Regeringens proposition

 1993/94:48

 Handlingsoffentlighet hos kommunala företag

 Regeringen överlämnar denna proposition till

 riksdagen.

 Stockholm den 7 oktober 1993

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Inger[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Civildepartementet)

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås ändringar i sekretesslagen

 (1980:100), kommunallagen (1991:900), arkivlagen

 (1990:782) och i kommunalförbundslagen (1985:894).

 Förslagen innebär att aktiebolag, handelsbolag,

 ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner,

 landsting eller kommunalförbund utövar ett

 bestämmande inflytande, jämställs med myndigheter när

 det gäller handlingsoffentligheten. Förslagen innebär

 vidare att enskilda får rätt att hos förvaltnings-

 domstol överklaga beslut av sådana kommunala företag

 att inte lämna ut företagets handlingar.

 Den tid under vilken sekretess skall gälla i

 kommunal affärsverksamhet för villkoren i slutna

 avtal om förvärv, upplåtelse eller användning av

 egendom, tjänst eller annan nyttighet förlängs och

 blir densamma som i dag gäller för motsvarande avtal

 som sluts hos statliga affärsverk. Sekretess införs i

 kommunal verksamhet som avser uthyrning av bo-

 stadslägenheter.

 Meddelarfrihet skall råda i de kommunala företagen.

 Arkivlagen skall tillämpas på de kommunala företag

 som jämställs med myndighet.

 Kommunalförbundslagen kompletteras för att klargöra

 att kommunallagens bestämmelser om kommunala företag

 skall tillämpas av kommunalförbund vare sig det har

 fullmäktige eller förbundsdirektion.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft, i fråga om

 kommunalförbundslagen, den 1 januari 1994 och i

 övrigt den 1 januari 1995. För vissa delägda kommu-

 nala företag föreslås lagändringarna dock träda i

 kraft först den 1 januari 1998.

 HUVUD

 HUVUD

 Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut 3

 2 Lagtext

 2.1 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i kommunallagen 9

 2.3 Förslag till lag om ändring i arkivlagen 11

 2.4 Förslag till lag om ändring i

 kommunalförbundslagen 14

 3 Ärendet och dess beredning 15

 4 Offentlighet och sekretess hos kommunala företag16

 5 Registrering och utlämnande av allmänna handlingar

 23

 6 Överklagande - direkt till domstol 25

 7 Skydd för de kommunala företagens ekonomiska

 intressen 27

 8 Sekretess till skydd för bostadshyresgäster 30

 9 Skydd för enskildas ekonomiska intressen 32

 10 Meddelarfrihet 34

 11 Tystnadsplikter i annan lagstiftning 37

 12 Följdändringar i kommunallagen 40

 13 Arkivlagen skall tillämpas av de kommunala

 företagen 42

 14 Följdändringar i kommunalförbundslagen 45

 15 Specialmotivering 45

 15.1 Sekretesslagen 45

 15.2 Kommunallagen 48

 15.3 Arkivlagen 49

 15.4 Kommunalförbundslagen 50

 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet

 Handlingsoffentlighet hos kommunala företag (SOU

 1992:134) 52

 Bilaga 2 Lokaldemokratikommitténs lagförslag 56

 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 72

 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 74

 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 84

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 90

 Rättsdatablad 91

 1 Förslag till riksdagsbeslut

 Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens

 förslag till

 - lag om ändring i sekretesslagen,

 - lag om ändring i kommunallagen,

 - lag om ändring i arkivlagen (1990:782),

 - lag om ändring i kommunalförbundslagen (1985:894).

 2 Lagtext

 Regeringen har följande förslag till lagtext.

 HUVUD

 HUVUD

 2.1 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100)

 HUVUD

 Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen

 (1980:100)[1]

 dels att nuvarande 1 kap. 9-12 §§ skall betecknas 1

 kap. 10-13 §§,

 dels att den nya 1 kap. 12 §, 6 kap. 2 §, 7 kap. 25

 §, 8 kap. 10 § samt 15 kap. 7 § skall ha följande

 lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf,

 1 kap. 9 §, av följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 **FOOTNOTES**

 [1] Lagen omtryckt 1992:1474.

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 1 kap.

 MULTI

 2

 9 §

 Vad som föreskrivs i

 tryckfri-

 hetsförordningen om

 rätt att ta del av

 handlingar hos

 myndighet skall i

 tillämpliga delar

 också gälla handlingar

 hos aktiebolag,

 handelsbolag, eko-

 nomiska föreningar och

 stiftelser där kom-

 muner eller landsting

 utövar ett rättsligt

 bestämmande inflytan-

 de. Sådana bolag,

 föreningar och

 stiftelser skall vid

 tillämpningen av denna

 lag jämställas med

 myndighet.

 Kommuner och

 landsting skall anses

 utöva ett rättsligt

 bestämmande inflytande

 om de ensamma eller

 tillsammans

 1. äger aktier i ett

 aktiebolag eller

 andelar i en ekonomisk

 förening med mer än

 hälften av samtliga

 röster i bolaget eller

 föreningen eller på

 något annat sätt

 förfogar över så många

 röster i bolaget eller

 föreningen, 2. har

 rätt att utse eller

 avsätta mer än hälften

 av ledamöterna i

 styrelsen för ett

 aktiebolag, en

 ekonomisk förening

 eller en stiftelse,

 eller

 MULTI

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 MULTI

 2

 3. utgör samtliga

 obegränsat ansvariga

 bolagsmän i ett han-

 delsbolag. Vid

 tillämpningen av 1-3

 skall inflytande som

 utövas av en juridisk

 person över vilken en

 kommun eller ett

 landsting bestämmer på

 det sätt som anges i

 de nämnda punkterna

 anses utövat av

 kommunen eller lands-

 tinget.

 Första stycket

 gäller också

 beträffande handlingar

 som efter medgivande

 av en kommun eller ett

 landsting för viss

 bestämd tid förvaras

 hos aktiebolag, han-

 delsbolag, ekonomiska

 föreningar eller

 stiftelser där kom-

 muner eller landsting

 har utövat ett

 rättsligt bestämmande

 inflytande.

 Vad som sägs om

 kommuner och landsting

 i första-tredje

 styckena tillämpas

 också på

 kommunalförbund.

 MULTI

 12 §

 MULTI

 2

 I fråga om

 tystnadsplikt

 beträffande

 företagshemligheter

 finns bestämmelser

 som är tillämpliga

 utöver föreskrifterna

 om sekretess i denna

 lag.

 I fråga om

 tystnadsplikt

 beträffande

 företagshemligheter

 och tystnadsplikt för

 revisorer finns

 bestämmelser som är

 tillämpliga utöver

 föreskrifterna om

 sekretess i denna lag.

 MULTI

 6 kap.

 2 §

 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende

angående

 förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller användning av

egendom, tjänst

 eller annan nyttighet, om det kan antas att det allmänna

lider skada

 om uppgiften röjs. Vad som nu har sagts om tjänst avser

dock inte

 arbete som för myndighets behov utförs av dess egen eller

annan

 myndighets personal. Angår ärendet upphandling eller angår

det

 försäljning av lös egendom för det allmännas räkning, får

uppgift

 som rör anbud inte i något fall lämnas till annan än den

som har

 avgett anbudet förrän alla anbuden offentliggörs eller

avtal har

 slutits eller ärendet annars har slutförts.

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 MULTI

 2

 I fråga om uppgift

 i allmän handling

 gäller sekretessen i

 högst tjugo år.

 Beträffande handling

 som anger villkoren i

 slutet avtal gäller

 sekretessen dock

 längst till dess två

 år, eller hos

 statliga affärsverk

 och Försvarets

 materielverk fem år,

 har förflutit från

 det avtalet slöts.

 I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller

 sekretessen i högst

 tjugo år. Beträffande

 handling som anger

 villkoren i slutet

 avtal gäller sekretes-

 sen dock längst till

 dess två år, eller hos

 statliga affärsverk

 och Försvarets

 materielverk samt i

 kommunal affärsverk-

 samhet fem år, har

 förflutit från det

 avtalet slöts.

 MULTI

 7 kap.[2]

 25 §

 Sekretess gäller i ärende om kommunal bostadsförmedling

för uppgift

 om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att

den

 enskilde eller någon honom närstående lider betydande men

om

 uppgiften röjs. Motsvarande sekretess gäller i ärende om

bostads-

 anpassningsbidrag.

 MULTI

 2

 **FOOTNOTES**

 [2] Senaste lydelse 1993:738.

 I kommunal

 bostadsuthyrningsverk-

 samhet gäller

 sekretess för uppgift

 om enskilds personliga

 förhållanden, om det

 kan antas att den

 enskilde eller någon

 närstående till honom

 lider men om uppgiften

 röjs.

 MULTI

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen

i högst

 sjuttio år.

 8 kap.

 10 §

 Sekretess gäller hos myndighet för uppgift om affärs-

eller

 driftförhållanden för enskild, som i annat fall än som

avses i 8 och

 9 §§ har trätt i affärsförbindelse med myndigheten, om det

av

 särskild anledning kan antas att den enskilde lider skada

om

 uppgiften röjs. Sekretess gäller också hos myndighet för

uppgift om

 affärs- eller driftförhållanden för enskild som har trätt

i

 affärsförbindelse med bolag, förening, samfällighet eller

stiftelse

 som driver affärsverksamhet och vari det allmänna genom

myndigheten

 utövar ett bestämmande inflytande eller bedriver revision,

om det

 kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs.

 Sekretessen hos en myndighet som bedriver sådan revision

gäller dock

 inte, om uppgiften ingår i beslut av myndigheten.

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 Har uppgift, för vilken sekretess gäller enligt första

stycket,

 lämnats till annan myndighet, gäller sekretessen också

där.

 Sekretessen gäller dock inte, om uppgiften ingår i beslut

av den

 mottagande myndigheten.

 Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag

från

 sekretessen, om den finner det vara av vikt att uppgiften

lämnas.

 MULTI

 2

 I fråga om uppgift

 i allmän handling

 gäller sekretessen i

 högst tjugo år.

 Beträffande handling

 som anger villkoren i

 slutet avtal gäller

 sekretessen dock

 längst till dess två

 år, eller hos

 statliga affärsverk

 och Försvarets

 materielverk fem år,

 har förflutit från

 det avtalet slöts.

 I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller

 sekretessen i högst

 tjugo år. Beträffande

 handling som anger

 villkoren i slutet

 avtal gäller sekretes-

 sen dock längst till

 dess två år, eller hos

 statliga affärsverk

 och Försvarets

 materielverk samt i

 kommunal affärsverk-

 samhet fem år, har

 förflutit från det att

 avtalet slöts.

 MULTI

 15 kap.

 7 §

 MULTI

 2

 Beslut varigenom

 myndighet har

 avslagit enskilds

 begäran att få ta del

 av handling eller

 lämnat ut allmän

 handling med förbe-

 håll, som inskränker

 sökandens rätt att

 yppa dess innehåll

 eller annars förfoga

 över den, får

 överklagas av

 sökanden. Om inte

 annat följer av

 andra-fjärde

 styckena, överklagas

 beslutet hos

 kammarräten eller,

 såvitt gäller

 kammarrätts beslut i

 där väckt ärende, hos

 Regeringsrätten. Har

 beslutet meddelats av

 organ som avses i 1

 kap. 8 § andra

 stycket tillämpas

 bestämmelserna i

 23-25 §§ och 30 §

 första meningen

 förvaltningslagen

 (1986:223) om

 överklagande. Att

 prövningstillstånd

 Beslut varigenom

 myndighet har avslagit

 enskilds begäran att

 få ta del av handling

 eller lämnat ut allmän

 handling med förbe-

 håll, som inskränker

 sökandens rätt att

 yppa dess innehåll

 eller annars förfoga

 över den, får

 överklagas av

 sökanden. Om inte

 annat följer av

 andra-fjärde styckena,

 överklagas beslutet

 hos kammarräten eller,

 såvitt gäller

 kammarrätts beslut i

 där väckt ärende, hos

 Regeringsrätten. Har

 beslutet meddelats av

 organ som avses i 1

 kap. 8 § andra stycket

 eller 9 § tillämpas

 bestämmelserna i 23-25

 §§ och 30 § första

 meningen förvaltnings-

 lagen (1986:223) om

 överklagande. Att

 prövningstillstånd

 MULTI

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 MULTI

 2

 inte behövs när

 kammarrätts beslut

 överklagas framgår av

 35 § förvalt-

 ningsprocesslagen

 (1971:291).

 inte behövs när

 kammarrätts beslut

 överklagas framgår av

 35 § förvalt-

 ningsprocesslagen

 (1971:291).

 MULTI

 HUVUD

 Har beslut som avses i första stycket meddelats av

 tingsrätt och rör det handling i domstols

 rättskipande eller rättsvårdande verksamhet, över-

 klagas det hos hovrätten. Motsvarande beslut av

 hovrätt i där väckt eller dit överklagat ärende

 överklagas hos Högsta domstolen. Vid överklagande av

 tingsrätts eller hovrätts beslut tillämpas i övrigt

 bestämmelserna i rättegångsbalken om besvär. Vid

 överklagande av hovrätts beslut skall dock reglerna

 om prövningstillstånd inte tillämpas.

 Första och andra styckena gäller inte för beslut av

 riksdagen, regeringen, Högsta domstolen eller

 Regeringsrätten.

 Att beslut av statsråd skall överklagas hos

 regeringen föreskrivs i 2 kap. 15 §

 tryckfrihetsförordningen.

 HUVUD

 Angående rätt att överklaga beslut av myndighet som

 lyder under riksdagen är särskilt föreskrivet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om aktiebolag i vilka kommuner eller

 landsting själva eller gemensamt innehar mindre än

 två tredjedelar av aktierna eller mindre än två

 tredjedelar av de med aktierna förenade rösterna och

 i fråga om ekonomiska föreningar i vilka det också

 finns andra medlemmar än kommuner eller landsting

 skall de nya föreskrifterna i 1 kap. 9 § dock

 tillämpas först från och med den 1 januari 1998.

 3. Bestämmelserna i 15 kap. 7 § om överklagande

 tillämpas inte på beslut som har meddelats före

 ikraftträdandet enligt 1 eller 2.

 HUVUD

 2.2 Förslag till lag om ändring i kommunallagen

 (1991:900)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 16-18 §§

 kommunallagen

 (1991:900) skall ha följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 3 kap.

 16 §

 Kommuner och landsting får genom beslut av fullmäktige

lämna över

 vården av en kommunal angelägenhet, för vars handhavande

särskild

 ordning inte föreskrivits, till ett aktiebolag, ett

handelsbolag, en

 ekonomisk förening, en ideell förening eller en stiftelse.

 Vården av en angelägenhet som innefattar

myndighetsutövning får

 dock enligt 11 kap. 6 § regeringsformen överlämnas endast

om det

 finns stöd för det i lag.

 MULTI

 2

 Om allmänhetens rätt

 att ta del av

 handlingar hos vissa

 kommunala företag

 finns bestämmelser i 1

 kap. 9 § sekre-

 tesslagen (1980:100).

 MULTI

 17 §

 MULTI

 2

 Innan en kommun eller

 ett landsting lämnar

 över vården av en

 kommunal angelägenhet

 till ett aktiebolag

 där kommunen eller

 landstinget bestämmer

 ensam, skall

 fullmäktige

 Innan en kommun eller

 ett landsting lämnar

 över vården av en

 kommunal angelägenhet

 till ett aktiebolag

 där kommunen eller

 landstinget innehar

 samtliga aktier, skall

 fullmäktige

 MULTI

 MULTI

 2

 1. fastställa det

 kommunala ändamålet

 med verksamheten,

 1. fastställa det

 kommunala ändamålet

 med verksamheten,

 MULTI

 MULTI

 2

 2. utse

 styrelseledamöter och

 minst en revisor,

 3. se till att

 fullmäktige får yttra

 sig innan sådana

 beslut i verksamheten

 som är av principiell

 beskaffenhet eller

 annars av större vikt

 fattas, samt

 4. besluta om att

 allmänheten har rätt

 att ta del av

 handlingar hos

 företaget enligt de

 grunder som gäller

 för allmänna hand-

 lingars offentlighet

 i 2 kap.

 tryckfrihetsför-

 ordningen och

 sekretesslagen

 (1980:100).

 2. utse samtliga

 styrelseledamöter och

 minst en revisor,

 3. se till att

 fullmäktige får yttra

 sig innan sådana

 beslut i verksamheten

 som är av principiell

 beskaffenhet eller

 annars av större vikt

 fattas.

 MULTI

 Detsamma gäller, när kommunen eller landstinget ensam

bildar en

 stiftelse för en kommunal angelägenhet.

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 18 §

 Innan vården av en kommunal angelägenhet lämnas över till

ett bolag

 eller en förening där kommunen eller landstinget bestämmer

tillsam-

 mans med någon annan, skall fullmäktige se till att den

juridiska

 personen blir bunden av de villkor som avses i 17 § i en

omfattning

 som är rimlig med hänsyn till andelsförhållandena,

verksamhetens art

 och omständigheterna i övrigt.

 Detsamma gäller, om kommunen eller landstinget

tillsammans med

 någon annan bildar en stiftelse för en kommunal

angelägenhet.

 MULTI

 2

 I fråga om sådana

 juridiska personer som

 avses i första och

 andra styckena och som

 inte omfattas av 1

 kap. 9 § sekre-

 tesslagen (1980:100),

 skall fullmäktige

 verka för att allmän-

 heten skall ha rätt

 att ta del av

 handlingar hos

 företaget enligt de

 grunder som gäller för

 allmänna handlingars

 offentlighet i 2 kap.

 tryckfrihetsförord-

 ningen och

 sekretesslagen.

 MULTI

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om aktiebolag i vilka kommuner eller

landsting själva

 eller gemensamt innehar mindre än två tredjedelar av

aktierna eller

 mindre än två tredjedelar av de med aktierna i bolaget

förenade

 rösterna samt på ekonomiska föreningar i vilka det också

finns andra

 medlemmar än kommuner eller landsting skall dock äldre

föreskrifter

 tillämpas till utgången av år 1997.

 HUVUD

 2.3 Förslag till lag om ändring i arkivlagen

 (1990:782)

 Härigenom föreskrivs i fråga om arkivlagen

 (1990:782)

 dels att 8 och 14-16 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf,

 2 a §, av följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 MULTI

 2

 2 a §

 Vad som enligt denna

 lag gäller för

 kommunala myndigheters

 arkiv skall gälla även

 för arkiv hos sådana

 juridiska personer som

 avses i 1 kap. 9 §

 sekretesslagen

 (1980:100).

 MULTI

 8 §

 Regeringen bestämmer vilka arkivmyndigheter som skall

finnas för

 tillsynen över de statliga myndigheterna. Tillsynen över

att sådana

 organ som avses i 2 § fullgör sina skyldigheter enligt 3-6

§§

 ankommer på de statliga arkivmyndigheterna.

 MULTI

 2

 Kommunstyrelsen är

 arkivmyndighet i

 kommunen och för-

 valtningsutskottet i

 landstingskommunen,

 om inte kommun-

 fullmäktige eller

 landstinget har

 utsett någon annan

 nämnd eller styrelse

 till arkivmyndighet.

 Kommunstyrelsen är

 arkivmyndighet i

 kommunen och

 landstingsstyrelsen i

 landstinget, om inte

 kommunfullmäktige

 eller

 landstingsfullmäktige

 har utsett någon annan

 nämnd eller styrelse

 till arkivmyndighet.

 MULTI

 MULTI

 2

 Den kommunala

 arkivmyndigheten skall

 se till att sådana

 juridiska personer som

 avses i 1 kap. 9 §

 sekretesslagen

 (1980:100) fullgör

 sina skyldigheter

 enligt 3-6 §§ denna

 lag. I de fall flera

 kommuner eller flera

 landsting bestämmer

 tillsammans i ett

 sådant företag

 fullgörs uppgiften av

 arkivmyndigheten i den

 kommun eller det

 landsting som kom-

 munerna eller

 landstingen kommer

 överens om.

 MULTI

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 14 §

 MULTI

 2

 Om en kommunal

 myndighet har upphört

 och dess verksamhet

 inte har förts över

 till en annan

 kommunal myndighet,

 skall myndighetens

 arkiv överlämnas till

 arkivmyndigheten inom

 tre månader, såvida

 inte kom-

 munfullmäktige eller

 landstinget har

 beslutat något annat.

 Om en kommunal

 myndighet har upphört

 och dess verksamhet

 inte har förts över

 till en annan kommunal

 myndighet, skall

 myndighetens arkiv

 överlämnas till

 arkivmyndigheten inom

 tre månader, såvida

 inte kommunfullmäktige

 eller landstingfull-

 mäktige har beslutat

 något annat.

 MULTI

 15 §

 MULTI

 2

 Utöver vad som följer

 av bestämmelserna i

 9, 10 och 14 §§ får

 en kommunal myndighet

 avhända sig allmänna

 handlingar endast

 genom sådant återläm-

 nande eller överläm-

 nande som sker med

 stöd av

 1. lag, eller

 2. särskilt beslut

 av kommunfullmäktige

 eller landstinget.

 Utöver vad som följer

 av bestämmelserna i 9,

 10 och 14 §§ får en

 kommunal myndighet

 avhända sig allmänna

 handlingar endast

 genom sådant återläm-

 nande eller överläm-

 nande som sker med

 stöd av

 1. lag, eller

 2. särskilt beslut

 av kommunfullmäktige

 eller landstings-

 fullmäktige.

 MULTI

 Första stycket gäller inte handlingar som en myndighet

har fått

 som lån.

