ningsmånaden. Ålderspension får

inte betalas ut för tid före måna-

den närmast efter ansöknings-

månaden. Har den försäkrade

uppburit förtidspension eller

särskild efterlevandepension

omedelbart före 65 års ålder får

dock ålderspension betalas ut

för högst tre månader före

ansökningsmånaden.

Det belopp som först förfaller till betalning efter beslut om

barnpension enligt 14 kap. 2 § skall minskas med vad som utbetalats i

omställningspension enligt 14 kap. 4 § eller särskild

efterlevandepension enligt 14 kap. 5 § för den tid som

barnpensionsbeloppet avser utöver vad som skulle ha utgetts om beslutet

om barnpension förelegat vid utbetalningen av omställningspensionen

eller den särskilda efterlevandepensionen.

19 kap.

4 §

Avgiftsuttaget till försäkringen

för tilläggspension skall vara så

avvägt att avgifterna, i den mån

de inte skall föras till staten, i

förening med andra tillgängliga

medel finansierar

pensionsutbetalningar,

förvaltningskostnader och andra

utgifter för försäkringen samt

den fondering som behövs.

Om finansieringen av tilläggs-

pension föreskrivs i lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

20 kap.

2 §

Vid tillämpningen av bestäm-

melserna i 11 kap. 6 a § om för-

säkrad, som vårdar barn, skall

med barn som där sägs likställas

fosterbarn.

Med förälder skall vid tillämp-

ningen av bestämmelserna i 9 kap.

4 § och 11 kap. 6 a § likställas

den, med vilken förälder är eller

varit gift eller har eller har haft

barn, om de stadigvarande sam-

manbor.

Vid tillämpningen av denna lag

skall, om inte annat sägs i lagen,

vårdår som tillgodoräknats

enligt 11 kap. 6 a §, i detta

lagrums lydelse före den 1

januari 1999, eller 4 kap. 12 §

lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

likställas med år för vilka pen-

sionspoäng tillgodoräknats.

Med förälder skall vid tillämp-

ningen av bestämmelserna i 9 kap.

4 § likställas den, med vilken för-

älder är eller varit gift eller har

eller har haft barn, om de stadig-

varande sammanbor.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 §

likställas den som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett ut-

ländskt barn för vård och fostran i syfte att adoptera det.

Har någon med socialnämndens

medgivande tagit emot ett ut-

ländskt barn i sitt hem här i landet

för vård och fostran i adoptions-

syfte, skall vid tillämpning av be-

stämmelserna i 8 och 14 kap. om

rätt till barnpension barnet anses

som barn till denne. I sådana fall

anses barnet bosatt i Sverige, om

den blivande adoptivföräldern var

bosatt här i landet vid den tidpunkt

då han avled.

Har någon med socialnämndens

medgivande tagit emot ett ut-

ländskt barn i sitt hem här i landet

för vård och fostran i adoptions-

syfte, skall vid tillämpning av be-

stämmelserna i 8 och 14 kap. om

rätt till barnpension barnet anses

som barn till denne. I sådana fall

anses barnet bosatt i Sverige, om

den blivande adoptivföräldern var

bosatt här i landet vid den tidpunkt

då han eller hon avled.

Vid tillämpning av bestämmelserna i 3 kap. 2 a § tredje stycket skall

den som lämnat uppgift om innehav av en F-skattsedel i en anbudshand-

ling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling, som även inne-

håller uppgifter om utbetalarens och betalningsmottagarens namn och

adress eller andra för identifiering godtagbara uppgifter samt uppgift om

betalningsmottagarens personnummer eller organisationsnummer anses

ha en sådan skattsedel. Uppgiften om innehav av en F-skattsedel gäller

även som sådant skriftligt åberopande av F-skattsedeln som avses i 3

kap. 2 a § fjärde stycket. Det som nu sagts gäller dock inte om den som

betalar ut ersättningen känner till att uppgiften om innehav av en F-

skattsedel är oriktig. Bestämmelser om påföljd för den som lämnar

oriktig uppgift finns i skattebrottslagen (1971:69).

15 §

Regeringen äger träffa överens-

kommelse med främmande makt

angående utsträckt tillämpning av

denna lag eller om undantag i vissa

fall från vad i lagen är stadgat.

Om en svensk medborgare,

som sysselsätts utomlands av en

arbetsgivare som är bosatt i

Sverige eller är svensk juridisk

person, på grund av en

överenskommelse enligt första

stycket inte skall vara försäkrad

enligt denna lag, skall

pensionsgrundande inkomst av

anställning enligt 11 kap. 2 §

ändå tillgodoräknas honom, om

arbetsgivaren i en förbindelse,

som godtas av

Riksförsäkringsverket, åtar sig

att svara för tilläggspen-

sionsavgiften. Motsvarande

skall gälla för en svensk

medborgare som är anställd hos

en utländsk juridisk person, om

en svensk juridisk person, som

har ett bestämmande inflytande

över den utländska juridiska

personen, avger en sådan

förbindelse.

Regeringen får träffa överens-

kommelse med främmande makt

om utsträckt tillämpning av denna

lag eller om undantag i vissa fall

från vad i lagen är stadgat.

8. Om en kvinna, som avses i punkt 5 och är född under något av åren

1930 1944 samt har rätt till tilläggspension i form av änkepension

enligt äldre bestämmelser, för samma månad får tilläggspension i form

av ålderspension, utges änkepensionen endast i den mån den överstiger

ålderspensionen. Kvinnan har dock alltid rätt till änkepension med

sådant belopp att denna, tillsammans med tilläggspensionen i form av

ålderspension, motsvarar viss andel av summan av kvinnans

tilläggspension i form av ålderspension och den tilläggspension för

mannen som avses i 14 kap. 3 § i dess äldre lydelse. Denna andel utgör

60 procent om kvinnan är född år 1930, 58 procent om kvinnan är född

år 1931, 56 procent om kvinnan är född år 1932, 54 procent om kvinnan

är född år 1933, 52 procent om kvinnan är född år 1934 och 50 procent

om kvinnan är född under något av åren 1935 1944. Med stöd av denna

regel får emellertid inte utbetalas tilläggspension i form av änkepension

med högre belopp än vad som följer av 14 kap. 3 § i dess äldre lydelse.

Vid tillämpning av bestämmel-

serna i första stycket skall, om

kvinnan uppskjuter uttaget av

ålderspension till en senare tid-

punkt än från och med den månad

då hon fyller 65 år, hänsyn tas till

den tilläggspension i form av

ålderspension som skulle ha utgått

om rätt därtill hade inträtt från och

med nämnda månad. Vidare skall,

då kvinnan gjort undantagande från

försäkringen för tilläggspension,

hänsyn tas till den tilläggspension

i form av ålderspension som

skulle ha utgått om undantagande

inte skett. Motsvarande skall gälla

om bestämmelserna i 11 kap. 6 §

första stycket om tillgodo-

räknande av pensionspoäng vid

underlåten eller bristande avgifts-

betalning har tillämpats.

Vid tillämpning av bestämmel-

serna i första stycket skall, om

kvinnan uppskjuter uttaget av

ålderspension till en senare tid-

punkt än från och med den månad

då hon fyller 65 år, hänsyn tas till

den tilläggspension i form av

ålderspension som skulle ha utgått

om rätt därtill hade inträtt från och

med nämnda månad. Vidare skall,

då kvinnan gjort undantagande från

försäkringen för tilläggspension,

hänsyn tas till den tilläggspension

i form av ålderspension som

skulle ha utgetts om undantagande

inte skett. Motsvarande skall gälla

om bestämmelserna i 11 kap. 6 §

första stycket, i detta lagrums

lydelse före den 1 januari 1999,

eller 4 kap. 8 § andra stycket

lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension om

tillgodoräknande av pensions-

poäng vid

underlåten eller bristande avgifts-

betalning har tillämpats.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande för år 1998 och tidigare år.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 4 och 5 §§ samt 6 kap. 1 § lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

4 §

Livränta utgår längst till den

månad under vilken den försäkrade

fyller 65 år, om ej annat följer av

andra stycket.

Från och med den månad som

avses i första stycket utgår

livränta endast i den mån den

försäkrade ej har rätt till

ålderspension enligt lagen

(1962:381) om allmän för-

säkring med belopp som uppgår

till minst 65 procent av livränte-

beloppet.

Börjar ålderspension utgå

tidigare eller senare än från och

med den månad under vilken den

försäkrade fyller 65 år, skall liv-

ränta enligt andra stycket utgå

med det belopp som skulle ha

utgivits, om hel ålderspension

hade börjat uppbäras från och

med nämnda månad.

Andra stycket har

motsvarande tilllämpning i

fråga om ålderspension enligt

utländskt system för social

trygghet.

Livränta utges längst till den

månad under vilken den försäkrade

fyller 65 år.

5 §

För den som är sjukpenningför-

säkrad enligt 3 kap. lagen

(1962:381) om allmän försäkring

utgörs livränteunderlaget av hans

sjukpenninggrundande inkomst

enligt 3 kap. 2 § nämnda lag vid

den tidpunkt från vilken livräntan

skall utges eller den inkomst som

då skulle ha utgjort hans sjukpen-

ninggrundande inkomst, om för-

säkringskassan hade känt till samt-

liga förhållanden.

Vid tillämpningen av första

stycket gäller följande avvikelser

från bestämmelserna i 3 kap. 2 §

lagen om allmän försäkring. Vid

beräkningen skall också andra

skattepliktiga förmåner än pengar

beaktas. Med inkomst av anställ-

ning likställs kostnadsersättning

som inte enligt 8 kap. 19 eller 20

§ skattebetalningslagen

(1997:483) undantas vid

beräkning av skatteavdrag.

Semesterlön och semester-

ersättning skall medräknas utan

den begränsning som anges i

3 kap. 2 § tredje stycket lagen om

allmän försäkring. Inkomst i form

av skattepliktiga förmåner skall

värderas på det sätt som är före-

skrivet för beräkning av pensions-

grundande inkomst enligt lagen

om allmän försäkring.

För den som är sjukpenningför-

säkrad enligt 3 kap. lagen

(1962:381) om allmän försäkring

utgörs livränteunderlaget av hans

eller hennes sjukpenninggrundan-

de inkomst enligt 3 kap. 2 §

nämnda lag vid den tidpunkt från

vilken livräntan skall utges eller

den inkomst som då skulle ha ut-

gjort hans eller hennes sjukpen-

ninggrundande inkomst, om för-

säkringskassan hade känt till

samtliga förhållanden.

Vid tillämpningen av första

stycket gäller följande avvikelser

från bestämmelserna i 3 kap. 2 §

lagen om allmän försäkring. Vid

beräkningen skall också andra

skattepliktiga förmåner än pengar

beaktas. Med inkomst av anställ-

ning likställs kostnadsersättning

som inte enligt 8 kap. 19 eller 20

§ skattebetalningslagen

(1997:483) undantas vid

beräkning av skatteavdrag.

Semesterlön och semester-

ersättning skall medräknas utan

den begränsning som anges i

3 kap. 2 § tredje stycket lagen om

allmän försäkring. Inkomst i form

av skattepliktiga förmåner skall

värderas på det sätt som är före-

skrivet för beräkning av pensions-

grundande inkomst enligt lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

6 kap.

1 §

Är någon som har rätt till livränta enligt 4 eller 5 kap. samtidigt be-

rättigad till folkpension eller tilläggspension i form av förtidspension

eller efterlevandepension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

med anledning av den inkomstförlust som har föranlett livräntan, utgår

livräntan endast i den mån den överstiger pensionen.

Har delpension utgått till någon som tillerkänns livränta enligt 4 kap.

och avser livräntan samma inkomstförlust som delpensionen, får livränta

för förfluten tid utges endast i den mån den överstiger den delpension

som utgått för samma tid.

Första stycket gäller även i fråga om pension som enligt utländskt

system för social trygghet utgår med anledning av arbetsskadan.

Om bestämmelserna i 11 kap.

6 § första stycket lagen om allmän

försäkring om tillgodoräknande

av pensionspoäng vid underlåten

eller bristande avgiftsbetalning har

tillämpats för år efter det då ar-

betsskadan har inträffat, skall vid

tillämpning av denna paragraf och

4 kap. 4 § hänsyn tas till den till-

läggspension som skulle ha ut-

givits om full avgift hade erlagts.

Om bestämmelserna i 11 kap.

6 § första stycket lagen om allmän

försäkring i detta lagrums

lydelse före den 1 januari 1999

eller 4 kap. 8 § andra stycket

lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

om beräkning av pensionspoäng

vid underlåten eller bristande av-

giftsbetalning har tillämpats för år

efter det då arbetsskadan har in-

träffat, skall vid tillämpning av

denna paragraf hänsyn tas till den

tilläggspension som skulle ha ut-

givits om full avgift hade erlagts.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Äldre bestämmelser i

4 kap. 4 § gäller fortfarande för personer som är födda 1937 eller

tidigare.

2. 5 Förslag till lag om ändring i lagen

(1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 och 2 §§, 2 kap. 1 och 3 5 §§, 3

kap. 1 och 3 5 a §§ samt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om

socialavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

1 §

I denna lag ges bestämmelser

om avgifter för finansiering av den

allmänna försäkringen och vissa

andra sociala ändamål.

I denna lag ges bestämmelser

om avgifter för finansiering av den

allmänna försäkringen,

ålderspensioneringen och vissa

andra sociala ändamål.

Att denna lag tillämpas även i fråga om särskild löneskatt på vissa för-

värvsinkomster framgår av lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift.

Om nedsättning av socialavgifter som regionalpolitiskt stöd finns sär-

skilda bestämmelser. Föreskrifter om avdrag vid beräkning av arbets-

givaravgifter finns i lagen (1995:287) om anställningsstöd och i lagen

(1995:411) om tillfällig avvikelse från lagen (1981:691) om socialav-

gifter.

2 §

Avgifterna utgörs av arbets-

givaravgifter och egenavgifter.

Arbetsgivaravgifter skall betalas

av den som är arbetsgivare och

egenavgifter av den som är

försäkrad enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring och har

inkomst av annat förvärvsarbete

som avses i 3 kap. 2 eller 2 a §

eller 11 kap. 3 § nämnda lag.

Med inkomst av annat

förvärvsarbete enligt 3 kap. 2 §

och 2 a § lagen om allmän för-

säkring skall även likställas in-

komst för eget arbete i form av

andra skattepliktiga förmåner än

pengar.

Vid tillämpning av denna lag

skall, även om ett anställningsför-

hållande inte föreligger, den som

har utgett sådan ersättning som

enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket eller 11 kap. 2 §

första stycket m, andra stycket

och femte stycket lagen om allmän

försäkring är att hänföra till

inkomst av anställning anses som

arbetsgivare. Med inkomst av

anställning enligt 3 kap. 2 § lagen

om allmän försäkring skall i denna

lag likställas inkomst i form av

andra skattepliktiga förmåner än

pengar samt kostnadsersättning

som inte enligt 8 kap. 19 eller 20

§ skattebetalningslagen

(1997:483) undantas vid

beräkning av skatteavdrag. I fråga

om skattepliktig intäkt av tjänst

enligt kommunalskattelagen

(1928:370) i form av rabatt,

bonus eller annan förmån som ges

ut på grund av kundtrohet eller

liknande, skall den som slutligt

har stått för de kostnader som

ligger till grund för förmånen, an-

ses som arbetsgivare, om denne är

någon annan än den som är skatt-

skyldig för förmånen.

Avgifterna utgörs av arbets-

givaravgifter och egenavgifter.

Arbetsgivaravgifter skall betalas

av den som är arbetsgivare. Egen-

avgifter skall betalas av den som

är försäkrad enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring

eller, enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

och som har inkomst av annat för-

värvsarbete som avses i 3 kap. 2

eller 2 a § lagen om allmän

försäkring eller 2 kap. lagen om

inkomstgrundad ålderspension.

Med inkomst av annat

förvärvsarbete enligt 3 kap. 2 och

2 a §§ lagen om allmän försäkring

skall även likställas inkomst för

eget arbete i form av andra

skattepliktiga förmåner än pengar.

Vid tillämpning av denna lag

skall, även om ett anställningsför-

hållande inte föreligger, den som

har utgett sådan ersättning som

enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket lagen om allmän

försäkring eller enligt

bestämmelserna i 2 kap. 10 §

första stycket, 11 eller 12 §

lagen om inkomstgrundad

ålderspension är att hänföra till

inkomst av anställning anses som

arbetsgivare. Med inkomst av

anställning enligt 3 kap. 2 § lagen

om allmän försäkring skall i denna

lag likställas inkomst i form av

andra skattepliktiga förmåner än

pengar samt kostnadsersättning

som inte enligt 8 kap. 19 eller 20

§ skattebetalningslagen

(1997:483) undantas vid

beräkning av skatteavdrag. I fråga

om skattepliktig intäkt av tjänst

enligt kommunalskattelagen

(1928:370) i form av rabatt,

bonus eller annan förmån som ges

ut på grund av kundtrohet eller

liknande, skall den som slutligt

har stått för de kostnader som

ligger till grund för förmånen,

anses som arbetsgivare, om denne

är någon annan än den som är

skattskyldig för förmånen.

2 kap.

1 §

En arbetsgivare skall på det avgiftsunderlag som anges i 3 5 §§ för

varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med 7,93 procent,

2. folkpensionsavgift med 6,83 procent,

3. tilläggspensionsavgift med

6,40 procent,

3. ålderspensionssavgift med

X,XX procent,

4. delpensionsavgift med 0,20 procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 5,42 procent,

7. arbetarskyddsavgift med 0,17 procent,

8. lönegarantiavgift med 0,25 procent.

Arbetsgivare som avses i 1 kap.

2 § andra stycket skall dock be-

träffande ersättning som avses i

11 kap. 2 § första stycket m och

femte stycket lagen (1962:381)

om allmän försäkring betala

endast tilläggspensionsavgift.

Arbetsgivare som avses i 1 kap.

2 § andra stycket skall dock be-

träffande ersättning som avses i

2 kap. 11 eller 12 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension betala endast

ålderspensionsavgift.

3 §

Underlag för beräkning av av-

gifterna är summan av vad arbets-

givaren under året har utgett som

lön i pengar eller annan ersättning

för utfört arbete eller eljest med

anledning av tjänsten, dock inte

pension, eller andra skattepliktiga

förmåner eller, i fall som avses i

3 kap. 2 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

annan ersättning för utfört

arbete. Bidrag som avses i 11

kap. 2 § första stycket m) lagen

om allmän försäkring likställs

med lön. Vidare likställs med lön

garantibelopp enligt

lönegarantilagen (1992:497).

Med lön likställs även

kostnadsersättning som inte enligt

8 kap. 19 eller 20 § skattebetal-

ningslagen (1997:483) undantas

vid beräkning av skatteavdrag.

Med lön likställs också ersätt-

ning som en arbetsgivare utger till

en allmän försäkringskassa som

följd av bestämmelsen i 24 §

första stycket lagen (1991:1047)

om sjuklön.

Ersättning som avses i andra

stycket skall anses som ersättning

till arbetstagare vid tillämpning av

4 och 5 §§.

Underlag för beräkning av av-

gifterna är summan av vad arbets-

givaren under året har utgett som

lön i pengar eller annan ersättning

för utfört arbete eller eljest med

anledning av tjänsten, dock inte

pension, eller andra skattepliktiga

förmåner. I underlaget skall även

ingå sådan annan ersättning för

utfört arbete som avses i 3 kap. 2

§ andra stycket lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

Med lön likställs

1. garantibelopp enligt löne-

garantilagen (1992:497),

2. kostnadsersättning som inte

enligt 8 kap. 19 eller 20 § skatte-

betalningslagen (1997:483)

undantas vid beräkning av

skatteavdrag,

3. ersättning som en

arbetsgivare utger till en allmän

försäkringskassa som följd av

bestämmelsen i 24 § första

stycket lagen (1991:1047) om

sjuklön.

Ersättning som avses i andra

stycket 3 skall anses som ersätt-

ning till arbetstagare vid tillämp-

ning av 4 och 5 §§.

4 §

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte

uppgått till 1 000 kronor,

2. ersättning till arbetstagare

som vid årets ingång fyllt 65 år,

3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av

barn eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen mot-

svarar sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister

m.fl.,

5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som

utförts i hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte

får göras vid inkomsttaxeringen,

6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som ar-

betstagare haft att täcka med ersättningen,

8. ersättning för arbete som har

utförts utomlands, till den del

denna inte räknas som lön enligt

11 kap. 2 § första stycket lagen

om allmän försäkring,

8. ersättning för arbete som har

utförts utomlands, till den del

denna inte räknas som lön enligt

2 kap. 3 § första stycket eller

pensionsgrundande inkomst

enligt 2 kap. 16 § andra stycket

lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension,

9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i

skiljeförfarandet är av utländsk nationalitet,

10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen

(1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i

Sverige inte utgör skattepliktig intäkt,

11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän försäkring,

12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunal-

skattelagen (1928:370),

13. sådan ersättning som enligt

1 § första stycket 2 6 lagen

(1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme

idrottsutövare från en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom.

lagen (1947:576) om statlig in-

komstskatt och som har till huvud-

sakligt syfte att främja idrottslig

verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte uppgått

till ett halvt basbelopp enligt

lagen om allmän försäkring,

13. sådan ersättning som enligt

1 § första stycket 1 5 lagen

(1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme

idrottsutövare från en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom.

lagen (1947:576) om statlig in-

komstskatt och som har till huvud-

sakligt syfte att främja idrottslig

verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte uppgått

till ett halvt prisbasbelopp enligt

lagen om allmän försäkring,

15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en vinstan-

delsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens

räkning,

16. sådan ersättning från en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk

person med motsvarande ändamål från vilken enligt de fyra sista

meningarna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring skall

bortses vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst,

17. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni

1993 om ersättningen avser tid därefter och utgår på grund av

ansvarighetsförsäkring vilken åtnjuts enligt grunder som fastställts i

kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer,

18. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992

om skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av juni

1993 och ersättningen utgår på grund av sådan ansvarighetsförsäkring

som anges i 17,

19. ersättning enligt 11 kap. 2 §

första stycket a l, n, p och r

lagen om allmän försäkring.

19. ersättning enligt 2 kap. 5 §

lagen om inkomstgrundad

ålderspension.

Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna

kan beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning

från arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får fastställa schablon för beräkning av

arbetstagares kostnader i viss verksamhet. Schablonen skall avse

bestämda yrkesgrupper och grundas på de genomsnittliga kostnaderna

inom respektive grupp.

Bestämmelserna i första stycket

17 och 18 gäller endast ersättning

som inte avser de första 180

dagarna efter skadetillfället och

som för en och samme

arbetstagare beräknas på lönedelar

som inte överstiger sju och en

halv gånger basbeloppet enligt

lagen om allmän försäkring.

Bestämmelserna i första stycket

17 och 18 gäller endast ersättning

som inte avser de första 180

dagarna efter skadetillfället och

som för en och samme

arbetstagare beräknas på lönedelar

som inte överstiger sju och en

halv gånger prisbasbeloppet

enligt lagen om allmän försäkring.

I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag

skall föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 § kommunal-

skattelagen (1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

5 §

Vid bestämmande av underlaget

för beräkning av tilläggspen-

sionsavgift skall bortses från er-

sättningar som inte räknas som

inkomst av anställning enligt 11

kap. 2 § tredje eller fjärde

stycket lagen (1962:381) om

allmän försäkring. Vidare skall

bortses från ersättningar till

arbetstagare som inte är svenska

medborgare och som inte heller är

bosatta här, då ersättningarna

avser arbete utom riket.

Vid bestämmande av underlaget

för beräkning av annan avgift än

tilläggspensionsavgift skall

bortses från ersättningar till

arbetstagare som inte varit

försäkrade enligt lagen

(1976:380) om arbets-

skadeförsäkring. I fråga om

arbete som har utförts för

annans räkning utan att

anställning förelegat skall vid

beräkningen bortses från er-

sättningar till personer som

varit bosatta utomlands och

utfört arbetet utom riket.

Vid bestämmande av underlaget

för beräkning av ålderspensions-

avgift skall även medräknas er-

sättningar som utgör inkomst av

anställning enligt 2 kap. 10 §

första stycket, 11 § första stycket

eller 12 § första stycket lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension. Ersättningar för

arbete utanför Sverige till

arbetstagare som inte är svenska

medborgare och som inte heller är

bosatta här, skall inte medräknas.

Vid bestämmande av underlaget

för beräkning av annan avgift än

ålderspensionsavgift skall

bortses från ersättningar till

arbetstagare som vid årets

ingång fyllt 65 år. Vidare skall

bortses från ersättningar till

arbetstagare som inte varit

försäkrade enligt lagen

(1976:380) om

arbetsskadeförsäkring.

3 kap.

1 §

En försäkrad som avses i 1 kap. 2 § skall på det avgiftsunderlag som

anges i 3 5 §§ för varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med 8,66 procent,

2. folkpensionsavgift med 6,83 procent,

3. tilläggspensionsavgift med

6,40 procent,

3. ålderspensionsavgift med

8,47 procent,

4. delpensionsavgift med 0,20 procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 3,30 procent.

3 §

Egenavgifter beräknas inte för

år efter det då den försäkrade fyllt

65 år.

Andra avgifter än tilläggspen-

sionsavgift betalas inte av den

som vid utgången av inkomståret

inte var inskriven hos allmän

försäkringskassa, utom för det fall

att detta berott på att den

försäkrade inte uppnått den ålder

som enligt 1 kap. 4 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring

krävs för inskrivning hos allmän

försäkringskassa. Sådana avgifter

betalas inte heller av den som för

någon del av samma år uppburit

hel förtidspension enligt lagen om

allmän försäkring eller för hela

året uppburit hel ålderspension

enligt nämnda lag.

