Regeringens proposition

 1992/93:217

 om ändring i den s.k. sexmånadersregeln för

 sjömän

 Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har

 tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 1

 april 1993.

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås att den s.k. sexmånadersregeln för

 sjömän ändras. Förslaget innebär att det för att skattefrihet

 skall erhållas avseende inkomsten ombord krävs minst 183

 dagars anställning och vistelse utomlands under en löpande

 tolvmånadersperiod.

 Ändringen föreslås träda i kraft den 1 juli 1993 och

 tillämpas första gången vid 1994 års taxering.

 Förslag till

 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att punkt 1 av anvisningarna till 48 §

 och punkt 3 av anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen

 (1928:370) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Anvisningar

 till 48 §

 1.1 Vid tillämpningen av 48 § 4 mom. och denna

 anvisningspunkt iakttas följande. Som folkpension räknas inte

 barnpension eller vårdbidrag.

 Folkpension skall anses utgöra en inte obetydlig del av den

 skattskyldiges inkomst, om den uppgått till minst 6 000 kronor

 eller minst en femtedel av den sammanräknade inkomsten. Som

 folkpension behandlas även tilläggspension i den mån den

 enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott föranlett

 avräkning av pensionstillskott. Har folkpension enligt

 bestämmelserna i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

 försäkring samordnats med yrkesskadelivränta eller annan i

 nämnda lagrum angiven livränta skall vid tillämpning av

 första, andra respektive tredje stycket första meningen b det

 särskilda grundavdraget beräknas med ledning av den

 folkpension som skulle ha utgått om sådan samordning inte

 skett.

 För gift skattskyldig, som uppburit folkpension med belopp

 som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, uppgår det

 särskilda grundavdraget till 134,0 procent av basbeloppet

 enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring,

 minskat enligt tredje stycket samma lagrum. För övriga

 skattskyldiga uppgår avdraget till 151,5 procent av sistnämnda

 belopp. Avdrag med 151,5 procent av sistnämnda belopp

 tillkommer också gift skattskyldig, som under viss del av

 beskattningsåret uppburit folkpension med belopp som

 tillkommer gift vars make uppbär folkpension och under

 återstoden av året uppburit folkpension med belopp som

 tillkommer gift vars make saknar folkpension.

 Det särskilda grundavdraget Det särskilda grundavdraget

 får dock inte överstiga får dock inte överstiga

 a) för skattskyldig som vid a) för skattskyldig som vid

 utgången av året före utgången av året före

 beskattningsåret och utgången beskattningsåret och utgången av

 av beskattningsåret uppbar beskattningsåret uppbar

 folkpension samt under hela folkpension samt under hela

 beskattningsåret bott i beskattningsåret bott i Sverige:

 Sverige: summan av uppburen summan av uppburen sådan pension

 sådan pension som enligt som enligt fjärde stycket

 fjärde stycket reducerar det reducerar det särskilda

 särskilda grundavdraget samt grundavdraget samt

 b) för skattskyldig som inte b) för skattskyldig som inte

 avses i a eller som under avses i a eller som under

 beskattningsåret uppburit beskattningsåret uppburit

 folkpension i form av folkpension i form av

 förtidspension, halv eller förtidspension, tre fjärdedels,

 en fjärdedels ålderspension halv eller en fjärdedels

 enligt lagen om allmän ålderspension enligt lagen om

 försäkring eller som avlidit: allmän försäkring eller som

 uppburen folkpension och pen- avlidit: uppburen folkpension

 sionstillskott som uppburits och pensionstillskott som

 enligt 2 § eller 2 a § lagen uppburits enligt 2 § eller 2 a §

 om pensionstillskott. För lagen om pensionstillskott. För

 skattskyldig som har livränta skattskyldig som har livränta

 som avses i första stycket som avses i första stycket sista

 sista meningen tillämpas i meningen tillämpas i stället för

 stället bestämmelsen i föregående mening

 för bestämmelsen i föregående a bestämmelsen i föregående me-

 mening a bestämmelsen i ningen b om det är till fördel

 föregående meningen b om det för den skattskyldige.

 är till fördel för den

 skattskyldige.

 Det särskilda grundavdraget reduceras med 65 procent av den

 del av uppburen pension som överstiger det för den

 skattskyldige enligt andra stycket gällande avdragsbeloppet.

 Pension som utgår på grund av annan

 pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring reducerar dock

 inte det särskilda grundavdraget.

