Regeringens proposition

1994/95:118

Lagstiftning med anledning av Sveriges anslutning till Europeiska

atomenergigemenskapen

Prop.

1994/95:118

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 19 januari 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Miljödepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa lagändringar som en följd av att Sverige vid ett

medlemskap i EU ansluter sig till den Europeiska atomenergigemenskapen

(Euratom).

 Anslutningen till Euratom föranleder endast mindre ändringar i de svenska

reglerna. När det gäller transporter av radioaktivt avfall föreslås att strål-

skyddslagens (1988:220) tillämpningsområde utvidgas till att omfatta till-

ståndsprövning vid export av radioaktivt avfall. Vidare bör vissa grundläggande

begränsningar i rätten till export tas in i lagen. Samma regler kommer att gälla

vid tillämpningen av kärntekniklagen (1984:3) och lagen (1991:341) om

strategiska produkter.

 Dessutom föreslås att det gällande förbudet mot slutförvaring i Sverige av

kärnavfall från utlandet utvidgas till att gälla mellanlagring i avvaktan på

slutförvaring.

 Euratomreglerna om försörjning med kärnbränsle innebär att avtal om leveranser

måste godkännas av Euratoms försörjningsbyrå. I propositionen föreslås ett

bemyndigande i kärntekniklagen för regeringen att meddela föreskrifter i syfte

att säkerställa att reglerna följs på detta område.

 Slutligen föreslås två tillägg till kärntekniklagen för att säkerställa att de

skyldigheter fullgörs som krävs enligt Euratoms regler om säkerhetskontroll,

dvs. åtgärder i syfte att förhindra spridning av kärnvapen.

 Lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut ............. 3

2 Lagtext.................................. 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i strål-

 skyddslagen (1988:220)............... 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1984:3) om kärnteknisk verksamhet... 6

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1991:341) om strategiska produkter.. 8

3 Ärendet och dess beredning............... 9

4 Allmänt om lagstiftningsbehovet ......... 9

5 Informationsspridning.................... 11

6 Strålskydd och avfallstransporter ....... 14

7 Mellanlagring av utländskt använt kärn-

 bränsle och kärnavfall................... 17

8 Försörjning med kärnbränsle ............. 19

9 Säkerhetskontroll av klyvbart material... 22

10 Författningskommentar ................... 26

 10.1Förslaget till lag om ändring i

 strålskyddslagen (1988:220).......... 26

 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1984:3) om kärnteknisk verksamhet... 26

 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1991:341) om strategiska produkter.. 27

Bilaga 1 Promemorians lagförslag...............28

Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden....32

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag.......... 36

Bilaga 4 Lagrådets yttrande................... 41

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde...42

Rättsdatablad..................................43

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220),

 2. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet,

 3. lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220)

 Härigenom föreskrivs i fråga om strålskyddslagen (1988:220)

 dels att 5, 20 och 24 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 20 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

 Med verksamhet med strålning avses i denna lag

 1. tillverkning, inför- 1. tillverkning,

sel, transport, salu- införsel, utförsel,

förande, överlåtelse, transport, saluförande,

upplåtelse, förvärv, överlåtelse, upplåtelse,

innehav och användning förvärv, innehav och an-

av eller annan därmed vändning av eller annan

jämförlig befattning därmed jämförlig befattning

med radioaktiva ämnen, med radioaktiva ämnen,

 2. användning av eller annan därmed jämförlig befattning med tekniska

anordningar som kan alstra strålning.

 20 §

 Tillstånd krävs för att

 1. tillverka, till landet införa, transportera, saluföra, överlåta, upplåta,

förvärva, inneha eller använda ett radioaktivt ämne,

 2. tillverka, till landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva,

inneha, använda, installera eller underhålla en teknisk anordning som kan och är

avsedd att sända ut joniserande strålning eller sådan del av anordningen som är

av väsentlig betydelse från strålningssynpunkt,

 3. tillverka, till 3. tillverka, till

landet införa, saluföra, landet införa, saluföra,

överlåta, upplåta, för- överlåta, upplåta, för-

värva, inneha, använda, värva, inneha, använda,

installera eller under- installera eller un-

hålla andra tekniska derhålla andra tekniska

anordningar än sådana anordningar än sådana som

som avses i 2 och som avses i 2 och som kan

kan alstra joniserande alstra joniserande

strålning och för vilka strålning och för vilka

regeringen eller den regeringen eller den

myndighet som regering- myndighet som regeringen

en bestämmer föreskrivit bestämmer föreskrivit krav

krav på tillstånd. på tillstånd,

 4. från landet utföra

 radioaktivt avfall.