 16 §

 MULTI

 2

 Kommunfullmäktige

 eller landstinget får

 meddela föreskrifter

 om arkivvården inom

 kommunen, i den

 utsträckning något

 annat inte är

 särskilt föreskrivet.

 Kommunfullmäktige

 eller lands-

 tingsfullmäktige får

 meddela föreskrifter

 om arkivvården inom

 kommunen, i den

 utsträckning något

 annat inte är särskilt

 föreskrivet.

 MULTI

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om sådana aktiebolag i vilka kommuner eller

landsting

 själva eller gemensamt innehar mindre än två tredjedelar

av aktierna

 eller mindre än två tredjedelar av de med aktierna

förenade rösterna

 och sådana ekonomiska föreningar i vilka det också finns

andra

 medlemmar än kommuner eller landsting skall de nya

föreskrifterna i

 2 a § dock träda i kraft den 1 januari 1998.

 HUVUD

 3. I fråga om sådana juridiska personer som avses i

 2 a § skall arkivbeskrivningar och arkivförteckningar

 vara upprättade senast vid utgången av år 1998. För

 sådana juridiska personer som avses i punkten 2

 gäller dock att arkivbeskrivningar och

 arkivförteckningar skall vara upprättade senast vid

 utgången av år 2001.

 HUVUD

 2.4 Förslag till lag om ändring i

 kommunalförbundslagen (1985:894)

 HUVUD

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 §

 kommunalförbundslagen skall ha följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 3 kap.

 5 §[3]

 MULTI

 2

 Bestämmelserna i 4

 kap. 5, 6, 8, 9,

 11-15 och 17-23 §§,

 6 kap. 10, 11 och

 18-31 §§ samt i 7

 kap. 1-7 §§ kommunal-

 lagen (1991:900)

 skall i tilllämpliga

 delar gälla i fråga

 om förbunds-

 direktionen. Härifrån

 skall dock följande

 avvikelser gälla.

 **FOOTNOTES**

 [3] Senaste lydelse 1991:1695.

 Föreskrifterna i 3

 kap. 16-18 §§, 4 kap.

 5, 6, 8, 9,

 11-15 och 17-23 §§, 6

 kap. 10, 11 och 18-31

 §§ samt i 7 kap. 1-7

 §§ kommunallagen

 (1991:900) skall i

 tillämpliga delar

 gälla i fråga om

 förbundsdirektionen.

 Härifrån skall dock

 följande avvikelser

 gälla.

 MULTI

 I fråga om tillkännagivande om justering av

förbundsdirektionens

 protokoll gäller föreskrifterna i 2 kap. 13 § denna lag.

 Sammanträde för fastställande av budget skall vara

offentligt.

 Därvid skall bestämmelserna i 5 kap. 8-10 §§ och 39 §

kommunallagen

 gälla i tillämpliga delar.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 HUVUD

 3 Ärendet och dess beredning

 Genom den nya kommunallagen (1991:900), som trädde i

 kraft den 1 januari 1992, infördes för första gången

 regler om offentlighetsprincipens tillämpning i

 kommunala företag. Reglerna återfinns i 3 kap. 17 och

 18 §§ kommunallagen och innebär i huvudsak att

 fullmäktige skall se till att allmänheten har rätt

 att ta del av handlingar hos kommunala företag enligt

 de grunder som gäller för allmänna handlingars

 offentlighet i 2 kap. tryckfrihetsförordningen och

 sekretesslagen (1980:100).

 I samband med behandlingen av propositionen

 1990/91:117 om en ny kommunallag uttalade

 konstitutionsutskottet att intresset av insyn i

 kommunal verksamhet är lika stort oavsett om

 verksamheten bedrivs i nämndform eller av privat-

 rättsliga organ (bet. 1990/91:KU38). Utskottet delade

 vidare Lagrådets uppfattning att den föreslagna

 regleringen av frågan om handlingsoffentlighet hade

 karaktären av ett provisorium samt att en översyn av

 sekretesslagen i denna del var angelägen. Riksdagen

 beslutade att som sin mening ge regeringen till känna

 vad utskottet sålunda hade anfört (rskr.

 1990/91:360).

 Regeringen bemyndigade i februari 1992

 civilministern att tillkalla en kommitté (dir.

 1992:12) med uppgift att överväga olika åtgärder för

 att stärka den lokala demokratin. I kommitténs

 uppdrag har bl.a. ingått att behandla frågan om hand-

 lingsoffentlighet i de kommunala företagen.

 Kommittén, som har antagit namnet

 Lokaldemokratikommittén (ordförande: kommunalrådet

 Sven Lindgren), avlämnade i december 1992

 delbetänkandet Handlingsoffentlighet hos kommunala

 företag (SOU 1992:134). Kommitténs sammanfattning av

 betänkandet återfinns i bilaga 1 och kommitténs

 lagförslag framgår av bilaga 2.

 Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning

 över remissinstanserna finns i bilaga 3. En

 sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig

 i Civildepartementet (dnr C93/18/KOM).

 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 10 juni 1993 att inhämta

 Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i

 bilaga 4.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Lagrådet föreslår att den i lagrådsremissen

 föreslagna kompletteringen av sekretesslagen avseende

 de kommunala företagen tas in i en ny särskild

 paragraf. Vidare föreslår Lagrådet att det i den nya

 paragrafen dels uttryckligen anges vilka juridiska

 personer som avses, dels tas in en definition av

 begreppet bestämmande inflytande. Lagrådet ger även

 ett förslag till en sådan definition. Lagrådet

 föreslår också att det av den nya paragrafen i

 sekretesslagen klart bör framgå att kommunalförbund

 också omfattas av den nya regleringen.

 Lagrådet lämnar övriga lagförslag utan erinran.

 Regeringen har i propositionen följt Lagrådets

 förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar

 gjorts i lagtexten. Vi återkommer till Lagrådets

 synpunkter i avsnitt 4 om offentlighet och sekretess

 hos kom munala företag, avsnitt 10 om meddelarfrihet

 och avsnitt 11 om bl.a. tystnadsplikt inom

 associationsrätten.

 4 Offentlighet och sekretess hos kommunala företag

 Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med

 regeringens. Kommittén föreslår dock att även ideella

 föreningar skall omfattas samt för aktiebolagens del

 en gräns för den utvidgade handlingsoffentligheten

 vid ett kommunalt aktieinnehav om nio tiondelar av

 det totala antalet aktier vilka samtidigt

 representerar nio tiondelar av röstetalet. För övriga

 företag föreslår kommittén att gränsen för den vid-

 gade handlingsoffentligheten skall gå vid ett

 bestämmande inflytande.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser ser

 positivt på eller har inget att erinra mot att

 insynen i de kommunala företagen ökar och ges en

 fastare rättslig reglering. Vissa remissinstanser med

 kommunal anknytning, bl.a. Svenska Kommunförbundet

 och Svenska Hamnförbundet, avstyrker kommitténs

 förslag och anser att kommunallagens nuvarande

 reglering är tillfyllest. Flera remissinstanser,

 främst sådana med anknytning till massmedia, anser

 att behovet av ökad insyn i de kommunala företagen är

 stort.

 Det övervägande antalet remissinstanser tillstyrker

 den föreslagna lagtekniska lösningen att vissa

 företag i sekretesslagen jämställs med myndighet när

 det gäller handlingsoffentligheten. Eskilstuna

 kommun, Svenska Kommunförbundet och

 Landsorganisationen (LO) ifrågasätter lämpligheten av

 att jämställa företagen med myndigheter. Svenska

 Kommunförbundet anser att avgränsningen i stället bör

 ske med utgångspunkt i verksamheternas art. Hovrätten

 för Västra Sverige, Kammarrätten i Stockholm,

 Konkurrensverket, juridiska fakulteterna vid

 Stockholms och vid Uppsala universitet, Länsstyrelsen

 i Malmöhus län, Grossistförbundet Svensk Handel,

 Sveriges Industriförbund och Svenska

 Tidningsutgivareföreningen anser att den av kommittén

 föreslagna gränsdragningen är för snäv och att

 gränsen bör sättas betydligt lägre. Några förordar en

 nedre gräns för ägandet vid minst femtio procents

 aktieinnehav.

 Umeå kommun anser att handlingsoffentlighet endast

 skall vara obligatorisk för företag som är helägda

 eller där alla ägare är offentliga. Kammarrätten i

 Stockholm och Borås kommun anser att frågan om

 insynsreglernas tillämpning på dotterföretag måste

 klargöras. Nutek, Energidistributörerna och

 Stor-Stockholms Energi AB anser att elbranschen av

 hänsyn till den kommande avregleringen och

 konkurrensintresset måste undantas från insyn.

 Hovrätten för Västra Sverige, Stockholms,

 Jönköpings, Göteborgs, Borås och Gävle kommuner,

 Landstinget i Östergötland, Svenska Kommunförbundet

 och SABO har ansett att frågan om det straffrättsliga

 ansvaret för brott mot tystnadsplikt måste klargöras

 om företagen jämställs med myndighet. Sveriges

 kommunaljuridiska förening anser att brottsbalkens

 föreskrift om ansvar för brott mot tystnadsplikt inte

 blir tillämplig.

 Riksdagens ombudsmän menar att frågan om ämbetets

 tillsyn över de kommunala företagen måste klargöras.

 JO anser att frågan om omfattningen av tillsynen

 måste beröras närmare liksom konsekvenserna för

 arbetsbördan hos ämbetet. Jönköpings och Borås kommu-

 ner och Landstinget i Östergötland anser också att

 JO:s tillsyn måste analyseras. Svenska Kom-

 munförbundet anser att frågan behöver utredas mer.

 Skälen för regeringens förslag: I 2 kap.

 tryckfrihetsförordningen regleras allmänna

 handlingars offentlighet. I sekretesslagen (1980:100)

 finns regler om tystnadsplikt i det allmännas

 verksamhet och förbud att lämna ut allmänna hand-

 lingar.

 Varken sekretesslagen eller 2 kap.

 tryckfrihetsförordningen är direkt tillämpliga på

 kommunala företag. Bestämmelserna tillämpas

 emellertid indirekt genom att fullmäktige enligt

 föreskrifterna i 3 kap. 17 och 18 §§ kommunallagen i

 vissa fall skall besluta om eller se till att före-

 tagen skall tillämpa grunderna för allmänna hand-

 lingars offentlighet enligt 2 kap.

 tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen. De kom-

 munala företagens handlingar blir inte härigenom att

 betrakta som allmänna handlingar. Beslutet innebär

 endast att företagen skall ha tryckfrihetsför-

 ordningens och sekretesslagens bestämmelser som

 förebilder när de bedömer en framställning från någon

 om att få ta del av företagens handlingar.

 Utvecklingen har under senare år gått mot att i

 ökad omfattning bedriva kommunal verksamhet i

 privaträttsliga former. Det handlar både om rena

 entreprenadförhållanden och om att kommuner,

 landsting och även kommualförbund själva eller

 tillsammans med andra intressenter bildar företag för

 olika verksamheter eller lägger över verksamhet på

 befintliga företag. Det är särskilt på områden där

 verksamheten har starka kommersiella inslag som det

 är vanligt att kommunerna bedriver verksamheten i

 privaträttsliga former. Detta är fallet inom många

 tekniska verksamheter, t.ex. när det gäller el- och

 bostadsförsörjning.

 Antalet kommunala företag ökar liksom deras totala

 omsättning. Kommunens och kommunmedlemmarnas

 möjligheter till insyn, inflytande och kontroll över

 verksamheter som drivs i privaträttsliga former är

 mindre än i sådana som drivs inom ramen för den

 kommunala förvaltningen. Redan i samband med att

 sekretesslagens tillämpningsområde utvidgades till

 att omfatta vissa enskilda organ, uttalades att

 intresset av insyn i offentlig verksamhet gör sig

 gällande med likartad styrka oavsett den yttre form

 som valts för verksamheten (prop. 1986/87:151 s.

 148). Detta uttalande har alltjämt giltighet. Den

 privaträttsligt bedrivna verksamheten hos kommunerna

 har nu fått en sådan omfattning att det finns

 anledning att införa en lagreglerad handlings-

 offentlighet i de kommunala företagen i syfte att

 förbättra medborgarnas möjligheter till insyn (jfr

 prop. 1990/91:117 s. 18).

 Regeringen delar i princip kommitténs uppfattning

 att allmänhetens intresse av insyn i de kommunala

 företagen är större ju större det kommunala ägandet

 är. Detta principiella synsätt har också kommit till

 uttryck i lagstiftningen genom bestämmelserna i 3

 kap. 17 och 18 §§ kommunallagen.

 I likhet med kommittén och ett antal

 remissinstanser anser regeringen att rätten att ta

 del av handlingar hos kommunala företag direkt bör

 framgå av lag och inte vara beroende av fullmäktiges

 beslut. Det bör ske genom att jämställa kommunala

 företag med myndigheter vid tilllämpningen av 2 kap.

 tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen.

 Den fråga som i detta sammanhang har diskuterats av

 kommittén och remissinstanserna är huruvida

 handlingsoffentligheten skall vara beroende av

 verksamhetens art eller av det kommunala inflytandet

 i företagen. I sistnämnda hänseende har också

 diskuterats hur stort inflytandet i så fall skall

 vara.

 I denna del vill regeringen framhålla följande.

 Den verksamhet som bedrivs av kommunala företag

 måste ligga inom ramen för vad som är att betrakta

 som kommunala angelägenheter. Verksamheten måste

 tillgodose ett intresse som är gemensamt för kom-

 munmedlemmarna. Av kommunallagen följer att vården av

 kommunala angelägenheter sköts genom nämndförvalt-

 ning. De kan dock enligt 3 kap. 16 § överlämnas till

 ett aktiebolag, ett handelsbolag, en ekonomisk

 förening, en ideell förening eller en stiftelse.

 Enligt regeringens mening bör de rättsliga

 möjligheterna till insyn och kontroll inte vara

 beroende av i vilken form som kommuner och landsting

 väljer att bedriva sin verksamhet. Samma öppenhet bör

 alltså i princip gälla för kommunala företag som för

 kommunala myndigheter, oavsett vilken verksamhet de

 bedriver. Det innebär i sin tur att samma regler om

 handlingsoffentlighet och sekretess som gäller för

 kommunala myndigheter också bör gälla för kommunala

 företag som bedriver motsvarande verksamhet.

 Lagrådet har i sitt yttrande uttalat att

 regeringens förslag innebär att offentligheten i de

 kommunala företagen vidgas och ges en fastare

 rättslig stadga. Lagrådet menar att detta måste

 hälsas med tillfredsstäl lelse. Lagrådet pekar dock

 på att det är förenat med problem att överföra en

 offentligrättslig regelmassa på privaträttsliga

 subjekt.

 Kommunala företag drivs i 99 procent av fallen i

 form av aktiebolag, stiftelser eller ekonomiska

 föreningar (jfr prop. 1990/91:117 s. 52). Ideella

 föreningar, handelsbolag och kommanditbolag

 förekommer i mycket liten utsträckning. Behovet av

 insyn i kommunal verksamhet som bedrivs i dessa mera

 sällan använda företagsformer är emellertid inte

 mindre än i verksamhet som bedrivs i andra former.

 Detta gäller med undantag för de ideella

 föreningarna.

 Kommunala företag i form av ideella föreningar

 utgörs i huvudsak av intresseorganisationer, t.ex.

 Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet. Den

 verksamhet som dessa föreningar bedriver motsvarar

 inte sådan verksamhet som normalt eller lika väl kan

 skötas av en kommunal myndighet (jfr Ds C 1985:13 s.

 48). Reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess

 i tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen bör

 därför inte omfatta ideella föreningar.

 Fråga återstår då hur gränsdragningen skall göras

 för att bestämma vilka kommunala företag i övrigt som

 skall omfattas av reglerna om handlingsoffentlighet

 och sekretess.

 Att handlingsoffentlighet skall råda i företag i

 vilka kommuner, landsting och kommunalförbund be-

 stämmer ensamma och i företag där kommuner, landsting

 och kommunalförbund samarbetar enbart med varandra

 framstår som uppenbart och råder bred enighet om. I

 huvudsak kan denna ordning i praktiken anses gälla

 redan nu genom reglerna i 3 kap. 17 § kommunallagen

 och 2 kap. 3 § kommunalförbundslagen (angående 3

 kap. 5 § kommunalförbundslagen, se avsnitt 14).

 Beträffande handelsbolag, föreningar och stiftelser

 har kommittén föreslagit att handlingsoffentlighet

 skall gälla i de fall kommuner och landsting utövar

 ett bestämmande inflytande. Någon egentlig kritik har

 vid remissbehandlingen inte riktats mot kommitténs

 förslag i denna del. Även regeringen anser att den

 föreslagna avgränsningen i denna del är lämplig.

 Lagrådet godtar också att begreppet bestämmande

 inflytande används som avgränsning och föreslår

 dessutom att kommunalförbundet uttryckligen anges i

 sekretesslagen. Till frågan om vad som skall förstås

 med bestämmande inflytande i olika associationsformer

 återkommer regeringen i det följande.

 Delade meningar råder däremot i fråga om kommitténs

 förslag när det gäller aktiebolag. Kommittén har i

 denna del - med hänvisning till vissa regler i

 aktiebolagslagen (1975:1385) om skydd och rättigheter

 för minoritetsdelägare och om tvångsinlösen av aktier

 - föreslagit att reglerna om handlingsoffentlighet

 skall gälla vid ett kommunalt aktieinnehav som

 överstiger nio tiondelar av aktierna och samtidigt

 nio tiondelar av rösterna i bolaget. Enligt

 regeringens mening kan den sålunda föreslagna av-

 gränsningen ifrågasättas. Även om minoritetsdelägares

 inflytande inte är obetydligt vid ett stort kommunalt

 aktieinnehav, har en majoritetsdelägare i de flesta

 fall ett avgörande inflytande när det gäller verksam-

 heten i och ledningen av ett aktiebolag. I aktiebolag

 där kommuner, landsting eller kommunalförbund genom

 innehav av aktiemajoriteten eller på något annat sätt

 har det bestämmande inflytandet dominerar det kommu-

 nala intresset och därmed har också allmänheten ett

 starkt intresse av insyn i och kontroll av

 verksamheten. Regeringen anser därför i likhet med

 åtskilliga remissinstanser att reglerna om handlings-

 offentlighet skall gälla sådana aktiebolag i vilka

 kommuner, landsting eller kommunalförbund, själva

 eller gemensamt eller via ett kommunalt företag,

 utövar det bestämmande inflytandet. Därmed kommer

 samma principer att gälla samtliga associationsformer

 genom vilka kommuner, landsting och kommunalförbund

 får bedriva verksamhet. Den föreslagna ordningen

 ansluter också nära till vad som nu gäller för

 delägda kommunala företag enligt 3 kap. 18 § kom-

 munallagen.

 Som flera remissinstanser har påpekat råder det

 tveksamhet om vad som gäller om handlingsoffentlighet

 i kommunala dotterföretag. Reglerna bör därför

 utformas så att det klart framgår att

 handlingsoffentligheten också skall gälla sådana

 företag där kommuner, landsting eller kommunalförbund

 var för sig eller gemensamt med eller genom andra

 juridiska personer har ett bestämmande inflytande.

 Lagrådet har uttryckligen godtagit detta.

 När det gäller innebörden av begreppet bestämmande

 inflytande kan det till en början konstateras att

 inflytandet tar sig olika uttryck i olika

 företagsformer. Innebörden av begreppet har

 behandlats i förarbetena till 6 kap. 1 § sekre-

 tesslagen (prop. 1979/80:2 Del A s. 147, jfr även

 Corell m.fl., Sekretesslagen, tredje upplagan, s. 129

 f.).

 Lagrådet har i sitt yttrande behandlat begreppet

 bestämmande inflytande och därvid anfört bl.a.

 följande.

 Begreppet bestämmande inflytande användes redan i

 koncerndefinitionen i 1944 års aktiebolagslag. I 1975

 års aktiebolagslag återfinns definitionen i 1 kap. 2

 §. Enligt andra stycket av den paragrafen föreligger

 ett koncernförhållande om ett aktiebolag på grund av

 aktie- eller andelsinnehav eller avtal ensamt har ett

 bestämmande inflytande över en juridisk person och en

 betydande andel i resultatet av dess verksamhet.

 Uttrycket bestämmande inflytande återfinns i många

 andra lagar, t.ex. i 4 § första stycket 6 lagen

 (1987:464) om vissa riktade emissioner i

 aktiemarknadsbolag, m.m. och i 3 § andra stycket

 insiderlagen (1990:1342). I 3 kap. 18 § kommunallagen

 återfinns ett besläktat uttryck nämligen bestämmer.

 Lagrådet har vidare anfört att trots att begreppet

 bestämmande inflytande således har lång tradition i

 svensk rätt är det uppenbart att det inte är så exakt

 som man skulle önska med hänsyn till de

 straffbestämmelser som ingår i det föreslagna

 regelverket. En befattningshavare i ett kommunalt

 företag som bryter mot sekretesslagens bestämmelser

 om tystnadsplikt skall enligt det remitterade

 förslaget dömas till straff, om de kommunala

 företrädarna har ett bestämmande inflytande i

 företaget, men gå fri från ansvar för brott mot

 tystnadsplikten, om det kommunala inflytandet inte

 har denna styrka. Med hänsyn till detta har Lagrådet

 föreslagit att en definition av bestämmande

 inflytande tas in direkt i lagtexten.

 Den definition av bestämmande inflytande som

 Lagrådet har föreslagit är avsedd av vara uttömmande.