Egenavgifter i annan form än

ålderspensionsavgift beräknas

inte för år efter det då den

försäkrade fyllt 65 år.

Andra avgifter än ålderspen-

sionsavgift betalas inte av den

som vid utgången av inkomståret

inte var inskriven hos allmän

försäkringskassa, utom för det fall

att detta berott på att den

försäkrade inte uppnått den ålder

som enligt 1 kap. 4 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring

krävs för inskrivning hos allmän

försäkringskassa. Sådana avgifter

betalas inte heller av den som för

någon del av samma år uppburit

hel förtidspension enligt lagen om

allmän försäkring eller för hela

året uppburit hel ålderspension

enligt nämnda lag.

Tilläggspensionsavgift betalas

inte för det år då den försäkrade

avlidit. Sådan avgift betalas inte

heller då den försäkrade för

hela året uppburit hel

ålderspension enligt lagen om

allmän försäkring.

Ålderspensionsavgift betalas

inte för det år då den försäkrade

avlidit.

Avgift betalas inte då avgiftsunderlaget understiger 1 000 kronor.

4 §

Grunden för beräkning av avgift enligt 1 § 1, 5 och 6 utgörs av

inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 eller 2 a § lagen

(1962:381) om allmän försäkring. Med inkomst av annat förvärvsarbete

enligt 3 kap. 2 § och 2a § lagen om allmän försäkring skall även

likställas andra skattepliktiga förmåner än pengar.

Grunden för beräkning av avgift

enligt 1 § 2 4 utgörs av inkomst

av annat förvärvsarbete som avses

i 11 kap. 3 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

Grunden för beräkning av avgift

enligt 1 § 2 4 utgörs av inkomst

av annat förvärvsarbete som avses

i 2 kap. 6 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

5 §

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från ersättning för

arbete för någon annans räkning, om ersättningen från denne under året

inte uppgått till 1 000 kronor. Vad nu sagts gäller dock inte om ersätt-

ningen utgör inkomst av näringsverksamhet.

Vid bestämmande av avgifts-

underlaget skall vidare bortses

från inkomst som avses i 11 kap.

3 § första stycket d) lagen om

allmän försäkring.

Vid beräkningen av inkomst av

annat förvärvsarbete gäller i till-

lämpliga delar bestämmelserna i

11 kap. 4 § lagen om allmän för-

säkring.

Vid bestämmande av avgifts-

underlaget skall vidare bortses

från inkomst som avses i 2 kap. 6

§ första stycket 5 lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

Vid beräkningen av inkomst av

annat förvärvsarbete gäller i till-

lämpliga delar bestämmelserna i

2, 13 och 15 kap. lagen om in-

komstgrundad ålderspension.

5 a §

Vid beräkning av egenavgifter får avdrag göras med 5 procent av av-

giftsunderlaget beräknat enligt 4 § första stycket, dock högst med

9 000 kronor per år. Om den försäkrade under året även betalat ut lön

eller annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag

från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, får dock avdrag från

egenavgifterna medges högst med ett så stort belopp att det

sammanlagda avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna inte

överstiger 42 600 kronor per år.

Om den försäkrade är delägare i ett handelsbolag får det sammanlagda

avdraget från de egenavgifter som är hänförliga till handelsbolagets in-

komster för samtliga delägare i handelsbolaget inte överstiga

42 600 kronor per år. Avdraget fördelas mellan delägarna i proportion

till hur den skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget fördelas mellan

dem. Kan en eller flera av delägarna helt eller delvis inte utnyttja

avdraget får resterande avdrag fördelas mellan övriga delägare på

motsvarande sätt. Om handelsbolaget under året även betalat ut lön eller

annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag från

arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, skall delägarna medges avdrag

från egenavgifterna högst med så stort belopp att delägarnas

sammanlagda avdrag från de egenavgifter som är hänförliga till

inkomsten från handelsbolaget och handelsbolagets avdrag från

arbetsgivaravgifterna inte överstiger 42 600 kronor per år.

Avdrag enligt första stycket

skall i angiven ordning avse ar-

betsmarknadsavgiften, sjukförsäk-

ringsavgiften, arbetsskadeavgiften,

folkpensionsavgiften, delpen-

sionsavgiften och tilläggspen-

sionsavgiften.

Avdrag enligt första stycket

skall i angiven ordning avse ar-

betsmarknadsavgiften, sjukförsäk

ringsavgiften, arbetsskadeav-

giften, folkpensionsavgiften, del-

pensionsavgiften och ålderspen-

sionsavgiften.

4 kap.

3 §

Av influtna tilläggspensionsav-

gifter förs 7 procent till staten

och 22,4 procent placeras på

konto hos Riksgäldskontoret.

Återstoden förs till en fond,

benämnd Allmänna

pensionsfonden med vars till-

gångar kostnaderna för försäk-

ringen för tilläggspension enligt

lagen (1962:381) om allmän för-

säkring skall täckas. Fonden för-

valtas enligt grunder som riks-

dagen fastställer särskilt.

Fördelningen av influtna

ålderspensionsavgifter skall

göras enligt följande. Den andel

som beräknas utgöra avgifter

för inkomster som överstiger

X,XX förhöjda prisbasbelopp

enligt 1 kap. 6 § lagen om

allmän försäkring förs till staten.

Den andel som beräknas

motsvara pensionsrätt för

premiepension för samma år

förs till Riksgäldskontoret för

tillfällig förvaltning. Återstoden

förs till Allmänna

pensionsfonden med vars

tillgångar kostnaderna för

försäkringen för inkomstpension

och tilläggspension enligt lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension och till-

läggspension i form av ålders-

pension enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring skall täckas.

Regeringen skall för varje år

fastställa de andelar som anges i

första stycket efter förslag från

Riksförsäkringsverket.

Skillnaden mellan beräknade

belopp och de belopp som

slutligt framräknas för det

aktuella året skall regleras vid

en kommande överföring.

Medel som regleras gentemot

staten skall beräknas med sådan

ränta som anges i 19 kap. 3 §

skattebetalningslagen

(1997:483) och medel som

regleras gentemot

Riksgäldskontoret med sådan

avkastning som anges i 8 kap. 1

§ första stycket.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. De nya bestämmelserna i 2 kap. 4 och 5 §§ tillämpas i fråga om av-

giftspliktig ersättning som betalas ut från och med den 1 januari 1999.

3. De nya bestämmelserna i 3 kap. 3 § tillämpas på inkomster som

uppbärs från och med den 1 januari 1999. Omfattar beskattningsåret tid

såväl före som efter utgången av år 1998 skall, om den försäkrade inte

visar annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till

tiden efter utgången av år 1998 som svarar mot förhållandet mellan den

del av beskattningsåret som infaller under denna tid och hela beskatt-

ningsåret.

4. Äldre bestämmelser i 2 kap. 4 § första stycket 2, och 5 § andra

stycket och i 3 kap. 3 § första stycket gäller fortfarande för personer

som är födda 1937 eller tidigare.

5. Under år 1999 skall influtna ålderspensionsavgifter enligt 4 kap. 3

§ fördelas på så sätt att Y,YY procent förs till staten och XX,X procent

placeras på konto hos Riksgäldskontoret, återstoden förs till Allmänna

pensionsfonden.

6. Riksförsäkringsverket skall för åren 1995-1997 beräkna

framkomna skillnader mellan gjorda överföringar och ett belopp som

motsvarar summan av fastställda pensionsrätter för premiepension för

dessa år. Reglering av framkomna skillnader skall göras senast i april

1999. Sådan reglering avseende år 1998 skall göras senast i april 2000.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen

(1994:1744) om allmän pensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 2 4 §§ lagen (1994:1744) om allmän pen-

sionsavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Den som uppbär sådan inkomst

som avses i 3 § skall på avgifts-

underlaget för varje år betala all-

män pensionsavgift med 6,95 pro-

cent.

Avgiften avrundas till närmast

hela hundratal kronor. Avgift

som slutar på 50 kronor

avrundas till närmast lägre

hundratal kronor.

Den som uppbär sådan inkomst

som avses i 3 § skall på avgifts-

underlaget för varje år betala all-

män pensionsavgift med 8,47 pro-

cent.

3 §

Avgiften beräknas på sådan in-

komst av anställning som avses i

11 kap. 2 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring och sådan in-

komst av annat förvärvsarbete som

avses i 11 kap. 3 § nämnda lag om

den enskilde är skattskyldig för

inkomsten enligt kommunal-

skattelagen (1928:370). Inkomst

av anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete skall därvid

var för sig avrundas till närmast

lägre hundratal kronor.

Vid beräkning av inkomst av an-

ställning skall avdrag göras för

kostnader som arbetstagaren haft

att bestrida i innehavd anställ-

ning, i den mån kostnaderna,

minskade med erhållen kostnads-

ersättning, överstiger ettusen

kronor.

Avgiften beräknas på summan

av inkomsterna till den del sum-

man inte överstiger sju och en

halv gånger det förhöjda

basbeloppet som anges i 1 kap. 6

§ lagen om allmän försäkring.

Avgiften beräknas dels på sådan

inkomst av anställning som avses i

2 kap. lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension,

dels på sådan inkomst av annat

förvärvsarbete som avses i 2 kap.

nämnda lag om den enskilde är

skattskyldig för inkomsten enligt

kommunalskattelagen

(1928:370). Inkomst av anställ-

ning och inkomst av annat för-

värvsarbete skall därvid var för sig

avrundas till närmast lägre

hundratal kronor.

Vid beräkning av inkomst av an-

ställning skall avdrag göras för

kostnader som arbetstagaren haft

för att förvärva inkomsterna i

den utsträckning kostnaderna,

minskade med erhållen kostnads-

ersättning, överstiger ettusen

kronor.

Vid beräkning av avgiften

bortses från inkomst av

anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete till den del

summan av inkomsterna

överstiger 8,19 gånger det

förhöjda prisbasbeloppet som

anges i 1 kap. 6 § lagen om allmän

försäkring. Därvid skall i första

hand bortses från inkomst av

annat förvärvsarbete.

Avgiften avrundas till närmast

hela hundratal kronor. Avgift

som slutar på 50 kronor

avrundas till närmast lägre

hundratal kronor.

4 §

Avgift skall inte betalas av den

som vid årets ingång har fyllt 65

år.

Avgift skall inte heller betalas

av den som har sådana inkomster

som avses i 3 §, om inkomsterna

understiger 24 procent av det vid

årets ingång gällande basbeloppet

enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

Avgift skall inte betalas av den

som har sådana inkomster som av-

ses i 3 §, om inkomsterna under-

stiger 24 procent av det för året

gällande prisbasbeloppet enligt

lagen (1962:381) om allmän

försäkring.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999 och tillämpas första

gången vid 2000 års taxering.

2. De nya bestämmelserna tillämpas på avgiftspliktig inkomst som

uppbärs från och med den 1 januari 1999.

3. Den äldre bestämmelsen i 4 § första stycket gäller fortfarande för

avgiftspliktiga som är födda år 1937 eller tidigare.

4. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av år

1998 skall, om den skattskyldige inte visar annat, så stor del av beskatt-

ningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år 1998

som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som in-

faller under denna tid och hela beskattningsåret.

2.7 Förslag till lag om ändring i

skattebetalningslagen (1997:483)

Härigenom föreskrivs att 16 kap. 12 §, 22 kap. 1 och 12 §§ samt

rubriken närmast före 16 kap. 12 § skattebetalningslagen (1997:483)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 kap.

Tilläggspensionsavgift

Ålderspensionsavgift och

allmän pensionsavgift

12 §

Vid tillgodoräkning av pen-

sionspoäng enligt 11 kap. 6 §

lagen (1962:381) om allmän för-

säkring skall beräkningen av hur

stor del av tilläggspensionsav-

giften som den skattskyldige har

betalat göras enligt följande.

Om betald preliminär skatt är

minst lika stor som den slutliga

skatten anses hela avgiften vara

betald. Om betald preliminär skatt

understiger den slutliga skatten

anses så stor del av det betalda

beloppet avse avgift som motsva-

rar hela avgiftens andel av den

slutliga skatten. Samtliga betal-

ningar som görs under

inkomståret och fram till

tidpunkten för debitering av slutlig

skatt enligt det grundläggande

beslutet om sådan skatt skall

beaktas.

Belopp som betalas efter den

debitering som avses i andra

stycket men före utgången av juni

månad året efter taxeringsåret an-

ses som betalning av obetald

avgift till samma kvotdel som

obetald avgift utgör av den

skattskyldiges sammanlagda skuld

vid den tidpunkt då betalningen

görs. Detsamma gäller om

avgiften debiterats på ett annat

sätt än genom ett grundläggande

beslut om slutlig skatt i fråga om

belopp som betalas före utgången

av fjärde månaden efter den månad

då skatten debiterades.

Om avgiften för visst inkomstår

sätts ned anses det belopp som har

betalats ändå vara det som räknats

fram enligt andra och tredje

styckena.

Avgift som inte har betalats en-

ligt tredje stycket tas inte ut.

Vid beräkning av pensionsrätt

och pensionspoäng enligt 4 kap.

lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension skall be-

räkningen av hur stor del av

ålderspensionsavgiften och den

allmänna pensionsavgiften som

den skattskyldige har betalat göras

enligt följande.

Om betald preliminär skatt är

minst lika stor som den slutliga

skatten anses avgifterna vara helt

betalda. Om betald preliminär

skatt understiger den slutliga

skatten anses så stor del av det

betalda beloppet avse avgifter

som motsvarar avgifternas andel

av den slutliga skatten. Samtliga

betalningar som görs under

inkomståret och fram till

tidpunkten för debitering av slutlig

skatt enligt det grundläggande

beslutet om sådan skatt skall

beaktas.

Belopp som betalas efter den

debitering som avses i andra

stycket men före utgången av juni

månad året efter taxeringsåret an-

ses som betalning av obetalda av-

gifter till samma kvotdel som de

obetalda avgifterna utgör av den

skattskyldiges sammanlagda skuld

vid den tidpunkt då betalningen

görs. Detsamma gäller om av-

gifterna debiterats på ett annat

sätt än genom ett grundläggande

beslut om slutlig skatt i fråga om

belopp som betalas före utgången

av fjärde månaden efter den månad

då skatten debiterades.

Om avgifterna för visst in-

komstår sätts ned anses det belopp

som har betalats ändå vara det som

räknats fram enligt andra och

tredje styckena.

Avgifter som inte har betalats

enligt tredje stycket tas inte ut.

22 kap.

1 §

Beslut av skattemyndigheten

eller Riksskatteverket får, utom i

de fall som avses i 2 §, överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol av

den skattskyldige. Beslut som

myndighet fattat enligt 13 kap. 1 §

överklagas hos regeringen. Skatte-

myndighetens beslut får över-

klagas också av Riksskatteverket.

Vid överklagande av beslut om

avgiftsunderlag för egenavgifter

gäller 11 13 §§ lagen

(1959:551) om beräkning av

pensionsgrundande inkomst

enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

Beslut av skattemyndigheten

eller Riksskatteverket får, utom i

de fall som avses i 2 §, överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol av

den skattskyldige. Beslut som

myndighet fattat enligt 13 kap. 1 §

överklagas hos regeringen. Skatte-

myndighetens beslut får, utom i

de fall som avses i andra stycket,

överklagas också av Riksskatte-

verket.

Skattemyndighetens beslut om

avgiftsunderlag för egenavgifter

får överklagas också av Riksför-

säkringsverket. Vad som sägs i

denna lag om överklagande av

Riksskatteverket skall då i stället

gälla Riksförsäkringsverket. Vid

sådant överklagande gäller

dessutom 13 kap. 22 § första och

tredje styckena lagen (1998:000)

om inkomstgrundad

ålderspension.

12 §

I fråga om överklagande av läns-

rättens eller kammarrättens beslut

om avgiftsunderlag för egenav-

gifter gäller 12 och 13 §§ lagen

(1959:551) om beräkning av

pensionsgrundande inkomst

enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

I fråga om överklagande av läns-

rättens eller kammarrättens beslut

om avgiftsunderlag för egenav-

gifter gäller 13 kap. 22 § andra

och tredje styckena lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderpension.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.8 Förslag till lag om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att 46 § 1 mom., 48 § 2 mom., punkt 19 av an-

visningarna till 23 §, punkt 7 av anvisningarna till 33 § och punkt 6 av

anvisningarna till 46 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

46 §

1 mom . Avdrag får efter

yrkande av den skattskyldige och

med de begränsningar som anges i

andra fjärde styckena, göras för

underskott av förvärvskälla som är

hänförlig till aktiv näringsverk-

samhet enligt 11 kap. 3 § lagen

(1962:381) om allmän

försäkring.

1 mom1. Avdrag får efter

yrkande av den skattskyldige och

med de begränsningar som anges i

andra fjärde styckena, göras för

underskott av förvärvskälla som är

hänförlig till aktiv näringsverk-

samhet enligt 2 kap. 6 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

Avdrag får göras med högst 100 000 kronor för underskott avseende

det beskattningsår då den skattskyldige började bedriva förvärvskällan

(startåret) och för vart och ett av de fyra närmast följande beskatt-

ningsåren. För underskott som ett visst år överstiger 100 000 kr medges

inte avdrag enligt denna lag. Om förvärvskällan övergått till den skatt-

skyldige från någon sådan närstående som avses i punkt 14 av anvis-

ningarna till 32 §, får avdrag göras endast om den närstående hade varit

berättigad till avdrag om han fortsatt att driva verksamheten. Sistnämnda

begränsning gäller dock inte om övergången skett genom köp, byte eller

därmed jämförligt förvärv från förälder eller far- eller morförälder.

Avdrag medges inte

1. skattskyldig som någon gång under de fem beskattningsår som när-

mast föregått startåret direkt eller indirekt bedrivit likartad verksamhet,

2. för underskott som belöper på kommanditdelägare eller sådan del-

ägare i handelsbolag som i förhållande till övriga delägare i bolaget för-

behållit sig ett begränsat ansvar för bolagets förbindelser i vidare mån än

vad som anges i 18 § tredje stycket eller

3. i den mån avdrag för underskottet medgetts enligt 3 § 13 mom., 25

§ 10 mom. eller 26 § 9 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

eller

4. för underskott i förvärvskälla i vilken ingår fastighet som på ägarens

begäran räknas som näringsfastighet enligt 5 § sjunde stycket.

I fråga om förvärvskälla som uteslutande eller så gott som uteslutande

avser litterär, konstnärlig eller därmed jämförlig verksamhet får avdrag

göras utan beloppsbegränsning och även efter den i andra stycket angivna

tiden. Härvid gäller följande. Avdrag får med iakttagande av föreskrifter-

na i tredje stycket 2 och 3 göras i den mån underskottet överstiger

avdrag för underskott från närmast föregående beskattningsår. Ett villkor

för avdrag är dock att den skattskyldige under den period som omfattas

av beskattningsåret och de tre närmast föregående beskattningsåren

redovisat intäkter från verksamheten av någon betydenhet. Härvid

beaktas även intäkter som hänförs till inkomstslaget tjänst.

48 §

2 mom . Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt här i riket under

hela beskattningsåret, har rätt till kommunalt grundavdrag enligt

följande.

Grundavdraget uppgår till 0,24 bas-

belopp för taxerad inkomst som

inte överstiger 1,86 basbelopp.

För taxerad inkomst som

överstiger 1,86 men inte 3,04

basbelopp uppgår grundavdraget

till 0,24 basbelopp ökat med 25

procent av det belopp varmed den

taxerade inkomsten överstiger

1,86 men inte 2,89 basbelopp.

För taxerad inkomst som

överstiger 3,04 basbelopp uppgår

grundavdraget till det belopp som

enligt föregående mening utgår

vid en taxerad inkomst på 3,04

basbelopp minskat med 10

procent av det belopp varmed den

taxerade inkomsten överstiger

3,04 basbelopp, dock lägst till

0,24 basbelopp.

Med basbelopp avses basbe-

loppet enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring för året före

taxeringsåret.

Grundavdraget får inte överstiga

den skattskyldiges inkomst av

näringsverksamhet som utgör

aktiv näringsverksamhet enligt

11 kap. 3 § lagen om allmän

försäkring och tjänst minskad

med avdrag som avses i 46 §. I

inkomst av tjänst inräknas därvid

inte intäkt som avses i 32 § 1

mom. första stycket h och i. Som

avdrag enligt 46 § räknas därvid

inte avdrag som på grund av

dispens enligt punkt 6 fjärde

stycket av anvisningarna till 46 §

grundas på inkomst av passiv

näringsverksamhet eller intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h.

Grundavdraget uppgår till 0,24 pris-

basbelopp för taxerad inkomst som

inte överstiger 1,86 prisbasbe-

lopp. För taxerad inkomst som

överstiger 1,86 men inte 3,04

prisbasbelopp uppgår grundav-

draget till 0,24 prisbasbelopp

ökat med 25 procent av det belopp

varmed den taxerade inkomsten

överstiger 1,86 men inte 2,89

prisbasbelopp. För taxerad

inkomst som överstiger 3,04

prisbasbelopp uppgår

grundavdraget till det belopp som

enligt föregående mening utgår

vid en taxerad inkomst på 3,04

prisbasbelopp minskat med 10

procent av det belopp varmed den

taxerade inkomsten överstiger

3,04 prisbasbelopp, dock lägst

till 0,24 basbelopp.

Med prisbasbelopp avses pris-

basbeloppet enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring

för året före taxeringsåret.

Grundavdraget får inte överstiga

den skattskyldiges inkomst av

näringsverksamhet som utgör

aktiv näringsverksamhet enligt

2 kap. 6 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

och tjänst minskad med avdrag

som avses i 46 §. I inkomst av

tjänst inräknas därvid inte intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h och i. Som avdrag enligt

46 § räknas därvid inte avdrag som

på grund av dispens enligt punkt 6

fjärde stycket av anvisningarna till

46 § grundas på inkomst av passiv

näringsverksamhet eller intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h.

Grundavdraget avrundas nedåt till helt hundratal kronor.

till 23 §

19. Avdrag medges för påförda egenavgifter enligt lagen (1981:691)

om socialavgifter i den mån avgifterna hänför sig till näringsverksamhet.

Fysisk person får dessutom avdrag för belopp som har avsatts för att

täcka på beskattningsåret belöpande egenavgifter avseende näringsverk-

samhet här i riket. Den som enligt bokföringslagen (1976:125) eller

jordbruksbokföringslagen (1979:141) är skyldig att upprätta årsbokslut

skall ha satt av ett mot avdraget svarande belopp i räkenskaperna för

beskattningsåret. Medgivet avdrag skall återföras till beskattning

nästföljande beskattningsår.

Avdrag enligt andra stycket beräknas på ett underlag som motsvarar

den skattskyldiges inkomst av förvärvskällan, beräknad enligt lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt, före avdraget, minskad med

1) sjukpenning eller annan ersättning som avses i punkt 11 av anvis-

ningarna till 22 §,

2) intäkt som är att hänföra till

inkomst av anställning enligt

11 kap. 2 § första stycket lagen

(1962:381) om allmän

försäkring.

Avdrag enligt andra stycket får

uppgå till högst 25 procent av

underlaget, beräknat enligt tredje

stycket. I fråga om sådana in-

komster som avses i 2 § lagen

(1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster får

dock avdraget uppgå till högst 20

procent.

2) intäkt som är att hänföra till

inkomst av anställning enligt

2 kap. 3 5, 15 och 16 §§ lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

Avdrag enligt andra stycket får

uppgå till högst 25 procent av

underlaget, beräknat enligt tredje

stycket. I fråga om sådana in-

komster som avses i 2 § lagen

(1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster får av-

draget uppgå till högst 20 procent

eller, om den skattskyldige har

inkomst av aktiv

näringsverksamhet enligt 2 kap.

6 § lagen om inkomstgrundad

ålderspension och vid ingången

av året före taxeringsåret fyllt

65 år eller inte fyllt 65 år men

under hela året uppburit hel

ålderspension, till högst XX

procent.

Vad som har sagts i första fjärde styckena gäller också för en fysisk

person, som är delägare i ett handelsbolag, under förutsättning att

bolaget har haft inkomst av näringsverksamhet här i riket. Avdrag enligt

första och andra styckena skall därvid göras av delägaren.

Beskattas enligt tredje stycket av anvisningarna till 52 § en med-

hjälpande make för del av inkomst av en verksamhet, som bedrivs av den

andra maken, skall avdrag enligt första och andra styckena göras särskilt

för envar av makarna.

Skattskyldig som har gjort avdrag enligt andra stycket skall vid själv-

deklarationen foga uppgifter om avdragets beräkning. Uppgifterna skall

lämnas på blankett enligt fastställt formulär.

till 33 §

7. Avdrag medges för påförda

egenavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter i

den mån avgifterna hänför sig till

sådan intäkt av tjänst som enligt

11 kap. 3 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring utgör inkomst

av annat förvärvsarbete.

Från sådan intäkt av tjänst med-

ges dessutom avdrag med 25 pro-

cent eller, om den skattskyldige

vid ingången av året före taxe-

ringsåret fyllt 65 år eller inte fyllt

65 år men under hela året uppburit

hel ålderspension eller avlidit

under året före taxeringsåret, med

20 procent av ett underlag beräk-

nat enligt nästa stycke. Medgivet

avdrag skall återföras till beskatt-

ning nästföljande beskattningsår.

7.4 Avdrag medges för påförda

egenavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter i

den mån avgifterna hänför sig till

sådan intäkt av tjänst som enligt

2 kap. 6 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

utgör inkomst av annat

förvärvsarbete.