 20 a §

 Tillstånd till utförsel

 av radioaktivt avfall får

 inte avse utförsel till

 1. området söder om 60

 grader sydlig bredd,

 2.en stat utanför

 Europeiska unionen som är

 part i den fjärde

 ACP/EEG-konventionen av

 den 15 december 1989,

 3. en stat som

 förbjudit import av

 radioaktivt avfall eller

 som kan antas sakna

 förmåga att ta hand om

 sådant avfall på ett säkert

 sätt.

 24 §

 Ett tillstånd får Ett tillstånd får

begränsas till att avse begränsas till att avse

viss tid. viss tid. Tillstånd till

 införsel eller utförsel av

 radioaktivt avfall skall

 begränsas till en tid av

 högst tre år.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

 dels att 5 a, 18 och 27 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 a §

 Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor får inte meddelas.

 Det är förbjudet att Det är förbjudet att

utan särskilt tillstånd utan särskilt tillstånd här

här i riket slutförvara i riket slutförvara använt

använt kärnbränsle eller kärnbränsle eller

kärnavfall från en kärnavfall från en

kärnteknisk anläggning kärnteknisk anläggning

eller en annan eller en annan kärntek-

kärnteknisk verksamhet i nisk verksamhet i ett

ett annat land. annat land. Detsamma

Tillstånd får medges gäller sådan lagring som

endast om det finns sker i avvaktan på slut-

synnerliga skäl och förvaring (mellan-

genomförandet av det lagring). Tillstånd får

program som avses i 12 § medges endast om det

inte försvåras. finns synnerliga skäl och

 genomförandet av det

 program som avses i 12 §

 inte försvåras.

 I fråga om tillstånd

 till införsel eller utför-

 sel av kärnavfall gäller

 de begränsningar som an-

 ges i 20 a och 24 §§ strål-

 skyddslagen (1988:220).

 8 a §

 Regeringen får

 föreskriva att tillstånd

 till kärnteknisk verksam-

 het skall förenas med de

 villkor som behövs för att

 säkerställa tillämpningen

 av de krav i fråga om för-

 sörjning med malmer, rå-

 material och speciella

 klyvbara material som

 följer av bestämmelserna i

 fördraget den 25 mars

 1957 om upprättandet av

 Europeiska atom-

 energigemenskapen.

 18 §

 Tillsynsmyndigheten får besluta om de åtgärder som behövs samt meddela

tillståndshavaren de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att

denna lag eller föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen

skall följas.

 Tillsynsmyndigheten får

 även besluta om verkstäl-

 landet av sanktioner

 enligt artikel 83.1 i

 fördraget den 25 mars

 1957 om upprättandet av

 Europeiska atomenergi-

 gemenskapen.

 Om någon inte vidtar en åtgärd som åligger honom enligt denna lag eller enligt

föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller enligt

tillsynsmyndighetens föreläggande, får myndigheten låta vidta åtgärden på hans

bekostnad.

 27 §

 Den som inte fullgör vad tillsynsmyndigheten begär eller beslutar med stöd av

17 eller 18 § eller vad den lokala säkerhetsnämnden begär med stöd av 21 § eller

som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar myndigheten eller nämnden

oriktiga uppgifter, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

 Till ansvar enligt

 första stycket döms också

 den som inte fullgör sin

 uppgiftsskyldighet

 enligt kommissionens

 förordning (Euratom) nr

 3227/76 av den 19

 oktober 1976 om till-

 ämpning av bestämmelserna

 om säkerhetskontroll i

 Euratom eller som vid

 uppgiftslämnandet upp-

 såtligen eller av grov

 oaktsamhet lämnar

 oriktiga uppgifter till

 kommissionen.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:341) om strategiska produkter skall

införas en ny paragraf, 4 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

 I fråga om tillstånd

 till utförsel av använt

 kärnbränsle gäller de be-

 gränsningar som anges i

 20 a och 24 §§

 strålskyddslagen

 (1988:220).

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Ett medlemskap i EU innebär att Sverige ansluter sig till Europeiska

atomenergigemenskapen (Euratom). Regeringen har i prop. 1994/95:19 om Sveriges

medlemskap i Europeiska unionen föreslagit att Euratomfördraget och de

rättsakter m.m. som beslutats med stöd av detta fördrag skall gälla i Sverige. I

propositionen lämnas en översiktlig redogörelse för innehållet i fördraget och

rättsakterna. Vidare sägs i propositionen att regeringen kommer att återkomma

till riksdagen med förslag till de lagändringar som behövs.