 Lagrådet har vidare ansett att praktisk majoritet på

 bolagsstämma i ett aktiebolag kan, om aktieägandet är

 spritt, finnas vid mindre aktieinnehav än som anges i

 den av Lagrådet föreslagna definitionen. Att kommuner

 eller landsting har praktisk majoritet i denna mening

 gör emellertid inte att bestämmelserna om

 handlingsoffentlighet blir tilllämpliga på företaget.

 Regeringen delar Lagrådets uppfattning att begreppet

 bestämmande inflytande i detta sammanhang bör ges en

 mer exakt och förutsebar bestämning. Den av Lagrådet

 föreslagna definitionen av begreppet bestämmande

 inflytande i bestämmelsen är dock något inskränkt i

 förhållande till hur begreppet tidigare har används i

 sekretesslagens 6 kap. 1 § och 8 kap. 10 §. Enligt

 dessa bestämmelser gäller sekretess hos myndighet för

 uppgift om affärs- och driftförhållanden hos bl.a.

 bolag som bedriver affärsverksamhet och vari det

 allmänna utövar ett bestämmande inflytande. Av

 förarbetena till dessa bestämmelser framgår att ett

 bestämmande inflytande kan föreligga även om det

 allmänna inte har mer än hälften av aktierna men

 resten av dessa är så spridda att det finns en säker

 möjlighet för det allmänna att bestämma över bolagen

 (prop. 1979/80:2 Del A s. 147, LU 1977/78:8 s. 18 ff,

 jfr. även Corell m.fl., Sekretesslagen, tredje upp-

 lagan, s. 129 f.).

 Begreppet bör därför i detta sammanhang redan i

 lagtexten ges en mer preciserad och förutsebar

 bestämning. Enligt regeringen motiveras skillnaden i

 bestämningen av begreppet av att den nu föreslagna

 bestämmelsen anger vilka företag som skall omfattas

 av handlingsoffentlighet och därmed direkt pekar ut

 de personer som omfattas av straffansvar. För att

 markera denna skillnad i betydelsen av begreppet bör

 det i lagtexten uttryckas som rättsligt bestämmande

 inflytande.

 Begreppet rättsligt bestämmande inflytande i fråga

 om de olika associationsformerna kommer därmed i

 huvudsak att innebära följande. Vad som sägs om kom-

 muner och landsting gäller också kommunalförbund.

 När det gäller aktiebolag får kommuner och

 landsting anses ha ett rättsligt bestämmande

 inflytande, om de ensamma eller tillsammans äger

 aktier med mer än hälften av samtliga röster i

 bolaget eller eljest förfogar över så många röster i

 detta. En kommun eller ett landsting får anses ha

 rätt att förfoga över rösterna för vissa aktier, om

 kommunen eller landstinget genom t.ex. ett

 konsortialavtal försäkrat sig om att rösträtten för

 aktierna kommer att utövas på det sätt kommunen eller

 landstinget anvisar. Ett rättsligt bestämmande

 inflytande i ett aktiebolag får också anses föreligga

 om kommuner eller landsting har rätt att utse eller

 avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen för

 aktiebolaget. Vad som sagts nu om aktiebolag bör

 gälla också för ekonomiska föreningar.

 Är det fråga om ett handelsbolag föreligger ett

 kommunalt rättsligt bestämmande inflytande, om

 samtliga bolagsmän är kommuner eller landsting. Ett

 kommanditbolag där samtliga komplementärer är kom-

 muner eller landsting bör betraktas som

 kommunalstyrt, även om bolaget har kommanditdelägare

 som inte hör till den kommunala kretsen, eftersom

 kommanditdelägare in dubio är uteslutna från

 förvaltningen (se 3 kap. 4 § lagen om handelsbolag

 och enkla bolag). I enlighet härmed bör i lagen

 föreskrivas att kommuner och landsting skall anses ha

 ett rättsligt bestämmande inflytande i ett

 handelsbolag, om de utgör samtliga obegränsat

 ansvariga bolagsmän i bolaget.

 I fråga om stiftelser föreligger ett rättsligt

 bestämmande inflytande om kommuner eller landsting på

 grund av stiftelseförordnandet har rätt att utse

 eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i

 styrelsen för en stiftelse.

 Det rättsligt bestämmande inflytande som angivits

 nu kan helt eller delvis uppnås via företag som ägs

 av kommuner och landsting eller av dotterföretag till

 kommun- och landstingsägda företag. Vid tillämpningen

 av definitionen skall inflytande som utövas av en

 juridisk person över vilken en kommun eller ett

 landsting bestämmer på sätt som anges i definitionen

 anses utövat av kommunen eller landstinget. Det

 innebär exempelvis att aktier i ett aktiebolag som

 ägs av ett kommunägt aktiebolag eller av ett helägt

 dotterbolag till ett sådant bolag räknas som ägda

 direkt av kommunen.

 Regeringens förslag att jämställa vissa kommunala

 företag med myndigheter vid tillämpningen av

 tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen får

 konsekvenser också för tillämpningen av viss annan

 lagstiftning.

 Upprättade och inkomna handlingar hos de kommunala

 företagen kommer att anses som allmänna handlingar i

 samma utsträckning och på samma sätt som hos myn-

 digheter. Prövningen av frågor om utlämnande av

 allmänna handlingar i företagen innefattar

 myndighetsutövning. Det innebär att reglerna om

 ansvar för tjänstefel i 20 kap. 1 § brottsbalken och

 reglerna om skadestånd i 3 kap. 2 § skadeståndslagen

 (1972:207) blir tillämpliga. Vidare innebär det att

 den myndighetsutövande verksamheten blir underkastad

 Riksdagens ombudsmäns och Justitiekanslerns tillsyn

 (jfr bet. 1975/76:KU22 s. 69, SOU 1985:26 s. 151,

 bet. 1986/87:KU2 s. 15). Förslaget innebär också att

 den som röjer en uppgift som han enligt sekretsslagen

 är skyldig att hemlighålla kan dömas till ansvar för

 brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § brotts-

 balken.

 Lagrådet har tagit upp frågan om det

 straffrättsliga ansvaret. Därvid har Lagrådet anfört

 att det inte är självklart att de straffbestämmelser

 som ingår i den offentligrättsliga regleringen måste

 göras tillämpliga när en offentlig verksamhet drivs

 av privaträttsliga organ. Enligt Lagrådet kan det

 diskuteras om det är lämpligt att driva konsekvensens

 krav så hårt som förslaget innebär eller om man kan

 nöja sig med de sanktioner som normalt tillgrips i

 privata företag vid brott mot tystnadsplikt och andra

 brott i ett anställningsförhållande.

 Regeringen har tidigare i detta avsnitt uttalat att

 samma regler om handlingsoffentlighet och sekretess

 bör tillämpas oavsett i vilken form verksamheten

 bedrivs. Regeringen anser att någon åtskillnad inte

 heller bör göras när det gäller det straffrättsliga

 ansvaret.

 Mot bakgrund av det sagda - och då Lagrådet inte

 heller anser en sådan ordning som direkt olämplig -

 saknas det enligt regeringens mening skäl att frångå

 förslaget i lagrådsremissen om det straffrättsliga

 ansvaret.

 Den föreslagna ordningen kan väntas medföra visst

 merarbete för Riksdagens ombudsmän och

 Justitiekanslern då de kommunala företagen till viss

 del kommer under deras tillsyn. Antalet ärenden torde

 dock bli så begränsade att kostnaderna därför bör

 kunna regleras inom tillgängliga resurser.

 Sammanfattning av förslaget

 Regeringen föreslår alltså att vissa aktiebolag,

 handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser i

 sekretesslagen skall jämställas med myndigheter när

 det gäller handlingsoffentligheten.

 Förslaget innebär att reglerna om

 handlingsoffentlighet för det första skall tillämpas

 hos aktiebolag där en kommun, ett landsting eller ett

 kommunalförbund innehar samtliga aktier. Bestäm-

 melserna skall dessutom tillämpas hos aktiebolag där

 kommun, landsting, kommunalförbund eller företag som

 ägs av dessa har ett rättsligt bestämmande in-

 flytande.

 Förslaget innebär vidare att

 handlingsoffentligheten skall tillämpas hos

 ekonomiska föreningar där kommuner, landsting,

 kommunalförbund eller företag som ägs av dessa

 tillsammans innehar så många andelar i föreningen att

 de kan sägas ha ett rättsligt bestämmande inflytande

 däri.

 Handlingsoffentligheten skall även tillämpas hos

 stiftelser som har endast en stiftare dvs. antingen

 en kommun, ett landsting eller ett kommunalförbund.

 Bestämmelserna skall tillämpas även hos stiftelser

 där majoriteten av styrelseledamöterna enligt

 stiftelseförordnandet utses av kommuner, landsting,

 kommunalförbund eller företag som ägs av dessa.

 Handlingsoffentligheten skall också tillämpas hos

 handelsbolag (inklusive kommanditbolag) där kommuner,

 landsting, kommunalförbund eller ett företag som ägs

 av kommuner, landsting eller kommunalförbund utgör

 samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän.

 Till frågan om ikraftträdande- och

 övergångsbestämmelser återkommer regeringen i

 specialmotiveringen till lagförslagen.

 5 Registrering och utlämnande av allmänna

 handlingar

 Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser menar att

 en obligatorisk tillämpning i ett kommunalt företag

 av 15 kap. sekretesslagen innebär alltför stor

 byråkrati, merkostnader m.m.

 Skälen för regeringens förslag: En effekt av att

 vissa kommunala företag skall inordnas i

 sekretesslagens och tryckfrihetsförordningens regel-

 system är att bestämmelserna i 15 kap. sekretesslagen

 om bl.a. registrering och utlämnande av allmänna

 handlingar blir tillämpliga på företagen, om inga

 särskilda undantag görs. I kapitlet finns bestämmel-

 ser som på vissa punkter kompletterar

 tryckfrihetsförordningens bestämmelser om allmänna

 handlingar.

 I 15 kap. 1 § finns den grundläggande bestämmelsen

 om myndigheternas skyldighet att registrera allmänna

 handlingar. Bestämmelsernas syfte är att garantera

 allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna

 handlingar. För att offentlighetsprincipen praktiskt

 sett skall kunna fungera på det sätt som är avsett i

 tryckfrihetsförordningen har det ansetts nödvändigt

 att myndigheterna håller sina allmänna handlingar

 diarieförda eller i vart fall så ordnade att det går

 att konstatera vilka allmänna handlingar som finns

 (prop. 1979/80:2 Del A s. 354).

 Motsvarande registreringsskyldighet gäller i dag

 för de enskilda organ som anges i bilagan till sekre-

 tesslagen. Av förarbetena till sekretesslagen framgår

 att det för de flesta allmänna handlingar inte ställs

 särskilt höga krav på hur diarieföringen skall

 ordnas. Bestämmelserna ger myndigheterna en betydande

 frihet att ordna diarieföringen efter vad som är

 lämpligast för den enskilda myndigheten (jfr prop.

 1979/80:2 Del A s. 356).

 I 15 kap. 2 § sekretesslagen anges de minimikrav

 som måste uppfyllas vid registreringen av allmänna

 handlingar. Enligt paragrafen skall det av registret

 framgå

 1. datum då handlingen kom in eller upprättades,

 2. diarienummer eller annan beteckning som har

 åsatts handlingen,

 3. i förekommande fall från vem handlingen har

 kommit in eller till vem den har expedierats samt

 4. i korthet vad handlingen rör.

 Syftet med denna bestämmelse är att registreringen

 skall vara så utförlig att handlingen utan svårighet

 kan identifieras (jfr prop. 1979/80:2 Del A s. 358).

 I 15 kap. 3-6 §§ sekretesslagen finns vidare

 bestämmelser om hemligstämpling, upplysningsplikt mot

 enskilda och myndigheter samt förfarandet vid

 utlämnande av allmänna handlingar.

 Samtliga nu berörda bestämmelser har kommit till

 för att garantera en effektiv tillämpning av

 offentlighetsprincipen så som den har kommit till

 uttryck i tryckfrihetsförordningen. När reglerna i 2

 kap. tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen om

 allmänna handlingars offentlighet och sekretess görs

 tillämpliga på handlingar i kommunala företag finns

 motsvarande behov att garantera reglernas effektivi-

 tet. Det finns därför ingen anledning att göra

 undantag för de kommunala företagen från de aktuella

 bestämmelsernas tillämpningsområde.

 Sekretesslagens bestämmelser i 15 kap. 6 § om

 prövningen av frågan om utlämnande av allmänna

 handlingar kommer visserligen i praktiken inte att

 till alla delar kunna tillämpas direkt på företagen.

 Syftet med bestämmelserna får dock bli vägledande för

 tillämpningen hos de kommunala företagen. Kommunen

 eller landstinget kan genom ägardirektiv ange den

 närmare utformningen av beslutsgången inom företaget.

 De in terna handläggningsrutinerna får givetvis inte

 utformas så att skyndsamhetskravet m.m. i

 tryckfrihetsförordningen blir eftersatt.

 Av tryckfrihetsförordningen framgår att allmänheten

 har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller

 kopia av en allmän handling. Avgifternas storlek

 bestäms för kommunens del i taxa som antas av

 fullmäktige. När det gäller tillämpningen i företagen

 av denna bestämmelse torde det vara företagen själva

 som fattar det formella beslutet om avgifternas stor-

 lek, utformning m.m. Kommunen, landstinget eller

 kommunalförbundet torde dock ha möjligheten att i

 ägardirektiv föreskriva att företaget skall tillämpa

 den taxa som fullmäktige antagit för sina styrelser

 och nämnder.

 I 15 kap. 9-13 §§ finns särskilda bestämmelser om

 upptagningar för automatisk databehandling. Dessa

 bestämmelser bör också bli direkt tillämpliga på de

 kommunala företagen. Enligt regeringens uppfattning

 bör samma principer gälla i dessa avseenden som för

 de kommunala myndigheterna. Tillgången till

 handlingarna får inte försvåras eller förhindras av

 att dessa förs och lagras med hjälp av automatisk

 databehandling. Bestämmelserna skall tillämpas vid

 sidan om de krav som ställs på myndigheter och andra

 i datalagen (1973:289). Handlingsoffentlighetens

 förhållande till tystnadsplikten i datalagen

 behandlas närmare i avsnitt 11.

 Den utökade handlingsoffentligheten med krav på

 registrering m.m. kan medföra en viss ökad

 administration för de kommunala företagen. Samtidigt

 måste det ligga i företagens eget intresse att ha

 handlingarna väl ordnade. De flesta företag torde

 också redan i dag ha sina handlingar ordnade på ett

 sådant sätt som i stort uppfyller sekretesslagens

 krav. Särskilda administrativa rutiner kan emellertid

 behöva läggas upp och personal behöva utbildas.

 Kostnaderna för detta bör dock kunna begränsas.

 Regeringen anser att finansieringsprincipen inte är

 tillämpbar i detta fall.

 Förslaget innebär inte att företagen skall vara

 skyldiga att diarieföra de handlingar som sedan

 tidigare finns i företaget när den nya regleringen

 träder i kraft. Skyldigheten bör bara omfatta de

 handlingar som kommer in till eller upprättas hos

 företagen efter det att de nya bestämmelserna trätt i

 kraft.

 6 Överklagande - direkt till domstol

 Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens.

 Därutöver har kommittén övervägt en annan

 överklagningsväg. I det alternativet, kallat indirekt

 överklagande, skulle ett företags beslut kunna

 överklagas till kommun- respektive landstings-

 styrelsen. I och med att styrelsen får handlingen för

 prövning blir den allmän hos styrelsen och

 utlämnandefrågan kan prövas enligt sekretesslagens

 bestämmelser.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har

 tillstyrkt kommitténs förslag. Av de remissinstanser

 som avstyrker kommitténs förslag anser en del att

 insyn i företagen inte skall råda över huvud taget

 och andra att insynen inte behöver utvidgas. Svenska

 Kommunförbundet anser vidare att det bör övervägas

 ytterligare att endast beslut av företag som bedriver

 icke konkurrensutsatt verksamhet skall kunna

 överklagas. Svenska Kommunförbundet, Botkyrka kommun,

 Karlstads kommun och LO anser att möjligheten till en

 indirekt domstolsprövning via styrelsen i kommunen

 eller landstinget är att föredra framför att direkt

 jämställa vissa företag med myndigheter. Förbundet

 förordar att detta alternativ blir föremål för

 ytterligare överväganden. Några remissinstanser anser

 att kommitténs förslag inte går tillräckligt långt.

 De anser att alla kommunala företag, oberoende av

 storleken på den kommunala ägarandelen, skall omfat-

 tas av den föreslagna ökade handlingsoffentligheten

 och möjligheten att överklaga företagens beslut.

 Göteborgs kommun, Gävle kommun och Sveriges kom-

 munaljuridiska förening anser att frågan om

 förvaltningslagens tillämpning på de kommunala

 företagen måste klargöras.

 Skälen för regeringens förslag: En enskild fysisk

 eller juridisk person somvägras att ta del av

 handlingar hos ett kommunalt företag har i dag inga

 rättsmedel att ta till för att få utlämnandefrågan

 prövad. Rätten att ta del av företagens handlingar är

 i stället ytterst beroende av om kommunen kan förmå

 ett företag att lojalt följa den överenskommelse

 eller den föreskrift i t.ex. bolagsordningen eller de

 villkor om handlingsoffentlighet som fullmäktige har

 satt upp för verksamheten. Denna ordning är enligt

 regeringens mening inte tillfredsställande.

 Den som vill hävda sin lagliga rätt att få del av

 en allmän handling i strid mot det kommunala

 företagets uppfattning bör kunna få frågan prövad av

 ett utomstående organ. Ett beslut varigenom ett

 kommunalt företag har avslagit en begäran att få ta

 del av en allmän handling eller har lämnat ut en

 allmän handling med förbehåll bör därför kunna över-

 klagas.

 I likhet med kommittén och en majoritet av

 remissinstanserna anser regeringen att sådana beslut

 bör få överklagas till domstol på samma sätt som

 gäller för motsvarande beslut av myndigheter och

 sådana enskilda organ som finns upptagna i bilagan

 till sekretesslagen.

 I 23-25 §§ förvaltningslagen (1986:223) finns

 bestämmelser om hur beslut överklagas. I 30 § samma

 lag finns bestämmelser om överklagande av

 avvisningsbeslut. Enligt 15 kap. 7 § första stycket

 sekretesslagen skall dessa bestämmelser tillämpas

 också på beslut som har meddelats av sådana enskilda

 organ som avses i 1 kap. 8 § samma lag. Denna ordning

 infördes av bl. a. rättssäkerhetsskäl. Det ansågs

 viktigt att klargöra på vilket sätt, till vilken

 instans och inom vilken tid en skrivelse med

 överklagande skall ges in.

 De skäl som angavs för att låta de aktuella bestäm-

 melserna i förvaltningslagen bli tillämpliga vid

 överklagande av beslut som har meddelats av sådana

 enskilda organ som omfattas av sekretesslagen gör sig

 gällande med samma styrka också i fråga om de

 kommunala företagen. Förvaltningslagens bestämmelser

 om överklagande bör därför också gälla sådana

 överklagbara beslut som har meddelats av kommunala

 företag. 15 kap. 7 § första stycket sekretesslagen

 bör därför kompletteras med en hänvisning till den

 föreslagna nya bestämmelsen i 1 kap. 9 § samma lag.

 Beslut av de delägda kommunala företag som enligt

 regeringens förslag inte skall jämställas med

 myndighet att inte lämna ut handlingar kommer inte

 heller i fortsättningen att kunna överklagas till

 domstol.

 Den föreslagna överklagningsmöjligheten kan väntas

 medföra visst merarbete för förvaltningsdomstolarna.

 Antalet ärenden torde dock bli förhållandevis få.

 Kostnaderna bör därför tills vidare kunna rymmas inom

 ramen för tillgängliga resurser.

 7 Skydd för de kommunala företagens ekonomiska

 intressen

 Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med

 regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

 tillstyrker kommitténs förslag. Svenska Hamnförbundet

 efterlyser dessutom sekretess med ett omvänt

 skaderekvisit. Kungälvs kommun anser att skyddet bör

 omfatta ett avtals hela löptid. Landstinget i

 Stockholms län anser att skyddet bör gälla

 affärsavtal i all kommunal verksamhet. Landstinget i

 Älvsborgs län anser att skyddstiden bör vara minst

 tio år. Flera remissinstanser har hyst tveksamhet

 över om det skydd som sekretesslagen ger för de kom-

 munala företagens affärshemligheter är tillräckligt

 för att dessa företags konkurrenssituation inte skall

 försämras när handlingsoffentlighet skall råda.

 Skälen för regeringens förslag: Kommuner och lands-

 ting är verksamma på en rad områden som vanligen ses

 som en del av näringslivet. Exempel på detta är

 verksamheter inom kommunikationsväsendet och

 energiförsörjningen. Man brukar kalla detta sedvanlig

 kommunal affärsverksamhet (prop. 1990/91:117 s. 33).

 Tyngdpunkten ligger ofta i att tillhandahålla

 kollektiva anläggningar och tjänster av olika slag,

 t.ex. elverk, värmeverk, vatten- och avloppsverk,

 renhållningsverk, buss- och trafikföretag, hamnar och

 flygplatser. Även annan affärsmässigt driven kommunal

 verksamhet som skall tillgodose intressen av allmän

 betydelse räknas hit såsom kommunala fastighets-,

 bostads-, hotell- och restaurangföretag.

