Regeringens proposition

1997/98:9

Skydd för förföljda personer,

 samordningsnummer, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Sundsvall den 11 september 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag till åtgärder för att förbättra skyddet inom

bl.a. folkbokföringen för förföljda personer. I sekretesslagen föreslås en

ändring som innebär att det vid befarad personförföljelse blir möjligt att

skydda elevadresser i grund- och gymnasieskolan. Bestämmelserna om kvarskrivning

samordnas i större utsträckning med reglerna om besöksförbud. Vidare föreslås

vissa ändringar i lagen om fingerade personuppgifter. Förutsättningarna för ett

medgivande om fingerade personuppgifter föreslås ändrade på så sätt att kraven

på brottslighetens svårhetsgrad och på risken för förföljelse mildras. Ett

medgivande att använda fingerade personuppgifter skall kunna ges för obestämd

tid i stället för som i dag för fem år.

 Personer som inte är folkbokförda här i landet föreslås tilldelas ett särskilt

samordningsnummer i stället för personnummer.

 I propositionen föreslås också att ett barn som föds här i landet skall

folkbokföras endast om modern eller fadern är folkbokförd.

 Bestämmelserna i folkbokföringslagen (1991:481) om överklagande föreslås

samordnas med förvaltningsprocesslagens och taxeringslagens bestämmelser. Det

innebär bl.a. att skattemyndigheten skall vara den enskildes motpart i länsrätt

och kammarrätt och myndigheten skall också ha rätt att överklaga domstolarnas

beslut. Riksskatteverket skall dock föra det allmännas talan i Regeringsrätten.

Prövningstillstånd införs i ledet länsrätt-kammarrätt. Motsvarande ändringar

föreslås i huvudsak också i fråga om beslut som skattemyndigheten fattar om

hindersprövning, namn och registrering av gemensam vårdnad samt beslut enligt

begravningslagen.

 Slutligen föreslås att personnummer skall lagras i register som förs med stöd

av ADB med angivande av sekel om det inte är obehövligt. I övrigt föreslås vissa

mindre ändringar i folkbokföringslagen.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1998. Förslaget om

samordningsnummer föreslås dock träda i kraft den 1 januari 2000.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 6

2 Lagtext 7

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:483) om

 fingerade personuppgifter 7

 2.2 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481) 11

 2.3 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken17

 2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100) 18

 2.5 Förslag till lag om ändring i namnlagen (1982:670)21

 2.6 Förslag till lag om ändring i hälso- och

 sjukvårdslagen (1982:763) 22

 2.7 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken24

 2.8 Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen

 (1985:125) 25

 2.9 Förslag till lag om ändring i begravningslagen

 (1990:1144) 26

 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1536)

 om folkbokföringsregister 27

 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:743)

 om aviseringsregister 29

3 Ärendet och dess beredning 32

4 Skyddet inom folkbokföringen mot personförföljelse334.1Allmänna

utgångspunkter 33

 4.2 Sekretessmarkering 34

 4.3 Sekretess för elevadresser m.m. 37

 4.4 Kvarskrivning 41

 4.4.1 Nuvarande ordning 41

 4.4.2 Grunderna för kvarskrivning 44

 4.4.3 Kvarskrivning och andra skyddsåtgärder47

 4.4.4 Rätten till sjukvård och tandvård 49

 4.4.5 Beslutande myndighet 51

 4.5 Fingerade personuppgifter 52

 4.5.1 Bakgrund 52

 4.5.2 Fingerade personuppgifter endast då allvarligt

 brott befaras 56

 4.5.3 Först kvarskrivning 58

 4.5.4 Fingerade personuppgifter under obestämd tid60

 4.5.5 Ansökan och beslut om fingerade

 personuppgifter 62

 4.5.6 Förstärkt sekretess 64

 4.5.7 Rikspolisstyrelsen får hämta in sekretessbelagt

 material 65

 4.5.8 Rikspolisstyrelsen har till uppgift att hjälpa

 den enskilde 66

 4.5.9 Medgivande till fingerade personuppgifter

 upphör 69

 4.6 Särskild forumregel för förföljda personer71

5 Samordningsnummer 74

 5.1 Tilldelning av personnummer i dag 74

 5.2 Samordningsnummer till personer som inte är

 folkbokförda 78

 5.3 Samordningsnumret 81

 5.4 Identifieringskravet och uppgiftsregistreringen82

6 Folkbokföring av nyfödda barn vars föräldrar inte

 är folkbokförda 85

7 Folkbokföring av familjehemsplacerade barn 88

8 Födelsehemort 91

 8.1 Nuvarande ordning 91

 8.2 Registrering av födelsehemort i folkbokföringen92

9 Överklagande 95

 9.1 Gällande ordning för överklagande 95

 9.2 Tvåpartsprocess inom folkbokföringen 97

 9.3 Den kommunala överklaganderätten 99

 9.4 Överklagande av vårdnadshavare 100

 9.5 Prövningstillstånd i folkbokföringsmål 101

 9.6 Överklagandeordningen i namn- och

 vårdnadsärenden m.m. 102

10 Personnummer inför 2000-talet 105

11 Bosättningskontroll 106

 11.1 Allmänna överväganden 106

 11.2 Föreläggande att lämna uppgifter 107

12 Ikraftträdande och ekonomiska konsekvenser 109

13 Författningskommentar 110

 13.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:483) om

 fingerade personuppgifter 110

 13.2 Förslaget till lag om ändring i folkbokförings-

 lagen (1991:481) 113

 13.3 Förslaget till lag om ändring i föräldrabalken116

 13.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100) 117

 13.5 Förslaget till lag om ändring i namnlagen

 (1982:670) 118

 13.6 Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårds-

 lagen (1982:763) 118

 13.7 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken118

 13.8 Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen

 (1985:125) 119

 13.9 Förslaget till lag om ändring i begravnings-

 lagen (1990:1144) 119

 13.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1536) om

 folkbokföringsregister 119

 13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:743) om

 aviseringsregister 120

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Några

 folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68) 121

Bilaga 2 Betänkandets lagförslag 126

Bilaga 3 Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig

 över betänkandet Några folkbokföringsfrågor

 (SOU 1996:68) 151

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 152

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 178

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 11 september 1997 181

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter,

 2. lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481),

 3. lag om ändring i föräldrabalken,

 4. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 5. lag om ändring i namnlagen (1982:670),

 6. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

 7. lag om ändring i äktenskapsbalken,

 8. lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125),

 9. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144),

 10. lag om ändring i lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister,

 11. lag om ändring i lagen (1995:743) om aviseringsregister.

 3

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:483) om

fingerade personuppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter

 dels att 1-4 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas sex nya paragrafer, 5-10 §§, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

-------------------------------------------------------

 Om det finns en uppenbar En folkbokförd person som

risk att en person som är riskerar att bli utsatt för

folkbokförd i landet kan bli allvarlig brottslighet som

utsatt för särskilt allvarligriktar sig mot dennes liv,

brottslighet som riktar sig hälsa eller frihet kan få

mot dennes liv, hälsa eller medgivande att använda an-

frihet och om personen inte dra personuppgifter om sig

kan ges tillräckligt skydd påsjälv än de verkliga (finge-

annat sätt, får Stockholms rade personuppgifter). Ett

tingsrätt, efter skriftlig medgivande får begränsas

ansökan medge personen att till viss tid.

använda andra personuppgif-

ter om sig själv än de

verkliga (fingerade person-

uppgifter) under högst fem

år. Medgivande att använda

 fingerade personuppgifter-

 får inte lämnas om personen

 kan beredas tillräckligt

 skydd genom kvarskrivning

 enligt 16 § folkbokförings-

 lagen (1991:481) eller på

 annat sätt.

 Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en

familjemedlem till en person som avses i första stycket, om personerna varaktigt

bor tillsammans.

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ansökan om medgivande en-

ligt 1 § görs av

Rikspolisstyrelsen efter

framställning från den som

vill använda fingerade per-

sonuppgifter.

 Om Rikspolisstyrelsen har

avslagit en framställning

från en enskild person får

denne själv ansöka hos rätten

om medgivande.

 En person som har fått

eller begär medgivande för

egen del får även göra fram-

ställan eller ansökan om med-

givande för ett barn som

personen är vårdnadshavare för

och varaktigt bor

tillsammans med om syftet är

att ge skydd mot den andre

vårdnadshavaren.

 Ett beslut av

Rikspolisstyrelsen att inte

göra ansökan hos rätten får

inte överklagas.

-------------------------------------------------------

 Medgivande att använda

fingerade personuppgifter

lämnas av Stockholms tings-

rätt.

 Ansökan om medgivande görs

av Rikspolisstyrelsen efter

framställning från den som

vill använda fingerade per-

sonuppgifter.

 I ansökan till tingsrätten

skall Rikspolisstyrelsen

ange varför kvarskrivning

eller någon annan mindre in-

gripande åtgärd inte är

tillräcklig.

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Vid tingsrättens handlägg- Rikspolisstyrelsen skall

ning gäller lagen (1996:242) avslå en framställning en-

om domstolsärenden. ligt 2 § andra stycket, om

 styrelsen anser att det

 inte är sannolikt att ett

 medgivande att använda

 fingerade personuppgifter

 kommer att lämnas.

 Om Rikspolisstyrelsen

 har avslagit en fram-

 ställning får den enskilde

 själv ansöka hos tingsrätten

 om medgivande att använda

 fingerade personuppgifter.

 4 §

-------------------------------------------------------

 Om ett medgivande att an-

vända fingerade personupp-

gifter har lämnats skall

Rikspolisstyrelsen skynd-

samt se till att den person

som har fått medgivandet re-

gistreras inom folkbok-

föringen med de fingerade

uppgifter som styrelsen be-

stämmer.

 De fingerade person-

uppgifterna skall bestämmas

och registreras på ett sådant

sätt att det inte därav

framgår vilken person det är

som använder uppgifterna.

 Rikspolisstyrelsen skall

bevaka att fingerade

personuppgifter inte används

under längre tid än vad som

har medgetts.

 Rikspolisstyrelsens

beslut enligt första stycket

får inte överklagas.

-------------------------------------------------------

 En person som begär eller

har fått medgivande för egen

del, får även göra en

framställning eller ansöka om

medgivande för ett barn som

personen är vårdnadshavare för

och varaktigt bor

tillsammans med, om syftet

är att ge skydd mot den

andre vårdnadshavaren.

-------------------------------------------------------

 5 §

 En myndighet skall på be-

 gäran lämna Rikspolisstyrel-

 sen upplysning om en

 person som förekommer i ett

 ärende enligt denna lag.

 6 §

 Om ett medgivande att

 använda fingerade per-

 sonuppgifter har lämnats,

 skall Rikspolisstyrelsen

 skyndsamt se till att den

 person som har fått

 medgivandet registreras

 inom folkbokföringen med de

 fingerade uppgifter som

 styrelsen efter samråd med

 den enskilde bestämmer.

 De fingerade person-

 uppgifterna skall bestämmas

 och registreras på ett

 sådant sätt att det inte

 därav framgår vem det är som

 använder uppgifterna.

 7 §

 Rikspolisstyrelsen skall

 bistå den som har fått med-

 givande att använda fing-

 erade personuppgifter vid

 kontakter med andra myn-

 digheter och i övrigt lämna-

 den hjälp som krävs, om den

 enskildes hjälpbehov inte

 kan tillgodoses på annat

 sätt.

 8 §

 Om den som har fått med-

 givande att använda finge-

 rade personuppgifter-

 skriftligen anmäler hos

 Rikspolisstyrelsen att

 medgivandet inte längre

 behövs, skall detta efter

 beslut av Rikspolis-

 styrelsen upphöra att gälla.

-------------------------------------------------------

 Om det finns synnerliga

skäl får Rikspolisstyrelsen

hos Stockholms tingsrätt

ansöka om att ett medgivande

att använda fingerade

personuppgifter skall

upphöra att gälla.

9 §

 När ett medgivande att

använda fingerade

personuppgifter har upphört

att gälla skall Rikspoliss-

tyrelsen underrätta skatte-

myndigheten om detta.

Skattemyndigheten skall

skyndsamt se till att de

fingerade uppgifterna inte

längre används inom

folkbokföringen. Myndigheten

skall göra de ändringar i

folkbokföringsregistren som

krävs.

 Sedan Rikspolisstyrelsen

har underrättat

skattemyndigheten om den

enskildes anmälan enligt 8 §

första stycket får denne

använda de fingerade

uppgifterna fram till dess

skattemyndigheten har

registrerat ändringarna i

folkbokföringsregistren men

inte för tid därefter.

10 §

 Vid rättens handläggning av

ärenden om fingerade person-

uppgifter gäller lagen

(1996:242) om domstolsä-

renden.

 Ett beslut av Rikspo-

lisstyrelsen att avslå en

framställning om att få

använda fingerade personupp-

gifter får inte överklagas.

Detsamma gäller beslut

enligt 6 § första stycket.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre bestämmelser gäller dock

fortfarande i fråga om beslut om medgivande att använda fingerade

personuppgifter som har fattats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1996:265.

 4

2.2 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481)

 Härigenom föreskrivs i fråga om folkbokföringslagen (1991:481)

 dels att rubriken närmast före 3 § skall utgå,

 dels att nuvarande 40 § skall betecknas 43 §,

 dels att 2, 3, 6, 16-18, 26, 31, 34, 38 och 39 §§ samt rubrikerna närmast före

2 och 18 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före nuvarande 40 § skall flyttas till närmast före

nya 43 §,

 dels att i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 18 a §, 40-42 §§, av föl-

jande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Nyfödda barns folkbokföring När folkbokföring skall ske

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ett barn som föds levande Ett barn som föds levande

här i landet skall här i landet skall

folkbokföras om inte annat folkbokföras om modern är

följer av 5 §. Även ett barn folkbokförd eller om fadern

som föds utom landet av en är folkbokförd och vårdnads-

kvinna som är folkbokförd härhavare. Även ett barn som

skall folkbokföras. föds utom landet av en

 kvinna som är folkbokförd

 skall folkbokföras.

 3 §

 Den som efter inflyttning kan antas under sin normala livsföring komma att

regelmässigt tillbringa sin nattvila eller motsvarande vila (dygnsvilan) i

landet under minst ett år skall folkbokföras. Även den som kan antas komma att

regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet skall folkbok-

föras om han med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga

hemvist här.

-------------------------------------------------------

 Ett barn som har vistats

 i landet sedan födelsen

 utan att vara folkbokfört

 skall folkbokföras om det

 har sådan anknytning till

 Undantag från första landet som sägs i första

stycket anges i 4 och 5 §§. stycket.

 Undantag från första och

 andra styckena finns i 4

 och 5 §§.

 6 §1

 En person skall folkbokföras på den fastighet och i den territoriella för-

samling där han enligt 7-13 §§ är att anse som bosatt.

 En person som är bosatt på en fastighet som innehåller flera bostadslägenheter

skall folkbokföras också på lägenhet. Med bostadslägenhet avses lägenhet som är

registrerad i lägenhetsregistret enligt lagen (1995:1537) om lägenhetsregister.

-------------------------------------------------------

 Ett nyfött barn folkbokförs Ett nyfött barn

i den församling där modern ärfolkbokförs i den församling

folkbokförd eller, om modern där modern är folkbokförd

inte är folkbokförd, i den eller, om modern inte är

församling där det har fötts.folkbokförd, i den

Hittebarn folkbokförs i den församling där fadern är

församling där det har på- folkbokförd (födelsehemort).

träffats.

 Undantag från första stycket anges i 14-16 §§.

 16 §

-------------------------------------------------------

 En person som av särskilda En person som av

skäl kan antas bli utsatt försärskilda skäl kan antas bli

en allvarlig eller upprepad utsatt för brott, förföljel-

brottslighet, förföljelser ser eller allvarliga tra-

eller trakasserier på annat kasserier på annat sätt, får

sätt, får , om han flyttat vid flyttning medges att

eller avser att flytta, vara folkbokförd på den gam-

efter ansökan medges att la folkbokföringsorten

vara folkbokförd på den gamla(kvarskrivning).

folkbokföringsorten i högst Kvarskrivning kan ske

tre år (kvarskrivning). När endast efter ansökan från

det inte längre finns skäl förden enskilde.

kvarskrivning skall den

upphöra.

 Kvarskrivning får medges

 endast om den enskildes-

 behov av skydd inte kan

 tillgodoses genom besöksför-

 bud eller på annat sätt.

 Kvarskrivning får även avse den utsatte personens medflyttande familj.

 17 §

-------------------------------------------------------

 Kvarskrivning får medges

 för högst tre år i taget.

 När det inte längre finns

 skäl för kvarskrivning skall

 den upphöra.

 För utredning av frågor om kvarskrivning får skattemyndigheten anlita biträde

av polismyndighet.

-------------------------------------------------------

Personnummer Personnummer m.m.

 18 §

-------------------------------------------------------

 För varje folkbokförd

person fastställs ett

personnummer som iden-

titetsbeteckning. Vidare

fastställs personnummer för

personer som inte är

folkbokförda i de fall som

anges i lag eller annan för-

fattning.

 Personnumret innehåller fö-

delsetid, födelsenummer och

kontrollsiffra.

 Födelsetiden anges med sex

siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu

nämnd ordning.

 Födelsenumret består av tre

siffror och är udda för män

och jämnt för kvinnor.

 Mellan födelsetiden och fö-

delsenumret sätts ett binde-

streck som byts ut mot ett

plustecken när en person

fyller 100 år.

-------------------------------------------------------

 För varje folkbokförd

person fastställs ett

personnummer som iden-

titetsbeteckning. Person-

numret innehåller födelsetid,

födelsenummer och kontroll-

siffra.

 Födelsetiden anges med sex

siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu

nämnd ordning. Födelsenumret

består av tre siffror och är

udda för män och jämnt för

kvinnor. Mellan födelsetiden

och födelsenumret sätts ett

bindestreck som byts mot

ett plustecken det år en

person fyller 100 år.

 Om det inte är obehövligt

skall födelsetiden i

personnumret lagras med åtta

siffror i register som förs

med hjälp av automatisk

databehandling; fyra för

året, två för månaden och två för

dagen.

18 a §

 En person som inte är

eller har varit folkbokförd

får efter begäran från en myn-

dighet tilldelas ett sär-

skilt nummer (samordnings-

nummer).

 Samordningsnumret skall

utgå från den födelsetid som

den rekvirerande

myndigheten uppger. Numret

skall anges med två siffror

för vardera år, månad och dag

i nu nämnd ordning.

Siffrorna för dag skall

adderas med 60. Därefter

anges ett tresiffrigt

individnummer, som är udda

för män och jämnt för kvinnor,

samt en kontrollsiffra.

 Vad som sägs i 18 § tredje

stycket gäller även

samordningsnummer.

-------------------------------------------------------

 26 §

-------------------------------------------------------

 Den som flyttat in från Den som flyttat in från

utlandet skall göra anmälan utlandet skall anmäla in-

om inflyttningen till en flyttningen till en

skattemyndighet eller en skattemyndighet eller en

allmän försäkringskassa. Det-allmän försäkringskassa.

samma gäller den som är Detsamma gäller den som är

registrerad som obefintlig registrerad som obefintlig

och skall folkbokföras. och skall folkbokföras.

 Anmälan skall även göras när

 ett barn skall folkbokföras

 här i landet enligt 3 § an-

 dra stycket.

 31§2

-------------------------------------------------------

 Om det kan antas att en Om det kan antas att en

person är skyldig att göra person är skyldig att göra

anmälan enligt denna lag, fåranmälan enligt denna lag,

skattemyndigheten förelägga får skattemyndigheten

honom att antingen göra en förelägga honom att antingen

sådan anmälan eller göra en sådan anmälan eller

skriftligen eller muntligen skriftligen eller

lämna de uppgifter som behövsmuntligen lämna de

för bedömningen av hans uppgifter som behövs för

folkbokföring. I föreläggandetbedömningen av hans

skall anges vilka uppgifter folkbokföring. Skatte-

som skall lämnas. myndigheten får även i annat

 fall förelägga en person att

 lämna uppgifter som behövs

 för kontroll av bosättningen

 enligt denna lag. I före-

 läggandet skall anges vilka

 uppgifter som skall lämnas.

 Skattemyndigheten får förelägga en person att lämna uppgift om

lägenhetsbeteckning, även om skyldighet att göra anmälan enligt första stycket

inte föreligger.

 Om ett barns vårdnadshavare inte anmält barnets förnamn inom föreskriven tid

enligt 30 § namnlagen (1982:670), får skattemyndigheten förelägga barnets

vårdnadshavare att inom viss tid fullgöra denna skyldighet.

 34 §3

 Skattemyndigheten beslutar i ärende enligt denna lag efter anmälan eller

ansökan eller annars när det finns skäl till det.

-------------------------------------------------------

 Rör ärendet folkbokföring på

fastighet eller i församling

beslutar skattemyndigheten

i det län där fastigheten

eller församlingen är belägen.

 Personnummer enligt 18 §

första stycket andra

meningen fastställs av den

skattemyndighet som bestäms

av regeringen eller den

myndighet som regeringen

förordnar.

-------------------------------------------------------

 Om ärendet gäller

folkbokföring på fastighet

eller i församling beslutar

skattemyndigheten i det län

där fastigheten eller försam-

lingen är belägen.

 Samordningsnummer enligt

18 a § tilldelas av den

skattemyndighet som bestäms

av regeringen eller den

myndighet som regeringen

förordnar.

-------------------------------------------------------

 I övriga ärenden beslutar den skattemyndighet inom vars verksamhetsområde en

person är eller senast har varit folkbokförd eller, i fråga om ärende enligt 1 §

andra stycket, den skattemyndighet som enligt särskilda bestämmelser skall

underrättas om händelsen.

 38 §4

-------------------------------------------------------

 En skattemyndighets Skattemyndighetens be-

beslut överklagas hos länsrät-slut enligt denna lag över-

ten. Beslut om fastställande klagas hos allmän förvalt-

av födelsenummer och ningsdomstol. Beslut om

kontrollsiffra i person- fastställande av födelsenum-

nummer överklagas dock hos mer och kontrollsiffra i

Riksskatteverket. personnummer samt beslut

 om tilldelning av samord-

 ningsnummer överklagas dock

 Ett beslut om någons folk- hos Riksskatteverket.

bokföring enligt 3-16 och

20-22 §§ får överklagas av den

person vars folkbokföring

det gäller, av en kommun som

berörs av beslutet och av

Riksskatteverket. Ett över-

klagande av en kommun eller

Riksskatteverket skall ha

kommit in till skattemyn-

digheten inom tre veckor

från det att beslutet med-

delades.

 Ett beslut i en annan

fråga än som avses i andra

stycket får överklagas utan

begränsning till viss tid.

 39 §

-------------------------------------------------------

 Riksskatteverkets beslut Riksskatteverkets beslut

om personnummer får inte om personnummer och

överklagas. samordningsnummer får inte

 Föreläggande vid vite får överklagas.

inte överklagas. Vitesföreläggande enligt

 37 § får inte överklagas.

 40 §

 Skattemyndighetens be-

 slut får överklagas av den

 person vars folkbokföring

 beslutet gäller och, med

 undantag av beslut enligt

 18 och 18 a §§, av Riksskat-

 teverket. Ett beslut om en

 persons bosättning får även

 överklagas av en kommun som

 berörs av beslutet.

 Ett överklagande av

 enskild om folkbokföring

 enligt 3-17 och 20-22 §§

 skall ha kommit in till

 skattemyndigheten inom tre

 veckor från den dag den

 klagande fick del av

 beslutet. Beslut i annan

 fråga får överklagas av

 enskild utan begränsning

 till viss tid.

 Ett överklagande av Riks-

 skatteverket eller en

 kommun skall ha kommit in

 till skattemyndigheten

 inom tre veckor från den

 dag beslutet meddelades.

 41 §

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till kam-

 marrätten.

 42 §

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften att föra det all-

 männas talan i länsrätt och

 kammarrätt. Riksskatte-

 verket för det allmännas ta-

 lan i Regeringsrätten.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft såvitt avser 18 a § den 1 januari 2000 och i öv-

rigt den 1 januari 1998.

 2. Äldre föreskrifter i 18 § om tilldelning av personnummer för personer som

inte är folkbokförda får tillämpas intill utgången av år 1999.

 3. Bestämmelserna i 38-42 §§ tillämpas första gången i de fall där det första

beslutet i ärendet fattats efter ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1995:1538.

2 Senaste lydelse 1995:1538.

3 Senaste lydelse 1994:1975.

4 Senaste lydelse 1994:768.

 5

2.3 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken

 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 16 § föräldrabalken1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 kap.

 16 §

 Anmälan enligt 4 § andra stycket om gemensam vårdnad för föräldrar som inte är

gifta med varandra prövas av skattemyndigheten i det län där barnet är folk-

bokfört. Anmälan skall göras skriftligen av båda föräldrarna.Anmälan enligt 4 §

andra stycket 2 görs hos valfri skattemyndighet eller allmän försäkringskassa.

-------------------------------------------------------

 Beslut av skattemyndig- Beslut av skattemyndig-

heten överklagas hos läns- heten får överklagas hos

rätten. allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till kam-

 marrätten.

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften att föra det all-

 männas talan i länsrätt och

 kammarrätt. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Balken omtryckt 1995:974.

 6

2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 9 och 15 §§ sekretesslagen (1980:100)1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 9 §2

 Sekretess gäller i grundskolan, gymnasieskolan, särskolan, specialskolan och

sameskolan samt i en kommunal riksinternatskola för uppgift som hänför sig till

psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds personliga

förhållanden hos psykolog eller kurator, om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men.

 Sekretess gäller på samma område dels i skolans elevvårdande verksamhet i

övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som

hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev

från vidare studier. Sekretessen gäller dock endast, om det kan antas att den

som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs.

Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller i annat ärende som nu har

nämnts.

-------------------------------------------------------

 Sekretess gäller på samma

 område i annat fall än som

 avses i första och andra

 styckena för uppgift om en-

 skilds identitet, adress

 och andra liknande upp-

 gifter om enskilds

 personliga förhållanden, om

 det av särskild anledning

 kan antas att den enskilde

 eller någon honom närstående-

 lider men om uppgiften

 röjs.

 Sekretess gäller inom utbildningsväsendet i övrigt för uppgift som hänför sig

till psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds

personliga förhållanden hos psykolog, kurator eller syofunktionär, om det inte

står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon

honom närstående lider men. Dessutom gäller inom arbetsmarknadsutbildningen, den

kommunala vuxenutbildningen, vuxenutbildningen för utvecklingsstörda, svensk-

undervisningen för invandrare (sfi) och folkhögskolan sekretess i annan

elevvårdande verksamhet för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det

kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om

uppgiften röjs.

 Sekretess gäller i specialpedagogisk stödverksamhet för uppgift om enskilds

personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom

närstående lider men om uppgiften röjs.

 Sekretess gäller hos Statens skolverk i verksamhet som avser tillsyn över

utbildning vid skolor med enskild huvudman (fristående skolor) för uppgift som

härrör från skolans elevvårdande verksamhet och som gäller enskilds personliga

förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som

uppgiften rör eller någon honom närstående lider men. Samma sekretess gäller i

nämnda tillsynsverksamhet för uppgift som hänför sig till en fråga om

tillrättaförande av elev eller skiljande av elev från vidare studier.

Sekretessen enligt detta stycke gäller dock inte Statens skolverks beslut i ett

ärende.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

 15 §3

 Sekretess gäller

 1. i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av

befolkningen och, i den utsträckning regeringen föreskriver det, i annan

verksamhet som avser registrering av betydande del av befolkningen,

 2. i ärende om medlemskap i Svenska kyrkan,

 3. i verksamhet som avser förande av eller uttag ur sjömansregistret,

 för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning

kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften

röjs.

-------------------------------------------------------

 Har en uppgift, för vilken

sekretess gäller enligt

första stycket 1, lämnats

till en kommunal myndighet

enligt särskild upp-

giftsskyldighet om

skolpliktiga barn, gäller

sekretessen också hos

myndigheten. Sekretess gäl-

ler dock inte om uppgiften Sekretess gäller i ärende

tas upp i beslut hos myn- om fingerade personupp-

digheten. gifter för uppgift om en-

 Sekretess gäller i ärende skilds personliga förhållan-

om fingerade personupp- den om det inte står klart

gifter för uppgift om att uppgiften kan röjas

enskilds personliga förhål- utan att den enskilde

landen, om det inte står eller någon honom närstående

klart att uppgiften kan lider men. Om en uppgift

röjas utan att den enskilde för vilken sådan sekretess

eller någon honom närstående gäller har lämnats till en

lider men. annan myndighet, gäller

 sekretessen också där.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

 ______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

2 Senaste lydelse 1996:155.

3 Senaste lydelse 1996:155.

 7

2.5 Förslag till lag om ändring i namnlagen (1982:670)

 Härigenom föreskrivs att 37 § namnlagen (1982:670) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §1

-------------------------------------------------------

 Beslut av skattemyn- Beslut av skattemyndig-

digheten får överklagas till heten får överklagas hos

länsrätten. allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till

 kammarrätten.

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften att föra det all-

 männas talan i länsrätt och

 kammarrätt. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Senaste lydelse 1991:493.

 8

2.6 Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

 Härigenom föreskrivs att 3 och 3 a §§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Varje landsting skall Varje landsting skall

erbjuda en god hälso- och erbjuda en god hälso- och

sjukvård åt dem som är bosattasjukvård åt dem som är bo-

inom landstinget. Även i satta inom landstinget.

övrigt skall landstinget Detsamma gäller dem som är

verka för en god hälsa hos kvarskrivna enligt 16 §

hela befolkningen. Vad som folkbokföringslagen

i denna lag sägs om lands- (1991:481) och stadig-

ting gäller också kommuner varande vistas inom

som inte ingår i ett lands- landstinget. Även i övrigt

ting, i den mån inte annat skall landstinget verka för

följer av 17 §. Vad här sagtsen god hälsa hos hela

utgör inte hinder för annan befolkningen. Vad som i

att bedriva hälso- och sjuk- denna lag sägs om landsting

vård. gäller också kommuner som

 inte ingår i ett landsting,

 i den mån inte annat följer

 av 17 §. Vad här sagts utgör

 inte hinder för annan att

 bedriva hälso- och sjukvård.

 Landstingets ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som en kommun

inom landstinget har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena.

 Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som

landstinget ansvarar för enligt denna lag. En uppgift som innefattar

myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till

ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ.

 3 a §2

-------------------------------------------------------

 Landstinget skall erbjuda Landstinget skall er-

dem som är bosatta inom bjuda dem som är bosatta

landstinget, inom landstinget eller som

 är kvarskrivna enligt 16 §

 folkbokföringslagen

 (1991:481) och

 stadigvarande vistas där,

 1. habilitering och rehabilitering,

 2. hjälpmedel för funktionshindrade, och

 3. tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och

hörselskadade.

 Landstingets ansvar omfattar dock inte habilitering, rehabilitering och

hjälpmedel som en kommun inom landstinget har ansvar för enligt 18 a §.

Landstingets ansvar innebär inte någon inskränkning i de skyldigheter som

arbetsgivare eller andra kan ha enligt annan lag.

 Habilitering eller rehabilitering samt tillhandahållande av hjälpmedel skall

planeras i samverkan med den enskilde. Av planen skall planerade och beslutade

insatser framgå.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Senaste lydelse 1992:1382.

2 Senaste lydelse 1993:391.

 9

2.7 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken

 Härigenom föreskrivs att 15 kap. 2 § äktenskapsbalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 kap.

 2 §1

 Skattemyndighetens beslut i fråga om hindersprövning får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Detsamma gäller beslut av präster inom Svenska kyrkan om förrättande av

vigsel.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

-------------------------------------------------------

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften att föra det all-

 männas talan i länsrätt och

 kammarrätt. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Senaste lydelse 1995:1681.

 10

2.8 Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)

 Härigenom föreskrivs att 5 § tandvårdslagen (1985:125) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §1

-------------------------------------------------------

 Varje landsting skall Varje landsting skall

erbjuda en god tandvård åt erbjuda en god tandvård åt

dem som är bosatta inom dem som är bosatta inom

landstinget. Även i övrigt landstinget. Detsamma

skall landstinget verka för gäller dem som är kvar-

en god tandhälsa hos befolk- skrivna enligt 16 § folk-

ningen. Tandvård som bokföringslagen (1991:481)

landstinget självt bedriver och stadigvarande vistas

benämns i denna lag inom landstinget. Även i öv-

folktandvård. rigt skall landstinget

 verka för en god tandhälsa

 hos befolkningen. Tandvård

 som landstinget självt be-

 driver benämns i denna lag

 folktandvård.

 Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i

ett landsting.

 Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som

landstinget och dess folktandvård ansvarar för enligt denna lag. Uppgifter som

innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse

överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en

enskild individ.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Senaste lydelse 1992:1383.

 11

2.9 Förslag till lag om ändring i begravningslagen

 (1990:1144)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 7 § begravningslagen (1990:1144) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 7 §1

 Länsstyrelsens beslut i ett överklagat ärende får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Detsamma gäller länsstyrelsens beslut

 - i ärende som avses i 5 kap. 4 §,

 - om förfarande med aska enligt 5 kap. 5 § andra stycket,

 - om flyttning av gravsatt stoft eller aska enligt 6 kap. 2 § andra stycket,

och

 - om överflyttning eller upphörande av gravrätt enligt 7 kap. 34 §.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

-------------------------------------------------------

 Om överklagandet i länsrät-

 ten eller kammarrätten-

 innebär prövning av ett

 beslut som skattemyndig-

 heten har meddelat, får

 Riksskatteverket från skat-

 temyndigheten ta över upp-

 giften att föra det all-

 männas talan i länsrätt och

 kammarrätt. Riksskatte-

 verket för i sådant mål det

 allmännas talan i Rege-

 ringsrätten.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Senaste lydelse 1995:1718.

 12

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen om

folkbokföringsregister (1990:1536)

 Härigenom föreskrivs att 5, 7 och 12 §§ lagen om folkbokföringsregister

(1990:1536) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

-------------------------------------------------------

 Skattemyndigheten i länet Skattemyndigheten i länet

är registeransvarig för är registeransvarig för upp-

uppgifter i det centrala gifter i det centrala

referensregistret som avser referensregistret som

en person som är eller avser en person som är

senast har varit folkbokförd eller senast har varit

inom myndighetens folkbokförd inom myndig-

verksamhetsområde eller som hetens verksamhetsområde

av myndigheten tilldelats eller som av myndigheten

personnummer utan att vara har tilldelats ett

folkbokförd i Sverige. samordningsnummer enligt

 18 a § folkbokföringslagen

 (1991:481).

 7 §

-------------------------------------------------------

 Det centrala referens- Det centrala referens-

registret får innehålla registret får innehålla

uppgifter om personer som är uppgifter om personer som

eller har varit folkbokförda är eller har varit folkbok-

i landet eller som annars förda i landet och om

tilldelats personnummer. För personer som har tillde-

en sådan person får anges lats ett samordningsnummer

personnummer och grunden för enligt 18 a § folkbok-

personnummertilldel-ningen föringslagen (1991:481).

samt de uppgifter som

senast registrerats enligt

6 § första stycket 2 och 11

med upplysning om det

lokala register från vilket

uppgifterna har hämtats. För en person som är eller

 har varit folkbokförd får

 anges personnummer, sam-

 ordningsnummer om sådant

 har tilldelats, och de

 uppgifter som senast

 registrerats enligt 6 §

 första stycket 2 och 11 med

 upplysning om det lokala

 register från vilket upp-

 gifterna har hämtats.

 För en person som har

 tilldelats ett samord-

 ningsnummer får anges

 numret och grunden för

 nummertilldelning samt

 uppgift om

 1. namn,

 2. kön,

 3. födelsetid,

-------------------------------------------------------

 4. födelseort,

 5. medborgarskap.

 För en person som har-

tilldelats ett samordnings-

nummer får vidare anges de

handlingar som har legat

till grund för identifie-

ring. Om det råder osäkerhet

om personens identitet

eller om uppgift som har

lämnats om honom skall det

anges.

 12 §

 I ett lokalt folkbokföringsregister får som sökbegrepp användas uppgifter som

avses i 6 § första stycket 1-4, 7 och 8 med undantag för uppgift om adoption.

-------------------------------------------------------

 I det centrala I det centrala

referensregistret får som referensregistret får som

sökbegrepp användas uppgiftersökbegrepp användas uppgift

som avses i 6 § första om personnummer, samord-

stycket 1, 2 och 11. ningsnummer, födelsetid,-

 namn och avregistrering.

 Som sökbegrepp i ett register enligt denna lag får också, enligt de närmare

föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be-

stämmer, användas uppgifter som avses i 8 §.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

 2. 5 och 7 §§ i deras lydelse före ikraftträdandet gäller dock fortfarande i

fråga om personnummer som har tilldelats en person utan samband med folkbok-

föring.

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:743) om

aviseringsregister

 Härigenom föreskrivs att 4, 7 och 8 §§ lagen (1995:743) om aviseringsregister

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §1

-------------------------------------------------------

 Aviseringsregistret får Aviseringsregistret får

innehålla uppgifter om innehålla uppgifter om

personer som är eller har personer som är eller har

varit folkbokförda i landet varit folkbokförda i landet

eller som annars tilldelats och om personer som har

personnummer. För en sådan tilldelats ett samord-

person får de uppgifter ningsnummer enligt 18 a §

anges som registrerats folkbokföringslagen

enligt lagen (1990:1536) om (1991:481).

folkbokföringsregister och

som avser

 För en person som är eller

 har varit folkbokförd får de

 uppgifter anges som regi-

 strerats enligt lagen

 1. personnummer, (1990:1536) om folkbok-

 föringsregister och som

 avser

 1. personnummer och sam-

 ordningsnummer,

 2. namn,

 3. adress,

 4. folkbokföringsfastighet, lägenhetsbeteckning, folkbokföringsort och

folkbokföring under särskild rubrik,

 5. födelsehemort och födelseort,

 6. medborgarskap,

 7. civilstånd,

 8. make, föräldrar, barn och vårdnadshavare,

 9. datum för inflyttning från utlandet,

 10. avregistrering med uppgift om dödsfall, utflyttning till utlandet eller

annan anledning,

 11. medlemskap i icke-territoriell församling,

 12. anmälan enligt 7 kap. 1 och 10 §§ vallagen (1997:157).

-------------------------------------------------------

 För en person som har

 tilldelats ett samord-

 ningsnummer får anges de

 uppgifter som har regist-

 rerats enligt 7 § tredje

 och fjärde styckena lagen

 (1990:1536) om folkbok-

 föringsregister.

 7 §2

-------------------------------------------------------

 I aviseringsregistret får I fråga om den som är

som sökbegrepp användas eller har varit folkbokförd

uppgift får i aviseringsregistret

 som sökbegrepp användas

 uppgift

 1. som avses i 4 § 1-4, 8 1. som avses i 4 § andra

och 10-12, stycket 1-4, 8 och 10-12,

 2. om medborgarskap i Sverige, Danmark, Norge, Finland eller Island, eller

 3. om medborgarskap i land inom eller utom Europeiska unionen

(unionsmedborgarskap eller icke unionsmedborgarskap).

-------------------------------------------------------

 I fråga om den som

 tilldelats ett sam-

 ordningsnummer får i avise-

 ringsregistret som

 sökbegrepp användas uppgift

 om samordningsnummer,

 födelsetid och namn.

 Som sökbegrepp får, enligt de närmare föreskrifter som meddelas av regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer, också användas uppgift som avses i

5 §.

 8 §3

-------------------------------------------------------

 Uppgift i Uppgift i

aviseringsregistret som aviseringsregistret som

avses i 4 § 1-8 och 11 skall avses i 4 § andra stycket

gallras när en ny, motsva- 1-8, 11 och 12 samt i 4 §

rande uppgift registreras tredje stycket skall gall-

eller när uppgiften inte ras när en ny, motsvarande

längre är aktuell. Uppgift uppgift registreras eller

som avses i 4 § 4 och som när uppgiften inte längre är

ersatts av en ny aktuell. Uppgift som avses

motsvarande uppgift får dock i 4 § 4 och som ersatts av

bevaras i två år efter en ny motsvarande uppgift

utgången av det år ändringen får dock bevaras i två år

registrerades. Vidare får efter utgången av det år

uppgift om rättat person- ändringen registrerades.

nummer bevaras under den Vidare får uppgift om rättat

tid som behövs för att personnummer bevaras under

tillgodose ändamålet med den tid som behövs för att

registret. tillgodose ändamålet med

 registret.

 Uppgift om datum för inflyttning från utlandet skall gallras fyra år efter

utgången av det år då uppgiften registrerades.

-------------------------------------------------------

 Har en person

avregistrerats från

folkbokföringen, skall upp-

gift som avses i 4 § 4-9 och

11 gallras vid

avregistreringen och övriga

uppgifter tio år efter

utgången av det år personen

avregistrerades.

-------------------------------------------------------

 Om en person har

avregistrerats från

folkbokföringen, skall upp-

gift som avses i 4 § andra

stycket 4-9 och 11 gallras

vid avregistreringen och

övriga uppgifter tio år efter

utgången av det år personen

avregistrerades.

-------------------------------------------------------

 Regeringen får föreskriva undantag från bestämmelsen om gallring i tredje

stycket.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre föreskrifter gäller

dock fortfarande i fråga om uppgifter om personer som har tilldelats person-

nummer utan samband med folkbokföring.

1 Senaste lydelse 1997:169.

2 Senaste lydelse 1997:169.

3 Senaste lydelse 1996:1234.

 13

3 Ärendet och dess beredning

Folkbokföringslagen (1991:481), som ersatte folkbokföringslagen (1967:198),

trädde i kraft den 1 juli 1991. I den nya folkbokföringslagen har det införts

bestämmelser om särskild folkbokföring av förföljda personer, s.k.

kvarskrivning. Samtidigt med folkbokföringslagen trädde lagen (1991:483) om

fingerade personuppgifter i kraft. Lagen innebär att en person som är

folkbokförd i landet under vissa förutsättningar får använda andra

personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter).

Regeringen beslutade den 9 december 1993 att ge Rikspolisstyrelsen i uppdrag att

utvärdera lagen. Rikspolisstyrelsen har i rapporten Utvärdering av lagen om

fingerade personuppgifter (RPS Rapport 1995:3) redovisat resultatet av denna

utvärdering. Rikspolisstyrelsen pekade bl.a. på att det fanns skäl att se över

lagen.

 Regeringen beslutade den 29 juni 1995 att en särskild utredare skulle

tillkallas med uppgift att se över lagen (1991:483) om fingerade

personuppgifter. Utredaren fick också i uppdrag att se över vissa frågor med

anknytning till folkbokföringslagen. Utredningen överlämnade i april 1996

betänkandet Några folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68). Utredningens

sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Utredningens förslag till

lagtext finns i bilaga 2.

 Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns

i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi96/2700). Regeringen tar nu upp förslagen till

behandling.

 Regeringen behandlar i detta sammanhang även skrivelser från Riksskatteverket

angående kontroll av bosättning i landet för personer med utländsk födelseort

samt om personnummer inför 2000-talet. Skrivelserna har remissbehandlats.

Justitiekanslern, Datainspektionen, Kammarrätten i Göteborg, Länsrätten i

Stockholms län, Domstolsverket, Centrala studiestödsnämnden, Rikspolisstyrelsen,

Riksförsäkringsverket, Invandrarverket, Statistiska centralbyrån,

Riksrevisionsverket, Statskontoret, Statens person- och adressregisternämnd,

Landstingsförbundet och Svenska kommunförbundet har yttrat sig. En

remissammanställning finns i tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi96/3804,

Fi97/215 och Fi97/217).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 19 juni 1997 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Regeringen har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag. Dessutom

har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten.

 32

4 Skyddet inom folkbokföringen mot

personförföljelse

4.1 Allmänna utgångspunkter

Uppgifter om enskilda personers namn, personnummer, adress, civilstånd och andra

familjeförhållanden används i dagsläget hos ett stort antal myndigheter som ett

led i myndigheternas verksamhet. Den grundläggande insamlingen och registre-

ringen av de personuppgifter som används i samhället sker till stor del inom

folkbokföringen hos skattemyndigheterna. Därifrån förs sedan uppgifterna vidare

på olika sätt. Uppgifterna som registreras i folkbokföringen är som

huvudregel offentliga. I vissa fall kan det dock vålla olägenhet för en person

att uppgifter om henne eller honom sprids. Med hjälp av t.ex. en adressuppgift

från ett folkbokföringsregister kan en förföljare spåra upp en viss person för

att hota eller utöva våld mot henne eller honom. Även andra uppgifter som

registreras inom folkbokföringen kan användas som ett led i förföljelse. För att

uppgifterna i folkbokföringen inte skall kunna missbrukas för att söka rätt på

en person i syfte att förfölja denne har under senare år vissa åtgärder

genomförts till skydd för förföljda personer.

 I första hand är det sekretessreglerna som skall skydda mot förföljelse som

sker med hjälp av personuppgifter hos myndigheter. Om det kan antas att

utlämnande av uppgifter rörande en viss person innebär men för personen,

exempelvis risk för förföljelse, kan skattemyndigheten i folkbokföringsregistret

lägga in en markering för särskild sekretessprövning, s.k. sekretessmarkering.

Sekretessmarkeringen innebär att särskild försiktighet bör iakttas vid

bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut, eftersom de kan

vara sekretessbelagda med stöd av 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100). Är

sekretessmarkering inte en tillräcklig åtgärd för att skydda personen kan

skattemyndigheten, om personen byter bostadsort, besluta att hon eller han

fortfarande skall vara folkbokförd på den tidigare orten, s.k. kvarskrivning.

Kvarskrivning innebär att den förföljdes verkliga bostadsort hemlighålls. Det är

i princip endast en skattemyndighet som har kännedom om en kvarskriven persons

verkliga adress. Om en person riskerar att bli utsatt för särskilt allvarlig

brottslighet kan han eller hon under vissa förutsättningar få medgivande att

använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade

personuppgifter).

 Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor har i betänkandet Några

folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68) lagt fram förslag till hur skyddet inom

folkbokföringen för förföljda personer skall förbättras. Utredningen har

föreslagit vissa ändringar i förutsättningarna för kvarskrivning och fingerade

personuppgifter. Dessutom har utredningen tagit upp några frågor som rör

sekretess och sekretessmarkering. När det gäller valet av skyddsåtgärd vid

personförföljelse föreslår utredningen att det bör ske med utgångspunkt från att

den minst ingripande åtgärden först skall vidtas. Sekretessmarkering i

folkbokföringsregistren är därför den första skyddsåtgärd som bör tillgripas när

man kan befara att folkbokföringsuppgifter används för personförföljelse. Även

skyddsåtgärder utanför folkbokföringen som t.ex. besöksförbud kan i många fall

ge tillräckligt skydd. Först om sekretessmarkering eller besöksförbud inte är en

tillräcklig åtgärd skall man tillgripa kvarskrivning och i sista hand fingerade

personuppgifter. Remissinstanserna har i stort varit mycket positiva till

utredningens förslag.