 Förslag till sådana kompletteringar har lämnats i promemorian Ändringar i

lagstiftningen om kärnsäkerhet och strålskydd med anledning av anslutningen till

den Europeiska atomenergigemenskapen (Ds 1994:124). Promemorian har upprättats

inom Miljödepartementet. Lagförslagen i promemorian finns i bilaga 1.

 Miljödepartementet har inbjudit berörda myndigheter, företag och organisationer

till ett möte i oktober 1994 för att inhämta synpunkter på förslagen i

promemorian. Dessa har också lämnat skriftliga yttranden. En förteckning över

inbjudna till och närvarande vid mötet och en sammanställning av remissynpunk-

terna finns i bilaga 2.

Lagrådet

Regeringen beslöt den 8 december 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. Lag-

rådets yttrande finns i bilaga 4. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i

lagtexten jämfört med de lagförslag som remitterades till Lagrådet.

4 Allmänt om lagstiftningsbehovet

Regeringens bedömning: Behovet av nationell lag-

stiftning som komplettering till Euratom-fördraget

bör bedömas med utgångspunkt från hur fördraget

har kommit att tillämpas i praktiken. Lagstiftning

krävs därför bara i begränsad utsträckning.

 Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Ingen invändning framförs mot slutsatserna i promemorian i

denna del. Naturskyddsföreningen anser att beslutsunderlaget och

remissförfarandet är otillräckligt samt att ett beslut bör grundas på en

offentliggjord och remissgranskad, systematisk genomgång av Unionens gällande

rättsakter på området. Liknande synpunkter framförs av Greenpeace.

 Skälen för regeringens bedömning: Euratom är en av de tre ursprungliga

Europeiska gemenskaperna och fördraget om Euratom undertecknades liksom Romför-

draget år 1957. Euratoms centrala uppgift är enligt Euratom-fördraget att skapa

de förutsättningar som behövs för en snabb organisation och tillväxt av

kärnenergiindustrierna och därigenom bidra till en höjning av levnadsstandarden

i medlemsstaterna och till utvecklingen av förbindelserna med övriga länder.

Innehållet i fördraget bör bedömas i ljuset av det politiska läget under

1950-talet. Det fredsbevarande syftet, att ställa en potentiellt farlig

verksamhet under gemensam kontroll, var därvid väsentligt. Samtidigt ville man

med hjälp av atomenergin göra Europa energimässigt oberoende av omvärlden. Det

gällde att skapa goda betingelser för en fortsatt snabb utbyggnad av industrin

och att rättvist fördela det uran som man vid den tidpunkten antog skulle förbli

en bristvara i världen.

 Förhållandena är sedan länge helt annorlunda än de som fanns då Euratom-

-fördraget undertecknades. Kärnkraftindustrin har varit verksam under lång tid

och behovet av forskning och utveckling har ändrats sedan 1957. Synen på kärn-

kraften är dessutom en annan. Det råder överskott av uran på världsmarknaden och

denna situation kan i stort sett förväntas bestå.

 Detta har sammantaget lett till att fördraget i stora delar är föråldrat. Delar

av fördraget tillämpas inte enligt sin lydelse utan enligt en successivt

utvecklad praxis. Av politiska skäl har det emellertid inte varit aktuellt att

omförhandla och ändra fördraget i dessa delar. Andra delar av fördraget

behandlar dock frågor som fortfarande är aktuella, dvs. där spelar fördraget och

de underliggande rättsakterna en viktig roll. Exempel härpå är skapandet av en

gemensam basnivå för strålskydd samt kontrollen för att garantera att

kärnmaterial inte används för andra ändamål än dem för vilka de är avsedda (s.k.

safeguards).

Behovet av kompletterande svenska regler

Efter anslutningen till EU gäller Euratom-fördraget i Sverige i enlighet med

lagen (1994:1500) med anledning av Sveriges anslutning till Europeiska unionen.

De förordningar som beslutats med stöd av fördraget gäller också direkt i

Sverige.

 Nationella regler krävs dock för att genomföra bestämmelserna i direktiven

under Euratom, eftersom sådana rättsakter inte är direkt tillämpliga i Sverige.

I vissa fall ställer Euratom-fördraget vidare krav på att åtgärder vidtas av

medlemsstaten för att säkerställa att kommissionen och andra organ skall kunna

fullgöra sina uppgifter. Vidare gäller som en allmän princip att medlemsstaterna

skall se till att de skyldigheter fullgörs som åläggs enskilda enligt direkt

tillämpliga rättsakter, främst förordningar.