 Förutsättningarna för de kommunala företagen att

 agera på marknaden kommer troligen att förändras

 framöver. I samband med avregleringar inom bland

 annat bostadsförsörjningen och elmarknaden kommer de

 kommunala bostads- och energiföretagen att möta en

 större konkurrens än för närvarande. Även på andra

 områden kan ökad konkurrens komma att riktas mot de

 kommunala företagen. En fullständig öppenhet i

 ekonomisk verksamhet som det allmänna bedriver i

 konkurrens med enskilda skulle uppenbarligen inverka

 menligt på verksamheten.

 Sekretesslagen innehåller flera regler om skydd för

 uppgifter om myndigheters affärs- eller

 driftförhållanden i deras affärsverksamhet. Vidare

 finns regler om skydd för företagshemligheter i lagen

 (1990:409) om skydd för företagshemligheter.

 I 6 kap. 1 § sekretesslagen ges bestämmelser om

 sekretess i myndighets affärsverksamhet. Med

 affärsverksamhet förstås verksamhet som är antingen i

 sin helhet eller i viss avgränsad del affärsinriktad.

 Sekretess gäller för uppgift om myndighetens affärs-

 eller driftförhållanden, om det kan antas att någon

 som driver likartad rörelse gynnas på myndighetens

 bekostnad om uppgiften röjs. Sekretessen hos en myn-

 dighet omfattar också uppgifter om affärs- och

 driftförhållanden i bolag och andra

 associationsrättsliga organisationer som driver

 affärsverksamhet och vari det allmänna genom

 myndigheten har ett bestämmande inflytande.

 Enligt 6 kap. 2 § sekretesslagen gäller sekretess

 för uppgift som hänför sig till ärende angående

 förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller annan använd-

 ning av egendom, tjänst eller annan nyttighet, om det

 kan antas att det allmänna lider skada om uppgiften

 röjs. Med det allmänna avses inte bara myndigheter

 utan också andra organ som enligt 1 kap. 8 §

 sekretesslagen vid tillämpningen av lagen skall jäm-

 ställas med myndighet. Sekretess för tjänst gäller

 dock inte för arbete som för myndighets behov utförs

 av dess egen eller annan myndighets personal. Angår

 ärendet upphandling eller angår det försäljning av

 lös egendom för det allmännas räkning, får uppgift

 som rör anbud inte i något fall lämnas till annan än

 den som har avgett anbudet förrän alla anbuden

 offentliggörs eller avtal har slutits eller ärendet

 annars har slutförts.

 I lagen om skydd för företagshemligheter (prop.

 1987/88:155, bet. 1989/90:LU37) ges ett skydd för

 obehöriga angrepp på företagshemlig heter. I lagen

 kriminaliseras företagsspioneri och olovlig

 befattning med företagshemligheter.

 Lagen är tillämplig vid all slags näringsverksamhet

 dvs. också vid näringsverksamhet som utövas av det

 allmänna (prop. 1987/88:155 s. 34 f., bet.

 1989/90:LU37 s. 7). Lagen gäller alltså redan i dag

 för kommunal affärsverksamhet vare sig den bedrivs av

 en kommunal myndighet eller av ett kommunalt företag.

 I förarbetena anmärks dock att en uppgift hos en

 myndighet som bedriver näringsverksamhet kan utgöra

 en företagshemlighet endast så länge som sekretess

 gäller för uppgiften. Sekretesslagen utgör således

 den yttre ramen för vad som i det allmänna är att

 betrakta som en företagshemlighet.

 I sammanhanget kan nämnas att arbetstagare som är

 styrelserepresentant i ett aktiebolag, liksom andra

 styrelseledamöter i bolaget, är skyldiga att visa

 bolaget lojalitet. De är därmed också skyldiga att

 iaktta tystlåtenhet om förhållanden vars röjande kan

 föranleda bolaget skada. Om en

 arbetstagarerepresentant till skada för bolaget av-

 slöjar företagshemligheter som han har fått del av i

 sitt styrelsearbete blir skadeståndsbestämmelserna i

 15 kap. 1 § aktiebolagslagen (1975:1385) tillämpliga

 och inte reglerna i lagen om skydd för

 företagshemligheter (prop. 1987/88:155 s. 49, bet.

 1989/90:LU37 s. 33). Förhållandet till den

 associationsrättsliga tystnadsplikten behandlas i

 avsnitt 11.

 De nu redovisade bestämmelserna i sekretesslagen

 och lagen om företagshemligheter ger enligt

 regeringens mening ett tillfredsställande skydd för

 sådana uppgifter om de kommunala företagens

 affärsförhållanden som kan behöva hemlighållas.

 Enligt regeringens bedömning finns det inte något

 behov av skydd för ytterligare uppgifter om sådana

 förhållanden.

 När det däremot gäller den tid under vilken

 sekretess skall gälla för vissa sådana uppgifter

 finns det anledning att överväga förändringar. Enligt

 6 kap. 2 § andra stycket sekretesslagen gäller

 beträffande handling som anger villkoren i ett slutet

 avtal sekretessen längst till dess två år, eller hos

 statliga affärsverk och Försvarets materielverk fem

 år, har förflutit från det att avtalet slöts.

 Anledningen till att tiden är längre hos vissa

 myndigheter är att huvudregeln om två års

 sekretessskydd ansetts ge ett alltför kortvarigt

 sekretesskydd bl.a. vid utvecklings- och optionsavtal

 med längre giltighetstid än två år (prop. 1987/88:41

 s. 23).

 Skälet till att skyddet för villkor i affärsavtal

 förlängdes från två till fem år för Försvarets

 materielverk var att offentlighet hos handlingar i

 upphandlingsärenden kan leda till att det allmänna

 kommer i ett sämre läge vid senare likartade upp-

 görelser. Att anbudsgivarna känner till de priser som

 konkurrenterna har offererat vid en föregående

 upphandling kan ha en prisuppdrivande effekt och kan

 även sägas strida mot principerna i vår

 konkurrenslagstiftning. Presumtiva anbudsgivare kan

 fordra att sekretess för längre tid än två år skall

 gälla efter det att ärendet avgjorts för att vilja ge

 ett anbud eller för att våga erbjuda det senaste och

 det bästa de har i tekniskt hänseende.

 Regeringen anser att samma skäl kan läggas till

 grund för att förlänga skyddet för villkor i avtal

 som sluts i kommunal affärsverksamhet. På bl.a. den

 tekniska sidan kan det finnas uppgifter som behöver

 skyddas för insyn från konkurrenternas sida under en

 längre tid än två år från det att avtalet slöts. För

 avtal i annan kommunal verksamhet än affärsverksamhet

 bör huvudregeln även i fortsättningen vara ett skydd

 i två år. Att ett avtal i verkligheten kan ha

 avsevärt längre löptid behöver inte innebära att ett

 utlämnande av uppgifterna skulle kunna medföra lika

 stor skaderisk för parterna under hela denna tid. Det

 finns således för närvarande inte någon anledning att

 föreslå ytterligare förlängning av den två-

 respektive femåriga skyddstiden. Regeringen föreslår

 därför enbart en ändring i 6 kap. 2 § andra stycket

 av innebörd att skyddstiden för uppgifter om villkor

 i avtal i kommunal affärsverksamhet förlängs från två

 till fem år i syfte att skydda det allmännas eko-

 nomiska intressen.

 8 Sekretess till skydd för bostadshyresgäster

 Kommitténs förslag motsvarar i huvudsak regeringens

 förslag. Kommittén föreslår dock att skyddet för

 personliga och ekonomiska uppgifter om hyresgästens

 närstående regleras med ett omvänt skaderekvisit i

 ett nytt andra stycke i 7 kap. 25 §. Motsvarande

 skydd för hyresgästen själv föreslås bli reglerat i

 ett nytt andra stycke i 8 kap. 10 §.

 Remissinstanserna: Remissinstansena ser positivt på

 att skyddet för uppgifter om hyresgästerna stärks. JO

 och Sundsvalls kommun anser att sekretessen bör vara

 lika i uthyrningsverksamhet vare sig den bedrivs i

 myndighetsform eller i företagsform. Hyresgästernas

 Riksförbund anser att ett brett skydd behövs. SABO

 anser att sekretessen bör vara absolut.

 Skälen för regeringens förslag: I sekretesslagen

 finns i dag, med undantag av uppgifter om

 kontraktshavarens affärs- och driftförhållanden i 8

 kap. 10 § första stycket, inget sekretesskydd för

 uppgifter om hyresgäster och deras närstående. I dag

 är denna brist i sekretesskyddet inte något praktiskt

 problem eftersom kommunal uthyrningsverksamhet av

 tradition har bedrivits i företagsform genom

 kommunala bostadsföretag.

 I dag gäller enligt 7 kap. 25 § sekretess för

 uppgifter om enskildas personliga förhållanden inom

 bl.a. bostadsförmedlingsverksamhet, om det kan antas

 att den enskilde eller någon honom närstående lider

 betydande men om uppgiften röjs. Sekretessen

 avgränsas alltså med ett s.k. rakt skaderekvisit. Som

 exempel på uppgifter som bör hållas hemliga nämns i

 förarbetena uppgifter om brott och brottspåföljder,

 om någon är utsatt för misshandel i hemmet, om

 missbruksproblem och om vissa känsliga sjukdomar

 (prop. 1982/83:64 s. 5). Uppgifter av mer alldagligt

 slag - som att bostad har sökts därför att sökanden

 har arbete på viss plats, skall gifta sig, väntar

 barn, är trångbodd etc. - kan normalt inte

 sekretessbeläggas enligt bestämmelsen eftersom det

 inte skulle medföra betydande men för den enskilde.

 Någon gång kan dock även normalt harmlösa uppgifter

 hemlighållas enligt bestämmelsen, t.ex. om man kan

 anta att utlämnande av en bostadssökandes adress

 skulle kunna leda till personförföljelse (prop.

 1982/83:64 s. 6).

 Hos de kommunala bostadsföretagen förekommer,

 liksom hos bostadsförmedlingarna inte sällan

 åtskilliga uppgifter av känslig natur. Det kan gälla

 uppgifter om hyresgästernas sociala och ekonomiska

 situation, hälsotillstånd, missbruk, misshandel m.m.

 De kommunala bostadsföretagen har i likhet med

 bostadsförmedlingarna i en inte obetydlig omfattning

 samarbete med socialtjänsten, kuratorer inom hälso-

 och sjukvården, kriminalvården liksom med andra

 myndigheter.

 Enligt regeringens mening får det förhållandet att

 offentlighetsprincipen skall gälla inom kommunal

 bostadsuthyrning inte leda till att hyresgästerna och

 deras närstående får ett försämrat integritetsskydd

 för uppgifter om sina personliga förhållanden.

 Offentlighetsprincipen innebär bl.a. att allmänheten

 har rätt till insyn i den offentliga verksamheten.

 Syftet är emellertid inte att göra det möjligt för

 envar att ta del av det som hör till enskilda

 personers privatliv. Med hänsyn till bl.a. skyddet

 för enskilds personliga förhållanden får således

 rätten till insyn begränsas. Hyresgästernas behov av

 skydd för uppgifter om deras personliga förhållanden

 måste anses väga tyngre än allmänhetens intresse av

 att ta del av sådana uppgifter. Sekretess bör därför

 gälla för uppgifter om personliga förhållanden i

 kommunal verksamhet som gäller uthyrning av bostäder.

 Sekretessen bör emellertid inte vara mera långtgående

 än vad som är strängt nödvändigt.

 Kommittén har föreslagit att den kommunala

 bostadsuthyrningsverksamheten skall omfattas av

 sekretess med ett s.k. omvänt skaderekvisit.

 Kommittén har därvid anfört att skyddsintressen för

 personliga uppgifter hos bostadsföretagen är helt

 jämförbara med vad som gäller inom socialtjänsten.

 Enligt regeringens mening kan man inte dra några

 sådana direkta paralleller mellan bostadsföretagen

 och socialtjänsten. Verksamheten inom socialtjänsten

 är av annat slag än kommunal bostadsuthyr-

 ningsverksamhet, även om det finns ett samarbete

 mellan de två verksamheterna. Visserligen förekommer

 hos bostadsföretagen i vissa fall samma typ av

 känsliga uppgifter, t.ex. uppgifter om missbruk och

 misshandel, som inom socialtjänsten. De känsliga

 uppgifterna hos de kommunala bostadsföretagen är dock

 otvivelaktigt mycket färre än inom socialtjänsten.

 Man får heller inte glömma bort att för de flesta

 hyresgäster förekommer inom bostadsföretagen över

 huvud taget inte den typ av känsliga uppgifter som

 finns hos socialtjänsten. Sekretess med tilllämpning

 av ett omvänt skaderekvisit hos de kommunala

 bostadsföretagen skulle leda till en mycket

 långtgående inskränkning av offentligheten inom de

 kommunalt ägda bostadsföretagen. Vid en jämförelse av

 hur det omvända skaderekvisitet tillämpas inom hälso-

 och sjukvården och inom socialtjänsten framgår att

 ytterst få uppgifter anses vara offentliga. En

 uppgift om att en person varit i kontakt med

 socialtjänsten kan redan den omfattas av sekretess.

 Däremot torde en uppgift om att en viss person är

 hyresgäst hos ett kommunalt bostadsföretag i nor-

 malfallet knappast anses som integritetskänslig. En

 så långt gående sekretess som finns inom

 socialtjänsten kan därför inte anses vara påkallad

 inom den kommunala bostadsuthyrningsverksamheten.

 Regeringen anser därför att en lämplig avvägning

 sker om föreskriften utformas så att sekretess skall

 gälla, om det kan antas att hyresgästen eller någon

 honom närstående lider men om uppgiften röjs.

 Sekretessskyddet blir härigenom starkare hos den

 kommunala bostadsuthyrningsverksamheten än hos de

 kommunala bostadsförmedlingarna. Skyddet för den

 enskildes uppgifter kommer således att omfatta alla

 typiskt sett känsliga uppgifter som avser

 hälsotillstånd, missförhållanden av olika slag m.m.

 Sekretessen innebär också att normalt harmlösa

 uppgifter kan hemlighållas, t.ex. en hyresgästs

 adress, om ett utlämnande kan antas leda till

 personförföljelse eller annat men för hyresgästen.

 För att uppgifter som inom socialtjänsten omfattas

 av sekretess skall kunna överlämnas till ett

 kommunalt bostadsföretag krävs i normalfallet att den

 enskilde samtyckt till uppgiftslämnandet. Det

 förhållandet att en uppgift överlämnas från social-

 tjänsten till ett bostadsföretag kan med den

 föreslagna ändringen innebära att uppgiften omfattas

 av sekretess också hos bostadsföretaget. Att den

 kommunala bostadsuthyrningsverksamheten kommer att

 omfattas av sekretess med ett rakt skaderekvisit

 innebär inte att samarbetet med socialtjänsten och

 andra verksamheter som tillämpar ett omvänt

 skaderekvisit skall behöva försvåras påtagligt.

 Känsliga uppgifter blir sekretessbelagda även med ett

 rakt skaderekvisit.

 9 Skydd för enskildas ekonomiska intressen

 Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att

 sekretess skall gälla för uppgifter om enskildas

 personliga och ekonomiska förhållanden med ett

 omvänt skaderekvisit för alla affärsförbindelser med

 de kommunala företagen. I övrigt överensstämmer

 kommitténs förslag med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

 tillstyrker kommitténs förslag. JO och Sundsvalls

 kommun anser att samma sekretess bör gälla oavsett om

 verksamheten bedrivs i myndighetsform eller av

 företag. Kungälvs kommun och Svenska Hamnförbundet

 anser att skyddet bör utsträckas till att gälla under

 ett avtals hela löptid. Landstinget i Stockholms län

 anser att skyddet bör omfatta alla affärsavtal i

 kommunal verksamhet. Landstinget i Älvsborgs län

 anser att skyddstiden bör vara minst tio år. Svenska

 Journalistförbundet är kritiskt till förlängd skydds-

 tid.

 Skälen för regeringens förslag: I 8 kap. 10 §

 sekretesslagen ges sekretesskydd åt en enskild som

 har trätt i affärsförbindelse med en myndighet för

 uppgifter om dennes affärs- och driftförhållanden,

 dvs. för ekonomiska förhållanden. Inget skydd ges åt

 uppgifter hos myndigheterna om enskildas personliga

 förhållanden. Med enskild avses både enskilda fysiska

 och juridiska personer. Affärsförbindelsen kan avse

 förvärv, avyttrande eller upplåtelse av egendom eller

 arbete som skall utföras.

 Sekretess gäller enligt bestämmelsen också för

 uppgifter hos myndighet om enskildas affärs- och

 driftförhållanden som hänför sig till den enskildes

 affärsförbindelse med ett av det allmänna dominerat

 privaträttsligt subjekt som driver affärsverksamhet

 eller till företag i vilket myndigheten bedriver

 revision. Sekretessen är utformad med ett rakt skade-

 rekvisit och gäller endast om det av särskild

 anledning kan antas att den enskilde lider skada om

 uppgifter röjs.

 Kommittén har ansett att 8 kap. 10 § sekretesslagen

 bör kompletteras med ett skydd för uppgifter hos

 kommunala företag om enskildas förhållanden av såväl

 personlig som ekonomisk natur. Som exempel på sådana

 uppgifter har kommittén angivit uppgifter om

 privatpersoners betalningsförmåga, adresser och

 energiförbrukning. De angivna exemplen är uppgifter

 som redan nu kan förekomma hos myndigheter och

 domstolar och för vilka det hittills inte har ansetts

 föreligga något särskilt sekretessbehov. Regeringen

 anser för sin del att det inte har framkommit något

 särskilt behov - utöver det behov av sekretess som

 finns hos kommunala bostadsföretag - som motiverar

 att skydd ges för sådana uppgifter i de kommunala

 företagen. Kommitténs förslag i denna del bör därför

 inte föranleda lagstiftning.

 Däremot finns det anledning att även i 8 kap. 10 §

 överväga frågan om att förlänga sekretesstiden för

 uppgifter i handlingar som anger villkoren i slutna

 avtal i syfte att även skydda enskilda motparters

 ekonomiska intressen. Regeringen har i det föregående

 (avsnitt 7) föreslagit en sådan förlängning i

 kommunal affärsverksamhet för uppgifter i handlingar

 som anger villkoren i slutna avtal skall förlängas

 från två till fem år till skydd för det allmännas

 ekonomiska intressen (6 kap. 2 § andra stycket sekre-

 tesslagen). De skäl som motiverar den sålunda före-

 slagna förlängningen i 6 kap. 2 § gör sig med samma

 styrka gällande också i kommunal affärsverksamhet när

 det gäller skydd för enskilda motparter. 8 kap. 10 §

 sista stycket sekretesslagen bör därför ändras på

 samma sätt.

 10 Meddelarfrihet

 Kommitténs förslag: Meddelarfrihet skall inte råda

 i de kommunala företagen. Meddelarfriheten skall

 dessutom inskränkas i myndighets verksamhet som avser

 uthyrning av bostadslägenheter.

 Remissinstanserna: Många remissinstanser

 tillstyrker kommitténs förslag eller lämnar det utan

 erinran. Hovrätten för Västra Sverige och

 Grossistförbundet Svensk Handel anser att

 meddelarfriheten inte skall inskränkas. Kammarrätten

 i Stockholm anser att en inskränkning av

 meddelarfriheten kräver mer utredning. JK

 ifrågasätter att meddelarfriheten inskränks för

 myndighet som bedriver uthyrning av bostäder.

 Publicistklubben, Svenska Journalistförbundet och

 Svenska Tidningsutgivareföreningen avstyrker

 förslaget.

 Skälen för regeringens bedömning: Med

 meddelarfrihet avses det komplex av regler i

 tryckfrihetsförordningen och annan lag som innebär

 att det i viss utsträckning är möjligt att straffritt

 lämna ut normalt sekretessbelagda uppgifter för

 publicering i tryckt skrift, radio eller TV. Denna

 frihet ingår sedan länge som ett led i den reglering

 som avser att förverkliga offentlighetsprincipen

 (prop. 1979/80:2 Del A s. 104).

 Bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen om

 meddelarfrihet och rätt till anonymitet är ett av de

 viktigaste momenten i yttrandefriheten i tryckt

 skrift, radio och TV. De utgör en väsentlig

 förutsättning för massmedias möjligheter att skaffa

 och förmedla information och medverka i den allmänna

 debatten.

 Meddelarfrihetens omfattning är ytterst avhängig av

 avvägningen mellan intresset av sekretess och

 intresset av offentlig insyn. Meddelarfriheten skall

 motverka icke önskvärda effekter av

 sekretesslagstiftningen. Den fungerar således som en

 ventil som mjukar upp den stelhet i regleringen av

 offentlighet och sekretess som följer av att

 regleringen är utformad med tanke på normala fall men

 utan hänsyn till att det i andra fall kan finnas ett

 särskilt intresse av att uppgiften lämnas ut.

 Även om meddelarfrihet råder så talar erfarenheten

 för att sekretesslagens tystnadsplikter ändå innebär

 att de offentliga funktionärerna är återhållsamma med

 att lämna hemliga uppgifter till massmedia. I för-

 arbetena till sekretesslagen anges att som

 grundprincip bör gälla att stor återhållsamhet bör

 iakttas när det gäller undantag från

 meddelarfriheten. Risken för att affärshemligheter

 eller känsliga personuppgifter om före tagets kunder

 läcker ut till allmänheten via massmedierna skall

 inte överdrivas. Ingen remissinstans har pekat på att

 ett sådant problem i dag råder hos de kommunala

 myndigheterna.