 Det är av stor vikt att den som är utsatt för eller riskerar att bli utsatt

för personförföljelse kan räkna med att samhället ställer effektiva

skyddsåtgärder till förfogande. De möjligheter till skydd inom folkbokföringen

som finns i dag är i de allra flesta fall tillräckliga för att de utsatta

personerna skall vara trygga. Kvarskrivning och fingerade personuppgifter har

emellertid negativa konsekvenser som drabbar såväl den som behöver skyddas som

myndigheter och andra. Arten av skyddsåtgärder måste därför anpassas till

behovet i det enskilda fallet och man bör inte vidta en mer ingripande åtgärd än

som i varje enskilt fall är påkallat. Regeringen anser därför i likhet med

utredningen att skyddsåtgärderna bör inledas med att man överväger om inte

sekretessmarkering är en tillräcklig åtgärd. Först därefter bör man överväga att

ta till de mer ingripande åtgärderna kvarskrivning och fingerade

personuppgifter. Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter bör

användas med stor restriktivitet och endast när inget annat effektivt skydd står

till buds.

 I det här sammanhanget bör också framhållas att personer som riskerar att

utsättas för våld och annan förföljelse kan få skydd också i andra former.

Polisen kan i sådana fall bl.a. tillhandahålla s.k. trygghetspaket som

innehåller larmanordningar m.m., skyddshundar och i mycket allvarliga fall

livvaktsskydd.

4.2 Sekretessmarkering-

Regeringens bedömning: Sekretessmarkering i folkbokföringsregistren är den

första skyddsåtgärd som bör tillgripas när man kan befara att

folkbokföringsuppgifter kan komma till användning för personförföljelse.

 Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar bedömningen utan erinran.

 Skälen för regeringens bedömning: Enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen

(1980:100) gäller sekretess bl.a. i verksamhet som avser folkbokföring eller an-

nan liknande registrering av befolkningen. Sekretessen gäller för uppgift om en-

skilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den

enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretess kan

gälla för en särskilt känslig uppgift om exempelvis adoption men också för en

normalt harmlös uppgift om adress som kan behöva skyddas vid personförföljelse.

 I vissa fall kan man på förhand misstänka att en uppgift kommer att

efterfrågas för att användas på ett sätt som kan vara till men för den enskilde,

t.ex. att en adressuppgift används som ett led i förföljelse. Skattemyndigheten,

som ansvarar för folkbokföringsregistret, har då möjlighet att föra in en s.k.

sekretessmarkering i registret. Markeringen anger att särskild försiktighet bör

iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut,

eftersom uppgifterna kan omfattas av sekretess. Sekretessmarkering är alltså

avsedd att ge myndigheten en varningssignal vid utlämnande av uppgifter som

normalt sker utan särskild sekretessprövning. Markeringen anger att personen i

fråga t.ex. löper risk för förföljelse. Den omständigheten har naturligtvis stor

betydelse vid en prövning av om en uppgift kan lämnas ut. För att markeringen

skall få avsedd effekt får den regelmässigt omfatta samtliga medlemmar i den

förföljdes hushåll.

 Sekretessmarkering har använts inom folkbokföringen under många år. Skatte-

förvaltningen har också utarbetat särskilda rutiner för systemet med

sekretessmarkeringar.

 Förfarandet med sekretessmarkering är inte närmare lagreglerat men motsvarar

det som gäller för den hemligstämpel som enligt 15 kap. 3 § sekretesslagen kan

åsättas en allmän handling. Förfarandet med sekretessmarkering har accepterats i

Justitieombudsmannens praxis, se JO 1984/85 s. 282 och JO 1987/88 s. 195.

 Oftast är det en enskild person som begär sekretessmarkering. Önskemålet har

sin bakgrund i att personen anser sig utsatt för förföljelse. En begäran om

sekretessmarkering bör vara åtföljd av någon form av utredning som styrker

påståendet om förföljelse. Normalt skall de skäl som ligger till grund för

införandet av sekretessmarkering vara tillräckliga för att vägra ett utlämnande

med stöd av folkbokföringssekretessen när någon begär att få ut uppgifterna. Av

detta följer att det bör vara fråga om ett konkret hot. Det räcker alltså inte

att en person känner fruktan och anser sig förföljd. Det måste också objektivt

sett föreligga en risk för förföljelse. Ett blankt påstående om förföljelse från

den som begär markeringen torde knappast godtas i något fall. Om det inte finns

någon dom som stöder ett påstående om förföljelse får annan utredning förebring-

as, t.ex. en utredning eller utlåtande från polis- eller socialmyndighet som

styrker den enskildes uppgifter. Ett annat exempel är handlingar eller

upplysningar från sjukvården. Uppgifter från myndigheter som bekräftar

påståenden om förföljelse torde allmänt tillmätas stor betydelse. Detsamma kan

gälla intyg m.m. från olika slag av ideell verksamhet som syftar till att ge

hjälp åt personer som utsatts för brott eller andra särskilt utsatta.

 I första hand bör det vara den som begär en sekretessmarkering som skall visa

behovet av markeringen. Med hänsyn till frågans betydelse för den som begär

skyddet bör emellertid skattemyndigheten hjälpa denne med att ta fram den

utredning som kan behövas. Även om den enskilde inte hänvisar till polis eller

socialtjänst förefaller det naturligt att skattemyndigheten undersöker med dessa

vilken bakgrund påståendet om förföljelse kan ha.

 Inom skattemyndigheten är det endast chefen på det aktuella skattekontoret som

har behörighet att ta del av uppgifter om en person som fått markering. För

annan personal ger ADB-systemets bildskärmsterminaler inte någon information om

en sekretessmarkerad person utan personalen hänvisas till kontorschefen. Om

personen flyttar och folkbokförs inom ett nytt skattekontors verksamhetsområde

överförs markeringen till ett nytt lokalt folkbokföringsregister tillsammans med

övriga uppgifter om personen. Ett beslut om sekretessmarkering är oftast tidsbe-

gränsat och gäller inte för längre tid än två år. En sekretessmarkering överförs

till andra myndigheter som får del av folkbokföringsuppgifter.

 År 1988 hade 1 600 personer sekretessmarkering inom folkbokföringen. Sedan

dess har antalet markeringar ökat. I slutet av år 1993 hade cirka 4 700 personer

sekretessmarkering. I slutet av år 1994 rörde det sig om 5 500 personer och ett

år senare var det 6 000 personer som hade tilldelats sekretessmarkering av

skattemyndigheterna.

 Folkbokföringssekretessen kan sägas vara det första steget på den trappa av

skyddsåtgärder med anknytning till folkbokföringen som fortsätter med kvarskri-

vning och slutar med fingerade personuppgifter. I nästan alla fall av befarad

förföljelse torde sekretessmarkering medföra ett fullgott skydd. Det innebär

också att mer ingripande åtgärder som kvarskrivning och fingerade

personuppgifter inte behöver tillgripas. Regeringen anser därför att

sekretessmarkering bör vara den första skyddsåtgärd som tillgrips när man kan

befara att folkbokföringsuppgifter kan komma till användning för

personförföljelse.

 Riksskatteverket har i sitt remissyttrande tagit upp behovet av en

lagreglering av formerna för registrering av sekretessmarkeringen.

Riksskatteverket anser att en enskild som inte beviljats sekretessmarkering bör

ha en möjlighet att få frågan överprövad. Om en sådan möjlighet infördes skulle

det vidare kunna bidra till en enhetlig tillämpning. Regeringen anser att det

finns skäl som talar för att lagreglera en möjlighet att markera att en person

är förföljd i folkbokföringsregistren. Frågan är emellertid komplicerad och

behöver övervägas ytterligare. Frågan ligger inom ramen för

Brottsofferutredningens (Ju 1995:07) arbete.

 En annan fråga i detta sammanhang är andra myndigheters användning av

sekretessmarkeringen. Sekretessen hindrar inte att en adressuppgift sprids till

ett stort antal myndigheter. Även om uppgiften omfattas av sekretess hos skatte-

myndigheten och hos flera andra myndigheter medför den omfattande spridningen av

adressuppgiften vissa risker för "läckage". Hos någon myndighet kanske marke-

ringen inte uppmärksammas eftersom myndigheten har bristfälliga rutiner för

hantering av markerade uppgifter. Hos en annan myndighet kan adressuppgiften

komma att utlämnas på grund av att en ovan tjänsteman inte känner till marke-

ringens innebörd. Regeringen vill framhålla

att ett fungerande sekretesskydd förutsätter att myndigheterna kan hantera

sekretessmarkeringen på rätt sätt. Skattemyndigheterna lägger ned ett betydande

arbete på att utreda ärenden om sekretessmarkering. Markeringen innebär att det

finns en dokumenterad förföljelserisk. Den mottagande myndigheten har att

självständigt avgöra om sekretess föreligger för uppgifterna och kan därmed

komma fram till att de skall lämnas ut. Det skydd som sekretessmarkeringen skall

utgöra får emellertid inte gå till spillo genom dåliga rutiner eller bristande

kunskap hos myndigheter som får del av markeringen.

Nivån på folkbokföringssekretessen

En fråga som behandlats av utredningen och av några remissinstanser är om det

finns något skäl att skärpa det allmänna sekretesskyddet för uppgifter om namn,

personnummer, adress eller andra grundläggande förhållanden som registreras inom

folkbokföringen. Utredningen har funnit att det med hänsyn till myndigheters och

andras behov av uppgifter från folkbokföringen inte finns skäl att ändra

sekretessen för uppgifterna inom folkbokföringen. Riksåklagaren anser dock att

utrymmet för sekretess för hotade personers adressuppgifter bör utvidgas.

Intresset av att kunna erbjuda hotade personer skydd väger enligt Riksåklagaren

tyngre än myndigheters och andras önskemål om att lätt kunna ta del av vissa

uppgifter. Övriga remissinstanser som yttrat sig i frågan anser dock att nivån

på sekretessen inte bör ändras.

 Folkbokföringsuppgifter överförs i stor utsträckning från skattemyndigheterna

till andra myndigheter men också till banker, försäkringsbolag och andra

företag. Användningen av folkbokföringsuppgifter i samhället har också kommit

att bli avgörande för att den enskilde på ett enkelt sätt skall kunna utöva sina

rättigheter, bl.a. komma i åtnjutande av ekonomiska förmåner av olika slag. Sär-

skilt betydelsefullt är det att myndigheter och företag kan få tillgång till

aktuella och korrekta adressuppgifter. Om folkbokföringssekretessen skulle

förändras på ett påtagligt sätt, exempelvis genom att ett s.k. omvänt skade-

rekvisit införs och presumtionen ändras från offentlighet till hemlighållande,

skulle den omfattande överföringen av folkbokföringsuppgifter från skattemyndig-

heterna till andra myndigheter, företag och enskilda inte kunna fortgå. Myndig-

heternas och företagens verksamhet skulle därmed försvåras och enskilda skulle

förorsakas olägenheter och riskera rättsförluster. Regeringen anser därför i

likhet med utredningen att det inte finns skäl att skärpa sekretessen för

folkbokföringsuppgifterna.

4.3 Sekretess för elevadresser m.m.

Regeringens förslag: Sekretesslagen skall kompletteras med en bestämmelse som

gör det möjligt att vid befarad personförföljelse öka skyddet för uppgifter som

rör enskildas personliga förhållanden, t.ex. elevadresser, främst i grundskolan

och gymnasieskolan. Sekretessskyddet skall motsvara det som gäller för adresser

m.m. inom folkbokföringen.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att erinra mot

förslaget. Riksskatteverket ifrågasätter om inte sekretess bör införas även för

adresser i register över studerande vid högskolor. Centrala Studiestödsnämnden

anser att det bör övervägas om den föreslagna sekretessen även skall gälla

studerande i kommunal och statlig vuxenutbildning. Socialstyrelsen anser att det

också skall vara möjligt att sekretessmarkera adressuppgifter till barn som

bereds vård med stöd av lagen om vård av unga och där vistelseadressen enligt

beslut är hemlig i förhållande till föräldrarna.

 Skälen för regeringens förslag: På skolområdet råder en hög grad av

offentlighet. Sekretess kan gälla endast i vissa speciella situationer, i första

hand i fråga om uppgifter som har lämnats till psykologer och kuratorer samt

inom den elevvårdande verksamheten i övrigt. Nyligen har det också genom en

ändring i 7 kap. 15 § sekretesslagen införts en möjlighet att sekretessbelägga

uppgifter om skolpliktiga barn om uppgifterna har överlämnats från

folkbokföringen till en kommunal myndighet. Lagändringen innebär att en uppgift

om skolpliktiga barn som lämnas från folkbokföringen till en kommunal myndighet,

t.ex. en skolstyrelse, och för vilken uppgift sekretess gäller inom

folkbokföringen, omfattas av sekretess även hos den mottagande myndigheten.

Utredningen har dock pekat på att det alltjämt finns svagheter i sekretesskyddet

på skolområdet. Utredningen har bl.a. framhållit kvarskrivna personers

situation och förordat ett allmänt skydd för främst elevadresser i grund- och

gymnasieskolan.

 Vid kvarskrivning lagras inte uppgiften om den kvarskrivne personens adress i

folkbokföringsregistren och överförs inte heller från folkbokföringen till olika

myndigheter. I princip är det endast den skattemyndighet som beslutat om

kvarskrivning som skall känna till var personen bor och vistas. För att en

kvarskriven person skall registreras för skolgång där hon eller han vistas måste

vederbörande själv kontakta den kommunala skolmyndigheten. Det innebär att

skolmyndigheten får tillgång till den känsliga uppgiften om personens verkliga

adress.

 Den nämnda ändringen i sekretesslagen skyddar inte uppgifter om kvarskrivna

personer, eftersom det vid kvarskrivning är personerna själva som lämnar

adressuppgifterna till skolan. Inte i något fall kan adressuppgifter m.m. som

den enskilde själv lämnar till skolstyrelsen eller skolan skyddas av sekretess.

När det gäller skolområdet går det inte att upprätthålla principen om att det

endast är skattemyndigheten som skall känna till den verkliga adressen. Det är

ju av olika skäl naturligt att skolledning och lärare känner till var en elev är

bosatt.

 Fortfarande är alltså situationen den att skyddet för bl.a. elevadresser inom

grundskolan inte är tillräckligt. När det gäller elever i gymnasieskolan saknas

helt det sekretesskydd för adresser och andra uppgifter som följer av 7 kap. 15

§ sekretesslagen. Både elevens och vårdnadshavarens adress är därmed normalt

offentliga. Enligt regeringens mening finns det inget som tyder på att behovet

att skydda grundskolebarns adresser är så mycket större än skyddsbehovet för

adresser i gymnasieskolan. Med hänsyn till det stora behov som finns att skydda

adresser för personer som riskerar personförföljelse måste den ordning som råder

på skolområdet anses otillfredsställande. I dagsläget har drygt 6 000 personer

skyddad adress inom folkbokföringen. Av dessa är en stor andel barn i skolål-

dern. Normalt är det inte barnet utan dess vårdnadshavare som riskerar

personförföljelse. Uppgifter om barnet är sekretessbelagda för att inte vård-

nadshavaren skall kunna spåras genom barnet. Genom att sekretess gäller motver-

kas en sådan spårning inom folkbokföringen men den kan alltså ske genom

uppgifter som finns inom skolorna.

 Det är naturligt att skolledning och lärare måste känna till var en elev är

bosatt. Det gäller både när eleven första gången registreras för skolgång och i

det dagliga skolarbetet. Bl.a. är det nödvändigt att elevens vårdnadshavare kan

nås i olika situationer. Uppgifter om elevernas namn, adresser och telefonnum-

mer, ibland också personnummer, är normalt mycket spridda inom skolan.

Uppgifterna är också lätt tillgängliga för utomstående, t.ex. genom olika skol-

kataloger och klasslistor som tilldelas eleverna. Det är lätt att inse att denna

öppenhet inte gagnar den elev som behöver skydda sin eller vårdnadshavarens

adress vid befarad personförföljelse.

 Den enskildes behov av skydd måste enligt regeringens mening i det här samman-

hanget väga tyngre än de praktiska bekymmer för skolpersonal och andra som en

utvidgad sekretess skulle kunna medföra. Regeringen föreslår därför att en

ändring görs i sekretesslagen så att det blir möjligt att främst i grund- och

gymnasieskolan generellt hemlighålla adresser och andra uppgifter som kan

användas som ett led i personförföljelse. Skyddet inom skolan när det gäller

adresser och andra uppgifter som kan användas för förföljelse skall i första

hand inriktas på personer som på förhand kan sägas ha behov av skydd. Skyddsbe-

hovet kommer oftast att synliggöras genom en sekretessmarkering från folkbok-

föringen.

 Sekretessmarkeringar för grundskolebarn kan föras över från folkbokföringen

till en skolstyrelse. Skolstyrelsen får därigenom på ett enkelt sätt kännedom om

vilka personer som behöver skyddas särskilt. När elevuppgifter sedan förs vidare

från skolstyrelsen till olika grundskolor kan sekretessmarkeringen följa med.

Den mottagande skolan får därmed kännedom om att uppgifter om en viss person är

känsliga. Särskilda rutiner får införas så att uppgifterna om en person som

behöver skyddas är tillgängliga endast för exempelvis skolans rektor och elevens

klassföreståndare. Dessa personer får hantera de aktuella uppgifterna med för-

siktighet och på ett sådant sätt att de inte sprids. I den mån en grundskola har

datoriserade elevregister bör skyddade uppgifter inte förekomma där. När fråga

om utlämnande av en sekretessmarkerad uppgift aktualiseras får den hanteras inom

skolan på samma sätt som hos andra myndigheter. Om utlämnande övervägs finns det

skäl att kontrollera med skattemyndigheten om skälet till sekretessmarkeringen.

 Som tidigare nämnts lämnar kvarskrivna personer själva uppgifter till

skolstyrelsen eller skolan. Det torde även förekomma att elever eller

vårdnadshavare i andra sammanhang själva lämnar t.ex. en adressuppgift till

skolstyrelsen eller grundskolan. För att skyddet i dessa fall skall bli effek-

tivt är det nödvändigt att uppgifterna hanteras på samma sätt som i fråga om

personer som har erhållit sekretessmarkering inom folkbokföringen. Det kan ske

genom att skolstyrelsen och skolan för dessa uppgifter använder liknande rutiner

som för skyddade uppgifter från folkbokföringen.

 Uppgifter om gymnasieelever lämnas inte över från folkbokföringen till

skolområdet. Skolan får därmed inte automatiskt kännedom om vilka elever i

gymnasieskolan som har sekretessmarkering. Den upplysningen måste eleven eller

dennes vårdnadshavare lämna. Det kan ske genom att en kopia på

skattemyndighetens besked om sekretessmarkering ges in till skolan.

Skolstyrelsen och gymnasieskolan får hantera uppgifter om gymnasieelever med

sekretessmarkering på liknande sätt som uppgifter om grundskoleelever som har

sådan markering.

 En annan fråga i detta sammanhang är adressekretess m.m. för högskoleområdet

och den kommunala och statliga vuxenutbildningen. Riksskatteverket och CSN anser

att en utökad sekretess på skolområdet även bör omfatta dessa områden. Det

förekommer säkerligen att högskoleelever har sekretessmarkering inom

folkbokföringen. Antagligen är det dock mindre vanligt att markeringen har sin

grund i att elevens föräldrar riskerar förföljelse. Därmed är situationen inte

likartad den som motiverar sekretess för adressuppgifter m.m. inom grund- och

gymnasieskolan. Adressuppgifter lämnas inte heller över från folkbokföringen

till högskolan. En vuxen elev torde kunna avstå från att lämna sin adress till

skolan utan att detta innebär några nackdelar för henne eller honom. Eleven kan

exempelvis till skolan lämna uppgift om en särskild postadress i stället för den

riktiga adressen.

 Regeringen föreslår därför att det i sekretesslagen införs en bestämmelse som

gör det möjligt att skydda elevadresser m.m. i grundskolan, gymnasieskolan,

särskolan och specialskolan. Sekretessen skall gälla både i skolan och hos den

kommunala myndighet som ansvarar för skolan.

 Sekretessen bör ha samma nivå som inom folkbokföringen. I första hand är det

uppgifter om var eleven bor och vistas som kan vara känsliga. Även uppgifter om

elevens klass och skola kan dock behöva skyddas så att inte eleven eller någon

närstående till denne den vägen kan spåras av en förföljare. Skyddsområdet bör

med hänsyn härtill gälla den enskildes personliga förhållanden. Därmed kan också

uppgift om vårdnadshavare och annan närstående skyddas.

 Den lagreglering som regeringen föreslår tas lämpligen in i 7 kap. 9 §

sekretesslagen, som reglerar sekretessen för skol- och utbildningsområdet.

 33

4.4 Kvarskrivning

4.4.1 Nuvarande ordning

Reglerna om kvarskrivning återfinns i två paragrafer i folkbokföringslagen. De

trädde i kraft den 1 juli 1991 i samband med att den nya folkbokföringslagen

började gälla. Enligt 16 § får en person som av särskilda skäl kan antas bli ut-

satt för en allvarlig eller upprepad brottslighet, förföljelser eller

trakasserier på annat sätt, om han har flyttat eller avser att flytta, efter

ansökan medges att vara folkbokförd på den gamla folkbokföringsorten i högst tre

år (kvarskrivning). När det inte längre finns skäl för kvarskrivning skall den

upphöra. Kvarskrivning får även medges den utsatte personens medflyttande

familj. Kvarskrivning beslutas av skattemyndigheten. För utredning av frågor om

kvarskrivning får skattemyndigheten enligt 17 § anlita biträde av

polismyndighet.

 Skyddet vid kvarskrivning är inriktat på att hemlighålla den förföljdes

bostadsort och verkliga adress då skydd med stöd av sekretessreglerna bedöms

otillräckligt. Kvarskrivning skall främst skydda mot sådan personförföljelse som

grundas på att en person spåras med hjälp av uppgift om adress m.m. som finns

hos folkbokföringen.

 En kvarskriven person har normalt bytt bostadsort men är inte folkbokförd på

vistelseorten. I stället är personen folkbokförd - kvarskriven - där hon eller

han tidigare var bosatt. Personens verkliga adress registreras inte inom folk-

bokföringen och sprids inte heller till andra myndigheter. Den kvarskrivne är i

folkbokföringen registrerad endast med adress hos den skattemyndighet som har

beslutat om kvarskrivningen. Det är också denna adress som automatiskt överförs

från folkbokföringen till myndigheter och företag m.m. Post som sänds till den

kvarskrivne med ledning av adressen som folkbokföringen tillhandahåller hamnar

alltså hos skattemyndigheten. Myndigheten har kännedom om personens verkliga

adress och vidaresänder posten till den kvarskrivne. Skattemyndigheten förvarar

uppgiften om den kvarskrivnes adress på ett betryggande sätt. Uppgiften om den

verkliga adressen kan komma att lämnas ut endast i sällsynta undantagsfall.

 Skattemyndigheterna har inte fått kännedom om att någon person som har

kvarskrivits har utsatts för förföljelse efter kvarskrivningen. Det är i dag

ungefär 150 personer som medgivits kvarskrivning.

 Det föreligger inte några domstolsavgöranden beträffande kvarskrivning. Det

torde i första hand bero på att de ansökningar som har gjorts om kvarskrivning

också har bifallits av skattemyndigheterna.

Hot m.m. som kan grunda kvarskrivning

Det måste föreligga någon form av hotsituation för att en person skall få

kvarskrivas. Bestämmelserna om kvarskrivning är sparsamt kommenterade i motiven

till folkbokföringslagen. När det gäller situationer som kan föranleda

kvarskrivning anges endast att kvarskrivning bör kunna medges både i de fall

hotet kommer från en känd person, exempelvis en tidigare familjemedlem eller

någon som den hotade vittnat mot i en rättegång, och i sådana fall då hotet kom-

mer från oidentifierade personer, exempelvis en terroristorganisation eller ett

brottssyndikat. Även parter i rättegång, målsägande och rättspersonal bör kunna

bli kvarskrivna. Däremot bör det förhållandet att en person utsatts för

uppmärksamhet i massmedia inte i och för sig utgöra skäl till kvarskrivning

(prop. 1990/91:153 s. 116).-

 Förutsättningarna för kvarskrivning skall motsvara grunderna för besöksförbud.

Vad som sägs i förarbetena till lagen om besöksförbud har alltså stort intresse

även beträffande kvarskrivning. Det gäller då särskilt de omständigheter i form

av brott m.m. som kan föranleda att kvarskrivning kommer till användning.

 I propositionen med förslag till lag om besöksförbud (prop. 1987/88:137) knöts

brottsrisken i första hand till arten av de tidigare brott som en förföljare i

många fall har gjort sig skyldig till. De begångna brott som tillmäts särskild

vikt är i första hand brott mot den förföljdes liv, frihet eller hälsa. Inte

bara sådana brott utan även andra brott som kan användas i trakasserande syfte

kan dock läggas till grund för besöksförbud.

 Frågan om riskbedömningen har behandlats utförligt i förarbetena till lagen om

besöksförbud. En grundläggande förutsättning är att det rör sig om en konkret

risk för brott, förföljelse eller trakasserier med hänsyn till förhållandena i

det enskilda fallet. Vid bedömningen av om det föreligger risk för brott, för-

följelse eller trakasserier skall särskilt beaktas om den mot vilken förbudet

avses gälla har begått brott mot den andra personens liv, frihet eller hälsa.

Det innebär att det i första hand är sådana brott som misshandel, olaga hot och

liknande som skall tas med i bedömningen. Även andra brott av motsvarande slag

kan dock komma in i bilden, t.ex. sexuella övergrepp och rån. Likaså bör det

vara möjligt att ta hänsyn till andra typer av brott som kan vara av betydelse

för att i det enskilda fallet bedöma om det föreligger risk för förföljelse

(prop. 1987/88:137 s. 19 och 41).

 Något som är av särskild vikt vid riskbedömningen är karaktären på tidigare

brott, om det rör sig om enstaka eller flera gärningar och om brott har begåtts

vid ett eller flera tillfällen. Vid upprepad brottslighet behöver det inte röra

sig om samma slags gärning; det torde t.ex. inte vara ovanligt att en person ena

gången gör sig skyldig till misshandel och hemfridsbrott och nästa gång till

olaga hot. Även en enstaka misshandel eller sexuellt övergrepp bör givetvis

kunna vägas in vid bedömningen av om risk för trakasserier föreligger.

Effekter av kvarskrivning

Kvarskrivning medför vissa problem för den som har medgivits sådan.

Olägenheterna ligger främst på två plan. För det första kan det förhållandet att

den som kvarskrivits inte är folkbokförd där hon eller han faktiskt är bosatt

medföra problem när det gäller personens grundläggande rättigheter och skyl-

digheter i samhället. För det andra kan det i vissa fall vara ofrånkomligt att

någon enstaka myndighet utanför folkbokföringen får kännedom om den kvarskrivnes

verkliga adress. Beroende på omständigheterna kan det få till följd att upp-

giften får ytterligare spridning och slutligen når en förföljare.

 Kvarskrivningen påverkar den enskilde på olika sätt. En kvarskriven person är

inte röstberättigad i den kommun, eller församling om det gäller kyrkliga val,

där han eller hon är bosatt. Den kvarskrivne skall i stället utöva sin rösträtt

där hon eller han är folkbokförd. Även valbarheten är till viss del knuten till

folkbokföringen. När det gäller beskattningen kommer personen i fråga att vara

bosatt i en kommun men skattskyldig i en annan kommun, eftersom en person är

skattskyldig i den kommun där hon eller han är folkbokförd. Att en kvarskriven

person blir röstberättigad och skattskyldig i en annan kommun än där hon eller

han är bosatt är naturligtvis en nackdel men kan inte anses alltför besvärande,

varken för den enskilde eller för det allmänna.

 En kvarskriven person kan behöva anlita socialtjänsten exempelvis för att få

barnomsorg. Även inom socialtjänstområdet har den kvarskrivne naturligtvis

intresse av att hemlighålla sin verkliga adress i största möjliga utsträckning.

Det kan emellertid knappast undvikas att en kvarskriven person lämnar uppgift om

sin verkliga adress till socialnämnden och till närmast berört daghem eller

förskola. Inom socialtjänstens olika verksamhetsområden råder dock enligt 7 kap.

4 § sekretesslagen (1980:100) en stark sekretess som skall skydda även sådana

grundläggande uppgifter som adress m.m.

 Socialförsäkringen innefattar flera olika typer av ekonomisk ersättning. För-

månerna utgår som allmän försäkringsersättning men också som renodlade bidrag.

Till förmånerna hör bl.a. sjukpenning, pension och barnbidrag. Kvarskrivning

påverkar inte den grundläggande rätten till socialförsäkringsförmåner. En kvar-

skrivning får dock vissa konsekvenser för den enskilde i det här sammanhanget.

Så gott som samtliga socialförsäkringsförmåner administreras av de allmänna

försäkringskassorna. En enskild persons olika förmåner handläggs av den kassa

inom vars verksamhetsområde personen i fråga är folkbokförd. Det betyder att en

kvarskriven person som behöver kontakta försäkringskassan i första hand skall

vända sig till kassan på kvarskrivningsorten. Självfallet kan detta vara

besvärligt för en kvarskriven person som vistas i en helt annan del av landet.

En kassa har emellertid rätt att uppdra åt en annan kassa att handlägga ett

visst ärende. Ett sådant uppdrag underlättar betydligt för den enskilde och bör

regelmässigt ges när det gäller kvarskrivna personer.

 Uppgiften om en kvarskriven persons verkliga adress bör kunna undvaras i så

gott som alla typer av ärenden som handläggs av en försäkringskassa. Skulle

adressen behövas exempelvis i ett ärende om bostadsbidrag bör dock den

kvarskrivne kunna uppge sin faktiska bostadsadress utan risk. Uppgiften omfattas

nämligen av det generella sekretesskydd som enligt 7 kap. 7 § sekretesslagen

gäller för bl.a. kassornas verksamhet. Det är dock en fördel om adressuppgiften

inte behöver lämnas till kassan. Om kassan får del av adressuppgiften måste den

skyddas särskilt. Den bör exempelvis inte föras in i något ADB-register.

 Rätten till hälso- och sjukvård regleras i hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763). Enligt 3 § nämnda lag skall varje landsting erbjuda hälso- och

sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget. En person anses bosatt i det

landsting i vilket hon eller han är folkbokförd. Den som utan att vara bosatt i

ett landsting ändå vistas där har dock rätt till akut hälso- och sjukvård hos

landstinget. En kvarskriven person har således inte rätt till fullständig

hälso- och sjukvård i det landsting som vederbörande vistas i. För annat än akut

vård måste den kvarskrivne i dagsläget vända sig till det landsting inom vars

område hon eller han är folkbokförd. Det är ett förhållande som uppenbarligen är

till nackdel för den kvarskrivne. Regeringen återkommer till detta i avsnitt

4.4.4.

 En kvarskriven som stäms inför domstol skall i första hand svara där hon eller

han är folkbokförd. Det är en ordning som kan vara förenad med olägenheter för

den kvarskrivne exempelvis genom att hon eller han måste anlita ombud på annan

ort än vistelseorten. Att rättegången hålls utanför den kvarskrivnes vistelseort

bör å andra sidan allmänt minska risken för att hennes eller hans verkliga

adress blir känd. Den kvarskrivne behöver under inga förhållanden avslöja sin

verkliga adress för att rätt forum skall kunna bestämmas. Regeringen behandlar

frågan närmare i avsnitt 4.6.

 En särskild situation föreligger om en kvarskriven person har anställning hos

en myndighet. I allmänhet bör den kvarskrivne vara försiktig med att lämna upp-

gift om sin verkliga adress till arbetsgivaren. Denne behöver inte heller känna

till uppgiften för att fullgöra sin uppgiftsskyldighet gentemot det allmänna.

Oftast har inte heller arbetsgivaren för internt bruk behov att veta var en

kvarskriven person är bosatt. Det bör vara tillräckligt att han har kännedom om

postadressen hos skattemyndigheten eller någon annan postadress som den

kvarskrivne använder.

 Det finns naturligtvis ytterligare områden inom den offentliga sektorn som kan

ha betydelse för en person som har kvarskrivits enligt folkbokföringslagen. En

kvarskriven person kan ha anledning att lämna uppgifter om sig själv till ex-

empelvis arbets- och bostadsförmedling, studiestödsnämnd, länsstyrelse och

invandrarmyndighet. I dessa sammanhang har det dock inte någon betydelse att den

kvarskrivne vistas på annan ort än folkbokföringsorten.

4.4.2 Grunderna för kvarskrivning

Regeringens förslag: De grundläggande förutsättningarna - risk för brott,

förföljelser eller trakasserier - för kvarskrivning samordnas med rekvisiten för

besöksförbud.

 Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Svea hovrätt anser dock att rekvisiten för

kvarskrivning och besöksförbud måste samordnas bättre för att den föreslagna

trappstegsmodellen, som innebär att sekretessmarkering och besöksförbud först

skall övervägas, skall kunna fungera. JO ifrågasätter om den föreslagna lydelsen

av 16 § folkbokföringslagen inte kan komma att få mer än en redaktionell

betydelse.

 Skälen för regeringens förslag:Enligt 16 § folkbokföringslagen får

kvarskrivning medges om en person av särskilda skäl kan antas bli utsatt för

allvarlig eller upprepad brottslighet, förföljelser eller trakasserier på annat

sätt. Som framgått har det varit lagstiftarens mening att ledning skall sökas i

förarbetena till lagen om besöksförbud när det gäller att bedöma vilken för-

följelse som kan föranleda kvarskrivning. Enligt 1 § lagen (1988:688) om

besöksförbud får besöksförbud meddelas om det på grund av särskilda

omständigheter finns risk för att den mot vilket förbudet avses gälla kommer att

begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som

förbudet avser skydda.-

 Kvarskrivningsbestämmelsen tycks ställa något större krav på brottslighetens

svårhetsgrad än bestämmelsen om besöksförbud. När det gäller kvarskrivning talar

lagen om "allvarlig eller upprepad brottslighet". Bestämmelsen om besöksförbud,

som är något annorlunda uppbyggd, anger i stället att det skall föreligga risk

för att någon "kommer att begå brott". Med hänsyn till den uttryckliga hänvis-

ningen till lagstiftningen om besöksförbud som på den här punkten gjordes när

bestämmelsen om kvarskrivning infördes verkar det dock inte som om någon större

skillnad är avsedd. Eftersom även "förföljelser och trakasserier" kan grunda

kvarskrivning har inte heller brottslighetens svårhetsgrad så stor betydelse vid

kvarskrivning. Kravet på att brottsligheten skall vara allvarlig eller upprepad

bör därför enligt regeringens mening tas bort.

 Till skillnad från bestämmelsen om besöksförbud anger inte kvarskrivningsbe-

stämmelsen att det skall vara fråga om att "allvarligt" trakassera en person.

Utredningen har ansett att det inte finns skäl att föreslå någon skärpning när

det gäller arten av förföljelse eller trakasserier på annat sätt som kan grunda

kvarskrivning. Avsikten är ju att kvarskrivning skall kunna komma till

användning även vid sådan förföljelse som inte är direkt brottslig. Svea hovrätt

anser dock att rekvisiten för kvarskrivning och besöksförbud bör samordnas även

i denna del.

 I praktiken kommer kvarskrivning att medges endast vid ganska avancerade fall

av förföljelse. Skälet till det är att kvarskrivning inte skall ske om

sekretessmarkering eller besöksförbud framstår som tillräckliga skyddsåtgärder.

Ett krav på allvarliga trakasserier för att medge kvarskrivning torde därför

inte innebära någon större skillnad mot i dag. Regeringen anser därför, i likhet

med Svea hovrätt, att även bestämmelsen om kvarskrivning bör uppställa ett krav

på allvarliga trakasserier och på så sätt samordnas med vad som gäller enligt

lagen om besöksförbud.

 Kvarskrivning förutsätter att det föreligger en konkret risk för förföljelse.

Detta har i lagen uttryckts så att en person av särskilda skäl kan antas bli

utsatt för brott eller trakasserier av annat slag. När det gäller

riskbedömningen anser utredningen att det bör vara tillräckligt att en person

kan antas bli utsatt för brott m.m. Utredningen har därför föreslagit att kravet

på att särkilda skäl skall tas bort. Detta innebär dock som bl.a. Svea hovrätt

framhåller att det krav på risk som ställs upp i lagen om besöksförbud blir

högre än för kvarskrivning. Det kan alltså medföra att kvarskrivning men inte

besöksförbud kan beviljas. Med hänsyn till den koppling som finns mellan

bestämmelserna anser regeringen att någon ändring inte skall göras när det

gäller kravet på vilken risk som skall finnas.

 När det gäller fingerade personuppgifter har Högsta domstolen i rättsfallet

NJA 1994 s. 497 I slagit fast att hotbilden skall bedömas objektivt. Med hänsyn

till det nära sambandet mellan kvarskrivning och fingerade personuppgifter är

det naturligt att se saken på motsvarande sätt beträffande kvarskrivning.

Kvarskrivning bör således förutsätta att det föreligger ett objektivt

konstaterbart hot mot den för vilken åtgärden aktualiserats (eller en

familjemedlem till denne). Det räcker således inte att personen anser sig hotad

eller förföljd.

 Ofta torde kvarskrivning aktualiseras sedan en person har dömts för någon form

av brott. Har vederbörande gjort sig skyldig till brott mot den som begär

kvarskrivning och fortsätter att besvära målsäganden, talar starka skäl för

kvarskrivning. Om det är en mycket allvarlig eller omfattande brottslighet som

har riktats mot den som begär kvarskrivning bör begäran bifallas. I enlighet med

vad som sagts rörande besöksförbud bör även brott som riktats mot annan person

kunna beaktas när det gäller att konstatera om förutsättningar för kvarskrivning

föreligger. En sådan situation kräver dock en mer nyanserad bedömning än om

brottet har riktats mot den som begär kvarskrivning.

 När det inte har förekommit några tidigare brott kan riskbedömningen förefalla

svårare. Om det emellertid har klarlagts att förföljelse eller trakasserier som

inte utgör brott har ägt rum får risken för ytterligare angrepp prövas på

motsvarande sätt som om det gällt risk för fortsatt brottslighet.

 Det kan förekomma att en person anser sig berättigad till kvarskrivning trots

att personen inte har utsatts för någon form av trakasserier. Något krav på att

trakasserier skall ha ägt rum har heller inte uppställts. Det måste emellertid

ha förekommit något som gör att en person "av särskilda skäl kan antas bli

utsatt för" brott eller allvarliga trakasserier av något slag. Exempelvis kan

det ju vara så att en person planerat eller förberett brottsliga gärningar eller

trakasserier som inte kommit till utförande. Förutsättningarna för kvarskrivning

kan också vara uppfyllda om det visar sig att en person till tredje man har

uttalat allvarligt menade hotelser mot exempelvis en tidigare maka.

 Kvarskrivning kan också komma i fråga för en person som har vittnat i en

rättegång eller medverkat i en polisutredning. Det kan inte heller uteslutas att

kvarskrivning blir aktuell för en person som här i landet av särskilda skäl

riskerar förföljelse av etniska eller religiösa orsaker.

 Regeringens förslag föranleder ändringar i 16 § folkbokföringslagen.

4.4.3 Kvarskrivning och andra skyddsåtgärder

Regeringens förslag: Kvarskrivning skall inte medges om behovet av skydd kan

tillgodoses genom besöksförbud eller på annat sätt.

 Utredningens förslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Riksåklagaren avstyrker dock förslaget om att införa

ett krav på att först pröva frågan om besöksförbud eftersom det innebär en

onödig formalisering. Statskontoret och Statens person- och adressregisternämnd

(SPAR) ifrågasätter om sekretessmarkering är det mest effektiva skyddet för den

enskilde.

 Skälen för regeringens förslag: För den enskilde innebär kvarskrivning en rad

olägenheter som kan vara svåra att överblicka för henne eller honom. Detta talar

för att kvarskrivning inte bör medges om personen i fråga kan få tillräckligt

skydd på annat sätt. De åtgärder som närmast kan komma i fråga är besöksförbud

och sekretessmarkering. Också andra former av skydd som polisen kan

tillhandahålla, såsom t.ex. trygghetspaket och skyddshundar bör beaktas. I den

proposition som låg till grund för införandet av reglerna om kvarskrivning

framhölls att kvarskrivning bör medges endast då omständigheterna pekar på att

besöksförbud inte ger den förföljde ett tillräckligt skydd (prop. 1990/91:153

s. 137). Någon bestämmelse om detta togs emellertid inte in i folkbok-

föringslagen.

 Både kvarskrivning och besöksförbud syftar till att skydda personer som

riskerar förföljelse. Med hänsyn till de likheter som föreligger bland annat när

det gäller förutsättningarna för åtgärdernas användning, kan båda åtgärderna

komma att övervägas då en person utsätts för förföljelse. Besöksförbud riktar

sig emellertid direkt mot en utpekad förföljare. För den som skall skyddas genom

förbudet har åtgärden alltså inte några negativa effekter. Främst därför är det

enligt regeringens mening angeläget att frågan om huruvida besöksförbud,

eventuellt i kombination med andra åtgärder, är en tillräcklig åtgärd övervägs

innan den mer ingripande åtgärden kvarskrivning beslutas. Regeringen anser

därför att det i 16 § folkbokföringslagen uttryckligen bör anges att

kvarskrivning inte bör medges om behovet av skydd kan tillgodoses genom

besöksförbud. Detta innebär dock inte något krav på att frågan om besöksförbud

skall ha prövats innan kvarskrivning medges.

 Bedömningen av om besöksförbud kan anses tillräckligt kräver i de flesta fall

en ingående prövning i kvarskrivningsärendet. Besöksförbud innebär förbud för en

viss bestämd person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan

person. Besöksförbud kan således meddelas endast om förföljaren är känd. Därav

följer att ett förbud kan vara uteslutet därför att förföljaren i kvarskriv-

ningsärendet inte går att identifiera. Även i andra fall kan prövningen i

kvarskrivningsärendet ge vid handen att ett besöksförbud inte räcker som skydd.

Om förbud har meddelats och förföljaren överträder förbudet torde det ofta vara

klart att besöksförbud inte är tillräckligt för att skydda den förföljde.

Självfallet krävs det inte att besöksförbud har prövats och visat sig otillräck-

ligt. I vissa fall går det att förutse att förföljaren säkerligen inte kommer

att efterkomma ett besöksförbud. Det kan bero på att vederbörande är psykiskt

störd, styrs av ett mycket starkt hämndbegär eller av något annat skäl är sär-

skilt fixerad till den som behöver skydd.

 Eftersom kvarskrivning inte skall tas till om besöksförbud kan anses vara en

tillräcklig skyddsåtgärd bör skattemyndigheten regelmässigt efterhöra med åkla-

gar- eller polismyndighet om myndigheten har några upplysningar i ärendet.

Allmänt kan också sägas att polisens bedömning av den hotsituation som en

enskild åberopar alltid torde vara av värde för skattemyndigheten. Skattemyn-

digheten bör således genomgående inhämta yttrande från polismyndigheten innan

kvarskrivning beslutas. Det är en ordning som också överensstämmer med de

rekommendationer som Riksskatteverket har utfärdat.

 Utredningen har föreslagit att det i lagtexten tas in en bestämmelse om att

kvarskrivning inte får medges om åtgärden med hänsyn till personens förhållanden

eller andra omständigheter inte kan antas utgöra en effektiv skyddsåtgärd. Detta

mot bakgrund av att kvarskrivning kan bli effektiv endast om den enskilde är

beredd att ändra sin livsföring. Enligt regeringens mening bör givetvis ingen

skyddsåtgärd tillgripas om den inte kan antas få effekt. Någon särskild

reglering av detta kan dock inte anses nödvändig.

Sekretess

Bedöms besöksförbud vara en otillräcklig åtgärd innebär det inte automatiskt att

kvarskrivning skall medges. Innan kvarskrivning medges bör skattemyndigheten

alltid utreda om skyddsbehovet i stället kan tillgodoses genom sekretess.

Eftersom kvarskrivning som tidigare nämnts är förenad med vissa olägenheter för

den som medges åtgärden är det angeläget att kvarskrivning tillgrips endast när

det är nödvändigt. Kvarskrivning bör alltså ske endast om det står klart att

folkbokföringssekretessen inte skyddar i tillräcklig omfattning.

 Det som kan föranleda att sekretessen bedöms vara ett otillräckligt skydd mot

förföljelse kan t.ex. vara speciella omständigheter i det enskilda fallet.-

Exempelvis kan sedvanlig sekretess vara otillräcklig om förföljaren är beredd

att med olika medel försöka få ut en adressuppgift hos myndigheter som har

tillgång till uppgiften. Därvid måste beaktas hans möjligheter och förmåga att

ta del av uppgifter trots sekretessmarkering. Visar det sig att en förföljare på

något verksamt sätt har försökt att ta reda på en adressuppgift som behöver

skyddas kan det tala för att kvarskrivning behöver tillgripas.

 Inom folkbokföringssystemet kan både bostadsadress och särskild postadress

registreras. Möjligheten att låta registrera en särskild postadress kan innebära

vissa fördelar för den som riskerar förföljelse. Den verkliga postadressen kan

således ersättas med en "c/o-adress" eller en "box-adress". En sådan särskild

postadress får genomslag hos bl.a. samtliga myndigheter och enskilda som regel-

bundet aktualiserar egna register med uppgifter från folkbokföringen. Det är ju

också postadressen som många användare av folkbokföringsuppgifter efterfrågar.

En särskild postadress kombinerad med sekretessmarkering utgör ett bra skydd mot

förföljelse. Vissa myndigheter utanför folkbokföringen registrerar emellertid

också den s.k. folkbokföringsadressen som utvisar på vilken fastighet personen i

fråga är bosatt. I sådana fall är det sekretessen och sekretessmarkeringen som

utgör skyddet.

 En annan fråga i detta sammanhang är den möjlighet att kombinera kvarskrivning

med sekretessmarkering som ibland används av skattemyndigheten. När det sker har

det antagligen bedömts otillräckligt att skydda endast uppgiften om den

förföljde personens adress. Även andra uppgifter än hennes eller hans adress kan

ju användas för att spåra personen i fråga. Särskilt beträffande myndigheter

utanför folkbokföringen har det stor betydelse att de båda skyddsåtgärderna

kombineras. Om sekretessmarkering inte föreligger får myndigheterna inte den

varning som markeringen innebär. Det kan medföra att exempelvis en försäkrings-

kassa kan komma att lämna ut uppgift om den kvarskrivne personens arbetsgivare.