 Regeringen anser att behovet av lagstiftning skall bedömas mot bakgrund av den

praxis som har utvecklats vid tillämpningen av fördraget. Som nämnts stämmer

ofta inte fördragets ordalydelse och praxis överens. Främst gäller detta

Euratom-fördragets komplicerade system för att säkerställa tillgången på

kärnbränsle inom gemenskapen.

 I fråga om regler om strålskydd och s.k. safeguards finns det däremot stora

likheter mellan EU:s och Sveriges sätt att arbeta. Reglerna i fördraget och i

rättsakterna kan på ett enkelt sätt samordnas med det gällande svenska

systemet. I allmänhet finns redan i den svenska lagstiftningen bemyndiganden för

regeringen eller myndigheterna att besluta om de föreskrifter som behövs.

 När det gäller de synpunkter på ärendets beredning som framförts av bl.a.

Naturskyddsföreningen om behovet av en genomgång av Euratoms rättsakter vill

regeringen anföra följande. Förhandlingsresultatet på Euratom-området samt in-

nehållet i fördraget och i rättsakterna under Euratom redovisas i propositionen

om EU-medlemskap. Förhandlingarna om medlemskap har bl.a. resulterat i en gemen-

sam förklaring om tillämpningen av fördraget, där vissa grundläggande frågor om

fördragets tillämpning klarläggs. Propositionen föregicks av en departementspro-

memoria om Sveriges medlemskap i den Europeiska unionen (Ds 1994:48). Promemori-

an har remissbehandlats. En mer utförlig genomgång av Euratom-fördraget och de

sekundära rättsakterna på området faller utanför ramen för detta lagstift-

ningsärende. De förslag som lämnas i detta sammanhang avser främst att ändra

lagstiftningen i de fall det behövs för att komplettera de direkt verkande

Euratomreglerna.

 Den svenska lagstiftning som berörs finns främst i lagen (1984:3) om kärntek-

nisk verksamhet (kärntekniklagen) och i strålskyddslagen (1988:220). Av intresse

i detta lagstiftningsärende är bestämmelserna i avdelning II i Euratom, närmare

bestämt reglerna om informationsspridning (kap. 2), hälsoskydd (kap. 3),

försörjning och egendomsordning (kap. 6 och 8) samt säkerhetskontroll (kap. 7).

 De ändringar i lagstiftningen som föreslås innebär bl.a. nya regler om till-

ståndsprövning vid utförsel av radioaktivt avfall. Förslagen medför inte något

behov av ökade resurser för de ansvariga myndigheterna.

5 Informationsspridning

Regeringens bedömning: Reglerna om gemensamt ut-

nyttjande av forskningsresultat på kärnenergiom-

rådet i kapitel 2 i Euratom-fördraget tillämpas

inte i praktiken. Det begränsande uppgiftslämnande

till kommissionen som sker på detta område kan

fullgöras utan särskild lagstiftning. Bestämmel-

serna om sekretess och tystnadsplikt i samma kapi-

tel och i artikel 194 i fördraget kräver inte

heller någon lagstiftning.

 Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Slutsatserna i promemorian om bestämmelserna om sekretess

och tystnadsplikt ifrågasätts av Naturskyddsföreningen och Greenpeace. I övrigt

kommenteras inte de överväganden som görs i promemorian.

 Skälen för regeringens bedömning: Euratom-fördragets bestämmelser om

informationsspridning (kap. 2, artikel 12-29) syftar till att säkerställa att

patent, forskningsresultat m.m. snabbt skall bli tillgängliga för samtliga

medlemsländer. Det finns enligt artikel 12 en skyldighet för kommissionen att

till medlemsstater, personer och företag upplåta rätt till icke-exklusiva

licenser till sådana patent, provisoriska uppfinningsskydd, nyttighetsmodeller

eller patentansökningar som gemenskapen innehar under förutsättning att dessa

kan effektivt utnyttja de uppfinningar som licenserna avser.

 Det finns även en skyldighet för en medlemsstat att informera kommissionen om

ansökningar om patent eller nyttighetsmodeller som anknyter till kärnener-

giområdet och som lämnas in i medlemsstaten. Om sökanden samtycker, skall

information om innehållet i ansökan lämnas till kommissionen inom en bestämd

tid. Om sökanden vägrar att ge sitt samtycke, kan kommissionen ändå kräva att

information om innehållet i en ansökan lämnas (artikel 16). Fördraget innehåller

vidare regler om hur licenser till uppfinningar skall upplåtas till kommissionen

för att kunna utnyttjas i medlemsstaterna. I de fall en frivillig uppgörelse med

sökanden inte kan uppnås finns särskilda regler om skiljedom och tvingande

beslut (artikel 17-23).

 Bestämmelserna har i allt väsentligt inte längre någon praktisk betydelse.