 Om meddelarfriheten skall inskränkas blir det nöd-

 vändigt att vid varje tillfälle göra en avvägning

 mellan intresset av sekretess och intresset av

 offentlighet (prop. 1979/80:2 Del A s. 111). Här kan

 för övrigt erinras om möjligheten att lämna ut

 uppgifter med förbehåll, t.ex. publiceringsförbud.

 Denna möjlighet kan ibland ses som ett alternativ

 till undantag från meddelarfriheten. Detta kan också

 vid en vidgad handlingsoffentlighet utnyttjas av de

 kommunala företagen i deras affärsförbindelser.

 Allmänhetens intresse av insyn kan sägas vara

 större i de kommunala företagen, vilka ytterst

 garanteras av kommunala medel, än i de privata. Samma

 ordning bör gälla i de kommunala företagens

 verksamhet som i de kommunala myndigheternas, om inte

 särskilt starka skäl talar för något annat.

 Regeringen ser för sin del inte att det finns några

 sådana skäl. Regeringen föreslår därför ingen

 inskränkning av meddelarfriheten (jfr prop. 1979/80:2

 Del A s. 366, Del B s. 539). Lagrådet har givit

 uttryck för samma uppfattning som regeringen.

 Lagrådet har ansett att det är väsentligt att

 meddelarfriheten behålls så att en överflyttning av

 kommunal verksamhet från myndighet till företag inte

 skall leda till en försvagning av den offentliga

 insynen i den verksamhet som bedrivs i allmän regi.

 I 16 kap. sekretesslagen finns uppräknat vilken

 sekretess som bryter meddelarfriheten. Om inga

 ytterligare undantag görs i 16 kap. kommer

 meddelarfrihet att råda i de kommunala företag som

 jämställs med myndighet i stort sett i samma

 utsträckning som i de kommunala myndigheterna.

 Lagrådet har menat att denna slutsats är en sanning

 med viss modifikation. Lagrådet har ansett att det

 åtminstone finns viss risk för att utrymmet för

 meddelarfrihet krymps när en kommunal verksamhet

 flyttas från en nämnd till ett kommunalägt bolag

 eller jämställt organ som behandlas som myndighet när

 det gäller handlingsoffentlighet och sekretess och

 detta även om något tillägg inte görs i 16 kap.

 sekretesslagen. Utan att i och för sig göra någon

 mera ingående analys har Lagrådet pekat på vilka

 skillnader som kan uppstå. Lagrådet har anfört

 följande.

 "Om en icke kvalificerad sekretess bryts genom ett

publice-

 ringsmeddelande från någon inom det kommunala

företaget, där

 sekretesslagen är tillämplig, innebär meddelarfriheten

otvivel-

 aktigt att meddelaren går fri från straff och

skadestånd på

 grund av sekretessbrottet. Beträffande en offentligt

anställd

 person anses därutöver varje åtgärd som medför negativa

 konsekvenser otillåten, om den grundar sig på

meddelandet. Det

 är något osäkert om detsamma gäller en anställd utanför

den

 offentliga sektorn, t.ex. i fråga om avsked eller andra

 arbetsrättsliga påföljder (se SOU 1990:12 s. 63 och

74).

 Inom myndighetssfären anses funktionärerna kunna

åläggas

 tystnadsplikt endast författningsvägen och inte genom

avtal.

 Utanför myndighetssektorn kan däremot avtal om

sekretess

 träffas med rättslig verkan. Inte sällan anses

tystnadsplikt

 följa av den anställdes lojalitetsplikt. Det är numera

en

 vedertagen uppfattning att sådana avtalsgrundade

tystnads-

 plikter åtminstone i princip bryter meddelarfriheten

(se härom

 nämnda betänkande s. 75 ff. och 1989/90:LU 37 s. 43

f.).

 Övergången från en offentligträttsligt till en

privaträttsligt

 organiserad verksamhet kan alltså tänkas leda till en

viss

 begränsning av meddelarfriheten. Särskilt intrikat blir

 bedömningen av frågan om meddelarfrihet när

befattningshavare i

 t.ex. ett kommunalt bolag omfattas av en

sekretessbestämmelse i

 sekretesslagen som viker för meddelarfriheten,

samtidigt som

 avtal, öppet eller underförstått, om tystnadsplikt på

samma

 område har träffats inom bolaget. Så t.ex. bryter

 meddelarfriheten igenom den sekretess i myndigheters

 affärsverksamhet som föreskrivs i 6 kap. 1 §

sekretesslagen,

 medan en arbetstagare i det privata näringslivet som i

strid

 med ett avtal med arbetsgivaren röjer dennes skyddade

 företagshemligheter genom ett meddelande till

massmedierna inte

 torde kunna undgå skadeståndsskyldighet enligt 7 §

lagen

 (1990:409) om skydd för företagshemligheter (se

1989/90:LU 37

 s. 43). Huruvida det senare skulle gälla också ett

kommunalt

 bolag som i sekretesshänseende jämställs med myndighet

får

 betecknas som ovisst; vissa skäl talar för att så

skulle vara

 fallet (jfr SOU 1990:12 s. 78). Klart står naturligtvis

att

 meddelaren inte kan drabbas av någon straffrättslig

reaktion

 med anledning av publiceringsmeddelandet. Till

undvikande av

 missförstånd kan tilläggas att en anställd inte kan bli

 skadeståndsskyldig enligt lagen om skydd för före-

 tagshemligheter, om han röjer en företagshemlighet för

att

 offentliggöra eller för behörigt organ avslöja

misstänkt

 brottslighet av viss svårhet eller annat allvarligt

 missförhållande; företagshemligheten är då inte skyddad

(se 2 §

 i nämnda lag).

 - - -

 Nära samband med meddelarfriheten har

anonymitetsskyddet för

 bl.a. dem som lämnar meddelanden för publicering till

mass-

 medierna. Anonymitetsskyddet, som regleras i 3 kap.

tryck-

 frihetsförordningen och 2 kap.

yttrandefrihetsgrundlagen, inne-

 fattar dels en tystnadsplikt för funktionärer inom

massme-

 dierna, dels ett efterforskningsförbud. Tystnadsplikten

kommer

 också meddelare i de kommunägda företagen till del.

Förbudet

 att efterforska bl.a. den som har lämnat ett

publiceringsmed-

 delande riktar sig emellertid till myndighet och "annat

allmänt

 organ". De privaträttsligt organiserade kommunala

företagen

 torde falla utanför denna beskrivning, (prop.

1975/76:204 s.

 145), och den nu föreslagna bestämmelsen om

likställighet med

 myndighet gäller beträffande tryckfrihetsförordningen

endast

 bestämmelserna om rätt att ta del av allmänna

handlingar, vilka

 återfinns i 2 kap. Även i det nu nämnda hänseendet

innebär

 alltså övergången från myndighet till bolag (förening,

 stiftelse) en viss försvagning av det

yttrandefrihetsrättsliga

 skyddet."

 Regeringen anser i likhet med Lagrådet att det kan föra

med sig

 vissa tillämpningsproblem när ett offentligrättsligt

regelsystem

 överförs på privaträttsliga organ. Tillämpningen av

meddelerfriheten

 utgör härvidlag inget undantag.

 Reglerna om meddelarfrihet är avsedda att motverka icke

önskvärda

 resultat av sekretesslagstiftningen. Meddelarfriheten

utgör således

 en ventil för att förhindra sådana effekter. Tanken är att

sekretess

 inte skall hindra någon att avslöja oegentligheter som

förekommer

 inom en verksamhet. I detta avseende är möjligheterna att

lämna ut

 uppgifter desamma i en myndighet som i det privata

näringslivet. 2 §

 lagen om företagshemligheter tillkom just i syfte att

klargöra att

 denna rätt finns även inom det privata näringslivet.

Dessutom får

 det redan genom de nu gällande bestämmelserna i

kommunallagen anses

 vara kommuners och landstings ansvar att verka för

öppenhet i sina

 företag. Denna öppenhet stärks genom de förslag regeringen

nu lägger

 fram.

 Mot bakgrund av det sagda anser regeringen att de

skillnader som

 Lagrådet har pekat på teoretiskt sett förvisso kan finnas,

men att

 de i praktiken inte medför några allvarliga konsekvenser

för

 tillämpningen. Den framtida rättstillämpningen får närmare

avgöra

 gränserna för meddelarfriheten.

 11 Tystnadsplikter i annan lagstiftning

 Kommitténs förslag: Kommittén har inte närmare behandlat

frågorna.

 Remissinstanserna: Frågan om offentlighetsprincipens

förhållande

 till den aktiebolagsrättliga tystnadsplikten behöver

enligt Borås,

 Karlstads, Uddevalla, Gävle, Sandviken, Stockholms,

Karlshamns,

 Malmö och Göteborgs kommuner, Stockholms läns landsting,

Landstinget

 i Östergötland, Svenska Kommunförbundet, Svenska

Hamnförbundet,

 Sveriges kommunaljuridiska förening analyseras

ytterligare.

 Enligt Stockholms kommun behöver också förhållandet till

datalagen

 analyseras vidare.

 Skälen för regeringens förslag

 Tystnadsplikt inom associationsrätten

 När associationsrättsliga företagsformer används i

offentlig

 verksamhet, kommer givetvis de civilrättsliga regler som

har

 tillkommit för att skydda ägar- och andra privata

intressen att

 gälla även när det offentliga har ägarinflytande i

associationen.

 Det finns inga uttryckliga bestämmelser i

aktiebolagslagen

 (1975:1385) eller i lagen om ekonomiska föreningar

(1987:667) om

 styrelseledamöters skyldighet att iaktta sekretess

beträffande

 företagets angelägenheter. Däremot finns det föreskrifter

 beträffande revisors tystnadsplikt i 10 kap. 13 §

aktiebolagslagen

 respektive 8 kap. 16 § lagen om ekonomiska föreningar.

Denna olikhet

 beror ej på att styrelseledamöterna är fria från

tystnadsplikt utan

 tvärtom på att en sådan plikt självklart följer

ställningen som

 företagets förtroendeman. Tystnadsplikten innebär att

styrelseleda-

 möter måste hemlighålla angelägenheter och förhållanden,

vilkas

 yppande kan skada associationen.

 Indirekt framgår för övrigt denna tystnadsplikt av 9

kap. 12 §

 aktiebolagslagen och 7 kap. 11 § lagen om ekonomiska

föreningar. De

 nämnda lagrummen avser styrelsens skyldighet att på en

bolags- eller

 föreningsstämma lämna upplysning som begärs av aktieägare

eller

 medlemmar. Denna skyldighet begränsas så att den endast

avser

 upplysning som kan ges utan väsentligt förfång för

associationen.

 Styrelsen har inte bara rätt utan också skyldighet att

vägra lämna

 andra upplysningar. Av lagrummen framgår vidare att det

inte ankom-

 mer på en enskild styrelseledamot utan på styrelsen i dess

helhet

 att avgöra om utlämnade av en begärd upplysning skulle

vara till

 skada för företaget. Uppenbarligen gäller tystnadsplikt

inte endast

 på stämman. I lika hög grad måste styrelseledamot

underlåta att

 utanför stämman till medlemmar eller andra lämna ut

uppgifter som

 kan skada företaget. Brott mot tystnadsplikten kan medföra

 skadeståndsskyldighet enligt 15 kap. 1 § aktiebolagslagen

och 13

 kap. 1 § lagen om ekonomiska föreningar. I svårare fall

kan även

 straff för trolöshet mot huvudman enligt 10 kap. 5 §

brottsbalken

 aktualiseras.

 Arbetstagarledamöternas likställighet med övriga

styrelseledamöter

 gäller även i fråga om tystnadsplikten.

 En verkställande direktörs och en styrelseledamots

tystnadsplikt

 är vagt utformad. Tystnadspliktens omfattning bestäms

främst genom

 reglerna om skadeståndsskyldighet och straffansvaret för

trolöshet

 mot huvudman. Denna tystnadsplikt har sin grund i att just

denna

 kategori personer har ett alldeles speciellt

förtroendeförhållande

 till företaget.

 För att en verkställande direktör eller en

styrelseledamot skall

 bli skadeståndsskyldig mot bolaget eller föreningen krävs

att han

 vid fullgörandet av sitt uppdrag uppsåtligen eller av

oaktsamhet

 skadat bolaget eller föreningen. Skadeståndsskyldighet

gentemot

 aktieägare eller annan intressent förutsätter att

aktiebolagslagen

 eller bolagsordningen har överträtts uppsåtligen eller av

 oaktsamhet. Det kan däremot inte anses oaktsamt eller på

något annat

 vis anses stå i strid med lojalitetsplikten mot bolaget

att lämna

 ut handlingar i enlighet med skyldighet i lag. Ett sådant

förfarande

 kan inte heller anses stå i strid med aktiebolagslagens

vagt ut-

 formade regler om tystnadsplikt. Regeringen kan därför

inte finna

 att det råder någon konflikt mellan den nu föreslagna

handlings-

 offentligheten och vad som anses gälla i fråga om

verkställande

 direktörs och styrelseledamots tystnadsplikt.

 En annan fråga är vad som skall gälla om sekretessen

enligt

 sekretesslagen skulle komma i konflikt med styrelsens

eller

 verkställande direktörens upplysningsplikt mot

bolagsstämman eller

 föreningsstämman. I lagrådsremissen föreslog regeringen

att det i 1

 kap. 8 § sekretesslagen borde införas en klargörande

bestämmelse om

 att den upplysningsplikt som verkställande direktören och

styrelsen

 har gentemot stämman inte hindras av att sekretess enligt

 sekretesslagen råder för uppgiften.

 I denna del har Lagrådet anfört att, så som

aktiebolagslagen och

 lagen om ekonomiska föreningar är konstruerade,

bolagsstämman eller

 föreningsstämman är ett särskilt organ och att de

aktieägare eller

 föreningsmedlemmar som deltar i stämman därför inte torde

böra

 behandlas som enskilda i sekretesslagens mening. Lagrådet

har även

 pekat på bestämmelsen i 14 kap. 1 § sekretesslagen. Av den

 bestämmelsen följer att sekretess inte hindrar att uppgift

lämnas

 till annan myndighet, om uppgiftsskyldigheten följer av

lag eller

 förordning. Lagrådet har erinrat om att bolaget eller

föreningen

 enligt det remitterade förslaget skall anses som

myndighet. Enligt

 Lagrådet innebär därför bestämmelsen i 14 kap. 1 §

sekretesslagen

 att en styrelseledamot, en verkställande direktör eller en

revisor

 kan - inom de ramar som anges i aktiebolagslagen och lagen

om

 ekonomiska föreningar - lämna upplysningar till stämman

utan hinder

 av upplysningarna enligt sekretesslagen omfattas av

sekretess.

 Lagrådet har mot denna bakgrund ansett att den i

lagrådsremissen in-

 tagna lagbestämmelsen inte behövs.

 Regeringen ansluter sig till Lagrådets bedömning att

sekretess

 enligt sekretesslagen inte utgör hinder för styrelsen

eller för

 verkställande direktör att fullgöra den uppgiftsskyldighet

som

 enligt aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar

 föreligger mot bolags- eller föreningsstämman. Något behov

av en

 särskild bestämmelse om detta finns därför inte.

 Enligt regeringens mening bör revisorernas tystnadsplikt

bestå vid

 sidan av sekretesslagens bestämmelser. För att detta skall

klargöras

 föreslås att den föreslagna 1 kap. 12 § sekretesslagen

kompletteras

 med en hänvisning till revisorernas tystnadsplikt.

 För revisorerna gäller såsom tidigare har nämnts, en

lagstadgad

 tystnadsplikt. Vid fullgörandet av sina uppdrag har

revisorerna rätt

 att få tillgång till företagets alla räkenskaper och

handlingar,

 styrelseprotokoll m.m. samt att erhålla alla de

upplysningar

 angående förvaltningen som de begär. Den insyn i

företagets

 förhållanden som revisorn har rätt att få och skyldighet

att skaffa

 sig avser även sådana förhållanden som företaget kan ha

skäl att

 hemlighålla. Det kan vara affärshemligheter av teknisk,

ekonomisk

 eller annan art. Det är därför naturligt att en revisor

har sträng

 tystnadsplikt. Han får inte för en enskild

föreningsmedlem,

 aktieägare eller utomstående yppa vad som under

granskningen kommer

 till hans kännedom, om det kan vålla skada. Undantag

därifrån gäller

 om yppandet är nödvändigt för att fullgöra av

revisorsuppdraget.

 Om en revisor eftersätter sina skyldigheter och därmed

uppsåtligen

 eller av oaktsamhet förorsakar företaget skada blir han

 ersättningsskyldig. Men hans ansvar gäller inte endast i

förhållande

 till associationen. Revisorn anses också skyldig att

bevaka

 utomståendes - fordringsägares, anställdas med fleras -

intressen

 genom att se till att sådana regler i associationsrätten

som avser

 att skydda dem iakttas. Försummelse i detta avseeende kan

medföra

 att revisorn blir skyldig ersätta utomstående skada som

därigenom

 uppkommer.

 Tystnadsplikten enligt datalagen

 I 11 § datalagen (1973:289) stadgas ett förbud mot att i

privat

 verksamhet lämna ut personuppgifter som ingår i

personregister, om

 det finns anledning att anta att mottagaren av uppgifterna

skall

 använda dessa för automatisk databehandling i strid med

datalagen.

 Det föreskrivs också att i det allmännas verksamhet skall

sekre-

 tesslagens bestämmelser i stället gälla för utlämnandet.

 I 13 § datalagen finns en bestämmelse om tystnadsplikt

för den

 registeransvarige eller dennes anställda för uppgifter om

enskildas

 personliga förhållanden som företagen lagrar i

personregister förda

 med hjälp av automatisk databehandling. Innebörden är att

när dessa

 personer tagit befattning med personregister eller med

uppgifter som

 samlats in för att ingå i ett sådant register så får de

inte

 obehörigen röja vad de till följd härav fått veta om

enskildas

 personliga förhållanden. Även i denna paragraf sägs att i

det

 allmännas verksamhet skall bestämmelserna i sekretesslagen

 tillämpas.

 Enligt regeringens bedömning kommer inte heller

tystnadsplikterna

 enligt datalagen i konflikt med den av regeringen

föreslagna

 regleringen. Vad som är att betrakta som det allmännas

verksamhet

 och på vilken sekretesslagen skall tillämpas får avgöras

med ledning

 av de bestämmelser i sekretesslagen som styr lagens

tillämp-

 ningsområde.

 12 Följdändringar i kommunallagen

 Kommitténs förslag överensstämmer i sina huvuddrag med

regeringens

 förslag.

 Remissinstanserna: Kommitténs förslag tillstyrks eller

lämnas utan

 erinran av flertalet remissinstanser. Datainspektionen

framhåller

 att den offentlighet och sekretess som tillämpas i delägda

kommunala

 företag vilar på privaträttslig grund och att beslut om

att tillämpa

 offentlighetsprincipen inte tar över datalagens regler om

 personregister som förs med hjälp av automatisk

databehandling.

 Datainspektionen pekar vidare på att allmänhetens

insynsmöjligheter

 kommer att vara beroende av om de efterfrågade

handlingarna eller

 uppgifterna finns lagrade på traditionellt sätt på papper

eller på

 ADB-medium. Inspektionen anser att förhållandet mellan

datalagen och

 det civilrättsliga dokument som grundar

offentlighetsinsynen är

 otillfredställande från offentlighetssynpunkt och förordar

att

 frågan blir föremål för ytterligare överväganden.

 Skälen för regeringens förslag: Insynen i de kommunala

företagen

 regleras i dag i 3 kap. 17 och 18 §§ kommunallagen. De

helägda kom-

 munala företagen regleras i 17 § och de delägda i 18 §.

För de

 helägda kommunala företagen gäller enligt 17 § första

stycket 4 att

 fullmäktige skall besluta om att allmänheten har rätt att

ta del av

 handlingar hos företaget enligt de grunder som gäller för

allmänna

 handlingars offentlighet i 2 kap. tryckfrihetsförordningen

och

 sekretesslagen. För de delägda företagen gäller enligt 18

§ att

 fullmäktige skall se till att företaget blir bundet av de

villkor

 som anges i 17 § i en omfattning som är rimlig med hänsyn

 andelsförhållandena, verksamhetens art och

omständigheterna i

 övrigt.

 Regeringen har i det föregående (avsnitt 4) föreslagit

att sådana

 kommunala företag där en kommun eller ett landsting har

ett

 rättsligt bestämmande inflytande skall jämställas med

myndighet vid

 tillämpningen av sekretesslagen samt att regler om detta

tas in i

 sekretesslagen. Förslaget i denna del innebär att regeln i

3 kap. 17

 § första stycket 4 om fullmäktiges skyldigheter i fråga om

 handlingsoffentlighet kan upphävas. Samtidigt bör en

hänvisning till

 sekretsslagen göras i 3 kap. 16 §.

 När det gäller sådana delägda kommunala företag som inte

kommer

 att omfattas av sekretesslagen bör en så stor öppenhet som

möjligt

 alltjämt eftersträvas. Det bör ske på samma sätt som i

dag, nämligen

 genom att fullmäktige åläggs att försöka se till att

allmänheten

 skall ha rätt att del av handlingar hos företaget enligt

de grunder

 som gäller för allmänna handlingars offentlighet i 2 kap.

 tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen. Med den

föreslagna

 ändringen av 3 kap. 17 § kommunallagen kräver det ett

tillägg till

 18 §.