Ytterligare uppgifter kan på liknande sätt användas för att lokalisera en

kvarskriven person. Behovet av att kombinera kvarskrivning med sekretess har

också påtalats av utredningen och flera remissinstanser. Regeringen anser därför

att det finns skäl som talar för att kvarskrivning mer eller mindre regelmässigt

kombineras med sekretessmarkering. Därmed stärks skyddet för den enskilde.

4.4.4 Rätten till sjukvård och tandvård

Regeringens förslag: Kvarskrivna personer skall vara berättigade till

fullständig sjukvård och tandvård enligt tandvårdslagen (1985:125) där de

vistas.

 Utredningen har föreslagit att kvarskrivna personer skall vara berättigade

till fullständig sjukvård där de vistas.

 Remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget.

Kammarrätten i Göteborg ifrågasätter dock om den föreslagna ändringen i hälso-

och sjukvårdslagen (1982:763) verkligen behövs. Socialstyrelsen anser att även

tandvårdslagen bör ändras.

 Skälen för regeringens förslag: Rätten till allmän hälso- och sjukvård

regleras i hälso- och sjukvårdslagen. Enligt 3 § denna lag skall varje landsting

erbjuda hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget. En person

anses som regel bosatt i det landsting i vilket hon eller han är folkbokförd.

Den som utan att vara bosatt i ett landsting ändå vistas där har dock rätt till

akut hälso- och sjukvård hos landstinget (4 § samma lag).

 Kammarrätten i Göteborg har anfört att något krav på att en person skall vara

folkbokförd inom landstinget inte går att utläsa av förarbetena till lagen. Det

är tillräckligt att personen enligt folkbokföringens regler kan anses bosatt

inom landstinget.

 Kravet på att en person skall vara bosatt inom landstinget har i praktiken

tillämpats så att personen också skall vara folkbokförd där. Även om det kan

finnas grund för olika tolkningar kan den kvarskrivne alltså få svårt att hävda

sin rätt. En kvarskriven person kan således inte räkna med att få fullständig

hälso- och sjukvård i det landsting som vederbörande vistas i om hon eller han

är folkbokförd i ett annat landsting. För annat än akut vård måste den

kvarskrivne i dagsläget vända sig till det landsting inom vars område hon eller

han är folkbokförd. Det är ett förhållande som uppenbarligen är till nackdel för

den kvarskrivne.

 En kvarskriven person lever ofta i en svår situation till följd av det hot som

vederbörande är utsatt för. Det är nödvändigt att allt görs för att den kvarsk-

rivne inte skall lida men av kvarskrivningen. Rätten till hälso- och sjukvård är

en grundläggande rättighet i samhället. Det är enligt regeringens mening inte

acceptabelt att en kvarskriven person i vissa fall måste lämna sin vistelseort

för att söka vård på den ort där hon eller han är folkbokförd. Regeringen

föreslår därför att kvarskrivna personer får en uttrycklig rätt till hälso- och

sjukvård i det landsting som de vistas i. Denna rätt bör läggas fast genom en

särskild bestämmelse i hälso- och sjukvårdslagen. Den lagen kommer därmed att få

en liknande särreglering för kvarskrivna som skollagen nu har.

 En annan fråga i detta sammanhang är rätten till tandvård. Enligt

tandvårdslagen (1985:125) följer landstingets skyldighet att erbjuda tandvård

samma principer om bosättning som i hälso- och sjukvårdslagen. I likhet med

Socialstyrelsen anser regeringen att kvarskrivna skall ha rätt även till

tandvård på den ort där de faktiskt visats.

 Om den kvarskrivne uppger sin verkliga adress hos hälso- och sjukvården

omfattas uppgiften av det starka sekretesskydd som i övrigt gäller för området

(7 kap. 1 § sekretesslagen). Vad som sagts nu gäller även för den allmänna

tandvården.

 När den kvarskrivne vill utnyttja sin rätt till fullständig sjukvård i

vistelselandstinget kan han eller hon behöva hjälp för att komma till sin rätt.

Den enskilde kan även behöva hjälp vid kontakten med andra myndigheter.

Skattemyndigheten som är den myndighet som känner till den enskilde bör kunna

hjälpa den enskilde vid kontakter med andra myndigheter om det behövs. Samtidigt

måste även andra myndigheter vara beredda att bistå den enskilde. I många fall

har den kvarskrivne sedan tidigare kontakt med socialtjänsten. Det är då

naturligt att hjälpen lämnas den vägen. Socialtjänsten torde allmänt sett ha

goda förutsättningar att hjälpa den kvarskrivne.

4.4.5 Beslutande myndighet

Regeringens bedömning: Beslut om kvarskrivning bör även fortsättningsvis fattas

av skattemyndigheten.

 Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Svea hovrätt anser att man bör undersöka om det inte

är möjligt att samordna beslutsfunktionerna inom området för personskydd på ett

avsvärt bättre sätt än enligt förslaget. Ärendena bör lämpligen handläggas inom

rättsväsendet. Detta torde dock enligt hovrätten kräva ytterligare överväganden.

 Skälen för regeringens bedömning: Kvarskrivning beslutas av skattemyndigheten.

Då bestämmelsen om kvarskrivning infördes uttalades att de bedömningar av

hotsituationer m.m. som aktualiserades när en person ville kvarskrivas i viss

mån var främmande för skattemyndigheterna (prop. 1990/91:153 s. 117).

Bedömningarna i kvarskrivningsärendena ansågs dock ha avsevärda likheter med den

avvägning som måste göras vid prövning enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen vid

utlämnande av exempelvis adressuppgifter. Vad som anfördes om bedömningar av

hotsituationer m.m. gäller fortfarande. Svea hovrätt anser att de

riskbedömningar som skattemyndigheterna skall göra i kvarskrivningsärendena

framstår som i hög grad artfrämmande för dessa myndigheter.

 Visst kan det sägas att bedömningar av hotsituationer är främmande för skatte-

myndigheterna. Samtidigt har skattemyndigheterna sedan länge haft att göra

sådana bedömningar i ärenden om sekretessmarkering. Enligt regeringens mening är

det dock inte prövningen av om en hotsituation uppfyller lagens krav som innebär

störst svårigheter. Vid handläggningen av kvarskrivningsärenden torde problemen

i första hand gälla frågan om varför sekretess inte är en tillräcklig skyddsåt-

gärd. Prövningen av den frågan kan inte sägas ligga närmare till hands för någon

annan myndighet än skattemyndigheten. Detsamma gäller bedömningen av

konsekvenserna av kvarskrivning. Frågor om fingerade personuppgifter prövas

visserligen av domstol. Skälet till det torde dock i första hand vara att

fingerade personuppgifter berör tredje mans rätt på ett helt annat sätt än vad

som är fallet med kvarskrivning. Enligt regeringens mening finns det i dag inte

skäl att föreslå att beslut om kvarskrivning flyttas från skattemyndigheterna.

 Det är en annan sak att avsaknaden av domstolsavgöranden kan sägas innebära

svårigheter vid bedömningen av kvarskrivningsfrågor. För att få vägledande av-

göranden till stånd bör Riksskatteverket noggrant följa skattemyndigheternas

prövning av kvarskrivningsärenden.

 34

4.5 Fingerade personuppgifter

4.5.1 Bakgrund

Bestämmelser om fingerade personuppgifter infördes den 1 juli 1991och regleras i

lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt 1 § lagen om fingerade

personuppgifter får en person som är folkbokförd i landet medges att använda

andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter) om

det finns en uppenbar risk att personen kan bli utsatt för särskilt allvarlig

brottslighet som riktar sig mot dennes liv, hälsa eller frihet. Det krävs också

att personen inte kan ges tillräckligt skydd på annat sätt.-

 När ett medgivande att använda fingerade personuppgifter har givits

registreras den som fått medgivandet med bl.a. fingerat personnummer och namn i

folkbokföringen. Därifrån förs de fingerade uppgifterna vidare till bl.a. olika

myndigheter på samma sätt som andra folkbokföringsuppgifter. Personen i fråga

använder så gott som undantagslöst de fingerade uppgifterna. Den "gamla identi-

teten" är avregistrerad inom folkbokföringen. Det framgår att avregistreringen

har sin grund i att den enskilde använder fingerade personuppgifter. Den som

fått fingerade personuppgifter är folkbokförd under de nya uppgifterna på den

ort där hon eller han är bosatt. Genom att personen använder fingerade person-

uppgifter om sig själv kan vederbörande sägas ge sken av att vara en annan

person än den hon eller han verkligen är.

 Fingerade personuppgifter har samma syfte som kvarskrivning. Åtgärden skall

skydda mot att en viss person utsätts för förföljelse av en eller flera andra

personer. Förföljaren är ofta känd när fråga om byte aktualiseras men åtgärden

kan användas även när denne inte går att närmare identifiera. Mera avgränsat kan

syftet med fingerade personuppgifter sägas vara att hindra att en förföljare,

med hjälp av allmänna handlingar hos en myndighet, får kännedom om var den

person som behöver skyddas bor eller vistas.

 En omständighet av särskild betydelse i sammanhanget är den omfattande

användningen av personnummer som förekommer i samhället. För en säker identifie-

ring av registrerade personer och för en effektiv samkörning av uppgifter mellan

olika myndigheter och register har det bedömts nödvändigt att personnumret

kommer till användning. Personnumret är ett nyckelbegrepp när det gäller att hos

myndigheter söka information om personer och är ett så kallat sökbegrepp i alla

ADB-register. Den som känner till en persons personnummer kan alltså få reda på

exempelvis vederbörandes adress medan enbart en namnuppgift ofta inte är till-

räcklig för detta. Ändring av personnummer är därför en viktig faktor när det

gäller fingerade personuppgifter.

Förutsättningar för fingerade personuppgifter

Fingerade personuppgifter kan, enligt 1 § lagen om fingerade personuppgifter,

bli aktuella endast för den som riskerar att bli utsatt för särskilt allvarlig

brottslighet. Lagen anger att det måste röra sig om brott som riktar sig mot

personens liv, hälsa eller frihet. I första hand avses brottslighet som är

direkt livshotande eller som syftar till svår kroppsskada eller grov frihe-

tskränkning och som regleras i 3, 4 och 6 kap. brottsbalken (prop. 1990/91:153

s. 143). Högsta domstolen har i rättsfallet NJA 1994 s. 497 II slagit fast att

fara för bortförande av barn skall anses utgöra en sådan risk som avses i lagen

om fingerade personuppgifter.

 Det är emellertid inte alla former av brott mot en persons liv, frihet eller

hälsa som i dagsläget utgör grund för att få fingerade personuppgifter. Endast

brott med höga straffvärden skall kunna grunda rätt att använda fingerade

personuppgifter.

 Vidare skall det finnas en "uppenbar risk" för särskilt allvarlig brottslighet

för att fingerade personuppgifter skall kunna medges. Enbart brottsrisk räcker

emellertid inte. Det krävs också att personen i fråga inte kan ges tillräckligt

skydd på annat sätt. För att fingerade personuppgifter skall få medges måste det

vara klarlagt att kvarskrivning inte räcker för att skydda personen i fråga

(prop. 1990/91:153 s. 144).

 Fingerade personuppgifter medges endast för bestämd tid. Den längsta tid som

lagen tillåter är fem år. Lagen utesluter dock inte att fingerade

personuppgifter kan medges för mer än en period.

 Fingerade personuppgifter beslutas av domstol. Stockholms tingsrätt är första

instans i alla ärenden om fingerade personuppgifter. Tingsrättens avgörande kan

överklagas till Svea hovrätt och Högsta domstolen enligt allmänna regler.

Ansökan till tingsrätten om fingerade personuppgifter görs i första hand av

Rikspolisstyrelsen efter framställning från den som önskar fingerade

personuppgifter. Rikspolisstyrelsen har rätt att avslå en framställning om

styrelsen bedömer att den enskilde inte har någon utsikt att erhålla fingerade

personuppgifter. Om det sker har den enskilde rätt att själv ansöka hos

tingsrätten.

 Fingerade personuppgifter medför inte någon rättslig förändring av personens

namn eller andra förhållanden. Den skyddade får rätt att dölja de verkliga upp-

gifterna men rättsligt är hon eller han samma person som tidigare. Personen i

fråga torde inte ha någon skyldighet att använda de fingerade uppgifterna utan

kan i vissa sammanhang också nyttja sitt verkliga namn och personnummer m.m. Det

har inte någon privaträttslig betydelse om personen ingår avtal eller andra

rättshandlingar med användande av verkliga eller fingerade uppgifter. Hela tiden

är det samma rättssubjekt som kan göras ansvarigt. Motsvarande gäller i fråga om

offentligrättsliga förpliktelser.

Komplikationer vid fingerade personuppgifter

Ett tillstånd att använda fingerade personuppgifter är för den enskilde och hans

eller hennes närmaste en utomordentligt ingripande åtgärd såväl på det

personliga planet som i kontakter med myndigheter och andra. Verkningarna är i

långt högre grad än vid kvarskrivning svåra att överblicka för den som berörs.

Det dagliga livet kompliceras eftersom den berörde och hans eller hennes familj

inte bara måste ändra namn. För att användningen av fingerade personuppgifter

skall bli en effektiv åtgärd måste den enskilde också byta bostad och arbete

samt allmänt ändra sin livsföring. Fingerade personuppgifter medför vidare en

hel del negativa konsekvenser också för myndigheter och andra.

 Svårigheterna som drabbar både den enskilde och tredje man har nästan alltid

samma grundorsak. När medgivande har lämnats till att använda fingerade

personuppgifter registreras omedelbart sådana uppgifter inom folkbokföringen för

personen i fråga. Som nämnts förs uppgifterna i likhet med andra

folkbokföringsuppgifter vidare i första hand till olika myndigheter men också

till företag m.fl. Inte på något sätt framgår det hos uppgiftsmottagarna att

personen egentligen har annat namn och personnummer m.m. Det är detta för-

hållande - som också är själva syftet med åtgärden - som ställer till

svårigheter för den enskilde, myndigheter och andra.

 Särskilt när det gäller försäkrings- och bidragsförmåner som administreras av

försäkringskassorna och Riksförsäkringsverket drabbas den enskilde av problem.

När det gäller pensions- och sjukförsäkringsfrågor föreligger det ett stort

behov av att berörd myndighet kan knyta samman verklig och fingerad identitet.

När pension i någon form aktualiseras måste exempelvis pensionspoäng intjänade i

verklig och fingerad identitet kunna kopplas samman. Den enskilde kan annars gå

miste om betydande belopp.

Myndigheter som administrerar socialförsäkringen kan inte med ledning av

tillgängliga uppgifter göra en sådan sammankoppling. Detta drabbar den enskilde

i hög grad. Det är därför som kassorna i dagsläget från Rikspolisstyrelsen och

den enskilde får viss information om de fingerade personuppgifterna.

 I fråga om bostadsbidrag och barnbidrag föreligger inte några större

svårigheter. Dessa bidrag torde kunna utgå utan problem även till den som har

medgivits fingerade personuppgifter. Problemen verkar däremot vara betydligt

större när det gäller underhållsstöd som utbetalas till en förföljd person för

barn som förföljaren är underhållsskyldig mot. Riksförsäkringsverket har bedömt

att risken är stor för att den fingerade identiteten röjs i ärenden om

underhållsstöd. Underhållsstödet utbetalas därför till den berättigade med an-

vändning av den verkliga identiteten. Det belyser att den som fått medgivande

att använda fingerade uppgifter kanske ändå i vissa sammanhang måste bruka sina

verkliga personuppgifter, något som naturligtvis måste vara besvärande för henne

eller honom.

 Det kan konstateras att de negativa konsekvenserna av fingerade

personuppgifter är särskilt tydliga inom socialförsäkringsområdet. De

uppkommande frågorna avseende rätten till t.ex. pensions- och sjukvårdsförmåner

måste emellertid hanteras med beaktande av att den enskilde har rätt att använda

fingerade personuppgifter. Det är knappast acceptabelt att uppgiftsanvändningen

leder till att hon eller han måste avstå från vissa bidrag eller ersättningar.

Försäkringskassorna och Riksförsäkringsverket måste ha ett särskilt ansvar för

att det inte blir fallet.

 Det finns inte någon laglig möjlighet för den som har fått fingerade

personuppgifter att undandra sig förpliktelser. Personen i fråga har inte heller

rätt att vägra medverka i ett rättsligt förfarandet med hänvisning till att han

eller hon fått fingerade personuppgifter. Det är inte otänkbart att personen i

fråga kan bli skyldig att inställa sig personligen exempelvis inför allmän

domstol. Därvid föreligger risk för att den skyddade personens verkliga iden-

titet avslöjas. Även om ombud eller biträde anlitas är en sådan risk inte

utesluten. Regeringen återkommer till frågan om forum i rättegång i avsnitt 4.6.

 Vägverket har pekat på att fingerade personuppgifter medför svårigheter vid

utfärdande och innehav av körkort samt för verkets hantering av bil- och

felparkeringsregister. Verket har hittills fått manuella underrättelser från

Rikspolisstyrelsen om fingerade personuppgifter som har berört verkets

ansvarsområden och har därigenom, bland annat i sina register, fört över upp-

gifter från den verkliga identiteten till den fingerade. Den ordningen har

enligt verket ändå medfört komplikationer vid exempelvis förarprov och lett till

att personer som har fingerade personuppgifter har nödgats avslöja sitt verkliga

personnummer.

 Fingerade personuppgifter får konsekvenser också för beskattningen och för

kronofogdemyndigheternas handläggning av mål om betalningsföreläggande och

verkställighet. Kronofogdemyndigheten kan t.ex. inte upptäcka att man har att

göra med en person som även kan ha skulder i annat namn.-

 I ärende om svenskt medborgarskap torde det vara nödvändigt att den beslutande

myndigheten har tillgång till även de verkliga uppgifterna. En utlänning som

vistas i Sverige kan behöva uppehållstillstånd. Ett sådant tillstånd kan behöva

ändras om tillståndsinnehavaren byter identitet.

 Skulle den skyddade personen vilja ingå äktenskap uppstår särskilda svårig-

heter. Hindersprövning kan knappast rättsenligt göras enbart utifrån de finge-

rade uppgifterna.

 Om en person som använder fingerade uppgifter avlider kan arvsberättigade

släktingar ha svårt att bevaka sin rätt. Det beror på att folkbokföringen inte

alla gånger utvisar de rätta släktskapsförhållandena för en sådan person och att

detta kan vara obekant för den som skall utreda boet. Fingerade personuppgifter

påverkar också möjligheten för den som bytt identitet att bevaka sin rätt när en

släkting avlider. Den skyddade kan ju inte lokaliseras med hjälp av folkbok-

föringen.

 Vissa förvärv eller innehav av egendom kräver registrering hos myndighet. Det

gäller bl.a. fast egendom och fordon. Egendom som en person har förvärvat innan

hon eller han medgivits fingerade personuppgifter torde vara svår att avyttra i

den fingerade identiteten. En avyttring bör göras antingen före bytet eller med

användande av personens verkliga uppgifter. För att minska risken för

förföljelse torde det förstnämnda alternativet vara att föredra.

 Viss yrkesutövning kan kräva legitimation, auktorisation eller tillstånd. En

person som exempelvis har läkarlegitimation i sin verkliga identitet kan inte

utan vidare använda den efter det att han eller hon fått fingerade

personuppgifter. När ett byte till fingerade personuppgifter har skett bör den

myndighet som har utfärdat legitimation eller tillstånd av något slag medverka

till att den enskilde får en ny handling med de fingerade uppgifterna.

 Slutligen kan nämnas som en komplikation vid användandet av fingerade

personuppgifter svårigheten att åberopa äldre betyg och intyg av olika slag

eftersom dessa är utfärdade i det verkliga namnet.

4.5.2 Fingerade personuppgifter endast då allvarligt brott

befaras

Regeringens förslag: Även i fortsättningen skall ett medgivande att använda

fingerade personuppgifter kunna lämnas endast om det finns risk för allvarligt

brott mot den enskildes liv, hälsa eller frihet. Kraven på brottslighetens

svårhetsgrad och på den risk som skall föreligga sänks dock.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Svea hovrätt anser dock att riskrekvisitet bör

anpassas till vad som gäller i fråga om besöksförbud. Stockholms tingsrätt anser

att kravet på att faran skall avse särskilt allvarlig brottslighet bör kvarstå.

 Skälen för regeringens förslag: Som vi tidigare varit inne på får ett

medgivande att använda fingerade personuppgifter ingripande verkningar för den

som berörs. Utgångspunkten är därför att denna form av skydd bör användas

restriktivt och endast när andra åtgärder inte är tillräckliga. Detta framhölls

också när möjligheten att få fingerade personuppgifter infördes.

 Den gällande lagstiftningen bygger på att fingerade personuppgifter skall

beviljas endast den som är utsatt för ett allvarligt hot. Enligt regeringens

mening måste det också vara fråga om risk för svårare brott för att fingerade

personuppgifter skall komma i fråga. Kravet på att brottsligheten skall vara

särskilt allvarlig kan emellertid som utredningen framhållit leda till en

onödigt sträng tillämpning. Uttrycket kan uppfattas exempelvis som att en miss-

handel måste vara grov för att fingerade personuppgifter skall komma i fråga,

dvs. att det allmänt sett krävs brott med straffvärden som inte understiger ett

år. Ett sådant synsätt framstår inte som motiverat.

 Restriktiviteten i fråga om medgivande att använda fingerade personuppgifter

bör behållas men inte vara alltför koncentrerad till frågan om brottets

straffvärde. Även gärningar som har ett straffvärde om 6-8 månader bör kunna

godtas. Vid brottslighet som upprepats flera gånger kan kanske ett ytterligare

något lägre straffvärde accepteras, t.ex. om brottsligheten har varit särskilt

besvärande för målsäganden. Sammantaget bedömer regeringen att det finns skäl

att något sänka nivån på den befarande brottsligheten. I lagtexten bör det komma

till uttryck genom att kravet i 1 § lagen om fingerade personuppgifter på att

brottsligheten skall vara "särskilt" allvarlig tas bort.

 Risken för brott skall föreligga objektivt sett. Självfallet är det svårt att

exakt fastställa vilken brottslighet som kan befaras. På motsvarande sätt som

förordas i fråga om besöksförbud och kvarskrivning är det naturligt att till att

börja med göra bedömningen utifrån en tidigare brottslighet som en förföljare

har gjort sig skyldig till. Det är också utifrån denna brottslighet som bedöm-

ningarna om den befarade brottslighetens art och straffvärde måste göras. Om en

person tidigare har dömts för ett allvarligt brott, exempelvis svår misshandel,

mot den som begär fingerade personuppgifter är det en omständighet som måste

tillmätas stor betydelse vid en riskbedömning. Den tidigare brottsligheten

behöver inte nödvändigtvis vara riktad mot personens liv, hälsa eller frihet.

Även förmögenhetsbrott och annan typ av brottslighet som har riktats mot den som

förföljs kan beaktas. Vidare är det inte uteslutet att också brottslighet som

har riktats mot någon annan än den som begär fingerade personuppgifter kan till-

mätas betydelse när det gäller att bedöma vilken risk som föreligger.

 Det är inte tillräckligt för fingerade personuppgifter att den som begär

skyddsåtgärden tidigare har utsatts för brott. Det krävs att det föreligger risk

för ytterligare förföljelser i form av sådana brott som anges i lagen om

fingerade personuppgifter. När frågan om fingerade personuppgifter aktualiseras

har den som ansöker om att få ett medgivande oftast utsatts för sådant brott som

lagen stadgar. Det bör då inte vara så svårt att bedöma om det föreligger risk

för ytterligare brott mot samma person. Visar det sig att gärningsmannen

fortsätter att trakassera eller söka kontakt med denne bör det oftast vara till-

räckligt för att konstatera att erforderlig risk föreligger.

 Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter kräver inte att den som

vill använda uppgifterna har utsatts för brott, även om det torde vara den

vanligaste situationen. Om en polisutredning pågår kan det ofta vara lämpligt

att invänta beslut om åtal och dom i saken. Kan frågan om fingerade

personuppgifter inte invänta ett avgörande får riskbedömningen göras utifrån en

självständig prövning av den utredning som finns.

 En särskild risk för att bli utsatt för brott kan den anses löpa som har an-

mält eller på annat sätt avslöjat en brottsling. Riskens storlek kan bl.a. antas

hänga samman med hur allvarligt det avslöjade brottet är. Den utpekade gärnings-

mannens person har särskild betydelse när det gäller att bedöma risken för

repressalier.

 Även om det kan visas att förföljelse och trakasserier har ägt rum eller pågår

kan det vara svårt att få utrett att det föreligger risk för sådant allvarligt

brott som lagen kräver. Avgörande är naturligtvis vad som framkommer om för-

följaren när denne är känd. Är han dömd för allvarlig brottslighet mot den som

begär fingerade personuppgifter och fortsätter att söka kontakt med vederbörande

utan att förhållandena mellan de båda i grunden förändrats, bör det inte vara

några svårigheter att konstatera att erforderlig brottsrisk föreligger. Har den

utpekade förföljaren planerat eller förberett ett allvarligt brott mot den som

har begärt fingerade personuppgifter bör också kravet på brottsrisk vara

uppfyllt.

 I andra fall kan det vara så att förföljaren inte exakt identifieras men med

hänsyn till omständigheterna står det klart att han tillhör en viss bestämd

krets av personer. Så kan vara fallet om den som begär fingerade personuppgifter

har vittnat eller medverkat i en polisutredning mot en kriminell gruppering av

något slag och därefter utsätts för hot. Situationen kan vara likartad om en

person själv tidigare har tillhört en sådan gruppering eller någon annan sam-

manslutning men sedermera tagit avstånd från denna och därför riskerar repres-

salier. I dessa fall finns det inte alltid någon tidigare dömd förföljare som

utgör hotet.

 I dag krävs att det skall föreligga en "uppenbar" risk för brottslighet.

Enligt regeringens mening innebär det ett krav på en mycket överhängande brotts-

risk. Det kan vara svårt att förebringa utredning om en så hög risk. Det gäller

särskilt i de fall då den som står för hotet inte går att närmare identifiera.

Kravet på att brottsrisken skall vara uppenbar kan också medföra att den som

begär fingerade personuppgifter kan nödgas utstå förföljelse innan ett

medgivande om fingerade personuppgifter kan aktualiseras. Med hänsyn till det

sagda föreslår regeringen att det inte bör föreligga något krav på att brotts-

risken skall vara uppenbar. Det rekvisitet skall därför utgå ur lagtexten.

 De ändringar som föreslås i fråga om förutsättningarna för att få fingerade

personuppgifter innebär att något fler personer än i dag kan komma i fråga för

ett medgivande. Ett medgivande att få använda fingerade personuppgifter skall

dock även i fortsättningen medges endast när det inte finns någon annan

möjlighet att skydda personen. Det är enligt regeringens mening väsentligt att

andra mindre ingripande åtgärder tillgrips i första hand. Regeringen återkommer

till detta i nästa avsnitt.

 Utredningen har vidare föreslagit att det i lagtexten tas in en bestämmelse om

att fingerade personuppgifter får medges endast om åtgärden med hänsyn till

personens förhållanden eller andra omständigheter kan antas utgöra en effektiv

skyddsåtgärd. Utredningen har därvid anfört att det kan finnas omständigheter

som gör att fingerade personuppgifter inte skulle få avsedd effekt. I första

hand är det fråga om förhållanden som rör den förföljdes person och exempelvis

dennes ovilja att ändra sin livsföring på det radikala sätt som krävs. Enligt

regeringens mening bör givetvis ingen skyddsåtgärd tillgripas om den inte kan

antas få effekt. Någon särskild reglering av detta kan inte emellertid anses

nödvändig.

4.5.3 Först kvarskrivning

Regeringens förslag: Fingerade personuppgifter skall inte medges om personen kan

skyddas genom kvarskrivning eller på annat sätt.I ansökan om medgivande skall

Rikspolisstyrelsen ange varför det inte räcker med kvarskrivning eller annan

åtgärd.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Ett medgivande att använda fingerade

personuppgifter skall lämnas endast om behovet av skydd inte kan tillgodoses på

annat sätt. I första hand är det kvarskrivning som bör komma i fråga. Frågan om

kvarskrivning är en tillräcklig skyddsåtgärd verkar ha kommit något i skymundan

när en person har medgivits fingerade personuppgifter. Domstolarna förefaller

att i stor utsträckning ha grundat sina beslut på att det förelegat risk för

mycket allvarlig brottslighet. Högsta domstolen har visserligen i NJA 1994 s.

497 II anfört att vidtagna åtgärder - kvarskrivning och sekretessmarkering -

inte kunde anses tillräckliga, men inte närmare motiverat denna bedömning.

 I och för sig är det förståeligt att domstolarna i första hand riktar in sig

på brottsrisken och endast i mindre mån beaktar om kvarskrivning är en tillräck-

lig skyddsåtgärd. Det är ju naturligt att en person som riskerar att bli utsatt

för ett mycket allvarligt brott erbjuds det skydd som förefaller effektivast,

alltså fingerade personuppgifter.

 Användningen av fingerade personuppgifter är som tidigare sagts förknippad med

stora svårigheter på olika plan, inte minst personliga. Med hänsyn till

problemen är det angeläget att det i varje ärende om fingerade personuppgifter

noga prövas om inte den förföljde kan beredas ett fullgott skydd genom t.ex.

kvarskrivning. Kvarskrivning är som tidigare nämnts en mycket effektiv

skyddsåtgärd. Regeringen föreslår att det i lagen om fingerade personuppgifter

särskilt anges att fingerade personuppgifter inte skall medges om skyddsbehovet

kan tillgodoses genom kvarskrivning. Härigenom understryks vikten av en sådan

prövning.

 En avgörande fråga för tillämpningen av reglerna om fingerade personuppgifter

är alltså vari de speciella omständigheter består som gör att kvarskrivning inte

ger det skydd som krävs. Utredningen har pekat på några sådana situationer (SOU

1996:68 s. 142 ff.).

 Kvarskrivning kan vara otillräcklig som skyddsåtgärd om det exempelvis före-

ligger sådana omständigheter i ärendet att den som hotar har möjlighet att,

trots vidtagna åtgärder inom folkbokföringen, spåra en person med hjälp av

dennes folkbokföringsuppgifter. Som exempel på en sådan situation kan anges att

en förföljare kan ha möjlighet att genom hot mot eller bestickning av någon som

är anställd hos en skattemyndighet få fram uppgifter om en skyddad person. Som

ett annat exempel kan nämnas att den person som förföljs tillhör en så speciell

personkategori, exempelvis en liten grupp offentliganställda, att det på olika

sätt är möjligt att få fram vederbörandes personuppgifter med stöd av offentlig-

hetsprincipen.

 Regeringen föreslår i avsnitt 4.5.5 att det även i fortsättningen skall

ankomma på Rikspolisstyrelsen att ansöka om fingerade personuppgifter. Enligt

regeringens mening skall styrelsen också ha ett särskilt ansvar att i varje

ärende utreda om inte kvarskrivning räcker för att skydda den förföljde

personen. I sin ansökan skall styrelsen motivera varför man anser att kvar-

skrivning inte räcker som skyddsåtgärd.

4.5.4 Fingerade personuppgifter under obestämd tid

Regeringens förslag: Fingerade personuppgifter skall kunna ges för obestämd tid

i stället för som i dag för högst fem år.

 Utredningen har bedömt att den nuvarande ordningen med tidsbestämt byte bör

behållas. Om det finns behov av det anser utredningen att fingerade

personuppgifter bör medges för mer än en period.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

utredningens förslag utan erinran. Riksåklagaren, Brottsoffermyndigheten och

Kvinnojourernas riksförbund (ROKS) anser dock att det bör införas en möjlighet

till permanent medgivande att använda fingerade personuppgifter. Även

Riksförsäkringsverket anser att en ordning med ett permanent medgivande är att

föredra.

 Skälen för regeringens förslag: I dagsläget kan fingerade personuppgifter

medges endast för bestämd tid. Den längsta tid som är möjlig enligt lagen om

fingerade personuppgifter är fem år. Fingerade personuppgifter kan dock medges

för mer än en period. I de fall där fingerade personuppgifter har medgivits har

giltighetstiden för användningen av uppgifterna regelmässigt bestämts till fem

år. En förnyad ansökan för någon som har medgivits fingerade personuppgifter har

blivit aktuell först under år 1997. Stockholms tingsrätt har i ett fall bifallit

en ansökan om förlängning av medgivandet.

 Utgångspunkten för nu gällande regler är att personen i fråga skall återta sin

rätta identitet när det inte längre finns något hot. Enligt utredningens mening

talar övervägande skäl för att behålla den nuvarande ordningen med

tidsbegränsade medgivanden. Ett medgivande kan bli obehövligt innan den fast-

ställda tiden löpt ut. Exempelvis kan det inträffa att en utpekad förföljare

avlider. Inte bara förföljarens död utan även utvisning eller omhändertagande av

honom för lång tid kan påverka hotbilden. Utredningen pekar också på att de

negativa effekterna av en återgång till den riktiga personuppgifterna kan

mildras genom t.ex. namnbyte. Fingerade personuppgifter medför inte bara

nackdelar för den enskilde utan också för tredje man. Det är bl.a. därför bra om

behovet av skydd kontrolleras med de intervaller som följer med den nuvarande

ordningen. Ett förfarande med fingerade personuppgifter på obestämd tid kan lätt

leda till att ett byte kommer att gälla trots att det kanske inte finns behov av

det.

 Det finns emellertid skäl som talar för att införa en permanent möjlighet att

använda fingerade pesonuppgifter. Fingerade personuppgifter behövs ofta för lång

tid. Det kan finnas situationer där det inte kommer att finnas någon möjlighet

för den enskilde att återgå till den gamla identiteten. För den enskilde innebär

ett medgivande en omfattande omställning. För att ett medgivande skall bli

effektivt fordras att den enskilde förändrar sin livsföring genom att t.ex. byta

bostad och arbete. Han eller hon måste ofta också bryta sina kontakter med

tidigare vänner och arbetskamrater. En användning av fingerade personuppgifter

innebär alltså stora uppoffringar och ingrepp i såväl privatliv som arbetsliv.-

En återgång till det gamla namnet och personnumret kan komma att medföra

liknande problem. Detta särskilt om de fingerade personuppgifterna har använts

under lång tid. Svårigheterna blir påtagliga exempelvis för barn som fått

fingerade personuppgifter och som kanske inte riktigt har klart för sig

anledningen till uppgiftsbytet. En ordning där fingerade personuppgifter medges

för obestämd tid skulle också påverka tryggheten för den enskilde. I dag torde

tryggheten sannolikt påverkas negativt av vetskapen om att ett medgivande löper

ut efter fem år. De problem som kan förorsakas av ett medgivande att använda

fingerade personuppgifter tar vidare resurser i anspråk hos olika myndigheter.

Materialet är i många ärenden om fingerade personuppgifter omfattande och

polisen lägger ner betydande resurser på att utreda om det finns behov av att

ansöka om förlängning av ett medgivande.

 Det finns således skäl som talar både för och emot att behålla den nuvarande

ordningen med tidsbestämda medgivanden. Vid en avvägning mellan olika intressen

anser regeringen emellertid att det är angeläget att i största möjliga

utsträckning tillvarata den förföljdes intressen och att underlätta tillvaron

för denne. Den omställning det innebär för den enskilde att övergå till att

använda fingerade personuppgifter talar för att ett medgivandet bör kunna vara

permanent. För denna ordning talar också att behovet av skydd i många fall

kommer att kvarstå under lång tid. Visserligen kan en återgång underlättas på

olika sätt t.ex. genom att personen i fråga får rätt att förvärva det fingerade

namnet. Övervägande skäl talar dock för att ett medgivande att använda fingerade

personuppgifter skall kunna lämnas för obestämd tid. Regeringen föreslår därför

att en sådan ordning införs. Den enskilde bör dock ha möjlighet att på egen

begäran få medgivandet upphävt. För det fall de fingerade personuppgifterna

används i något otillbörligt syfte bör också Rikspolisstyrelsen få en sådan

möjlighet. Regeringen återkommer till frågan om upphävande av medgivandet i

avsnitt 4.5.9.

 Även om ett medgivande skall kunna ges för obestämd tid bör någon ändring av

de rättsliga förhållandena inte ske utan den enskilde skall liksom i dag behålla

sin riktiga identitet.

 När ett medgivande ges för obestämd tid är det väsentligt att

Rikspolisstyrelsen håller kontakten med den enskilde. Styrelsen bör också

regelbundet kontrollera att den som har ett medgivande inte återgått till att

använda den verkliga identiteten, t.ex. genom att åter folkbokföra sig i den

identiteten. I sådana fall kan det finnas skäl för Rikspolisstyrelsen att få

medgivandet upphävt.

4.5.5 Ansökan och beslut om fingerade personuppgifter

Regeringens förslag: Rikspolisstyrelsen skall även i fortsättningen vara sökande

i ärenden om fingerade personuppgifter. Styrelsen skall dock få en utökad rätt

att avslå framställningar om fingerade personuppgifter. En framställning skall

avslås om det inte är sannolikt att ett byte kommer att medges av domstolen.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran. Svea hovrätt anser dock att det bör ytterligare

övervägas om inte Rikspolisstyrelsens roll bör renodlas. Om man av något skäl

inte är beredd att ge styrelsen full beslutanderätt som första instans anser

hovrätten att alternativet bör vara att styrelsen ges en helt utredande funktion

i ärenden om fingerade personuppgifter. Rikspolisstyrelsen anför att styrelsen

skulle föredra att handläggningsordningen renodlades så att den enskilde själv

alltid ansöker vid tingsrätten och Rikspolisstyrelsen anlitas för den utredning

som krävs. Brottsoffermyndigheten avstyrker förslaget och anför bl.a. att det är

mycket olämpligt att Rikspolisstyrelsen tilldelas flera roller i ärenden om

fingerade personuppgifter. Rätten att ansöka om fingerade personuppgifter bör

tillkomma någon utomstående myndighet. Rikspolisstyrelsen bör enligt

Brottsoffermyndigheten inte heller få en utökad möjlighet att avslå ansökningar.

 Skälen för regeringens förslag: I första hand är det Rikspolisstyrelsen som

har rätt att ansöka om fingerade personuppgifter vid tingsrätten. Ansökan

förutsätter dock att den enskilde har gjort framställning hos styrelsen om att

få fingerade personuppgifter. Rikspolisstyrelsen har rätt att avslå en fram-

ställning. Om det sker kan den enskilde själv ansöka om fingerade

personuppgifter vid tingsrätten.

 Rikspolisstyrelsen kan avslå en framställning från en enskild om styrelsen

efter utredning finner att tillräckliga skäl saknades för ansökan till

tingsrätten. I den proposition som låg till grund för lagen angavs emellertid

att det inte skulle ankomma på Rikspolisstyrelsen att göra någon mer ingående

bedömning av den enskildes utsikter att erhålla medgivande. Rikspolisstyrelsen

borde enligt propsitionen tillmötesgå den enskildes framställning om den inte

framstod som utsiktslös.

 Rikspolisstyrelsen har i sin rapport Utvärderig av lagen om fingerade

personuppgifter (RPS Rapport 1995:3) invänt mot ansökningsförfarandet.

Rikspolisstyrelsen menar att den nuvarande ordningen leder till en "dubbelroll"

för styrelsen. När Rikspolisstyrelsen ansöker om fingerade personuppgifter anser

sig styrelsen skyldig att ange sin inställning i saken. Rikspolisstyrelsen kon-

staterar i rapporten att den situationen då kan uppkomma att styrelsen ansöker

om fingerade personuppgifter samtidigt som man avstyrker den enskildes begäran

om sådana uppgifter. I över hälften av ansökningarna till Stockholms tingsrätt

har styrelsen också avstyrkt bifall till fingerade personuppgifter.

Rikspolisstyrelsen anser att ett sådant system framstår som egendomligt för den

enskilde och olämpligt från rättssäkerhetssynpunkt.

 Regeringen har i och för sig förståelse för Rikspolisstyrelsens uppfattning

att styrelsen har en dubbelroll som kan ifrågasättas. Samtidigt visar emellertid

erfarenheterna att styrelsen har fyllt en viktig funktion bl.a. som återhållande

faktor beträffande framställningar om fingerade personuppgifter som har varit

mer eller mindre grundlösa. Ungefär 60 % av de framställningar som har kommit in

till Rikspolisstyrelsen har inte förts vidare till Stockholms tingsrätt.

Merparten av dessa har avskrivits av Rikspolisstyrelsen sedan sökanden har

återkallat sin framställning. Framställningarna har återkallats sedan den

enskilde upplysts om andra skyddsåtgärder. Därvid har personen fått klart för

sig att andra åtgärder än fingerade personuppgifter ofta utgör ett tillräckligt

skydd. Vidare har flera ansökningar avslagits av Rikspolisstyrelsen. Det har

skett när en framställning har bedömts som utsiktslös. Inte i något sådant fall

har den enskilde själv ansökt vid tingsrätten.

 Om förfarandet med fingerade personuppgifter inleds hos tingsrätten är det o-

frånkomligt att domstolen belastas av många obefogade ansökningar. Samtidigt

kommer polisväsendet inte att avlastas i någon större utsträckning. Inget ärende

kan nämligen avgöras utan någon form av polisutredning. Det är därför

ofrånkomligt att tingsrätten begär yttrande från Rikspolisstyrelsen beträffande

det hot som påstås föreligga.

 Regeringen anser att angivna omständigheter med styrka talar för att förfaran-

det med fingerade personuppgifter även fortsättningsvis bör inledas hos

Rikspolisstyrelsen. Därvid kan också de rutiner som har upparbetats hos

styrelsen komma till fortsatt användning redan när ett ärende inleds.

 Rikspolisstyrelsen roll skulle renodlas om styrelsen beslutade som första in-

stans i alla ärenden om fingerade personuppgifter. Rikspolis-styrelsen skulle då

ha samma ställning som andra förvaltningsmyndigheter som prövar ärenden efter

ansökan från enskilda och vars beslut kan överklagas till domstol. Regeringen

anser emellertid att det inte finns skäl att ändra den nuvarande ordningen där

domstol beslutar.

 En annan fråga är möjligheten för Rikspolisstyrelsen att avslå en framställan.

Lagstiftningen om fingerade personuppgifter har nu varit i kraft i snart sex år.

Berörda instanser har vunnit erfarenheter från ett antal ärenden om fingerade

personuppgifter. Inom Rikspolisstyrelsen finns stor sakkunskap i frågorna.

Domstolarna har också i stor utsträckning följt Rikspolisstyrelsen bedömningar.

Mot denna bakgrund finns det enligt regeringens mening förutsättningar att ge

Rikspolisstyrelsen en utökad rätt att avslå framställningar om fingerade

personuppgifter.

 Enligt regeringens mening bör det föreligga en ganska hög grad av sannolikhet

för att en ansökan om fingerade personuppgifter bifalls för att

Rikspolisstyrelsen skall ansöka vid tingsrätten. Om det inte är sannolikt att

fingerade personuppgifter kan medges bör Rikspolisstyrelsen alltså få avslå den

enskildes framställning. Å andra sidan bör Rikspolisstyrelsen kunna ansöka även

om styrelsen anser att det är något tveksamt om en ansökan kommer att resultera

i ett medgivande till fingerade personuppgifter. Regeringens förslag i den här

delen föranleder ändringar i 3 § lagen om fingerade personuppgifter.-

 Förslaget att ge Rikspolisstyrelsen en utökad rätt att avslå framställningar

innebär inte någon nackdel för den enskilde. Hennes eller hans rätt att ansöka

på egen hand skall nämligen kvarstå.

 En utökad möjlighet för Rikspolisstyrelsen att avslå framställningar undan-

röjer också en av de nackdelar som styrelsen har påtalat. Med den föreslagna

ordningen hamnar Rikspolisstyrelsen inte i den situationen att styrelsen i an-

sökningen till domstolen också avstyrker det begärda medgivandet att använda

fingerade personuppgifter. Därmed elimineras en stor del av Rikspolisstyrelsen

"dubbelroll" i ärenden om fingerade personuppgifter.

4.5.6 Förstärkt sekretess

Regeringens förslag: Sekretessen till skydd för uppgifter i ärenden om fingerade

personuppgifter överförs om uppgifterna lämnats till annan myndighet.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I dagsläget medverkar Rikspolisstyrelsen till

att några myndigheter kan sammanföra vissa fingerade uppgifter med verkliga

uppgifter. Det sker efter medgivande från den som använder fingerade

personuppgifter och görs för att hon eller han inte skall stå utanför vissa

grundläggande samhällsfunktioner. Den manuella uppgiftsöverföring som sker be-

höver dock inte innebära att vederbörande myndighet får kännedom om kopplingen

mellan gammal och ny identitet.

 Som Rikspolisstyrelsen och andra myndigheter påpekat kan en manuell hantering

vid sidan av ordinarie rutiner för överföring av folkbokföringsuppgifter leda

till att flera personer hos den berörda myndigheten måste engageras. Med en

sådan handläggning ökar risken för att känslig information som rör fingerade

personuppgifter sprids.

 Nackdelen med att det i vissa fall sker en sammankoppling av uppgifter är

självfallet att det hos den mottagande myndigheten finns uppgifter om den

känsliga kopplingen mellan verklig och fingerad identitet. Den som tar del av

kopplingsuppgiften får alltså reda på bland annat det fingerade namn och person-

nummer som en förföljd person använder liksom var personen är bosatt.

 Enligt regeringens mening bör det inte förekomma automatisk överföring av

uppgift om fingerade personuppgifter från Rikspolisstyrelsen till någon annan

myndighet. Den enskildes behov av skydd talar starkt mot en sådan ordning även

om mottagande myndighet kan erbjuda viss sekretess för uppgiften. Regeringen

förordar i likhet med utredningen i stället att den ordning som nu tillämpas,

och som bygger på överväganden i det enskilda fallet, kommer till användning

även fortsättningsvis. Rikspolisstyrelsen får alltså efter samråd med den en-

skilde lämna ut vissa uppgifter till annan myndighet om det behövs för att den

enskilde skall kunna ta tillvara sin rätt. Det är en fördel om den myndighet som

berörs utser en särskild handläggare för kontakterna med Rikspolisstyrelsen.

 I vissa fall är det som nämnts inte nödvändigt att en myndighet får del av

kopplingsuppgiften mellan gammal och fingerad identitet. Det kan räcka med att

myndigheten genom Rikspolisstyrelsens medverkan kan föra över vissa uppgifter

från verklig till fingerad identitet. Det förekommer dock situationer där det

kan vara nödvändigt att en myndighet får full kännedom om vilken person det är

som döljer sig bakom en fingerad identitet. För dessa fall vore det en fördel om

uppgifterna hos den mottagande myndigheten kunde vara skyddade med en stark

sekretess. I dagsläget gäller sekretess hos Rikspolisstyrelsen och domstol i

ärende om fingerade personuppgifter för uppgift om enskilds personliga

förhållanden om det inte står klart att uppgifter kan röjas utan att den

enskilde eller någon honom närstående lider men (7 kap. 15 § tredje stycket

sekretesslagen). Regeringen föreslår att sekretessen inte begränsas till enbart

själva ärendet om fingerade personuppgifter utan att den utvidgas till att i

alla sammanhang omfatta uppgift om den som har fått fingerade personuppgifter.