 För den som vid utgången av året före beskattningsåret inte

 uppbar folkpension reduceras det särskilda grundavdraget i

 stället med 65 procent av den del av taxerad inkomst som

 överstiger det för den skattskyldige enligt andra stycket

 gällande avdragsbeloppet.

 Oavsett vad som i det föregående sagts om reducering

 föreligger alltid rätt till särskilt grundavdrag med så stort

 belopp som den skattskyldige skulle ha fått i grundavdrag

 enligt 48 § 2 eller 3 mom. om dessa bestämmelser i stället

 hade tillämpats.

 till 54 §

 3.2 Skattefrihet enligt 54 § första stycket f föreligger om

 anställningen och vistelsen utomlands varat minst sex månader

 i den mån inkomsten beskattats i verksamhetslandet. Om

 anställningen och vistelsen utomlands varat minst ett år i

 samma land och avsett anställning hos annan än svenska staten,

 svensk kommun, svensk landstingskommun eller svensk församling

 medges dock sådan befrielse även om inkomsten inte beskattats

 i verksamhetslandet på grund av lagstiftning eller

 administrativ praxis i detta land eller annat avtal än avtal

 för undvikande av dubbelbeskattning som detta land ingått.

 Vad nu sagts gäller dock Vad nu sagts gäller dock inte

 inte vid anställning ombord vid anställning ombord på

 på utländskt fartyg. I fråga utländskt fartyg. I fråga om

 om sådan anställning gäller sådan anställning gäller att

 vid 1986*1994 års taxeringar skattefrihet föreligger om

 att skattefrihet föreligger anställningen och vistelsen

 om anställningen och utomlands varat under tidrymd

 vistelsen utomlands varat eller tidrymder som sammanlagt

 minst sex månader och avsett varat minst 183 dagar under en

 anställning hos arbetsgivare, tolvmånadersperiod och avsett

 som är en inländsk juridisk anställning hos arbetsgivare,

 person eller en här i riket som är en inländsk juridisk

 bosatt fysisk person, och person eller en här i riket

 anställningen utövats ombord bosatt fysisk person, och

 på utländskt fartyg som anställningen utövats ombord på

 huvudsakligen går i sådan utländskt fartyg som huvudsa-

 oceanfart som avses i 1 kap. kligen går i sådan oceanfart som

 7 § 8 fartygssäkerhets- avses i 1 kap. 7 § 8 fartygs-

 förordningen (1988:594). säkerhetsförordningen

 (1988:594).

 I tid för vistelse som avses I tid för vistelse som avses i

 i första och andra styckena första stycket får inräknas

 får inräknas kortare avbrott kortare avbrott för semester,

 för semester, tjänsteuppdrag tjänsteuppdrag eller liknande,

 eller liknande, som inte är som inte är förlagda till början

 förlagda till början eller eller slutet av anställningen

 slutet av anställningen utom- utomlands. Uppehåll i Sverige

 lands. Uppehåll i Sverige för för här avsedda ändamål får inte

 här avsedda ändamål får inte sträcka sig längre än som

 sträcka sig längre än som motsvarar högst sex dagar för

 motsvarar högst sex dagar för varje hel månad som

 varje hel månad som an- anställningen utomlands varar

 ställningen utomlands varar eller under ett och samma

 eller under ett och samma anställningsår till mer än 72

 anställningsår till mer än 72 dagar.

 dagar.

 Har den skattskyldige påbörjat anställningen och kunde det

 därvid på goda grunder antas att inkomsten av anställningen

 skulle komma att undantas från skatt i Sverige enligt 54 §

 första stycket f men inträffar under anställningstiden ändrade

 förhållanden som medför att villkoren för att undanta

 inkomsten från skatt i Sverige inte föreligger, skall

 inkomsten likväl undantas från beskattning i Sverige om de

 ändrade förhållandena beror på omständigheter över vilka den

 skattskyldige inte kunnat råda och en beskattning skulle te

 sig uppenbart oskälig.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993 och tillämpas första

 gången vid 1994 års taxering. Äldre bestämmelser i punkt 3 av

 anvisningarna till 54 § får dock på yrkande av skattskyldig

 tillämpas vid 1994 års taxering.

 1Senaste lydelse 1992:1581.

 2Senaste lydelse 1992:1596.

 Finansdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 april 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om ändring i den s.k.

 sexmånadersregeln för sjömän

 1 Ärendet och dess beredning

 Den som är bosatt i Sverige och har anställning ombord på ett

 utländskt fartyg skall i princip betala skatt enligt vanliga

 regler. Från denna huvudregel har sedan år 1985 gällt ett

 tidsbegränsat undantag för anställda ombord på utländska

 fartyg i oceanfart, den s.k. sexmånadersregeln.

 I prop. 1992/93:127 föreslog regeringen att denna regels

 giltighetstid skulle förlängas till att omfatta även 1994 års

 taxering. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen

 tillstyrkte skatteutskottet (bet. 1992/93:SkU14) propositionen

 i denna del. Utskottet uttalade i betänkandet att företrädare

 för de berörda parterna inom sjöfarten hos utskottet anfört

 att de aktuella reglerna borde ändras eftersom de var onödigt

 stelbenta och gav upphov till praktiska olägenheter. Utskottet

 anförde vidare att det saknade underlag för en ingående

 bedömning av detaljutformningen. Enligt utskottets mening

 borde regeringen skyndsamt ta upp denna fråga och lägga fram

 de förslag till förbättringar som eventuellt kan genomföras

 inom ramen för den nuvarande lagstiftningen.

 Jag avser nu att ta upp denna fråga och lägga fram ett

 förslag till ändring av den aktuella bestämmelsen. Vid

 ärendets beredning har kontakter hafts med företrädare för

 Sveriges Redareförening, Svenska Maskinbefälsförbundet,

 Sveriges Fartygsbefälsförening och Svenska Sjöfolksförbundet.

 2 Anställda ombord på utländska fartyg

 Skälen för mitt förslag: Inkomster som åtnjutits under

 vistelse utomlands och som uppburits vid anställning hos

 arbetsgivare som bedriver näringsverksamhet från fast

 driftställe i det land där arbetet utförts var t.o.m. 1991 års

 taxering skattefria om anställningen och vistelsen utomlands

 varat minst sex månader och inkomsten belastat driftstället

 som omkostnad. Sådan skattefrihet gällde normalt inte vid

 anställning ombord på utländskt fartyg. Från denna huvudregel

 infördes dock genom lagstiftning år 1985 i punkt 3 av

 anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen (1928:370), KL,

 ett tidsbegränsat undantag (prop. 1984/85:175, bet.

 1984/85:SkU 59, rskr. 1984/85:351, SFS 1985:362).

 Undantaget tog sikte på ombordanställda på utländska fartyg,

 vilka huvudsakligen går i sådan oceanfart som avses i 1 kap. 7

 § 8 fartygssäkerhetsförordningen (1988:594) och där

 anställningen och vistelsen utomlands varat minst sex månader

 hos arbetsgivare, som är inländsk juridisk person eller en här

 i riket bosatt fysisk person. Regeln avsågs gälla enbart

 1986-1988 års taxeringar. Tidsbegränsningen motiverades med

 att regeln endast skulle gälla under den tid som behövdes för

 beredning och genomförande av en allmän ändring av sjömansbe-

 skattningen. Bakgrunden till bestämmelsen var det s.k.

 internationaliseringsavtalet som kom till för att stärka

 svensk sjöfarts konkurrenskraft. Regelns giltighetstid har

 dock vid flera tillfällen förlängts och har kommit att gälla

 även 1989-1994 års taxeringar eftersom arbetet med att

 förändra sjömännens beskattning ännu inte slutförts.

 Som framgått har företrädare för sjöarbetsmarknadens parter

 riktat kritik mot regelns innehåll. Bl.a. har hävdats att

 bestämmelsens krav på sex månaders anställning och vistelse

 utomlands för att skattefrihet skall erhållas för inkomsten

 ombord stämmer illa överens med dagens avlösningsregler inom

 sjöfarten. Avlösningsreglerna innebär i princip att

 ombordanställda sett över en längre tidsperiod tjänstgör 50 %

 av tiden och är lediga 50 % av tiden. Kravet på sex månaders

 sammanhängande tjänstgöring leder till orimligt långa

 tjänstgöringstider vilket har såväl sociala som

 säkerhetsmässiga konsekvenser, särskilt som arbetstiden till

 sjöss för ombordanställda i genomsnitt uppgår till 70 timmar

 per vecka. Bestämmelsens nuvarande utformning leder också till

 ökade kostnader för redarna t.ex. för hotellrum för

 inkvartering av besättning i avvaktan på att en

 sexmånadersperiod skall ta slut. Ett system som möjliggör

 kortare tjänstgöringsperioder till sjöss har därför ansetts

 önskvärt.