 En tillämpning av offentlighetsprincipen i sådana

kommunala

 företag som inte omfattas av sekretesslagen kommer i

likhet med vad

 som nu gäller att vila på privaträttslig grund och komma

till

 uttryck i avtal, bolagsordningar, stadgar eller liknande

handlingar.

 Insynen i sådana kommunala företag kommer alltså liksom

hittills att

 vara beroende av beslut som företagen själva fattar.

Regleringen i 3

 kap. 18 § kommunallagen innebär endast en skyldighet för

fullmäktige

 att verka för handlingsoffentlighet i de delägda

företagen, inte en

 reglering av handlingsoffentligheten som sådan.

 Som Datainspektionen har framhållit tar ett

privaträttsligt

 grundat beslut att tillämpa offentlighetsprincipen i ett

delägt

 kommunalt företag inte över datalagens regler om

personregister som

 förs med hjälp av automatisk databehandling. Uppgifter i

 personregister i datalagens mening kan lämnas ut bara om

det finns

 stöd för det i datalagen. Detta innebär, som

Datainspektionen också

 har påpekat, att insynsmöjligheterna i sådana företag

kommer att bli

 beroende av om uppgifterna finns lagrade på ADB-medium

eller på

 papper. I förstnämnda fall begränsas möjligheten att lämna

ut

 uppgifterna av reglerna i datalagen. I sådana kommunala

företag som

 kommer att omfattas av sekretesslagen kommer möjligheten

att lämna

 ut uppgifter som finns lagrade på ADB-medium bara att

begränsas av

 reglerna om sekretess i sekretesslagen.

 Med den avgränsning av den lagreglerade

handlingsoffentligheten

 hos kommunala företag som regeringen föreslår, kommer

 offentlighetsprincipen att tillämpas fullt ut hos det

stora

 flertalet kommunala företag. Det är också i de företag där

det

 kommunala intresset dominerar som behovet av insyn gör sig

mest

 gällande. Att insynsmöjligheterna kan bli mer begränsade i

de

 delägda kommunala företag där kommuner eller landsting

inte har ett

 rättsligt bestämmande inflytande måste godtas, inte minst

med hänsyn

 till de privata intressenterna i dessa företag. Enligt

regeringens

 bedömning bör avgränsningen inte heller leda till några

svårigheter

 vid tillämpningen av datalagen eller den lagstiftning som

nu före-

 slås.

 13 Arkivlagen skall tillämpas av de kommunala företagen

 Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker

förslaget

 eller lämnar det utan erinran. Vissa menar att en

obligatorisk

 tillämpning av arkivlagen medför ökad byråkrati.

 Skälen för regeringens förslag: Grunden för det

offentliga arkiv-

 väsendet kan sägas vara principen att alla medborgare har

rätt att

 ta del av allmänna handlingar. Arkivbestämmelserna har

således en

 nära koppling till offentlighetsprincipen. Genom att

handlingar

 arkivläggs sörjer man för att allmänheten kan få sådan

tillgång till

 allmänna handlingar som tryckfrihetsförordningen stadgar

(prop.

 1989/90:72 s. 27). Arkivbestämmelserna har en nära

koppling till

 bestämmelserna i 15 kap. sekretesslagen om registrering

m.m. av

 allmänna handlingar.

 För statliga och kommunala myndigheter gäller

arkivlagens

 (1990:782) bestämmelser om arkivbildning hos myndigheterna

och om

 tillsynen över att de fullgör sina skyldigheter. I lagen

finns också

 bestämmelser om hur man skall förfara med myndigheternas

arkiv om

 myndighetens verksamhet upphör eller övertas av en annan

myndighet.

 En särskild lag om förvaring av allmänna handlingar hos

andra organ

 än myndigheter är för närvarande under beredning inom

 Kulturdepartementet. Enligt arkivlagen skall i varje

kommun eller

 landsting finnas en arkivmyndighet. Kommun- respektive

 landstingstyrelsen är arkivmyndighet om inte kommun- eller

 landstingsfullmäktige utsett någon annan nämnd att vara

det.

 Enligt arkivlagen skall myndighetens arkiv bildas av

sådana hand-

 lingar som myndigheten beslutar skall tas om hand för

arkivering.

 Arkivbildningen skall tillgodose arkivlagens syften, som

förutom att

 garantera tillgången till allmänna handlingar även efter

det att

 myndigheten inte längre har behov av handlingarna, är att

tillgodose

 behovet av information för rättsskipningen och

förvaltningen samt

 att tillgodose forskningens behov. Om vissa av de

kommunala

 företagen kommer att jämställas med myndigheter när det

gäller

 företagens handlingar, bör de kommunala företagen inordnas

i

 arkivlagens regelsystem. Härigenom jämställs kraven på de

kommunala

 företagen med vad som gäller vissa enskilda organ som

finns upptagna

 i bilagan till sekretesslagen.

 Till viss del är arkivbildningen inom den enskilda

sektorn redan i

 dag författningsmässigt reglerad. Flera lagar innehåller

 bestämmelser om bevarande av handlingar. Med hänsyn till

statens

 eller tredje mans behov av insyn och kontroll förekommer

skyldighet

 för enskilda att bevara visst material. I bokföringslagen

(1976:125)

 finns föreskrifter om bl.a. arkiveringsskyldighet. Dessa

 bestämmelser fyller delvis andra syften än arkivlagens.

Enligt

 bokföringslagen skall allt räkenskapsmaterial bevaras i

ordnat skick

 och på betryggande sätt under minst tio år från utgången

av det

 kalenderår då räkenskapsåret avslutades. Detsamma gäller

avtal och

 andra handlingar av särskild betydelse för att belysa

rörelsens

 ekonomiska förhållanden. Dessa regler tar främst sikte på

handlingar

 av ekonomisk karaktär som t.ex. bokföring och bokslut samt

dokument

 i vissa tillståndspliktiga verksamheter.

 De flesta företag torde för att kunna ha kontroll över

sin

 verksamhet och för att kunna leva upp till lagens krav på

bevarande

 som finns redan i dag, på något sätt ha sina handlingar

ordnade och

 bevarade. Arkivlagen lägger fast vissa minikrav på

 arkivhanteringen, vilka inte bör bli särskilt betungande

för

 företagen. Regeringen anser inte att

finansieringsprincipen är

 tillämpbar i detta fall.

 Det bör vara den kommunala arkivmyndighetens uppgift att

utöva

 tillsynen enligt arkivlagen även över de kommunala

företagen. Före-

 tagen och den kommunala arkivmyndigheten bör med

arkivlagen och

 fullmäktiges arkivreglemente som grund i samråd kunna

fastställa

 vilka handlingar som skall vara arkivhandlingar. I detta

sammanhang

 bör noteras att begreppet allmän handling innefattar mer

än den typ

 av handlingar som anges i t.ex. bokföringslagen. Till

allmän

 handling räknas även t.ex. korrespondens som inte har

anknytning

 till bokföringen. I praktiken torde företagens arkiv rent

faktiskt

 inte komma att innehålla så mycket mer än vad

bokföringslagen redan

 föreskriver. Enligt Svenska Kommunförbundet kan

fullmäktige i det

 kommunala arkivreglementet föreskriva om reglementets

tillämpning på

 de kommunala företagen (cirkulär 1991:150).

 I de fall flera kommuner eller landsting eller en kommun

och ett

 landsting samverkar i ett företag, är det enligt

regeringens mening

 en lämplig ordning att kommunerna och landstingen kommer

överens om

 vilken kommuns eller vilket landstings arkivmyndighet som

skall

 fullgöra tillsynsuppgiften enligt arkivlagen. Att

handlingar, som en

 kommun med viss rätt kan anse som "sina" arkivhandlingar,

därigenom

 frånhänds kommunen och hamnar i en annan kommuns vård har

i sam-

 manhanget ingen betydelse eftersom handlingsoffentligheten

och

 sekretessen följer arkivhandlingen och inte är knuten till

kommunens

 område. Kommunallagen kan inte heller anses lägga hinder i

vägen för

 en sådan ordning.

 De förslag som regeringen lägger fram innebär ett krav

på

 företagen att i enlighet med 6 § andra punkten arkivlagen

upprätta

 dels en arkivbeskrivning, dels en systematisk

arkivförteckning.

 Arkivbeskrivningen syftar till att ge utomstående en

överblick

 över vad som kan finnas att hämta i företagens arkiv och

hur detta

 arkiv i huvudsak är organiserat (jfr prop. 1989/90:72 s.

73).

 Den systematiska arkivförteckningen är en

inventarieförteckning

 över arkivet och redovisar det totala arkivbeståndet

oavsett medium

 och förvaringsplats. Dess främsta uppgift är att utgöra

ett direkt

 praktiskt och detaljerat sökmedel i arkivet såväl för

företagets

 personal som för allmänheten.

 Den närmare utformningen av beskrivningen och

förteckning bör som

 regel kunna meddelas av kommunerna och landstingen själva.

 Regeringen anser det vara rimligt att företagen ges en

viss tid

 att upprätta arkivbeskrivningar och förteckningar och

föreslår

 därför en fyraårig övergångtid.

 En fråga som inte tas upp i detta lagstiftningsärende är

hur man

 skall se på arkivhanteringen vid privatisering av kommunal

 verksamhet och vad som skall hända med de allmänna

handlingar som

 behövs i den nya privata verksamheten. Den frågan bereds

för

 närvarande inom Kulturdepartementet.

 14 Följdändringar i kommunalförbundslagen

 Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Förslaget kommenteras inte särskilt

av någon

 remissinstans.

 Skälen för regeringens förslag: Som en följd av att den

nya kommu-

 nallagen antogs av riksdagen år 1991 krävdes en rad

följdändringar i

 de lagar som då innehöll hänvisningar till föreskrifter i

1977 års

 kommunallag (1977:179). Ändringar gjordes bl.a. i

 kommunalförbundslagen (1985:894).

 I 2 kap. 3 § kommunalförbundslagen regleras bl.a.

kommunallagens

 tillämpning på kommunalförbund med fullmäktige, styrelse

och andra

 nämnder. Detta sker genom en hänvisning till vissa

bestämmelser i

 kommunallagen, bl.a till 3 kap. 16-18 §§ om de kommunala

företagen.

 Någon motsvarande hänvisning gjordes inte i 3 kap. 5 § om

kommunal-

 förbund med förbundsdirektion. Regeringen anser att de

båda formerna

 av kommunalförbund skall vara jämställda i detta avseende.

 Kommunalförbundslagen bör därför kompletteras.

 15 Specialmotivering

 15.1 Sekretesslagen

 1 kap. 9 §

 På förslag av Lagrådet har de föreslagna reglerna om

 handlingsoffentlighet och sekretess tagits in i en ny

paragraf i 1

 kap. sekretesslagen efter 8 §. Paragrafen föreslås bli

betecknad 9

 §, vilket får till följd att nuvarande 9-12 §§ betecknas

10-13 §§.

 Genom den nya paragrafen skall reglerna i

tryckfrihetsförordningen

 om rätt att ta del av handlingar hos myndighet gälla också

 handlingar hos vissa kommunala företag. Vidare jämställs

sådana

 företag med myndigheter vid tillämpningen av

sekretesslagen.

 De företag som avses är således enligt första stycket

aktiebolag,

 handelsbolag, ekonomiska föreningar samt stiftelser i

vilka de

 kommunala företrädarna har ett rättsligt bestämmande

inflytande.

 I andra stycket finns en definition av vad som avses med

rättsligt

 bestämmande inflytande i de olika associationsformerna

(jfr avsnitt

 4). För att de kommunala företagen skall lyda under

bestämmelsen

 krävs enligt andra stycket att kommuner, landsting eller

kommu-

 nalförbund var för sig eller gemensamt eller genom ett

kommunalt

 företag har ett rättsligt bestämmande inflytande i dessa.

Ägande

 via kommunala företag eller deras dotterföretag faller

alltså in i

 sekretesslagens reglering.

 För att komma till rätta med de problem som kan uppstå

vid en

 sådan förändring i ägarstrukturen som för med sig att

företaget

 faller utanför den föreslagna regleringen införs, i ett

tredje

 stycke, en bestämmelse som gör det möjligt för företaget

att under

 myndighetsansvar, efter medgivande av kommunen eller

landstinget,

 för viss bestämd tid behålla vården av de handlingar som

skall anses

 som allmänna men som övergångsvis behövs i verksamheten.

Syftet med

 kravet på viss bestämd tid är att en omprövning skall ske

efter viss

 tid av behovet av att låta handlingarna ligga kvar.

 I ett fjärde stycke klargörs att även företag som ägs

m.m. av

 kommunalförbund omfattas av det föreslagna

offentlighetssystemet.

 1 kap. 12 §

 I den allmänna motiveringen (avsnitt 11) har närmare

redogjorts för

 den tystnadsplikt som en revisor har enligt

aktiebolagslagen och

 lagen om ekonomiska föreningar. För att klargöra att denna

 tystnadsplikt gäller utöver de materiella

sekretessreglerna som

 finns i sekretesslagen, har paragrafen kompletterats med

en erinran

 om att det finns särskilda bestämmelser om tystnadsplikt

för

 revisorer.

 Härutöver finns också särskilda sekretessbestämmelser

för

 auktoriserade och godkända revisorer i förordningen

(1973:221) om

 auktorisation och godkännande av revisorer. Dessa

bestämmelser

 gäller emellertid inte i det allmännas verksamhet, där i

stället

 sekretesslagen skall tilllämpas. Revisorsförordningens

 sekretessbestämmelser kommer därigenom att sakna betydelse

i nu

 aktuella fall.

 6 kap. 2 §

 I paragrafen regleras bl.a. den s.k

upphandlingssekretessen. Det är

 det allmännas ekonomiska intressen som skyddas.

Sekretessen gäller

 för uppgifter som hänför sig till ärenden om förvärv,

överlåtelse,

 upplåtelse eller användning av egendom, tjänst eller annan

 nyttighet.

 Med det allmänna avses såväl myndigheter som de organ

som avses i

 1 kap. 8 §. I och med att de kommunala företagen tas med i

en ny 9 §

 kommer även dessa att i sekretesslagen bli att betrakta

som en del

 av det allmänna. Sekretesskyddet gäller både hos

myndigheter och,

 genom bestämmelserna i 1 kap. 8 och 9 §§, vissa

privaträttsliga

 organ, bl.a. de kommunala företagen.

 I paragrafens andra stycke anges den maximala

sekretesstiden för

 uppgifter i handlingar som anger villkoren i slutna

affärsavtal. Den

 är antingen två år eller fem år. Den längre sekretesstiden

fem år

 gäller hos statliga affärsverk och Försvarets

materielverk. Samma

 sekretesstid skall genom förslaget gälla i kommunal

affärs-

 verksamhet. Genom ändringen jämställs skyddet för

avtalsvillkor i

 affärsavtal som sluts i kommunal affärsverksamhet med vad

som redan

 i dag gäller för motsvarande avtal hos statliga

affärsverk. Genom

 införandet av 1 kap. 9 § kom mer den längre sekretesstiden

att gälla

 såväl hos kommunala myndigheter som hos kommunala företag

i deras

 affärsverksamhet. Vad som avses med kommunal

affärsverksamhet har

 närmare behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt

7).

 Den kortare sekretesstiden två år kommer att gälla för

avtal som

 sluts hos kommunala myndigheter och företag i verksamhet

som inte

 kan betecknas som affärsverksamhet. Den närmare

gränsdragningen

 mellan vad som är att betrakta som affärsverksamhet och

annan verk-

 samhet får ytterst överlämnas åt rättstillämpningen.

 7 kap. 25 §

 Förslaget har behandlats i den allmänna motiveringen

(avsnitt 8).

 Genom ett nytt andra stycket ges sekretesskydd för

uppgifter om

 personliga förhållanden för enskilda i kommunal verksamhet

som avser

 uthyrning av bostadslägenheter.

 Enligt förarbetena till sekretesslagen måste vanligt

språkbruk få

 bestämma vad som menas med personliga förhållanden.

Uttrycket kan

 avse så vitt skilda förhållanden som t.ex. en persons

adress eller

 yttringar av ett psykiskt sjukdomstillstånd. Hit hör också

uppgifter

 om en persons ekonomi (prop. 1979/80:2 Del A s. 84).

Personliga

 förhållanden kan bara hänföra sig till fysiska personer.

 Sekretess skall enligt förslaget gälla för sådana

uppgifter, om

 det kan antas att den enskilde eller någon honom

närstående lider

 men om uppgiften röjs, dvs. med ett rakt skaderekvisit.

 I sekretesslagen finns ingen definition av begreppet

"närstående"

 eftersom uppfattningen om vad som förstås med detta

begrepp skiftar

 från tid till annan. Faktiskt släktskap behöver emellertid

inte

 föreligga. Skulle det t.ex. bedömas vara till men för en

person att

 en uppgift om den med vilken han sammanbor lämnas ut,

torde

 uppgiften vara sekretesskyddad. Det är också klart att som

 närstående räknas endast den som är personligt närstående

och alltså

 inte den som t.ex. enligt 4 kap. 3 § andra stycket

konkurslagen

 (1987:672) är att anse som närstående till näringsidkare

eller

 juridisk person (Corell m.fl., Sekretesslagen, tredje

upplagan, s.

 43 f., se också prop. 1979/80:2 Del A s. 168, 459, 493).

 8 kap. 10 §

 Förslaget har behandlats i den allmänna motiveringen

(avsnitt 9). I

 paragrafen skyddas enskilda motparters ekonomiska

intressen.

 Ändringen innebär att sekretesstiden för uppgifter i

handlingar

 som anger villkoren i slutna avtal förlängs från två till

fem år i

 kommunal affärsverksamhet (jfr den föreslagna ändringen i

6 kap. 2 §

 andra stycket).

 15 kap. 7 §

 Förslaget har behandlats i den allmänna motiveringen

(avsnitt 6).

 Ändringen innebär i sak att förvaltningslagen regler om

 överklagande i de aktuella fallen skall tillämpas också på

beslut

 som har fattats av sådana kommunala företag som omfattas

av

 sekretesslagen.

 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 Punkten 1

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

När nu

 syftet är att offentlighetsprincipen skall gälla fullt ut

i de

 kommunala företagen kan företagen behöva viss tid för att

lägga om

 sina rutiner och utbilda sin personal. Med den föreslagna

tidpunkten

 för ikraftträdande ges företagen en rimlig tid att vidta

sådana

 förberedelser.

 Punkten 2

 Enligt denna punkt skall de nya föreskrifterna tillämpas

först från

 och med den 1 januari 1998 i fråga om vissa aktiebolag och

 ekonomiska föreningar. Det gäller aktiebolag där kommuner

och lands-

 ting, var för sig eller gemensamt, äger mindre än två

tredjedelar av

 aktierna eller mindre än två tredjedelar av röstetalet.

Gränsen två

 tredjedelar har valts av hänsyn till minoritetsintressena

i

 aktiebolaget. Ett ägande om två tredjedelar ger normalt en

möjlighet

 att oberoende av minoriteten ändra bolagsordningen. Det

gäller också

 ekonomiska föreningar där samtliga medlemmar inte utgörs

av kommuner

 eller landsting.

 Genom en övergångstid på tre år till den 1 januari 1998

får

 framför allt de privata intressenterna i företagen en

rimlig tid att

 se över sitt innehav eller medlemskap och eventuellt

avveckla

 detsamma. Samma möjlighet ges åt kommuner och landsting

att se över

 sina engagemang i företagen.

 Punkten 3

 I punkten klargörs att föreskrifterna i 15 kap. 7 §

sekretesslagen,

 om överklagande av beslut att inte lämna ut en handling

eller att

 lämna ut uppgifter med förbehåll bara skall tillämpas om

ett sådant

 beslut fattas efter respektive ikraftträdande enligt

punkterna 1

 respektive 2.

 15.2 Kommunallagen

 3 kap 16 §

 I paragrafen införs ett nytt tredje stycke. Syftet är att

upplysa om

 att handlingsoffentligheten för vissa företag regleras i 1

kap. 9 §

 sekretesslagen.

 3 kap. 17 §

 Ändringarna i första stycket innebär, med undantag av att

punkten

 fyra utgår, inga förändringar i sak. Syftet är endast att

undanröja

 vissa oklarheter i styckets nuvarande lydelse som har

föranlett en

 del tolkningsproblem. Det sker genom att orden "bestämmer

ensam"

 byts ut mot "innehar samtliga aktier" samt genom att i

andra punkten

 ange att fullmäktige skall utse samtliga

styrelseledamöter.

 Första stycket punkten fyra utgår som en konsekvens av

att

 handlingsoffentligheten i de företag som anges i

paragrafen inte

 längre är beroende av fullmäktiges beslut utan

fortsättningsvis

 följer av sekretesslagen.

 3 kap. 18 §

 I paragrafen regleras de delägda företagen. Ett nytt

tredje stycke

 tillförs paragrafen. Ändringen föranleds av att den

nuvarande

 punkten fyra i 17 § upphävs.

 I det nya tredje stycket anges att fullmäktige, i de

delägda

 företag som inte skall jämställas med myndighet i

sekretesslagen,

 skall verka för att allmänheten skall ha rätt att ta del

av

 handlingarna i företaget enligt grunderna för allmänna

handlingars

 offentlighet i 2 kap. tryckfrihetsförordningen och

sekretesslagen.

 När det kommunala ägandet eller motsvarande är så

begränsat att det

 inte kan anses medföra bestämmande inflytande är det inte

rimligt

 att ställa upp krav på att fullmäktige skall "se till" att

 offentlighetsprincipen tillämpas i företaget. Fullmäktige

kan i

 dessa fall bara verka för öppenhet.