Sekretessen skulle därmed gälla hos de myndigheter som förvarar uppgifter som

medför att en persons verkliga och fingerade identitet helt eller delvis kan

kopplas samman. Förslaget föranleder ändring i 7 kap. 15 § sekretesslagen.

 Minst lika viktig som den formella sekretessen är de interna rutiner som

myndigheten tillämpar för hanteringen av personuppgifter. Skulle en myndighet få

del av någon uppgift som kan vara känslig för den som använder fingerade

personuppgifter måste den självfallet behandlas försiktigt. Rikspolisstyrelsen

bör överväga denna omständighet när ett uppgiftsutlämnande aktualiseras.

Styrelsen bör regelmässigt samråda med den enskilde när utlämnande övervägs.

 Den nu berörda situationen med utlämnande av någon uppgift som kan kopplas

till fingerade personuppgifter uppkommer endast undantagsvis. Inom många sam-

hällsområden finns det inte skäl att koppla ihop verkliga och fingerade person-

uppgifter.

4.5.7 Rikspolisstyrelsen får hämta in sekretessbelagt

material

Regeringens förslag: Rikspolisstyrelsen skall få rätt att hämta in sekretessbe-

lagt material om främst den utpekade förföljaren.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remssinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Av polisutredningen i ett ärende om fingerade

personuppgifter skall bl.a. framgå om sökanden riskerar förföljelse. Det är en

fråga som självfallet berör både den som har begärt medgivandet och den utpekade

förföljaren. Bådas förhållanden måste alltså klarläggas. Vidare måste det klar-

göras om inte den förföljde kan skyddas genom kvarskrivning eller på annat

mindre ingripande sätt. En utförlig och allsidig polisundersökning är av största

betydelse när det gäller fingerade personuppgifter.

 Sekretessen hos olika myndigheter försvårar ibland Rikspolisstyrelsens

utredning i ett ärende om fingerande personuppgifter. Det har emellanåt varit

omöjligt för styrelsen att få tillgång till viss information om en förföljare på

grund av sekretess. Som exempel kan nämnas att man inte har kunnat få tillgång

till uppgifter om en utpekad förföljare som har varit intagen för rättspsy-

kiatrisk vård.

 I vissa fall kan det vara nödvändigt att polisutredarna får del av material

som normalt är sekretessbelagt. När det gäller uppgifter om den som begär

fingerade personuppgifter torde inte några svårigheter föreligga på den punkten.

Personen i fråga kan nämligen förväntas lämna sitt medgivande till att uppgifter

om henne eller honom lämnas ut till Rikspolisstyrelsen. Det kan dock inte

uteslutas att så inte sker eller att vederbörande inte kan nås när frågan upp-

kommer.

 Störst behov av sekretessbelagda uppgifter torde dock föreligga när det gäller

den utpekade förföljaren. Många uppgifter om personen i fråga är antagligen

tillgängliga inom polisväsendet, exempelvis i domar, förundersökningsprotokoll

och i olika register. Betydelsefulla uppgifter kan dock också finnas på annat

håll. En fullständig utredning om hotbilden kräver att även sådana uppgifter kan

tillföras ärendet.

 I vissa fall torde Rikspolisstyrelsen kunna utverka uppgifter med stöd av den

s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen. Denna bestämmelse är

emellertid inte tillämplig i fråga om all sekretess. Undantagna är exempelvis

hälso- och sjukvårdsområdet samt socialtjänsten. Bl.a. inom dessa områden kan

uppgifter finnas som är värdefulla i ärendet om fingerade personuppgifter.

 Regeringen föreslår mot bakgrund av det behov som finns att Rikspolisstyrelsen

skall få möjlighet att hämta in sekretessbelagda uppgifter från andra

myndigheter. Detta behövs för att tillgodose den förföljda personens intresse.

Den utpekade förföljaren skyddas från närmare offentlighet genom den sekretess

som generellt råder i ärenden om fingerade personuppgifter (7 kap. 15 § tredje

stycket sekretesslagen). En bestämmelse om rätt för Rikspolisstyrelsen att in-

hämta sekretessbelagt material i ärenden om fingerade personuppgifter skall tas

in i 5 § lagen om fingerade personuppgifter.

4.5.8 Rikspolisstyrelsen har till uppgift att hjälpa den

enskilde

Regeringens förslag: Den som medgivits fingerade personuppgifter behöver hjälp

med olika frågor som bytet aktualiserar. Rikspolisstyrelsen skall ansvara för

att den enskildes behov av hjälp tillgodoses.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran. Brottsoffermyndigheten avstyrker dock förslaget och

anför att uppgiften i stället bör läggas på Brottsoffermyndigheten.

 Skälen för regeringens förslag: Under det lagstiftningsarbete som föregick

lagen om fingerade personuppgifter var man medveten om att fingerade

personuppgifter kunde medföra olägenheter för den som fick uppgifterna och att

den enskilde behövde hjälp i vissa sammanhang. Det förutsattes att den enskilde

i förväg upplystes av berörda myndigheter om de komplikationer som kunde följa

av ett medgivande att använda fingerade personuppgifter. Några riktlinjer för

hur den enskilde efter ett medgivande skulle få hjälp med att lösa uppkommande

problem lämnades i princip inte. Det sades dock att det ankommer på

Rikspolisstyrelsen att lämna råd till den enskilde om hur hon eller han skall

kunna fullgöra förpliktelser efter att ha fått fingerade personuppgifter.

 Den tidigare lämnade redogörelsen om konsekvenserna av ett medgivande om

fingerade personuppgifter visar att den som har erhållit medgivandet kan för-

orsakas betydande problem på grund av det. De personer som har medgivits

fingerade personuppgifter behöver ofta hjälp med att ta tillvara sin rätt. Det

kan exempelvis gälla vid reglering av skulder, mellanhavanden med myndigheter

samt vid kontakter med banker och försäkringsbolag. Hjälpåtgärderna kräver ofta

juridisk kompetens och goda kunskaper om hur samhället fungerar.-

 Flera personer som medgivits fingerade personuppgifter har uppvisat ett stort

hjälpbehov. Rikspolisstyrelsen har därför "som en ren serviceåtgärd" givit dessa

en ganska omfattande hjälp med att lösa olika svårigheter som medgivandet

aktualiserar. Enligt styrelsens rapport har också tjänstemän hos andra

myndigheter fått hjälpa till.

 Regeringen anser mot bakgrund av det angivna att en särskild kontaktmyndighet

bör utses för att bistå att den enskilde.

 Det finns skäl som talar för att Rikspolisstyrelsen även i fortsättningen bör

ha det övergripande ansvaret att hjälpa personer som har erhållit fingerade

personuppgifter. Genom ansökningsförfarandet vid domstolen har

Rikspolisstyrelsen i ett tidigt skede fått kontakt med den som har medgivits

fingerade personuppgifter. Styrelsen har vidare redan på ansökningsstadiet

informerat denne om de svårigheter som kan uppkomma efter ett byte. Styrelsen

har också vid det efterföljande registreringsförfarandet och på andra sätt fått

god kännedom om den enskildes förhållanden. Under de år som gått har

Rikspolisstyrelsen dessutom fått en god allmän överblick över de svårigheter som

kan följa på ett medgivande om fingerade personuppgifter.

 Riksskatteverket har av utredningen angivits som ett alternativ till

Rikspolisstyrelsen. Detta mot bakgrund av att användningen av folkbokförings-

uppgifterna i samhället är ett av huvudproblemen för de personer som har fått

fingerade personuppgifter. Inom skatteförvaltningen hanteras också de

skyddsåtgärder som utgörs av sekretessmarkering och kvarskrivning. Vad som nu

sagts talar för att Riksskatteverket utses till kontaktmyndighet.

 Ett annat alternativ är Brottsoffermyndigheten. Myndigheten har till uppgift

att besluta om brottsskadeersättning, om användning av brottsofferfondens medel

samt att fungera som kunskapscentrum i frågor om brottsoffer och förmedla

information i sådana frågor. Myndighetens övergripande mål är att främja

brottsoffrens rättigheter, behov och intressen. Brottsoffermyndigheten skulle

mot den bakgrunden kunna komma i fråga när det gäller att ansvara för de

hjälpåtgärder som aktualiseras när en person använder fingerade personuppgifter.

Brottsoffermyndigheten har själv förordat att ansvaret läggs på den och hänvisar

till den kompetens som finns inom myndigheten.

 Regeringen anser trots detta att Rikspolisstyrelsen även i fortsättningen bör

vara den myndighet som hjälper den enskilde i kontakterna med andra myndigheter.

Skälet till detta är framför allt att uppgifterna i ett ärende om fingerade

personuppgifter är mycket känsliga och inte bör spridas till andra myndigheter

annat än i mycket begränsad omfattning. Regeringen anser därför att

Rikspolisstyrelsen även i fortsättningen skall ha som uppgift att hjälpa den som

fått fingerade personuppgifter.

 Rikspolisstyrelsen kan inte ensam avhjälpa alla olägenheter som kan uppkomma

efter ett medgivande att använda fingerade personuppgifter. Även olika

"fackmyndigheter" måste i olika sammanhang hjälpa till. När det exempelvis

gäller socialförsäkringsförmåner för den som har bytt identitet är

Riksförsäkringsverkets och försäkringskassornas medverkan nödvändig. En person

som har medgivits fingerade personuppgifter torde vidare ofta behöva stöd och

hjälp direkt på den plats där hon eller han befinner sig. Rikspolisstyrelsen kan

inte verka på det lokala planet. När den som har medgivits fingerade

personuppgifter behöver direkt personlig kontakt med någon myndighet får hjälp

ges på annat sätt.

 Allmänt kan konstateras att en förföljd person ofta är i behov av stöd och

bistånd på olika områden. Personen i fråga kan exempelvis behöva hjälp med att

anskaffa bostad och ordna barntillsyn. Hon eller han kan också nödgas begära

ekonomisk ersättning till uppehälle för sig och sina barn. Hjälpbehov av dessa

slag skall tillgodoses inom ramen för socialtjänsten. När en enskild vänder sig

till Rikspolisstyrelsen för att få hjälp efter ett medgivande att använda

fingerade personuppgifter är det alltså möjligt att myndigheten kan hänvisa den

enskilde till socialnämnden. Det blir antagligen främst aktuellt när den enskil-

de redan har en etablerad kontakt där och frågan enkelt kan lösas av nämnden. En

person som inte kan beredas hjälp på annat sätt skall dock alltid kunna vända

sig till Rikspolisstyrelsen med olika problem som är en följd av att hon eller

han använder fingerade personuppgifter.

 En annan fråga som rör hjälp till den enskilde är möjligheten till ekonomisk

ersättning till den som fått fingerade personuppgifter för att undgå

förföljelse. Utredningen har inte funnit skäl att lämna förslag till någon

särskild kostnadsersättning till dessa personer. Frågan har dock tagits upp av

utredningen eftersom den som fått ett medgivande ofta drabbas av vissa kostnader

som bl.a. har samband med byte av bostadsort, försäljning av fastighet eller med

att hon eller han fått byta arbete. Detta är kostnader som är aktuella för många

som har råkat ut för brott. Frågan har också betydelse för den stora grupp av

personer som riskerar att utsättas för brott. Till dessa grupper hör inte endast

personer som har bytt identitet utan också kvarskrivna samt personer som har

erhållit sekretessmarkering. Riksåklagaren och Brottsoffermyndigheten anser att

personer som behöver skydd skall kunna ersättas för de merkostnader som uppstår.

 Regering och riksdag har på senare år vidtagit många olika åtgärder för att

stärka brottsoffrens ställning och för att öka skyddet för förföljda personer.

Möjligheterna för ett brottsoffer att få direkt ekonomisk ersättning är i

princip begränsade till ersättning i form av skadestånd, brottsskadeersättning

samt vad som kan utgå inom ramen för den kommunala socialtjänsten. Kostnader av

det slag som angivits ovan rör många personer i skiftande situationer.

Regeringen anser inte att det nu finns skäl att införa någon särskild form av

ekonomisk ersättning för personer som har medgivits fingerade personuppgifter.

4.5.9 Medgivande till fingerade personuppgifter upphör

Regeringens förslag: Ett medgivande till fingerade personuppgifter skall

upphöra att gälla om den enskilde begär det. Om det finns synnerliga skäl skall

Rikspolisstyrelsen få ansöka om att medgivandet skall upphävas.

 Om ett medgivande har upphört att gälla skall Rikspolisstyrelsen underrätta

skattemyndigheten om detta.

 Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningens

förslag utgår dock från en ordning med tidsbestämt medgivande att använda

fingerade personuppgifter.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar utredningens förslag utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 4.5.4 har regeringen föreslagit att

ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får medges för obestämd

tid. Den enskilde skall dock på egen begäran kunna återgå till den verkliga

identiteten. Detta kan bli aktuellt om medgivandet inte längre behövs, t.ex. på

grund av att förföljaren avlider.

 Initiativet till en avveckling av den fingerade identiteten är i första hand

en fråga för Rikspolisstyrelsen och den enskilde. Regeringen anser att av-

vecklingen normalt bör inledas genom att den enskilde skriftligen hos

Rikspolisstyrelsen anmäler att det inte längre finns något behov av fingerade

uppgifter. Bedömningen att medgivandet att använda fingerade personuppgifter har

blivit obehövligt bör i normala fall bygga på ett gemensamt ställningstagande av

den enskilde och Rikspolisstyrelsen. När den enskilde och Rikspolisstyrelsen är

överens om att fingerade personuppgifter inte längre behövs skall användningen

av de fingerade uppgifterna formellt bringas att upphöra genom en underrättelse

från styrelsen till skattemyndigheten.

 Med en ordning där ett medgivande att använda fingerade personuppgifter ges

för obestämd tid kan det i undantagsfall uppkomma situationer där

Rikspolisstyrelsen bör ha möjlighet att få ett medgivande upphävt. Om

skyddsbehovet upphör kan det finnas risk för att den enskilde missbrukar

systemet och använder både verkliga och fingerade uppgifter på ett otillbörligt

sätt. Rikspolisstyrelsen bör för sådana undantagssituationer ges en möjlighet

att hos Stockholms tingsrätt begära att medgivandet skall upphävas. Eftersom

medgivandet i detta fall skulle upphävas i strid mot den enskildes eget önskemål

är det mindre lämpligt med det förenklade förfarande som föreslås när

Rikspolisstyrelsen och den enskilde är överens om att medgivandet skall upphöra

att gälla. En sådan ansökan från Rikspolisstyrelsen torde bli mycket ovanlig.

Upphäver domstolen medgivandet skall Rikspolisstyrelsen underrätta skattemyndig-

heten om detta.

 När Rikspolisstyrelsen har underrättat skattemyndigheten att ett medgivande

att använda fingerade personuppgifter har upphävts skall skattemyndigheten vidta

de registreringsåtgärder som erfordras. I folkbokföringen skall den

avregistrering som gjorts av den verkliga identiteten bringas att upphöra.

Vidare skall vissa förhållanden som har registrerats under de fingerade

uppgifterna sammanföras med de verkliga uppgifterna. Det bör enligt regeringens

mening ankomma på Riksskatteverket att närmare vägleda skattemyndigheterna i

detta avseende.

 När registreringsåtgärderna vidtagits kommer också myndigheter utanför

skatteförvaltningen att få kännedom om förändringarna. Personen i fråga behöver

därigenom inte själv ta kontakt med t.ex. försäkringskassan och andra

myndigheter som administrerar centrala samhällsfunktioner. I vissa sammanhang

måste dock den enskilde själv ge till känna att han eller hon ändrat namn och

personnummer.

 Bestämmelser om när ett medgivande att använda fingerade personuppgifter skall

upphöra att gälla och vilka åtgärder som då skall vidtas föreslås införda i två

nya paragrafer, 8 och 9 §§, i lagen om fingerade personuppgifter.

4.6 Särskild forumregel för förföljda personer

Regeringens bedömning: Frågan om en särskild forumregel för förföljda personer

bör utredas vidare.

 Utredningen har bedömt att det inte behövs någon särskild forumregel för

personer som är föremål för skyddsåtgärder.

 Remissinstanserna: Riksåklagaren anser att en särskild forumregel bör införas

om svaranden har sekretessmarkerad adress. Riksskatteverket anser att frågan om

särskild forumregel i tvistemål i de fall en persons hemvist skyddas av

sekretess bör övervägas ytterligare. Även Svea hovrätt anser att en särskild

forumregel bör övervägas.

 Skälen för regeringens bedömning: Enligt den allmänna forumregeln i 10 kap. 1

§ rättegångsbalken skall talan väckas vid rätten på den ort där svaranden har

sitt hemvist. När svaranden har erhållit sekretessmarkering har käranden små

möjligheter att få kännedom om svarandens hemvist. I vissa fall kan

skattemyndigheten, som ju känner till svarandens adress, medverka till att en

svarande som har sekretessmarkering får del av en ansökan om stämning. Det

fordras då att käranden klargör förhållandena och att domstolen begär hjälp av

skattemyndigheten med att få kontakt med svaranden. Om denna ingår i svaromål

utan att göra foruminvändning kan målet handläggas på vanligt sätt. Det före-

kommer dock att en svarande som får del av stämningsansökan genom

skattemyndighetens försorg inte ingår i svaromål. Käranden kan då behöva visa

att han väckt talan vid rätt forum. Om skattemyndigheten, med hänvisning till

sekretesslagens regler, inte röjer uppgiften om svarandens hemvist kan käranden

inte fullgöra sin skyldighet att visa rätt forum. Hans talan kommer då att av-

visas.

 Skattemyndigheten har inte alltid rätt att hemlighålla uppgiften om svarandens

hemvist. I vissa fall måste uppgiften lämnas ut. Det kan gälla exempelvis när

det är en annan person än förföljaren som framställer ett anspråk i domstol. Då

kan det knappast av särskild anledning antas att svaranden eller någon honom

närstående lider men om uppgiften röjs (se 7 kap. 15 § sekretesslagen).

 När det är förföljaren som vill inleda rättegång talar naturligtvis mycket för

att skattemyndigheten bör hemlighålla uppgifterna om den förföljde. Samtidigt

kan emellertid även en förföljare ha ett mer eller mindre berättigat anspråk på

att kunna föra talan mot en person som han trakasserar. I familjerättsliga mål

föreligger det en tydlig konflikt mellan motstående intressen. I ett visst fall

kan en kvinna som har fått sekretessmarkering på grund av förföljelse ha barn

tillsammans med förföljaren. Mot rätten till umgänge mellan barnet som kvinnan

har vårdnaden om och barnets far får då ställas kvinnans behov av skydd. Det kan

inte uteslutas att en sekretessprövning i ett visst fall leder fram till att en

utpekad förföljare i egenskap av kärande, trots sekretessmarkering, får del av

uppgiften om svarandens/offrets hemvist. I praktiken torde det dock ankomma på

den utpekade förföljaren att visa att svaranden inte kommer att lida något men

om uppgiften om dennes hemvist röjs. Det kan troligen inte ske utan att käranden

förebringar ganska omfattande utredning om sina personliga förhållanden. Trots

vad som nu har sagts ligger det närmast till hands att anta att en utpekad

förföljare kommer att ha mycket svårt att få ut uppgiften om offrets hemvist. Om

det finns den minsta risk att en uppgift om hemvist kommer att användas för

förföljelse kan det förefalla självklart att uppgiften inte skall lämnas ut.

 Vidare uppkommer fråga om en kvarskriven person kan medverka i en rättegång,

som svarande eller kärande, utan att avslöja sin verkliga adress. Frågan är

naturligtvis särskilt aktuell om det är förföljaren som är den kvarskrivnes

motpart. I den mån en motpart till en kvarskriven person skall lämna uppgift om

denne kan uppgifterna om namn, personnummer, hemvist samt postadressen hos

skattemyndigheten inhämtas på vanligt sätt från folkbokföringen. Om en

kvarskriven person som är svarande i en rättegång följer rättens förelägganden

och kallelser behöver varken domstolen eller motparten känna till den kvarsk-

rivnes verkliga adress. Motsvarande gäller om vederbörande har anledning att

själv inleda rättegång. Den kvarskrivne kan således tämligen problemfritt

uppträda i en process utan att avslöja sin verkliga adress. Praktiska problem

kan dock uppkomma om förföljaren är den kvarskrivnes motpart och den kvarskrivne

behöver vara personligen närvarande vid en muntlig förhandling.

 När det gäller den som fått fingerade personuppgifter kan det i likhet med vad

som gäller vid sekretessmarkering bli problem för såväl den enskilde som tredje

man. Det finns inte någon laglig möjlighet för den som använder fingerade

personuppgifter att undandra sig några förpliktelser. Personen i fråga har inte

heller rätt att vägra medverka i ett rättsligt förfarandet med hänvisning till

att han fått fingerade personuppgifter. Det är inte otänkbart att personen i

fråga kan bli skyldig att inställa sig personligen exempelvis inför allmän

domstol. Därvid föreligger risk för att den skyddade personens verkliga iden-

titet avslöjas. Även om den som använder fingerade personuppgifter anlitar ombud

eller biträde är en sådan risk inte utesluten.

 Utredningen har övervägt en särskild forumregel som berättigar käranden att

väcka talan där han själv har sitt hemvist om sekretess råder beträffande

svarandens hemvist eller om svaranden har fingerade personuppgifter. Utredningen

har dock bedömt att någon särskild regel inte behövs. Skälet till detta är

främst att den nuvarande ordningen är till fördel för den förföljde. Den leder

ju till att hon eller han emellanåt inte kan nås för rättegång. Flera

remissinstanser anser dock att en särskild forumregel behövs, särskilt då en

part har sekretessmarkering. Kvinnovåldskommissionen har i betänkandet

Kvinnofrid (SOU 1996:50) föreslagit att en särskild forumregel införs i frågor

om vårdnad och umgänge när ett barn medgivits fingerade personuppgifter.

Betänkandet bereds för närvarande inom regeringskansliet. Någon särskild

forumregel när en person har sekretessmarkering har dock inte föreslagits av

Kvinnovåldskommissionen. Enligt regeringens mening bör frågan om särskilda

forumregler för förföljda personer övervägas ytterligare. Utredningen bör

omfatta såväl mål om vårdnad och umgänge som andra tvistemål. Frågan omfattas av

det uppdrag som Brottsofferutredningen (Ju 1995:07) har och behandlas lämpligen

inom ramen för det arbetet.

 35

5 Samordningsnummer

5.1 Tilldelning av personnummer i dag

För varje folkbokförd person fastställs enligt 18 § folkbokföringslagen

(1991:481) ett personnummer som identitetsbeteckning. Vidare fastställs

personnummer för personer som inte är folkbokförda i de fall som anges i lag

eller annan författning. Lagstiftningen utgår från att det i första hand är

folkbokförda personer som skall tilldelas personnummer. Skattemyndigheten

fastställer personnummer i samband med att en person folkbokförs första gången,

dvs. när ett nyfött barn folkbokförs eller när folkbokföring sker med anledning

av invandring om inte personen tidigare har tilldelats personnummer.

 Personnummer kan också fastställas för personer som inte är folkbokförda men

enligt 18 § folkbokföringslagen kräver en sådan tilldelning uttryckligt författ-

ningsstöd. Uttryckligt författningsstöd för tilldelning av personnummer för

personer som inte är folkbokförda föreligger endast i fråga om personer som

förekommer i rättsväsendets register och totalförsvarspliktiga. Enligt praxis

sker emellertid också tilldelning av personnummer för registrering i

skatteregister, körkortsregister, sjömansregister, register hos allmän

försäkringskassa samt för utfärdande av pass och registrering i passregister.

Den personnummertilldelning som sker utan direkt författningsstöd har bl.a. sin

grund i att det har ansetts att en föreskrift om rätt för en myndighet att re-

gistrera personnummer kan grunda rätt för myndigheten att hos skattemyndigheten

begära personnummer för personer som saknar sådant nummer. Man har fortsatt att

tillämpa den ordning som gällde på gamla folkbokföringslagens tid då det inte

förelåg uttryckligt krav på att personnummertilldelningen skulle ha stöd i

författning.

 Samtliga personer som har tilldelats personnummer registreras i folkbok-

föringens centrala referensregister. För en person som aldrig har varit folkbok-

förd registreras endast uppgift om personnumret, grunden för personnummertill-

delningen samt uppgift om personens namn.

 Vid utgången av år 1995 fanns det omkring 448 000 personer som hade tilldelats

personnummer utan att vara folkbokförda i landet. Under år 1995 omfattade

tilldelningen 20 567 personer. Av dessa folkbokfördes under samma år 932

personer.

Närmare om personnummer för icke folkbokförda

Personnummertilldelning för rättsväsendets register sker med stöd av polisreg-

isterkungörelsen (1969:38) och förordningen (1970:743) om rättsväsendets in-

formationssystem. Enligt 12 § polisregisterkungörelsen skall den skattemyndighet

som Riksskatteverket bestämmer på begäran av Rikspolisstyrelsen fastställa

personnummer för personer som saknar personnummer och om vilka uppgift har

kommit in till Rikspolisstyrelsens polisregister. Enligt 23 § förordningen om

rättsväsendets informationssystem skall skattemyndighet på begäran av

Rikspolisstyrelsen fastställa personnummer för personer som saknar sådant nummer

och om vilka uppgifter har inkommit till Rikspolisstyrelsen. Personnummertill-

delningen initieras oftast genom att en polismyndighet fullgör sin skyldighet-

att hos Rikspolisstyrelsen registrera anmälan eller misstanke om brott.

 Vid utgången av år 1995 hade 124 441 personer tilldelats personnummer för

registrering i de register som regleras av polisregisterkungörelsen och för-

ordningen om rättsväsendets informationssystem. År 1995 tilldelades 5 285 sådana

personnummer. För år 1994 uppgick tilldelningen till 7 026 nummer.

 En bestämmelse om personnummertilldelning för totalförsvarspliktiga som saknar

sådant nummer finns i 3 kap. 4 § förordningen (1995:238) om totalförsvarsplikt.

Bestämmelser om totalförsvarsplikt trädde i kraft den 1 juli 1995. Tilldelning

av personnummer för totalförsvarspliktiga är alltså en ny företeelse. Den hade

dock tidigare en motsvarighet i personnummertilldelningen för värnpliktsändamål.

Några uppgifter om antalet personnummer som tilldelats för värnpliktsändamål

finns inte. Enligt vad som framkommit skedde tilldelning av personnummer för

värnpliktsändamål mycket sällan. Någon tilldelning för totalförsvarspliktiga har

ännu inte förekommit.

 För en person som inte är folkbokförd skall enligt 5 § skatteregisterlagen

(1980:343) personnummer införas i skatteregister i den mån det behövs för be-

skattningen. Skattemyndigheten fastställer regelmässigt personnummer i samband

med att skattsedel utfärdas för en person som stadigvarande vistas här utan att

vara folkbokförd. Dessutom fastställs personnummer i samband med beslut om sär-

skild inkomstskatt för utomlands bosatt person och vid beräkning av

pensionsgrundande inkomst för person som inte är folkbokförd. Personer som till-

delas personnummer för registrering i skatteregistren utgör den största gruppen

personer som tilldelas personnummer utan att vara folkbokförda. Vid utgången av

år 1995 hade 272 012 personer tilldelats personnummer för registrering i skatte-

register. Under år 1995 tilldelades 12 675 sådana personnummer.

 Personer som skall skrivas in i register hos allmän försäkringskassa utan att

vara folkbokförda eller skattskyldiga tilldelas enligt praxis personnummer.

Hittills har det i första hand varit fråga om personer som tidigare har varit

bosatta i Sverige och som har rätt till ATP. Sveriges medlemskap i EU innebär

emellertid att medborgare i ett annat EU-land kan ha rätt till förmåner i

Sverige och därför skall skrivas in hos kassan. Antalet personer som har till-

delats personnummer för att ingå i försäkringskassornas register uppgick den 31

december 1995 till 8 247. Under år 1995 tilldelades 38 personer personnummer av

det skälet.

 För utfärdande av pass och registrering i passregister fastställer skatte-

myndigheten på begäran av passmyndigheten personnummer. Personnummer-

tilldelningen avser undantagslöst barn som är svenska medborgare och föds i ut-

landet av svensk moder som inte är folkbokförd i Sverige vid barnets födelse.

Fram till utgången av år 1995 hade 26 774 personer tilldelats personnummer med

anledning av passärende. Under år 1995 omfattade tilldelningen 2 171 personer.

 För registrering i körkortsregistret tilldelas personnummer när körkorts-

tillstånd skall utfärdas för person som saknar personnummer. Antalet personer

som har tilldelats personnummer för körkortsändamål uppgick den 31 december 1995

till 3 501. Under år 1995 tilldelades 154 sådana personnummer.

 Slutligen fastställs personnummer för personer som inte är folkbokförda och

som skall registreras i sjömansregistret. Den gruppen omfattade den 31 december

1995 13 394 personer. Under år 1995 tilldelades, enligt skatteförvaltningens be-

räkningar, 244 personer personnummer med anledning av registrering i sjömans-

registret.

Identitetskontrollen m.m.

Som framgått fastställer skattemyndigheten personnummer både för personer som är

folkbokförda och för andra personer. Vid folkbokföring av nyfödda barn får

skattemyndigheten uppgifter om bl.a. födelsetid och barnets föräldrar från det

sjukhus där barnet föds (24 § folkbokföringslagen). Med hänsyn till underrättel-

sen från sjukhuset och till att barnets föräldrar oftast är folkbokförda i

landet föreligger det inte några svårigheter att fastställa barnets identitet.

Underlaget för registrering av födelsetid och andra uppgifter som skall anges i

folkbokföringsregistren är därmed också fullgott.

 Folkbokföring sker också med anledning av inflyttning från annat land. När

folkbokföring sker med anledning av inflyttning kan underlaget för identifiering

och registrering variera. Sker inflyttningen från annat nordiskt land tillämpas

den särskilda lagstiftningen om överenskommelse mellan de nordiska länderna om

folkbokföring. Det innebär bl.a. att den inflyttande endast kan folkbokföras med

stöd av en handling - s.k. internordiskt flyttningsbetyg - som utfärdats av

folkbokföringsmyndigheten i utflyttningslandet. Lagstiftningen föreskriver också

kommunikation mellan folkbokföringsmyndigheterna i berörda länder. Regelverket

innebär att möjligheterna till identifiering och kontroll är mycket goda vid in-

flyttning från annat nordiskt land.

 Utlänning som inte är medborgare i annat nordiskt land kan i princip

folkbokföras i Sverige endast om han eller hon har uppehållstillstånd. När folk-

bokföring sker hämtas uppgifter om personen från uppehållstillståndet och andra

handlingar från invandrarmyndigheten. Ofta har invandrarmyndigheten kunnat fast-

ställa personens identitet utifrån pass och andra tillgängliga handlingar. Det

förekommer emellertid också att personer som kommer till Sverige och sedermera

blir folkbokförda här helt saknar identitetshandlingar. I många fall kan inte

heller kontroller göras med det uppgivna hemlandet. Myndigheterna har då endast

personens egna muntliga uppgifter att gå efter. Uppgifter om personens identitet

och andra förhållanden som registreras inom folkbokföringen får då helt grundas

på obestyrkta uppgifter. Det säger sig självt att i sådana fall osäkerhet kan

råda inte bara om personens identitet utan också om födelsetid, medborgarskap,

familjeförhållanden m.m. I sammanhanget kan nämnas att årligen ändras ungefär

1 500 personnummer. Skälet till detta är oftast att en registrerad födelsetid

för en person av utländsk härkomst har visat sig felaktig.

 I dagsläget sker rekvisition av personnummer för registrering hos försäk-

ringskassa, inom totalförsvaret samt i sjömansregister och körkortsregister på

särskild blankett. Enligt blanketten skall den som rekvirerar personnumret ange

om identiteten har styrkts med pass eller annan handling. Om annan handling än

pass har använts skall handlingen anges. Det ankommer alltså på den rekvirerande

myndigheten att göra identitetskontrollen.

 För registrering inom rättsväsendet rekvirerar Rikspolisstyrelsen personnummer

från skatteförvaltningen utan att redovisa om personens identitet har kontrolle-

rats. Enligt den blankett som används skall Rikspolisstyrelsen ange personens

namn, kön, födelsetid, födelseort och medborgarskap. Av rekvisitionen framgår

inte om osäkerhet råder i fråga om någon uppgift. Skattemyndigheten undersöker

om den uppgivna personen tidigare har tilldelats personnummer men gör i övrigt

inte några kontroller.

 Registrering i skatteregister initieras regelmässigt genom att den skattskyl-

dige begär skattsedel eller när arbetsgivare lämnar kontrolluppgift. De

uppgifter som ligger till grund för personnummertilldelning är ofta obestyrkta.

I vissa fall saknas också uppgift om födelsetid. Den registrerade personens

identitet är inte sällan oklar.

 Endast en liten andel av de personer som har tilldelats personnummer utan att

vara folkbokförda blir efter en kortare eller längre tid folkbokförda i landet.

Uppgifter som utredningen har erhållit från Riksskatteverket tyder på att mindre

än 5 % av personerna blir folkbokförda.

 En person som har tilldelats personnummer av annan anledning än folkbokföring

får behålla numret när han eller hon senare folkbokförs. När folkbokföring

aktualiseras ankommer det på skattemyndigheten att bedöma om den person som har

tilldelats personnummer är identisk med den som skall folkbokföras. Om det råder

minsta tvekan på den punkten tilldelar skattemyndigheten ett nytt personnummer.

Om nytt personnummer tilldelas vid folkbokföringen sker inte någon koppling

mellan de båda identiteterna även om mycket talar för att det rör sig om samma

person.

5.2 Samordningsnummer till personer som inte är

folkbokförda

Regeringens förslag: Personnummer skall i framtiden tilldelas endast personer

som folkbokförs i landet. Den nuvarande tilldelningen av personnummer till

personer som inte är folkbokförda skall ersättas med tilldelning av ett särskilt

samordningsnummer.

 Skattemyndigheten skall besluta om samordningsnummer. Beslut om

samordningsnummer får överklagas till Riksskatteverket. Riksskatteverkets beslut

får inte överklagas.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Sjöfartsverket och Svenska Bankföreningen har dock

avstyrkt förslaget. Sjöfartsverket anser att införandet av samordningsnummer

innebär icke försumbara risker för förväxling och hänvisar till erfarenheterna

av det s.k. id-nummer som tidigare användes av nuvarande sjömansregistret.

Vägverket avstyrker förslaget i den del det avser tilldelning av

samordningsnummer för körkortsändamål och hänvisar till körkortets ställning som

legitimationshandling.

 Skälen för regeringens förslag: Folkbokföringens kanske viktigaste uppgift är

att för olika samhällsfunktioner tillhandahålla basuppgifter om befolkningen i

landet. För att det skall kunna ske korrekt och fullständigt måste personnummer

användas. Ett personnummer som har fastställts efter identitetskontroll motver-

kar personförväxling och öppnar möjlighet för en säker överföring av tillför-

litliga personuppgifter mellan olika användare. Bland annat mot den bakgrunden

är det naturligt att personnummer används inom folkbokföringen.

 Ett system med enhetliga personbeteckningar kan behövas även utanför

folkbokföringen. Den personnummertilldelning som nu sker utan koppling till

folkbokföring grundas på att flera myndigheter anser sig behöva ett gemensamt

samordningsbegrepp för bl.a. kommunikation sinsemellan. Registreringen av

personuppgifter inom rättsväsendet, beskattningen samt hos försäkringskassorna

och Vägverket omfattar ett mycket stort antal personer. Den berör också viktiga

områden, både för den enskilde och samhället. Främst för att personförväxling

inte skall ske föreligger det ett behov för myndigheterna att använda person-

nummer eller annan unik personbeteckning för registrerade personer. Fråga är

emellertid om just personnumret behöver komma till användning.

 Otvivelaktigt är det så att personnumret kan uppfattas som en sorts in-

trädesbiljett till samhället. Det kan ifrågasättas om personer som inte är

folkbokförda skall ha den inträdesbiljett som personnumret innebär. Det kan

också uppfattas som stötande att brottslingar och brottsmisstänkta tilldelas

personnummer. Dessa tillhör också en kategori av personer vars identitet ofta är

svår att fastställa. Det är dock inte bara vid registrering inom rättsväsendet

som identifieringssvårigheter kan föreligga. Även för skatteområdet är

underlaget för kontroll av en personens identitet i många fall bristfälligt vid

tilldelning av personnummer.

 Om identifieringskontrollen är otillräcklig kan följden bli att en person

tilldelas mer än ett personnummer. Det leder i sin tur till att personen kan

uppträda under flera identiteter och förekomma med skilda nummer i olika

register. Därmed försvåras personkontrollen exempelvis vid inresa från utlandet,

polisiära ingripanden, lagföring och straffverkställighet. Om en person har

"dubbla identiteter" finns det också risk för att han eller hon kan uppbära

dubbla bidragsförmåner samt undandra sig förpliktelser av olika slag. Regeringen

anser att tilldelningen av personnummer måste grundas på en identitetskontroll

som uppfyller höga anspråk på säkerhet för att tilltron till personnumret som

identifikationsbegrepp skall upprätthållas.

 Enligt regeringens mening bör mot bakgrund av det angivna personnumren

reserveras för personer som är folkbokförda här i landet. Detta särskilt som

identiteten är osäker när det gäller flertalet av de personer som i dag fått

personnummer utan att vara folkbokförda.

 Risken för personförväxling och behovet av säker kommunikation mellan myndig-

heter kräver dock en enhetlig personbeteckning även beträffande personer som

inte är folkbokförda. Enligt regeringens mening bör emellertid för dessa

personer i stället fastställas en annan unik beteckning än personnummer.

Flertalet remissinstanser har också ställt sig positiva till utredningens

förslag om samordningsnummer. För många myndigheter skulle en sådan ordning

underlätta arbetet genom att personer som inte är folkbokförda på ett enkelt

sätt kan tas fram. Sjöfartsverket och Vägverket har dock haft invändningar mot

att en särskild beteckning införs. Sjöfartsverkets invändningar grundar sig på

de erfarenheter verket har av det s.k. id-nummer som tidigare användes. Verket

har bl.a. framhållit att en person som fått ett särskilt id-nummer kunde

tilldelas ett personnummer utan att verket fick vetskap om detta. Det kunde

också uppstå missförstånd om numret eftersom man uppfattade att födelsetiden var

felskriven.

 Tilldelning av samordningsnummer föreslås ske med hjälp av ett centralt ADB-

register på motsvarande sätt som nu sker beträffande personnummer. På så sätt

minskar risken för att flera personer får samma nummer. Med ett centralt

register finns det också möjlighet att kontrollera om en person som är aktuell

för nummertilldelning tidigare har tilldelats samordningsnummer eller personnum-

mer. Under förutsättning att identiteten är tillförlitligen styrkt kommer det -

på samma sätt som hittills - således inte att föreligga någon risk att en person

tilldelas både ett särskilt nummer och ett personnummer. Om den som har

tilldelats samordningsnummer senare folkbokförs skall numret kopplas ihop med

personnumret på liknande sätt som i dag sker vid ändring av personnummer. En

hänvisning skall alltid finnas mellan samordningsnummer och personnummer för en

och samma person. Härigenom kan också andra registreringsproblem undvikas.

Regeringen återkommer till frågan om förväxling av personnummer i avsnitt 5.3.

 Vägverket anser att personnummer fortfarande måste få tilldelas för

körkortsändamål. Detta mot bakgrund av att personnummer anges på körkortet och

att körkortet är en legitimationshandling. En person måste i regel vara

folkbokförd här i landet för att få körkort. Den som inte är folkbokförd kan

dock få körkortstillstånd. Något hinder mot att tilldela en person ett särskilt

nummer för körkortstillståndet synes dock inte finnas. När personen sedan skall

få körkort måste han normalt vara folkbokförd och har således då tilldelats ett

personnummer. Personnumret kommer att aviseras till Vägverket. I det fall då en

person kan få körkort utan att vara folkbokförd kan samordningsnumret vid behov

användas i stället för personnumret. Något hinder från körkortssynpunkt kan

därför inte anses föreligga mot att tilldela inte folkbokförda personer ett

särskilt nummer.

 En omläggning till annan personbeteckning kan vara tekniskt besvärlig eller

kostsam beroende på hur numret utformas. Enligt regeringens mening bör

beteckningen utformas med utgångspunkt från tillgängliga uppgifter om en persons

födelsetid, se avsnitt 5.3. Införandet av en särskild beteckning med en sådan

utformning skulle inte medföra stora kostnader eller alltför omfattande

omarbetningar i myndigheternas ADB-system.-

 Regeringen föreslår mot bakgrund av det anförda att personnummer endast till-

delas vid folkbokföring. För övriga som nu erhåller personnummer bör i stället

fastställas ett annat särskilt nummer. Bestämmelser härom skall tas in i

folkbokföringslagen.

 Utredningen har föreslagit att det särskilda numret kallas samordningsnummer.

Några remissinstanser har påtalat att ett annat begrepp bör användas, t.ex.

registreringsnummer eller identitetsnummer. Regeringen kan visserligen hålla med

om att det kan finnas bättre beteckningar på numret än samordningsnummer. Av de

beteckningar som föreslagits framstår dock samordningsnummer som bäst.

Beteckningen är inte främst till för att utvisa en persons identitet varför

beteckningen identitetsnummer kan vara missvisande. Registreringsnummer är inte

heller bättre. Regeringen föreslår därför att det särskilda numret benämns

samordningsnummer.

 Tilldelning av samordningsnummer skall i första hand ske för de ändamål för

vilka personnummer nu tilldelas utan att folkbokföring sker. Regeringen ser dock

inte något hinder mot att låta även andra myndigheter och verksamhetsområden an-

vända samordningsnummer.

 Prövningen av vilka samhällsområden som skall få använda samordningsnumret bör

ankomma på regeringen. En utvidgad tilldelning av samordningsnummer bör dock

medges endast om det aktuella verksamhetsområdet behöver numret antingen för att

undvika personförväxling eller för uppgiftsutbyte med andra myndigheter.

 Det bör framhållas att den som enligt nuvarande regler erhållit personnummer

utan att vara folkbokförd kommer att ha kvar sitt personnummer och inte

tilldelas samordningsnummer.

Överklagande

Samordningsnumret behövs i första hand för att vissa myndigheter skall kunna

registrera personuppgifter utan risk för personförväxling. Numret har liten be-

tydelse för den enskilde men är av stort intresse för vissa myndigheters hante-

ring av personuppgifter. Fråga kan bl.a. uppkomma om en myndighet är berättigad

att erhålla samordningsnummer i sin verksamhet. Skattemyndighetens beslut om

tilldelning av samordningsnummer bör därför kunna överklagas. I likhet med vad

som gäller i fråga om födelsenummer och kontrollsiffra i personnummer föreslås

sådana beslut kunna överklagas till Riksskatteverket. Riksskatteverkets beslut

kan inte överklagas.

5.3 Samordningsnumret

Regeringens förslag: Samordningsnumret skall vara konstruerat som ett

personnummer. Det skall dock ha sifferkombinationer som inte kan förekomma i

personnumret.

 Utredningens förslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Datainspektionen, Sjöfartsverket och

Kriminalvårdsstyrelsen ställer sig tveksam till den konstruktion av

samordningsnumret som föreslagits. Svenska bankföreningen anser att den

föreslagna konstruktionen av samordningsnumret gör det omöjligt att säkerställa

om ett presenterat personnummer utgör en felskrivning eller ett

samordningsnummer.

 Skälen för regeringens förslag: När det gäller konstruktionen av

samordningsnumret måste det givetvis vara möjligt att särskilja det från ett

personnummer. Ett alfanumeriskt samordningsnummer skulle från

förväxlingssynpunkt vara att föredra eftersom ett sådant nummer undanröjer varje

risk för förväxling med personnummer. Det är dock uppenbart att vissa

myndigheter skulle ha svårt att hantera en beteckning av det slaget utan stora

och kostsamma omställningar i sina ADB-system. Detta har också framhållits av

remissinstanserna. Regeringen anser därför att samordningsnumret skall

konstrueras som ett personnummer. Det innebär att samordningsnumret skall bestå

av tio siffror och kunna göra åtskillnad mellan personer som är födda olika

sekel.

 Som tidigare har påtalats kan det i vissa fall vara svårt att säkerställa

identiteten för den som skall tilldelas samordningsnummer. Man har dock

anledning att tro att identiteten ofta kommer att kunna fastställas. Främst

därför bör samordningsnumret utgå från tillgänglig uppgift om den enskildes

födelsetid. Finns inte uppgift om den faktiska födelsetiden får man utgå från

den födelsetid den enskilde uppger.

 Eftersom samordningsnumret skall vara konstruerat som ett personnummer är det

viktigt att de båda typerna av nummer inte förväxlas. Förväxlingsrisken kan

begränsas genom att vissa tal adderas till personens födelseår, födelsemånad och

födelsedag. Man kan dock förmoda att omställningssvårigheterna ökar för berörda

myndigheter om samordningsnumret avviker från personnumret i alltför hög grad.

Utredningen har föreslagit att samordningsnumret inleds med två siffror för det

uppgivna födelseåret och två siffror för födelsemånaden följt av två siffror,

adderade med talet 60, för födelsedagen. Riksförsäkringsverket har också fram-

hållit att systemändringar och resursåtgång kan begränsas avsevärt om addition

endast sker i fråga om födelsedagen. Flera remissinstanser har emellertid

påtalat att numret i högre grad bör avvika från ett personnummer eftersom

förväxlingsrisken annars är stor. Förväxlingsrisken kan dock enligt regeringens

mening till stor del begränsas genom att Riksskatteverket tydligt informerar om

det nya samordningsnumret och dess konstruktion. Det bör också ankomma på

berörda myndigheter att informera sin personal. Förväxlingsrisken kommer också

att minska i takt med att bruket av samordningsnummer ökar. Regeringen anser

därför i likhet med utredningen att övervägande skäl talar för att endast

födelsedagen adderas med ett visst tal, förslagsvis 60. Detta innebär att för en

person som är född den 3 januari 1961 kommer samordningsnumret att inledas med

siffrorna 610163. En person som är född den 23 december samma år får inled-

ningssiffrorna 611283.

 De återstående fyra siffrorna skall, på motsvarande sätt som i personnummer,

ha till syfte att särskilja personer som är födda samma dag. De bör också

innehålla en kontrollsiffra. Det bör framgå om personen är kvinna eller man.

Siffrorna kan tas ur en löpande serie från 001 till 999 för varje förekommande

dag.

 Bestämmelser om samordningsnummer skall tas in i en ny 18 a § i

folkbokföringslagen.