Från sådan intäkt av tjänst med-

ges dessutom avdrag med 25 pro-

cent eller, om den skattskyldige

vid ingången av året före taxe-

ringsåret fyllt 65 år eller inte fyllt

65 år men under hela året uppburit

hel ålderspension med XX procent

eller, om den skattskyldige avlidit

under året före taxeringsåret med

20 procent av ett underlag beräk-

nat enligt nästa stycke. Medgivet

avdrag skall återföras till beskatt-

ning nästföljande beskattningsår.

Underlaget utgörs av sådan in-

täkt av tjänst som avses i första

stycket minskad med andra från

intäkten avdragsgilla kostnader än

som avses i föregående stycke

och med inkomst som avses i 11

kap. 3 § första stycket d lagen

om allmän försäkring.

Underlaget utgörs av sådan in-

täkt av tjänst som avses i första

stycket minskad med andra från

intäkten avdragsgilla kostnader än

som avses i föregående stycke

och med inkomst som avses i 2

kap. 6 § första stycket 5 lagen

om inkomstgrundad

ålderspension.

till 46 §

6. Avdrag för avgift för pensionsförsäkring medges endast om

försäkringen ägs av den skattskyldige. Avdrag medges inte om

försäkringen förvärvats genom bodelning under äktenskapet utan att mål

om äktenskapsskillnad pågått.

Avdraget får, tillsammans med avdrag för sådan inbetalning på pen-

sionssparkonto som avses i punkt 7, inte överstiga summan av

1. den skattskyldiges inkomst av

näringsverksamhet som utgör

aktiv näringsverksamhet enligt 11

kap. 3 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring före avdrag

enligt punkt 21 av anvisningarna

till 23 §, före avdrag för särskild

löneskatt på pensionskostnader

enligt punkt 23 av anvisningarna

till 23 § på sådan

pensionsförsäkring som avses i

denna anvisningspunkt och på

sådan inbetalning på pensions-

sparkonto som avses i punkt 7 och

före avdrag för avsättning för

egenavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter och

1. den skattskyldiges inkomst av

näringsverksamhet som utgör

aktiv näringsverksamhet enligt 2

kap. 6 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

före avdrag enligt punkt 21 av

anvisningarna till 23 §, före avdrag

för särskild löneskatt på

pensionskostnader enligt punkt 23

av anvisningarna till 23 § på sådan

pensionsförsäkring som avses i

denna anvisningspunkt och på

sådan inbetalning på

pensionssparkonto som avses i

punkt 7 och före avdrag för

avsättning för egenavgifter enligt

lagen (1981:691) om

socialavgifter och

2. inkomst av tjänst, med bortseende från sådan intäkt som avses i 32

§ 1 mom. första stycket h och i.

Avdraget beräknas med hänsyn

till storleken av sådan inkomst

som avses i 1 och 2 och får uppgå

till högst ett belopp som

motsvarar hälften av det

basbelopp som enligt lagen om

allmän försäkring bestämts för

året närmast före taxeringsåret

och dessutom i fråga om

a. inkomst av aktiv näringsverk-

samhet till sammanlagt högst

25 procent av inkomsten före

avdrag enligt punkt 21 av an-

visningarna till 23 §, före avdrag

för särskild löneskatt på pensions-

kostnader enligt punkt 23 av an-

visningarna till 23 § på sådan

pensionsförsäkring som avses i

denna anvisningspunkt och på

sådan inbetalning på pensions-

sparkonto som avses i punkt 7 och

före avdrag för avsättning för

egenavgifter enligt lagen om

socialavgifter till den del den inte

överstiger tjugo gånger nämnda

basbelopp samt högst 20 procent

av den del av nyss nämnda inkomst

som överstiger tjugo men inte

fyrtio gånger nämnda basbelopp,

b. inkomst av anställning om

den skattskyldige helt saknar pen-

sionsrätt i anställning och inte är

anställd i ett aktiebolag eller en

ekonomisk förening vari han har

sådant bestämmande inflytande

som avses i punkt 20 e femte

stycket av anvisningarna till 23 §

till sammanlagt högst 35 procent

av inkomsten till den del den inte

överstiger tjugo gånger nämnda

basbelopp samt högst 25 procent

av den del av inkomsten som över-

stiger tjugo men inte trettio

gånger nämnda basbelopp eller

c. annan inkomst av tjänst, med

bortseende från sådan intäkt som

avses i 32 § 1 mom. första stycket

h och i, till högst 5 procent av den

del av inkomsten som överstiger

tio men inte tjugo gånger samma

basbelopp. Avdrag enligt detta

stycke beräknas i sin helhet an-

tingen på inkomst som skall tas

upp till beskattning under beskatt-

ningsåret eller på inkomst året

närmast dessförinnan. Om den

skattskyldige har inkomst av aktiv

näringsverksamhet från mer än en

förvärvskälla får avdrag beräknat

enligt detta stycke inte överstiga

det avdrag som kunnat göras om

inkomsten varit hänförlig till en

och samma förvärvskälla. Har den

skattskyldige inkomster som kan

grunda rätt till avdrag enligt detta

stycke både i inkomstslaget nä-

ringsverksamhet och som allmänt

avdrag skall den del av avdraget

som beräknas på ett halvt basbe-

lopp fördelas efter respektive av-

dragsgrundande inkomsts andel av

de sammanlagda avdragsgrundande

inkomsterna.

Avdraget beräknas med hänsyn

till storleken av sådan inkomst

som avses i 1 och 2 och får uppgå

till högst ett belopp som

motsvarar hälften av det

prisbasbelopp som enligt lagen

om allmän försäkring bestämts för

året närmast före taxeringsåret

och dessutom i fråga om

a. inkomst av aktiv näringsverk-

samhet till sammanlagt högst

25 procent av inkomsten före

avdrag enligt punkt 21 av an-

visningarna till 23 §, före avdrag

för särskild löneskatt på pensions-

kostnader enligt punkt 23 av an-

visningarna till 23 § på sådan

pensionsförsäkring som avses i

denna anvisningspunkt och på

sådan inbetalning på pensions-

sparkonto som avses i punkt 7 och

före avdrag för avsättning för

egenavgifter enligt lagen om

socialavgifter till den del den inte

överstiger tjugo gånger nämnda

prisbasbelopp samt högst

20 procent av den del av nyss

nämnda inkomst som överstiger

tjugo men inte fyrtio gånger

nämnda prisbasbelopp,

b. inkomst av anställning om

den skattskyldige helt saknar pen-

sionsrätt i anställning och inte är

anställd i ett aktiebolag eller en

ekonomisk förening vari han har

sådant bestämmande inflytande

som avses i punkt 20 e femte

stycket av anvisningarna till 23 §

till sammanlagt högst 35 procent

av inkomsten till den del den inte

överstiger tjugo gånger nämnda

prisbasbelopp samt högst 25 pro-

cent av den del av inkomsten som

överstiger tjugo men inte trettio

gånger nämnda prisbasbelopp

eller

c. annan inkomst av tjänst, med

bortseende från sådan intäkt som

avses i 32 § 1 mom. första stycket

h och i, till högst 5 procent av den

del av inkomsten som överstiger

tio men inte tjugo gånger samma

prisbasbelopp. Avdrag enligt

detta stycke beräknas i sin helhet

antingen på inkomst som skall tas

upp till beskattning under beskatt-

ningsåret eller på inkomst året

närmast dessförinnan. Om den

skattskyldige har inkomst av aktiv

näringsverksamhet från mer än en

förvärvskälla får avdrag beräknat

enligt detta stycke inte överstiga

det avdrag som kunnat göras om

inkomsten varit hänförlig till en

och samma förvärvskälla. Har den

skattskyldige inkomster som kan

grunda rätt till avdrag enligt detta

stycke både i inkomstslaget nä-

ringsverksamhet och som allmänt

avdrag skall den del av avdraget

som beräknas på ett halvt prisbas-

belopp fördelas efter respektive

avdragsgrundande inkomsts andel

av de sammanlagda avdragsgrun-

dande inkomsterna.

Om särskilda skäl föreligger får

skattemyndigheten efter ansökan

besluta att avdrag för avgift för

pensionsförsäkring respektive in-

betalning på pensionssparkonto

får medges med högre belopp än

som följer av bestämmelserna i

föregående stycke. Därvid skall

dock följande gälla. För

skattskyldig, som redovisar

inkomst som är att anse som

inkomst endast av tjänst med

bortseende från sådan intäkt som

avses i 32 § 1 mom. första stycket

h och i men som i huvudsak saknar

pensionsrätt i anställning, får

avdrag medges högst med belopp,

beräknat som för skattskyldig som

avses i andra stycket b. Har sådan

skattskyldig erhållit särskild

ersättning i samband med att

anställning upphört och har han ej

skaffat sig ett betryggande pen-

sionsskydd, får dock avdrag med-

ges med högre belopp. Avdrag

som avses i de två närmast föregå-

ende meningarna får dock inte be-

räknas för inkomst som härrör

från aktiebolag eller ekonomisk

förening vari den skattskyldige har

sådant bestämmande inflytande

som avses i punkt 20 e femte

stycket av anvisningarna till 23 §.

Har skattskyldig, som själv eller

genom förmedling av juridisk per-

son bedrivit näringsverksamhet,

upphört med driften i förvärvs-

källan och har han under verksam-

hetstiden ej skaffat sig ett be-

tryggande pensionsskydd, får av-

drag beräknas även på inkomst av

kapital som är hänförlig till för-

säljning av förvärvskällan före

avdraget, på inkomst av passiv

näringsverksamhet enligt lagen

(1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster före

avdraget samt på sådan intäkt av

tjänst som avses i 32 § 1 mom.

första stycket h. Avdraget får i

detta fall beräknas med beaktande

av det antal år den skattskyldige

drivit näringsverksamheten, dock

högst för tio år. Hänsyn skall vid

bedömningen av avdragets storlek

tas till den skattskyldiges övriga

pensionsskydd och andra möjlig-

heter till avdrag för avgift och in-

betalning som avses i 46 § 2 mom.

första stycket 6 och 7. Avdraget

får dock inte överstiga ett belopp

som för varje år som driften

pågått motsvarar tio gånger det

basbelopp som enligt lagen om

allmän försäkring bestämts för det

år driften i förvärvskällan upphört

och ej heller summan av de belopp

som under beskattningsåret redo-

visats som inkomst av förvärv-

skällan i förekommande fall före

avdraget, före avdrag för särskild

löneskatt på pensionskostnader

enligt punkt 23 av anvisningarna

till 23 § på sådan pensionsförsäk-

ring som avses i denna anvis-

ningspunkt och på sådan inbetal-

ning på pensionssparkonto som

avses i punkt 7 och före avdrag för

avsättning för egenavgifter enligt

lagen om socialavgifter och sådan

inkomst av kapital som är att hän-

föra till vinst med anledning av

överlåtelse av förvärvskällan. Har

skattemyndigheten enligt punkt 1

tredje stycket av anvisningarna till

31 § medgivit att dödsbo tar pen-

sionsförsäkring, anger skattemyn-

digheten det högsta belopp varmed

avdrag för avgift för försäkringen

får medges. Härvid iakttas i

tillämpliga delar bestämmelserna i

detta stycke om avdrag för skatt-

skyldig som upphört med driften i

en förvärvskälla. Skattemyndig-

hetens beslut i fråga som avses i

detta stycke får överklagas hos

Riksskatteverket. Riksskatte-

verkets beslut får inte överklagas.

Om särskilda skäl föreligger får

skattemyndigheten efter ansökan

besluta att avdrag för avgift för

pensionsförsäkring respektive in-

betalning på pensionssparkonto

får medges med högre belopp än

som följer av bestämmelserna i

föregående stycke. Därvid skall

dock följande gälla. För

skattskyldig, som redovisar

inkomst som är att anse som

inkomst endast av tjänst med

bortseende från sådan intäkt som

avses i 32 § 1 mom. första stycket

h och i men som i huvudsak saknar

pensionsrätt i anställning, får

avdrag medges högst med belopp,

beräknat som för skattskyldig som

avses i andra stycket b. Har sådan

skattskyldig erhållit särskild

ersättning i samband med att

anställning upphört och har han ej

skaffat sig ett betryggande pen-

sionsskydd, får dock avdrag med-

ges med högre belopp. Avdrag

som avses i de två närmast föregå-

ende meningarna får dock inte be-

räknas för inkomst som härrör

från aktiebolag eller ekonomisk

förening vari den skattskyldige har

sådant bestämmande inflytande

som avses i punkt 20 e femte

stycket av anvisningarna till 23 §.

Har skattskyldig, som själv eller

genom förmedling av juridisk per-

son bedrivit näringsverksamhet,

upphört med driften i förvärvs-

källan och har han under verksam-

hetstiden ej skaffat sig ett be-

tryggande pensionsskydd, får av-

drag beräknas även på inkomst av

kapital som är hänförlig till för-

säljning av förvärvskällan före

avdraget, på inkomst av passiv

näringsverksamhet enligt lagen

(1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster före

avdraget samt på sådan intäkt av

tjänst som avses i 32 § 1 mom.

första stycket h. Avdraget får i

detta fall beräknas med beaktande

av det antal år den skattskyldige

drivit näringsverksamheten, dock

högst för tio år. Hänsyn skall vid

bedömningen av avdragets storlek

tas till den skattskyldiges övriga

pensionsskydd och andra möjlig-

heter till avdrag för avgift och in-

betalning som avses i 46 § 2 mom.

första stycket 6 och 7. Avdraget

får dock inte överstiga ett belopp

som för varje år som driften

pågått motsvarar tio gånger det

prisbasbelopp som enligt lagen

om allmän försäkring bestämts för

det år driften i förvärvskällan

upphört och ej heller summan av

de belopp som under

beskattningsåret redovisats som

inkomst av förvärvskällan i

förekommande fall före avdraget,

före avdrag för särskild löneskatt

på pensionskostnader enligt punkt

23 av anvisningarna till 23 § på

sådan pensionsförsäkring som

avses i denna anvisningspunkt och

på sådan inbetalning på

pensionssparkonto som avses i

punkt 7 och före avdrag för

avsättning för egenavgifter enligt

lagen om socialavgifter och sådan

inkomst av kapital som är att hän-

föra till vinst med anledning av

överlåtelse av förvärvskällan. Har

skattemyndigheten enligt punkt 1

tredje stycket av anvisningarna till

31 § medgivit att dödsbo tar pen-

sionsförsäkring, anger skattemyn-

digheten det högsta belopp varmed

avdrag för avgift för försäkringen

får medges. Härvid iakttas i

tillämpliga delar bestämmelserna i

detta stycke om avdrag för skatt-

skyldig som upphört med driften i

en förvärvskälla. Skattemyndig-

hetens beslut i fråga som avses i

detta stycke får överklagas hos

Riksskatteverket. Riksskatte-

verkets beslut får inte överklagas.

Har skattskyldig erlagt avgift eller gjort inbetalning som avses i 46 §

2 mom. första stycket 6 och 7 men har avdrag för avgiften eller inbetal-

ningen helt eller delvis inte kunnat utnyttjas enligt bestämmelserna i

andra stycket, medges avdrag för ej utnyttjat belopp vid taxering för det

påföljande beskattningsåret. Sådant avdrag medges dock inte med belopp

som tillsammans med erlagd avgift och gjord inbetalning sistnämnda år

överstiger vad som anges i andra stycket.

Oavsett föreskrifterna i de föregående styckena medges avdrag för av-

gift eller inbetalning som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 och 7

inte med högre belopp än skillnaden mellan sammanlagda beloppet av

inkomster från olika förvärvskällor och övriga avdrag enligt 46 §.

Avdrag, som på grund av vad nu sagts inte kunnat utnyttjas vid taxeringen

för det beskattningsår då avgiften betalades eller inbetalningen skedde,

får utnyttjas senast vid taxeringen för sjätte beskattningsåret efter betal-

ningsåret. Inte heller i sistnämnda fall får avdraget överstiga vad som

återstår sedan övriga avdrag enligt 46 § gjorts.

Om avdrag medges enligt fjärde stycket sjätte meningen på grund av

att aktier eller andelar i fåmansföretag avyttrats skall avdraget i första

hand göras som allmänt avdrag. Avdraget begränsas till ett belopp mot-

svarande det lägsta av den del av vinsten vid avyttringen som tas upp som

intäkt av tjänst och inkomsten av tjänst före avdraget. Till den del av-

draget inte kan utnyttjas som allmänt avdrag får avdrag göras i inkomst-

slaget kapital enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt. I det fall avdrag medges på grund av att andelar i

fåmansägt handelsbolag avyttrats skall avdrag göras i inkomstslaget

kapital enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket lagen om statlig inkomstskatt.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999 och tillämpas första

gången vid 2000 års taxering.

2. Äldre bestämmelser i fjärde stycket punkt 19 av anvisningarna till

23 § och i andra stycket punkt 7 av anvisningarna till 33 § gäller fort-

farande för personer som är födda år 1937 eller tidigare.

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Särskild löneskatt skall för varje

år betalas till staten med 24,26

procent på

1. lön eller annan ersättning

till arbetstagare som vid årets

ingång är 65 år eller äldre,

 2. ersättning som utfaller enligt

kollektivavtalsgrundad avgångs-

bidragsförsäkring som tecknas av

arbetsgivare till förmån för ar-

betstagare,

3. avgångsersättning som annor-

ledes än på grund av kollektiv-

avtalsgrundad avgångsbidragsför-

säkring utbetalas av staten, kom-

mun eller kommunalförbund som

arbetsgivare eller av Svenska

Kommunförbundet, Landstings-

förbundet, Svenska kyrkans för-

samlings- och pastoratsförbund,

det för kommunerna och lands-

tingen gemensamma organet för

administration av personalpension

eller Sjukvårdens och social-

vårdens planerings- och rationali-

seringsinstitut, under förutsättning

att arbetsgivaren tillämpar kom-

munalt pensionsavtal eller av

annan arbetsgivare, under förut-

sättning att arbetsgivaren tillämpar

kommunalt pensionsavtal och att

borgen tecknats i enlighet med vad

som anges i punkt 20 e första

stycket b av anvisningarna till 23 §

kommunalskattelagen

(1928:370),

4. avgångsersättning som om-

fattas av s.k. trygghetsavtal,

5. ersättning som utgår enligt

gruppsjukförsäkring som åtnjuts

enligt grunder som fastställts i

kollektivavtal mellan arbetsmark-

nadens huvudorganisationer till

den del ersättningen utgör kom-

plement till förtidspension eller

till sjukbidrag,

6. ersättning som utgår på grund

av ansvarighetsförsäkring som

åtnjuts enligt grunder som fast-

ställts i kollektivavtal mellan ar-

betsmarknadens huvudorganisa-

tioner till den del ersättningen ut-

går i form av engångsbelopp som

inte utgör kompensation för

mistad inkomst,

7. bidrag som en arbetsgivare

lämnar till en sådan vinst-

andelsstiftelse som avses i 3 kap.

2 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

eller en annan juridisk person med

motsvarande ändamål med

undantag för bidrag som lämnas

till en pensions- eller

personalstiftelse enligt lagen

(1967:531) om tryggande av

pensionsutfästelse m.m.

Särskild löneskatt skall för varje

år betalas till staten med XX,XX

procent på lön eller annan

ersättning till arbetstagare som

vid årets ingång är 65 år eller

äldre och i övrigt med 24,26

procent på

1. ersättning som utfaller enligt

kollektivavtalsgrundad avgångs-

bidragsförsäkring som tecknas av

arbetsgivare till förmån för ar-

betstagare,

2. avgångsersättning som an-

norledes än på grund av kollek-

tivavtalsgrundad avgångsbidrags-

försäkring utbetalas av staten,

kommun eller kommunalförbund

som arbetsgivare eller av Svenska

Kommunförbundet, Landstings-

förbundet, Svenska kyrkans för-

samlings- och pastoratsförbund,

det för kommunerna och lands-

tingen gemensamma organet för

administration av personalpension

eller Sjukvårdens och social-

vårdens planerings- och rationali-

seringsinstitut, under förutsättning

att arbetsgivaren tillämpar kom-

munalt pensionsavtal eller av

annan arbetsgivare, under förut-

sättning att arbetsgivaren tillämpar

kommunalt pensionsavtal och att

borgen tecknats i enlighet med vad

som anges i punkt 20 e första

stycket b av anvisningarna till 23 §

kommunalskattelagen

(1928:370),

3. avgångsersättning som om-

fattas av s.k. trygghetsavtal,

4. ersättning som utgår enligt

gruppsjukförsäkring som åtnjuts

enligt grunder som fastställts i

kollektivavtal mellan arbetsmark-

nadens huvudorganisationer till

den del ersättningen utgör kom-

plement till förtidspension eller

till sjukbidrag,

 5. ersättning som utges på

grund av ansvarighetsförsäkring

som åtnjuts enligt grunder som

fastställts i kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens huvudorganisa-

tioner till den del ersättningen ut-

ges i form av engångsbelopp som

inte utgör kompensation för

mistad inkomst,

6. bidrag som en arbetsgivare

lämnar till en sådan vinst-

andelsstiftelse som avses i 3 kap.

2 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

eller en annan juridisk person med

motsvarande ändamål med

undantag för bidrag som lämnas

till en pensions- eller

personalstiftelse enligt lagen

(1967:531) om tryggande av

pensionsutfästelse m.m.

Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning eller sådant bidrag

som avses i första stycket. I fråga om sådan för mottagaren skattepliktig

intäkt av tjänst i form av rabatt, bonus eller annan förmån, som ges ut på

grund av kundtrohet eller liknande, skall den som slutligt har stått för de

kostnader som ligger till grund för förmånen anses som skattskyldig

enligt denna lag, om inte denne är den som är skattskyldig till

inkomstskatt för förmånen.

Vid bestämmande av skatte-

underlaget tillämpas bestämmel-

serna i 2 kap. 3 5 §§ lagen

(1981:691) om socialavgifter

med undantag av 4 § första stycket

2 och 13.

Vid bestämmande av skatte-

underlaget enligt första stycket 6

skall bortses från ersättning för

arbetsskada som inträffat före ut-

gången av juni 1993 om ersätt-

ningen avser tid därefter samt från

ersättning för arbetsskada som

inträffat före utgången av år 1992

om skadan anmälts till allmän för-

säkringskassa efter utgången av

juni 1993. Detta gäller dock

endast ersättning som för en och

samme arbetstagare beräknas på

lönedelar som inte överstiger sju

och en halv gånger basbeloppet

enligt 1 kap. 6 § lagen om allmän

försäkring.

Vid bestämmande av skatte-

underlaget tillämpas bestämmel-

serna i 2 kap. 3 5 §§ lagen

(1981:691) om socialavgifter

med undantag av 4 § första stycket

13 och 5 § andra stycket första

meningen.

Vid bestämmande av skatte-

underlaget enligt första stycket 5

skall bortses från ersättning för

arbetsskada som inträffat före ut-

gången av juni 1993 om ersätt-

ningen avser tid därefter samt från

ersättning för arbetsskada som

inträffat före utgången av år 1992

om skadan anmälts till allmän för-

säkringskassa efter utgången av

juni 1993. Detta gäller dock

endast ersättning som för en och

samme arbetstagare beräknas på

lönedelar som inte överstiger sju

och en halv gånger

prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 §

lagen om allmän försäkring.

2 §

En enskild person eller ett

dödsbo skall för varje år till staten

betala särskild löneskatt med

24,26 procent på inkomst enligt

kommunalskattelagen (1928:370)

av annan näringsverksamhet här i

landet än sådan aktiv näringsverk-

samhet som avses i 11 kap. 3 §

första stycket lagen (1962:381)

om allmän försäkring (passiv

näringsverksamhet) samt, om den

skattskyldige före årets början

fyllt 65 år eller inte fyllt 65 år

men under hela året uppburit

hel ålderspension eller avlidit

under året, på inkomst som

avses i 3 kap. 4 § andra stycket

lagen (1981:691) om

socialavgifter samt vidare på er-

sättning som utgår enligt sådan

avtalsgruppsjukförsäkring som

avses i punkt 12 av anvisningarna

till 22 § kommunalskattelagen

eller enligt sådan trygghetsförsäk-

ring som avses i nämnda anvis-

ningspunkt till den del ersätt-

ningen utgår i form av engångs-

belopp som inte utgör kompensa-

tion för mistad inkomst. Skatt be-

räknas inte på sådana inkomster

för vilka den skattskyldige skall

betala egenavgifter enligt 3 kap.

4 § lagen om socialavgifter. Be-

dömningen om näringsverksamhet

är aktiv eller passiv görs för en

förvärvskälla enligt kommunal-

skattelagen.

En enskild person eller ett

dödsbo skall för varje år till staten

betala särskild löneskatt med

24,26 procent på inkomst enligt

kommunalskattelagen (1928:370)

av annan näringsverksamhet här i

landet än sådan aktiv näringsverk-

samhet som avses i 2 kap. 6 §

lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension (passiv

näringsverksamhet) samt på er-

sättning som utges enligt sådan

avtalsgruppsjukförsäkring som av-

ses i punkt 12 av anvisningarna till

22 § kommunalskattelagen eller

enligt sådan trygghetsförsäkring

som avses i nämnda anvis-

ningspunkt till den del ersätt-

ningen utges i form av engångs-

belopp som inte utgör kompensa-

tion för mistad inkomst. Om en

skattskyldig före årets början

har fyllt 65 år eller inte har fyllt

65 år men under hela året

uppburit hel ålderspension skall

särskild löneskatt betalas med

XX,XX procent eller, om en

skattskyldig avlidit under året,

med 24,26 procent på inkomst

som avses i 3 kap. 4 § andra

stycket lagen (1981:691) om

socialavgifter. Skatt beräknas inte

på sådana inkomster för vilka den

skattskyldige skall betala egen-

avgifter enligt 3 kap. 4 § lagen om

socialavgifter. Bedömningen om

näringsverksamhet är aktiv eller

passiv görs för en förvärvskälla

enligt kommunalskattelagen.

Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar

bestämmelserna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter.

Skatt betalas inte då skatteunderlaget understiger 1 000 kronor.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. Den nya bestämmelsen i 1 § tillämpas på lön eller annan ersättning

som betalas ut från och med den 1 januari 1999.

3. Den nya bestämmelsen i 2 § tillämpas på inkomst som uppbärs från

och med den 1 januari 1999. Omfattar beskattningsåret tid såväl före

som efter utgången av år 1998 skall, om den skattskyldige inte visar

annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden

efter utgången av år 1998 som svarar mot förhållandet mellan den del av

beskattningsåret som infaller under denna tid och hela beskattningsåret.

4. Äldre bestämmelser i 1 och 2 §§ gäller fortfarande för personer

som är födda 1937 eller tidigare.

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983:1092) med reglemente

för Allmänna pensionsfonden

dels att 1 4 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken närmast före 44 § skall lyda V Anmälningsskyldig-

het och att rubriken närmast före 45 § skall lyda VI Sammanställning

och redovisning ,

dels att det i lagen skall föras in nio nya paragrafer, 43 a 43 i §§, samt

närmast före 43 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

De penningmedel som enligt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om

socialavgifter och 6 § lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift

skall föras till Allmänna pensionsfonden, skall förvaltas av första sjätte

fondstyrelserna.

Bestämmelser om första tredje

fondstyrelserna finns i 2 16, 21

25, 44 och 45 §§ samt om fjärde

sjätte fondstyrelserna i 26, 28

37, 39 och 43 45 §§.

De medel som enligt 8 kap. 2 §

lagen (1998:000) om inkomst-

grundad ålderspension förs till

Premiesparfonden inom

Allmänna pensionsfonden skall

förvaltas av sjunde

fondstyrelsen.

Bestämmelser finns om första

tredje fondstyrelserna i 2 16, 21

25, 44 och 45 §§, om fjärde

sjätte fondstyrelserna i 26, 28

37, 39 och 43 45 §§ samt om

sjunde fondstyrelsen i 43 a

45 §§.

2 §

Riksförsäkringsverket skall

varje år överföra

Av de medel som avses i 1 §

första stycket skall Riksförsäk-

ringsverket varje år överföra till

1. till första fondstyrelsens för-

valtning tilläggspensionsavgifter

som erläggs av staten, kommuner

och därmed jämförliga samfällig-

heter samt av bolag, föreningar

och stiftelser, i vilka staten, kom-

muner eller därmed jämförliga

samfälligheter har ett bestäm-

mande inflytande,

2. till andra fondstyrelsens för-

valtning tilläggspensionsavgifter

som erläggs av andra arbetsgivare

än som har nämnts under 1, såvitt

de avser ett avgiftsunderlag som

per år överstiger 240 gånger det

basbelopp som gäller enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring

samt

3. till tredje fondstyrelsens för-

valtning övriga tilläggspensions-

avgifter,

4. till första tredje fondstyrel-

sernas förvaltning

pensionsavgifter enligt lagen

(1994:1744) om allmän

pensionsavgift fördelade på

respektive fondstyrelse med en

andel som motsvarar den andel av

tilläggspensionsavgifterna som

förs till var och en av fondstyrel-

serna.

1. första fondstyrelsens förvalt-

ning ålderspensionsavgifter som

erläggs av staten, kommuner och

därmed jämförliga samfälligheter

samt av bolag, föreningar och

stiftelser, i vilka staten,

kommuner eller därmed

jämförliga samfälligheter har ett

bestämmande inflytande,

2. andra fondstyrelsens förvalt-

ning ålderspensionsavgifter som

erläggs av andra arbetsgivare än de

som har nämnts under 1, om av-

giftsunderlaget per år överstiger

240 gånger det prisbasbelopp

som gäller enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

3. tredje fondstyrelsens förvalt-

ning övriga ålderspensionsav-

gifter,

4. första tredje

fondstyrelsernas förvaltning

pensionsavgifter enligt lagen

(1994:1744) om allmän pen-

sionsavgift fördelade på

respektive fondstyrelse med en

andel som motsvarar den andel av

ålderspensionsavgifterna som

förs till var och en av

fondstyrelserna.

Vad som sägs i första stycket 1 4 gäller med den begränsning som

följer av bestämmelserna i 26 § om fjärde och femte fondstyrelsernas

rätt att rekvirera medel hos Riksförsäkringsverket.

Till varje fondstyrelses förvaltning skall också hänföras avkastningen

av de medel som styrelsen förvaltar.

3 §

Pensionsutbetalningar, förvalt-

ningskostnader och andra utgifter

avseende försäkringen för

tilläggspension skall, i den mån

andra medel inte står till för-

fogande, betalas genom tillskott

som riksförsäkringsverket

erhåller från fondstyrelserna. De

medel som behövs för ett

kalenderår skall tillskjutas av varje

fondstyrelse i förhållande till de

avgifter som under det närmast

föregående året har överförts till

dess förvaltning.

Pensionsutbetalningar, förvalt-

ningskostnader och andra utgifter

avseende försäkring för inkomst-

pension och tilläggspension

enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

samt försäkring för

tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen

(1962:381) om allmän

försäkring skall, i den mån andra

medel inte står till förfogande,

betalas genom tillskott som

Riksförsäkringsverket erhåller

från fondstyrelserna. De medel

som behövs för ett kalenderår

skall tillskjutas av varje

fondstyrelse i förhållande till de

avgifter som under det närmast

föregående året har överförts till

dess förvaltning.

Varje fondstyrelse skall med de medel som den förvaltar betala

kostnaderna för dess verksamhet och för revision av dess förvaltning.

4 §

Varje fondstyrelse skall bestå av nio ledamöter, som förordnas av

regeringen. Av ledamöterna utses

i första fondstyrelsen tre efter förslag av sammanslutningar, som

företräder kommunerna och landstingskommunerna, och tre efter

förslag av rikssammanslutningar av arbetstagare,

i andra fondstyrelsen tre efter förslag av rikssammanslutningar av ar-

betsgivare, en efter förslag av sammanslutningar som företräder konsu-

mentkooperationen och fyra efter förslag av rikssammanslutningar av

arbetstagare samt

i tredje fondstyrelsen två efter

förslag av rikssammanslutningar

av arbetsgivare, fyra efter förslag

av rikssammanslutningar av ar-

betstagare och två efter förslag av

sammanslutningar som företräder

personer vilka erlägger egenav-

gifter för tilläggspension.

i tredje fondstyrelsen två efter

förslag av rikssammanslutningar

av arbetsgivare, fyra efter förslag

av rikssammanslutningar av ar-

betstagare och två efter förslag av

sammanslutningar som företräder

personer vilka erlägger egenav-

gifter för ålderspension.

Om förslag inte avges, förordnar regeringen ledamöter ändå.

För varje ledamot utses i samma ordning en suppleant.

Ledamöter och suppleanter skall vara bosatta i Sverige och får inte

vara underåriga eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken.

IV Sjunde fondstyrelsen

43 a §

Sjunde fondstyrelsen skall för-

valta en särskild fond inom All-

männa pensionsfonden, Premie-

sparfonden.

Fonden skall förvaltas för de

ändamål som framgår av

bestämmelserna om

premiepension i lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension. Fondstyrelsen

skall i sin förvaltning handla

uteslutande i pensionsspararnas

intresse.

Fondstyrelsen skall ta emot

medel till och betala ut medel

från fonden enligt de

anvisningar som

Premiepensionsmyndigheten

lämnar.

43 b §

Premiesparfonden skall vara

indelad i fondandelar. Alla

fondandelar skall vara lika

stora.

Värdet av en fondandel är fon-

dens värde delat med antalet

fondandelar. Fondens tillgångar

skall värderas med ledning av

gällande marknadsvärde. Fond-

styrelsen skall dagligen beräkna

fondandelsvärdet och

underrätta Premiepensions-

myndigheten om värdet.

När medel tillförs fonden,

skall fondstyrelsen utfärda

fondandelar till

Premiepensionsmyndigheten.

När medel betalas ur fonden,

skall det ske genom inlösen av

fondandelar.

43 c §

Fondstyrelsen skall förvalta

fondmedlen så att den totala

risknivån är låg, samtidigt som

medlen ger så god avkastning

som möjligt.

Fondstyrelsen får inte

förvärva en andel aktier i ett

svenskt aktiebolag som

tillsammans med fondstyrelsens

övriga aktier i samma bolag

överstiger fem procent av

röstetalet för samtliga aktier i

bolaget.

43 d §

Fondstyrelsen får rösta för de

aktier som den förvärvat till Pre-

miesparfonden endast när

kravet på avkastning enligt 43 c

§ första stycket inte kan

tillgodoses på annat sätt.

43 e §

Följande bestämmelser i lagen

(1990:1114) om värdepappers-

fonder, och föreskrifter som har

meddelats med stöd av dessa be-

stämmelser, skall gälla för

förvaltningen av

Premiesparfonden:

 6 a § om skyldighet för

revisor att anmäla vissa

förhållanden till Fi-

nansinspektionen,

 7 § om förbud för vissa

personer med insynsställning att

handla med en

värdepappersfond,

 9 och 10 §§ om upprättande

och godkännande av

fondbestämmelser,

 12 § om företrädare för an-

delsägarna i en

värdepappersfond m.m.,

 13 § första stycket 2 4 och

andra stycket om förbud mot att

ta upp lån m.m.,

 17 22 §§, 23 § första stycket

2 och 3 samt 24 25 §§ om

placering av medel i en

värdepappersfond,

 26 29 §§ om information om

en värdepappersfond,

 32 § första stycket om

inlösen av fondandelar, och

 47 § om skadestånd.

Vid tillämpningen av de be-

stämmelser och föreskrifter som

anges i första stycket skall

Premiesparfonden anses som en

värdepappersfond och Premie-

pensionsmyndigheten som

fondandelsägare. Vad som sägs

om fondbolag skall avse sjunde

fondstyrelsen.

Finansinspektionen får medge

undantag från de bestämmelser

som anges i första stycket.

43 f §

Fondstyrelsen skall bestå av

sju ledamöter, som förordnas av

regeringen. Av ledamöterna

förordnas en till ordförande och

en till vice ordförande.

Om en ledamot entledigas

eller avlider eller om hans

uppdrag av annat skäl upphör

under den tid för vilken han

blivit förordnad, skall en ny

ledamot förordnas i hans ställe

för den återstående tiden.

43 g §

Fondstyrelsen skall ingå

samarbetsavtal enligt 8 kap. 3 §

första stycket 2 lagen (1998:000)

om inkomstgrundad

ålderspension med

Premiepensionsmyndigheten

samt göra de åtaganden som

anges i samma stycke 3 5.

43 h §

Fondstyrelsen skall stå under

tillsyn av Finansinspektionen.

För tillsynen gäller i tillämpliga

delar bestämmelserna i 39 42

och 46 §§ lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder och de

föreskrifter som har meddelats i

anslutning till dessa

bestämmelser.

Vid tillämpningen av de be-

stämmelser och föreskrifter som

anges i första stycket skall vad

som sägs om fondbolag avse

sjunde fondstyrelsen.

43 i §

Föreskrifterna i 3 § andra

stycket, 4 § fjärde stycket, 5 §

första och andra styckena, 7

10 §§, 11 § tredje och fjärde

styckena, 16 16 a §§ och 21

25 §§ gäller också i fråga om

sjunde fondstyrelsen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.11 Förslag till lag om ändring i

sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100)

dels att 7 kap. 7 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 39 §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

7 §

Sekretess gäller hos allmän för-

säkringskassa,

Riksförsäkringsverket och

domstol i ärende enligt lag-

stiftningen om allmän försäkring

eller arbetsskadeförsäkring eller

om annan jämförbar ekonomisk

förmån för enskild, eller om

läkarvårdsersättning eller ersätt-

ning för sjukgymnastik, för

uppgift om någons hälsotillstånd

eller andra personliga

förhållanden, om det kan antas att

den som uppgiften rör eller någon

honom närstående lider men om

uppgiften röjs. Samma sekretess

gäller hos annan myndighet på

vilken det ankommer att handlägga

ärende enligt lagstiftning som nu

har nämnts. I fråga om myndighet

som anges i 8 § gäller dock

bestämmelserna där.

Sekretess gäller hos allmän för-

säkringskassa,

Premiepensionsmyndigheten,

Riksförsäkringsverket och

domstol i ärende enligt lagstift-

ningen om allmän försäkring, in-

komstgrundad ålderspension

eller arbetsskadeförsäkring eller

om annan jämförbar ekonomisk

förmån för enskild, eller om

läkarvårdsersättning eller ersätt-

ning för sjukgymnastik, för

uppgift om någons hälsotillstånd

eller andra personliga förhållan-

den, om det kan antas att den som

uppgiften rör eller någon honom

närstående lider men om

uppgiften röjs. Samma sekretess

gäller hos annan myndighet på

vilken det ankommer att handlägga

ärende enligt lagstiftning som nu

har nämnts. I fråga om myndighet

som anges i 8 § gäller dock

bestämmelserna där.

Sekretess enligt första stycket gäller också i förhållande till en vård-

eller behandlingsbehövande själv i fråga om uppgift om hans hälsotill-

stånd, om det med hänsyn till ändamålet med vården eller behandlingen

är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas till honom.

Sekretess gäller hos myndighet som avses i första stycket för anmälan

eller annan utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra per-

sonliga förhållanden, om det kan antas att fara uppkommer för att den

som har gjort anmälan eller avgivit utsagan eller någon honom närstå-

ende utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lagstiftningen

om allmän försäkring och lagstift-

ningen om sjuklön.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lagstiftningen

om allmän försäkring, lagstift-

ningen om inkomstgrundad

ålderspension och lagstiftningen

om sjuklön.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år eller, i fall som avses i tredje stycket, i högst femtio år.

39 §

Sekretess gäller hos en allmän

försäkringskassa,

Premiepensionsmyndigheten,

Riksförsäkringsverket och

domstol i ärende enligt

lagstiftningen om inkomst-

grundad ålderspension för

uppgift om

1. hur premiepensionsmedel

har placerats för en enskilds

räkning, om det inte står klart

att uppgiften kan röjas utan att

han eller hon lider men, och

2. vad en pensionssparare har

bestämt om efterlevandeskydd

enligt 10 kap. lagen (1998:000)

om inkomstgrundad

ålderspension.

Utan hinder av sekretess får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i

lagstiftningen om

inkomstgrundad ålderspension.

Sekretess enligt första stycket

2 gäller inte sedan

pensionsspararen har avlidit.

I fråga om uppgift i allmän

handling gäller sekretessen i

högst sjuttio år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.12 Förslag till lag om ändring i

socialförsäkringsregisterlagen (1997:934)

Härigenom föreskrivs att 1 3, 9 och 11 15 §§ socialförsäkrings-

registerlagen (1997:934) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag gäller personregister

för sådan verksamhet i fråga om

socialförsäkringsförmåner samt

andra förmåner och ersättningar

som enligt lag eller förordning

eller särskilt beslut av regeringen

ankommer på de allmänna försäk-

ringskassorna eller Riksförsäk-

ringsverket (socialförsäkrings-

register).

Denna lag gäller personregister

för sådan verksamhet i fråga om

socialförsäkringsförmåner samt

andra förmåner och ersättningar

som enligt lag eller förordning

eller särskilt beslut av regeringen

ankommer på de allmänna försäk-

ringskassorna, Premiepensions-

myndigheten eller Riksför-

säkringsverket (socialförsäkrings-

register).

Med personregister förstås detsamma som i datalagen (1973:289).

2 §

De allmänna försäkringskassor-

na och Riksförsäkringsverket får

föra socialförsäkringsregister en-

ligt denna lag för de ändamål som

anges i 3 §.

De allmänna försäkringskassor-

na, Premiepensionsmyndigheten

och Riksförsäkringsverket får föra

socialförsäkringsregister enligt

denna lag för de ändamål som

anges i 3 §.

3 §

De allmänna försäkringskassor-

na och Riksförsäkringsverket får

använda socialförsäkringsregister

för

1. handläggning av ärenden som

omfattas av 1 § första stycket,

2. förberedande åtgärder för

handläggning enligt 1, samt

3. uppföljning, utvärdering, till-

syn och framställning av statistik

avseende verksamhet enligt 1 och

2.

De allmänna försäkringskassor-

na, Premiepensionsmyndigheten

och Riksförsäkringsverket får an-

vända socialförsäkringsregister

för

1. handläggning av ärenden som

omfattas av 1 § första stycket,

2. förberedande åtgärder för

handläggning enligt 1, samt

3. uppföljning, utvärdering, till-

syn och framställning av statistik

avseende verksamhet enligt 1 och

2.

9 §

Utan hinder av de begränsningar

som följer av 7 och 8 §§ får

följande uppgifter registreras i

fråga om avgöranden av domstol,

Riksförsäkringsverket eller

allmän försäkringskassa i ärenden

som omfattas av 1 § första

stycket:

1. utgången,

2. de bestämmelser som har

tillämpats, och

3. huruvida avgörandet har över-

klagats.

Utan hinder av de begränsningar

som följer av 7 och 8 §§ får

följande uppgifter registreras i

fråga om avgöranden av domstol,

Riksförsäkringsverket,

Premiepensionsmyndigheten

eller allmän försäkringskassa i

ärenden som omfattas av 1 §

första stycket:

1. utgången,

2. de bestämmelser som har

tillämpats, och

3. huruvida avgörandet har över-

klagats.

11 §

Socialförsäkringsregister som

förs särskilt för en allmän försäk-

ringskassa eller ett lokalt organ

inom denna eller för Riksförsäk-

ringsverket för handläggning av

ärenden får innehålla handlingar

som har kommit in eller

framställts i ett ärende. För

uppgifter i sådana handlingar

gäller inte de begränsningar som

följer av 7 10 §§, om uppgifterna

har lämnats i ärendet eller behövs

för handläggningen av detta.

Socialförsäkringsregister som

förs särskilt för en allmän försäk-

ringskassa eller ett lokalt organ

inom denna, för Premiepen-

sionsmyndigheten eller för Riks-

försäkringsverket för handlägg-

ning av ärenden får innehålla

handlingar som har kommit in

eller framställts i ett ärende. För

uppgifter i sådana handlingar

gäller inte de begränsningar som

följer av 7 10 §§, om uppgifterna

har lämnats i ärendet eller behövs

för handläggningen av detta.

12 §

Socialförsäkringsregister får genom sambearbetning tillföras

1. uppgifter från andra socialförsäkringsregister, och

2. uppgifter som lämnas till en

allmän försäkringskassa eller

Riksförsäkringsverket med stöd av

en särskild bestämmelse i lag

eller förordning om lämnande av

uppgifter.

2. uppgifter som lämnas till en

allmän försäkringskassa, Premie-

pensionsmyndigheten eller Riks-

försäkringsverket med stöd av en

särskild bestämmelse i lag eller

förordning om lämnande av upp-

gifter.

Av föreskrifter i lag eller förordning eller av beslut av Datainspektio-

nen kan följa att socialförsäkringsregister genom sambearbetning får

tillföras uppgifter utöver vad som anges i första stycket.

13 §

Registeransvariga för socialför-

säkringsregister som förs gemen-

samt för Riksförsäkringsverket

och de allmänna försäkrings-

kassorna är verket samt varje för-

säkringskassa när det gäller be-

handling av uppgifter hos den för-

säkringskassan. För register som

förs särskilt för en allmän försäk-

ringskassa eller ett lokalt organ

inom denna är försäkringskassan

registeransvarig. Riksförsäkrings-

verket är registeransvarigt för so-

cialförsäkringsregister som förs

särskilt för verket.

Registeransvariga för socialför-

säkringsregister som förs gemen-

samt för Riksförsäkringsverket

och de allmänna försäkrings-

kassorna är verket samt varje för-

säkringskassa när det gäller be-

handling av uppgifter hos den för-

säkringskassan. För register som

förs särskilt för en allmän försäk-

ringskassa eller ett lokalt organ

inom denna är försäkringskassan

registeransvarig.

Premiepensionsmyndigheten är

registeransvarig för social-

försäkringsregister som förs

särskilt för myndigheten.

Riksförsäkringsverket är regis-

teransvarigt för socialförsäkrings-

register som förs särskilt för

verket.

14 §

Riksförsäkringsverket och de allmänna försäkringskassorna får ha

direkt åtkomst till uppgifter i socialförsäkringsregister som förs

gemensamt för verket och försäkringskassorna.

Direkt åtkomst till uppgifter i socialförsäkringsregister som förs sär-

skilt för en allmän försäkringskassa får endast den försäkringskassan ha.

Om ett register förs särskilt för ett lokalt organs verksamhetsområde

inom försäkringskassan får dock endast det lokala organet ha direkt åt-

komst till uppgifterna.

Direkt åtkomst till uppgifter i

socialförsäkringsregister som

förs särskilt för Premiepensions-

myndigheten får endast

myndigheten ha. Om det behövs

för ändamål som avses i 3 § 1

eller 2 får dock även Riksförsäk-

ringsverket och den allmänna

försäkringskassan ha direkt

åtkomst till ett sådant register

med undantag för sådana

handlingar som avses i 11 §.

Direkt åtkomst till uppgifter i socialförsäkringsregister som förs sär-

skilt för Riksförsäkringsverket får endast verket ha. Om det behövs för

ändamål som avses i 3 § 1 eller 2 får dock även en allmän försäkrings-

kassa ha direkt åtkomst till ett sådant register med undantag för sådana

handlingar som avses i 11 §.

Behörighet för direkt åtkomst

till uppgifter i socialförsäkrings-

register enligt första tredje

styckena får endast ges till den

som behöver ha tillgång till upp-

gifterna för att kunna utföra sitt

arbete.

Behörighet för direkt åtkomst

till uppgifter i socialförsäkrings-

register enligt första fjärde

styckena får endast ges till den

som behöver ha tillgång till upp-

gifterna för att kunna utföra sitt

arbete.

15 §

Statens löne- och pensionsverk

och det för kommunerna och

landstingen gemensamma organet

för administration av personalpen-

sioner får, i den utsträckning som

föreskrivs av regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer,

ha direkt åtkomst till uppgifter i

socialförsäkringsregister för de

ändamål som anges i 4 §. Bestäm-

melserna i 14 § fjärde stycket

gäller också för pensionsverket

och det gemensamma organet.

Statens löne- och pensionsverk

och det för kommunerna och

landstingen gemensamma organet

för administration av personalpen-

sioner får, i den utsträckning som

föreskrivs av regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer,

ha direkt åtkomst till uppgifter i

socialförsäkringsregister för de

ändamål som anges i 4 §. Bestäm-

melserna i 14 § femte stycket

gäller också för pensionsverket

och det gemensamma organet.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998. Det som sägs om Premiepen-

sionsmyndigheten skall till utgången av år 1998 gälla för utredningen

om organisation av Premiepensionsmyndigheten.

Lagförslag i lagrådsremiss den 19 februari 1998

Statlig ålderspensionsavgift m.m.

2.1 Förslag till lag om statlig ålderspensionsavgift

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Statlig ålderspensionsavgift skall för varje år betalas av staten enligt

denna lag.

Avgift betalas endast för försäkrade enligt lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension som uppfyller förutsättningarna för

tillgodoräknande av pensionsrätt för inkomstpension eller

pensionspoäng.

2 § Avgiften utgör X,XX procent av ersättning i form av

1. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring eller motsvarande ersättning som utgetts enligt annan

författning eller på grund av regeringens förordnande, i den utsträckning

ersättningen trätt i stället för en försäkrads inkomst av anställning enligt

2 kap. 3 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension eller in-

komst av annat förvärvsarbete enligt 2 kap. 6 § första stycket 1 4

nämnda lag,

2. föräldrapenningförmåner enligt lagen om allmän försäkring,

3. ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

4. ersättning som en allmän försäkringskassa utgett enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

5. livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskadeförsäkring eller motsva-

rande livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

6. delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

7. vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ lagen om allmän försäkring, i

den utsträckning bidraget inte är ersättning för merkostnader,

8. dagpenning från arbetslöshetskassa,

9. statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen näringsverksamhet,

10. utbildningsbidrag i form av dagpenning under arbetsmarknadsut-

bildning och yrkesinriktad rehabilitering samt ersättning vid genera-

tionsväxling,

11. utbildningsbidrag för doktorander,

12. korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349),

13. vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxen-

studiestöd för arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

14. timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux),

15. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning en-

ligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, samt

16. bidrag från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden i den ut-

sträckning som regeringen så föreskriver.

3 § Avgift beräknas inte på ersättning enligt 2 § om ersättningen tillsam-

mans med annan inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvs-

arbete understiger 24 procent av det för året gällande prisbasbeloppet

enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring.

4 § Vid beräkning av avgift på ersättning enligt 2 § skall det bortses från

en försäkrads inkomster som överstiger X,XX förhöjda prisbasbelopp

enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i följande ord-

ning

1. ersättningar enligt 2 § 1 som utgör inkomst av annat förvärvsarbete,

2. annan inkomst av annat förvärvsarbete,

3. ersättningar enligt 2 § som utgör inkomst av anställning,

4. annan inkomst av anställning.