 Ikraftträdande- och övergångbestämmelser

 Ikraftträdandet av de föreslagna ändringarna har anpassats

till

 ikraftträdandet av de föreslagna ändringar i

sekretesslagen.

 15.3 Arkivlagen

 2 a §

 Paragrafen är ny och anger att arkivlagens

tillämpningsområde även

 omfattar de kommunala företag som avses i 1 kap. 9 §

sekretesslagen.

 8 §

 Ändringarna i paragrafens andra stycke är en följd av att

nya

 beteckningar på landstingens organ införts genom den nya

 kommunallagen (1991:900). Numera används begreppet

 landstingsfullmäktige för det högsta beslutande organet

och

 landstingsstyrelsen för det verkställande organet.

Begreppet

 landsting är numera enbart ett geografiskt begrepp.

 Enligt 7 § arkivlagen skall arkivmyndigheterna se till

att

 myndigheterna fullgör sina skyldigheter enligt 3-6 §§

arkivlagen.

 Enligt det föreslagna nya tredje stycket skall den

kommunala

 arkivmyndigheten även vara tillsynsmyndighet över de

kommunala

 företag som anges i 1 kap. 9 § sekretesslagen. Vid

samverkan mellan

 flera kommuner i ett sådant företag måste kommunerna komma

överens

 om vilken kommuns arkivmyndighet som skall utöva

tillsynen. Detta

 framgår av sista meningen i det föreslagna nya tredje

stycket.

 14-16 §§

 Ändringarna innebär inga nyheter i sak utan utgör en

anpassning till

 de nya beteckningarna för landstingskommunala organ som

skett genom

 den nya kommunallagen, (se specialmotiveringen till 8 §).

 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 Punkten 1

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

 Punkten 2

 Enligt denna punkt skall de nya föreskrifterna i

arkivlagen

 tillämpas först från och med den 1 januari 1998 i fråga om

vissa

 aktiebolag och ekonomiska föreningar. Det gäller sådana

aktiebolag i

 vilka kommuner eller landsting själva eller gemensamt

innehar mindre

 än två tredjedelar av aktierna eller mindre än två

tredjedelar av de

 med aktierna förenade rösterna och sådana ekonomiska

föreningar i

 vilka det också finns andra medlemmar än kommuner eller

landsting.

 Ikraftträdandet har härigenom anpassats till

ikraftträdandet av de

 föreslagna ändringarna i sekretesslagen.

 Punkten 3

 Genom en övergångstid på fyra år till den 1 januari 1999

får

 företagen en rimlig tid att upprätta arkivbeskrivningar

och

 förteckningar. För de företag som först den 1 januari 1998

skall

 tillämpa arkivlagens bestämmelser kommer att gälla lika

lång

 övergångstid. De skall ha upprättat arkivförteckningar och

 arkivbeskrivningar senast vid utgången av år 2001.

 15.4 Kommunalförbundslagen

 3 kap. 5 §

 Ändringen innebär att paragrafen kompletteras med en

hänvisning till

 kommunallagens bestämmelser i 3 kap. 16-18 §§ om kommunala

företag,

 så att det klart framgår att bestämmelserna även skall

tillämpas av

 kommunalförbund med direktion.

 Ordet "bestämmelserna" byts ut mot "föreskrifterna" för

att uppnå

 en språklig samstämmighet med lydelsen av 2 kap. 3 §.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft redan den 1

januari 1994.

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 HUVUD

 Förteckning över remissinstanserna

 Efter remiss av Lokaldemokratikommitténs

 delbetänkande

 (SOU 1992:134) Handlingsoffentlighet hos kommunala

 företag

 har yttrande avgetts av

 Riksdagens ombudsmän (JO)

 Justitiekanslern (JK)

 Hovrätten för Västra Sverige

 Kammarrätten i Stockholm

 Kammarrätten i Jönköping

 Datainspektionen

 Konkurrensverket

 Boverket

 Nutek

 Juridiska fakulteten vid Stockholms Universitet

 Juridiska fakulteten vid Uppsala Universitet

 Länsstyrelsen i Malmöhus län

 Länsstyrelsen i Skaraborgs län

 Länsstyrelsen i Västernorrlands län

 Botkyrka kommun

 Stockholms kommun

 Eskilstuna kommun

 Oxelösunds kommun

 Linköpings kommun

 Jönköpings kommun

 Karlshamns kommun

 Helsingborgs kommun

 Malmö kommun

 Göteborgs kommun

 Kungälvs kommun

 Uddevalla kommun

 Borås kommun

 Karlstad kommun

 Gävle kommun

 Sandvikens kommun

 Sundsvalls kommun

 Bräcke kommun

 Umeå kommun

 Luleå kommun

 Piteå kommun

 Landstinget i Stockholms län

 Landstinget i Östergötlands län

 Landstinget i Malmöhus län

 Landstinget i Älvsborgs län

 Landstinget i Västerbottens län

 Svenska Kommunförbundet

 Landstingsförbundet

 HUVUD

 Svenska Hamnförbundet

 Grossistförbundet Svensk Handel

 Sveriges Industriförbund

 Företagarnas Riksorganisation

 Svenska Elverksföreningen

 Tjänstemännens Centralorganisation (TCO)

 Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO)

 Landsorganisationen i Sverige (LO)

 Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF)

 Värmeverksföreningen

 Publicistklubben

 Svenska Journalistförbundet

 Svenska Tidningsutgivareföreningen

 Hyresgästernas Riksförbund

 Svenska Lokaltrafikföreningen

 Svenska vatten- och avloppsverksföreningen

 Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO)

 Sveriges Bostadsrättsföreningars Centralorganisation

 Sveriges Campingvärdars Riksförbund

 Sveriges Hotell- och Restaurangförbund

 Sveriges kommunaljuridiska förening

 HUVUD

 HUVUD

 Lagrådsremissens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 8 och 11 §§, 6 kap. 2

 §, 7 kap. 25 § samt 8 kap. 10 § sekretesslagen

 (1980:100)[4] skall ha följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 **FOOTNOTES**

 [4] Lagen omtryckt 1992:1474.

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 1 kap.

 8 §

 Vid tillämpningen av denna lag skall med myndighet

jämställas

 riksdagen, kyrkomötet och beslutande kommunal församling.

 MULTI

 2

 Vad som föreskrivs

 i tryckfrihetsför-

 ordningen om rätt att

 ta del av handlingar

 hos myndighet skall i

 tillämpliga delar

 gälla också

 handlingar hos de

 organ som anges i

 bilagan till denna

 lag, i den mån

 handlingarna hör till

 den verksamhet som

 nämns där. De i

 bilagan angivna

 organen skall vid

 tillämpningen av

 denna lag jämställas

 med myndighet.

 Vad som föreskrivs i

 tryckfrihetsför-

 ordningen om rätt att

 ta del av handlingar

 hos myndighet skall i

 tillämpliga delar

 gälla också handlingar

 hos de organ som anges

 i bilagan till denna

 lag, i den mån

 handlingarna hör till

 den verksamhet som

 nämns där. De i

 bilagan angivna organ-

 en skall vid

 tillämpningen av denna

 lag jämställas med

 myndighet. Vad som nu

 har sagts skall gälla

 också bolag och

 ekonomiska föreningar

 och stiftelser i vilka

 kommuner eller

 landsting utövar ett

 bestämmande

 inflytande, själva

 eller gemensamt eller

 också gemensamt med

 eller genom en eller

 flera sådana juridiska

 personer som nyss har

 nämnts.

 Bestämmelserna i

 andra stycket tredje

 meningen gäller också

 för handlingar som

 efter medgivande av

 kommunen eller lands-

 tinget för viss

 bestämd tid förvaras

 hos den juridiska per-

 sonen efter det att

 kommunen eller lands-

 tinget slutat ha det

 MULTI

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 MULTI

 2

 bestämmande

 inflytandet. Be-

 stämmelserna utgör

 inte hinder för

 styrelseledamot, verk-

 ställande direktör

 eller revisor att

 fullgöra den uppgifts-

 skyldighet som de i

 lag ålagts mot bolags-

 stämma eller

 föreningsstämma.

 MULTI

 11 §

 MULTI

 2

 I fråga om

 tystnadsplikt beträf-

 fande

 företagshemligheter

 finns bestämmelser

 som är tillämpliga

 utöver föreskrifterna

 om sekretess i denna

 lag.

 I fråga om

 tystnadsplikt beträf-

 fande

 företagshemligheter

 och tystnadsplikt för

 revisorer finns

 bestämmelser som är

 tillämpliga utöver

 föreskrifterna om

 sekretess i denna lag.

 MULTI

 6 kap.

 2 §

 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende

angående

 förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller användning av

egendom, tjänst

 eller annan nyttighet, om det kan antas att det allmänna

lider skada

 om uppgiften röjs. Vad som nu har sagts om tjänst avser

dock inte

 arbete som för myndighets behov utförs av dess egen eller

annan

 myndighets personal. Angår ärendet upphandling eller angår

det

 försäljning av lös egendom för det allmännas räkning, får

uppgift

 som rör anbud inte i något fall lämnas till annan än den

som har

 avgett anbudet förrän alla anbuden offentliggörs eller

avtal har

 slutits eller ärendet annars har slutförts.

 MULTI

 2

 I fråga om uppgift

 i allmän handling

 gäller sekretessen i

 högst tjugo år.

 Beträffande handling

 som anger villkoren i

 slutet avtal gäller

 sekretessen dock

 längst till dess två

 år, eller hos

 statliga affärsverk

 och Försvarets

 materielverk fem år,

 har förflutit från

 det avtalet slöts.

 I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller

 sekretessen i högst

 tjugo år. Beträffande

 handling som anger

 villkoren i slutet

 avtal gäller sekre-

 tessen dock längst

 till dess två år,

 eller hos statliga

 affärsverk och För-

 svarets materielverk

 samt i kommunal

 affärsverksamhet fem

 år, har förflutit från

 det avtalet slöts.

 MULTI

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 7 kap.

 25 §

 Sekretess gäller i ärende om kommunal bostadsförmedling

för uppgift

 om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att

den

 enskilde eller någon honom närstående lider betydande men

om

 uppgiften röjs. Motsvarande sekretess gäller i ärende om

 bostadsbidrag eller bostadsanpassningsbidrag.

 MULTI

 2

 I kommunal

 bostadsuthyrningsverk-

 samhet gäller

 sekretess för uppgift

 om enskilds personliga

 förhållanden, om det

 kan antas att den

 enskilde eller någon

 honom närstående lider

 men om uppgiften röjs.

 MULTI

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen

i högst

 sjuttio år.

 8 kap.

 10 §

 Sekretess gäller hos myndighet för uppgift om affärs-

eller

 driftförhållanden för enskild, som i annat fall än som

avses i 8 och

 9 §§ har trätt i affärsförbindelse med myndigheten, om det

av

 särskild anledning kan antas att den enskilde lider skada

om

 uppgiften röjs. Sekretess gäller också hos myndighet för

uppgift om

 affärs- eller driftförhållanden för enskild som har trätt

i

 affärsförbindelse med bolag, förening, samfällighet eller

stiftelse

 som driver affärsverksamhet och vari det allmänna genom

myndigheten

 utövar ett bestämmande inflytande eller bedriver revision,

om det

 kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs.

 Sekretessen hos en myndighet som bedriver sådan revision

gäller dock

 inte, om uppgiften ingår i beslut av myndigheten.

 Har uppgift, för vilken sekretess gäller enligt första

stycket,

 lämnats till annan myndighet, gäller sekretessen också

där.

 Sekretessen gäller dock inte, om uppgiften ingår i beslut

av den

 mottagande myndigheten.

 Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag

från

 sekretessen, om den finner det vara av vikt att uppgiften

lämnas.

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 MULTI

 2

 I fråga om uppgift i

 allmän handling

 gäller sekretessen i

 högst tjugo år.

 Beträffande handling

 som anger villkoren i

 slutet avtal gäller

 sekretessen dock

 längst till dess två

 år, eller hos

 statliga affärsverk

 och Försvarets

 materielverk fem år,

 har förflutit från

 det avtalet slöts.

 I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller

 sekretessen i högst

 tjugo år. Beträffande

 handling som anger

 villkoren i slutet

 avtal gäller sekre-

 tessen dock längst

 till dess två år,

 eller hos statliga

 affärsverk och För-

 svarets materielverk

 samt i kommunal

 affärsverksamhet fem

 år, har förflutit från

 det avtalet slöts.

 MULTI

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om aktiebolag i vilka kommuner eller landsting

själva

 eller gemensamt innehar mindre än två tredjedelar av

aktierna eller

 mindre än två tredjedelar av de med aktierna förenade

rösterna och i

 fråga om ekonomiska föreningar i vilka det också finns

andra

 medlemmar än kommuner eller landsting skall de nya

föreskrifterna i

 1 kap. 8 § dock tillämpas först från och med den 1 januari

1998.

 3. I fråga om beslut som har meddelats före

ikraftträdandet enligt

 punkterna 1 respektive 2 skall 15 kap. 7 § inte tillämpas.

 HUVUD

 2 Förslag till

 Lag om ändring i kommunallagen (1991:900)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 16, 17 och 18 §§

 kommunallagen

 (1991:900) skall ha följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 3 kap.

 16 §

 Kommuner och landsting får genom beslut av fullmäktige

lämna över

 vården av en kommunal angelägenhet, för vars handhavande

särskild

 ordning inte föreskrivits, till ett aktiebolag, ett

handelsbolag, en

 ekonomisk förening, en ideell förening eller en stiftelse.

 Vården av en angelägenhet som innefattar

myndighetsutövning får

 dock enligt 11 kap. 6 § regeringsformen överlämnas endast

om det

 finns stöd för det i lag.

 MULTI

 2

 Om allmänhetens rätt

 att ta del av

 handlingar hos vissa

 kommunala företag

 finns bestämmelser i 1

 kap. 8 § sekre-

 tesslagen (1980:100).

 MULTI

 17 §

 MULTI

 2

 Innan en kommun

 eller ett landsting

 lämnar över vården av

 en kommunal ange-

 lägenhet till ett

 aktiebolag där

 kommunen eller

 landstinget bestämmer

 ensam, skall

 fullmäktige

 Innan en kommun

 eller ett landsting

 lämnar över vården av

 en kommunal ange-

 lägenhet till ett

 aktiebolag i vilket

 kommunen eller

 landstinget innehar

 samtliga aktier, skall

 fullmäktige

 MULTI

 1. fastställa det kommunala ändamålet med verksamheten,

 MULTI

 2

 2. utse

 styrelseledamöter och

 minst en revisor,

 2. utse samtliga

 styrelseledamöter och

 minst en revisor,

 MULTI

 MULTI

 2

 3. se till att

 fullmäktige får yttra

 sig innan sådana

 beslut i verksamheten

 som är av principiell

 beskaffenhet eller

 annars av större vikt

 fattas, samt

 4. besluta om att

 allmänheten har rätt

 att ta del av

 handlingar hos

 företaget enligt de

 grunder som gäller

 för allmänna hand-

 lingars offentlighet

 i 2 kap.

 tryckfrihetsför-

 ordningen och

 sekretesslagen

 (1980:100).

 3. se till att

 fullmäktige får yttra

 sig innan sådana

 beslut i verksamheten

 som är av principiell

 beskaffenhet eller

 annars av större vikt

 fattas.

 MULTI

 Detsamma gäller, när kommunen eller landstinget ensam

bildar en

 stiftelse för en kommunal angelägenhet.

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 18 §

 Innan vården av en kommunal angelägenhet lämnas över

till ett

 bolag eller en förening där kommunen eller landstinget

bestämmer

 tillsammans med någon annan, skall fullmäktige se till att

den

 juridiska personen blir bunden av de villkor som avses i

17 § i en

 omfattning som är rimlig med hänsyn till

andelsförhållandena,

 verksamhetens art och omständigheterna i övrigt.

 Detsamma gäller, om kommunen eller landstinget

tillsammans med

 någon annan bildar en stiftelse för en kommunal

angelägenhet.

 HUVUD

 MULTI

 2

 I fråga om sådana

 juridiska personer som

 avses i första och

 andra styckena och som

 inte omfattas av 1

 kap. 8 § andra stycket

 sista meningen sekre-

 tesslagen (1980:100),

 skall fullmäktige

 verka för att all-

 mänheten skall ha rätt

 att ta del av

 handlingar hos

 företaget enligt de

 grunder som gäller för

 allmänna handlingars

 offentlighet i 2 kap.

 tryckfrihetsförord-

 ningen och

 sekretesslagen

 (1980:100).

 MULTI

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om aktiebolag i vilka kommuner eller landsting

själva

 eller gemensamt innehar mindre än två tredjedelar av

aktierna eller

 mindre än två tredjedelar av de med aktierna i bolaget

förenade

 rösterna samt på ekonomiska föreningar i vilka det också

finns andra

 medlemmar än kommuner eller landsting skall dock äldre

föreskrifter

 tillämpas till och med utgången av år 1997.

 HUVUD

 3 Förslag till

 Lag om ändring i arkivlagen (1990:782)

 Härigenom föreskrivs i fråga om arkivlagen (1990:782)

 dels att 8 och 14-16 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2

 a §, av följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 2 a §

 MULTI

 2

 Vad som enligt denna

 lag gäller för

 kommunala myndigheters

 arkiv skall gälla även

 för arkiv hos sådana

 juridiska personer som

 avses i 1 kap. 8 §

 andra stycket tredje

 meningen sekre-

 tesslagen (1980:100).

 MULTI

 8 §

 Regeringen bestämmer vilka arkivmyndigheter som skall

finnas för

 tillsynen över de statliga myndigheterna. Tillsynen över

att sådana

 organ som avses i 2 § fullgör sina skyldigheter enligt 3-6

§§

 ankommer på de statliga arkivmyndigheterna.

 MULTI

 2

 Kommunstyrelsen är

 arkivmyndighet i

 kommunen och för-

 valtningsutskottet i

 landstingskommunen,

 om inte kommun-

 fullmäktige eller

 landstinget har

 utsett någon annan

 nämnd eller styrelse

 till arkivmyndighet.

 Kommunstyrelsen är

 arkivmyndighet i

 kommunen och lands-

 tingsstyrelsen i

 landstinget, om inte

 kommunfullmäktige

 eller

 landstingsfullmäktige

 har utsett någon annan

 nämnd eller styrelse

 till arkivmyndighet.

 MULTI

 MULTI

 2

 Den kommunala

 arkivmyndigheten skall

 se till att sådana

 juridiska personer som

 avses i 2 a § fullgör

 sina skyldigheter

 enligt 3-6 §§. I de

 fall flera kommuner

 eller flera landsting

 bestämmer tillsammans

 i ett sådant företag

 fullgörs uppgiften av

 arkivmyndigheten i den

 kommun eller det

 landsting som

 kommunerna eller

 landstingen kommer

 överens om.

 MULTI

 HUVUD

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 14 §

 MULTI

 2

 Om en kommunal

 myndighet har upphört

 och dess verksamhet

 inte har förts över

 till en annan

 kommunal myndighet,

 skall myndighetens

 arkiv överlämnas till

 arkivmyndigheten inom

 tre månader, såvida

 inte kom-

 munfullmäktige eller

 landstinget har

 beslutat något annat.

 Om en kommunal

 myndighet har upphört

 och dess verksamhet

 inte har förts över

 till en annan kommunal

 myndighet, skall

 myndighetens arkiv

 överlämnas till

 arkivmyndigheten inom

 tre månader, såvida

 inte kommunfullmäktige

 eller landstingfull-

 mäktige har beslutat

 något annat.

 MULTI

 15 §

 MULTI

 2

 Utöver vad som följer

 av bestämmelserna i

 9, 10 och 14 §§ får

 en kommunal myndighet

 avhända sig allmänna

 handlingar endast

 genom sådant återläm-

 nande eller överläm-

 nande som sker med

 stöd av

 1. lag, eller

 2. särskilt beslut av

 kommunfullmäktige

 eller landstinget.

 Utöver vad som följer

 av bestämmelserna i 9,

 10 och 14 §§ får en

 kommunal myndighet

 avhända sig allmänna

 handlingar endast

 genom sådant återläm-

 nande eller överläm-

 nande som sker med

 stöd av

 1. lag, eller

 2. särskilt beslut av

 kommunfullmäktige

 eller landstings-

 fullmäktige.

 MULTI

 HUVUD

 Första stycket gäller inte handlingar som en

 myndighet har fått som lån.

 16 §

 MULTI

 2

 Kommunalfullmäktige

 eller landstinget får

 meddela föreskrifter

 om arkivvården inom

 kommunen, i den

 utsträckning något

 annat inte är

 särskilt föreskrivet.

 Kommunalfullmäktige

 eller lands-

 tingsfullmäktige får

 meddela föreskrifter

 om arkivvården inom

 kommunen, i den

 utsträckning något

 annat inte är särskilt

 föreskrivet.

 MULTI

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om sådana aktiebolag i vilka kommuner

 eller landsting själva eller gemensamt innehar mindre

 än två tredjedelar av aktierna eller mindre än två

 tredjedelar av de med aktierna förenade rösterna och

 sådana ekonomiska föreningar i vilka det också finns

 andra medlemmar än kommuner eller landsting skall de

 nya föreskrifterna i 2 a § dock träda i kraft den 1

 januari 1998.

 3. I fråga om sådana juridiska personer som avses i

 2 a § skall arkivbeskrivningar och arkivförteckningar

 vara upprättade senast vid utgången av år 1998. För

 sådana juridiska personer som avses i punkten 2

 gäller dock att arkivbeskrivningar och

 arkivförteckningar skall vara upprättade senast vid

 utgången av år 2001.