5.4 Identifieringskravet och uppgiftsregistreringen

Regeringens förslag: Den enskildes identitet skall i princip vara fastställd vid

tilldelning av ett samordningsnummer. För polis- och skatteändamål får dock ett

nummer tilldelas även om identiteten inte är säkerställd. Om det råder osäkerhet

om identiteten skall det anges vid nummertilldelningen och registreras i

folkbokföringens centrala referensregister.

 För den som tilldelats ett samordningsnummer skall uppgifter om personens

namn, födelsetid, kön, födelseort och medborgarskap registreras i det centrala

referensregistret.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Det är i likhet med vad som gäller för

tilldelning av personnummer viktigt att en persons identitet är klarlagd när

samordningsnummer tilldelas. I dag görs kontrollen av en persons identitet i

stor utsträckning av den myndighet som rekvirerar personnummer för en person som

inte är folkbokförd. Identitetskontrollen bör enligt regeringens mening även

fortsättningsvis ligga utanför folkbokföringen. Det är alltså den rekvirerande

myndigheten som har att fullgöra den kontrollen och så långt det är möjligt söka

fastställa identiteten. Rekvisitionen av samordningsnummer bör alltid innehålla

uppgift om underlaget (pass, körkort, kontakter med utländska instanser m.m.)

för myndighetens identitetskontroll. Rekvirerande myndighets bedömning av per-

sonens identitet och lämnade uppgifter skall också anges. För flertalet

myndigheter som kommer att rekvirera samordningsnummer torde det inte heller

innebära några problem att en persons identitet skall vara fastställd. För

polismyndigheterna och skattemyndigheterna kan det dock innebära vissa

komplikationer. Svårigheten att fastställa en persons identitet är som tidigare

nämnts störst beträffande personnummertilldelningen för registrering i

skatteregistret och inom rättsväsendet.

 När det gäller registreringen i skatteregister rör det sig om några olika

kategorier av personer som tilldelas personnummer utan att vara folkbokförda.

Möjligheterna till en säker identifiering varierar beroende på grunden för

registreringen. En person som begär skattsedel vid ett personligt besök på

skattekontoret kan uppmanas att styrka sin identitet. Svårare är det när en

kontrolluppgift kommer till kontoret och personen i fråga har lämnat landet.

 Vid tilldelning av personnummer för registrering inom rättsväsendet är det

Rikspolisstyrelsen som rekvirerar personnumret. Skälet till rekvisitionen är att

Rikspolisstyrelsen enligt den s.k. personbladsrutinen har fått meddelande om en

misstänkt person som saknar personnummer. Rekvisitionen innehåller inte någon

upplysning om huruvida personens identitet är säkerställd. I stor utsträckning

är det den misstänkte själv som har försett polismyndigheten med uppgift om

namn, födelsetid, medborgarskap m.m. Ofta saknas identitetshandlingar som kan

användas för kontroll. Det ligger i sakens natur att identitetskontrollen då kan

bli ofullständig.

 Man får enligt regeringens mening godta att en persons identitet kan vara

oklar när det gäller tilldelning av samordningsnummer för registrering inom

rättsväsendets register och i skatteregister. Samtidigt måste de rekvirerande

myndigheterna sträva efter att i största möjliga utsträckning fastställa den

enskildes identitet. Även här skall det alltså åligga polisen respektive

skattemyndigheterna att kontrollera identiteten.

 Som nämnts är det endast en liten andel av de personer som har tilldelats

personnummer utan att vara folkbokförda som senare blir folkbokförda. Den

största gruppen personer som senare folkbokförs återfinns bland dem som har

registrerats i skatteregister. När folkbokföring aktualiseras av en person som

har tilldelats samordningsnummer bör skattemyndigheten alltid göra en fullstän-

dig identitetskontroll. Identitetskontrollen underlättas om folkbok-

föringsärendet kan tillföras uppgifter om identitetsprövningen när samord-

ningsnumret tilldelades. Det ADB-register som används för tilldelning av person-

och samordningsnummer bör därför innehålla en uppgift om identitetsprövningen

vid tilldelningen av samordningsnumret. Det bör alltså av registret framgå om

samordningsnumret har tilldelats utan att personens identitet var säkerställd.

 När fråga uppkommer att tilldela samordningsnummer för persongrupper som inte

nu tilldelas personnummer bör kravet på säker identifiering särskilt

uppmärksammas. Regelmässigt bör identitets- och uppgiftskontrollen ligga hos den

myndighet som rekvirerar samordningsnumret. Frågor som rör identitetskontrollen

regleras lämpligen i förordning.

Registreringen

Uppgifter om den som tilldelats personnummer utan att vara folkbokförd

registreras i dag i det centrala referensregistret. I princip är det endast

numret, personens namn samt uppgift om grunden för personnummertilldelningen som

registreras (7 § lagen om folkbokföringsregister [1990:1536]).

 Även de personer som tilldelas samordningsnummer bör registreras i det

centrala referensregistret. Uppgiftsregistreringen vid tilldelning av

samordningsnummer bör främst styras av kravet på en säker nummertilldelning. Den

myndighet som begär samordningsnummer bör därför ange tillgängliga uppgifter om

personens namn, födelsetid, kön, födelseort och medborgarskap.

 De uppgifter som lämnas skall enligt regeringens mening också få registreras.

Genom att uppgifterna finns tillgängliga i registret har skattemyndigheten

möjlighet att enkelt kontrollera om en person som är aktuell för samord-

ningsnummer tidigare har tilldelats sådant nummer. I registret skall också få

registreras om identiteten är styrkt. Riksförsäkringverket anser att också

uppgift om personens vistelseadress måste registreras. Värdet av en sådan

uppgift kan dock ifrågasättas. Adressuppgifter för ifrågavarande personer kan

antas få dålig kvalitet eftersom det inte finns någon skyldighet att anmäla

adressändring. Det är inte heller säkert att den rekvirerande myndigheten har

någon adressuppgift för personen. Regeringen anser mot bakgrund av det angivna

att uppgift om adress inte behöver registreras.

 Som nämnts tidigare skall samordningsnumret finnas med i den registrering som

görs om personen senare folkbokförs. Folkbokföringsregistren kommer alltså att

utvisa det samordningsnummer som en folkbokförd person kan ha tilldelats innan

hon eller han folkbokfördes.

 Uppgifter om personer som har tilldelats personnummer utan samband med

folkbokföringen får i dagsläget registreras bl.a. i det aviseringsregister, som

används för att förse myndigheter med folkbokföringsuppgifter. Den ordningen bör

gälla även för uppgifter om personer som har tilldelats samordningsnummer. Från

aviseringsregistret kan uppgifterna göras tillgängliga för den myndighet som har

rätt att för egen del registrera uppgifterna (6 § lagen [1995:743] om

aviseringsregister).

 74

6 Folkbokföring av nyfödda barn vars föräldrar

inte är folkbokförda

Regeringens förslag: Ett nyfött barn skall folkbokföras om modern är folkbokförd

i Sverige eller om fadern är vårdnadshavare och folkbokförd här i landet.

 Ett barn som inte skall folkbokföras vid födelsen kan efter en tid ha fått

sådan anknytning till landet att det skall folkbokföras.

 Utredningen har föreslagit att ett nyfött barn skall folkbokföras endast om

modern är folkbokförd här i landet.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran. Riksförsäkringsverket anser att konsekvenserna av

förslaget behöver utredas ytterligare och tar därför inte ställning till

förslaget. Socialstyrelsen anser att man bör avvakta med förslaget, eftersom

frågan lämpligen bör övervägas samtidigt med förslaget om att ändra

föräldrabalkens regler om socialnämndens skyldighet att fastställa faderskap.

 Skälen för regeringens förslag: Ett barn som föds i Sverige skall enligt 2 §

folkbokföringslagen (1991:481) folkbokföras i landet även om föräldrarna inte är

folkbokförda här. Regeln blir bl.a. tillämplig på barn till föräldrar som har

ansökt om uppehållstillstånd i Sverige och som här väntar på beslut i till-

ståndsfrågan. Även t.ex. ett barn som föds av en utländsk kvinna under hennes

semestervistelse i Sverige folkbokförs i landet. När barnet och modern lämnar

Sverige avregistreras barnet från folkbokföringen med anledning av utresan.

 Under år 1995 registrerades i landet 878 födslar där ingen av föräldrarna var

folkbokförd i Sverige. Dessutom registrerades 126 födslar där enbart fadern var

folkbokförd.

 Att barnet folkbokförs även om föräldrarna inte är folkbokförda beror på att

det har ansetts angeläget att de födslar som sker i landet också registreras

här. Även personer som inte är folkbokförda kan ha ett berättigat intresse av

att få en officiell handling som styrker uppgiften om ett barns födelse här i

landet. En sådan handling kan vara en förutsättning för registrering av barnets

födelse i föräldrarnas hemland. Genom en ändring i folkbokföringslagen, som

trädde i kraft den 1 januari 1995, infördes bestämmelser om att en födelse skall

registreras inom folkbokföringen även i fråga om en person som inte är eller har

varit folkbokförd i landet. Registreringsskyldigheten innebär att skattemyndig-

heten också skall pröva riktigheten av registrerade uppgifter, bl.a. när det

gäller barnets börd och namn. Den nya ordningen har särskild betydelse för

diplomater och med dem likställda eftersom deras barn inte folkbokförs vid

födelsen.

 Ett barn som föds under moderns tillfälliga vistelse i Sverige har inte den

starka anknytning till landet som normalt krävs för folkbokföring här. Detsamma

gäller nyfödda barn vars föräldrar visserligen önskar bosätta sig här men som

inte har rätt till det eftersom de saknar uppehållstillstånd. Eftersom alla barn

som föds i landet numera skall registreras inom folkbokföringen finns inte

längre skäl att folkbokföra ett barn enbart av den anledningen att födelsen

skall dokumenteras i folkbokföringssystemet. För folkbokföring bör krävas att

barnet har en starkare anknytning än så till landet. Fråga är emellertid vad som

skall anses utgöra en tillräckligt stark anknytning.

 En möjlighet är att göra en allmän prövning av barnets koppling till landet

ungefär på samma sätt som när en person flyttar till Sverige. Den som inflyttar

från utlandet skall enligt 3 § folkbokföringslagen folkbokföras här om han eller

hon under sin normala livsföring kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin

dygnsvila i landet under minst ett år. Även den som kan antas komma att

regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet skall, enligt

samma paragraf, folkbokföras om han med hänsyn till samtliga omständigheter får

anses ha sitt egentliga hemvist här. För utlänning som är skyldig att ha

uppehållstillstånd gäller dessutom att han i princip inte skall folkbokföras om

han saknar sådant tillstånd.

 Även om förutsättningarna för nyfödda barns folkbokföring knöts till

dygnsvilan på liknande sätt som vid invandring skulle självfallet föräldrarnas

folkbokföring tillmätas stor betydelse för det nyfödda barnets folkbokföring. Om

inte någon av föräldrarna är folkbokförd här har det nyfödda barnet knappast

någon fastare anknytning till Sverige.

 Om barnets folkbokföring görs beroende av föräldrarnas folkbokföring finns det

en klar och enkel omständighet att ta fasta på. Från allmänna utgångspunkter

måste det också te sig naturligt att föräldrars och barns folkbokföring kopplas

ihop. Enligt regeringens mening bör det nyfödda barnets folkbokföring knytas

till föräldrarnas folkbokföring.

 Utredningen har föreslagit att ett nyfött barn skall folkbokföras endast om

modern är folkbokförd här i landet. Om barnets föräldrar är gifta och fadern är

folkbokförd här kan det emellerid sägas att barnet har anknytning till landet

även om modern inte är folkbokförd. Situationen kan uppkomma när en svensk man

har gift sig med en utländsk kvinna som måste ha uppehållstillstånd för att bli

folkbokförd och paret får ett barn i Sverige. Riksförsäkringsverket har påtalat

att utredningens förslag innebär att en fader, som är vårdnadshavare och bosatt

i Sverige, inte kan få de förmåner som annars tillkommer en förälder från och

med barnets födelse, om modern inte är folkbokförd här i landet.

 För rätt till föräldrapenning och underhållsstöd krävs att både barn och

förälder är bosatta här i landet. Rätt till barnbidrag föreligger om barnet är

bosatt här i landet. Med bosatt avses i dessa sammanhang normalt detsamma som

folkbokförd. När det gäller föräldern fordras också att denne är vårdnadshavare.

Om barnet inte är svensk medborgare krävs för rätt till underhållsstöd och

barnbidrag dessutom att barnet eller någon av föräldrarna sedan minst sex

månader visats här i landet. Regeringen anser mot bakgrund av den betydelse

folkbokföringen har att ett barn bör folkbokföras även i de fall fadern är

folkbokförd här i landet. Enbart det förhållandet att fadern är folkbokförd kan

dock inte anses tillräckligt för att barnet skall folkbokföras här i landet. Det

bör också krävas att han är barnets vårdnadshavare. Är fadern inte

vårdnadshavare föreligger inte rätt till förmånerna.

 För nyfödda barn vars föräldrar inte är folkbokförda, t.ex. barn till

asylsökande innebär det i praktiken ingen skillnad mot vad som gäller i dag.

Barnet har t.ex. rätt till grundläggande sjukvård och socialt stöd oberoende av

folkbokföring. Rätt till barnbidrag föreligger inte oavsett om barnet

folkbokförs eller inte eftersom asylsökande är undantagna i lagen (1947:529) om

allmänna barnbidrag. Om föräldrarna senare folkbokförs kommer även barnet att

bli folkbokfört.

 Vad som sagts gäller endast barnets folkbokföring med anledning av födelsen.

Att barnet inte blir folkbokfört vid födelsen skall inte hindra att det efter en

kortare eller längre tids vistelse i landet ändå blir folkbokfört här. Om barnet

skulle få fastare band till landet, bör det folkbokföras. Folkbokföring kan då

bli aktuell även om inte någon av barnets föräldrar är folkbokförd. Det kan

inträffa att ett barn som föds här i landet utan att bli folkbokfört tas om hand

av personer som är bosatta här. Allmänt bör gälla att barnets folkbokföring prö-

vas utifrån en samlad bedömning på motsvarande sätt som sker vid inflyttning

till landet. Om barnet kan anses ha fått sitt egentliga hemvist här skall det

folkbokföras även om föräldrarna inte är folkbokförda. Uttryckt i folkbok-

föringslagens termer kan, något förenklat, egentligt hemvist för barnet sägas

föreligga i första hand när vistelsen i Sverige är avsedd att uppgå till minst

ett år och barnet har tillstånd att vistas i landet. Regeringens förslag

föranleder ändring i 2 och 3 §§ folkbokföringslagen.

 75

7 Folkbokföring av familjehemsplacerade barn

Regeringens bedömning: Någon särskild reglering i fråga om barn som vistas på

familjehem bör inte införas.

 Utredningen har föreslagit att en vistelse i familjehem skall föranleda ändrad

bosättning endast om vistelsen skall pågå längre tid än ett år.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

utredningens förslag utan erinran. Kammarrätten i Göteborg, Riksskatteverket och

Statistiska centralbyrån (SCB) avstyrker dock förslaget.

 Skälen för regeringens bedömning: Allmänt gäller att en person skall

folkbokföras på den fastighet och i den församling där han eller hon är att anse

som bosatt (6 § folkbokföringslagen [1991:481]). Utgångspunkten är att en person

anses vara bosatt på den fastighet där vederbörande regelmässigt tillbringar sin

dygnsvila (dygnsviloregeln enligt 7 § folkbokföringslagen).

 Svårigheter att bestämma en persons folkbokföring kan uppkomma bl.a. om

personen regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på flera fastigheter (dubbel

bosättning). En person skall anses vistas regelmässigt på en fastighet om han

under sin normala livsföring tillbringar dygnsvilan där i genomsnitt minst en

gång i veckan. För barn som vårdas utom hemmet, exempelvis efter socialnämndens

beslut om familjehemsplacering, uppkommer normalt inte dubbel bosättning. Även

om barnet har fortlöpande kontakter med det egna hemmet torde dessa inte vara av

sådan omfattning som krävs för dubbel bosättning.

 Vid folkbokföring av barn som vårdas enligt socialtjänstlagen (1980:620) eller

lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga aktualiseras i

stället några andra undantag från dygnsviloregeln. Undantagen är reglerade i

folkbokföringslagen och rör vistelser som är tillfälliga (8 §) eller äger rum på

institution (10 §).

 Om en person under en tid av högst sex månader regelmässigt tillbringar sin

dygnsvila på en annan fastighet än den där personen har sitt egentliga hemvist,

anses det inte leda till ändrad bosättning. Det krävs dock att tiden är bestämd

i förväg. Personen skall också ha för avsikt att återvända efter tidens utgång.

En vistelse som är bestämd att vara längre tid än sex månader medför normalt att

folkbokföringen skall ändras.

 En vistelse anses inte heller leda till ändrad bosättning om den föranleds

enbart av vård vid en institution för vård av unga eller missbrukare (10 §

första stycket 5 folkbokföringslagen). När det gäller folkbokföring av barn som

på ett eller annat sätt är föremål för samhällsingripanden råder i första hand

osäkerhet om vilka typer av hem som skall anses vara institutioner i

folkbokföringslagens mening. Vistelse på hem för särskild tillsyn, s.k. 12 §-

hem, skall dock inte leda till ändrad bosättning (prop. 1990/91:153 s. 102). I

praxis har också ansetts att andra former av hem för vård eller boende är

institutioner. När det gäller vistelse i ett familjehem är dock rättsläget

oklart.

 Utredningen har föreslagit att en vistelse i ett familjehem skall föranleda

ändrad folkbokföring endast om vistelsen skall pågå under längre tid än ett år.

Detta mot bakgrund av att det är svårt att motivera den åtskillnad som i dag

görs mellan vård i familjehem och i hem för vård eller boende. Vårdformerna har

enligt utredningen många grundläggande likheter. Utredningen hänvisar vidare

till att syftet med vården är att föräldrar och barn skall återförenas.

 En person skall som huvudregel vara folkbokförd där han eller hon faktiskt

vistas. Undantag har gjorts för vissa tillfälliga vistelser och vistelser som av

annan anledning inte ansetts skola leda till ändrad folkbokföring, t.ex.

vistelser vid en institution. En grundläggande princip inom folkbokföringen är

också att en vistelse skall bedömas efter avsikten vid dess början.

Riksskatteverket har riktat kritik mot förslaget bl.a. mot bakgrund av att det

innebär att en vistelse skall anses ändra karaktär efter en viss tid. Även

Kammarrätten i Göteborg och SCB är kritiska mot att det införs en särskild

bestämmelse om folkbokföring av familjehemsplacerade barn.

 I den mån syftet med vården skall vara utslagsgivande för folkbokföringen kan

övervägande skäl sägas tala för att barn och ungdom som vårdas enlig

socialtjänstlagen eller lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga inte

skall anses bosatta där de vårdas. Detta gäller dock fullt ut endast om vården i

det enskilda fallet kan bedrivas i enlighet med de allmänna målen om

återförening m.m. Det förekommer fall där vården inte kan bedrivas med återföre-

ning av barn och föräldrar som mål. I vissa situationer är det nödvändigt att

hålla barn och föräldrar åtskilda, exempelvis när barnet har utsatts för

övergrepp i hemmet eller av annat skäl riskerar att komma till skada. Bristerna

i hemmiljön kan vara av sådan art att byte av vårdnadshavare blir aktuellt eller

det kan vara så att barnet av olika skäl inte längre har någon hemmiljö att

återvända till.

 Mot folkbokföring i föräldrahemmet talar också det förhållandet att en stor

andel av placeringarna i familjehem blir långvariga. De kan pågå i många år och

löpa under ett barns hela uppväxt. När en sådan situation föreligger framstår

det allmänt som egendomligt att låta barnet vara folkbokfört hos en förälder som

det kanske inte alls har någon kontakt med.

 Som utredningen framhållit har dock vård i familjehem samma mål som vård i hem

för vård eller boende. I båda fallen vilar samhällsingripandet på att det

föreligger ett vårdbehov hos den unge. Vad som nu nämnts talar för att inte

heller placering i familjehem bör föranleda ändrad folkbokföring eftersom vård i

familjehem och vård i hem för vård eller boende har många grundläggande

likheter.

 Regeringen har i och för sig förståelse för utredningens ståndpunkt att det är

svårt att motivera varför åtskillnad skall göras mellan placeringar i familjehem

och hem för vård eller boende. Hem för vård eller boende har dock till skillnad

mot familjehem nästan alltid karaktär av institution. Den nuvarande ordningen

för folkbokföring av familjehemsplacerade barn har heller inte visats innebära

några olägenheter av praktisk art. För barnets rättigheter i samhället har det

knappast någon betydelse om det är folkbokfört i föräldrahemmet eller i

familjehemmet. I de flesta fall torde det vara dock vara lämpligast att ett barn

som kan antas vistas en längre tid i ett familjehem är folkbokfört där. Det

torde t.ex. vara bättre om barnet är folkbokfört i den kommun där det skall gå i

skolan under en längre tid. Regeringen anser mot bakgrund härav att det inte nu

finns skäl att införa en särskild regel för familjehemsplacerade barn.

 76

8 Födelsehemort

8.1 Nuvarande ordning

Sedan lång tid tillbaka har det inom folkbokföringen funnits regler om

registrering av födelseort m.m. för nyfödda barn. Fram till år 1947 antecknades

i församlingsboken såsom födelseort den församling där barnet verkligen var

fött. Om nedkomsten hade ägt rum i en stad, och i en annan församling än den där

modern var folkbokförd, antecknades dock hennes församling som barnets födelse-

ort. Anteckningen av födelseorten skulle göras i "rätt inskrivningsort". Rätt

inskrivningsort för barnets födelse var, något förenklat uttryckt, den försam-

ling där modern var folkbokförd.

 År 1947 skedde en omläggning av folkbokföringen. Bland annat infördes

personakten som den grundläggande folkbokföringsurkunden. Församlingsboken och

andra kyrkoböcker fördes dock parallellt. Samtidigt med personakten infördes be-

greppet födelsehemort. Födelsehemorten kan sägas motsvara det som tidigare

kallades den rätta inskrivningsorten för barnets födelse.

 I vissa fall antecknades utländsk födelseort inom folkbokföringen. I personak-

ten antecknades den faktiska födelseorten i utlandet för person som hade födel-

sehemort. Sedan gammalt fanns det även regler för registrering av "utländsk un-

dersåte född utom riket". När en sådan person folkbokfördes i Sverige skulle

personens födelseort antecknas. Inte bara utlänningens födelseland utan också

den utländska födelseorten antecknades på personakten.

 Begreppet födelsehemort förekom i den år 1991 upphävda 1967 års folkbok-

föringslag. Enligt 25 § första stycket nämnda lag skulle ett barn kyrkobokföras

i sin födelsehemort. Födelsehemort var, enligt andra stycket samma paragraf, den

församling där modern vid barnets födelse var kyrkobokförd eller upptagen i

obefintligregister. Om moderns kyrkobokföring inte kunde utredas, stadgades det

vidare, var födelsehemorten den församling där barnet föddes.

 År 1991 reformerades folkbokföringsverksamheten. Den löpande folkbokföringen

fördes över från Svenska kyrkan till skatteförvaltningen. Registreringen datori-

serades och personakten avskaffades som folkbokföringsdokument. Nya

folkbokföringsförfattningar trädde i kraft.

 Personaktsinformationen fördes över till ADB-register. Födelseort regist-

rerades därvid endast för personer som inte hade födelsehemort i Sverige. Om

födelseort registrerades angavs också födelselandet. I övrigt registrerades

födelsehemort. Den angavs med län och församling.

 Begreppet födelsehemort förekommer inte i den nya folkbokföringslagen men 25 §

i 1967 års folkbokföringslag har sin motsvarighet i 6 § i nuvarande

folkbokföringslag. Även om begreppet födelsehemort inte längre återfinns i folk-

bokföringslagen folkbokförs nyfödda barn på motsvarande sätt som tidigare, dvs.

i första hand i den församling där modern är folkbokförd. Termen födelsehemort

återfinns dock fortfarande i bl.a. lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister

och lagen (1995:743) om aviseringsregister. Regleringen av folkbokförings- och

aviseringsregistren innebär att dessa register bl.a. skall innehålla uppgift om

folkbokförda personers födelsehemort. I de nämnda lagarna har termen födelsehe-

mort samma innebörd som tidigare och avser alltså den folkbokföringsort i vilken

ett nyfött barn skall folkbokföras. Författningarna innehåller inte någon

definition av begreppet men i lagförarbeten har födelsehemort definierats.

 Inte heller begreppet födelseort återfinns i folkbokföringslagen men bl.a. i

lagarna om folkbokförings- och aviseringsregister. Inom folkbokföringen regi-

streras uppgiften om födelseort på samma sätt som tidigare. Uppgiften bokförs

för personer som saknar födelsehemort i Sverige, dvs. i första hand för personer

som är födda utomlands, men också för personer med födelsehemort om de är födda

i utlandet.

 Uppgift om födelsehemort och födelseort anges tillsammans med namn och

personnummer i de flesta typer av personbevis. Uppgift om födelsehemort och

födelseort efterfrågas dock endast i begränsad omfattning av andra myndigheter.

SCB och polisen är de enda myndigheter som får del av båda uppgiftstyperna. Upp-

gift om födelsehemort överförs också till det statliga person- och adressregi-

stret (SPAR).

8.2 Registrering av födelsehemort i folkbokföringen

Regeringens förslag: Det finns skäl att behålla registrering av uppgift om

födelsehemort inom folkbokföringen. En definition av begreppet införs i

folkbokföringslagen.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något

att erinra mot förslaget. Riksskatteverket anser dock att man bör övergå till

att i folkbokföringen registrera den faktiska födelseorten uttryckt som kommun.

 Skälen för regeringens förslag: Registrering av uppgift om födelseort och

födelsehemort har sin bakgrund i äldre förhållanden. Innan personnummer började

användas som identitetsbeteckning var det naturligt att identifiera en person

med ledning av uppgift om namn och härkomst. Det var då viktigt att inom folk-

bokföringen registrera uppgiften om var en person var född. Den omfattande

användningen av personnummer har emellertid gjort att uppgift om födelseort och

födelsehemort inte längre behövs som kompletterande identifikationsbegrepp.

 För den interna folkbokföringsverksamheten finns det inte något behov av att

särskilt registrera uppgift om födelseort eller födelsehemort för personer som

folkbokförs i Sverige vid födelsen. Även om uppgiften om födelsehemort tas bort

som en särskild registeruppgift i folkbokföringsregistren framgår

födelsehemorten av registren. Det beror på att födelsehemorten är detsamma som

den första folkbokföringsorten för en person som folkbokförs i Sverige vid

födelsen. Uppgiften om en persons första folkbokföringsort framgår av det lokala

folkbokföringsregistret.

 För den löpande folkbokföringsverksamheten behöver skattemyndigheten ha till-

gång till uppgift om utländsk födelseort. Uppgiften om födelseland behövs bl.a.

vid bedömningen av personuppgifter såsom namn, börd, födelsetid och medborgar-

skap. Därmed är det också naturligt att ha uppgiften om utländsk födelseort i

folkbokföringsregistren.

 Det är som tidigare nämnts endast ett fåtal användare av folkbokföringsupp-

gifter som är intresserade av uppgiften om födelsehemort. SCB använder termen

födelsehemort för framställning av befolkningsstatistik. Även inom Svenska

kyrkan finns behov av uppgift om födelsehemort.

 Den stora användaren av uppgiften är polismyndigheterna som använder

födelsehemortsuppgiften i mycket stor omfattning vid utfärdande av pass. Med

hänsyn bl.a. till internationella åtaganden skall det svenska passet innehålla

uppgift om födelseort. För personer med födelsehemort i Sverige är det födelse-

hemorten som anges. Den faktiska födelseorten anges ju i princip inte inom

folkbokföringen för dessa personer.

 Det är alltså huvudsakligen för passändamål som uppgift om någon form av

födelse- eller ursprungsort behöver göras tillgänglig som en särskild register-

term. Att det ingår i folkbokföringsverksamheten att tillhandahålla olika

uppgifter som registreras inom folkbokföringen har slagits fast, bl.a. vid in-

rättandet av det nya aviseringsregistret för folkbokföringsuppgifter. Det är

därför som 4 § 5 lagen (1995:743) om aviseringsregister stadgar att bl.a. upp-

gift om födelsehemort skall ingå i registret. Det finns enligt regeringens

mening inte anledning att föreslå att uppgiften skall tillhandahållas på något

annat sätt.

 Den uppgift som skall registreras och tillhandahållas kan avse folkbokförda

personers första folkbokföringsort, faktiska födelseort eller annan liknande

uppgift. Uppgiften måste avse något förhållande som kan betecknas som födelseort

i passammanhang. Fråga är närmast om man i folkbokföringen skall behålla regi-

streringen av första folkbokföringsorten eller övergå till att registrera den

faktiska födelseorten.

 Enligt Riksskatteverkets mening är tiden nu mogen att övergå till att i

folkbokföringen registrera den faktiska födelseorten uttryckt som kommun. Många

födslar sker emellertid på annan ort än där kvinnan är bosatt. Det är svårt att

se något skäl för att folkbokföringen skall börja registrera den faktiska fö-

delseorten, dvs. normalt den församling eller kommun där födelsesjukhuset är be-

läget. Ett barn måste anses ha en starkare anknytning till moderns folkbok-

föringsort än till den ort där födelsesjukhuset är beläget. På motsvarande sätt

får ett nyfött barn anses ha starkare anknytning till faderns folkbokföringsort

i de fall modern inte är folkbokförd. Enligt regeringens mening finns det därför

inte skäl att inom folkbokföringen införa registrering av faktisk födelseort i

Sverige. Även fortsättningsvis bör den första folkbokföringsorten registreras

som särskild folkbokföringsuppgift. När det gäller frågan om orten skall anges

som kommun eller församling anser regeringen att så länge folkbokföring allmänt

sker på församling är det naturligt att orten även i fortsättningen anges med

angivande av församling.

 Den första folkbokföringsorten bör även fortsättningsvis ha en särskild

benämning. Det har i några sammanhang framhållits att begreppet födelsehemort

kan vålla missförstånd. Begreppet födelsehemort har dock använts i 50 år och var

fram till år 1991 definierat i lag. Hos det fåtal användare av folkbok-

föringsuppgifter som har intresse av födelsehemorten torde det inte råda någon

tvekan om vad som avses med uppgiften. Enligt regeringens mening talar övervä-

gande skäl för att begreppet födelsehemort bör användas även fortsättningsvis.

Det finns dock skäl att i folkbokföringslagen återinföra en definition av

begreppet. Denna tas lämpligen in i 6 § folkbokföringslagen (1991:481).

 77

9 Överklagande

9.1 Gällande ordning för överklagande

Folkbokföringslagen

Inom ramen för folkbokföringslagen (1991:481) fattar skattemyndigheterna olika

typer av beslut. I enlighet med den inledande bestämmelsen i lagen kan besluten

i första hand sägas innebära fastställande av en persons bosättning och regist-

rering av personuppgifter i ett lokalt folkbokföringsregister. Besluten kan

överklagas till länsrätt och vidare till kammarrätt och Regeringsrätten.

Prövningstillstånd behövs i Regeringsrätten men inte i kammarrätt.

 Skattemyndigheterna handlägger ett mycket stort antal ärenden enligt

folkbokföringslagen. Den i särklass största ärendegruppen utgörs av flyttningar

inom landet (bosättningsärenden). Bosättningsärenden innefattar i första hand

prövning av var någonstans i landet en person skall anses bosatt. Även frågorna

om avregistrering från folkbokföringen vid bl.a. flyttning till annat land kan

anses hänga samman med bosättning.

 Överklagande av beslut beträffande bosättning regleras i 38 § första stycket

första meningen och andra stycket folkbokföringslagen. Skattemyndighetens beslut

kan överklagas av den person vars folkbokföring det gäller, av en kommun som

berörs av beslutet samt av Riksskatteverket. Överklagande skall ske inom tre

veckor. För en kommun och Riksskatteverket räknas tiden från det att beslutet

meddelades. Överklagandetiden för en enskild person styrs av den allmänna

regleringen i förvaltningslagen (1986:223). Det innebär att den enskilde kan

överklaga inom tre veckor från den dag han eller hon fick del av beslutet.

 Som nämnts beslutar skattemyndigheterna inte bara om en person skall folkbok-

föras i Sverige och på vilken fastighet personen skall anses bosatt. En skatte-

myndighet fattar inom ramen för folkbokföringen också beslut om att registrera

olika typer av personuppgifter. I första hand sker registreringen i ett lokalt

folkbokföringsregister. Det kan exempelvis vara fråga om att registrera uppgift

om civilstånd och medborgarskap. Denna typ av registrering äger ofta rum utan

att en persons bosättning prövas och initieras i många fall av en underrättelse

från annan myndighet. Registreringen kan emellertid också vara grundad på upp-

gifter som den enskilde själv lämnar, exempelvis vid invandring. Registrerings-

beslut får överklagas enligt 38 § första stycket första meningen och tredje

stycket folkbokföringslagen. Skattemyndighetens registreringsbeslut kan inte

överklagas av det allmänna utan endast av den enskilde som beslutet angår.

Överklagande kan ske utan begränsning till viss tid.

 Med stöd av folkbokföringslagen fattar skattemyndigheten också beslut om till-

delning av personnummer. Beslut som rör personnummer kan överklagas. Endast den

enskilde har rätt att överklaga. Överklagande i fråga om födelsetiden sker hos

länsrätt. Skattemyndighetens beslut om fastställande av födelsenummer och kon-

trollsiffra överklagas inte hos domstol utan hos Riksskatteverket.

Riksskatteverkets beslut kan inte överklagas.

 Den 1 maj 1996 infördes en allmän tvåpartsprocess i förvaltningsdomstolarna

(prop. 1995/96:22, bet. 1995/96:JuU7, rskr. 1995/96:55). Om en enskild person

överklagar en förvaltningsmyndighets beslut skall, enligt den nya ordningen, den

myndighet som först beslutade i ärendet vara den enskildes motpart i domstolen.

Myndigheten har därigenom också rätt att överklaga domstolens beslut. Den

allmänna tvåpartsprocessen regleras i förvaltningsprocesslagen (1971:291).

Tvåpartsprocessen skall dock inte tillämpas på områden som styrs av särskilda

bestämmelser om dessa avviker från förvaltningsprocesslagens regler om

överklagande och partsrepresentation.

 Införandet av tvåpartsprocessen har inte föranlett några lagändringar på

folkbokföringsområdet. Viss osäkerhet kan sägas råda om partsrepresentationen

för det allmänna när en enskild efter den 1 maj 1996 överklagar ett beslut

enligt folkbokföringslagen. Det är dock klart att de beslut om registrering och

annat som överklagas enligt 38 § tredje stycket folkbokföringslagen helt faller

inom ramen för den nya tvåpartsprocessen. Folkbokföringslagen medger inte

Riksskatteverket någon överklaganderätt i dessa frågor. Skattemyndigheten bör

betraktas som den enskildes motpart i länsrätten och myndigheten har behörighet

att föra ett mål vidare till kammarrätt och Regeringsrätten.

 Riksskatteverket har rätt att överklaga skattemyndighetens bosättningsbeslut.

Det skulle kunna hävdas att bestämmelsen i 38 § andra stycket

folkbokföringslagen utesluter tillämpning av förvaltningsprocesslagens före-

skrifter om partsrepresentation för det allmänna. Till skillnad från exempelvis

taxeringslagen (1990:324) innehåller dock folkbokföringslagen inte någon

bestämmelse om vem som för det allmännas talan i domstol vid överklagande från

enskild. Det kan tas till intäkt för att det nya stadgandet i förvalt-

ningsprocesslagen, att beslutsmyndigheten är den enskildes motpart i länsrätten

när denne har överklagat dit, skall tillämpas även i bosättningsmål.

Vissa familjerättsliga beslut m.m.

Skattemyndigheterna handlägger också ett stort antal ärenden enligt äktenskaps-

balken, föräldrabalken och namnlagen (1982:670). Det gäller bl.a. beslut om

hindersprövning, registrering av gemensam vårdnad och beslut om namn.

Skattemyndigheternas beslut på dessa områden överklagas endast undantagsvis.

 Överklagandeordningen i fråga om hindersprövning, vårdnad och namn kan sägas

vara enhetlig. Skattemyndighetens beslut kan överklagas och prövas i förvalt-

ningsdomstolarna i enlighet med den allmänna ordningen inom förvalt-

ningsprocessen. Myndighetens beslut i fråga om hindersprövning, vårdnad och namn

kan överklagas endast av en enskild som berörs av beslutet i enlighet med vad

som följer av 22 § förvaltningslagen (1986:223). Den nya tvåpartsprocessen slår

igenom fullt ut. Om den enskilde överklagar skattemyndighetens beslut inträder

alltså myndigheten som part i länsrätten med möjlighet att överklaga domstolar-

nas avgörande. Riksskatteverket har inte någon ställning som part i dessa

ärenden.

 Skattemyndigheten fattar även beslut med stöd av begravningslagen (1990:1144).

Myndigheten utfärdar således intyg för gravsättning eller kremering samt kan

besluta om anstånd med gravsättning eller kremering. Skattemyndighetens beslut

kan överklagas till länsstyrelsen och vidare till allmän förvaltningsdomstol.

Som en följd av tvåpartsprocessen kommer skattemyndigheten att inträda som mot-

part till den enskilde om denne överklagar till domstol. Riksskatteverket har

inte ställning som part i ärende enligt begravningslagen.

 Vidare ankommer det på vissa skattemyndigheter att besluta om medlemskap i de

icke-territoriella församlingar som finns inom Svenska kyrkan. Ett sådant beslut

får överklagas hos länsrätt. Vid överklagande från enskild tillämpas det allmän-

na tvåpartsförfarandet.

9.2 Tvåpartsprocess inom folkbokföringen

Regeringens förslag: När en enskild har överklagat skattemyndighetens beslut

skall myndigheten föra det allmännas talan i länsrätt och kammarrätt.

Riksskatteverket får dock överta skattemyndighetens talan och skall ensam ha

rätt att föra det allmännas talan i Regeringsrätten.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I prop. 1995/96:22 om tvåpartsprocess m.m.

anfördes att en tvåpartsprocess i princip bör införas över hela det

förvaltningsrättsliga fältet. Skälen för en tvåpartsprocess kan, något förenklat

uttryckt, sammanfattas som att den främjar rättsbildningen och gör det möjligt

för myndigheter att få ändring till stånd av materiellt oriktiga

domstolsavgöranden. En tvåpartsprocess bidrar också till ett bättre och

fylligare utredningsmaterial vid domstolsprövningen.

 Enligt regeringens mening finns det inte någon anledning att undanta folk-

bokföringsområdet från ett tvåpartsförfarande när en enskild person har över-

klagat skattemyndighetens beslut. De skäl som i andra sammanhang har anförts för

en tvåpartsprocess gör sig gällande med styrka även beträffande frågor som hand-

läggs enligt folkbokföringslagen. En tvåpartsprocess kan främja rättsbildningen

inom folkbokföringsområdet. Det framstår också som angeläget att den enskilde

har en motpart som kan bemöta och komplettera den utredning som den enskilde

ofta lämnar i samband med ett överklagande.

 Den allmänna tvåpartsprocessen utgår från att det är den beslutande myndig-

heten som skall vara den enskildes motpart i domstolsprocessen. I likhet med vad

som sedan tidigare har gällt på taxeringsområdet har dock i några fall en

centralmyndighet, exempelvis Riksförsäkringsverket och Kriminalvårdsstyrelsen,

givits rätt att överta den beslutande myndighetens uppgift att föra det allmän-

nas talan. Om sådant övertagande inte sker är det beslutsmyndigheten som före-

träder det allmänna.

 Visserligen finns det inom Riksskatteverket en stor kompetens när det gäller

olika folkbokföringsfrågor. Den myndighet som företräder det allmänna efter

överklagande av en enskild skall dock inte främst argumentera i rättsfrågor utan

intressera sig för utrednings- och bevisfrågor (prop. 1995/96:22 s. 80). Det är

en uppgift som regelmässigt ligger närmast tillhands för den myndighet som har

beslutat i ärendet och förfogar över utredningsresurserna. Mot den bakgrunden är

det enligt regeringens mening naturligt att även på folkbokföringsområdet i för-

sta hand låta beslutsmyndigheten, och inte centralmyndigheten, föra det allmän-

nas talan i länsrätt och kammarrätt när den enskilde har överklagat.

Riksskatteverkets roll

Riksskatteverket har som central förvaltningsmyndighet likartade funktioner på

folkbokföringsområdet som inom beskattningen. Enligt taxeringslagen har

Riksskatteverket rätt att i länsrätt och kammarrätt överta skattemyndighetens

roll som företrädare för det allmänna, exempelvis i mål av principiellt intres-

se. Detta skall enligt regeringens mening gälla också folkbokföringsmålen. När

Riksskatteverket övertar skattemyndighetens rätt att företräda det allmänna i

ett mål skall skattemyndighetens rätt att föra talan i målet upphöra.

 För att på ett verksamt sätt kunna bidraga till rättstilllämpningen bör

Riksskatteverket, i likhet med vad som gäller på beskattningsområdet, också ha

en självständig rätt att överklaga länsrättens och kammarrättens avgörande. Ett

sådant överklagande skall enligt regeringens mening kunna ske oavsett om verket

tidigare i målet fört det allmännas talan. Det är också enligt regeringens upp-

fattning väl förenligt med Riksskatteverkets roll som centralmyndighet att

verket och inte skattemyndigheten ges rätt att överklaga folkbokföringsmål till

Regeringsrätten.

 I dagsläget är Riksskatteverkets överklaganderätt begränsad till frågor om

bosättning. Verket kan exempelvis inte överklaga renodlade registreringsbeslut.

Denna skillnad är en kvarleva från det allmänna ombudets tid. Enligt instruktio-

nen för skatteförvaltningen omfattar Riksskatteverkets ansvarsområde hela folk-

bokföringsområdet, inte endast bosättningsfrågorna. Verket bör därför ges rätt

att överklaga alla typer av beslut som skattemyndigheten fattar enligt

folkbokföringslagen. Detta gäller dock naturligtvis inte beslut om personnummer

och samordningsnummer, eftersom dessa beslut överklagas till Riksskatteverket.

 Om Riksskatteverket vill överklaga skattemyndighetens beslut i en bosätt-

ningsfråga skall det enligt 38 § folkbokföringslagen ske inom tre veckor från

det att beslutet meddelades. Den överklagandetiden bör gälla för

Riksskatteverket även beträffande andra beslut som skattemyndigheten meddelar

enligt lagen.

 För att Riksskatteverket skall kunna utnyttja rätten att framför

skattemyndigheten företräda det allmänna i domstol krävs självfallet att verket

får underrättelser om pågående processer. Enligt 3 § folkbokföringsförordningen

(1991:749) skall allmän förvaltningsdomstol underrätta Riksskatteverket om be-

slut enligt folkbokföringslagen. Riksskatteverket bör dock kunna få kännedom om

ett ärende redan när det överklagas till länsrätten. När skattemyndigheten är

den enskildes motpart i länsrätten är det naturligt att myndigheten underrättar

Riksskatteverket om pågående processer. Verket får självt bestämma i vilken

omfattning skattemyndigheten skall lämna sådana underrättelser.

9.3 Den kommunala överklaganderätten

Regeringens bedömning: Kommunerna skall även i fortsättningen ha rätt att

överklaga ett beslut om bosättning.

 Utredningen har föreslagit kommunernas rätt att överklaga ett beslut om

bosättning avskaffas.

 Remissinstanserna: Svea hovrätt och Kammarrätten i Göteborg avstyrker

förslaget. Svea hovrätt ifrågasätter om det finns tillräckliga skäl att avskaffa

den kommunala besvärsrätten. Kammarrätten i Göteborg anser bl.a. att frågan är

komplicerad och behöver utredas ytterligare. Övriga remissinstanser som yttrat

sig i frågan tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens bedömning: Enligt 38 § folkbokföringslagen får en

kommun överklaga ett beslut om en persons bosättning. Rätten att överklaga

gäller även för kyrkliga kommuner. Ett överklagande från en kommun skall ha

kommit in inom tre veckor från det att beslutet meddelades. Enligt den gamla

folkbokföringslagen beräknades tiden från det att kommunen fick del av beslutet.

I samband med att den nuvarande klagotiden infördes år 1991 anförde Kommun-

förbundet (prop. 1990/91:153 s. 111) att kommunerna i praktiken inte hade någon

möjlighet att agera om överklagandetiden beräknades från tiden för beslutets

meddelande.

 Det var ganska vanligt att en kommun överklagade skattemyndighetens beslut att

mantalsskriva en viss person. Genom att stommar till mantalslängder överlämnades

från skattemyndigheten till kommunen hade kommunen möjlighet att överblicka den

del av folkbokföringen som gällde mantalsskrivning. Därigenom kunde kommunen

bl.a. kontrollera att den grund för beskattningen som mantalsskrivningen i prak-

tiken utgjorde blev korrekt. Kommunerna hade också ofta en särskild organisation

för bevakning av mantalsskrivningsfrågor. Sedan mantalsskrivningen avskaffades

den 1 juli 1991 är det ovanligt med kommunala överklaganden enligt

folkbokföringslagen. Något överklagande från kyrkligt håll lär inte ha

förekommit.

 Utredningen har ansett att den kommunala överklaganderätten inte längre är

motiverad och att den därför kan avskaffas. Svea hovrätt har dock påpekat att

det med fog kan hävdas att de rättsverkningar som uppkommer genom ett

folkbokföringsbeslut berör kommunen på sådant sätt att det är rimligt att

kommunen har möjlighet att överklaga beslutet. Även Kammarrätten i Göteborg

ifrågasätter om förslaget är motiverat.

 När det gäller folkbokföring ger i och för sig lagen inte utrymme för

beaktande av särskilda kommunala aspekter. Folkbokföringen har dock betydelse

för kommunerna på vissa områden, t.ex. när det gäller kostnader för undervisning

och sjukvård, eftersom skyldigheten att tillhandahålla detta grundas på om en

person är folkbokförd i kommunen eller inte. Folkbokföringen har också betydelse

för i vilken kommun en person skall beskattas. Regeringen anser därför i likhet

med Svea hovrätt och Kammarrätten i Göteborg att ett beslut om en persons

folkbokföringsort berör kommunen i sådan utsträckning att den bör ha möjlighet

att överklaga beslutet. Mot den bakgrunden skall rätten till kommunalt över-

klagande inte ändras.

9.4 Överklagande av vårdnadshavare

Regeringens bedömning: En vårdnadshavare bör inte ges rätt att mot den andre

vårdnadshavarens vilja överklaga ett beslut som rör barnets folkbokföring.

 Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens bedömning: Enligt 38 § folkbokföringslagen får

skattemyndighetens beslut om någons folkbokföring överklagas av den person vars

folkbokföring det gäller. Det har tidigare rått osäkerhet i frågan huruvida en

av två vårdnadshavare haft rätt att ensam företräda barnet vid överklagande i

ett folkbokföringsärende. Regeringsrätten har dock i några nyligen meddelade av-

göranden uttalat att ett överklagande av ett beslut om ett barns folkbokföring

inte kan prövas i sak med mindre båda vårdnadshavarna är ense om att åstadkomma

en sådan prövning. Överklagande som har framställts av en av vårdnadshavarna

skall således enligt Regeringsrätten inte tas upp till prövning.

 En vanlig situation där frågan om rätten att överklaga uppkommer är när

barnets föräldrar har separerat efter att tidigare ha varit gifta eller sambor.

Skattemyndigheterna har i vissa fall inte ändrat ett barns folkbokföring då

barnet till viss del bor kvar där det tidigare var folkbokfört, trots att en av

vårdnadshavarna och barnet flyttar till en ny bostad. Även om föräldrarna

tidigare varit överens om barnets bosättning kan förhållandena vara sådana att

de inte kan enas om att överklaga. Skattemyndighetens bedömning av barnets

folkbokföring får ofta stor ekonomisk betydelse för föräldrarna eftersom rätten

för en vårdnadshavare att uppbära vissa sociala förmåner, exempelvis bostadsbi-

drag, delvis hänger samman med barnets folkbokföring.

 Den grundläggande frågan om barnets folkbokföring gäller emellertid skattemyn-

digheternas och förvaltningsdomstolarnas tillämpning av vissa materiella

bestämmelser i folkbokföringslagen och inte rätten att överklaga. Även om man

anser att överklagandereglerna har betydelse i sammanhanget ser regeringen i

likhet med utredningen svårigheter med en överklaganderätt för endast en

vårdnadshavare. Det gäller oavsett om vårdnadshavaren får rätt att överklaga för

egen del eller som ensam företrädare för barnet. I dagsläget åligger det båda

vårdnadshavarna att anmäla flyttning för barnet (30 § folkbokföringslagen). Om

endast en av dem gör anmälan kommer skattemyndigheten inte att pröva frågan om

barnets flyttning utifrån anmälningen. Denna kommer i stället att avvisas. För

att bli verkningsfull borde därför en överklagandemöjlighet för en vårdnadsha-

vare kombineras med en rätt för denne att själv göra anmälan om flyttning för

barnet. Regeringen är emellertid tveksam till en sådan ordning. Bl.a. är risken

stor att båda vårdnadshavarna i vissa fall gör motstridiga flyttningsanmäl-

ningar.

 Gemensam vårdnad förutsätter att vårdnadshavarna kan enas i angelägenheter som

rör barnet. Att vårdnadshavare utövar sina rättigheter och skyldigheter

gemensamt kan givetvis innebära många slags problem i de fall då vårdnadshavarna

är oeniga. Frågor om barnets folkbokföring är inte av så särpräglad natur att

det finns skäl att göra undantag från huvudregeln i 6 kap. 13 § föräldrabalken

att vårdnadshavarna endast gemensamt kan företräda barnet. Sammantaget anser

regeringen att det inte bör införas någon bestämmelse som ger en vårdnadshavare

rätt att ensam överklaga skattemyndighetens beslut om barnets folkbokföring.

9.5 Prövningstillstånd i folkbokföringsmål

Regeringens förslag: Prövning av folkbokföringsmål i kammarrätt skall kräva

prövningstillstånd enligt förvaltningsprocesslagens regler.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Sedan något år tillbaka finns det regler om p-

rövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt. Ett stort antal måltyper på

förvaltningsområdet omfattas av regleringen och kan således inte prövas i

kammarrätten om inte domstolen har lämnat tillstånd till prövning.

 Prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt har införts i etapper. Den

första etappen infördes genom lagstiftning som trädde i kraft under år 1994.

Föreskrifterna i fråga innebar att prövningstillstånd infördes för prövningen i

kammarrätt i fråga om körkortsmål, studiestödsmål och olika typer av kriminal-

vårdsmål. Med verkan fr.o.m. den 1 april 1995 infördes prövningstillstånd i kam-

marrätt för ytterligare målgrupper, exempelvis socialförsäkringsmål och bi-

ståndsmål (prop. 1994/95:27). Den 1 maj 1996 genomfördes den tredje etappen i

arbetet med att förändra instansordningen för förvaltningsmål och införa

prövningstillstånd i kammarrätt (prop. 1995/96:22). Ärenden om hindersprövning,

gravsättning och kremering tillhör de måltyper som påverkas av den tredje

etappen av förändringsarbetet med förvaltningsprocessen. För dessa ärende-

grupper krävs således prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt. Genom

en förordningsändring ställs det också krav på prövningstillstånd vid

överklagande till kammarrätt i frågor om äktenskapscertifikat.

 Folkbokföringsärendena hos skattemyndigheten är utpräglade massärenden. De är

inte bara många till antalet utan också mycket likartade. Handläggningen av

ärendena styrs av fasta rutiner och följer regelmässigt de rekommendationer som

Riksskatteverket har lämnat i vanligt förekommande folkbokföringsfrågor.

 För den enskilde kan ett folkbokföringsärende ha stor betydelse. Det beror

bl.a. på att folkbokföringen styr många grundläggande rättigheter och skyldig-

heter i samhället. Målen hos skattemyndigheterna är dock genomgående okomplice-

rade och från juridiska utgångspunkter oftast av enkel beskaffenhet. Endast i

undantagsfall strider skattemyndighetens beslut mot den enskildes önskan eller

begäran. Andelen överklagade folkbokföringsärenden är också mycket liten. Enligt

regeringens bedömning är det i ärenden enligt folkbokföringslagen helt tillräck-

ligt med en fullständig prövning i två instanser. Hos skattemyndigheten sker

också omprövning i samband med att myndighetens beslut överklagas. Sammantaget

är folkbokföringsärendena enligt regeringens mening väl lämpade för en ordning

med prövningstillstånd i kammarrätt.

 Prövningstillstånd i folkbokföringsmål bör meddelas på motsvarande grunder som

gäller för förvaltningsområdet i övrigt. Det innebär att tillståndsfrågan avgörs

med tillämpning av 34 a § förvaltningsprocesslagen. Möjlighet till s.k.

ändringsdispens föreligger alltså. Bestämmelser om prövningstillstånd skall tas

in i 38 § folkbokföringslagen.

9.6 Överklagandeordningen i namn- och vårdnadsärenden

m.m.

Regeringens förslag: I fråga om skattemyndighetens beslut om hindersprövning,

namn och registrering av gemensam vårdnad samt beslut enligt begravningslagen

skall i stort samma ordning för överklagande och prövningstillstånd gälla som

för de renodlade folkbokföringsmålen.

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Patent- och

registreringsverket (PRV) påpekar att vad gäller de namnlagsärenden som prövas

av PRV finns inte någon möjlighet för beslutsmyndigheten att som part bevaka det

allmännas intresse i högre instans.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i avsnitt 9.1 har

tvåpartsprocessens införande på förvaltningsområdet fått effekt bl.a. när det

gäller överklagande av skattemyndighets beslut om hindersprövning, vårdnad och

namn. Om den enskilde överklagar ett beslut av skattemyndigheten i någon sådan

fråga inträder myndigheten som den enskildes motpart i länsrätten. Myndigheten

har också rätt att överklaga domstolens beslut.

 Riksskatteverket har enligt nuvarande ordning inte någon ställning som part i

de familjerättsliga ärendena. Enligt regeringens mening bör emellertid samma

ordning tillämpas i dessa ärenden som när det gäller det renodlade folkbok-

föringsområdet enligt folkbokföringslagen. Riksskatteverket bör således ges rätt

att från skattemyndigheten överta det allmännas talan i länsrätt och kammarrätt.

Endast Riksskatteverket bör kunna föra det allmännas talan i Regeringsrätten.

 Allmänna förvaltningsdomstolar är som tidigare nämnts skyldiga att underrätta

Riksskatteverket om beslut enligt folkbokföringslagen. Riksskatteverket har

påpekat att en motsvarande underrättelseskyldighet bör införas också i fråga om

beslut enligt bl.a. namnlagen och föräldrabalken som verket kan överklaga. I

likhet med Riksskatteverket anser regeringen att en sådan

underrättelseskyldighet behövs för att verket skall kunna utnyttja sin möjlighet

att överklaga ifrågavarande beslut. Underrättelseskyldigheten regleras lämpligen

i förordning.

 Riksskatteverkets ansvarsområde är enligt instruktionen för skatte-

förvaltningen avgränsat till frågor om skatter, avgifter, folkbokföring och val.

Det finns därför enligt regeringens mening inte anledning att ge verket rätt att

överklaga beslut av skattemyndigheten i frågor som visserligen har koppling till

folkbokföringen, exempelvis ärenden om registrering av namn och gemensam vård-

nad, men som styrs av regler utanför folkbokföringslagen.

 När det gäller de ärenden enligt namnlagen som prövas av PRV som första

instans så överklagas dessa till Patentbesvärsrätten. Patentbesvärsrättens

beslut överklagas till Regeringsrätten. Förvaltningsprocesslagen är inte

tillämplig vid handläggningen i Patentbesvärsrätten. Regeringen tar därför inte

nu ställning till frågan om PRV bör ha ställning som part i högre instans.

Prövningstillstånd

Den 1 maj 1996 infördes prövningstillstånd i ärenden om hindersprövning och

äktenskapscertifikat vid överklagande till kammarrätten. Detsamma gäller vid

överklagande av skattemyndighetens beslut enligt begravningslagen.-

 De ärenden om registrering av gemensam vårdnad som skattemyndigheten prövar är

okomplicerade och juridiskt enkla. Skattemyndighetens prövning kan sägas vara

begränsad till att kontrollera att ett fåtal formella förutsättningar är

uppfyllda. Att frågan om registrering av gemensam vårdnad är av enkel beskaf-

fenhet torde för övrigt ha varit en förutsättning för att prövningen har ansetts

kunna ske inom ramen för folkbokföringen. Skattemyndighetens beslut i denna frå-

ga överklagas mycket sällan. Enligt regeringens mening är de ärenden om

registrering av gemensam vårdnad som prövas av skattemyndigheten väl lämpade för

en ordning med prövningstillstånd i ledet länsrätt-kammarrätt.

 Namnärenden är den största gruppen av ärenden av familjerättslig karaktär inom

folkbokföringsverksamheten. Ärendena är av lite olika slag. Enligt namnlagen rör

det sig bl.a. om anmälan om efternamn för barn, byte till förälders efternamn,

byte till makes efternamn, ändring av efternamns genusform, mellannamn, förnamn,

gårdsnamn invid förnamn och namn för utländska medborgare.

 Namnfrågorna är inte alla gånger enkla att handlägga. I vissa fall rymmer

handläggningen inte bara en registrering av en anmälan utan också en materiell

prövning. Bl.a. får skattemyndigheten enligt 34 § namnlagen inte godkänna för-

namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som skall

bära namnet. Inte heller förnamn som av annan anledning uppenbarligen inte är

lämpligt får godkännas. Även namnfrågor för utländska medborgare kan vara kom-

plicerade främst för att tillämpning av utländsk rätt kan komma i fråga.

 Namnärenden torde av den enskilde ofta uppfattas som betydelsefulla. Även om

vissa typer av ärenden kan innehålla bedömningsfrågor är dock merparten av

namnärendena okomplicerade och juridiskt enkla. Endast undantagsvis får den

enskilde avslag på sin anmälan eller ansökan om namn. Andelen överklaganden är

begränsat. Årligen överklagas cirka 200 namnärenden till länsrätt. Namnärenden

kan sägas vara av sådan art att de bör avgöras relativt snabbt. Sammantaget

finner regeringen att övervägande skäl talar för att prövningen i kammarrätt bör

kräva tillstånd. Därmed nås också fördelen av en enhetlig processordning i de

mål med anknytning till folkbokföringen som prövas av skattemyndigheterna.

 78

10 Personnummer inför 2000-talet

Regeringens förslag: Om det inte är obehövligt skall det personnummer eller

samordningsnummer som fastställts för en person lagras i register som förs med

hjälp av ADB med sekelangivelse.

 Riksskatteverkets förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Ett personnummer skall enligt 18 §

folkbokföringslagen (1991:481) innehålla uppgift om födelsetid, födelsenummer

och kontrollsiffra. Födelsetiden anges med sex siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu nämnd ordning. Mellan födelsetiden och

födelsenumret sätts ett bindestreck som byts ut mot ett plustecken när personen

fyller 100 år.

 I skatteförvaltningens ADB-system för folkbokföring lagras personnumret med

tolv siffror, där de två inledande siffrorna anger under vilket sekel en person

är född. Sekelsiffrorna visas normalt inte på terminalbilder eller utskrifter

men ingår i aviseringen av personnummer via det regionala systemet för avisering

av folkbokföringsuppgifter och i det nya aviseringsregistret.

 Anledningen till att ADB-systemet för folkbokföringen lagrar personnummer med

tolv tecken är att det är nödvändigt att särskilja personnummer för personer

födda samma år, månad och dag men under olika sekel. Det plustecken som anges

för personer som är över 100 år utvisar inte under vilket sekel personen är

född. Plustecknet lagras heller inte i databasen men finns med på personbevis

och liknande utskrifter.

 För att barn och riktigt gamla inte skall förväxlas hos olika myndigheter,

finns i dagsläget behov av att även sekel anges i personnumret. Inför 2000-talet

tillkommer att man måste kunna lagra och bearbeta personnummer för personer

födda under ett av tre sekel. För att möjliggöra detta finns behov av att även

sekel anges i personnumret. Befintliga personnummer bör dock inte ändras utan

skall även i fortsättningen bygga på det tiosiffriga numret. I likhet med

Riksskatteverket anser regeringen att en säker registrering kräver att de

nuvarande personnumren kan tillföras sekelangivelse. En sådan lösning hindrar

inte att personnumret normalt presenteras med tio siffror. Kontrollsiffran skall

således även i fortsättningen baseras på det nio-siffriga numret. Det innebär

inte heller att en myndighet som t.ex. Riksförsäkringsverket, som inte kan

registrera mer än tio siffror och därför avser att lösa frågan på annat sätt,

måste registrera personnumret med tolv siffror.

 Även det nya samordningsnumret (se avsnitt 5) bör lagras och bearbetas med

angivande av sekel.

 Regeringens förslag föranleder ändringar i 18 § folkbokföringslagen.

 79

11 Bosättningskontroll

11.1 Allmänna överväganden

Riksskatteverket beslutade i oktober 1995 att genomföra en undersökning av

bosättningen i landet för 500 slumpvis utvalda personer med utomnordisk

födelseort som var folkbokförda inom lokala skattekontorets i Sollentuna

verksamhetsområde. Anledningen till undersökningen var att kritik framförts av

Statitiska centralbyrån om att många personer med utländsk ankytning felaktigt

är folkbokförda här i landet. I en promemoria, som Riksskatteverket givit in

till Finansdepartementet, redovisas resultatet av undersökningen.

 Undersökningen visade att 20 personer eller 4 procent av urvalet kunde antas

vara felaktigt folkbokförda i landet. En viss överregistrering förekom således.

Flera av de felaktigt folkbokförda fanns inte i register hos allmän

försäkringskassa. Många saknade giltiga uppehållstillstånd.Riksskatteverket

anser mot bakgrund av undersökningens resultat att åtgärder bör vidtas för att

förbättra formerna för underrättelser och informationsutbyte mellan myndigheter

som samverkar inom folkbokföringen. I promemorian lämnas förslag om

författningsändringar och andra åtgärder som kan förbättra kvalitén i

folkbokföringsregistren. Riksskatteverket föreslår bl.a. ett ökat samarbete med

andra myndigheter och en utökad skyldighet för vissa myndigheter att rapportera

till skattemyndigheten om de får kännedom om att en person har en annan adress

än den som framgår av folkbokföringen. Vidare föreslås att skattemyndigheten i

större utsträckning än i dag skall kunna kräva personlig inställelse i ärenden

om folkbokföring och att förvaltningslagens regler om kommunicering med den som

berörs av ett ärende endast skall tillämpas om personen är bosatt eller annars

vistas i Sverige. För att skattemyndigheterna skall kunna ta fram kontrollvärda

förhållanden föreslås också att det blir tillåtet att söka på medborgarskap och

invandring i de lokala folkbokföringsregistren. När det gäller den enskildes

uppgiftslämnande föreslås att uppgifter skall lämnas på heder och samvete och

att det bör vara möjligt att förelägga personer att komma in med uppgifter om

sina bosättningsförhållanden i större utsträckning än i dag.

 Remissinstanserna har varit positiva till de förslag som rör samarbetet med

andra myndigheter och den enskildes uppgiftslämnande. Kritik har dock riktats

mot de förslag som innebär lagreglering av personlig inställelse, undantag från

kommuniceringsskyldigheten och att det skall vara möjligt att söka på

medborgarskap och invandring. Förslagen anses av flera remissinstnser vara väl

långtgående och den undersökning som gjorts anses inte visa på att bristerna är

så stora att det motiverar åtgärderna.

 Syftet med folkbokföringen är bl.a. att tillhandahålla personuppgifter för att

tillgodose samhällets behov av basuppgifter. Det är därför mycket angeläget att

kvalitén i folkbokföringens register är hög. Regeringen anser därför i likhet

med Riksskatteverket att det kan behövas åtgärder för att man skall kunna komma

till rätta med felaktigheter inom folkbokföring. Åtgärderna måste dock ställas i

relation till graden av misstämning i folkbokföringen. Den undersökning som

gjorts visar på en viss överregistrering. Regeringen är dock tveksam till om

enbart resultatet av denna undersökning är tillräckligt för att man skall kunna

dra några säkra slutsatser om hur förhållandena faktiskt är. Det synes bl.a.

inte möjligt att med säkerhet överföra resultatet till riksnivå. Det kan därför

enligt regeringens mening behövas ytterligare undersökningar innan ställning kan

tas till föreslagna åtgärder rörande bl.a. undantag från skyldigheten att

kommunicera. För att sådana åtgärder skall vara motiverade måste behovet vara

stort och det måste också övervägas hur den enskildes rätt skall kunna

tillgodoses på andra sätt. Regeringen anser mot bakgrund av det angivna att det

inte finns tillräckligt underlag för att nu ta ställning de förslag som rör

personlig inställelse, undantag från kommuniceringsskyldigheten samt utökade

sökmöjligheter i de lokala folkbokföringsregistren. Även frågan om

uppgiftslämnande på heder och samvete behöver övervägas ytterligare. Regeringen

återkommer till den frågan i ett senare sammanhang.

 Förslaget om andra myndigheters uppgiftsskyldighet kräver, med undantag för

uppgifter från socialnämnderna, inte lagändringar. När det gäller frågan om

inhämtande av uppgifter från socialnämnderna så omfattas uppgifter som den

enskilde lämnat till nämnden av en sträng sekretess enligt 7 kap. 4 §

sekretesslagen (1980:100). Det är väsentligt att den som vänder sig till

socialtjänsten kan lita på att den information som lämnas inte används för andra

ändamål annat då mycket starka skäl talar för detta. Flera remissinstanser har

också avstyrkt förslaget om utlämnande av uppgifter från socialnämnderna. Vid en

avvägning mellan behovet av att den enskildes förtroende för socialtjänsten inte

rubbas och av att uppgifter lämnas till skattemyndigheten för

bosättningskontroll anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl att

ålägga socialnämnderna en uppgiftsskyldighet.

11.2 Föreläggande att lämna uppgifter

Regeringens förslag: Skattemyndigheten skall få möjlighet att förelägga en

person att inkomma med uppgifter om sina bosättningsförhållanden även om det

inte finns anledning att anta att personen är skyldig att göra en anmälan om

flyttning.

 Riksskatteverkets förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran. Kammarrätten i Göteborg avstyrker dock förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 31 § folkbokföringslagen får

skattemyndigheten förelägga en person att komma in med uppgifter om det kan

antas att han eller hon är skyldig att göra anmälan enligt denna lag. En person

är skyldig att göra anmälan enligt folkbokföringslagen när det gäller flyttning

inom landet eller utomlands. Skattemyndigheten saknar således möjlighet att

förelägga en person som är föremål för kontroll att komma in med uppgifter om

sina bosättningsförhållanden. Innan ett föreläggande kan skickas måste alltså

först utredas om personen är skyldig att komma in med en flyttningsanmälan.

 Om en person är föremål för kontroll skickar skattemyndigheten ut en förfrågan

till personen om bosättningsförhållandena. Skattemyndigheten har i dag inte

någon möjlighet att förelägga personen att komma in med svar på förfrågan. Det

är enligt regeringens mening inte tillfredsställande att skattemyndigheten vid

en kontroll av en persons bosättning inte har möjlighet att förelägga denne att

inkomma med de uppgifter som behövs. Regeringen föreslår därför att

skattemyndigheten skall få förelägga en person att inkomma med yttrande även i

dessa fall. Förslaget föranleder ändring i 31 § folkbokföringslagen.

 80

12 Ikraftträdande och ekonomiska konsekvenser

Ändringarna som föreslås skall huvudsakligen träda i kraft den 1 januari 1998.

Bestämmelserna om samordningsnummer föreslås dock träda i kraft först den 1

januari 2000. Skälet till detta är att Rikspolisstyrelsen påtalat att den inte

har tekniska förutsättningar att övergå till ett nytt system förrän tidigast år

1999 då nya register skall ersätta bl.a. person- och belastningsregistret. Om

systemet med samordningsnummer tas i bruk tidigare innebär det stora kostnader

för polisen. Personnummertilldelning för andra ändamål än folkbokföring sker i

dag i första hand för registrering inom rättsväsendet och för registrering i

skatteregistret. Regeringen anser därför att ett system med samordningsnummer

bör tas i bruk först när det är säkert att polisens arbete med de nya registren

är slutförda. Systemet med samordningsnummer föreslås därför tas i bruk från och

med den 1 januari 2000.

 Införandet av det nya samordningsnumret kan medföra vissa kostnader för

berörda myndigheter. De största kostnaderna för reformen ligger dock hos

Riksskatteverket och avser kostnader för systemutveckling. Riksskatteverket har

uppskattat kostnaderna till ca 2 milj. kr. Genom den föreslagna konstruktionen

blir kostnaderna för övriga myndigheter mycket begränsade. Detta har också

framhållits av berörda myndigheter i remissyttrandena. De kostnader som

uppkommer för såväl skatteförvaltningen som andra berörda myndigheter får enligt

regeringens mening bekostas inom ramen för befintliga anslag.

 När det gäller de ändringar som föreslås i fråga om skyddet för förföljda

personer så innebär dessa till största delen inte några administrativa

konsekvenser och kan inte antas få några kostnadseffekter för berörda

myndigheter. Förslaget om att Rikspolisstyrelsen i större utsträckning skall få

möjlighet att avslå framställningar om att få fingerade personuppgifter torde

dock innebära att Stockholms tingsrätt får färre ansökningar.

 Införandet av prövningstillstånd i ledet länsrätt-kammarrätt kan i viss mån

medföra färre mål och därmed en minskad arbetsbelastning för kammarrätterna.

Antalet folkbokföringsmål som överklagas till kammarrätt är dock redan nu

begränsat.

 Övriga förslag har inte några ekonomiska konsekvenser.

 81

13 Författningskommentar

13.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:483) om

fingerade personuppgifter

1 §

Rekvisiten i första stycket för användningen av fingerade personuppgifter har

förändrats något. Dessa förändringar, som i praktiken torde ha begränsad

betydelse, berörs närmare i avsnitt 4.5.2.

 Bestämmelsen om att ett medgivande endast får ges för fem år har tagits bort.

I stället skall det vara möjligt att lämna ett medgivande för obestämd tid, se

närmare avsnitt 4.5.4. Huvudreglen skall också vara att ett medgivande lämnas

för obestämd tid. Om det i ett särskilt fall står klart att medgivandet av olika

skäl bör begränsas till viss tid skall dock detta vara möjligt. I övrigt har

innehållet i första stycket flyttats till 2 §.

 Regeln om att fingerade personuppgifter skall medges endast om personen inte

kan skyddas på annat sätt har något utvecklats i det nya andra stycket. Även i

dagsläget gäller att fingerade personuppgifter inte skall medges om kvarskriv-

ning eller andra åtgärder är tillräckliga för att skydda den enskilde. Med på

annat sätt avses i första hand sekretessmarkering för uppgift om adress och

andra folkbokföringsuppgifter. Regeringen har i avsnitt 4.5.3 pekat på det an-

gelägna i att det i varje ärende görs en noggrann utredning om varför

kvarskrivning och andra åtgärder inte räcker som skydd.

2 §

Även fortsättningsvis krävs att ett medgivande lämnas av domstol. Stockholms

tingsrätt är första domstolsinstans i alla ärenden om fingerade personuppgifter.

Bestämmelsen i det nya första stycket finns i nuvarande 1 §.

 Inte heller bestämmelsen i andra stycket om att Rikspolisstyrelsen skall

ansöka om medgivande att använda fingerade personuppgifter innebär någon

förändring jämfört med vad som nu gäller.

 Tredje stycket stryker under det som sägs i 1 § andra stycket, nämligen att

kvarskrivning och andra mindre ingripande skyddsåtgärder skall övervägas innan

fingerade personuppgifter tillgrips. Genom bestämmelsen i förevarande stycke

måste Rikspolisstyrelsen för tingsrätten motivera varför ett medgivande är

påkallat.

3 §

Den nuvarande bestämmelsen i 3 § har förts till 10 § första stycket. Enligt

paragrafens nya lydelse får Rikspolisstyrelsen en utvidgad rätt att avslå fram-

ställningar om att få använda fingerade personuppgifter. När en enskild begär

ett medgivande skall Rikspolisstyrelsen göra en fullständig bedömning av om

förutsättningar för ett medgivande är för handen. Även om den enskilde riskerar

så allvarligt brott som anges i 1 § första stycket kan Rikspolisstyrelsen

exempelvis vägra att ansöka om fingerade personuppgifter om det är klarlagt att

personen i fråga kan få tillräckligt skydd genom kvarskrivning eller sekretess-

markering. Finner styrelsen att det sammantaget inte föreligger sannolika skäl

för ett medgivande skall styrelsen avslå framställningen i fråga. Om skälen har

tillräcklig styrka skall styrelsen ansöka vid tingsrätten om medgivande.

 Som framgår av 10 § andra stycket kan Rikspolisstyrelsens avslagsbeslut inte

överklagas.

 Innehållet i andra stycket reglerades tidigare i 2 § andra stycket. Den

enskilde har samma rätt som för närvarande att själv ansöka om medgivande när

Rikspolisstyrelsen har avslagit hennes eller hans framställning. När den

enskilde själv ansöker om ett medgivande är det ofrånkomligt att domstolen begär

yttrande från Rikspolisstyrelsen beträffande hotsituationen och möjligheten att

med andra åtgärder än fingerade personuppgifter skydda den enskilde.

4 §

Paragrafen överensstämmer helt med nuvarande 2 § tredje stycket.

 Bestämmelserna i nuvarande första och andra styckena flyttas till den nya 6 §.

5 §

Den föreslagna bestämmelsen, som är ny, ger Rikspolisstyrelsen möjlighet att i

ett ärende om fingerade personuppgifter från andra myndigheter hämta in

uppgifter som annars skulle vara belagda med sekretess. I första hand är det

uppgifter om den utpekade förföljaren som kan bli aktuella.

 För uppgifter som hämtas in med stöd av bestämmelsen, eller som på annat sätt

har tillförts ett ärende om fingerade personuppgifter, gäller sekretess enligt 7

kap. 15 § sekretesslagen (1980:100).

6 §

Första och andra styckena överensstämmer med nuvarande 4 § första och andra

styckena.

 Samtidigt som fingerade personuppgifter förs in i folkbokföringsregistren

skall den enskilde avregistreras från folkbokföringen under de verkliga

uppgifterna. Det framgår av 21 § folkbokföringslagen (1991:481). Avregistrering

från folkbokföringen innebär inte att de verkliga uppgifterna gallras eller på

annat sätt utgår ur folkbokföringsregistren. Avregistrering kan i stället sägas

innebära att registreringen tills vidare avslutas för personen i fråga med

angivande av skälet för åtgärden, jfr 6 § 11 lagen (1990:1536) om folkbok-

föringsregister. Folkbokföringen utvisar alltså att personen i fråga använder

fingerade personuppgifter men det går självfallet inte att koppla ihop verklig

och fingerad identitet.

7 §

Genom de föreslagna bestämmelserna i paragrafen får Rikspolisstyrelsen till

uppgift att hjälpa den enskilde med olika problem som ett medgivande kan föra

med sig. Exempel på svårigheter som kan drabba den enskilde och aktualisera

hjälpbehovet anges i avsnitt 4.5.1. I vissa fall kan den enskilde få sitt hjälp-

behov tillgodosett inom socialtjänsten.

8 §

I paragrafen anges att medgivande att använda fingerade personuppgifter kan

upphöra i förtid. Ett sådant förtida upphörande kan enligt första stycket ske om

den enskilde uttryckligen begär det genom en anmälan till Rikspolisstyrelsen. En

begäran kan exempelvis vara föranledd av att det inte längre föreligger något

hot mot den enskilde.

 Den enskilde är efter sin begäran inte betagen rätten att använda fingerade

uppgifter förrän Rikspolisstyrelsen lämnat den underrättelse som anges i 9 §

till skattemyndigheten.

 Ett medgivande kan enligt andra stycket också upphöra att gälla efter ansökan

av Rikspolisstyrelsen. En sådan ansökan torde bli aktuell endast i

undantagsfall. Synnerliga skäl för en ansökan kan vara att den enskilde använder

både den fingerade och den verkliga identiteten i brottsligt syfte.

9 §

Rikspolisstyrelsen skall enligt första stycket underrätta skattemyndigheten att

ett medgivande inte längre är gällande. Underrättelsen lämnas till den

skattemyndighet inom vars verksamhetsområde den enskilde är folkbokförd.

 Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. När de verkliga

uppgifterna åter registrerats i folkbokföringsregistren får den enskilde inte

längre använda de fingerade uppgifterna. Som Lagrådet påpekat skulle det

innebära svårigheter i olika avseenden för den enskilde om inte de fingerade

uppgifterna får användas tills dess omregistreringen skett inom folkbokföringen.

 Någon särskild reglering av att den enskilde inte får använda de fingerade

uppgifterna sedan domstol upphävt ett medgivande har inte ansetts behövas. När

ett medgivande upphävts av domstol har den enskilde inte längre rätt att använda

de fingerade uppgifterna sedan beslutet vunnit laga kraft. I detta fall får

Rikspolisstyrelsen bevaka beslutets laga kraft och därefter meddela skatte-

myndigheten.

 Med anledning av underrättelsen enligt första stycket skall skattemyndigheten

se till att uppgifterna inte heller används inom folkbokföringen. I stället

skall endast verkliga uppgifter användas och bl.a. föras vidare till de myndig-

heter som kontinuerligt använder folkbokföringsuppgifter.

10 §

Första stycket motsvarar nuvarande 3 §.

 Andra stycket första meningen överensstämmer med nuvarande 2 § fjärde stycket.

Bestämmelsen skall ses mot bakgrund av att den enskilde själv har rätt att vid

tingsrätten ansöka om fingerade personuppgifter när Rikspolisstyrelsen har

avslagit hennes eller hans begäran om fingerade personuppgifter. Andra meningen

överensstämmer med nuvarande 4 § fjärde stycket.

13.2 Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481)

2 §

Ändringen i paragrafen innebär att ett barn som föds här i landet skall folk-

bokföras endast om modern är folkbokförd eller fadern är folkbokförd och

vårdnadshavare, ensam eller tillsammans med barnets mor (se avsnitt 6). Det är

förhållandena vid barnets födelse som är avgörande. I det fall faderskapet och

vårdnaden kommer att fastställas efter barnets födelse skall ett nyfött barn

således inte folkbokföras om inte modern är folkbokförd. Eftersom barnets

folkbokföring knyts till moderns eller faderns folkbokföring behövs inte längre

hänvisningen till 5 §.

 Även om barnet inte folkbokförs kommer födelsen att registreras inom folk-

bokföringen enligt 1 § andra stycket.

 Av 3 § andra stycket framgår att barn som inte folkbokförs med anledning av

födelsen kan bli folkbokfört efter födelsen när det har fått tillräcklig anknyt-

ning till landet.

3 §

I det föreslagna nya andra stycket regleras folkbokföring av barn som inte

folkbokförs med anledning av födelsen. Ändringen i paragrafen hänger samman med

förändringen av 2 §. Ett barn som föds här i landet och som inte folkbokförs på

grund av födelsen kan komma att bli folkbokfört senare. Kopplingen till första

stycket innebär att barnet i första hand skall folkbokföras om det kan antas

komma att tillbringa sin dygnsvila här i landet under minst ett år. Skulle

barnets vistelse i landet ha varit kombinerad med vistelse även i annat land

(dubbel bosättning) skall första stycket andra meningen tillämpas.

6 §

I paragrafens tredje stycke har tagits in en definition av begreppet födelse-

hemort (se avsnitt 8).

 I övrigt är ändringen i stycket en konsekvens av ändringen i 2 § att barn som

föds här i landet inte längre automatiskt skall folkbokföras. Om modern är

folkbokförd skall barnet även fortsättningsvis folkbokföras där modern är

folkbokförd. Om modern inte är folkbokförd skall barnet folkbokföras i den

församling där fadern är folkbokförd.

 Den särskilda regleringen för hittebarn behövs inte. Hittebarnet kan behandlas

på liknande sätt som andra barn som föds i landet och vars moder inte är

folkbokförd. Hittebarn skall folkbokföras endast om det följer av någon av para-

graferna som reglerar när folkbokföring skall ske. I första hand skall det nya

andra stycket i 3 § tillämpas. När folkbokföring av hittebarn skall ske får bar-

nets rätta folkbokföringsort bestämmas med utgångspunkt i 6 § första stycket.

16 §

Ändringen i första stycket innebär inte någon större förändring i fråga om

brottslighet som enligt nuvarande regler kan föranleda kvarskrivning.

Kvarskrivning skall även i fortsättningen aktualiseras när den förföljde per-

sonen har flyttat eller avser att flytta. Kvarskrivning kan endast ske efter

ansökan från den enskilde.

 Bestämmelsen att kvarskrivning kan medges i högst tre år och att åtgärden

skall upphöra när det inte längre finns skäl för den har flyttats till 17 §.

 Det föreslagna nya andra stycket har inte någon motsvarighet i den nuvarande

lagtexten. Styckets första mening är dock endast en kodifiering av gällande för-

hållanden. Med skydd "på annat sätt" avses i första hand skydd genom sekretess.

Bestämmelsen kommenteras närmare i avsnitt 4.4.2.

17 §

De nya första och andra styckena har sina motsvarigheter i nuvarande 16 § första

stycket.

 Av första stycket följer att kvarskrivning kan medges för mer än en period. Om

behovet av skydd kvarstår efter den utsatta tiden kan alltså ny kvarskrivning

medges. Det kräver bl.a. ny ansökan.

 Om skyddsbehovet upphör innan kvarskrivningsperioden har löpt ut skall

kvarskrivningen upphöra och den enskilde folkbokföras där hon eller han är

bosatt. Det är innebörden av andra stycket. Kvarskrivningen skall bringas att

upphöra genom ett formellt beslut av skattemyndigheten.

18 §

Bestämmelserna om tilldelning av personnummer för personer som inte är

folkbokförda upphävs eftersom dessa personer i stället skall tilldelas ett

samordningsnummer, se 18 a §. Personnummer skall tilldelas endast i samband med

att en person folkbokförs.

 I ett nytt tredje stycke föreslås att när personnummer och samordningsnummer

skall lagras och bearbetas i ADB-register skall även sekelsiffra anges om det

inte är obehövligt. Det kan t.ex. anses obehövligt att registrera sekelsiffra om

problemet med att särskilja olika sekel lösts på ett annat tillfredsställande

sätt.

18 a §

I paragrafen återfinns lagregleringen av samordningsnummer för personer som inte

är eller har varit folkbokförda (se avsnitt 5). Samordningsnummer kan tilldelas

endast efter begäran av en myndighet.

 När samordningsnummer tilldelas skall numret och vissa andra personuppgifter

registreras i folkbokföringens centrala referensregister. Vilka uppgifter som

därvid får registreras framgår av förslaget till ändring av 7 § lagen

(1990:1536) om folkbokföringsregister. Av förslaget till ändring av lagen

(1995:743) om aviseringsregister framgår att uppgifter om personer som har till-

delats samordningsnummer också skall förekomma i aviseringsregistret.

26 §

Med förslaget till ändring av 2 § kommer inte alla barn som föds här att folk-

bokföras. Om barnets moder eller fader inte var folkbokförd vid födelsen kan

barnet dock folkbokföras senare enligt 3 § andra stycket. Det är anmälan om

sådan folkbokföring som regleras i det nya andra stycket.

 Vilka uppgifter som en anmälan skall innehålla framgår av 28 §. Att anmäl-

ningsskyldigheten skall fullgöras av vårdnadshavare framgår av 30 §.

31 §

Ändringen innebär att skattemyndigheten får rätt att förelägga en person att

komma in med uppgifter om sina bosättningsförhållanden även om det inte

föreligger någon skyldighet för personen att lämna en flyttningsanmälan (se

avsnitt 11.2).

34 §

Ändringen är en följd av personer som inte är eller har varit folkbokförda

tilldelas ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer.

38 §

I andra meningen har införts en bestämmelse om överklagande av

skattemyndighetens beslut om tilldelning av samordningsnummer. Ett överklagande

till Riksskatteverket beträffande samordningsnummer kan röra exempelvis beslut

att vägra sådant nummer på grund av att tilldelning har begärts av myndighet som

inte har rätt till samordningsnummer. Överklagande i fråga om samordningsnummer

kan också avse beslut av skattemyndigheten att avslå begäran om nummer på grund

av att den rekvirerande myndigheten inte har lämnat erforderliga uppgifter om

den enskilde. Som tilldelning av samordningsnummer bör även räknas fastställande

av de fyra sista siffrorna i samordningsnumret. I fråga om registrering av

uppgifter i samband med tilldelning av samordningsnummer bör vanliga

överklaganderegler tillämpas. Registreringen kan anses utgöra folkbokföring på

liknande sätt som uppgiftsregistrering enligt 1 § folkbokföringslagen. I övrigt

har vissa redaktionella ändringar gjorts.

 Bestämmelserna i nuvarande andra stycket om vem som får överklaga ett beslut

har i stort sett oförändrade flyttats till 40 §.

39 §

Ändringen i paragrafen innebär att Riksskatteverkets beslut om samordningsnummer

inte kan överklagas. I övrigt har vissa redaktionella ändringar gjorts.

40 §

Första stycket reglerar vem som får överklaga skattemyndighetens beslut. Det har

sin motsvarighet i nuvarande 38 § andra stycket första meningen.

 Överklaganderätten för enskild är oförändrad. Den är knuten till den person

vars folkbokföring det gäller. Riksskatteverket får med förslaget en utvidgad

rätt att överklaga. Utvidgningen innebär att verket kan överklaga inte bara

beslut om en persons bosättning utan alla beslut som skattemyndigheten fattar

enligt folkbokföringslagen, med undantag av beslut om personnummer och

samordningsnummer, och som kan prövas av domstol.

 I andra stycket regleras överklagandetiden för enskild. Bestämmelsen i första

meningen är ny. Den medför dock inte någon förändring jämfört med vad som nu

gäller. Bestämmelsen överensstämmer med 23 § förvaltningslagen (1986:223) som i

dagsläget styr överklagandetiden för enskild. Regleringen i andra meningen i

stycket har sin motsvarighet i nuvarande 38 § tredje stycket. Den tar sikte på

alla beslut som inte gäller bosättning utan som bl.a. avser registrering i

folkbokföringsregister av födelsetid i personnummer, civilstånd, medborgarskap

eller annan uppgift.

 När Riksskatteverket eller en kommun överklagar ett beslut gäller alltid samma

överklagandetid. Ett överklagande skall enligt tredje stycket ha kommit in till

skattemyndigheten inom tre veckor från den dag beslutet meddelades.

41 §

I paragrafen som är ny införs en regel om prövningstillstånd i kammarrätt.

Prövningstillstånd meddelas när sådana skäl föreligger som anges i 34 a § andra

stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291). Det innebär att kammarrätten kan

meddela s.k. ändringsdispens.

42 §

I paragrafen regleras Riksskatteverkets möjlighet att överta skattemyndighetens

uppgift att föra det allmännas talan.

 I de flesta fall kommer skattemyndigheten att vara den enskildes motpart när

denne har överklagat till länsrätten eller kammarrätten. Att skattemyndigheten

är den enskildes motpart följer av 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291).

Riksskatteverket kan dock alltid överta skattemyndighetens roll som part. Det

gäller både när skattemyndigheten själv har överklagat och när myndigheten är

den enskildes motpart. Ett övertagande kan ske exempelvis i mål av principiellt

intresse. När Riksskatteverket inträder i målet förlorar skattemyndigheten sin

partsroll. Riksskatteverket har också möjlighet att överklaga i

skattemyndighetens ställe. Som framgår av andra meningen är processföringen i

Regeringsrätten förbehållen Riksskatteverket.

 Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

13.3 Förslaget till lag om ändring i föräldrabalken

6 kap. 16 §

Genom förslaget till ändring av tredje stycket införs krav på prövningstillstånd

i kammarrätt. Prövningstillstånd meddelas när sådana skäl föreligger som anges i

34 a § andra stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291). Det innebär att

kammarrätten kan meddela s.k. ändringsdispens.

 Om en enskild överklagar skattemyndighetens beslut skall myndigheten vara den

enskildes motpart i domstolen. Det följer av 7 a § förvaltningsprocesslagen.

Därmed har skattemyndigheten också rätt att enligt 33 § samma lag överklaga

domstolens avgörande. Det nya fjärde stycket ger Riksskatteverket möjlighet att

överta skattemyndighetens partsroll i länsrätt och kammarrätt. I kammarrätten

kan det ske även om endast skattemyndigheten överklagar. När Riksskatteverket

tar över uppgiften att föra det allmännas talan förlorar skattemyndigheten

ställningen som part. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag. Endast verket har rätt att föra det allmännas talan i Regeringsrätten.

Den rätten avser både rätten att överklaga till domstolen och rätten att vara

den enskildes motpart när denne överklagar till högsta instans.

13.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

7 kap.

9 §

Frågan om sekretess på skolområdet har behandlats i avsnitt 4.3. Den föreslagna

bestämmelsen kan sägas utvidga den sekretess som gäller inom folkbokföringen

till grundskolan och gymnasieskolan. Sekretessen gäller även hos den myndighet

som inom kommunen har ansvaret för skolan.

 Den föreslagna sekretessen har till syfte att skydda mot personförföljelse och

andra former av trakasserier. Det innebär att sekretessen i första hand omfattar

uppgifter om elevers och vårdnadshavares adresser. Eftersom även andra

folkbokföringsuppgifter är användbara för att spåra upp en person kan dock även

andra liknande uppgifter om en enskilds personliga förhållanden skyddas.

 Sekretess vid befarad personförföljelse torde förutsätta att det föreligger

någon indikation på risk för sådan förföljelse. När en sekretessmarkering före-

ligger kan man normalt utgå från att skattemyndigheten vidtagit en utredning som

utmynnat i att den konstaterat att en sådan förföljelse kan befaras. Detta kan

utgöra en del av underlaget för bedömningen av om uppgifterna skall lämnas ut

från en myndighet som omfattas av den föreslagna sekretessen. Har personen

medgivits kvarskrivning är det ett annat skäl att inte lämna ut uppgifter.

 Sekretessen för vissa elevadresser m.m. regleras i dag i 7 kap. 15 §

sekretesslagen. Överföringen av sekretessen på skolområdet till 9 § innebär -

förutom en utvidgning av området för sekretessen - att uppgifterna kommer att

undantas från meddelarfriheten enligt 16 kap. sekretesslagen.

 Regeringen har i lagrådsremiss Barnomsorg och skola föreslagit ändringar i

paragrafen.

15 §

Sekretessen för folkbokföringsuppgifter i skolan återfinns numera i 7 kap. 9 §.

 I andra stycket (tidigare tredje stycket) regleras sekretessen för den som

fått fingerade personuppgifter. Liksom för närvarande skall sekretess gälla i

ärende om fingerade pesonuppgifter. Det innebär att sekretess gäller hos

Rikspolisstyrelsen och domstol i ärende om medgivande. Sekretessen gäller hos

Rikspolisstyrelsen även för uppgifter som tillförs ärendet efter ett byte.

Ytterligare uppgifter kan efter hand tillföras ärendet t.ex. när den som har

medgivits fingerade personuppgifter vänder sig till Rikspolisstyrelsen för att

få hjälp i olika angelägenheter.

 Genom utvidgningen av sekretessen som föreslås i andra stycket gäller den

också hos de andra myndigheter som i sällsynta fall får del av en känslig

uppgift om den som fått medgivande att använda fingerade personuppgifter. Den

föreslagna sekretessen skall skydda uppgifter som gör det möjligt att koppla

ihop verklig och fingerad identitet till en och samma person och därigenom

avslöja en person som behöver skyddas.

13.5 Förslaget till lag om ändring i namnlagen (1982:670)

37 §

Förslaget till ändring har samma innebörd som förslaget till ändring av

föräldrabalken. Vad som sägs i kommentaren till ändringen av bestämmelsen i

föräldrabalken gäller även för den här paragrafen (se avsnitt 13.3).

13.6 Förslaget till lag om ändring i hälso- och

 sjukvårdslagen (1982:763)

3 och 3 a §§

Genom förslaget jämställs den kvarskrivne med bosatta (folkbokförda) personer

inom det landsting där hon eller han stadigvarande vistas. Det innebär att den

kvarskrivne är berättigad till fullständig hälso- och sjukvård i nämnda

landsting. Om personen i fråga är folkbokförd i ett annat landsting behöver hon

eller han inte vända sig till det landstinget. Paragrafen har utformats i

enlighet med Lagrådets förslag.

 Paragrafen föreslås även ändrad i budgetpropositionen för 1998, utgiftsområde

10 (prop. 1997/98:1).

13.7 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken

15 kap. 2 §

Det föreslagna nya fjärde stycket har samma innebörd som förslaget till ny

bestämmelse i 6 kap. 16 § föräldrabalken. Vad som sägs i kommentaren till den

bestämmelsen gäller fullt ut för det nya fjärde stycket i den här paragrafen (se

avsnitt 13.3).

13.8 Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen

(1985:125)

5 §

Ändringen i första stycket motsvarar den i 3 och 3 a § hälso- och

sjukvårdslagen, se avsnitt 13.6.