5 § Avgiften utgör 18,5 procent av sådana pensionsgrundande belopp

som fastställs enligt 3 kap. lagen (1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

6 § Om sådan livränta som avses i 2 § 5 med tillämpning av 6 kap. 1 §

lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring har varit samordnad med

förtidspension eller efterlevandepension utgör avgiften 18,5 procent av

det belopp som på grund av samordningen inte betalas ut.

7 § Avgift skall för varje år betalas preliminärt med belopp som så nära

som möjligt beräknas motsvara den slutliga avgiften. Den preliminära

avgiften betalas varje månad. Regeringen skall bestämma storleken på de

belopp som skall betalas.

8 § Fördelningen av avgiften skall göras enligt följande. Den andel som

beräknas motsvara pensionsrätt för premiepension för samma år förs till

Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning enligt 8 kap. 1 § första

stycket lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension.

Återstoden förs till Allmänna pensionsfonden.

Regeringen skall för varje år fastställa andelarna efter förslag från

Riksförsäkringsverket.

9 § Slutlig avstämning av avgifterna skall göras året efter

fastställelseåret. Den skillnad som framkommer mellan beräknade

belopp och de belopp som slutligt framräknas för det aktuella året skall

regleras i samband med att storleken på de preliminära avgifterna

bestäms. Det belopp som skall regleras gentemot Riksgäldskontoret

beräknas med sådan avkastning som anges i 8 kap. 1 § första stycket

lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och det belopp

som skall regleras gentemot Allmänna pensionsfonden med sådan ränta

som anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483).

Med fastställelseår avses detsamma som enligt 1 kap. 8 § första

stycket lagen om inkomstgrundad ålderspension.

10 § Avgiften används till finansiering av försäkringen för inkomstgrun-

dad ålderspension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålders-

pension.

1. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1998 och tillämpas första

gången på ersättningar och pensionsgrundande belopp som beräknas för

år 1999.

2. Under åren 1999 och 2000 skall utöver vad som sägs i 10 §

avgiften även finansiera försäkringen för tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och

folkpension i form av ålderspension enligt samma lag för personer med

rätt till sådan tilläggspension.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om

 inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §, 2 kap. 2 §, 4 kap. 1 § och 15 kap.

8 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §

Försäkringen och kostnaderna

för förvaltningen av den skall

finansieras genom ålderspen-

sionsavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter och

allmänna pensionsavgifter enligt lagen

(1994:1744) om allmän pensions-

avgift samt genom avkastning på

avgiftsmedel.

Försäkringen och kostnaderna

för förvaltningen av den skall

finansieras genom

ålderspensionsavgifter enligt

lagen (1981:691) om

socialavgifter, allmänna pen-

sionsavgifter enligt lagen (1994:1744)

om allmän pensionsavgift och

statliga ålderspensionsavgifter

enligt lagen (1998:000) om

statlig ålderspensionsavgift samt

genom avkastning på avgiftsmedel.

2 kap.

2 §

För varje år som en person har varit försäkrad enligt 1 kap. 4 § första

eller andra stycket och har haft inkomster som är pensionsgrundande,

skall hans eller hennes pensionsgrundande inkomst fastställas. Detta

gäller dock endast om summan av de inkomster som är

pensionsgrundande uppgått till minst 24 procent av det för

intjänandeåret gällande prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

Fastställande enligt första

stycket skall inte göras för år före

det år då den försäkrade fyllt 16 år

eller för det år då den försäkrade

har avlidit.

Fastställande enligt första

stycket skall inte göras för år före

det år då den försäkrade fyllt

16 år. Fastställande enligt första

stycket skall inte heller göras för

det år då den försäkrade har avlidit

i annat fall än om överföring av

pensionsrätt för premiepension

till den avlidnes make skall

göras för det året.

4 kap.

1 §

För varje år för vilket det för en

försäkrad har fastställts pensions-

grundande inkomst eller andra

pensionsgrundande belopp, skall,

om inte annat följer av 4 §, pen-

sionsrätt fastställas för den för-

säkrade. Pensionsrätt skall dock

inte fastställas för den som är

född år 1937 eller tidigare.

För varje år för vilket det för en

försäkrad har fastställts pensions-

grundande inkomst eller andra

pensionsgrundande belopp, skall,

om inte annat följer av 4 §, pen-

sionsrätt fastställas för den för-

säkrade. För det år då den

försäkrade har avlidit skall

endast pensionsrätt för

premiepension fastställas.

Pensionsrätt skall inte fastställas

för den som är född år 1937 eller

tidigare.

För varje år för vilket pensionsgrundande inkomst har fastställts eller

för vilket en försäkrad har uppburit förtidspension enligt 13 kap. 2 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring skall också, om inte annat följer

av 8 och 9 §§, pensionspoäng fastställas för den försäkrade. Pensions-

poäng skall dock inte fastställas för det år då den försäkrade har avlidit

eller för år efter det då en försäkrad har fyllt 64 år.

Vårdår skall tillgodoräknas en försäkrad under de förutsättningar som

anges i 12 §. Vårdår skall dock inte tillgodoräknas för år före det då den

försäkrade fyllt 16 år och inte heller för det år då han eller hon har

avlidit eller för år efter det då den försäkrade har fyllt 64 år. Vårdår skall

inte heller tillgodoräknas om den försäkrade tillgodoräknas

pensionspoäng för samma år eller om pensionspoäng för det året enligt

8 § andra stycket inte tillgodoräknats den försäkrade på grund av

bristande eller underlåten avgiftsbetalning.

15 kap.

8 §

Anmälan om överföring av pensionsrätt enligt 4 kap. 7 § skall vara

skriftlig och skall ha kommit in till den allmänna försäkringskassan

senast den 31 januari det första år till vilket den pensionsrätt som skall

överföras är hänförlig. Anmälan skall göras gemensamt av makarna och

gäller tills vidare om inget annat anges i anmälan.

Om en make vill att en över-

föring som gäller tills vidare skall

upphöra måste han eller hon

skriftligen anmäla detta, varefter

överföringen upphör från och med

året efter det då en sådan anmälan

kom in till den allmänna försäk-

ringskassan. Om makarnas äkten-

skap har upplösts skall överför-

ingen upphöra från och med det år

då äktenskapet upplöstes.

Om en make vill att en över-

föring som gäller tills vidare skall

upphöra måste han eller hon

skriftligen anmäla detta, varefter

överföringen upphör från och med

året efter det då en sådan anmälan

kom in till den allmänna försäk-

ringskassan. Om makarnas äkten-

skap har upplösts skall över-

föringen upphöra från och med det

år då äktenskapet upplöstes. Om

äktenskapet har upplösts genom

att en av makarna har avlidit

och det är den make från vilken

överföringen skall ske som har

avlidit, skall dock överföringen

även gälla det år då äktenskapet

upplöstes.

Lagförslag i lagrådsremiss den 19 mars 1998

Reformering av ålderspensionssystemet vissa

finansiella frågor

37.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:691) om

socialavgifter

dels att 4 kap. 8 och 10 §§ skall upphöra att gälla,

dels att 2 kap. 2 § och 4 kap. 1, 2, 4, 6 och 7 §§ skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

2 §

En arbetsgivare som sysselsätter sjömän skall på den ersättning som

utgetts till sådana för varje år betala även sjömanspensionsavgift med

1,20 procent.

I fråga om sjömän skall sjukför-

säkringsavgift och

folkpensionsavgift beräknas efter

de procentsatser som regeringen

eller, efter regeringens

bemyndigande, Riksför-

säkringsverket årligen fastställer.

Procentsatserna skall utgöra den

andel av de i 1 § första stycket 1

och 2 angivna procentsatserna

som svarar mot förhållandet

mellan antalet svenska sjömän och

hela antalet sjömän på svenska

handelsfartyg i medeltal för den

30 september de tre år som när-

mast föregått det år då procent-

satserna fastställs. Hänsyn skall

därvid inte tas till fartyg med en

bruttodräktighet understigande

300. Procentsatserna beräknas

med två decimaler.

I fråga om sjömän skall sjukför-

säkringsavgift och arbetsmark-

nadsavgift beräknas efter de

procentsatser som regeringen

eller, efter regeringens

bemyndigande,

Riksförsäkringsverket årligen

fastställer. Procentsatserna skall

utgöra den andel av de i 1 § första

stycket 1 och 6 angivna procent-

satserna som svarar mot förhållan-

det mellan antalet svenska sjömän

och hela antalet sjömän på svenska

handelsfartyg i medeltal för den

30 september de tre år som när-

mast föregått det år då procent-

satserna fastställs. Hänsyn skall

därvid inte tas till fartyg med en

bruttodräktighet understigande

300. Procentsatserna beräknas

med två decimaler.

Med sjöman avses i denna lag arbetstagare som avses i punkt 1 av an-

visningarna till 49 § kommunalskattelagen (1928:370).

4 kap.

1 §

Sjukförsäkringsavgifter förs till staten för finansiering av

1. kostnader för ersättning för

sjukvård m.m. enligt 2 kap., sjuk-

penning m.m. enligt 3 kap.,

föräldrapenningförmåner enligt

4 kap., folkpension i form av

förtidspension enligt 7 kap. och

rehabiliteringsersättning m.m.

enligt 22 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring samt

pensionstillskott till

förtidspension enligt lagen

(1969:205) om pensionstillskott,

1. kostnader för sjukpenning

m.m. enligt 3 kap., folkpension i

form av förtidspension enligt

7 kap. för personer som har rätt

till tilläggspension i form av

förtidspension enligt 13 kap.,

tilläggspension i form av

förtidspension enligt 13 kap. och

rehabiliteringsersättning m.m.

enligt 22 kap., allt enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

2. kostnader enligt lagen

(1974:525) om ersättning för

viss födelsekontrollerande

verksamhet m.m.,

3. kostnader för förmåner

enligt lagen (1996:1150) om

högkostnadsskydd vid köp av

läkemedel m.m.,

4. Centrala

studiestödsnämndens kostnader

med anledning av att sådana

studielån som belöper på en

studerandes sjukperiod enligt

studiestödslagen (1973:349) inte

skall återbetalas,

2. Centrala

studiestödsnämndens kostnader

med anledning av att sådana

studielån som belöper på en

studerandes sjukperiod enligt

studiestödslagen (1973:349) inte

skall återbetalas,

5. vissa av de allmänna försäk-

ringskassornas

förvaltningskostnader,

3. vissa av de allmänna försäk-

ringskassornas

förvaltningskostnader,

6. kostnader enligt lagen

(1988:1465) om ersättning och

ledighet för närståendevård,

4. kostnader enligt lagen

(1988:1465) om ersättning och

ledighet för närståendevård,

7. den allmänna försäkringens

kostnader enligt lagen

(1991:1047) om sjuklön.

5. den allmänna försäkringens

kostnader enligt lagen

(1991:1047) om sjuklön och

6. statliga ålderspensionsav-

gifter enligt lagen (1998:000)

om statlig ålderspensionsavgift

som belöper på förmåner som

finansieras med

sjukförsäkringsavgiften.

2 §

Folkpensionsavgifter förs till

staten som bidrag till finansie-

ringen av folkpensioneringen

enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

Efterlevandepensionsavgifter

förs till staten för finansiering

av folkpension i form av

efterlevandepension enligt 8

kap. lagen (1962:381) om

allmän försäkring och

tilläggspension i form av

efterlevandepension enligt 14

kap. samma lag, änkepension

enligt

övergångsbestämmelserna till

lagen (1988:881) om ändring i

lagen om allmän försäkring samt

kostnader för förvaltning av

efterlevandepension och

änkepension.

4 §

Delpensionsavgifter förs till

en fond, benämnd

delpensionsfonden, med vars

tillgångar kostnaderna för

pensioner enligt lagen (1979:84)

om delpensionsförsäkring och

motsvarande äldre be-

stämmelser skall täckas. Fonden

förvaltas enligt grunder som

riksdagen fastställer särskilt.

Föräldraförsäkringsavgifter

förs till staten för finansiering

av föräldrapenningförmåner

enligt 4 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring, kostnader

för förvaltning av

föräldrapenningförmåner och

för finansiering av statliga ål-

derspensionsavgifter enligt

lagen (1998:000) om statlig

ålderspensionsavgift som

belöper på sådana förmåner.

6 §

Arbetsskadeavgifter förs till en

fond, benämnd Arbetsskade-

fonden, med vars tillgångar kost-

naderna för ersättningar enligt

lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring och motsvarande

äldre bestämmelser samt förvalt-

ningskostnader skall täckas.

Fonden förvaltas enligt grunder

som riksdagen fastställer särskilt.

Arbetsskadeavgifter förs till Ar-

betsskadefonden med vars till-

gångar kostnaderna för ersätt-

ningar enligt lagen (1976:380)

om arbetsskadeförsäkring och

motsvarande äldre bestämmelser,

statliga ålderspensionsavgifter

enligt lagen (1998:000) om

statlig ålderspensionsavgift som

belöper på förmåner som

finansieras med

arbetsskadeavgifter samt förvalt-

ningskostnader skall täckas.

Fonden förvaltas enligt grunder

som riksdagen fastställer särskilt.

7 §

Arbetsmarknadsavgifter förs till staten för finansiering av

1. arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring,

2. kostnader för tillsyn av ar-

betslöshetskassornas utbetalning

av arbetslöshetsersättning enligt

lagen (1997:239) om arbetslös-

hetskassor, och

2. kostnader för tillsyn av ar-

betslöshetskassornas utbetalning

av arbetslöshetsersättning enligt

lagen (1997:239) om arbetslös-

hetskassor,

3. utbildningsbidrag till sådan

deltagare i arbetsmarknadsutbild-

ning enligt förordningen

(1987:406) om

arbetsmarknadsutbildning eller

yrkesinriktad rehabilitering enligt

förordningen (1987:405) om den

arbetsmarknadspolitiska

verksamheten som uppfyller

villkoren för inkomstrelaterad

ersättning enligt lagen om

arbetslöshetsförsäkring.

3. utbildningsbidrag i form av

dagpenning till deltagare i

arbetsmarknadsutbildning,

yrkesinriktad rehabilitering och

deltagare i verksamhet för

ungdomar mellan 20 och 24 år

anordnad av en kommun under

förutsättning att deltagaren

uppfyller villkoren för inkomstre-

laterad ersättning enligt lagen om

arbetslöshetsförsäkring,

4. kostnader enligt

lönegarantilagen (1992:497)

och

5. statliga ålderspensionsav-

gifter enligt lagen (1998:000)

om statlig ålderspensionsavgift

som belöper på förmåner som

finansieras med

arbetsmarknadsavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

37.16

37.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om

ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:691) om socialavgifter

i dess lydelse enligt lagen (1998:000) om ändring i nämnda lag

dels att 2 kap. 1 §, 3 kap. 1, 4 och 5 a §§ samt punkterna 2 och 3 av

övergångsbestämmelserna till lagen (1998:000) skall ha följande

lydelse,

dels att det i övergångsbestämmelserna till lagen (1998:000) skall in-

föras en ny punkt, 7, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

1 §

En arbetsgivare skall på det avgiftsunderlag som anges i 3 5 §§ för

varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med

7,93 procent,

1. sjukförsäkringsavgift med

X,XX procent,

2. folkpensionsavgift med 6,83 pro-

cent,

2. efterlevandepensionsavgift

med 1,70 procent,

3. ålderspensionsavgift med X,XX procent,

4. delpensionsavgift med 0,20 pro-

cent,

4. föräldraförsäkringsavgift

med X,XX procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med

5,42 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med

5,84 procent.

7. arbetarskyddsavgift med

0,17 procent,

8. lönegarantiavgift med

0,25 procent.

Arbetsgivare som avses i 1 kap. 2 § andra stycket skall dock beträffan-

de ersättning som avses i 2 kap. 11 eller 12 § lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension betala endast ålderspensionsavgift.

3 kap.

1 §

En försäkrad som avses i 1 kap. 2 § skall på det avgiftsunderlag som

anges i 3 5 §§ för varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med

8,66 procent,

1. sjukförsäkringsavgift med

X,XX procent,

2. folkpensionsavgift med 6,83 pro-

cent,

2. efterlevandepensionsavgift

med 1,70 procent,

3. ålderspensionsavgift med X,XX procent,

4. delpensionsavgift med 0,20 pro-

cent,

4. föräldraförsäkringsavgift

med X,XX procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 3,30 procent.

4 §

Grunden för beräkning av avgift

enligt 1 § 1, 5 och 6 utgörs av in-

komst av annat förvärvsarbete som

avses i 3 kap. 2 eller 2 a § lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

Med inkomst av annat förvärvs-

arbete enligt 3 kap. 2 § och 2 a §

lagen om allmän försäkring skall

även likställas andra skattepliktiga

förmåner än pengar.

Grunden för beräkning av avgift

enligt 1 § 1 och 4 6 utgörs av in-

komst av annat förvärvsarbete som

avses i 3 kap. 2 eller 2 a § lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

Med inkomst av annat förvärvs-

arbete enligt 3 kap. 2 och 2 a §§

lagen om allmän försäkring skall

även likställas andra skattepliktiga

förmåner än pengar.

Grunden för beräkning av avgift

enligt 1 § 2 4 utgörs av inkomst

av annat förvärvsarbete som avses

i 2 kap. 6 § lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension.

Grunden för beräkning av avgift

enligt 1 § 2 och 3 utgörs av in-

komst av annat förvärvsarbete som

avses i 2 kap. 6 § lagen

(1998:000) om inkomstgrundad

ålderspension.

5 a §

Vid beräkning av egenavgifter får avdrag göras med 5 procent av av-

giftsunderlaget beräknat enligt 4 § första stycket, dock högst med

9 000 kronor per år. Om den försäkrade under året även betalat ut lön

eller annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag

från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, får dock avdrag från

egenavgifterna medges högst med ett så stort belopp att det

sammanlagda avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna inte

överstiger 42 600 kronor per år.

Om den försäkrade är delägare i ett handelsbolag får det sammanlagda

avdraget från de egenavgifter som är hänförliga till handelsbolagets in-

komster för samtliga delägare i handelsbolaget inte överstiga

42 600 kronor per år. Avdraget fördelas mellan delägarna i proportion

till hur den skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget fördelas mellan

dem. Kan en eller flera av delägarna helt eller delvis inte utnyttja

avdraget får resterande avdrag fördelas mellan övriga delägare på

motsvarande sätt. Om handelsbolaget under året även betalat ut lön eller

annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag från

arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, skall delägarna medges avdrag

från egenavgifterna högst med så stort belopp att delägarnas

sammanlagda avdrag från de egenavgifter som är hänförliga till

inkomsten från handelsbolaget och handelsbolagets avdrag från

arbetsgivaravgifterna inte överstiger 42 600 kronor per år.

Avdrag enligt första stycket

skall i angiven ordning avse ar-

betsmarknadsavgiften, sjukförsäk-

ringsavgiften, arbetsskadeavgiften,

folkpensionsavgiften,

delpensionsavgiften och

ålderspensionsavgiften.

Avdrag enligt första stycket

skall i angiven ordning avse ar-

betsmarknadsavgiften, sjukförsäk-

ringsavgiften, arbetsskadeavgiften,

efterlevandepensionsavgiften

och föräldraförsäkringsavgiften.

2 . De nya bestämmelserna i

2 kap. 4 och 5 §§ tillämpas i fråga

om avgiftspliktig ersättning som

betalas ut från och med den

1 januari 1999.

2. De nya bestämmelserna i

2 kap. 1, 4 och 5 §§ tillämpas i

fråga om avgiftspliktig ersättning

som betalas ut från och med den

1 januari 1999.

3 . De nya bestämmelserna i

3 kap. 3 § tillämpas på inkomster

som uppbärs från och med den

1 januari 1999. Omfattar beskatt-

ningsåret tid såväl före som efter

utgången av år 1998 skall, om den

försäkrade inte visar annat, så stor

del av beskattningsårets inkomst

anses hänförlig till tiden efter

utgången av år 1998 som svarar

mot förhållandet mellan den del av

beskattningsåret som infaller

under denna tid och hela

beskattningsåret.

3. De nya bestämmelserna i

3 kap. 1 och 3 §§ tillämpas på in-

komster som uppbärs från och

med den 1 januari 1999. Omfattar

beskattningsåret tid såväl före

som efter utgången av år 1998

skall, om den försäkrade inte visar

annat, så stor del av

beskattningsårets inkomst anses

hänförlig till tiden efter utgången

av år 1998 som svarar mot

förhållandet mellan den del av be-

skattningsåret som infaller under

denna tid och hela be-

skattningsåret.

7. Under åren 1999 och 2000

skall vad som i 4 kap. 3 § sägs

om vilka kostnader tillgångarna

i den Allmänna pensionsfonden

skall täcka också avse

folkpension i form av

ålderspension enligt 6 kap.

lagen (1962:381) om allmän

försäkring till personer som har

rätt till tilläggspension i form av

ålderspension enligt 12 kap.

samma lag samt kostnader för

förvaltning av sådan

folkpension.

37.17

37.17 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1994:1744) om allmän pen-

sionsavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §

Avgiften används till finansie-

ring av försäkringen för tilläggs-

pension enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

Avgiften används till finansie-

ring av försäkringen för inkomst-

pension och tilläggspension

enligt lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

och tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

Avgiften förs till Allmänna pensionsfonden.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999 och tillämpas första

gången i fråga om avgifter som fastställs vid 2000 års taxering.

2. Under åren 1999 och 2000 används avgiften även för finansiering

av folkpension i form av ålderspension enligt 6 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring till personer som har rätt till tilläggspension i

form av ålderspension enligt 12 kap. samma lag samt kostnader för

förvaltning av sådan folkpension.

37.18

37.18 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om

ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden

Härigenom föreskrivs att övergångsbestämmelserna till lagen

(1998:000) om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för All-

männa pensionsfonden skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

1. Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

2. Under åren 1999 och 2000

skall pensionsutbetalningar, för-

valtningskostnader och andra

utgifter avseende också

folkpension i form av

ålderspension enligt 6 kap.

lagen (1962:381) om allmän

försäkring till personer som har

rätt till tilläggspension i form av

ålderspension enligt 12 kap.

samma lag, i den mån andra

medel inte står till förfogande,

betalas genom tillskott som

Riksförsäkringsverket erhåller

från första tredje

fondstyrelserna. De medel som

behövs för ett kalenderår skall

tillskjutas av varje fondstyrelse i

förhållande till de avgifter som

under det närmast föregående

året har överförts till dess

förvaltning.

3. Första-tredje

fondstyrelserna skall till

Riksgäldskontoret överföra 45

miljarder kronor under år 1999

och 45 miljarder kronor under

år 2000. Beloppen skall

överföras med lika stora andelar

den 31 mars, den 30 juni, den

30 september och den

31 december respektive år. Varje

fondstyrelse skall bidra till

överföringarna i förhållande till

det totala marknadsvärdet vid

utgången av närmast

föregående räkenskapsår av de

tillgångar som styrelsen för-

valtar.

37.19 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs att 19 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

19 kap.

1 §

Om avgifter för finansiering av

sjukförsäkringen, folkpensione-

ringen och försäkringen för

tilläggspension föreskrivs i lagen

(1981:691) om socialavgifter.

Om avgift för finansiering av

försäkringen för tilläggspension

föreskrivs även i lagen

(1994:1744) om allmän

pensionsavgift.

Om avgifter för finansiering av

sjukförsäkringen m.m,

föräldraförsäkringen och

efterlevandepensioner föreskrivs

i lagen (1981:691) om

socialavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

37.20

37.20 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om

ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 14 § lagen (1990:912) om nedsättning av

socialavgifter i dess lydelse enligt lagen (1998:000) om ändring i

nämnda lag och övergångsbestämmelserna till lagen (1998:000) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 §

Nedsättning av avgifter enligt denna lag skall i första hand avse

1. i fråga om

arbetsgivaravgifter:

folkpensionsavgiften och

därefter sjukförsäkringsavgiften,

eller

2. i fråga om egenavgifter: folk-

pensionsavgiften och därefter i

angiven ordning sjukförsäkrings-

avgiften, delpensionsavgiften,

arbetsskadeavgiften och

ålderspensionsavgiften.

1. i fråga om

arbetsgivaravgifter:

sjukförsäkringsavgiften och där-

efter

föräldraförsäkringsavgiften,

eller

2. i fråga om egenavgifter:

sjukförsäkringsavgiften och där-

efter i angiven ordning föräldra-

försäkringsavgiften, arbetsskade-

avgiften och efterlevandepen-

sionsavgiften.

I fråga om förfarandet för nedsättningen av avgifter gäller skattebetal-

ningslagen (1997:483).

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999 och tillämpas

första gången i fråga om

arbetsgivaravgifter för

beskattningsåret 1999 och i

fråga om egenavgifter som

beräknas med ledning av 2000

års taxering.

37.21

37.21 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1920) om

allmän löneavgift

Härigenom föreskrivs att 1 3 §§ lagen (1994:1920) om allmän

löneavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Arbetsgivare skall för varje år

betala allmän löneavgift. Löneav-

giften beräknas på det underlag

som gäller för arbetsgivaravgift

till folkpensioneringen enligt

lagen (1981:691) om

socialavgifter.

Arbetsgivare skall för varje år

betala allmän löneavgift. Löneav-

giften beräknas på det underlag

som gäller för arbetsgivaravgift

till

efterlevandepensioneringen

enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter.

2 §

Den som enligt 1 kap. 2 § lagen

(1981:691) om socialavgifter

skall betala egenavgifter skall för

varje år betala allmän löneavgift.

Löneavgiften beräknas på det

underlag som gäller för egenavgift

till folkpensioneringen enligt

nämnda lag.