 Jag anser också för egen del att det finns fog för kritiken

 mot den nuvarande utformningen av regeln. Bestämmelsen bör

 därför ändras så att den bättre stämmer överens med dagens

 avlösningssystem.

 En förändring som bör tillgodose de krav som ställts från

 sjöarbetsmarknadens parter bör kunna vara att utforma en regel

 efter mönster från 6 § första stycket 1 a lagen (1991:586) om

 särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Enligt

 sistnämnda bestämmelse undantas under vissa förutsättningar

 bl.a. lön från skatteplikt enligt den lagen om mottagaren av

 inkomsten vistats här i riket under tidrymd eller tidrymder

 som sammanlagt inte överstiger 183 dagar under en

 tolvmånadersperiod.

 Som villkor för skattefrihet för inkomsten ombord bör således

 kunna gälla att anställningen och vistelsen ombord uppgår till

 sammanlagt minst 183 dagar under en löpande

 tolvmånadersperiod. Dessa 183 dagar behöver emellertid inte

 vara sammanhängande utan kan hänföra sig till flera olika

 tjänstgöringsperioder ombord på flera olika fartyg. De 183

 dagarna kan således även hänföras till flera olika

 anställningar. Vid bedömning av antalet dagar beaktas även del

 av dag. Det kan påpekas att det föreligger en skyldighet för

 redarna att rapportera de ombordanställdas tjänstgöringstider

 till Sjöfartsverket, vilket möjliggör för skattemyndigheterna

 att kontrollera tjänstgöringstiden ombord.

 Eftersom utlandsvistelsen enligt förslaget inte längre

 behöver vara sammanhängande behövs inte längre i detta

 sammanhang bestämmelserna i tredje stycket av punkt 3 av

 anvisningarna till 54 § KL som reglerar tillåtna uppehåll i

 utlandsvistelsen. Hänvisningen till andra stycket kan därför

 upphävas.

 Giltighetstiden av den s.k. sexmånadersregeln var vid

 bestämmelsens införande begränsad till tre taxeringsår men har

 därefter förlängts vid flera tillfällen i avvaktan på att

 arbetet att förändra sjömännens beskattning slutfördes. Trots

 att detta arbete ännu inte är färdigt finner jag inte

 anledning att fortsätta att tidsbegränsa bestämmelsen. Tidsbe-

 gränsningen har medfört att sjöarbetsmarknadens parter känt

 osäkerhet för framtiden vilket medfört negativa effekter i

 form av bl.a. planeringssvårigheter. När ett förslag om en ny

 sjöfartspolitik och därmed sammanhängande frågor om sjömännens

 beskattning föreligger bör emellertid ifrågavarande

 bestämmelse på nytt ses över.

 Den föreslagna ändringen bör träda i kraft den 1 juli 1993

 och tillämpas första gången vid 1994 års taxering. Kravet på

 minst 183 dagars anställning och vistelse utomlands under en

 löpande tolvmånadersperiod kan således hänföras till hela

 kalenderåret 1993. Om det skulle bli mer fördelaktigt för en

 skattskyldig att tillämpa den nuvarande bestämmelsen vid 1994

 års taxering bör detta kunna ske efter särskilt yrkande av den

 skattskyldige.

 Förslaget medför enligt min bedömning inte några

 statsfinansiella konsekvenser.

 Jag lägger i förevarande ärende också fram ett förslag om en

 följdändring i punkt 1 av anvisningarna till 48 § KL med

 anledning av att det fr.o.m. den 1 juli 1993 blir möjligt att

 ta ut tre fjärdedels folkpension (prop. 1992/93:31, bet.

 1992/93:31 SfU9, rskr. 1992/93:157, SFS 1992:1702). Denna

 bestämmelse föreslås också ändrad genom prop. 1992/93:187.

 3 Upprättat lagförslag

 I enlighet med vad jag nu har anfört har inom

 Finansdepartementet upprättats förslag till lag om ändring i

 kommunalskattelagen (1928:370).

 Förslaget är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande

 skulle sakna betydelse.

 4 Hemställan

 Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

 lagförslaget. Ärendet bör behandlas under innevarande

 riksmöte.

 5 Beslut

 Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

 beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det

 förslag som föredraganden lagt fram.