13.9 Förslaget till lag om ändring i begravningslagen

(1990:1144)

9 kap. 7 §

Även ändringen i begravningslagen har samma innebörd som förslaget till ny be-

stämmelse i 6 kap. 16 § sista stycket föräldrabalken (se avsnitt 13.3). Bestäm-

melsen i begravningslagen har dock fått en något annan utformning eftersom

övriga bestämmelser i paragrafen också reglerar överklaganden i ärenden som inte

har handlagts av skattemyndigheten.

13.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1536) om

folkbokföringsregister

5 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är folkbokförda i landet i stället

skall tilldelas ett särskilt samordningsnummer.

7 §

Paragrafens första stycke reglerar vilka personer som får förekomma i det

centrala referensregistret. Bestämmelsen innebär att alla som har tilldelats

personnummer eller samordningsnummer skall anges i registret.

 Bestämmelsen i det nya andra stycket medför inte någon ändring av upp-

giftsregistreringen för personer som folkbokförs. Om den folkbokförde tidigare

har erhållit samordningsnummer skall dock även det numret anges i

referensregistret.

 I tredje stycket regleras uppgiftsregistreringen för personer som kommer att

tilldelas samordningsnummer. Jämfört med vad som nu gäller för personer som

tilldelas personnummer utan att vara folkbokförda innebär bestämmelsen en viss

utvidgning av uppgiftsregistreringen. Registreringen kommer i första hand att

grundas på uppgifter som den myndighet lämnar som begär tilldelning av

samordningsnummer.

 8 § medger även registrering av tekniska och administrativa uppgifter.

12 §

Utöver registersökning på samordningsnummer och personnummer kräver en säker

tilldelning av samordningsnummer också möjlighet till sökning på födelsetid. Det

är skälet till att födelsetid införs som nytt sökbegrepp. I övrigt ändras inte

sökbegreppen genom förslaget.

13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:743) om

aviseringsregister

4 §

Paragrafens första stycke reglerar vilka personer som får förekomma i

aviseringsregistret. Bestämmelsen innebär att alla som har tilldelats person-

nummer eller samordningsnummer skall anges i registret. Det kan sägas motsvara

den ordning som nu gäller.

 Bestämmelsen i andra stycket medför inte någon ändring av uppgifts-

registreringen för personer som folkbokförs. Om den folkbokförde tidigare har

erhållit samordningsnummer skall dock även det numret anges i

aviseringsregistret.

 Registeruppgifter för personer som inte är eller har varit folkbokförda utan

som endast har tilldelats samordningsnummer regleras i tredje stycket. De upp-

gifter som registreras i folkbokföringens centrala referensregister skall också

registreras i aviseringsregistret.

7 §

Ändringen i första stycket beror på att de nuvarande sökuppgifterna med

förslaget återfinns i det nya andra stycket i 4 §. I ett nytt andra stycke

regleras sökmöjligheterna i fråga om personer som tilldelats samordningsnummer.-

I dessa fall får samordningsnummer samt födelsetid och namn användas som

sökbegrepp. Detta överensstämmer med vad som gäller i lagen om

folkbokföringsregister. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag.

8 §

Gallringen av uppgifter i fråga om personer som har tilldelats personnummer utan

att ha varit folkbokförda regleras i första stycket. Det innebär att

ifrågavarande uppgifter skall gallras när uppgifterna inte längre är aktuella.

Med förslaget till ändring av första stycket kommer samma ordning att gälla för

personer som tilldelas samordningsnummer.

 I övrigt införs i första stycket en bestämmelse om gallring av uppgift som

avses i 4 § 12, dvs. anmälan enligt 7 kap. 1 och 10 §§ vallagen (1997:157).

 Ändringen i tredje stycket beror på att uppgifterna i fråga med förslaget

återfinns i 4 § andra stycket.

 82

Sammanfattning av betänkandet Några

folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68)

Skyddet inom folkbokföringen mot personförföljelse

Adresser och andra folkbokföringsuppgifter som finns hos olika myndigheter kan

användas som ett led i personförföljelse. Med hjälp t.ex. av en adressuppgift

kan en förföljare spåra upp en annan person för att utöva hot eller våld. I för-

sta hand är det sekretess som skall skydda mot förföljelse som sker med hjälp av

personuppgifter hos myndigheter. Sekretesskyddet förstärks genom ett system med

s.k. sekretessmarkering ("skyddad adress"). En sekretessmarkering läggs in i

folkbokföringsregistren när man befarar att en person kan bli utsatt för för-

följelse om uppgifter om henne eller honom röjs. I dagsläget har cirka 6 000

personer sekretessmarkering.

 Undantagsvis kan det visa sig att sekretess inte räcker för att skydda en

person. Kvarskrivning eller användning av fingerade personuppgifter - id-byte -

kan då aktualiseras. Kvarskrivning, som beslutas av skattemyndigheten, innebär

att en person är bosatt på en annan plats än där hon eller han är folkbokförd.

Bostadsadressen för den kvarskrivne registreras inte inom folkbokföringen. Den

är inte heller tillgänglig för myndigheter eller enskilda. Id-byte kan ske

endast då den befarade förföljelsen är av särskilt allvarlig art. Vid id-byte,

som endast kan medges av domstol, har personen i fråga bl.a. bytt namn och per-

sonnummer.

 Kvarskrivning och id-byte har visat sig vara mycket effektiva skyddsåtgärder.

Åtgärderna har dock negativa konsekvenser som drabbar den som behöver skyddas.

Även myndigheter och tredje man kan drabbas. Ungefär 150 personer är för när-

varande kvarskrivna medan cirka 30 personer har medgivits id-byte.

 Den sekretess som råder inom folkbokföringen och hos olika myndigheter är,

enligt utredningens mening, nästan alltid en tillräcklig skyddsåtgärd vid

befarad personförföljelse. Utredningen föreslår därför inte några förändringar

av det grundläggande sekretesskyddet för adresser och andra uppgifter som utgår

från folkbokföringen. På skolområdet bör dock sekretessen stärkas. I dagsläget

är situationen den att adresser som kan hållas hemliga inom folkbokföringen

oftast är offentliga inom grund- och gymnasieskolan. Eftersom många personer som

riskerar förföljelse har barn i skolåldern, kan en förföljare nå sitt offer

genom adressuppgiften hos skolan. Utredningen föreslår att en motsvarighet till

folkbokföringssekretessen införs i första hand i grund- och gymnasieskolan.

 Innan kvarskrivning och id-byte tillgrips måste man ha analyserat varför

sekretess och sekretessmarkering inte räcker som skydd. Utredningen föreslår att

detta klargörs bättre än vad som nu är fallet. Det bör också tydliggöras att

kvarskrivning och id-byte är verkningsfulla åtgärder endast om den enskilde är

beredd att lägga om sin livsföring.

 I ganska stor utsträckning är en persons rättigheter och skyldigheter i

samhället knutna till folkbokföringsorten. De negativa konsekvenserna vid

kvarskrivning beror på att den kvarskrivne är folkbokförd på en annan ort än där

hon eller han vistas. Utredningen föreslår att den kvarskrivne, genom en ändring

i hälso- och sjukvårdslagen, ges rätt till fullständig sjukvård i

vistelselandstinget. Att det införs sekretess på skolområdet är också särskilt

betydelsefullt för personer som är kvarskrivna. I övrigt anser utredningen att

svårigheterna vid kvarskrivning kan bemästras utan särskild lagreglering.

Berörda myndigheter måste dock vara beredda att hjälpa den kvarskrivne till

rätta.

 Id-byte är det tredje steget på den trappa av skyddsåtgärder som inleds med

sekretess och fortsätter med kvarskrivning. När det gäller arten av förföljelse

som kan grunda id-byte föreslår utredningen endast smärre justeringar. Även

fortsättningsvis skall stor restriktivitet råda när det gäller att medge id-

byte. Id-byte får ske endast om kvarskrivning och andra skyddsåtgärder är otill-

räckliga. Utredningen betonar särskilt att domstolen måste vara klar över varför

andra skyddsåtgärder är otillräckliga innan ett id-byte medges. Om den enskilde

kan skyddas utan id-byte är det nämligen till stor fördel för henne eller honom.

 I dagsläget kan id-byte medges för högst fem år. I olika sammanhang har det

förts fram krav på ett permanent identitetsbyte. Utredningen har bedömt att det

nuvarande tidsbestämda id-bytet bör behållas. Om det behövs kan id-byte efter

förnyad prövning medges för mer än en period. Ett permanent byte kan bl.a. med-

föra att skyddsåtgärden kommer att bestå trots att hotet har upphört. Det är

enligt utredningens mening till nackdel både för den enskilde, myndigheterna och

tredje man.

 När det gäller ansöknings- och beslutsförfarandet vid id-byte föreslås inga

större förändringar. Även i fortsättningen skall det i första hand ankomma på

Rikspolisstyrelsen att ansöka om id-byte vid Stockholms tingsrätt. Utredningen

vill dock ge Rikspolisstyrelsen en utökad rätt att avslå framställningar om id-

byte. Om det inte är sannolikt att den enskilde kan medges id-byte skall

Rikspolisstyrelsen avslå hennes eller hans framställning. I likhet med vad som

nu gäller kan den enskilde efter ett sådant avslag vända sig direkt till

domstolen och begära id-byte.

 Utredningen föreslår en särskild bestämmelse som ger Rikspolisstyrelsen rätt

att i ärendet om id-byte inhämta sekretessbelagda uppgifter främst om den ut-

pekade förföljaren.

 Efter ett id-byte registreras personen i fråga med bl.a. nytt - fingerat -

namn och personnummer inom folkbokföringen. Ett framgångsrikt id-byte förutsät-

ter självfallet att nya och verkliga uppgifter inte kan kopplas samman, varken

inom folkbokföringen eller hos någon myndighet. I princip endast RPS känner

personens verkliga identitet. Det har emellertid visat sig att det i vissa sam-

manhang är mer eller mindre nödvändigt att uppgifter om personens verkliga för-

hållanden görs tillgängliga. Personen riskerar annars att helt eller delvis gå

miste om någon rättighet i samhället eller att drabbas av andra problem.

 För att komma tillrätta med olägenheterna efter ett id-byte är den enskilde i

stort behov av hjälp. Utredningen föreslår att Rikspolisstyrelsen får till sär-

skild uppgift att hjälpa personer som har medgivits id-byte, om personen inte

kan få hjälp på annat sätt. Styrelsen har god överblick över de problem som kan

aktualiseras efter ett id-byte. Rikspolisstyrelsen skall särskilt bistå den

enskilde vid kontakter med andra myndigheter. Därvid kan den enskilde bl.a. få

hjälp med att bedöma i vilka sammanhang det kan vara nödvändigt att lämna ut

någon uppgift om förhållanden före id-bytet.

 Utredningen är tveksam till alla former av mer eller mindre automatiskt

utlämnande av kopplingen mellan verklig och fingerad identitet. I de fall vissa

uppgifter om förhållanden före id-bytet måste lämnas ut bör det ske efter en

prövning i varje enskilt fall och under betryggande former. Utredningen föreslår

ett särskilt sekretesskydd för känsliga uppgifter om id-byte som kan komma att

överföras till någon myndighet.

 Ett medgivande till id-byte skall av den enskilde kunna bringas att upphöra i

förtid, exempelvis om något hot inte längre föreligger.

 Utredningen har inte funnit det påkallat att lägga fram förslag om någon form

av särskild kostnadsersättning till den som har medgivits id-byte.

Folkbokföring av nyfödda barn vars föräldrar inte är folkbokförda

För något år sedan infördes det i folkbokföringen en allmän registrering av alla

födslar som sker här i landet. Samtidigt folkbokförs i princip alla barn som

föds här oberoende av om föräldrarna är folkbokförda.

 Enbart det förhållandet att födelsen sker här i landet bör inte längre vara

skäl för folkbokföring av det nyfödda barnet. Utredningen föreslår att ett ny-

fött barn skall folkbokföras endast om barnets moder är folkbokförd. Ett barn

som därmed inte folkbokförs kan dock efter en kortare eller längre tids vistelse

i landet ha fått sådan anknytning hit att det skall folkbokföras.

Folkbokföring av familjehemsplacerade barn

I dagsläget finns det inte någon särskild reglering av familjehemsplacerade

barns folkbokföring. Barnet folkbokförs normalt i familjehemmet om vistelsen där

kan antas komma att överstiga sex månader.

 Vård i familjehem skall utformas så att den främjar den enskildes samhörighet

med de anhöriga och kontakt med hemmiljön. Utredningen förordar att detta får

genomslag även när det gäller folkbokföringen. Utredningen föreslår att folkbok-

föring i familjehemmet sker när vistelsen där överstiger ett år. Normalt kommer

ändrad folkbokföring att aktualiseras först sedan vistelsen har pågått drygt ett

år. Socialnämnden får en skyldighet att underrätta skattemyndigheten när barnets

folkbokföring skall ändras.

 Vård av barn och unga i hem för vård eller boende bör aldrig föranleda

folkbokföring i sådant hem.

Födelsehemort

Utredningen förordar att uppgiften om födelsehemort behålls som ett särskilt

registerbegrepp inom folkbokföringen. Uppgiften används i första hand av

polismyndigheterna vid utfärdande av pass. Uppgiften om födelsehemort behövs

inte längre i personbevis.

Personnummer för den som inte är folkbokförd

Personnummer skall i första hand tilldelas i samband med att en person

folkbokförs. Personnummertilldelning sker emellertid även i andra sammanhang.

Enligt praxis tilldelas personnummer för sju olika ändamål utan att personen i

fråga folkbokförs. Det är en tilldelning som till stor del strider mot bestäm-

melserna om personnummer i folkbokföringslagen. I första hand är det för polis-

och skattemyndigheternas behov som personnummer tilldelas en person som inte är

folkbokförd. Dessa myndigheter menar att de måste ha personnummer för samtliga

personer som är aktuella hos dem. Det anses annars föreligga bl.a. risk för per-

sonförväxling och svårigheter vid uppgiftsutbyte med andra myndigheter. Vid den

personnummertilldelning som sker utan samband med folkbokföring är det ofta

svårt att med säkerhet identifiera den person som tilldelas personnumret.

 Utredningen har förståelse för flera myndigheters krav på en enhetlig

personbeteckning för personer som inte är eller har varit folkbokförda och som

därför saknar personnummer. Det finns emellertid skäl som talar mot att

personnummer kommer till användning. Personnumret uppfattas ofta som en

inträdesbiljett till samhället och bör därför reserveras för personer som

folkbokförs här. Utredningen förordar därför att det införs ett särskilt nummer

- samordningsnummer - för personer som inte är eller har varit folkbokförda. I

den mån det finns behov bör samordningsnummer kunna tilldelas även för

samhällsområden och myndigheter som i dagsläget är uteslutna från

personnummertilldelning.

 Vid tilldelning av samordningsnummer skall personens identitet fastställas om

det är möjligt. Om det råder osäkerhet om identiteten eller om någon uppgift som

rör personen, exempelvis födelsetiden, skall det anges vid tilldelningen. Om en

person som har tilldelats samordningsnummer senare folkbokförs skall även

samordningsnumret anges vid folkbokföring av personen. Samordningsnumret bör

vara konstruerat som ett personnummer men innehålla sifferkombinationer som inte

kan förekomma i personnummer.

 Riksskatteverket har beräknat att det kommer att kosta skatteförvaltningen 2-3

milj. kr. att förbereda för tilldelning och registrering av samordningsnummer.-

Överklagande i folkbokföringsmål

Skattemyndighetens beslut enligt folkbokföringslagen rör i huvudsak två frågor.

Den grundläggande frågan gäller var någonstans en person skall anses bosatt,

alltså beslut beträffande bosättning. Myndigheten fattar också beslut om

registrering av olika förhållanden, t.ex. civilstånd och medborgarskap. I dags-

läget kan skattemyndighetens beslut enligt folkbokföringslagen överklagas av den

person vars folkbokföring beslutet gäller. Beslut om en persons bosättning kan

också överklagas av en kommun som berörs av beslutet och av Riksskatteverket.

Överklagande sker på vanligt sätt enligt förvaltningsprocessen, dvs. först till

länsrätten och sedan vidare till kammarrätten och Regeringsrätten.

 Utredningen föreslår att det i folkbokföringslagen införs ett generellt krav

på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Prövningstillstånd kan

meddelas enligt bestämmelserna i förvaltningsprocesslagen. Det innebär bl.a. att

s.k. ändringsdispens kan meddelas.

 När det gäller den enskildes överklaganderätt föreslås i övrigt inte några

förändringar. Utredningen har övervägt en särskild överklaganderätt för

vårdnadshavare när det gäller barns folkbokföring. Utredningen har dock inte

funnit det påkallat att ge endast en av två vårdnadshavare rätt att överklaga.

 Utredningen föreslår att den kommunala överklaganderätten på folkbokför-

ingsområdet avskaffas. När mantalsskrivning inte längre sker enligt

folkbokföringslagen har utredningen bedömt att det saknas skäl att behålla den

kommunala överklaganderätten enligt lagen. Riksskatteverkets rätt att överklaga

utvidgas något. Eftersom verket har ett allmänt ansvar för folkbokföringen bör

verket kunna överklaga alla typer av beslut enligt FbfL, inte endast sådana som

rör bosättning.

 En särskilt reglerad tvåpartsprocess föreslås i frågor enligt folkbokförings-

lagen. Den har i princip samma innebörd som tvåpartsprocessen enligt taxe-

ringslagen och förvaltningsprocesslagen. Vid överklagande av enskild är skatte-

myndigheten dennes motpart i länsrätt och kammarrätt. Skattemyndigheten får

överklaga avgörande av länsrätten men inte av kammarrätten. I Regeringsrätten är

det endast Riksskatteverket som kan föra det allmännas talan. Riksskatteverket

får också rätt att från skattemyndigheten överta det allmännas talan i läns-

rätten och kammarrätten.

 Inom ramen för folkbokföringsverksamheten handlägger skattemyndigheten även

vissa ärenden av familjerättslig art. I första hand rör frågorna namn,

hindersprövning och registrering av gemensam vårdnad. Utredningen förslår att

processordningen på dessa områden i princip blir den samma som enligt

folkbokföringslagen.

 83

Betänkandets lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:481) om

fingerade personuppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter

 dels att 1-4 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas sju nya paragrafer, 5-11 §§, av följande ly-

delse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

-------------------------------------------------------

 Om det finns en uppenbar En folkbokförd person som

risk att en person som är riskerar att bli utsatt för

folkbokförd i landet kan bli allvarlig brottslighet som

utsatt för särskilt allvarligriktar sig mot dennes liv,

brottslighet som riktar sig hälsa eller frihet kan få

mot dennes liv, hälsa eller medgivande att använda an-

frihet och om personen inte dra uppgifter om sig själv

kan ges tillräckligt skydd påän de verkliga (fingerade

annat sätt, får Stockholms personuppgifter).

tingsrätt, efter skriftlig

ansökan, medge personen att

använda andra personuppgif-

ter om sig själv än de

verkliga (fingerade person-

uppgifter) under högst fem

år.

 Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt

en familjemedlem till en person som avses i första stycket, om personerna

varaktigt bor tillsammans.

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ansökan om medgivande en-

ligt 1 § görs av

Rikspolisstyrelsen efter

framställning från den som

vill använda fingerade per-

sonuppgifter.

 Om Rikspolisstyrelsen har

avslagit en framställning

från en enskild person får

denne själv ansöka hos rätten

om medgivande.

 En person som har fått

eller begär medgivande för

egen del får även göra fram-

ställan eller ansökan om med-

givande för ett barn som

personen är vårdnadshavare för

och varaktigt bor

tillsammans med, om syfte är

att ge skydd mot den andre

vårdnadshavaren.

 Ett beslut av

Rikspolisstyrelsen att inte

göra ansökan hos rätten får

inte överklagas.

-------------------------------------------------------

 Medgivande att använda

fingerade personuppgifter-

får inte ges om personen kan

skyddas genom kvarskrivning

enligt 16 § folkbok-

föringslagen (1991: 481) el-

ler på annat sätt.

 Medgivande får inte heller

ges om användningen av

fingerade personuppgifter,

med hänsyn till den förföljdes

person eller andra förhållan-

den, kan antas få endast

begränsad skyddseffekt.

 Medgivande kan ges för

högst fem år i taget.

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Vid tingsrättens handlägg- Medgivande att använda

ning gäller lagen (1996:000) fingerade personuppgifter

om handläggning av domstolsä-lämnas av Stockholms tings-

renden. rätt.

 Ansökan om medgivande görs

 av Rikspolisstyrelsen ef-

 ter framställning från den

 som vill använda fingerade

 personuppgifter.

 I ansökan till tingsrätten

 skall Rikspolisstyrelsen

 ange varför den enskilde

 inte kan beredas tillräck-

 ligt skydd genom kvar-

 skrivning eller annan

 mindre ingripande åtgärd.

 4 §

-------------------------------------------------------

 Om ett medgivande att an-

vända fingerade personupp-

gifter har lämnats skall

Rikspolisstyrelsen skynd-

samt se till att den person

som har fått medgivandet re-

gistreras inom folkbok-

föringen med de fingerade

uppgifter som styrelsen be-

stämmer.

 De fingerade person-

uppgifterna skall bestämmas

och registreras på ett sådant

sätt att det inte därav

framgår vilken person det är

som använder uppgifterna.

 Rikspolisstyrelsen skall

bevaka att fingerade

personuppgifter inte används

under längre tid än vad som

har medgetts.

 Rikspolisstyrelsens

beslut enligt första stycket

får inte överklagas.

-------------------------------------------------------

 Rikspolisstyrelsen skall

avslå en framställning enligt

3 § om styrelsen anser att

det inte föreligger sanno-

lika skäl för medgivande att

använda fingerade person-

uppgifter.

 Om Rikspolisstyrelsen har

avslagit en framställning

från en enskild person får

denne själv ansöka hos rätten

om medgivande.

-------------------------------------------------------

 5 §

 En person som har fått

 eller begär medgivande för

 egen del får även göra

 framställan eller ansökan om

 medgivande för ett barn som

 personen är vårdnadshavare

 för och varaktigt bor

 tillsammans med, om syfte

 är att ge skydd mot den

 andre vårdnadshavaren.

 6 §

 Myndighet skall på begäran

 lämna Rikspolisstyrelsen-

 upplysning om person som

 förekommer i ärende enligt

 denna lag.

 7 §

 Om ett medgivande att

 använda fingerade per-

 sonuppgifter har lämnats

 skall Rikspolisstyrelsen

 skyndsamt se till att den

 person som har fått

 medgivandet registreras

 inom folkbokföringen med de

 fingerade uppgifter som

 styrelsen efter samråd med

 den enskilde bestämmer.

 De fingerade person-

 uppgifterna skall bestämmas

 och registreras på ett

 sådant sätt att det inte

 därav framgår vilken person

 det är som använder

 uppgifterna.

 Av 21 §

 folkbokföringslagen

 (1991:481) framgår att den

 som folkbokförs med

 fingerade personuppgifter

 skall avregistreras från

 folkbokföringen såvitt avser

 de tidigare uppgifterna

 8 §

 Rikspolisstyrelsen skall

 hjälpa den som har fått med-

 givande att använda fing-

 erade personuppgifter om

 hennes eller hans hjälpbe-

 hov inte kan tillgodoses på

 annat sätt.

-------------------------------------------------------

 När det ankommer på Rikspo-

lisstyrelsen att hjälpa den

enskilde skall styrelsen-

bistå vid kontakter med an-

dra myndigheter och i övrigt

lämna den enskilde den hjälp

som krävs.

9 §

 Rikspolisstyrelsen skall

bevaka att fingerade

personuppgifter inte används

under längre tid än som har

medgetts. När den medgivna

tiden har löpt ut skall

Rikspolisstyrelsen underrät-

ta skattemyndigheten.

 När skattemyndigheten har

mottagit underrättelse

enligt första stycket skall

myndigheten skyndsamt se

till att de fingerade upp-

gifterna inte längre används

inom folkbokföringen.

Myndigheten skall göra de än-

dringar i folkbok-

föringsregistren som krävs.

10 §

 Ett medgivande att använda

fingerade personuppgifter

kan upphöra att gälla i för-

tid om den enskilde

skriftligen anmäler hos

Rikspolisstyrelsen att

medgivandet inte längre

behövs.

 Sedan Rikspolisstyrelsen

har underrättat skattemyn-

digheten om den enskildes

anmälan får denne inte längre

använda fingerade personupp-

gifter. Skattemyndigheten

skall vidta de åtgärder som

anges i 9 § andra stycket.

11 §

 Vid rättens handläggning av

ärenden om fingerade person-

uppgifter gäller lagen

(1996:242) om domstolsä-

renden.

 Ett beslut av Rikspo-

lisstyrelsen att avslå en

framställning om användning

av fingerade personupp-

gifter får inte överklagas.

 Detsamma gäller beslut

enligt 7 § första stycket.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1996:265.

 84

2 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481)

 Härigenom föreskrivs i fråga om folkbokföringslagen (1991:481)

 dels att 2, 3, 6, 10, 16-18, 25, 26, 34, 38 och 39 §§ skall ha följande lydel-

se,

 dels att i lagen skall införas tre nya paragrafer, 40-42 §§, av följande ly-

delse,

 dels att nuvarande 40 § skall betecknas 43 §,

 dels att rubrikerna närmast före 2 och 18 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 3 § skall utgå,

 dels att rubriken närmast före nuvarande 40 § skall flyttas till närmast före

nya 43 §.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Nyfödda barns folkbokföring När folkbokföring skall ske

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ett barn som föds levande Ett barn som föds levande

här i landet skall här i landet och vars moder

folkbokföras om inte annat är folkbokförd skall folk-

följer av 5 §. Även ett barn bokföras. Även ett barn som

som föds utom landet av en föds utom landet av en

kvinna som är folkbokförd härkvinna som är folkbokförd här

skall folkbokföras. skall folkbokföras.

Folkbokföring vid in-

flyttning till landet

 3 §

 Den som efter inflyttning kan antas under sin normala livsföring komma att

regelmässigt tillbringa sin nattvila eller motsvarande vila (dygnsvilan) i

landet under minst ett år skall folkbokföras. Även den som kan antas komma att

regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet skall folkbok-

föras om han med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga

hemvist här.

-------------------------------------------------------

 Ett barn som har vistats

 i landet sedan födelsen

 utan att vara folkbokfört

 skall folkbokföras när det

 har sådan anknytning till

 Undantag från första landet som sägs i första

stycket anges i 4 och 5 §§. stycket.

 Undantag från första och

 andra styckena anges i 4

 och 5 §§.

 6 §1

 En person skall folkbokföras på den fastighet och i den territoriella för-

samling där han enligt 7-13 §§ är att anse som bosatt.

 En person som är bosatt på en fastighet som innehåller flera bostadslägenheter

skall folkbokföras också på lägenhet. Med bostadslägenhet avses lägenhet som är

registrerad i lägenhetsregistret enligt lagen (1995: 1537) om lägenhetsregister.

-------------------------------------------------------

 Ett nyfött barn folkbokförs Ett nyfött barn

i den församling där modern ärfolkbokförs i den församling

folkbokförd eller, om modern där modern är folkbokförd

inte är folkbokförd, i den (födelsehemort).

församling där det har fötts.

Hittebarn folkbokförs i den

församling där det har

påträffats.

 Undantag från första stycket anges i 14-16 §§.

 10 §2

 En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av

 1. uppdrag som riksdagsledamot,

 2. uppdrag som statsråd,

 3. förordnande till ledamot i kommitté eller kommission, befattning som

politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att biträda som politiskt sakkunnig

i statsdepartement eller särskilt uppdrag av riksdagen,

 4. tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

-------------------------------------------------------

 5. vård vid en institution 5. vård vid institution

för sjukvård, vård av unga, för sjukvård, kriminalvård

kriminalvård eller vård av eller vård av missbrukare,

missbrukare. 6. vård av barn eller

 ungdom enligt socialt-

 jänstlagen (1980:680) eller

 lagen (1990:52) med

 särskilda bestämmelser om

 vård av unga, om inte annat

 följer av tredje stycket.

 En vistelse på viss fastighet som föranleds av förhållande som avses i första

stycket 1-5 anses inte heller leda till ändrad bosättning om personen har an-

knytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där. Sammanlever

personen med sin familj på en fastighet där han enligt 7 § skulle anses bosatt,

får skattemyndigheten dock på ansökan besluta att han skall folkbokföras på den

fastigheten.

-------------------------------------------------------

 Vård enligt första stycket

 6 som äger rum i ett

 familjehem skall leda till

 ändrad bosättning, om det

 kan antas att vården kommer

 att överstiga ett år och sär-

 skilda skäl inte talar mot

 folkbokföring i familje-

 hemmet.

 16 §

-------------------------------------------------------

 En person som av särskilda En person som kan antas

skäl kan antas bli utsatt förbli utsatt för brott, förfö-

en allvarlig eller upprepad ljelser eller trakasserier

brottslighet, förföljelser på annat sätt, kan vid

eller trakasserier på annat flyttning medges att vara

sätt, får, om han flyttat el-folkbokförd på den gamla

ler avser att flytta, efter folkbokföringsorten

ansökan medges att vara (kvarskrivning).

folkbokförd på den gamla Kvarskrivning kan endast

folkbokföringsorten i högst ske efter ansökan från den

tre år (kvarskrivning). När enskilde.

det inte längre finns skäl för

kvarskrivning skall den

upphöra.

 Kvarskrivning får medges

 endast om den enskildes-

 behov av skydd inte kan

 tillgodoses genom besöksför-

 bud eller på annat sätt.

 Kvarskrivning får inte med-

 ges om åtgärden, med hänsyn

 till personens förhållanden

 eller andra omständigheter,

 inte kan antas utgöra en

 effektiv skyddsåtgärd.

 Kvarskrivning får även avse det utsatte personens medflyttande familj.

 17 §

-------------------------------------------------------

 Kvarskrivning får medges

 för högst tre år i taget.

 När det inte längre finns

 skäl för en kvarskrivning

 skall den upphöra.

 För utredning av frågor om kvarskrivning får skattemyndigheten anlita biträde

av polismyndighet.

-------------------------------------------------------

Personnummer Personnummer m.m.

 18 §

-------------------------------------------------------

 För varje folkbokförd

person fastställs ett

personnummer som iden-

titetsbeteckning. Vidare

fastställs personnummer för

personer som inte är

folkbokförda i de fall som

anges i lag eller annan för-

fattning.

 Personnumret innehåller fö-

delsetid, födelsenummer och

kontrollsiffra.

 Födelsetiden anges med sex

siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu

nämnd ordning.

 Födelsenumret består av tre

siffror och är udda för män

och jämnt för kvinnor.

 Mellan födelsetiden och fö-

delsenumret sätts ett binde-

streck som byts ut mot ett

plustecken när en person

fyller 100 år.

-------------------------------------------------------

 För varje folkbokförd

person fastställs ett

personnummer som iden-

titetsbeteckning. Person-

numret innehåller födelsetid,

födelsenummer och kontroll-

siffra.

 Födelsetiden anges med sex

siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu

nämnd ordning. Födelsenumret

består av tre siffror och är

udda för män och jämnt för

kvinnor. Mellan födelsetiden

och födelsenumret sätts ett

bindestreck som byts mot

ett plustecken det år en

person fyller 100 år.

 En person som inte är

eller har varit folkbokförd

kan efter begäran från en

myndighet tilldelas ett

särskilt nummer

(samordningsnummer).

Samordningsnumret är

konstruerat som ett person-

nummer men innehåller

sifferkombinationer som

inte kan förekomma i ett

personnummer. Regeringen

meddelar närmare föreskrifter

om tilldelning av samord-

ningsnummer.

 25 §3

 Den som flyttat skall inom en vecka anmäla flyttningen till en skattemyn-

dighet, en allmän försäkringskassa eller ett postbefordringsföretag som

regeringen bestämmer.

 Den som ändrar postadress utan att flyttning skett skall göra anmälan enligt

första stycket om postadressen skall gälla för minst sex månader.

-------------------------------------------------------

 När en vistelse i ett

 familjehem kan föranleda

 ändrad bosättning enligt 10 §

 tredje stycket skall den

 socialnämnd som ansvarar för

 vistelsen underrätta skat-

 temyndigheten.

 26 §

 Den som flyttat in från utlandet skall göra anmälan om inflyttningen till en

skattemyndighet eller en allmän försäkringskassa. Detsamma gäller den som är

registrerad som obefintlig och skall folkbokföras.

-------------------------------------------------------

 Anmälan skall även göras när

 ett barn skall folkbokföras

 här i landet enligt 3 § an-

 dra stycket.

 34 §4

 Skattemyndigheten beslutar i ärende enligt denna lag efter anmälan eller

ansökan eller annars när det finns skäl till det.

 Rör ärendet folkbokföring på fastighet eller i församling beslutar

skattemyndigheten i det län där fastigheten eller församlingen är belägen.

-------------------------------------------------------

 Personnummer enligt 18 § Samordningsnummer enligt

första stycket andra 18 § fjärde stycket

meningen fastställs av den tilldelas av den skatte-

skattemyndighet som bestäms myndighet som bestäms av

av regeringen eller den regeringen eller den

myndighet som regeringen myndighet som regeringen

förordnar. förordnar.

 I övriga ärenden beslutar den skattemyndighet inom vars verksamhetsområde en

person är eller senast har varit folkbokförd eller, i fråga om ärende enligt 1 §

andra stycket, den skattemyndighet som enligt särskilda bestämmelser skall

underrättas om händelsen.

 38 §5

-------------------------------------------------------

 En skattemyndighets Om inte annat följer av

beslut överklagas hos länsrät-40 § får skattemyndighetens

ten. Beslut om fastställande beslut enligt denna lag ö-

av födelsenummer och verklagas hos allmän för-

kontrollsiffra i person- valtningsdomstol.

nummer överklagas dock hos

Riksskatteverket.

 Ett beslut om någons folk- Vid överklagande till

bokföring enligt 3-16 och kammarrätten krävs

20-22 §§ får överklagas av denprövningstillstånd.

person vars folkbokföring

det gäller, av en kommun som

berörs av beslutet och av

Riksskatteverket. Ett över-

klagande av en kommun eller

Riksskatteverket skall ha

kommit in till skattemyn-

digheten inom tre veckor

från det att beslutet med-

delades.

 Ett beslut i en annan

fråga än som avses i andra

stycket får överklagas utan

begränsning till viss tid.

 39 §

-------------------------------------------------------

 Riksskatteverkets beslut Skattemyndighetens be-

om personnummer får inte slut enligt 38 § får över-

överklagas. klagas av den person vars

 folkbokföring beslutet gäl-

 ler och av Riksskattever-

 Föreläggande vid vite får ket.

inte överklagas. Ett överklagande av

 enskild om folkbokföring

 enligt 3-17 och 20-22 §§

 skall ha kommit in till

 skattemyndigheten inom tre

 veckor från den dag

 klaganden fick del av

 beslutet. Beslut i annan

 fråga får av

-------------------------------------------------------

enskild överklagas utan

begränsning till viss tid.

 Ett överklagande av Riks-

skatteverket skall ha kom-

mit in till skattemyndig-

heten inom tre veckor från

den dag beslutet meddela-

des.

40 §

 Vitesföreläggande enligt 37 §

får inte överklagas.

 Skattemyndighetens beslut

om fastställande av födelse-

nummer och kontrollsiffra i

personnummer samt beslut om

tilldelning av samordnings-

nummer får överklagas hos

Riksskatteverket.

 Riksskatteverkets beslut

enligt andra stycket får

inte överklagas.

41 §

 Riksskatteverket får över-

klaga ett beslut av

länsrätten eller kammarrätten

även om verket inte tidigare

har fört det allmännas talan

i målet.

 Har den enskilde överkla-

gat skattemyndighetens be-

slut, får skattemyndigheten

överklaga länsrättens beslut

om det innebär att den en-

skilde har fått helt eller

delvis bifall till sin

talan.

 42 §

 Om en enskild överklagar

ett avgörande enligt denna

lag skall skattemyndigheten

vara den enskildes motpart

i länsrätten och kammarrätten.

Överklagar Riksskatteverket

skall det allmännas talan i

länsrätten och kammarrätten

föras av verket.

 Verket får från skattemyn-

digheten ta över uppgiften

att i länsrätten och

kammarrätten föra det allmän-

nas talan.

 Riksskatteverket för det

allmännas talan i Regerings-

rätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft såvitt avser 18 § den 1 januari 1998 och i övrigt den

1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1995:1538.

2 Senaste lydelse 1995:751.

3 Senaste lydelse 1993:1699.

4 Senaste lydelse 1994:1975.

5 Senaste lydelse 1994:768.

 85

3 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken

 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 16 § föräldrabalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 kap.

 16 §1

 Anmälan enligt 4 § andra stycket om gemensam vårdnad för föräldrar som inte är

gifta med varandra prövas av skattemyndigheten i det län där barnet är folk-

bokfört. Anmälan skall göras skriftligen av båda föräldrarna. Anmälan enligt 4 §

andra stycket 2 görs hos valfri skattemyndighet eller allmän försäkringskassa.

-------------------------------------------------------

 Beslut av skattemyndig- Beslut av skattemyndig-

heten överklagas hos läns- heten får överklagas hos

rätten. allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid

 överklagande till kammar-

 rätten.

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten överta

 uppgiften enligt 7 a § för-

 valtningsprocesslagen

 (1971:291) att i länsrätten

 och kammarrätten föra det

 allmännas talan. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1991:487.

 86

4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 9 och 15 §§ sekretesslagen (1980:100) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 9 §1

 Sekretess gäller i grundskolan, gymnasieskolan, särskolan, specialskolan och

sameskolan samt i en kommunal riksinternatskola för uppgift som hänför sig till

psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds personliga

förhållanden hos psykolog eller kurator, om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men.

 Sekretess gäller på samma område dels i skolans elevvårdande verksamhet i

övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som

hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev

från vidare studier. Sekretessen gäller dock endast, om det kan antas att den

som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs.

Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller i annat ärende som nu har

nämnts.

-------------------------------------------------------

 Sekretess gäller i

 grundskolan, gymnasiesko-

 lan, särskolan, specialsko-

 lan och sameskolan samt i

 en kommunal riksinternat-

 skola i annat fall än som

 avses i första och andra

 styckena, för uppgift om

 enskilds personliga för-

 hållanden, om det av sär-

 skild anledning kan antas

 att den enskilde eller nå-

 gon honom närstående utsätts

 för förföljelse eller på annat

 sätt lider men om uppgiften

 röjs. Sekretessen gäller även

 hos kommunal myndighet som

 förvaltar det kommunala

 huvdmannaskapet för skolan.

 Sekretess gäller inom utbildningsväsendet i övrigt för uppgift som hänför sig

till psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds

personliga förhållanden hos psykolog, kurator eller syofunktionär, om det inte

står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon

honom närstående lider men. Dessutom gäller inom arbetsmarknadsutbildningen, den

kommunala vuxenutbildningen, vuxenutbildningen för utvecklingsstörda, svensk-

undervisningen för invandrare (sfi) och folkhögskolan sekretess i annan

elevvårdande verksamhet för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det

kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om

uppgiften röjs.

 Sekretess gäller i specialpedagogisk stödverksamhet för uppgift om enskilds

personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom

närstående lider men om uppgiften röjs.

 Sekretess gäller hos Statens skolverk i verksamhet som avser tillsyn över

utbildning vid skolor med enskild huvudman (fristående skolor) för uppgift som

härrör från skolans elevvårdande verksamhet och som gäller enskilds personliga

förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som

uppgiften rör eller någon honom närstående lider men. Samma sekretess gäller i

nämnda tillsynsverksamhet för uppgift som hänför sig till en fråga om

tillrättaförande av elev eller skiljande av elev från vidare studier.

Sekretessen enligt detta stycke gäller dock inte Statens skolverks beslut i ett

ärende.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

 15 §2

 Sekretess gäller

 1. i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande

registrering av befolkningen och, i den utsträckning regeringen föreskriver det,

i annan verksamhet som avser registrering av betydande del av befolkningen,

 2. i ärende om medlemskap i Svenska kyrkan,

 3. i verksamhet som avser förande av eller uttag ur sjömansregistret,

 för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning

kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften

röjs.

-------------------------------------------------------

 Har en uppgift för vilken

sekretess gäller enligt

första stycket 1, lämnats

till en kommunal myndighet

enligt särskild upp-

giftsskyldighet om

skolpliktiga barn, gäller

sekretessen också hos

myndigheten. Sekretessgäller

dock inte om uppgiften tas Sekretess gäller

upp i beslut hos myn- 1. i ärende om fingerade

digheten. personuppgifter för uppgift

 Sekretess gäller i ärende om enskilds personliga

om fingerade personupp- förhållanden,

gifter för uppgift om 2. för uppgift som rör en

enskilds personliga förhål- person som har fått

landen, om det inte står medgivande att använda

klar att uppgiften kan röjas fingerade personuppgifter,

utan att den enskilde eller om det inte står klar att

någon honom närstående lider uppgiften kan röjas utan

men. att den enskilde eller

 någon honom närstående lider

 men.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1996:155.

2 Senaste lydelse 1996:155.

 87

5 Förslag till lag om ändring i namnlagen (1982:670)

 Härigenom föreskrivs att 37 § namnlagen (1982:670) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §1

-------------------------------------------------------

 Beslut av skattemyn- Beslut av skattemyndig-

digheten får överklagas till heten får överklagas hos

länsrätten. allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till

 kammarrätten.

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten överta

 uppgiften enligt 7 a § för-

 valtningsprocesslagen

 (1971:291) att i länsrätten

 och kammarrätten föra det

 allmännas talan. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1991:493.

 88

6 Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763)

 Härigenom föreskrivs att 3 och 3 a §§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Varje landsting skall Varje landsting skall

erbjuda en god hälso- och erbjuda en god hälso- och

sjukvård åt dem som är bosattasjukvård åt dem som är bo-

inom landstinget. Även i satta inom landstinget

övrigt skall landstinget eller som är kvarskrivna

verka för en god hälsa hos enligt 16 § folkbok-

hela befolkningen. Vad som föringslagen (1991:481) och

i denna lag sägs om lands- stadigvarande vistas där.

ting gäller också kommuner Även i övrigt skall lands-

som inte ingår i ett lands- tinget verka för en god häl-

ting, om inte annat följer sa hos hela befolkningen.

av 17 §. Vad här sagts utgör Vad som i denna lag sägs om

inte hinder för annan att landsting gäller också kom-

bedriva hälso- och sjukvård. muner som inte ingår i ett

 landsting, om inte annat

 följer av 17 §. Vad här sagts

 utgör inte hinder för annan

 att bedriva hälso- och

 sjukvård.

 Landstingets ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som en kommun

inom landstinget har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena.

 Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som

landstinget ansvarar för enligt denna lag. En uppgift som innefattar

myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till

ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ.

 3 a §

-------------------------------------------------------

 Landstinget skall erbjuda Landstinget skall er-

dem som är bosatta inom bjuda dem som är bosatta

landstinget, inom landstinget eller som

 är kvarskrivna enligt 16 §

 folkbokföringslagen

 (1991:481) och stadig-

 varande vistas där,

 1. habilitering och rehabilitering,

 2. hjälpmedel för funktionshindrade, och

 3. tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och

hörselskadade.

 Landstingets ansvar omfattar dock inte habilitering, rehabilitering och

hjälpmedel som en kommun inom landstinget har ansvar för enligt 18 a §.

Landstingets ansvar innebär inte någon inskränkning i de skyldigheter som

arbetsgivare eller andra kan ha enligt annan lag.

 Habilitering eller rehabilitering samt tillhandahållande av hjälpmedel skall

planeras i samverkan med den enskilde. Av planen skall planerade och beslutade

insatser framgå.

_______________

 Denna lag träder i kraft det 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1992:1382.

 89

7 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken

 Härigenom föreskrivs att 15 kap. 2 § äktenskapsbalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 kap.

 2 §1

 Skattemyndighetens beslut i fråga om hindersprövning får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Detsamma gäller beslut av präster inom Svenska kyrkan om förrättande av

vigsel.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

-------------------------------------------------------

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten överta

 uppgiften enligt 7 a § för-

 valtningsprocesslagen

 (1971:291) att i länsrätten

 och kammarrätten föra det

 allmännas talan. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1995:1681.

 90

8 Förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 7 § begravningslagen (1990:1144) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 7 §1

 Länsstyrelsens beslut i ett överklagat ärende får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Detsamma gäller länsstyrelsens beslut

 - i ärende som avses i 5 kap. 4 §,

 - om förfarande med aska enligt 5 kap. 5 § andra stycket,

 - om flyttning av gravsatt stoft eller aska enligt 6 kap. 2 § andra stycket,

och

 - om överflyttning eller upphörande av gravrätt enligt 7 kap. 34 §.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

-------------------------------------------------------

 Om överklagandet i länsrät-

 ten eller kammarrätten-

 innebär prövning av ett

 beslut som skattemyndig-

 heten har meddelat, får

 Riksskatteverket från skat-

 temyndigheten överta upp-

 giften enligt 7 a § förvalt-

 ningsprocesslagen

 (1971:291) att i länsrätten

 och kammarrätten föra det

 allmännas talan. Riks-

 skatteverket för i sådant mål

 det allmännas talan i Rege-

 ringsrätten.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Senaste lydelse 1995:1718.

 91

9 Förslag till lag om ändring i lagen om folkbokföringsregister (1990:1536)

 Härigenom föreskrivs att 5, 7 och 12 §§ lagen om folkbokföringsregister

(1990:1536) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

-------------------------------------------------------

 Skattemyndigheten i länet Skattemyndigheten i länet

är registeransvarig för är registeransvarig för upp-

uppgifter i det centrala gifter i det centrala

referensregistret som avser referensregistret som

en person som är eller har avser en person som är

varit folkbokförd inom myn- eller har varit folkbokförd

dighetens verksamhetsområde inom myndighetens verk-

eller som av myndigheten samhetsområde eller som av

tilldelats personnummer myndigheten har tilldelats

utan att vara folkbokförd. samordningsnummer enligt

 18 § tredje stycket folk-

 bokföringslagen (1991:481).

 7 §

-------------------------------------------------------

 Det centrala referens- Det centrala referens-

registret får innehålla registret får innehålla

uppgifter om personer som är uppgifter om personer som

eller har varit folkbokförda är eller har varit folkbok-

i landet eller som annars förda i landet och om

har tilldelats personnum- personer som har tillde-

mer. För en sådan person får lats samordningsnummer en-

anges personnummer och ligt 18 § tredje stycket-

grunden för personnummer- folkbokföringslagen

tilldel-ningen samt de (1991:481).

uppgifter som senast regi-

strerats enligt 6 § första

stycket 2 och 11 med

upplysning om det lokala

register från vilket upp-

gifterna har hämtats. För en person som är eller

 har varit folkbokförd får

 anges personnummer, sam-

 ordningsnummer om sådant

 har tilldelats, och de

 uppgifter som senast

 registrerats enligt 6 §

 första stycket 2 och 11 med

 upplysning om det lokala

 register från vilket upp-

 gifterna har hämtats.