Den som enligt 1 kap. 2 § lagen

(1981:691) om socialavgifter

skall betala egenavgifter skall för

varje år betala allmän löneavgift.

Löneavgiften beräknas på det

underlag som gäller för egenavgift

till efterlevandepensioneringen

enligt nämnda lag.

3 §

Allmän löneavgift tas ut med

4,48 procent av underlaget och

tillfaller staten.

Allmän löneavgift tas ut med

X,XX procent av underlaget och

tillfaller staten.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. De nya bestämmelserna tillämpas på lön eller annan ersättning

enligt 1 § som betalas ut från och med den 1 januari 1999.

3. De nya bestämmelserna tillämpas också på inkomst enligt 2 § som

uppbärs från och med den 1 januari 1999. Omfattar beskattningsåret tid

såväl före som efter utgången av år 1998 skall, om den avgiftsskyldige

inte visar annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig

till tiden efter utgången av år 1998 som svarar mot förhållandet mellan

den del av beskattningsåret som infaller under denna tid och hela be-

skattningsåret.

Lagrådets yttrande över lagförslag i lagrådsremiss

den 19 januari 1998 Reformerade regler om

inkomstgrundad ålderspension

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-03-10

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Gertrud Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 19 januari 1998 (Socialdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om inkomstgrundad ålderspension,

2. lag om införande av lag om inkomstgrundad ålderspension,

3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring,

5. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

6. lag om ändring i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift,

7. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

8. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

9. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster,

10. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden,

11. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

12. lag om ändring i socialförsäkringsregisterlagen (1997:934).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementsrådet

Mona Wildig, departementsrådet Lars Bergendal, kanslirådet

Kjell Rempler, kammarrättsassessorn Anita[REDACTED_EFTERNAMN], hovrättsassessorn

Marianne Jenryd, avdelningsdirektören Elisabeth Lane och hovrätts-

assessorn Johan[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om inkomstgrundad ålderspension

Det förslag till inkomstgrundad ålderspension som har lämnats till Lag-

rådet för granskning har föregåtts av ett antal utredningsförslag, huvud-

sakligen med utgångspunkt i direktiv som meddelades år 1991 mot bak-

grund av Pensionsberedningens slutbetänkande Allmän pension (SOU

1990:76). Riktlinjer för det framtida allmänna ålderspensionssystemet

lades fast av riksdagen år 1994 och det fortsatta beredningsarbetet har

ägt rum inom ramen för den s.k. Genomförandegruppens arbete.

Resultatet har enligt Lagrådets mening blivit en lagstiftning som får ses

som i allt väsentligt väl genomarbetad och väl disponerad.

Bestämmelserna om ålderspensioneringen har i huvudsak föreslagits

bli intagna i en särskild lag och kommer därmed inte längre att

återfinnas i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Detta har både

fördelar och nackdelar. Bland nackdelarna kan nämnas att lagen om

allmän försäkring sedan länge innehållit de grundläggande

bestämmelserna om förmåner inom socialförsäkringssystemet och att

en väsentlig del av detta nu har brutits ut ur denna lagstiftning. Å andra

sidan och detta talar till förmån för den valda lagstiftningsmetoden

framstår regleringen i lagen om allmän försäkring numera i stora delar

som oöverskådlig och att då införliva ytterligare ett komplext

regelsystem häri skulle framstå som mindre välbetänkt. Det har också

under lång tid och i skilda sammanhang rests krav på en genomgripande

översyn och omarbetning av bestämmelserna i lagen om allmän

försäkring. Kanske kan den nu föreslagna lagstiftningen utgöra ett

incitament för en sådan översyn.

Som flera remissinstanser har påpekat är förslaget till lag om

inkomstgrundad ålderspension och lagen om införande av denna i långa

stycken mycket komplext och svårgenomträngligt. Inte minst

övergångsregleringen och de många olika ikraftträdandetidpunkterna

försvårar överblicken över lagstiftningen. Komplexiteten i

regelsystemet torde dock vara i viss mån ofrånkomlig med tanke på de

av riksdagen fastlagda riktlinjerna för lösningar på problemen med

ålderspensioneringen för framtiden, och detta samtidigt som äldre

generationers rätt till pension skall tryggas.

På flera områden har nuvarande regler i relevanta delar förts över till

den nya lagstiftningen samtidigt som det i lagrådsremissen framhålls att

detta får ses som temporära lösningar i avvaktan på resultaten av fortsatt

utredningsarbete. Enligt Lagrådets mening är det beklagligt att man inte

hunnit bereda färdigt t.ex. ett så centralt område som frågan om vem

som skall vara försäkrad enligt lagen. Inte heller har förtids- och

efterlevandepensioneringens ställning i systemet och på vilket sätt

studietid skall tillgodoräknas fått någon lösning. Detta medför att det

under åren framöver kommer att bli aktuellt med åtskilliga ändringar i de

nu framlagda förslagen, något som knappast underlättar förståelsen av

bestämmelserna.

När det gäller tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp för

barnår läggs däremot fram ett detaljerat förslag. Bestämmelserna i dessa

hänseenden har blivit osedvanligt svårtillgängliga och uppenbarligen

också svåra att administrera. Trots att riksdagen har lagt fast principerna

även på denna punkt, vill Lagrådet ifrågasätta om den föreslagna regle-

ringen verkligen står i rimlig proportion till vad man uppnår i fråga om

resultat för de försäkrade. I allt fall torde den förvärvsfrekvens som

kvinnor haft under de senaste årtiondena och den omständigheten att

föräldrapenningen är pensionsgrundande medföra att behovet av

reglering har minskat. Det borde mot denna bakgrund övervägas om inte

bestämmelserna om pensionsgrundande belopp på grund av barnår

åtminstone kan förenklas. Främst gäller detta antalet kombinationer

mellan tre olika sätt att beräkna det pensionsgrundande beloppet och

flera alternativ att fördela beloppet mellan föräldrarna och i vissa fall

styvförälder. Lagrådet har emellertid på den tid som har stått till buds

för granskning av förslaget inte kunnat utarbeta något eget förslag till

enklare eller mer schabloniserade bestämmelser.

Vad avser premiepensionssystemet föreslår Lagrådet, som kommer

att utvecklas närmare nedan, att i stort sett hela 11 kap. rörande

Premiepensionsmyndighetens verksamhet bryts ut ur lagen om

inkomstgrundad ålderspension och tas in i en särskild lag. Ett sådant

system finns ju redan när det gäller den allmänna tilläggspensioneringen

och förvaltningen av dess medel, där det sistnämnda regleras i en

särskild lag med reglemente för Allmänna pensionsfonden.

Åtskilliga bestämmelser i den föreslagna lagen innehåller bemyn-

diganden för regeringen, i vissa fall med delegationsrätt för regeringen

till myndighet som regeringen bestämmer. Frånsett den reglering som

föreslås för Premiepensionsmyndigheten och som Lagrådet

återkommer till under 11 kap. samt bestämmelser som enbart eller i

allt väsentligt handlar om förmåner för den enskilda (se 2 kap. 5 § 16)

får de föreskrifter som lagen innehåller anses kräva lagform enligt

8 kap. 3 § regeringsformen. Någon bestämmelse som medger att

regeringen lämnas sådant bemyndigande som sägs i 8 kap. 7 §

regeringsformen finns inte för socialförsäkringslagstiftningen. Det kan

därför med nyss nämnda förbehåll bara bli fråga om

verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen. Sådana

föreskrifter behöver inte ha stöd i lag. Om det anses önskvärt med en

bestämmelse som erinrar om behovet av verkställighetsföreskrifter bör

den utformas just som en sådan erinran och inte som ett bemyndigande.

I fall då det är fråga om subdelegation bör bestämmelsen utformas så, att

det ankommer på regeringen att bestämma till vilken myndighet rätten

att meddela föreskrifter skall delegeras. (Jfr Håkan[REDACTED_EFTERNAMN],

Normgivningsmakten enligt 1974 års regeringsform, 2 uppl. 1989 s.

134, 152, Anders[REDACTED_EFTERNAMN], Legalitetsprincipen vid in-

komstbeskattningen, 1995 s. 132 ff.) Paragrafen bör därvid innehålla att

närmare bestämmelser om verkställighet får i angivna hänseenden med-

delas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Be-

träffande verkställighetsföreskrifter brukar det anses att den lagregel

som skall kompletteras bör vara så detaljerad att regleringen inte tillförs

något väsentligt nytt genom verkställighetsföreskrifterna.

1 kap. 3 §

I denna paragraf anges de grundläggande principerna för beräkning av de

pensioner som skall utgå enligt lagen. I sista meningen sägs därvid att

pensionernas storlek också är beroende av indexomräkning för inkomst-

pension och värdeutveckling av de medel som fonderats för premiepen-

sion. Ordet "indexomräkning" ger inte besked om någon princip och är

dessutom intetsägande eftersom flera olika omräkningsoperationer

måste göras enligt lagen. Om ordet byts ut mot uttrycket "den allmänna

inkomstutvecklingen" blir dels bestämmelsen mer upplysande, dels får

ordet "värdeutveckling" i fråga om premiepension en innehållsmässig

motsvarighet när det gäller inkomstpension. Vidare förtjänar anmärkas

att paragrafen inte innehåller någon upplysning om vilka faktorer den

tredje pensionsformen, tilläggspensionen, är beroende av, nämligen för

tiden till dess den försäkrade fyller 65 år den allmänna prisutvecklingen

och för tiden därefter den allmänna inkomstutvecklingen.

1 kap. 5 §

Enligt första stycket andra meningen skall genom inkomstindex hänsyn

tas till bl.a. förändringen av genomsnittet av de försäkrades årliga

"pensionsgrundande inkomster enligt 2 kap. 1 § första stycket". I sist-

nämnda lagrum anges pensionsgrundande inkomst som summan av en

försäkrads på visst sätt angivna inkomster under ett år. Enligt andra

stycket i samma paragraf skall emellertid vid beräkning av en försäkrads

pensionsgrundande inkomst bortses från vad som överstiger sju och en

halv gånger inkomstbasbeloppet. När lagen på andra ställen än just här

talar om pensionsgrundande inkomst avses den på nu angivet sätt begrän-

sade inkomsten. I nu aktuellt sammanhang skall emellertid hänsyn tas till

de totala inkomsterna. För tydlighets skull bör hellre användas uttrycket

"pensionsgrundande inkomster utan den begränsning som anges i 2 kap.

1 § andra stycket".

1 kap. 7 §

Enligt andra stycket i paragrafen skall den som av en statlig arbetsgivare

sänds till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning anses bosatt

i Sverige under hela utsändningstiden, om regeringen inte föreskriver

annat. Bemyndigandet infördes utan lagrådsgranskning år 1984 i motsva-

rande bestämmelse i lagen om allmän försäkring (prop. 1984/85:78)

och det framgår inte vad det finns för grund för bemyndigandet. Enligt

vad som upplysts har möjligheten till undantagande inte nämnvärd

praktisk betydelse. Det får förutsättas att frågan aktualiseras i samband

med det fortsatta arbetet med bestämmelserna om vilka som skall vara

försäkrade.

3 kap. 4 §

Regleringen av frågan om rätt till ett pensionsgrundande belopp på grund

av förtidspension avser ett enda år, nämligen 1999. Tanken är uppenbar-

ligen att en ny ordning skall hinna arbetas fram, riksdagsbehandlas och

träda i kraft före utgången av år 1999. Till dess är det emellertid endast

knappt två år. Erfarenheten, inte minst i detta sammanhang, visar att

komplicerade lagstiftningsärenden tenderar att ta mycket längre tid än

som förutsetts. Lagrådet har tidigare konstaterat att den föreslagna lagen

är ofullgången. Att därutöver medvetet utforma lagen så att en lucka i

regleringen kan öppna sig ett år efter det att lagen trätt i kraft synes inte

tillrådligt. I stället bör normal lagstiftningsteknik användas, dvs. att man

lagstiftar för en obestämd framtid och ändrar lagen när det ges anledning

till det. Lagrådet förordar därför att tidsbegränsningen i förevarande pa-

ragraf slopas och att paragrafen ges följande lydelse: "En försäkrad som

för någon del av ett år har uppburit förtidspension, beräknad enligt

13 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, skall tillgodoräknas

ett pensionsgrundande belopp för det året, om inte annat följer av 6 eller

7 §."

3 kap. 6 §

Enligt andra stycket skall, om det pensionsgrundande belopp som skulle

ha tillgodoräknats den försäkrade enligt 5 § överstiger en pensionsgrun-

dande livränta som förtidspensionen har varit samordnad med, endast det

överskjutande beloppet tillgodoräknas den försäkrade som

pensionsgrundande. Det är önskvärt att bestämmelsen täcker in även det

fallet att det pensionsgrundande beloppet är lika stort som eller mindre

än livräntan. Detta kan ske med följande formulering: "Det

pensionsgrundande belopp som avses i 5 § eller, om endast en del av

pensionen har varit samordnad med livräntan, en andel av det beloppet

som svarar mot den samordnade delen av pensionen, skall tillgodoräknas

den försäkrade endast om och i den utsträckning det överstiger den för-

säkrades livränta före samordning."

3 kap. 8 §

Enligt paragrafen skall en försäkrad som under "ett år" undergått

grundutbildning tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp. Bestäm-

melsen läses lätt så att hela grundutbildningen försiggått under ett kalen-

derår. Fortsatt läsning ger dock vid handen att uttrycket används endast

som utgångspunkt för att därefter ange det år för vilket

tillgodoräknandet skall ske. Bestämmelsen skulle bli mer lättförståelig

om i stället skrivs "En försäkrad som under någon del av ett år --".

3 kap. 13 §

Enligt andra stycket i förevarande paragraf skall, om inte anmälan görs

enligt första stycket om hur rätt till pensionsgrundande belopp på grund

av barnår skall fördelas, beloppet tillfalla modern. Det kan naturligtvis

diskuteras om detta står i överensstämmelse med Rådets direktiv den

19 december 1978 om successivt genomförande av principen om

likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet (79/7

EEG). Att ytterligare komplicera systemet med någon möjlighet för

föräldrarna att tvista om fördelningen av beloppet bör emellertid inte

komma i fråga och den föreslagna ordningen torde bäst motsvara livets

realiteter. Lagrådet finner därför inte anledning till erinran mot

förslaget i den delen. Som någon sorts motvikt föreslås i första stycket

andra meningen att en förälder skall genom ensidig anmälan kunna

åvägabringa att vardera föräldern skall tillgodoräknas ett belopp som

motsvarar hälften av det för intjänandeåret gällande inkomstbasbeloppet.

Detta alternativ kan uppenbarligen ställa den förälder som främst

hämmats i sin förvärvsförmåga, dvs. i regel modern, i ett mycket sämre

läge än som skulle följa av alternativen 1 och 2 i 17 §. Den andra

förälderns valrätt kan användas i rent trakasseringssyfte, t.o.m. om det

för honom inte skulle medföra den minsta fördel därför att hans

inkomster beloppet förutan överstiger sju och ett halvt

inkomstbasbelopp. Detta utgör inte något bra form för likabehandling av

kvinnor och män och är knappast ägnat att mildra den kritik som

tilläventyrs skulle kunna riktas mot moderns företrädesrätt enligt andra

stycket. Lagrådet förordar därför att bestämmelsen om ensidig anmälan

i första stycket andra meningen får utgå.

I andra hand förordas en reglering liknande den som valts i 31 § för-

slaget till införandelag, med den modifiering som Lagrådet föreslår be-

träffande det lagrummet.

3 kap. 19 §

Enligt första stycket skall vid beräkningen enligt 3 kap. 17 § första

stycket 1 relevanta belopp som avser året före barnets födelse räknas

om med hänsyn till förändringar av prisbasbeloppet. Detta synes vara

den enda bestämmelse i den permanenta regleringen, dvs. den som avses

gälla från och med år 2001, enligt vilken prisbasbeloppet skall användas

vid omräkning i stället för inkomstbasbeloppet. Den ringa ekonomiska

fördel som skattebetalarna måhända kan vinna på barnföräldrarnas

bekostnad synes inte motivera en sådan särbehandling. Lagrådet förordar

därför att orden "förändringar av prisbasbeloppet enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring" byts ut mot orden "förändringar av

inkomstbasbeloppet".

3 kap. 24 §

Enligt paragrafen skall för den som "antagits" vara far till ett barn men

som genom dom som vunnit laga kraft har förklarats inte vara det vissa

bestämmelser tillämpas som om han vore far till barnet när det gäller

tiden innan domen vunnit laga kraft. Ordet "antagits" används inte i någon

liknande bemärkelse i den familjerättsliga regleringen och kan därför

föranleda missförstånd. I stället kan skrivas "För den som enligt 1 kap.

föräldrabalken ansetts vara far till ett barn eller vars faderskap fastställts

genom bekräftelse eller dom men som genom en dom som vunnit laga

kraft förklarats inte vara far till barnet, skall --- ."

4 kap. 5 §

I paragrafen föreskrivs att, så länge förvärvsvillkoret enligt 5 kap. 13 §

inte är uppfyllt, den försäkrades pensionsrätt för inkomstpension skall

utgöra 18,5 procent av den del av pensionsunderlaget som avser pen-

sionsgrundande belopp för plikttjänstgöring eller barnår.

I olika sammanhang görs i lagrådsremissen uttalanden om att 2 kap.

18 § regeringsformen är tillämplig på intjänad rätt till premiepension.

Lagrådet vill erinra om att det i förevarande lagstiftningsärende inte be-

träffande denna fråga kan göras några motivuttalanden som tjänar till

ledning för rättstillämpningen. Frågan måste lösas av domstolarna med

tillämpning av lagtexten och vad som förevarit när bestämmelsen

kommit till eller ändringar däri gjorts. Lagrådet har därför inte funnit

anledning att gå in på frågan. Eftersom det ter sig främmande att staten

skulle beröva pensionärer intjänade pensionsrätter av den art det här är

fråga om och vore det så illa ställt kan även grundlag ändras synes

den dessutom ha övervägande teoretiskt intresse.

Däremot kan grundlagsbestämmelsen inte, som antas i den allmänna

motiveringen, utesluta att medel som beräknats för den försäkrade på

grund av barnår överförs till premiepensionssystemet innan förvärvs-

villkoret i 5 kap. 13 § är uppfyllt. Även civilrättsliga fordringar kan na-

turligtvis vara villkorade och betalning som lämnats för dem bringas gå

åter, om villkoren inte uppfylls. Så sker ju också i premiepensionssyste-

met vid omräkningar av olika slag, t.ex. på grund av ändrad taxering.

Däremot framstår den föreslagna ordningen från mer praktiska synpunk-

ter som lämplig.

I sista meningen av paragrafen sägs att det som sagts förut också

gäller om det därefter står klart att pensionsgrundande inkomster och

belopp inte har tillgodoräknats i tillräcklig omfattning. Innebörden härav

torde vara att den högre procentsatsen kan komma att tillämpas även för

det fallet att pensionsgrundande inkomster eller belopp senare sänks så,

att det visar sig att förvärvsvillkoret inte varit uppfyllt. Sista meningen

bör därför ges följande lydelse. "Detsamma gäller, om

pensionsgrundande inkomster eller belopp senare ändras så att villkoret

enligt 5 kap. 13 § inte är uppfyllt."

5 kap. 1 §

Bestämmelsernas innebörd synes bli klarare, om andra stycket delas i

två nya stycken och första meningen med tillägg av orden ", om inte

annat framgår av tredje stycket" får utgöra ett nytt andra stycke.

5 kap. 2 §

Den hänvisning som görs till 10 § är obehövlig, eftersom den paragrafen

endast innehåller en upplysning om att verkställighetsföreskrifter kan

komma att meddelas. Hänvisningen bör därför utgå. Detsamma gäller

5 kap. 6 § andra stycket 1.

5 kap. 5 §

I slutet av första stycket bör analogt med avslutningen av andra stycket

första meningen efter uttrycket "summan av pensionsbehållningarna för

de personer" (som levde vid utgången av samma år) inskjutas "i samma

ålder".

Andra stycket är svårförståeligt. Avsikten är att utsäga att förhållandet

mellan avlidna och kvarlevande skall beräknas, inte efter den faktiska

fördelningen utan efter statistiska antaganden. Möjligen kan bestämmel-

sen bli mer begriplig om den formuleras sålunda: "Arvsvinstfaktorer

som avser fördelningen av pensionsbehållningar efter personer som har

avlidit det år då de har fyllt eller skulle fylla 60 år eller senare skall

grundas på förhållandet mellan det beräknade antalet personer som har

avlidit det år då de uppnått eller skulle ha uppnått samma ålder som den

person för vilken beräkningen skall göras och det beräknade antalet

kvarlevande personer i samma ålder. Förhållandet skall, för en ---

uppnådde 64 års ålder."

5 kap. 10 §

I paragrafen sägs att ytterligare föreskrifter om omräkning enligt 4 9 §§

och om bestämmande av arvsvinstfaktorer och förvaltningskostnadsfak-

torer meddelas av regeringen. Sådana föreskrifter får ses som typiska

verkställighetsföreskrifter och har ett fylligt underlag i lagförslaget. För

att klargöra att det är fråga om verkställighetsföreskrifter bör paragrafen

ges följande lydelse: "Ytterligare föreskrifter för verkställighet av

lagens bestämmelser om omräkning enligt 4 9 §§ och om bestämmande

av arvsvinstfaktorer och förvaltningskostnadsfaktorer meddelas av rege-

ringen."

5 kap. 11 §

Enligt första stycket tredje meningen skall pensionsbehållning beräknas

på sätt som anges i 6 § andra stycket 1. Sistnämnda bestämmelse före-

skriver i sig inga beräkningsgrunder utan anger endast att det skall beak-

tas att pensionsbehållning som är att hänföra till pensionsrätt, beräknad

på visst sätt, har uppgått till skilda belopp under året. Att en så viktig

regel som den om hur pensionsbehållningen skall bestämmas vid beräk-

ning av årlig inkomstpension skall utläsas ur en hänvisning till en ofull-

ständig bisats är otillfredsställande. Lagrådet förordar att bestämmelsen

om beräkning av pensionsbehållning ges ett självständigt uttryck och

detta så mycket mer som tidsbestämningarna delvis avviker i ett nytt

andra stycke av förslagsvis följande lydelse: "Pensionsbehållning som

avses i första stycket skall beräknas på pensionsrätt som har tillgodoräk-

nats den pensionsberättigade för åren till och med det andra året före det

år då uttaget av pensionen görs och som har omräknats enligt 4, 6 och

7 §§ för åren till och med det år som närmast föregått pensionsuttaget.

För den som har uppburit --- motsvarande andel." Hänvisningen i sista

stycket ändras i så fall till att avse "andra stycket".

För den som är berättigad till inkomstpension och som har uppburit

folk- eller tilläggspension i form av ålderspension enligt lagen om

allmän försäkring för tid före den 1 januari 2001 skall, när

inkomstpensionen beräknas, pensionsbehållningen minskas med 0,5

procent för varje månad före år 2001 för vilken folk- eller

tilläggspension har betalats ut. Vid återkallelse eller minskning av ett

uttag av inkomstpension skall pensionen som utgetts före återkallelsen

respektive det belopp med vilket pensionen minskats räknas om till

pensionsbehållning på sätt som anges i 5 kap. 3 §. Därvid föreskrivs

dock inte att den minskning som gjorts för ett uttag av folk- eller

tilläggspension före år 2001 skall "läggas tillbaka". Vid ett nytt eller

ökat uttag av inkomstpension bör därför den pensionsbehållning som

räknats fram vid den tidigare återkallelsen respektive minskningen av

uttaget inte på nytt minskas enligt bestämmelserna i första stycket femte

och sjätte meningarna i förevarande paragraf. En föreskrift om detta bör

tillfogas.

5 kap. 12 §

I konsekvens med vad som föreslås under 5 kap. 10 § förordas att tredje

stycket får följande lydelse: "Ytterligare föreskrifter för verkställighet

av lagens bestämmelser om beräkning och fastställande av delningstal

meddelas av regeringen."

6 kap. 1 §

I analogi med vad som förordats i fråga om utformningen av 5 kap. 1 §

bör andra stycket i förevarande paragraf delas upp i två nya stycken och

till första meningen i det nya andra stycket läggas orden ", om inte annat

framgår av tredje stycket".

6 kap. 5 §

Enligt sista meningen i andra stycket skall vid uttag av tilläggspension

efter 65 års ålder bortses från tid under vilken den pensionsberättigade

har uppburit inkomstpension.

Av införandelagen framgår att bestämmelserna om uttag och utbetal-

ning av inkomstpension och tilläggspension skall träda i kraft den

1 januari 2001. Vidare anges i 5 kap. 1 § och 6 kap. 1 § att

inkomstpension och tilläggspension inte kan tas ut annat än tillsammans.

Den angivna bestämmelsen torde enbart ta sikte på dem som är födda

under åren 1938 1953, eftersom de som är födda 1937 eller tidigare

skall omfattas av de äldre bestämmelserna om tilläggspension och de

som är födda 1954 och senare omfattas av de nya reglerna om

inkomstgrundad ålderspension.

Om en person som är född under åren 1938 1953 har tagit ut in-

komstpension och rätt till tilläggspension senare uppkommer, skall

tilläggspensionen betalas ut utan ny ansökan (se 12 kap. 1 §). En sådan

rätt till tilläggspension kan dock aldrig inträda efter den månad då den

pensionsberättigade fyller 65 år. Sista meningen i andra stycket synes

därför sakna betydelse. Lagrådet förordar att meningen stryks.

6 kap. 9 §

Enligt paragrafen skall i vissa fall utgå tillägg till tilläggspensionen.