 HUVUD

 4 Förslag till

 Lag om ändring i kommunalförbundslagen (1985:894)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 §

 kommunalförbundslagen skall ha följande lydelse.

 MULTI

 2

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 MULTI

 3 kap.

 5 §[5]

 MULTI

 2

 Bestämmelserna i 4

 kap. 5, 6, 8, 9,

 11-15 och 17-23 §§,

 6 kap. 10, 11 och

 18-31 §§ samt i 7

 kap. 1-7 §§ kommunal-

 lagen (1991:900)

 skall i tilllämpliga

 delar gälla i fråga

 om förbunds-

 direktionen. Härifrån

 skall dock följande

 avvikelser gälla.

 **FOOTNOTES**

 [5] Senaste lydelse 1991:1695.

 Föreskrifterna i 3

 kap. 16-18 §§, 4 kap.

 5, 6, 8, 9,

 11-15 och 17-23 §§, 6

 kap. 10, 11 och 18-31

 §§ samt i 7 kap. 1-7

 §§ kommunallagen

 (1991:900) skall i

 tillämpliga delar

 gälla i fråga om

 förbundsdirektionen.

 Härifrån skall dock

 följande avvikelser

 gälla.

 MULTI

 I fråga om tillkännagivande om justering av

förbundsdirektionens

 protokoll gäller föreskrifterna i 2 kap. 13 § denna lag.

 Sammanträde för fastställande av budget skall vara

offentligt.

 Därvid skall bestämmelserna i 5 kap. 8-10 §§ och 39 §

kommunallagen

 gälla i tillämpliga delar.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 HUVUD

 HUVUD

 LAGRÅDET

 Protokoll vid sammanträde 1993-09-21

 Närvarande: hovrättspresidenten Bo Broomé,

 justitierådet

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Arne Baekkevold.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 10 juni

 1993 har regeringen på hemställan av statsrådet

[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över

 förslag om handlingsoffentlighet hos kommunala

 företag.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits av

 departementssekreteraren Erna Zelmin-Åberg.

 Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

 Inledande synpunkter

 Under senare år har kommunal verksamhet i kraftigt

 ökad utsträckning kommit att drivas i privaträttsliga

 former. Det har inneburit att kommunens och

 kommunmedlemmarnas möjligheter till insyn, inflytande

 och kontroll beskurits eftersom möjligheterna till

 insyn i privaträttsligt driven verksamhet är mera

 begränsade än i verksamhet som drivs inom ramen för

 kommunal förvaltning. Genom de remitterade förslagen

 vidgas offentligheten i de kommunala företagen och

 ges en fastare rättslig stadga. Det är en åtgärd som

 måste hälsas med tillfresställelse.

 Den väg som valts för att vidga offentligheten

 innebär att reglerna om handlingsoffentlighet och

 sekretess i tryckfrihetsförordningen och sekre-

 tesslagen skall tillämpas på aktiebolag,

 handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser i

 vilka kommuner eller landsting har ett bestämmande

 inflytande. Det leder till att reglerna om ansvar för

 tjänstefel i 20 kap. 1 § brottsbalken och reglerna om

 skadestånd i 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207)

 blir tillämpliga. Verksamheten blir dessutom

 underkastad Riksdagens ombudsmäns och

 Justitiekanslerns tillsyn. En ytterligare följd av

 förslaget blir att den som röjer en uppgift som han

 enligt sekretesslagen är skyldig att hemlighålla kan

 dömas till ansvar för brott mot tystnadsplikt enligt

 20 kap. 3 § brottsbalken.

 Att på detta sätt överföra en offentligrättslig

 regelmassa på privaträttsliga subjekt är, som

 lagrådet kommer att utveckla i det följande, förenat

 med problem. Här skall endast sägas att det inte är

 självklart att de straffbestämmelser som ingår i den

 offentligrättsliga regleringen måste göras

 tillämpliga när en offentlig verksamhet drivs av

 privaträttsliga organ. Det kan diskuteras om det är

 lämpligt att driva konsekvensens krav så hårt som

 förslaget innebär eller om man kan nöja sig med de

 sanktioner som normalt tillgrips i privata företag

 vid brott mot tystnadsplikt och andra brott i ett

 anställningsförhållande.

 HUVUD

 Meddelarfrihet i kommunala företag

 I remissen diskuteras under avsnitt 8 tillämpningen

 inom de kommunala företagen av den princip om

 meddelarfrihet som har sin grund i bestämmelser i

 tryckfrihetsförordningen och

 yttrandefrihetsgrundlagen. Regeringens ståndpunkt är

 att något undantag från denna princip inte bör göras

 för de kommunala företagens del.

 Om inte överflyttningen av kommunal verksamhet från

 myndighet till företag skall leda till en försvagning

 av den offentliga insynen i den verksamhet som

 bedrivs i allmän regi är det enligt lagrådets mening

 väsentligt att meddelarfriheten behålls. Lagrådet har

 alltså samma grundinställning som regeringen. Även

 här visar det sig emellertid att tillämpningen av det

 offentligrättsliga regelkomplexet på de privaträtts-

 ligt organiserade kommunala företagen inte är så

 enkel som det i förstone kan tyckas. I remissen sägs

 att om inga undantag görs i 16 kap. sekretesslagen -

 dvs. det kapitel som anger de s.k. kvalificerade

 tystnadsplikterna - kommer meddelarfrihet att råda i

 de kommunala företag som jämställs med myndighet i

 samma utsträckning som hos de kommunala mydigheterna.

 Detta är emellertid en sanning med viss modifikation.

 Lagrådet vill i det följande i korthet ange vilka

 skillnader som kan uppstå, utan att göra någon mera

 ingående analys.

 Om en icke kvalificerad sekretess bryts genom ett

 publiceringsmeddelande från någon inom det kommunala

 företaget, där sekretesslagen är tillämplig, innebär

 meddelarfriheten otvivelaktigt att meddelaren går fri

 från straff och skadestånd på grund av

 sekretessbrottet. Beträffande en offentligt anställd

 person anses därutöver varje åtgärd som medför

 negativa konsekvenser otillåten, om den grundar sig

 på meddelandet. Det är något osäkert om detsamma

 gäller en anställd utanför den offentliga sektorn,

 t.ex. i fråga om avsked eller andra arbetsrättsliga

 påföljder (se SOU 1990:12 s. 63 och 74).

 Inom myndighetssfären anses funktionärerna kunna

 åläggas tystnadsplikt endast författningsvägen och

 inte genom avtal. Utanför myndighetssektorn kan

 däremot avtal om sekretess träffas med rättslig

 verkan. Inte sällan anses tystnadsplikt följa av den

 anställdes lojalitetsplikt. Det är numera en

 vedertagen uppfattning att sådana avtalsgrundade

 tystnadsplikter åtminstone i princip bryter

 meddelarfriheten (se härom nämnda betänkande s. 75

 ff. och 1989/90:LU 37 s. 43 f.). Övergången från en

 offentligträttsligt till en privaträttsligt

 organiserad verksamhet kan alltså tänkas leda till en

 viss begränsning av meddelarfriheten. Särskilt

 intrikat blir bedömningen av frågan om meddelarfrihet

 när befattningshavare i t.ex. ett kommunalt bolag

 omfattas av en sekretessbestämmelse i sekretesslagen

 som viker för meddelarfriheten, samtidigt som avtal,

 öppet eller underförstått, om tystnadsplikt på samma

 område har träffats inom bolaget. Så t.ex. bryter

 meddelarfriheten igenom den sekretess i myndigheters

 affärsverksamhet som föreskrivs i 6 kap. 1 §

 sekretesslagen, medan en arbetstagare i det privata

 näringslivet som i strid med ett avtal med

 arbetsgivaren röjer dennes skyddade

 företagshemligheter genom ett meddelande till

 massmedierna inte torde kunna undgå skadeståndsskyl-

 dighet enligt 7 § lagen (1990:409) om skydd för

 företagshemligheter (se HUVUD

 1989/90:LU 37 s. 43). Huruvida det senare skulle

 gälla också ett kommunalt bolag som i sekre-

 tesshänseende jämställs med myndighet får betecknas

 som ovisst; vissa skäl talar för att så skulle vara

 fallet (jfr SOU 1990:12 s. 78). Klart står

 naturligtvis att meddelaren inte kan drabbas av någon

 straffrättslig reaktion med anledning av

 publiceringsmeddelandet. Till undvikande av

 missförstånd kan tilläggas att en anställd inte kan

 bli skadeståndsskyldig enligt lagen om skydd för

 företagshemligheter, om han röjer en

 företagshemlighet för att offentliggöra eller för

 behörigt organ avslöja misstänkt brottslighet av viss

 svårhet eller annat allvarligt missförhållande;

 företagshemligheten är då inte skyddad (se 2 § i

 nämnda lag).

 Sammanfattningsvis kan konstateras att det

 åtminstone finns en viss risk för att utrymmet för

 meddelarfriheten krymps när en kommunal verksamhet

 flyttas från en nämnd till ett kommunägt bolag eller

 jämställt organ som behandlas som myndighet när det

 gäller handlingsoffentlighet och sekretess, detta

 även om något tillägg inte görs i 16 kap. sekre-

 tesslagen beträffande sekretessregler som bryter

 meddelarfriheten.

 Nära samband med meddelarfriheten har

 anonymitetsskyddet för bl.a. dem som lämnar

 meddelanden för publicering till massmedierna. Ano-

 nymitetsskyddet, som regleras i 3 kap. tryck-

 frihetsförordningen och 2 kap.

 yttrandefrihetsgrundlagen, innefattar dels en

 tystnadsplikt för funktionärer inom massmedierna,

 dels ett efterforskningsförbud. Tystnadsplikten

 kommer också meddelare i de kommunägda företagen till

 del. Förbudet att efterforska bl.a. den som har

 lämnat ett publiceringsmeddelande riktar sig

 emellertid till myndighet och "annat allmänt organ".

 De privaträttsligt organiserade kommunala företagen

 torde falla utanför denna beskrivning, (prop.

 1975/76:204 s. 145), och den nu föreslagna

 bestämmelsen om likställighet med myndighet gäller

 beträffande tryckfrihetsförordningen endast

 bestämmelserna om rätt att ta del av allmänna

 handlingar, vilka återfinns i 2 kap. Även i det nu

 nämnda hänseendet innebär alltså övergången från

 myndighet tll bolag (förening, stiftelse) en viss

 försvagning av det yttrandefrihetsrättsliga skyddet.

 Förslag till ändring i sekretesslagen

 1 kap

 8 §

 I andra stycket av denna paragraf föreskrivs för

 närvarande att bestämmelserna i

 tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av

 handlingar hos myndighet i tillämpliga delar skall

 gälla också handlingar hos vissa organ som anges i en

 bilaga till sekretesslagen, i den mån handlingarna

 hör till den verksamhet som nämns där. De angivna

 organen skall vid tillämpningen av sekretesslagen

 jämställas med myndighet. Bland de organ som

 upptagits i den nämnda bilagan kan nämnas

 Aktiebolaget Svensk Bilprovning och Apoteksbolaget

 Aktiebolag (SFS 1992:319).

 I det remitterade förslaget jämställs på

 motsvarande sätt vissa kommunala företag med

 myndigheter vid tillämpningen av tryckfrihetsförord-

 ningens regler om allmänna handlingars offentlighet

 och vid tillämpHUVUD

 ningen av sekretesslagen. Det sker genom ett tillägg

 till andra stycket av 1 kap. 8 §. Enligt lagrådets

 mening bör bestämmelserna om de ifrågavarande

 kommunala företagen lämpligen tas upp i en ny

 särskild paragraf med beteckningen 1 kap. 8 a §.

 De kommunala företag som skall jämställas med

 myndighet skall vara organiserade som aktiebolag,

 handelsbolag, ekonomiska föreningar eller stiftelser.

 Lagrådet föreslår att i paragrafen uttryckligen anges

 vilka juridiska personer som avses, för att undvika

 tolkningssvårigheter exempelvis om

 handlingsoffentlighet skall gälla också i kommunala

 enkla bolag.

 En förutsättning för att ett kommunalt företag

 skall jämställas med en myndighet är enligt förslaget

 att kommunala företrädare utövar ett bestämmande

 inflytande i företaget. Begreppet "bestämmande

 inflytande" användes redan i koncerndefinitionen i

 1944 års aktiebolagslag. I 1975 års aktiebolagslag

 återfinns definitionen i 1 kap. 2 §. Enligt andra

 stycket av den paragrafen föreligger ett

 koncernförhållande om ett aktiebolag på grund av

 aktie- eller andelsinnehav eller avtal ensamt har ett

 bestämmande inflytande över en juridisk person och en

 betydande andel i resultatet av dess verksamhet.

 Uttrycket "bestämmande inflytande" återfinns i många

 andra lagar, t.ex. i 4 § första stycket 6 lagen

 (1987:464) om vissa riktade emissioner i

 aktiemarknadsbolag, m.m. och i 3 § andra stycket

 insiderlagen (1990:1342). I 3 kap. 18 § kommunallagen

 återfinns ett besläktat uttryck nämligen "bestämmer".

 Trots att begreppet "bestämmande inflytande"

 således har lång tradition i svensk rätt är det

 uppenbart att det inte är så exakt som man skulle

 önska med hänsyn till de straffbestämmelser som ingår

 i det föreslagna regelverket. En befattningshavare i

 ett kommunalt företag som bryter mot sekretesslagens

 bestämmelser om tystnadsplikt skall enligt det

 remitterade förslaget dömas till straff, om de

 kommunala företrädarna har ett bestämmande inflytande

 i företaget, men gå fri från ansvar för brott mot

 tystnadsplikten, om det kommunala inflytandet inte

 har denna styrka. Med hänsyn till det anförda

 föreslår lagrådet att en definition av begreppet

 "bestämmande inflytande" tas upp som ett andra stycke

 i 1 kap. 8 a §.

 Flertalet av de ifrågavarande kommunala företagen

 är aktiebolag. När det gäller aktiebolag bör kommuner

 och landsting anses ha ett bestämmande inflytande, om

 de ensamma eller tillsammans äger aktier med mer än

 hälften av samtliga röster i bolaget eller eljest

 förfogar över så många röster i detta. En kommun

 eller ett landsting får anses ha rätt att förfoga

 över rösterna för vissa aktier, om kommunen eller

 landstinget genom t.ex. ett konsortialavtal försäkrat

 sig om att rösträtten för aktierna kommer att utövas

 på det sätt kommunen eller landstinget anvisar. Ett

 bestämmande inflytande i ett aktiebolag får också

 anses föreligga om kommuner eller landsting har rätt

 att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna

 i styrelsen för aktiebolaget. Vad som sagts nu om

 aktiebolag bör gälla också för ekonomiska föreningar.

 I fråga om stiftelser föreligger ett bestämmande

 inflytande om kommuner eller landsting på grund av

 stiftelseförordnandet har rätt att utse eller avsätta

 mer än hälften av ledamöterna i styrelsen för en

 stiftelse.

 HUVUD

 Är det fråga om ett handelsbolag föreligger ett

 kommunalt bestämmande inflytande, om samtliga

 bolagsmän är kommuner eller landsting. Ett

 kommanditbolag där samtliga komplementärer är

 kommuner eller landsting bör betraktas som

 kommunalstyrt, även om bolaget har kommanditdelägare

 som inte hör till den kommunala kretsen, eftersom

 kommanditdelägare in dubio är uteslutna från

 förvaltningen (se 3 kap. 4 § lagen om handelsbolag

 och enkla bolag). I enlighet härmed bör i lagen före-

 skrivas att kommuner och landsting skall anses ha ett

 bestämmande inflytande i ett handelsbolag, om de

 utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i

 bolaget.

 Det bestämmande inflytande som angivits nu kan helt

 eller delvis uppnås via företag som ägs av kommuner

 och landsting eller av dotterföretag till kommunal-

 och landstingsägda företag. Vid tillämpningen av

 definitionen på bestämmande inflytande skall

 inflytande som utövas av en juridisk person över

 vilken en kommun eller ett landsting bestämmer på

 sätt som anges i definitionen anses utövat av

 kommunen eller landstinget. Det innebär exempelvis

 att aktier i ett aktiebolag som ägs av ett kommunägt

 aktiebolag eller av ett helägt dotterbolag till ett

 sådant bolag räknas som ägda direkt av kommunen.

 Den definition av bestämmande inflytande som

 lagrådet föreslår är avsedd att vara uttömmande.

 Praktisk majoritet på bolagsstämma i ett aktiebolag

 kan, om aktieägandet är spritt, föreligga vid mindre

 aktieinnehav än som anges i den av lagrådet

 föreslagna definitionen. Att kommuner eller landsting

 har praktisk majoritet i denna mening gör emellertid

 inte att bestämmelserna om handlingsoffentlighet blir

 tilllämpliga på företaget.

 I det remitterade förslaget har upptagits en

 bestämmelse i tredje stycket som skall klargöra att

 sekretess enligt sekretesslagen inte hindrar en

 styrelseledamot, en verkställande direktör eller en

 revisor från att uppfylla den uppgiftsskyldighet som

 aktiebolagslagen eller lagen om ekonomiska föreningar

 ålägger honom gentemot bolags- eller föreningsstäm-

 man. Uppgift för vilken sekretess gäller enligt

 sekretesslagen får inte röjas för enskild (1 kap. 2 §

 sekretesslagen). Så som aktiebolagslagen och lagen om

 ekonomiska föreningar är konstruerad är bolagsstämman

 eller föreningsstämman ett särskilt organ och de

 aktieägare eller föreningsmedlemmar som deltar i

 stämman torde inte böra behandlas som enskilda i

 sekretesslagens mening. Även om verkställande

 direktören, stämman och revisorn, när bolaget eller

 föreningen enligt det remitterade förslaget skall

 behandlas som myndighet, ses som olika organ eller

 olika verksamhetsgrenar är att beakta att

 bestämmelserna i 14 kap. 1 § sekretesslagen blir

 tillämpliga. Sekretess hindrar då inte att uppgift

 lämnas från ett organ till ett annat eller från en

 verksamhetsgren till en annan på grund av en

 uppgiftsskyldighet som föreskrivits i lag eller

 förordning. Tillämpat på förevarande

 lagstiftningsärende innebär det anförda att en

 styrelseledamot, en verkställande direktör eller en

 revisor kan - inom de ramar som anges i 9 kap. 12 §

 aktiebolagslagen och 7 kap. 11 § lagen om ekonomiska

 föreningar - lämna upplysningar på bolagsstämman utan

 hinder av att upplysningarna enligt sekretesslagen

 HUVUD

 omfattas av sekretess. Någon uttrycklig bestämmelse i

 sekretesslagen som klargör detta behövs enligt

 lagrådets mening inte.

 I det remitterade förslaget har i tredje stycket

 första meningen av 1 kap 8 § upptagits bestämmelser

 om handlingsoffentlighet i företag i vilka kommuner

 eller landsting tidigare utövat ett bestämmande

 inflytande. Dessa bestämmelser bör tas upp som ett

 tredje stycke i 1 kap. 8 a §.Med kommuner och

 landsting bör i detta sammanhang uttryckligen

 jämställas kommunalförbund. En bestämmelse om detta

 bör upptas i ett fjärde stycke av den nya paragrafen.

 På grund av det anförda föreslår lagrådet att i

 sekretesslagen införs en ny paragraf, 1 kap. 8 a §,

 av följande lydelse:

 Vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt

att ta

 del av handlingar hos myndighet skall i tillämpliga

delar gälla

 också handlingar hos aktiebolag, handelsbolag,

ekonomiska

 föreningar och stiftelser i vilka kommuner eller

landsting

 utövar ett bestämmande inflytande. Sådana bolag,

föreningar och

 stiftelser skall vid tillämpningen av denna lag

jämställas med

 myndighet.

 Kommuner och landsting anses utöva ett bestämmande

inflytande

 som avses i första stycket om de ensamma eller

tillsammans

 1. äger aktier i ett aktiebolag eller andelar i en

ekonomisk

 förening med mer än hälften av samtliga röster i

bolaget eller

 föreningen eller förfogar över så många röster i

bolaget eller

 föreningen,

 2. har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av

 ledamöterna i styrelsen för ett aktiebolag, en

ekonomisk

 förening eller en stiftelse,

 3. utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i ett

handels-

 bolag. Vid tillämpningen av 1 - 3 skall inflytande som

utövas

 av en juridisk person över vilken en kommun eller ett

landsting

 bestämmer på sätt som anges i de nämnda punkterna anses

utövat

 av kommunen eller landstinget.

 Första stycket gäller också beträffande handlingar

som efter

 medgivande av kommun eller landsting för viss bestämd

tid

 förvaras hos aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska

föreningar

 eller stiftelser i vilka kommuner eller landsting har

utövat

 ett bestämmande inflytande.

 Vad som sägs om kommuner och landsting i första -

tredje styck-

 ena tillämpas också på kommunalförbund.

 Placeringen i en särskild paragraf föranleder

konsekvensändringar.

 Övriga lagförslag

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 HUVUD

 Civildepartementet

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträden den 7

 oktober 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

 statsråden

 B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Regeringen beslutar proposition 1993/94:48

 Handlingsoffentlighet hos kommunala företag.

 HUVUD

 Rättsdatablad

 Författningsrubrik

 Bestämmelser

 som inför,

 ändrar,

 upphäver eller

 upprepar ett

 normgivningsbemyndigande

 Celexnummer för bakomliggande

 EG-regler

 Lagen om ändring i arkivlagen (1990:782)

 16 §