 För en person som har

 tilldelats samordningsnum-

 mer får anges numret och

 grunden för nummertilldel-

 ning samt uppgift om

 1. namn,

 2. kön,

-------------------------------------------------------

 3. födelsetid,

 4. födelseort,

 5. medborgarskap.

 För en person som har-

tilldelats samordnings-

nummer får vidare anges de

handlingar som har legat

till grund för identifiering

av personen. Om osäkerhet

råder om personens identitet

eller om uppgift som har

lämnats om honom skall det

anges.

 12 §

 I ett lokalt folkbokföringsregister får som sökbegrepp användasuppgifter som

avses i 6 § första stycket 1-4, 7 och 8 med undantag för uppgift om adoption.

-------------------------------------------------------

 I det centrala I det centrala

referensregistret får som referensregistret får som

sökbegrepp användas uppgiftersökbegrepp användas uppgift

som avses i 6 § första om personnummer, samord-

stycket 1, 2 och 11. ningsnummer, födelsetid,-

 namn och avregistrering.

 Som sökbegrepp i ett register enligt denna lag får också, enligt de närmare

föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be-

stämmer, användas uppgifter som avses i 8 §.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. 5 och 7 §§ i lydelse före ikraftträdandet gäller dock fortfarande i fråga

om personnummer som har tilldelats en person utan samband med folkbokföring.

 92

10 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:743) om

aviseringsregister

 Härigenom föreskrivs att 4, 7 och 8 §§ lagen (1995:743) om aviseringsregister

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

-------------------------------------------------------

 Aviseringsregistret får Aviseringsregistret får

innehålla uppgifter om innehålla uppgifter om

personer som är eller har personer som är eller har

varit folkbokförda i landet varit folkbokförda i landet

eller som annars tilldelats och om personer som har

personnummer. För en sådan tilldelats samordningsnum-

person får de uppgifter mer enligt 18 § tredje

anges som registrerats stycket folkbokföringslagen

enligt lagen (1990:1536) om (1991:481).

folkbokföringsregister och

som avser För en person som är eller

 har varit folkbokförd får de

 uppgifter anges som regi-

 strerats enligt lagen

 (1990:1536) om

 folkbokföringsregister och

 1. personnummer, som avser

 1. personnummer och sam-

 ordningsnummer,

 2. namn,

 3. adress,

 4. folkbokföringsfastighet, folkbokföringsort och folkbokföring under särskild

rubrik,

 5. födelsehemort och födelseort,

 6. medborgarskap,

 7. civilstånd,

 8. make, föräldrar, barn och vårdnadshavare,

 9. datum för inflyttning från utlandet,

 10. avregistrering med uppgift om dödsfall, utflyttning till utlandet eller

annan anledning,

 11. medlemskap i icke-territoriell församling.

-------------------------------------------------------

 För en person som har till-

 delats samordningsnummer

 får anges de uppgifter som

 har registrerats enligt 7 §

 tredje och fjärde styckena

 lagen (1990: 1536) om

 folkbokföringsregister.

 7 §

 I aviseringsregistret får som sökbegrepp användas uppgift

-------------------------------------------------------

 1. som avses i 4 § 1-4 och 1. som avses i 4 § andra

8, stycket 1-4 och 8,

 2. om medborgarskap i Sverige, Danmark, Norge, Finland eller Island, eller,

 3. om medborgarskap i land inom eller utom Europeiska unionen

(unionsmedborgarskap eller icke unionsmedborgarskap).

 Som sökbegrepp får, enligt de närmare föreskrifter som meddelas av regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer, också användas uppgift som avses i

5 §.

 8 §

-------------------------------------------------------

 Uppgift i Uppgift i

aviseringsregistret som aviseringsregistret som

avses i 4 § 1-8 och 11 skall avses i 4 § andra stycket

gallras, när en ny, motsva- 1-8 och 11 samt i 4 §

rande uppgift registreras tredje stycket skall gall-

eller när uppgiften inte ras, när en ny, motsvarande

längre är aktuell. Uppgift omuppgift registreras eller

rättat personnummer får dock när uppgiften inte längre är

bevaras under den tid som aktuell. Uppgift om rättat

behövs för att tillgodose personnummer får dock beva-

ändamålet med registret. ras under den tid som

 behövs för att tillgodose

 ändamålet med registret.

 Uppgift om datum för inflyttning från utlandet skall gallras fyra år efter

utgången av det år då uppgiften registrerades.

-------------------------------------------------------

 Har en person Har en person

avregistrerats från avregistrerats från

folkbokföringen, skall upp- folkbokföringen, skall upp-

gift som avses i 4 § 4-9 och gift som avses i 4 § andra

11 gallras vid stycket 4-9 och 11 gallras

avregistreringen och övriga vid avregistreringen och

uppgifter tio år efter övriga uppgifter tio år

utgången av det år personen efter utgången av det år

avregistrerades. personen avregistrerades.

 Regeringen får föreskriva undantag från bestämmelsen om gallring i tredje

stycket.

______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. 4 och 8 §§ i lydelse före ikraftträdandet gäller dock fortfarande i fråga

om uppgifter om personer som har tilldelats personnummer utan samband med folk-

bokföring.

 93

Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig

över betänkandet Några folkbokföringsfrågor

(SOU 1996:68)

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgivits av Riksdagens ombudsmän

(JO), Justitiekanslern, Svea hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Stockholms

tingsrätt, Länsrätten i Stockholms län, Länsrätten i Västenorrlands län,

Domstolsverket, Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Datainspektionen,

Riksförsäkringsverket, Statskontoret, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket,

Kriminalvårdsstyrelsen, Totalförsvarets pliktverk, Sjöfartsverket, Patent- och

registreringsverket, Statistiska centralbyrån, Statens skolverk,

Socialstyrelsen, Statens institutionsstyrelse, Barnombudsmannen,

Brottsoffermyndigheten, Statens person- och adressregisternämnd, Statens

invandrarverk, Arbetsmarknadsstyrelsen, Centrala studiestödsnämnden, Vägverket,

Landstingsförbundet, Svenska kommunförbundet, Kvinnojourernas riksförbund

(ROKS), Sveriges Försäkringsförbund, Svenska Bankföreningen, socialtjänsten i

Stockholm.

 Riksåklagaren har bifogat yttranden som han hämtat in från överåklagarna vid

Åklagarmyndigheterna i Linköping, Malmö och Umeå.

 94

Lagrådsremissens lagförslag

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:483) om

fingerade personuppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter

 dels att 1-4 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas sex nya paragrafer, 5-10 §§, av följande ly-

delse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

-------------------------------------------------------

 Om det finns en uppenbar En folkbokförd person som

risk att en person som är riskerar att bli utsatt för

folkbokförd i landet kan bli allvarlig brottslighet som

utsatt för särskilt allvarligriktar sig mot dennes liv,

brottslighet som riktar sig hälsa eller frihet kan få

mot dennes liv, hälsa eller medgivande att använda an-

frihet och om personen inte dra uppgifter om sig själv

kan ges tillräckligt skydd påän de verkliga (fingerade

annat sätt, får Stockholms personuppgifter).

tingsrätt, efter skriftlig

ansökan medge personen att

använda andra personuppgif-

ter om sig själv än de

verkliga (fingerade person-

uppgifter) under högst fem Medgivande att använda

år. fingerade personuppgifter-

 får inte lämnas om personen

 kan beredas tillräckligt

 skydd genom kvarskrivning

 enligt 16 § folkbokförings-

 lagen (1991:481) eller på

 annat sätt.

 Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en

familjemedlem till en person som avses i första stycket, om personerna varaktigt

bor tillsammans.

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ansökan om medgivande en-

ligt 1 § görs av

Rikspolisstyrelsen efter

framställning från den som

vill använda fingerade per-

sonuppgifter.

 Om Rikspolisstyrelsen har

avslagit en framställning

från en enskild person får

denne själv ansöka hos rätten

om medgivande.

 En person som har fått

eller begär medgivande för

egen del får även göra fram-

ställan eller ansökan om med-

givande för ett barn som

personen är vårdnadshavare för

och varaktigt bor

tillsammans med om syfte är

att ge skydd mot den andre

vårdnadshavaren.

 Ett beslut av

Rikspolisstyrelsen att inte

göra ansökan hos rätten får

inte överklagas.

-------------------------------------------------------

 Medgivande att använda

fingerade personuppgifter

lämnas av Stockholms tings-

rätt.

 Ansökan om medgivande görs

av Rikspolisstyrelsen efter

framställning från den som

vill använda fingerade per-

sonuppgifter.

 I ansökan till tingsrätten

skall Rikspolisstyrelsen

ange varför kvarskrivning

eller någon annan mindre in-

gripande åtgärd inte är

tillräcklig.

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Vid tingsrättens handlägg- Rikspolisstyrelsen skall

ning gäller lagen (1996:242) avslå en framställning en-

om domstolsärenden. ligt 2 § andra stycket, om

 styrelsen anser att det

 inte är sannolikt att ett

 medgivande att använda

 fingerade personuppgifter

 lämnas.

 Om Rikspolisstyrelsen

 har avslagit en fram-

 ställning får den enskilde

 själv ansöka hos tingsrätten

 om medgivande att använda

 fingerade personuppgifter.

 4 §

-------------------------------------------------------

 Om ett medgivande att an-

vända fingerade personupp-

gifter har lämnats skall

Rikspolisstyrelsen skynd-

samt se till att den person

som har fått medgivandet re-

gistreras inom folkbok-

föringen med de fingerade

uppgifter som styrelsen be-

stämmer.

 De fingerade person-

uppgifterna skall bestämmas

och registreras på ett sådant

sätt att det inte därav

framgår vilken person det är

som använder uppgifterna.

 Rikspolisstyrelsen skall

bevaka att fingerade

personuppgifter inte används

under längre tid än vad som

har medgetts.

 Rikspolisstyrelsens

beslut enligt första stycket

får inte överklagas.

-------------------------------------------------------

 En person som begär eller

har fått medgivande för egen

del, får även göra en

framställning eller ansöka om

medgivande för ett barn som

personen är vårdnadshavare för

och varaktigt bor

tillsammans med, om syftet

är att ge skydd mot den

andre vårdnadshavaren.

-------------------------------------------------------

 5 §

 En myndighet skall på be-

 gäran lämna Rikspolisstyrel-

 sen upplysning om en

 person som förekommer i ett

 ärende enligt denna lag.

 6 §

 Om ett medgivande att

 använda fingerade per-

 sonuppgifter har lämnats,

 skall Rikspolisstyrelsen

 skyndsamt se till att den

 person som har fått

 medgivandet registreras

 inom folkbokföringen med de

 fingerade uppgifter som

 styrelsen efter samråd med

 den enskilde bestämmer.

 De fingerade person-

 uppgifterna skall bestämmas

 och registreras på ett

 sådant sätt att det inte

 därav framgår vem det är som

 använder uppgifterna.

 7 §

 Rikspolisstyrelsen skall

 bistå den som har fått med-

 givande att använda fing-

 erade personuppgifter vid

 kontakter med andra myn-

 digheter och i övrigt lämna-

 den hjälp som krävs, om den

 enskildes hjälpbehov inte

 kan tillgodoses på annat

 sätt.

 8 §

 Om den som har fått med-

 givande att använda finge-

 rade personuppgifter-

 skriftligen anmäler hos

 Rikspolisstyrelsen att

 medgivandet inte längre

 behövs, skall detta upphöra

 att gälla.

 Om det finns synnerliga

 skäl får Rikspolisstyrelsen

 hos Stockholms tingsrätt

 ansöka om att ett med-

 givande att använda

 fingerade personuppgifter

 skall upphöra att gälla.

 9 §

 När ett medgivande att

 använda fingerade

 personuppgifter har upphört

 att gälla skall Rikspoliss-

 tyrelsen underrätta skatte-

 myndigheten om detta.

 Skattemyndigheten skall

 skyndsamt se till att de

 fingerade uppgifterna inte

 längre används inom

 folkbokföringen. Myndig-

 heten skall göra de än-

 dringar i folkbok-

 föringsregistren som krävs.

 Sedan Rikspolisstyrelsen

 har underrättat

 skattemyndigheten om den

 enskildes anmälan enligt 8 §

 första stycket får denne

 inte längre använda de

 fingerade uppgifterna.

 10 §

 Vid rättens handläggning

 av ärenden om fingerade

 personuppgifter gäller

 lagen (1996:242) om dom-

 stolsärenden.

 Ett beslut av Rikspo-

 lisstyrelsen att avslå en

 framställning om att få

 använda fingerade person-

 uppgifter får inte överkla-

 gas. Detsamma gäller beslut

 enligt 6 § första stycket.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre bestämmelser gäller dock

fortfarande i fråga om beslut om medgivande att använda fingerade

personuppgifter som har fattats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1996:265.

 95

2.2 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481)

 Härigenom föreskrivs i fråga om folkbokföringslagen (1991:481)

 dels att 2, 3, 6, 16-18, 26, 31, 34, 38 och 39 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 18 a §, 40-42 §§, av föl-

jande lydelse,

 dels att nuvarande 40 § skall betecknas 43 §,

 dels att rubrikerna närmast före 2 och 18 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 3 § skall utgå,

 dels att rubriken närmast före nuvarande 40 § skall flyttas till närmast före

nya 43 §.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Nyfödda barns folkbokföring När folkbokföring skall ske

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ett barn som föds levande Ett barn som föds levande

här i landet skall här i landet skall

folkbokföras om inte annat folkbokföras om modern är

följer av 5 §. Även ett barn folkbokförd eller om fadern

som föds utom landet av en är folkbokförd och vårdnads-

kvinna som är folkbokförd härhavare. Även ett barn som

skall folkbokföras. föds utom landet av en

 kvinna som är folkbokförd

 skall folkbokföras.

 3 §

 Den som efter inflyttning kan antas under sin normala livsföring komma att

regelmässigt tillbringa sin nattvila eller motsvarande vila (dygnsvilan) i

landet under minst ett år skall folkbokföras. Även den som kan antas komma att

regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet skall folkbok-

föras om han med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga

hemvist här.

-------------------------------------------------------

 Ett barn som har vistats

 i landet sedan födelsen

 utan att vara folkbokfört

 skall folkbokföras om det

 har sådan anknytning till

 Undantag från första landet som sägs i första

stycket anges i 4 och 5 §§. stycket.

 Undantag från första och

 andra styckena finns i 4

 och 5 §§.

 6 §1

 En person skall folkbokföras på den fastighet och i den territoriella för-

samling där han enligt 7-13 §§ är att anse som bosatt.

 En person som är bosatt på en fastighet som innehåller flera bostadslägenheter

skall folkbokföras också på lägenhet. Med bostadslägenhet avses lägenhet som är

registrerad i lägenhetsregistret enligt lagen (1995:1537) om lägenhetsregister.

-------------------------------------------------------

 Ett nyfött barn folkbokförs Ett nyfött barn

i den församling där modern ärfolkbokförs i den församling

folkbokförd eller, om modern där modern är folkbokförd

inte är folkbokförd, i den eller, om modern inte är

församling där det har fötts.folkbokförd, i den

Hittebarn folkbokförs i den församling där fadern är

församling där det har på- folkbokförd (födelsehemort).

träffats.

 Undantag från första stycket anges i 14-16 §§.

 16 §

-------------------------------------------------------

 En person som av särskilda En person som av

skäl kan antas bli utsatt försärskilda skäl kan antas bli

en allvarlig eller upprepad utsatt för brott, förföljel-

brottslighet, förföljelser ser eller allvarliga tra-

eller trakasserier på annat kasserier på annat sätt, får

sätt, får , om han flyttat vid flyttning medges att

eller avser att flytta, vara folkbokförd på den gam-

efter ansökan medges att la folkbokföringsorten

vara folkbokförd på den gamla(kvarskrivning).

folkbokföringsorten i högst Kvarskrivning kan endast

tre år (kvarskrivning). När ske efter ansökan från den

det inte längre finns skäl förenskilde.

kvarskrivning skall den

upphöra.

 Kvarskrivning får medges

 endast om den enskildes-

 behov av skydd inte kan

 tillgodoses genom besöksför-

 bud eller på annat sätt.

 Kvarskrivning får även avse den utsatta personens medflyttande familj.

 17 §

-------------------------------------------------------

 Kvarskrivning får medges

 för högst tre år i taget.

 När det inte längre finns

 skäl för kvarskrivning skall

 den upphöra.

 För utredning av frågor om kvarskrivning får skattemyndigheten anlita biträde

av polismyndighet.

-------------------------------------------------------

Personnummer Personnummer m.m.

 18 §

-------------------------------------------------------

 För varje folkbokförd

person fastställs ett

personnummer som iden-

titetsbeteckning. Vidare

fastställs personnummer för

personer som inte är

folkbokförda i de fall som

anges i lag eller annan för-

fattning.

 Personnumret innehåller fö-

delsetid, födelsenummer och

kontrollsiffra.

 Födelsetiden anges med sex

siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu

nämnd ordning.

 Födelsenumret består av tre

siffror och är udda för män

och jämnt för kvinnor.

 Mellan födelsetiden och fö-

delsenumret sätts ett binde-

streck som byts ut mot ett

plustecken när en person

fyller 100 år.

-------------------------------------------------------

 För varje folkbokförd

person fastställs ett

personnummer som iden-

titetsbeteckning. Person-

numret innehåller födelsetid,

födelsenummer och kontroll-

siffra.

 Födelsetiden anges med sex

siffror, två för året, två för

månaden och två för dagen i nu

nämnd ordning. Födelsenumret

består av tre siffror och är

udda för män och jämnt för

kvinnor. Mellan födelsetiden

och födelsenumret sätts ett

bindestreck som byts mot

ett plustecken det år en

person fyller 100 år.

 Om det inte är obehövligt

skall födelsetiden i

personnumret lagras med åtta

siffror i register som förs

med hjälp av automtisk data-

behandling; fyra för året, två

för månaden och två för dagen.

18 a §

 En person som inte är

eller har varit folkbokförd

får efter begäran från en myn-

dighet tilldelas ett sär-

skilt nummer (samordnings-

nummer).

 Samordningsnumret skall

utgå från den födelsetid som

den rekvirerande

myndigheten uppger. Numret

skall anges med två siffror

för vardera år, månad och dag

i nu nämnd ordning.

Siffrorna för dag skall

adderas med 60. Därefter

anges ett tresiffrigt

individnummer, som är udda

för män och jämt för kvinnor,

samt en kontrollsiffra.

 Vad som sägs i 18 § tredje

stycket gäller även

samordningsnummer.

 26 §

-------------------------------------------------------

 Den som flyttat in från

utlandet skall göra anmälan

om inflyttningen till en

skattemyndighet eller en

allmän försäkringskassa. Det-

samma gäller den som är

registrerad som obefintlig

och skall folkbokföras.

-------------------------------------------------------

 Den som flyttat in från

utlandet skall anmäla in-

flyttningen till en

skattemyndighet eller en

allmän försäkringskassa.

Detsamma gäller den som är

registrerad som obefintlig

och skall folkbokföras.

 Anmälan skall även göras när

ett barn skall folkbokföras

här i landet enligt 3 § andra

stycket.

 31§2

-------------------------------------------------------

 Om det kan antas att en Om det kan antas att en

person är skyldig att göra person är skyldig att göra

anmälan enligt denna lag, fåranmälan enligt denna lag,

skattemyndigheten förelägga får skattemyndigheten

honom att antingen göra en förelägga honom att antingen

sådan anmälan eller göra en sådan anmälan eller

skriftligen eller muntligen skriftligen eller

lämna de uppgifter som behövsmuntligen lämna de

för bedömningen av hans uppgifter som behövs för

folkbokföring. I föreläggandetbedömningen av hans

skall anges vilka uppgifter folkbokföring. Skatte-

som skall lämnas. myndigheten får även i annat

 fall förelägga en person att

 lämna uppgifter som behövs

 för kontroll av bosättningen

 enligt denna lag. I före-

 läggandet skall anges vilka

 uppgifter som skall lämnas.

 Skattemyndigheten får förelägga en person att lämna uppgift om

lägenhetsbeteckning, även om skyldighet att göra anmälan enligt första stycket

inte föreligger

 Om ett barns vårdnadshavare inte anmält barnets förnamn inom föreskriven tid

enligt 30 § namnlagen (1982:670), får skattemyndigheten förelägga barnets

vårdnadshavare att inom viss tid fullgöra denna skyldighet.

 34 §3

 Skattemyndigheten beslutar i ärende enligt denna lag efter anmälan eller

ansökan eller annars när det finns skäl till det.

-------------------------------------------------------

 Rör ärendet folkbokföring på Om ärendet gäller

fastighet eller i församling folkbokföring på fastighet

beslutar skattemyndigheten eller i församling beslutar

i det län där fastigheten skattemyndigheten i det län

eller församlingen är belägen.där fastigheten eller

 Personnummer enligt 18 § församlingen är belägen.

första stycket andra Samordningsnummer enligt

meningen fastställs av den 18 a § tilldelas av den

skattemyndighet som bestäms skattemyndighet som bestäms

av regeringen eller den av regeringen eller den

myndighet som regeringen myndighet som regeringen

förordnar. förordnar.

 I övriga ärenden beslutar den skattemyndighet inom vars verksamhetsområde en

person är eller senast har varit folkbokförd eller, i fråga om ärende enligt 1 §

andra stycket, den skattemyndighet som enligt särskilda bestämmelser skall

underrättas om händelsen.

 38 §4

-------------------------------------------------------

 En skattemyndighets Skattemyndighetens be-

beslut överklagas hos länsrät-slut enligt denna lag över-

ten. Beslut om fastställande klagas hos allmän förvalt-

av födelsenummer och ningsdomstol. Beslut om

kontrollsiffra i person- fastställande av födelsenum-

nummer överklagas dock hos mer och kontrollsiffra i

Riksskatteverket. personnummer samt beslut

 om tilldelning av samord-

 ningsnummer överklagas dock

 Ett beslut om någons folk- hos Riksskatteverket.

bokföring enligt 3-16 och

20-22 §§ får överklagas av den

person vars folkbokföring

det gäller, av en kommun som

berörs av beslutet och av

Riksskatteverket. Ett över-

klagande av en kommun eller

Riksskatteverket skall ha

kommit in till skattemyn-

digheten inom tre veckor

från det att beslutet med-

delades.

 Ett beslut i en annan

fråga än som avses i andra

stycket får överklagas utan

begränsning till viss tid.

 39 §

-------------------------------------------------------

 Riksskatteverkets beslut Riksskatteverkets beslut

om personnummer får inte om personnummer och

överklagas. samordningsnummer får inte

 överklagas.

 Föreläggande vid vite får Vitesföreläggande enligt

inte överklagas. 37 § får inte överklagas.

 40 §

 Skattemyndighetens be-

 slut får överklagas av den

 person vars folkbokföring

 beslutet gäller och, med

 undantag av beslut enligt

 18 och 18 a §§, av Riksskat-

 teverket. Ett beslut om en

 persons bosättning får även

 överklagas av en kommun som

 berörs av beslutet.

-------------------------------------------------------

 Ett överklagande av

enskild om folkbokföring

enligt 3-17 och 20-22 §§

skall ha kommit in till

skattemyndigheten inom tre

veckor från den dag den

klagande fick del av

beslutet. Beslut i annan

fråga får överklagas av

enskild utan begränsning

till viss tid.

 Ett överklagande av Riks-

skatteverket eller en

kommun skall ha kommit in

till skattemyndigheten inom

tre veckor från den dag

beslutet meddelades.

41 §

 Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrät-

ten.

 42 §

 Riksskatteverket får över-

klaga ett beslut av

länsrätten eller kammarrätten

även om verket inte tidigare

har fört det allmännas talan

i målet.

 Riksskatteverket får från

skattemyndigheten ta över

uppgiften enligt 7 a §

förvaltningsprocesslagen

(1971:291) att föra det all-

männas talan i länsrätt och

kammarrätt. Riksskatteverket

för det allmännas talan i

Regeringsrätten.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft såvitt avser 18 a § den 1 januari 2000 och i öv-

rigt den 1 januari 1998.

 2. Äldre föreskrifter i 18 § om tilldelning av personnummer för personer som

inte är folkbokförda får tillämpas intill utgången av år 1999.

 3. Bestämmelserna i 38-42 §§ tillämpas första gången i de fall där det första

beslutet i ärendet fattats efter ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1995:1538.

2 Senaste lydelse 1995:1538.

3 Senaste lydelse 1994:1975.

4 Senaste lydelse 1994:768.

 96

2.3 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken

 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 16 § föräldrabalken1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 kap.

 16 §

 Anmälan enligt 4 § andra stycket om gemensam vårdnad för föräldrar som inte är

gifta med varandra prövas av skattemyndigheten i det län där barnet är folk-

bokfört. Anmälan skall göras skriftligen av båda föräldrarna. Anmälan enligt 4 §

andra stycket 2 görs hos valfri skattemyndighet eller allmän försäkringskassa.

-------------------------------------------------------

 Beslut av skattemyndig- Beslut av skattemyndig-

heten överklagas hos läns- heten får överklagas hos

rätten. allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till kam-

 marrätten.

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften enligt 7 a § för-

 valtningsprocesslagen

 (1971:291) att föra det

 allmännas talan i länsrätt

 och kammarrätt. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Balken omtryckt 1995:974.

 97

2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 9 och 15 §§ sekretesslagen (1980:100)1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 9 §2

 Sekretess gäller i grundskolan, gymnasieskolan, särskolan, specialskolan och

sameskolan samt i en kommunal riksinternatskola för uppgift som hänför sig till

psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds personliga

förhållanden hos psykolog eller kurator, om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men.

 Sekretess gäller på samma område dels i skolans elevvårdande verksamhet i

övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som

hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev

från vidare studier. Sekretessen gäller dock endast, om det kan antas att den

som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs.

Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller i annat ärende som nu har

nämnts.

-------------------------------------------------------

 Sekretess gäller på samma

 område i annat fall än som

 avses i första och andra

 styckena, för uppgift om

 enskilds identitet, adress

 och andra liknande upp-

 gifter om enskilds

 personliga förhållanden, om

 det av särskild anledning

 kan antas att den enskilde

 eller någon honom närstående-

 lider men om uppgiften

 röjs.

 Sekretess gäller inom utbildningsväsendet i övrigt för uppgift som hänför sig

till psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds

personliga förhållanden hos psykolog, kurator eller syofunktionär, om det inte

står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon

honom närstående lider men. Dessutom gäller inom arbetsmarknadsutbildningen, den

kommunala vuxenutbildningen, vuxenutbildningen för utvecklingsstörda, svensk-

undervisningen för invandrare (sfi) och folkhögskolan sekretess i annan

elevvårdande verksamhet för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det

kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om

uppgiften röjs.

 Sekretess gäller i specialpedagogisk stödverksamhet för uppgift om enskilds

personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom

närstående lider men om uppgiften röjs.

 Sekretess gäller hos Statens skolverk i verksamhet som avser tillsyn över

utbildning vid skolor med enskild huvudman (fristående skolor) för uppgift som

härrör från skolans elevvårdande verksamhet och som gäller enskilds personliga

förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som

uppgiften rör eller någon honom närstående lider men. Samma sekretess gäller i

nämnda tillsynsverksamhet för uppgift som hänför sig till en fråga om

tillrättaförande av elev eller skiljande av elev från vidare studier.

Sekretessen enligt detta stycke gäller dock inte Statens skolverks beslut i ett

ärende.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

 15 §3

 Sekretess gäller

 1. i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av

befolkningen och, i den utsträckning regeringen föreskriver det, i annan

verksamhet som avser registrering av betydande del av befolkningen,

 2. i ärende om medlemskap i Svenska kyrkan,

 3. i verksamhet som avser förande av eller uttag ur sjömansregistret,

 för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning

kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften

röjs.

-------------------------------------------------------

 Har en uppgift, för vilken

sekretess gäller enligt

första stycket 1, lämnats

till en kommunal myndighet

enligt särskild upp-

giftsskyldighet om

skolpliktiga barn, gäller

sekretessen också hos

myndigheten. Sekretess gäl-

ler dock inte om uppgiften Sekretess gäller i ärende

tas upp i beslut hos myn- om fingerade personupp-

digheten. gifter för uppgift om en-

 Sekretess gäller i ärende skilds personliga förhållan-

om fingerade personupp- den om det inte står klart

gifter för uppgift om att uppgiften kan röjas

enskilds personliga förhål- utan att den enskilde

landen, om det inte står eller någon honom närstående

klart att uppgiften kan lider men. Om en uppgift

röjas utan att den enskilde för vilken sådan sekretess

eller någon honom närstående gäller har lämnats till en

lider men. annan myndighet, gäller

 sekretessen också där.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

 ______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

2 Senaste lydelse 1996:155.

3 Senaste lydelse 1996:155.

 98

2.5 Förslag till lag om ändring i namnlagen (1982:670)

 Härigenom föreskrivs att 37 § namnlagen (1982:670) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §1

-------------------------------------------------------

 Beslut av skattemyn- Beslut av skattemyndig-

digheten får överklagas till heten får överklagas hos

länsrätten. allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till

 kammarrätten.

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften enligt 7 a § för-

 valtningsprocesslagen

 (1971:291) att föra det

 allmännas talan i länsrätt

 och kammarrätt. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Senaste lydelse 1991:493.

 99

2.6 Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

 Härigenom föreskrivs att 3 och 3 a §§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Varje landsting skall Varje landsting skall

erbjuda en god hälso- och erbjuda en god hälso- och

sjukvård åt dem som är bosattasjukvård åt dem som är bo-

inom landstinget. Även i satta inom landstinget

övrigt skall landstinget eller som stadigvarande

verka för en god hälsa hos vistas där och är kvarsk-

hela befolkningen. Vad som rivna enligt 16 § folkbok-

i denna lag sägs om lands- föringslagen (1991:481).

ting gäller också kommuner Även i övrigt skall lands-

som inte ingår i ett lands- tinget verka för en god häl-

ting,i den mån inte annat sa hos hela befolkningen.

följer av 17 §. Vad här sagtsVad som i denna lag sägs om

utgör inte hinder för annan landsting gäller också kom-

att bedriva hälso- och sjuk- muner som inte ingår i ett

vård. landsting, i den mån inte

 annat följer av 17 §. Vad här

 sagts utgör inte hinder för

 annan att bedriva hälso-

 och sjukvård.

 Landstingets ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som en kommun

inom landstinget har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena.

 Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som

landstinget ansvarar för enligt denna lag. En uppgift som innefattar

myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till

ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ.

 3 a §2

-------------------------------------------------------

 Landstinget skall erbjuda Landstinget skall er-

dem som är bosatta inom bjuda dem som är bosatta

landstinget, inom landstinget eller som

 stadigvarande vistas där

 och är kvarskrivna enligt

 16 § folkbokföringslagen

 (1991:481),

 1. habilitering och rehabilitering,

 2. hjälpmedel för funktionshindrade, och

 3. tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och

hörselskadade.

 Landstingets ansvar omfattar dock inte habilitering, rehabilitering och

hjälpmedel som en kommun inom landstinget har ansvar för enligt 18 a §.

Landstingets ansvar innebär inte någon inskränkning i de skyldigheter som

arbetsgivare eller andra kan ha enligt annan lag.

 Habilitering eller rehabilitering samt tillhandahållande av hjälpmedel skall

planeras i samverkan med den enskilde. Av planen skall planerade och beslutade

insatser framgå.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Senaste lydelse 1992:1382.

2 Senaste lydelse 1993:391.

 100

2.7 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken

 Härigenom föreskrivs att 15 kap. 2 § äktenskapsbalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 kap.

 2 §1

 Skattemyndighetens beslut i fråga om hindersprövning får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Detsamma gäller beslut av präster inom Svenska kyrkan om förrättande av

vigsel.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

-------------------------------------------------------

 Riksskatteverket får från

 skattemyndigheten ta över

 uppgiften enligt 7 a § för-

 valtningsprocesslagen

 (1971:291) att föra det

 allmännas talan i länsrätt

 och kammarrätt. Riksskat-

 teverket för det allmännas

 talan i Regeringsrätten.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Senaste lydelse 1995:1681.

 101

2.8 Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)

 Härigenom föreskrivs att 5 § tandvårdslagen (1985:125) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §1

-------------------------------------------------------

 Varje landsting skall Varje landsting skall

erbjuda en god tandvård åt erbjuda en god tandvård åt

dem som är bosatta inom dem som är bosatta inom

landstinget. Även i övrigt landstinget eller som

skall landstinget verka för stadigvarande vistas där

en god tandhälsa hos befolk- och är kvarskrivna enligt

ningen. Tandvård som 16 § folkbokföringslagen

landstinget självt bedriver (1991:481). Även i övrigt

benämns i denna lag skall landstinget verka för

folktandvård. en god tandhälsa hos

 befolkningen. Tandvård som

 landstinget självt bedriver

 benämns i denna lag folk-

 tandvård.

 Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i

ett landsting.

 Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som

landstinget och dess folktandvård ansvarar för enligt denna lag. Uppgifter som

innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse

överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en

enskild individ.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Senaste lydelse 1992:1383.

 102

2.9 Förslag till lag om ändring i begravningslagen

 (1990:1144)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 7 § begravningslagen (1990:1144) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 7 §1

 Länsstyrelsens beslut i ett överklagat ärende får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Detsamma gäller länsstyrelsens beslut

 - i ärende som avses i 5 kap. 4 §,

 - om förfarande med aska enligt 5 kap. 5 § andra stycket,

 - om flyttning av gravsatt stoft eller aska enligt 6 kap. 2 § andra stycket,

och

 - om överflyttning eller upphörande av gravrätt enligt 7 kap. 34 §.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

-------------------------------------------------------

 Om överklagandet i länsrät-

 ten eller kammarrätten-

 innebär prövning av ett

 beslut som skattemyndig-

 heten har meddelat, får

 Riksskatteverket från skat-

 temyndigheten ta över upp-

 giften enligt 7 a § förvalt-

 ningsprocesslagen

 (1971:291) att föra det

 allmännas talan i länsrätt

 och kammarrätt. Riksskatte-

 verket för i sådant mål det

 allmännas talan i Rege-

 ringsrätten.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 men tillämpas inte i de fall där

det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan. I mål som anhängiggörs hos

Regeringsrätten från och med den 1 januari 1998 skall dock Riksskatteverket föra

det allmännas talan.

1 Senaste lydelse 1995:1718.

 103

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen om

folkbokföringsregister (1990:1536)

 Härigenom föreskrivs att 5, 7 och 12 §§ lagen om folkbokföringsregister

(1990:1536) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

-------------------------------------------------------

 Skattemyndigheten i länet Skattemyndigheten i länet

är registeransvarig för är registeransvarig för upp-

uppgifter i det centrala gifter i det centrala

referensregistret som avser referensregistret som

en person som är eller avser en person som är

senast har varit folkbokförd eller senast har varit

inom myndighetens folkbokförd inom myndig-

verksamhetsområde eller som hetens verksamhetsområde

av myndigheten tilldelats eller som av myndigheten

personnummer utan att vara har tilldelats ett

folkbokförd i Sverige. samordningsnummer enligt

 18 a § folkbokföringslagen

 (1991:481).

 7 §

-------------------------------------------------------

 Det centrala referens- Det centrala referens-

registret får innehålla registret får innehålla

uppgifter om personer som är uppgifter om personer som

eller har varit folkbokförda är eller har varit folkbok-

i landet eller som annars förda i landet och om

tilldelats personnummer. För personer som har tillde-

en sådan person får anges lats ett samordningsnummer

personnummer och grunden för enligt 18 a § folkbok-

personnummertilldel-ningen föringslagen (1991:481).

samt de uppgifter som

senast registrerats enligt

6 § första stycket 2 och 11

med upplysning om det

lokala register från vilket

uppgifterna har hämtats. För en person som är eller

 har varit folkbokförd får

 anges personnummer, sam-

 ordningsnummer om sådant

 har tilldelats, och de

 uppgifter som senast

 registrerats enligt 6 §

 första stycket 2 och 11 med

 upplysning om det lokala

 register från vilket upp-

 gifterna har hämtats.

 För en person som har

 tilldelats ett samord-

 ningsnummer får anges

 numret och grunden för

 nummertilldelning samt

 uppgift om

 1. namn,

 2. kön,

 3. födelsetid,

-------------------------------------------------------

 4. födelseort,

 5. medborgarskap.

 För en person som har-

tilldelats ett samordnings-

nummer får vidare anges de

handlingar som har legat

till grund för identifie-

ring. Om det råder osäkerhet

om personens identitet

eller om uppgift som har

lämnats om honom skall det

anges.

 12 §

 I ett lokalt folkbokföringsregister får som sökbegrepp användas uppgifter som

avses i 6 § första stycket 1-4, 7 och 8 med undantag för uppgift om adoption.

-------------------------------------------------------

 I det centrala I det centrala

referensregistret får som referensregistret får som

sökbegrepp användas uppgiftersökbegrepp användas uppgift

som avses i 6 § första om personnummer, samord-

stycket 1, 2 och 11. ningsnummer, födelsetid,-

 namn och avregistrering.

 Som sökbegrepp i ett register enligt denna lag får också, enligt de närmare

föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be-

stämmer, användas uppgifter som avses i 8 §.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

 2. 5 och 7 §§ i deras lydelse före ikraftträdandet gäller dock fortfarande i

fråga om personnummer som har tilldelats en person utan samband med folkbok-

föring.

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:743) om

aviseringsregister

 Härigenom föreskrivs att 4, 7 och 8 §§ lagen (1995:743) om aviseringsregister

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §1

-------------------------------------------------------

 Aviseringsregistret får Aviseringsregistret får

innehålla uppgifter om innehålla uppgifter om

personer som är eller har personer som är eller har

varit folkbokförda i landet varit folkbokförda i landet

eller som annars tilldelats och om personer som har

personnummer. För en sådan tilldelats ett samord-

person får de uppgifter ningsnummer enligt 18 a §

anges som registrerats folkbokföringslagen

enligt lagen (1990:1536) om (1991:481).

folkbokföringsregister och

som avser

 För en person som är eller

 har varit folkbokförd får de

 uppgifter anges som regi-

 strerats enligt lagen

 1. personnummer, (1990:1536) om folkbok-

 föringsregister och som

 avser

 1. personnummer och sam-

 ordningsnummer,

 2. namn,

 3. adress,

 4. folkbokföringsfastighet, lägenhetsbeteckning, folkbokföringsort och

folkbokföring under särskild rubrik,

 5. födelsehemort och födelseort,

 6. medborgarskap,

 7. civilstånd,

 8. make, föräldrar, barn och vårdnadshavare,

 9. datum för inflyttning från utlandet,

 10. avregistrering med uppgift om dödsfall, utflyttning till utlandet eller

annan anledning,

 11. medlemskap i icke-territoriell församling,

 12. anmälan enligt 7 kap. 1 och 10 §§ vallagen (1997:157).

-------------------------------------------------------

 För en person som har

 tilldelats ett samord-

 ningsnummer får anges de

 uppgifter som har regist-

 rerats enligt 7 § tredje

 och fjärde styckena lagen

 (1990:1536) om folkbok-

 föringsregister.

 7 §2

 I aviseringsregistret får som sökbegrepp användas uppgift

-------------------------------------------------------

 1. som avses i 4 § 1-4, 1. som avses i 4 § andra

8 och 10-12, stycket 1-4, 8 och 10-12,

 2. om medborgarskap i 2. om medborgarskap i

Sverige, Danmark, Norge, Sverige, Danmark, Norge,

Finland eller Island, eller Finland eller Island,

 3. om medborgarskap i 3. om medborgarskap i

land inom eller utom land inom eller utom

Europeiska unionen Europeiska unionen

(unionsmedborgarskap eller (unionsmedborgarskap eller

icke unionsmedborgarskap). icke unionsmedborgarskap),

 eller

 4. om samordningsnummer,

 födelsetid och namn för

 person som avses i 4 §

 tredje stycket.

 Som sökbegrepp får, enligt de närmare föreskrifter som meddelas av regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer, också användas uppgift som avses i

5 §.

 8 §

-------------------------------------------------------

 Uppgift i Uppgift i

aviseringsregistret som aviseringsregistret som

avses i 4 § 1-8 och 11 skall avses i 4 § andra stycket

gallras, när en ny, motsva- 1-8, 11 och 12 samt i 4 §

rande uppgift registreras tredje stycket skall gall-

eller när uppgiften inte ras, när en ny, motsvarande

längre är aktuell. Uppgift omuppgift registreras eller

rättat personnummer får dock när uppgiften inte längre är

bevaras under den tid som aktuell. Uppgift om rättat

behövs för att tillgodose personnummer får dock beva-

ändamålet med registret. ras under den tid som

 behövs för att tillgodose

 ändamålet med registret.

 Uppgift om datum för inflyttning från utlandet skall gallras fyra år efter

utgången av det år då uppgiften registrerades.

-------------------------------------------------------

 Har en person Om en person har

avregistrerats från avregistrerats från

folkbokföringen, skall upp- folkbokföringen, skall upp-

gift som avses i 4 § 4-9 och gift som avses i 4 § andra

11 gallras vid stycket 4-9 och 11 gallras

avregistreringen och övriga vid avregistreringen och

uppgifter tio år efter övriga uppgifter tio år

utgången av det år personen efter utgången av det år

avregistrerades. personen avregistrerades.

 Regeringen får föreskriva undantag från bestämmelsen om gallring i tredje

stycket.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre föreskrifter gäller

dock fortfarande i fråga om uppgifter om personer som har tilldelats person-

nummer utan samband med folkbokföring.

1 Senaste lydelse 1997:169.

2 Senaste lydelse 1997:169.

 104

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-09-04

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Gertrud Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 19 juni 1997 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter,

 2. lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481),

 3. lag om ändring i föräldrabalken,

 4. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 5. lag om ändring i namnlagen (1982:670),

 6. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

 7. lag om ändring i äktenskapsbalken,

 8. lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125),

 9. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144),

10. lag om ändring i lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister,

11. lag om ändring i lagen (1995:743) om aviseringsregister.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Birgitta
[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i lagen om fingerade personuppgifter

9 §

I andra stycket föreslås att den som har levt under fingerade uppgifter inte

längre skall få använda dessa sedan Rikspolisstyrelsen har underrättat

skattemyndigheten om den enskildes anmälan. Även om skattemyndigheten enligt

första stycket skyndsamt skall se till att de fingerade uppgifterna inte längre

används inom folkbokföringen, kan det komma att gå viss tid från det

Rikspolisstyrelsens underrättelse kommit in till skattemyndigheten till dess

skattemyndigheten vidtagit erforderliga registreringsåtgärder i folkbokföringen.

Det remitterade förslaget innebär att den enskilde under denna tid inte skulle

få använda sig av de fingerade uppgifterna. Samtidigt skulle han eller hon inte

heller finnas registrerad under sina verkliga personuppgifter. Den enskilde

skulle därmed i avvaktan på skattemyndighetens registrering få svårigheter att

företa rättshandlingar av skilda slag. Lagrådet föreslår på grund härav att

bestämmelsen utformas så att den enskilde skall få använda de fingerade

uppgifterna fram till dess omregistreringen har skett inom folkbokföringen.

Detta kan åstadkommas t.ex. genom att orden "... får denne inte längre använda

de fingerade uppgifterna" byts mot "... får denne använda de fingerade

uppgifterna fram till dess skattemyndigheten har registrerat ändringarna i folk-

bokföringsregistren men inte för tid därefter".

Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen

42 §

I andra stycket i paragrafen föreskrivs att Riksskatteverket får från

skattemyndigheten ta över uppgiften enligt 7 a § förvaltningsprocesslagen att

föra det allmännas talan i länsrätt och kammarrätt. Uttrycket återkommer i flera

av de remitterade lagförslagen. Avsikten är att Riksskatteverket alltid skall

kunna överta skattemyndighetens roll som part. Hänvisningen till

förvaltningsprocesslagen synes överflödig. Om den får utgå blir bestämmelsen mer

lättläst. Motsvarande utformning finns på annat håll, se särskilt 20 kap. 12 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring, som ändrades i nu aktuellt hänseende

samtidigt som 7 a § förvaltningsprocesslagen infördes. Andra stycket första

meningen bör alltså lyda: "Riksskatteverket får från skattemyndigheten ta över

uppgiften att föra det allmännas talan i länsrätt och kammarrätt."

Förslagen till ändringar i föräldrabalken, namnlagen, äktenskapsbalken och

begravningslagen

Av skäl som anförts beträffande 42 § förslaget till lag om ändring i

folkbokföringslagen förordas att hänvisningen till 7 a § förvaltnings-

processlagen får utgå.

Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen

3 §

Landstingets skyldighet enligt bestämmelsen i dess nuvarande lydelse begränsas

till att omfatta dem som är bosatta inom landstinget. Enligt ett

förarbetsuttalande (jfr prop. 1981/82:97 s 115) avses med bosättning detsamma

som i folkbokföringslagen (1991:481). Rekvisitet "bosatt" har därför i vissa

fall kommit att ges innebörden "folkbokförd", vilket medfört problem för dem som

är kvarskrivna inom ett annat landsting än där de stadigvarande vistas. Med

hänsyn härtill synes den omvända formulering som den föreslagna ändringen hade i

betänkandets lagförslag, "eller som är kvarskrivna enligt 16 §

folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där", vara att föredra.

Eftersom ändringen endast berör ett litet antal personer kan den lämpligen tas

upp i en egen mening, insatt efter huvudregeln i första meningen. Ändringen

skulle då erhålla följande lydelse:

"Detsamma gäller dem som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen

(1991:481) och stadigvarande vistas inom landstinget."

3 a §

Av skäl som anförts ovan bör ändringen enligt lagrådets mening formuleras "eller

som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande

vistas där".

Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen

I 5 § bör göras motsvarande ändring som förordas i fråga om 3 § hälso- och

sjukvårdslagen.

Förslaget till lag om ändring i lagen om aviseringsregister

7 §

Av bestämmelserna i första stycket avser punkterna 1, 2 och 3 endast personer

som är eller har varit folkbokförda i landet och punkt 4 endast personer som har

tilldelats ett samordningsnummer (utan att senare ha blivit folkbokförda).

Bestämmelsen torde bli lättare att läsa om vartdera fallet behandlas i ett

särskilt stycke. Det första stycket och ett nytt andra stycke skulle alltså

förslagsvis kunna ges följande lydelse:

"I fråga om den som är eller har varit folkbokförd får i aviseringsregistret som

sökbegrepp användas uppgift

1.som avses ---

2. om medborgarskap----, och

3. om medborgarskap ------icke unionsmedborgarskap).

I fråga om den som har tilldelats ett samordningsnummer får i aviser-

ingsregistret som sökbegrepp användas uppgift om samordningsnummer, födelsetid

och namn."

Övriga lagförslag lämnas utan erinran.

 105

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 11 september 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:9 Skydd för förföljda personer,

samordningsnummer, m.m.

 106