Tillägget skall beräknas bl.a. med utgångspunkt från hel årlig tilläggs-

pension för den pensionsberättigade vid ingången av år 1995 beräknad

enligt 2 och 3 §§ "under antagande att han eller hon vid denna tidpunkt

uppnått 65 års ålder". Det citerade uttrycket synes inte ha någon funktion

att fylla utan kan tvärtom föranleda vissa missförstånd. Lagrådet

förordar därför att det får utgå.

6 kap. 13 §

Regeln om att man för de äldre pensionsberättigade i vissa fall skall

bortse från tid under vilken vederbörande inte har haft rätt till tilläggs-

pension väcker frågan om vilken betydelse underlåten avgiftsbetalning

vid inkomst av annat förvärvsarbete skall ha i det nya systemet. Enligt nu

gällande bestämmelser kan underlåten avgiftsbetalning leda till att pen-

sionspoäng inte tillgodoräknas och att antalet år för att uppnå full

tilläggspension ökas (se bl.a. 19 och 20 §§ införandelagen).

Visserligen kan underlåten avgiftsbetalning påverka beräkningen av

pensionsgrundande belopp vid barnår (3 kap. 19 §) och pensionsrätten

(4 kap. 4 §). För att uppnå det s.k. förvärvsvillkoret i 5 kap. 13 § räcker

det emellertid med att pensionsgrundande inkomst har fastställts för vart

och ett av minst fem år med inkomster som uppgått till lägst två gånger

det för respektive intjänandeår gällande inkomstbasbeloppet. Vid beräk-

ning av pensionsgrundande inkomst skall enligt 2 kap. 22 § avdrag göras

för debiterad allmän pensionsavgift och hänsyn tas inte till om avgiften

erlagts eller inte. Följden härav kan bli att en försäkrad får en pensions-

grundande inkomst fastställd trots att han eller hon inte har betalat sina

avgifter (vederbörande kan dock gå miste om pensionsrätten enligt

4 kap. 4 §). Lagrådet vill påpeka att denna pensionsgrundande inkomst

sedan kan användas för att uppfylla förvärvsvillkoret.

Uttrycket sist i paragrafen, "eller inte har haft rätt till tilläggspension",

saknar betydelse efter tidigare ändringar i lagen om allmän försäkring

och bör därför utgå.

Rubriken till tredje avdelningen och 7 kap. samt 7 kap. 1 § m.fl.

I både rubriken till tredje avdelningen, rubriken till 7 kap., 7 kap. 1 §

samt några paragrafer i sjunde och följande kapitel förekommer ordet

premiereservsystemet. Detta är ett ord som har använts under lagstift-

ningsärendets gång. Det färdiga lagförslaget handlar däremot om

premiepensioner. Den myndighet som skall hantera denna del av den

allmänna inkomstgrundade ålderspensioneringen kallas

Premiepensionsmyndigheten. Begreppet premiepension bör därför

användas även vid beteckningen av hela systemet. Ordet

"premiereservsystemet" bör bytas ut mot ordet

"premiepensionssystemet". Lagrådet har utom på nyss angivna ställen

observerat ordet i 7 kap. 4 §, 8 kap. 3 § samt 11 kap. 6 och 11 §§. I

rubriken före 35 § i införandelagen bör ordet "premiereservmedel" bytas

ut mot "premiepensionsmedel".

7 kap. 1 §

I paragrafen anges att premiepensionssystemet bl.a. (enligt tredje ledet)

innebär att pensionernas storlek är beroende av värdeutvecklingen och

avkastningen på de fonderade medlen. I 1 kap. 3 § fjärde meningen talas

med avseende på premiepension endast om att pensionens storlek är be-

roende av värdeutveckling på de medel som fonderats. I konsekvens

härmed bör orden "och avkastningen" utgå ur förevarande bestämmelse.

8 kap. 6 §

I paragrafen sägs att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,

Premiepensionsmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om för-

farandet vid val och byte av fond. Sådana föreskrifter får ses som typiska

verkställighetsföreskrifter och har ett tillräckligt underlag i lagförslaget.

Det torde visserligen stå klart att den myndighet som regeringen

kommer att ge i uppdrag att meddela verkställighetsföreskrifter blir

Premiepensionsmyndigheten. Eftersom det är fråga om sådana

föreskrifter bör dock riksdagen inte binda regeringen i det hänseendet.

Paragrafen bör ges följande lydelse: "Närmare föreskrifter för

verkställighet av lagens bestämmelser om val och byte av fond meddelas

av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer."

8 kap. 7 §

I denna och åtskilliga andra paragrafer i lagen talas om livränta "med

garanterade belopp" enligt 9 kap. 2 §. Av nämnda paragraf framgår att

livränta i premiepensionssystemet skall utgå med garanterade belopp.

Det är tillräckligt att hänvisning sker till livränta enligt 9 kap. 2 §. Det

citerade uttrycket bör därför kunna utgå i de bestämmelser där de

förekommer, frånsett självfallet 9 kap. 2 §.

Av 9 kap. 2 § andra stycket jämfört med 9 kap. 1 § får anses framgå,

att när en pensionssparare har tagit ut pension i form av livränta så skall

det förhållandet att belopp tillförs spararens premiepensionskonto

föranleda uppräkning av den framtida livräntan, om det inte enligt

särskilda bestämmelser, såsom exempelvis i förvarande paragraf, skall

betalas ut direkt till spararen. På grund härav bör sista meningen i tredje

stycket av förevarande paragraf ges följande lydelse: "Har

pensionsspararen tagit ut pension i form av livränta enligt 9 kap. 2 §,

skall det belopp som inte betalas ut föras till spararens

premiepensionskonto hos myndigheten."

10 kap. 10 §

För att det klart skall framgå att det är först efter dödsfallet som den

efterlevande likställs med pensionsspararen förordas att paragrafen

inleds på följande sätt: "För den som har fått rätt till premiepension till

efterlevande enligt 7 § gäller sedan pensionsspararen avlidit de

bestämmelser --- ."

10 kap. 11 §

Innebörden av första stycket i paragrafen skulle bli tydligare om det gavs

följande lydelse: "Om någon inom den krets som avses i 1 § första

stycket 3 har begått --- eller mot någon annan inom samma krets eller

har --- försäkringsavtal, skall det som där föreskrivs om förlust av rätt

till försäkringsersättning gälla rätt till premiepension till efterlevande

enligt 1 §."

11 kap.

Detta kapitel aktualiserar flera frågor beträffande regeringens

möjligheter att meddela föreskrifter. Kapitlet hänvisar i fråga om

Premiepensionsmyndighetens verksamhet i stor utsträckning till olika

bestämmelser i försäkringsrörelselagen (1982:713) och lagen

(1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag och till

föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser.

Regleringen består till följd härav till stor del av föreskrifter meddelade

av Finansinspektionen, efter subdelegation av regeringen med stöd av

bemyndiganden i de båda nämnda lagarna. Dessutom innehåller den här

föreslagna lagen en bestämmelse i 10 § om att Finansinspektionen får

medge undantag från de bestämmelser som anges i 1 § första stycket

samt 4 § första och andra styckena.

Någon bestämmelse som medger att regeringen lämnas sådant bemyn-

digande som sägs i 8 kap. 7 § regeringsformen finns som inledningsvis

anförts inte för socialförsäkringslagstiftningen. Till den föreslagna

lagen om inkomstgrundad ålderspension kan därför i princip bara

meddelas verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen.

Det får antas att åtskilliga av de föreskrifter som Finansinspektionen

meddelat med stöd av försäkringsrörelselagen och lagen om

årsredovisning för försäkringsföretag faller utanför ramen för

verkställighetsföreskrifter. Så är åtminstone fallet med den möjlighet att

meddela undantag från bestämmelser i förevarande lag som

Finansinspektionen getts i 10 §.

Det får anses att bemyndigandena i försäkringsrörelselagen och lagen

om årsredovisning i försäkringsföretag har getts med stöd i 8 kap. 7 §

regeringsformen som i första stycket punkten 3 medger normgivnings-

delegation i fråga om bl.a. näringsverksamhet. Möjligheten till sådan de-

legation i fråga om årsredovisningsreglerna har utförligt diskuterats av

Redovisningskommittén i dess slutbetänkande (SOU 1996:157)

Översyn av redovisningslagstiftningen (se särskilt allmän motivering

kapitel 1 och avsnitt 3.2.6). Lagrådet anser det inte möjligt att i detta

lagstiftningsärende ta ställning till den förda diskussionen utan utgår

från att det kommer att ske i samband med behandlingen av

Redovisningskommitténs lagförslag. Lagrådet utgår därför från nu

gällande reglering beträffande försäkringsrörelse och redovisning.

Premiepensionsmyndigheten är som framgår redan av namnet en myn-

dighet och kan knappast anses driva näringsverksamhet. Myndigheten

betecknas dock i 7 kap. 2 § som försäkringsgivare för premiepension

och det sägs där att dess verksamhet skall bedrivas enligt

försäkringsmässiga principer. I olika paragrafer i förevarande kapitel

sägs att myndigheten vid tillämpningen av bestämmelserna i

försäkringsrörelselagen och lagen om årsredovisning i

försäkringsföretag och med stöd av dessa bestämmelser meddelade

föreskrifter skall anses som ett försäkringsbolag eller

livförsäkringsbolag. Med hänsyn härtill är det högst naturligt att den

reglering som gäller för försäkringsrörelse och årsredovisning i försäk-

ringsföretag också tillämpas beträffande Premiepensionsmyndigheten.

Det kan inte komma i fråga att i förevarande lag ta in alla de föreskrifter

som utfärdats av Finansinspektionen och som i pensionsspararnas

intresse bör tillämpas också i Premiepensionsmyndighetens

verksamhet. Den föreslagna regleringen är därför i sak välmotiverad.

Premiepensionsmyndigheten är som sagt en myndighet och

regeringen kan därför inom ramen för sin restkompetens meddela

interna förvaltningsföreskrifter och förfaranderegler för myndigheten.

Frågan är då om den för Premiepensionsmyndigheten föreslagna

regleringen kan anses utgöra interna förvaltningsföreskrifter så att bl.a.

de föreskrifter som Finansinspektionen meddelat med stöd av

bemyndiganden i försäkringsrörelselagen och lagen om årsredovisning i

försäkringsföretag kan i förevarande sammanhang anses omfattade av

regeringens restkompetens och så att riksdagen i förevarande lag kan

medge att undantag görs från vissa av de bestämmelser vartill lagen

hänvisar. Frågan kan vara tveksam med hänsyn till den stora betydelse

reglerna har för pensionsspararnas trygghet. De kan dock, frånsett

kostnadsbestämmelserna, inte enligt 8 kap. 3 § regeringsformen anses

gälla åligganden för enskilda eller i övrigt avse ingrepp i enskildas

personliga eller ekonomiska förhållanden. Lagrådet beaktar också ett

tidigare principuttalande av Lagrådet (prop. 1977/78: 75 s. 144 ff, jfr

Holmberg/Stjernquist, Grundlagarna, 1980 s. 19 ff) av innebörd att

kravet på en grundlagstillämpning i strikt överensstämmelse med

lagtexten får anses ha större tyngd när det gäller exempelvis innebörden

av de absoluta fri- och rättigheterna eller när det gäller vad regeringen

utan bemyndigande äger förordna om, än när fråga är om riksdagens

möjligheter att delegera normgivningsmakt till regeringen. Vid bedöm-

ningen kan Lagrådet inte bortse från att motsvarande reglering för de en-

skilda försäkringsföretagen i stor utsträckning getts i förordningsform

efter riksdagens bemyndigande och att riksdagen alltså godtagit en sådan

ordning för enskilda rättssubjekt. Så mycket större skäl finns det då att

acceptera den i fråga om en statlig förvaltningsmyndighet, låt vara att

den inte grundas på delegation utan på regeringens restkompetens. Vid

en sammanfattande bedömning finner Lagrådet att den valda

lagstiftningstekniken i princip får godtas.

Även om hela den reglering som avses gälla för Premiepensionsmyn-

dighetens verksamhet skulle kunna tas in i förordningar utfärdade av re-

geringen är det enligt Lagrådets mening av värde att de grundläggande

bestämmelserna antas av riksdagen och alltså får lagform. De kommer i

så fall enligt 8 kap. 17 § regeringsformen att i fortsättningen omfattas av

den formella lagkraftens princip. Trots detta får anses att riksdagen, så-

som föreslås i 11 kap. 10 § förevarande lag, kan tillåta avvikande be-

stämmelser i bl.a. förordning, eftersom hela ämnesområdet får anses

tillhöra regeringens restkompetens (se angående förvaltningslagen

Håkan[REDACTED_EFTERNAMN], Normgivningsmakten enligt 1974 års regeringsform,

2 uppl. 1989, s. 168).

Även om sålunda den valda lagstiftningstekniken kan godtas, framstår

11 kap. i lagförslaget, om det enligt det förut anförda betraktas som

huvudsakligen fallande under regeringens restkompetens, som i

konstitutionellt hänseende avvikande från lagen i övrigt. Denna kan i

egenskap av socialförsäkringslagstiftning inte omfattas av riksdagens

normgivningsdelegation. Lagrådet förordar därför att de bestämmelser

som kan anses röra enbart Premiepensionsmyndighetens verksamhet

bryts ut ur lagen och placeras i en särskild lag. Bestämmelserna i 11 och

12 §§ rörande Premiepensionsmyndighetens kostnader som i övrigt

innebär ingrepp i enskildas ekonomiska förhållanden får dock ses som

ett led i regleringen av pensionernas storlek och bör därför vara kvar i

lagen och i förevarande kapitel, som lämpligen kan benämnas, i enlighet

med den nuvarande underrubriken, "Premiepensionsmyndighetens

kostnader". Tvekan kan råda om placeringen av 9 §, vars bestämmelser

handlar om Finansinspektionens tillsyn. De kan antingen placeras i den

särskilda lagen eller i anslutning till 15 kap. 2 § i förevarande lagförslag,

vari föreskrivs att Premiepensionsmyndigheten skall stå under tillsyn av

Finansinspektionen. På grund av bestämmelsernas detaljkaraktär och

nära släktskap med övriga hänvisningar i kapitlet till

försäkringsrörelselagen finner dock Lagrådet det mest naturligt att även

9 § förs över till den särskilda lagen.

11 kap. 4 §

Bland de bestämmelser i lagen om årsredovisning i försäkringsföretag,

vartill hänvisas i paragrafens första stycke, är 8 kap. 7 § om vite. Härvid

är att beakta bestämmelsen i 11 kap. 7 § regeringsformen att ingen myn-

dighet får bestämma hur förvaltningsmyndighet i särskilt fall skall

besluta i ärende som rör myndighetsutövning mot enskilda eller

kommun eller som rör tillämpning av lag. Myndighetsutövning torde det

inte bli fråga om i Premiepensionsmyndighetens försäkringsverksamhet

men däremot desto oftare tillämpning av lag. I det hänseendet finns

alltså inte utrymme för vitesförelägganden mot

Premiepensionsmyndigheten.

Möjligheten att meddela vite för statliga förvaltningsmyndigheter är

omdiskuterad och synes i vart fall alltmera sällan tas i bruk (se Rune

Lavin, Viteslagstiftningen, 1989, s. 35 ff). Ett skäl för att det skulle vara

möjligt i förevarande fall är att Premiepensionsmyndigheten i

regleringen likställs med försäkringsföretag. Det framstår ändå som

olämpligt att en statlig myndighet skall rikta vitesföreläggande mot en

annan myndighet såsom offentligrättsligt subjekt. Lagrådet förordar

därför att hänvisningen till 8 kap. 7 § lagen om årsredovisning i

försäkringsföretag får utgå.

11 kap. 9 §

Vid tillämpningen av hänvisningarna i förevarande paragraf till försäk-

ringsrörelselagen måste iakttas de förut återgivna bestämmelserna i

11 kap. 7 § regeringsformen, som hindrar Finansinspektionen att före-

skriva hur Premiepensionsmyndigheten i särskilt fall skall besluta i

ärende som rör tillämpning av lag. Att exempelvis förelägga Premiepen-

sionsmyndigheten att vidta rättelse torde det därför mera sällan kunna

bli fråga om, annat än om det gäller myndighetens interna organisation.

11 kap. 10 §

Enligt förslaget får Finansinspektionen medge undantag från vissa be-

stämmelser. Som framgår av det förut anförda får bestämmelsen ses

som ett uttryck för att i dessa hänseenden kvarstår regeringens

restkompetens orubbad. Inom restkompetensen är det emellertid

regeringen och inte riksdagen som bör bestämma till vilken myndighet

en viss uppgift skall delegeras. Lagrådet förordar därför att det anges att

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge

de angivna undantagen.

11 kap. 11 §

Enligt fjärde stycket skall avgifterna till Premiepensionsmyndigheten

helt "eller delvis" anges som en procentsats av tillgodohavandet på varje

pensionssparares premiepensionskonto. När det på grund av de citerade

orden inte är fråga om en procentsats finns det inte i paragrafen någon

norm som anger hur avgifterna skall fördelas mellan pensionsspararna

inbördes. En sådan bör finnas som underlag för bemyndigandet till rege-

ringen i paragrafens femte stycke att meddela närmare föreskrifter om

uttaget av avgifter. Till föreskriften i tredje stycket första meningen

att avgifterna skall bestämmas så att de beräknas täcka det aktuella årets

kostnader bör därför läggas orden "med skälig fördelning mellan pen-

sionsspararna."

Med anledning av tidigare diskussion om normgivningsdelegation må

erinras om att bemyndigandet i femte stycket kan ges med stöd av 8 kap.

9 § andra stycket regeringsformen.

12 kap. 1 §

Avsikten är att, med vissa undantag, pension skall utgå endast efter an-

sökan, och detta oavsett den försäkrades ålder. Denna avsikt kommer

emellertid inte till tydligt uttryck i första stycket första meningen i

paragrafen. Meningen bör därför delas på två meningar, som ges

följande lydelse: "Ålderspension enligt denna lag betalas ut efter

ansökan. Sådan ansökan skall göras skriftligen hos den allmänna

försäkringskassan."

12 kap. 3 §

Enligt andra stycket andra meningen i paragrafen skall anmälan om åter-

kallelse eller minskning av uttag av ålderspension ha kommit in till den

allmänna försäkringskassan senast månaden före den månad som änd-

ringen avser. Utformningen av bestämmelsen brister i konsekvens i för-

hållande till 12 kap. 2 § första stycket och ger inte något svar på frågan

om vad som händer om den pensionsberättigade ger in sin anmälan

senare än han tänkt sig. Meningen bör hellre ges följande lydelse:

"Ändringen skall göras från och med den månad som anges i anmälan,

dock tidigast från och med månaden efter den månad då anmälan kom in

till den allmänna försäkringskassan."

12 kap. 4 §

Iakttas vad Lagrådet förordat under 12 kap. 1 § skall hänvisningen i sista

meningen till 1 § första stycket avse första och andra meningarna.

12 kap. 6 §

För att få konsekvens mellan de olika tidsangivelserna bör första

meningen ges följande lydelse: "Pension enligt denna lag skall utges till

och med den månad då den pensionsberättigade har avlidit eller till och

med månaden före den månad då rätten till pension annars har upphört."

13 kap. 5 §

Enligt första stycket får Riksförsäkringsverket under vissa

förutsättningar fatta beslut för en allmän försäkringskassas räkning.

Tanken är emellertid att försäkringskassan fortfarande skall stå som

beslutsmyndighet.

Lagrådet kan ha förståelse för de motiv av praktisk och administrativ

art som ligger bakom förslaget. Det bör dock enligt Lagrådets mening

inte komma i fråga att lämna utrymme för någon oklarhet rörande be-

slutsfattandet när det gäller så väsentliga områden som är aktuella i detta

lagstiftningsärende. Den hänvisning som görs i lagrådsremissen (avsnitt

13.4) till att Vägverket tillagts motsvarande befogenhet att på vissa om-

råden fatta beslut för beskattningsmyndighetens räkning bör inte tas till

intäkt för att ytterligare utsträcka ett så tveksamt förfarande till att avse

också förevarande område. Det kan också erinras om att

Riksförsäkringsverket, liksom hittills, inte skall kunna begära

omprövning av ett beslut, eftersom det får anses olämpligt att en

tillsynsmyndighet kan begära omprövning av beslut som har fattats av

den som myndigheten har att utöva tillsynen över (remissen avsnitt

27.4).

Lagrådet anser sålunda att det inte bör få uppkomma någon tvekan om

vem som fattar besluten och förordar därför att bestämmelsen om Riks-

försäkringsverkets rätt att fatta beslut för försäkringskassas räkning

utgår.

13 kap. 6 §

Enligt paragrafen skall vad som sägs i 1 5 §§ inte gälla om något annat

följer av annan bestämmelse i denna lag eller av annan författning. För

att en sådan föreskrift skall kunna meddelas i en författning som inte har

lagform krävs att den faller inom regeringens restkompetens. Självfallet

kan hänvisningen tillämpas med denna begräsning för ögonen. Behovet

av reservationen synes dock företrädesvis hänföra sig till

bestämmelserna i 1, 2 och 4 §§ som otvivelaktigt avser ämnesområden

som faller inom regeringens restkompetens. Bestämmelser om att

beslut kan fattas genom automatisk databehandling synes böra ges

lagform. Lagrådet ifrågasätter om inte reservationen bör avse endast 1, 2

och 4 §§.

13 kap. 17 §

I bestämmelsen föreskrivs att en enskild bara får överklaga sådana beslut

"som har omprövats eller som har tillkommit genom omprövning enligt

9 §". Enligt vad som upplysts vid föredragningen är avsikten bl.a. att

fånga in också sådana fall där del av ett beslut har omprövats. Bestäm-

melsen framstår emellertid som onödigt komplicerad. Några svårigheter

i tillämpningen torde inte uppkomma om man nöjde sig med att ange att

den enskilde endast får överklaga sådana beslut "som har tillkommit

genom omprövning".

14 kap. 1 §

Enligt första stycket första meningen skall den allmänna försäkrings-

kassan besluta om återbetalning av inkomst- eller tilläggspension, om

den som uppburit pensionen genom att lämna oriktiga uppgifter eller

genom att underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet

"eller på annat sätt har orsakat" att pensionen har lämnats felaktigt eller

med ett för högt belopp. Det nämnda rekvisitet skulle kunna föranleda

återbetalningsskyldighet med anledning av rena missöden, för vilka den

pensionsberättigade inte kan lastas. Det har blivit upplyst att den angivna

förutsättningen för återbetalningsskyldighet inte kommit till användning

i förvaltningsdomstolarnas praxis. Det synes svårt att hitta exempel på

"annat sätt"; exempelvis felaktiga uppgifter i inkomstdeklarationer täcks

av "oriktiga uppgifter". Något motsvarande rekvisit finns inte i 13 kap.

13 § andra stycket. Lagrådet förordar därför att orden "eller på annat

sätt" får utgå ur paragrafen.

Motsvarande bestämmelser i 14 kap. 4 och 6 §§, som redan, till synes

omotiverat, i nu behandlade hänseende avviker från 1 § första stycket

första meningen, bör anpassas till den här föreslagna lydelsen.

14 kap. 2 §

Enligt andra stycket andra meningen skall, om pensionsrätten höjts och

pensionsspararen skall påföras avgifter för detta, tillägg till pensions-

spararens konto göras först när "hela" avgiften anses betald enligt

16 kap. 12 § skattebetalningslagen. Bestämmelsen synes vara avsedd att

ange den tid, när det uppräknade beloppet skall bokföras på kontot, men

däremot inte att hindra att vid bristande avgiftsbetalning kontot med

tillämpning av 4 kap. 4 § tillförs ett belopp i förhållande till den andel av

avgiften som betalts. Ordet "hela" synes kunna avvaras och bör för att

förebygga missförstånd i nu antytt hänseende strykas.

14 kap. 4 §

I första stycket tredje meningen torde för tydlighets skull avslutningsvis

böra läggas till orden "efter omräkning av fastställda livräntebelopp."

14 kap. 5 och 6 §§

Det avsnitt som omfattar 2 6 §§ behandlar premiepension och premie-

pension till efterlevande. Bestämmelserna i 2 4 §§ angående ändrad

pensionsrätt och 6 § första och andra styckena angående felaktig

utbetalning i annat fall avser enligt ordalydelsen endast premiepension.

Det anges därefter att bestämmelserna också gäller för den som har fått

rätt till premiepension till efterlevande (i det förstnämnda fallet enligt

10 kap. 7 §). Såvitt avser 2 4 §§ anges detta i 5 § och såvitt avser 6 §

första och andra styckena anges det i 6 § tredje stycket. Dispositionen

skulle bli klarare, om första och andra styckena i nuvarande 6 § fick

utgöra 5 §, medan nuvarande 5 § och nuvarande 6 § tredje stycket i

stället fick utgöra 6 §. Sistnämnda stycke bör vidare omformuleras för

att innebörden tydligare skall framgå. Den föreslagna 6 § skulle i så fall

kunna erhålla följande lydelse:

"Bestämmelserna i 2 4 §§ gäller också för den som har fått rätt till

premiepension till efterlevande enligt 10 kap. 7 §.

Bestämmelserna i 5 § gäller också för den som har fått rätt till

premiepension till efterlevande och, i det fall som avses i första stycket

första meningen i paragrafen, oavsett om det är pensionsspararen eller

den som har eller har haft rätt till premiepension till efterlevande som

har orsakat den felaktiga utbetalningen."

15 kap. 2 §

Iakttas vad Lagrådet förordat under 11 kap. bör i förevarande paragraf

göras en hänvisning till den förslagna särskilda lagen om Premiepen-

sionsmyndighetens verksamhet. Vidare bör hänvisningen i andra

meningen i stället avse den särskilda lagen.

15 kap. 6 §

Iakttas vad Lagrådet förordat under 3 kap. 13 § bör första stycket andra

meningen lyda: "Anmälan enligt 3 kap. 13 § skall göras gemensamt av

föräldrarna."

15 kap. 8 och 9 §§

Enligt olika bestämmelser i lagen skall anmälan av enskilda göras senast

den 31 januari ett visst år. Enligt 8 § andra stycket och 9 § skall däremot

anmälan göras senast vid utgången av ett år. Det skulle underlätta infor-

mation och förebygga rättsförluster till följd av förväxlingar, om slut-

punkten för olika tidsfrister för anmälningar från enskilda

koncentrerades till en viss dag på året, som synes böra vara den

31 januari. Lagrådet förordar att andra tidsangivelser som avser enskilda

anmälningar ändras till den 31 januari, om inte särskilda skäl talar

däremot.

I så fall skulle 8 § andra stycket första meningen få följande lydelse:

"Om en make vill --- skriftligen anmäla detta senast den 31 januari det år

från och med vilket överföringen skall upphöra."

9 § bör på motsvarande sätt ges följande lydelse: "En förälder som vill

--- en skriftlig ansökan om detta senast den 31 januari andra året efter

utgången av det år för vilket vårdår skall tillgodoräknas."

15 kap. 17 §

Första stycket behandlar preskription av fordringar på utfallande pen-

sionsbelopp. Den terminologiska konstruktionen, att beloppet skall

anses förverkat, är inte helt adekvat, eftersom det är preskription och

inte förverkande i egentlig mening som åsyftas. Samma uttryckssätt har

dock använts i andra sammanhang, se framför allt 20 kap. 5 § lagen om

allmän försäkring, men även 16 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd.

Valet av terminologi leder emellertid till frågan om meningen är att

preskriptionslagen (1981:130) överhuvudtaget inte skall vara tillämplig

på de angivna fordringarna, exempelvis i ett fall där den enskilde hävdar

att han vidtagit någon åtgärd som skulle kunna anses ha avbrutit en

preskription. (Jfr FÖD 1987:17 där, vid tillämpningen av 20 kap. 5 §

lagen om allmän försäkring, ett sjukpenningbelopp inte ansågs förverkat

med motiveringen att beloppet inte kunde anses ha förfallit till betalning

så länge frågan om rätten till sjukpenning var under prövning.) Ett

klargörande på denna punkt synes önskvärt, antingen genom ett uttalande

i författningskommentaren eller genom att orden "är beloppet förverkat"

bytes mot "är fordran på beloppet preskriberad".

Syftet bakom andra stycket i bestämmelsen, vilket saknar

motsvarighet i lagen om allmän försäkring, torde vara att framhäva att

själva rätten till pension, dvs. fordran på sådana belopp som ännu inte

förfallit till betalning, inte skall kunna preskriberas. I och för sig kan

ifrågasättas, om en rätt till allmän pension överhuvudtaget skall anses

utgöra ett sådant obligationsrättsligt anspråk vilket faller under

preskriptionslagen. (Jfr rättsfallet NJA 1990 s. 35, där rätten till

individuellt avtalad pension ansågs kunna gå förlorad genom

preskription.) En viss osäkerhet kan dock föranledas av det förhållandet

att rätten till premiepension, även om den ingår i en förvaltningsmässig

reglering av allmän pension, också har civilrättsliga inslag; i

lagrådsremissen anförs sålunda bl.a., att rätten till premiepension i

förhållandet mellan staten och den enskilde måste likställas med en

vanlig civilrättslig fordran (se avsnitt 19.1). Det är därför enligt

Lagrådets mening inte omotiverat att, för att undvika framtida

missförstånd, på sätt som här skett i bestämmelsens andra stycke uppta

en föreskrift av innebörd att det endast är fordran på utfallande

pensionsbelopp som kan gå förlorad genom passivitet.

15 kap. 18 §

Enligt första stycket i paragrafen får regeringen träffa överenskommelse

med främmande makt om utsträckt tillämpning av denna lag eller om

undantag i vissa fall från vad som skall gälla enligt lagen. Bemyndigan-

det, vars motsvarighet i 20 kap. 15 § lagen om allmän försäkring till-

kommit före 1974 års regeringsform, har dålig täckning i denna (jfr

Håkan[REDACTED_EFTERNAMN], Normgivningsmakten enligt 1974 års regeringsform,

2 uppl. 1989, a. 195 ff). Enligt vad som upplysts har den föga praktisk

betydelse eftersom internationella överenskommelser av här avsedd art

ändå brukar underställas riksdagen för godkännande. Lagrådet förordar

att första stycket får utgå.

Förslaget till lag om införande av lagen (1998:000) om

inkomstgrundad ålderspension

3 §

Till de avsnitt av lagen om inkomstgrundad pension som föreslås träda i

kraft den 1 januari 1999 hör hela 10 kap. De bestämmelser i 10 kap.

som handlar om efterlevandeskydd under pensionstiden kan emellertid

inte tillämpas innan pensionsspararen kan få ut premiepension, och

eftersom detta inte kan ske innan 9 kap. sätts i kraft den 1 januari 2001

kan inte heller 10 kap. 7 10 §§ tillämpas dessförinnan. Lagrådet

förordar att det tidigare ikraftträdandet för 10 kap. begränsas till 1 6

och 11 §§.

Under föredragningen har anmäls att även 12 kap. borde sättas i kraft

den 1 januari 1999. Behovet härav synes emellertid vara begränsat till

4 8 §§ i kapitlet och då endast med avseende på efterlevandeskydd före

pensionstiden. Lagrådet förordar att det tidigare ikraftträdandet

begränsas i enlighet härmed.

Lagrådet förordar därför, att 3 § första stycket andra meningen får

följande lydelse: "Detsamma gäller bestämmelserna i --- 7 och 8 kap.,

10 kap. 1 6 och 11 §§, 11 kap., 12 kap. 4 8 §§ såvitt angår premiepen-

sion till efterlevande enligt 10 kap. 1 §, 13 kap., 14 kap. 2 6 §§ och

15 kap. lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension".

5 §

Enligt andra meningen i paragrafen skall lagen (1994:1748) om förvalt-

ning av vissa tilläggspensionsavgifter, som upphävs, fortfarande

tillämpas "i den utsträckning som följer av 35 37 §§". Avsikten är att

uppsamlade medel och avkastningen av dem skall förvaltas enligt den

gamla lagen till dess de tillförts de pensionsberättigade eller överförts

till förvaltning enligt den nya lagstiftningen. Detta torde komma till

tydligare uttryck med orden "till dess medlen enligt 35 37 §§ denna lag

har tillförts de pensionsberättigade eller överförts till ny förvaltning".

6 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om att lagen (1979:84) om delpen-

sionsförsäkring, som upphävs, fortfarande skall gälla "i fråga om delpen-

sion om ansökan görs före upphävandet och pensionen skall beviljas för

tid med början före den 1 januari 2001". För tydlighetens skull bör para-

grafen ange att lagen gäller också i fråga om redan beviljade delpensio-

ner. Detta kan ske med orden "i fråga om dels redan beviljade delpensio-

ner dels delpension som söks före upphävandet och skall beviljas för tid

med början före den 1 januari 2001".

Ny rubrik före 7 §

Rubriksättningen i lagförslaget är alltför sparsam fram till 26 §. Önsk-

värt hade varit att de olika övergångsbestämmelserna genom under-

rubriker hade kunnat anknytas till särskilda kapitel i lagen om inkomst-

grundad ålderspension. Detta möter dock svårigheter genom att flera pa-

ragrafer behandlar skilda kapitel. 7 § och följande kan dock, till skillnad

från föregående paragrafer som behandlar ikraftträdande av den nya lag-

stiftningen och upphävande i förening med fortsatt begränsad giltighet av

äldre lagstiftning, benämnas övergångsbestämmelser, som de också be-

tecknas i portalparagrafen, 1 §. Lagrådet förordar att en ny rubrik,

"Övergångsbestämmelser", införs före 7 §.

7 §

I första stycket tredje och fjärde meningarna anges olika basbelopp med

vilka pensionspoäng skall multipliceras. Dessa basbelopp anges

emellertid också i 9 §. Det synes tillräckligt om hänvisning görs till 9 §

i stället för att de olika basbeloppen räknas upp även här. Nämnda

meningar kan därför slås samman till en, av följande lydelse:

"Inkomsterna skall beräknas på så sätt att de tillgodoräknade

pensionspoängen, med tillägg av en poäng, multipliceras med det

basbelopp som för varje år anges i 9 § 1 3." Motsvarande ändring bör

göras i 10 §.

Paragrafen innehåller föreskrifter om beräkning av inkomstindex för

åren 1960 1998. Föreskrifterna synes ge uttryck för att index räknas

upp år från år med utgångspunkt i år 1960, på motsvarande sätt som

index enligt 1 kap. 5 § lagen om inkomstgrundad ålderspension räknas

upp år från år med utgångspunkt i år 1999. Enligt sistnämnda lagrum

skall inkomstindexet för år 1999 vara 100,00. Det skulle vara önskvärt

med ett samband mellan de båda indexserierna. Matematiskt skulle ett

sådant samband innebära att tal för index enligt förevarande paragraf

skulle anges med utgångspunkt från att indexet, fullföljt till år 1999,

skulle bli 100,00, dvs. att indexserien så att säga räknas baklänges med

utgångpunkt i år 1999. Detta kan komma till uttryck genom att till

paragrafen läggs ett nytt sista stycke med följande lydelse:

"Inkomstindexet anges för varje år med ett tal, bestämt med beaktande av

att inkomstindexet för år 1999 enligt 1 kap. 5 § tredje stycket lagen

(1998:000) om inkomstgrundad ålderspension skall vara 100,00."

Härutöver krävs emellertid bestämmelser som anger förhållandet mellan

inkomstindexet för år 1998 och inkomstindexet för år 1999. Lagrådet

avstår från att försöka utforma sådana bestämmelser.

10 §

Det remitterade förslagets bestämmelser om hur pensionsgrundande be-

lopp på grund av förtidspension skall tillgodoräknas en försäkrad för tid

före år 1999 är svåra att överblicka. En av svårigheterna föranleds av

hänvisningen i förevarande paragraf till 3 kap. 4 § lagen om inkomst-

grundad ålderspension, eftersom bestämmelserna där i det remitterade

förslaget gäller endast för år 1999 och inte fått en sådan generell avfatt-

ning som man kunnat vänta sig, om principerna i dem skulle gälla även

för annan tid. Ändras avfattningen av 3 kap. 4 § i enlighet med vad Lag-

rådet hemställt under samma paragraf bortfaller dock den delen av pro-

blemet. I övrigt återkommer Lagrådet till detta under 26 §.

18 §

Paragrafen är svårläst och synes böra delas upp på två meningar, av

följande lydelse: "Med pensionspoäng enligt lagen (1998:000) om in-

komstgrundad ålderspension skall för tid före den 1 januari 1999 lik-

ställas pensionspoäng enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Med tilläggspension enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension

skall för tid före den 1 januari 2001 likställas tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen om allmän försäkring."

26 §

Som anförts under 10 § är det remitterade förslagets bestämmelser om

hur pensionsgrundande belopp på grund av förtidspension skall tillgodo-

räknas en försäkrad för tid före år 1999 svåra att överblicka. Till huvud-

saklig del beror detta på att 26 och 27 §§ utförligt handlar om pensions-

grundande belopp för plikttjänstgöring och barnår medan man däremot

skall gå tillbaka till 10 § för att förstå att även förtidspension för åren

1960 1998 medför rätt till pensionsgrundande belopp. Lagrådet

förordar att ett nytt andra stycke införs i paragrafen av följande lydelse:

"Pensionsrätt enligt första stycket första meningen beräknas, utom på

pensionsgrundande inkomster enligt 10 §, på pensionsgrundande belopp

som avses i 10 § och i första stycket andra meningen."

Sista stycket i paragrafen synes kunna behållas oförändrat.

29 §

Av inledningen till den föreslagna paragrafen kan man förledas att tro att

första och andra styckena endast handlar om premiepension, vilket inte

är avsett. Tredje stycket kommer av samma anledning oförmedlat.

Lagrådet förordar att första stycket ges följande lydelse: "För åren

1960 1994 skall en försäkrads pensionsrätt för inkomstpension utgöra

18,5 procent av pensionsunderlaget. Någon pensionsrätt för

premiepension skall inte fastställas för de åren."

Vidare bör i tredje stycket efter orden "Vid bestämmande av pensions-

rätt" inskjutas orden "för åren 1960 1998".

31 §

I andra stycket andra meningen i paragrafen föreslås för det fallet, att

föräldrarna tillgodoräknats lika hög pensionspoäng, att de skall dela på

ett inkomstbasbelopp. Fallet är naturligtvist ytterst osannolikt men

resultatet å andra sidan slumpartat och marginaleffekten stötande,

eftersom det kan beröva endera föräldern ett betydligt högre

pensionsgrundande belopp. Av samma skäl som anförts under 3 kap.

13 § lagen om inkomstgrundad ålderspension förordar Lagrådet att det

pensionsgrundande beloppet, beräknat enligt alternativ 1 eller 2 i 3 kap.

17 § samma lag, i detta mycket speciella fall tillfaller modern. Ur sista

meningen i andra stycket bör därför utgå orden "eller om de

tillgodoräknats lika hög pensionspoäng" och före nämnda mening i

stycket fogas in en ny andra mening av följande lydelse: "Har ingen av

föräldrarna tillgodoräknats pensionspoäng för det året eller har de

tillgodoräknats lika hög pensionspoäng skall beloppet tillgodoräknas

modern."

44 §

Enligt paragrafen får Riksförsäkringsverket senast vissa angivna dagar

överklaga beslut som meddelats av allmän försäkringskassa. I de fall

överklagandet avser omprövningsbeslut kan emellertid dessa ha fattats

så sent att den angivna tiden för överklagande inte räcker till eller skulle

ha gått ut innan beslutet meddelats. Lagrådet förordar därför att, efter

mönster av 13 kap. 19 §, till paragrafen läggs en ny andra mening av

följande lydelse: "Om beslutet har meddelats efter den 30 april 2000

respektive efter den 30 april 2001 får dock överklagandet komma in

inom två månader från den dag då beslutet meddelades."

Förslaget till lag om ändring i lagen om allmän försäkring

Lagrådet anser sig inte böra föreslå ändring beträffande det bemyndigan-

de för regeringen att meddela föreskrifter, som finns i 20 kap. 15 §,

även om Lagrådets förslag, att motsvarande bemyndigande inte skall tas

in i lagen om inkomstgrundad ålderspension, blir godtaget. Det får anses

tillräckligt att den nya lagstiftningen i nu angivna hänseenden bringas i

bättre överensstämmelse med 8 kap. regeringsformen; bemyndigandet i

20 kap. 15 § har för övrigt tillkommit före 1974 års regeringsform och

får alltså fortfarande utnyttjas.

Förslaget till lag om ändring i lagen med reglemente för

Allmänna pensionsfonden

4 §

I fjärde stycket anges att ledamöter och suppleanter skall vara bosatta i

Sverige och inte får vara underåriga eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 §

föräldrabalken. Däremot sägs ingenting om den som är försatt i konkurs

eller underkastad näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsför-

bud. Bestämmelser av förevarande karaktär brukar innehålla ett förbud

som diskvalificerar även sådana personer (se t.ex. Lagrådets yttrande i

prop. 1997/98:40 s. 154). Det synes inte föreligga några skäl som talar

för att lägre krav skulle ställas på ledamöter och suppleanter i

fondstyrelserna. Fjärde stycket bör därför kompletteras genom att orden

", i konkurs, underkastade näringsförbud" inskjutes efter ordet

"underåriga". Stycket skulle då erhålla följande lydelse: "Ledamöter och

suppleanter skall vara bosatta i Sverige och får inte vara underåriga, i

konkurs, underkastade näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap.

7 § föräldrabalken."

43 d §

Den föreslagna bestämmelsen avser att begränsa sjunde fondstyrelsens

möjligheter att utöva ägarinflytande i aktiebolag där Premiesparfonden

äger aktier. I sak kan Lagrådet inte ha några synpunkter på denna fråga.

Det gäller dock att ge bestämmelsen en utformning som är konsekvent i

förhållande till bestämmelsens syfte och regleringen i övrigt. Det synes

vara fyra huvudprinciper som sjunde fondstyrelsen har att följa i sin för-

valtning. Dels följer av 43 c § att den totala risknivån skall vara låg och

att medlen skall ge så god avkastning som möjligt. I 11 § andra stycket

föreskrivs för första tredje fondstyrelserna att de också skall

tillgodose kraven på tillfredsställande betalningsberedskap och

betryggande säkerhet. Att detta gäller också för sjunde fondstyrelsen

torde följa av hänvisningen i 43 e § till placeringsreglerna i lagen

(1990:1114) om värdepappersfonder.

Som exempel på situationer när sjunde fondstyrelsen kan behöva

utöva sin rösträtt talas i författningsmotiveringen om fall när en akties

verkliga värde endast kan tryggas genom yrkande om likvidation.

Nyligen inträffade omständigheter ger starkt stöd för en sådan

ståndpunkt. Situationen synes emellertid inte vara täckt av lagtexten.

Genom att det i 43 d § talas endast om kravet på god avkastning medan i

43 c § kravet på avkastning ställs vid sidan av kravet på riskspridning kan

den förra bestämmelsen föranleda den tolkningen att sjunde

fondstyrelsen, om ock endast undantagsvis, får utöva sitt ägarinflytande

till förmån för avkastningskravet men aldrig till förmån för

fondspararnas säkerhet. Enligt Lagrådets mening bör lagtexten

kompletteras så att även den i författningskommentaren anförda

synpunkten kan beaktas. Det torde härvid främst vara kravet på säkerhet

som skall tillgodoses. Lagrådet förordar därför att paragrafen ges

följande lydelse: "Fondstyrelsen får rösta för aktier som den förvärvat

till Premiesparfonden endast när kravet på avkastning enligt 43 c §

första stycket eller behovet att trygga placeringarnas säkerhet inte kan

tillgodoses på annat sätt."

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

7 kap. 39 §

Den förslagna nya bestämmelsen om sekretess för uppgifter om

placering av premiepensionsmedel synes snarare ha sin naturliga plats i

9 kap. sekretesslagen som behandlar sekretess med hänsyn till skyddet

för enskilds förhållanden av såväl personlig som ekonomisk natur. Som

jämförelse kan nämnas att taxeringssekretessen behandlas i 9 kap. (1 §),

att uppgifter om enskilds innehav av fondpapper skyddas i 9 kap. (23 §)

medan enskilds försäkringsförhållanden, när dessa kan uppenbaras

genom uppgifter hos Finansinspektionen, skyddas i 8 kap. (5 §), vilket

kapitel behandlar sekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds

ekonomiska förhållanden. Som framgår redan av det anförda

kännetecknas dock det inbördes förhållandet mellan 7, 8 och 9 kap.

sekretesslagen av betydande inkonsekvens och det är möjligt att en

följdriktig indelning av de olika skyddsintressena endast kan uppnås

genom en större översyn av lagen.

Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsregisterlagen

14 §

Enligt det nya tredje stycket får Riksförsäkringsverket och försäkrings-

kassorna i vissa fall direkt åtkomst till register som förs särskilt för

Premiepensionsmyndigheten. I anslutning härtill kan frågan väckas om

det inte kan föreligga behov för Premiepensionsmyndigheten att på

motsvarande sätt få direkt åtkomst till uppgifter i register som förs

gemensamt för Riksförsäkringsverket och försäkringskassorna eller av

Riksförsäkringsverket ensamt.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Lagrådets yttrande över lagförslag i lagrådsremiss

den 19 februari 1998 Statlig ålderspensionsavgift

m.m.

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-03-16

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Gertrud Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 19 februari 1998 (Socialdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om statlig ålderspensionsavgift,

2. lag om ändring i lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspen-

sion.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementsrådet Mona

Wildig och kanslirådet Kjell Rempler.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om statlig ålderspensionsavgift

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Förslaget till lag om ändring i lagen om inkomstgrundad

ålderspension

15 kap. 8 §

Avsikten synes vara att en överföring av pensionsrätten inte skall ske,

om 1) den make till vilken överföring annars skulle ha skett eller 2) båda

makarna har avlidit under det aktuella året. Det förra framgår av den

föreslagna lagtexten, det senare däremot inte. Avsikten kan komma till

uttryck om den föreslagna nya meningen i andra stycket, med en

justering av den redaktionella utformningen i övrigt, ges följande

lydelse: "Har äktenskapet upplösts genom att den make från vilken

överföringen skall ske har avlidit, skall dock överföringen även gälla det

år då äktenskapets upplöstes, om inte också den andra maken avled

samma år."

Lagrådet erinrar om att i yttrandet över förslaget till lag om inkomst-

grundad ålderspension har föreslagits en annan ändring i samma

paragraf.

Lagrådets yttrande över lagförslag i lagrådsremiss

den 19 mars 1998 Reformering av

ålderspensionssystemet vissa finansiella frågor

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-03-23

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Gertrud Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 19 mars 1998 (Socialdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

2. lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1981:691)

om socialavgifter,

3. lag om ändring i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift,

4. lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1983:1092)

med reglemente för Allmänna pensionsfonden,

5. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

6. lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1990:912)

om nedsättning av socialavgifter,

7. lag om ändring i lagen (1994:1920) om allmän löneavgift.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Kjell Rempler.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 Lagen omtryckt 1982:120.

 Senaste lydelse av

 11 kap. 2 § 1997:1273.

 11 kap. 3 § 1997:1274.

 11 kap. 4 § 1996:1336.

 11 kap. 6 § 1997:485.

 11 kap. 6 a § 1997:485.

 20 kap. 14 § 1981:692.

 Senaste lydelse 1984:1104.

 Senaste lydelse 1997:565.

 Senaste lydelse 1996:1217.

 Senaste lydelse 1997:1040.

 Senaste lydelse 1992:1277.

 Senaste lydelse 1992:1277.

 Senaste lydelse 1990:743.

 Senaste lydelse 1979:127.

 Senaste lydelse 1990:743.

 Senaste lydelse 1994:46.

 Senaste lydelse 1981:1038.

 Senaste lydelse 1979:127. Ändringen innebär bl.a. att första och andra

styckena upphävs.

 Senaste lydelse 1995:1478.

 Senaste lydelse 1994:1746.

 Senaste lydelse 1997:485.

 Senaste lydelse 1984:1104. Ändringen innebär bl.a. att andra stycket upphävs.

 Senaste lydelse 1997:1040.

 Lagen omtryckt 1993:357.

 Ändringen innebär bl.a. att andra fjärde styckena upphävs.

 Senaste lydelse 1997:1042.

 Senaste lydelse 1997:1042.

 Lagen omtryckt1989:633.

 Senaste lydelse 1995:414.

 Senaste lydelse 1997:526.

 Senaste lydelse 1997:938.

 Senaste lydelse 1997:526.

 Senaste lydelse 1996:1218.

 Senaste lydelse 1990:658.

 Senaste lydelse 1997:938.

 Senaste lydelse 1990:658.

 Senaste lydelse 1996:1066.

 Senaste lydelse 1990:658.

 Senaste lydelse 1997:437.

 Senaste lydelse 1997:938.

 Senaste lydelse 1997:936. Ändringen innebär bl.a. att andra stycket upphävs.

 Senaste lydelse 1997:936.

 Senaste lydelse 1997:936. Ändringen innebär bl.a. att första stycket upphävs.

 Senaste lydelse 1995:1624.

 Senaste lydelse 1996:1331.

 Senaste lydelse 1997:950.

 Senaste lydelse 1997:950.

 Senaste lydelse 1996:1331.

 Senaste lydelse 1997:940.

 Senaste lydelse 1997:940.

 Lagen omtryckt 1991:1857.

 Senaste lydelse 1997:952.

 Senaste lydelse 1997:1034.

 Senaste lydelse 1988:1301.

 Lagen omtryckt 1992:1474.

 Senaste lydelse 1993:1661.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålders-

pension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålders-

pension.

 Lagen omtryckt 1989:633.

Senaste lydelse av

4 kap. 8 § 1995:658

4 kap. 10 § 1995:852.

 Senaste lydelse 1996:1335.

 Senaste lydelse 1997:938.

 Senaste lydelse 1994:240.

 Senaste lydelse 1997:249.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1997:936.

 Senaste lydelse 1997:936.

 Lagen omtryckt 1991:1857.

 Lagen omtryckt 1982:120.

 Senaste lydelse 1997:946.

 Lagen omtryckt 1994:548.

 Lydelse enligt lagrådsremiss 1998-01-19, Reformerade regler om inkomstgrundad

ålderspension.

 Senaste lydelse 1997:939.

634

1

Prop. 1997/98:151

Bilaga 1

878

5

Prop. 1997/98:151

Bilaga 2

884

1

Prop. 1997/98:151

Bilaga 3

885

1

Prop. 1997/98:151

Bilaga 4

943

37

Prop. 1997/98:151

Bilaga 4

978

1

Prop. 1997/98:151

Bilaga 4

992

1

Prop. 1997/98:151

Bilaga 4

1010

102

Prop. 1997/98:151

Bilaga 5

1017

3

Prop. 1997/98:151

Bilaga 6

1033

4

Prop. 1997/98:151

Bilaga 7

1058

24

Prop. 1997/98:151

Bilaga 8

1059

1

Prop. 1997/98:151

635

1