Medlemsländerna lämnar som en ren formalitet information till kommissionen om de

patentansökningar på området som lämnas in till respektive medlemsstats

patentmyndighet. Kommissionen sammanställer den information om ansökningar som

medlemsländerna lämnar in, men man begär inte att få ta del av innehållet i

ansökningarna.

 Reglerna om informationsspridning har kompletterats med vissa sekretessbe-

stämmelser. Enligt artikel 24 skall sådan information som Euratomgemenskapen

får när den genomför sitt forskningsprogram och vars röjande är ägnat att skada

en eller flera medlemsstaters försvarsintressen vara sekretessbelagd i enlighet

med vissa i fördraget angivna villkor. Om kommissionen finner att röjandet av

viss information är ägnat att skada en eller flera medlemsländers

försvarsintressen skall kommissionen tills vidare tillämpa den sekretessgrad som

anges i en av rådet antagen sekretessförordning (Rådets förordning nr 3 av den

31 juli 1958 om tillämpningen av artikel 24 i Euratom-fördraget).

 Kommissionen skall omedelbart lämna informationen till medlemsstaterna som i

sin tur skall säkerställa sekretessen på samma sätt. Medlemsstaterna skall inom

tre månader underrätta kommissionen om de önskar bibehålla den provisoriskt

tillämpade sekretessgraden, ersätta den med en annan eller häva sekretessen.

Efter utgången av denna tid skall den strängaste av de begärda sekretessgraderna

tillämpas. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om detta.

 Vidare kan en medlemsstat som informerar om förekomsten av eller innehållet i

en ansökan om patent eller nyttighetsmodell upplysa om eventuella behov av

sekretess på grund av försvarshänsyn. Kommissionen och övriga medlemsstater

skall därefter vidta de åtgärder som enligt säkerhetsförordningen krävs för den

sekretessgrad som medlemsstaten begärt (artikel 25).

 Bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt finns också i artikel 194 i

fördraget. Enligt punkt 1 i denna artikel gäller bl.a. att medlemmarna av

gemenskapens kommittéer samt alla andra personer, som antingen i tjänsten eller

genom sina offentliga eller privata förbindelser med gemenskapens institutioner

eller anläggningar eller med de gemensamma företagen skaffar sig eller får

vetskap om sådana faktiska förhållanden, upplysningar, kunskaper, dokument eller

föremål vilka är sekretessbelagda med stöd av bestämmelser som utfärdats av en

medlemsstat eller någon av gemenskapens institutioner, är skyldiga att även

efter det att deras tjänst eller förbindelser har upphört, bevara sekretessen

gentemot alla obehöriga personer liksom allmänheten. Varje medlemsstat skall

betrakta ett åsidosättande av denna skyldighet som ett brott mot landets

sekretessregler; staten skall därvid både i sakligt hänseende och när det gäller

behörigheten tillämpa sina rättsregler om brott mot statens säkerhet eller om

brott mot tystnadsplikt. Staten skall på begäran av varje berörd medlemsstat

eller kommissionen väcka talan mot var och en under dess jurisdiktion som begår

ett sådant brott.

 Enligt punkt 4 i samma artikel gäller, att om ett bemyndigande att inhämta

uppgifter om sådana faktiska förhållanden, upplysningar, dokument eller föremål

som omfattas av fördraget och som är sekretessbelagda har lämnats av någon av

gemenskapens institutioner eller av en medlemsstat till en person som utövar sin

verksamhet inom tillämpningsområdet för fördraget, skall bemyndigandet godtas av

varje annan institution och varje annan medlemsstat.

Behovet av ändrade regler

Med hänsyn till det mycket begränsade informationslämnande som sker i praktiken

enligt artikel 16 krävs inte några kompletterande regler i svensk lagstiftning.

Information om patentansökningar kan för Sveriges del lämnas av Patent- och

registreringsverket.

 När det gäller bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt kan följande

överväganden göras.

 I sekretesslagen (1980:100) finns bl.a. bestämmelser i 2 kap. om sekretess med

hänsyn främst till rikets säkerhet och dess förhållande till annan stat eller

mellanfolklig organisation. Av 7 kap. 3 och 5 §§ tryckfrihetsförordningen samt 5

kap. 1 och 3 §§ yttrandefrihetsgrundlagen framgår att friheten enligt dessa

grundlagar att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad.

Det gäller bl.a fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. I 16 kap.

sekretesslagen anges i vilka fall dessa friheter i övrigt är begränsade vid

uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. I 20 kap. 3 § brottsbalken finns

bestämmelser om straff vid brott mot tystnadsplikt.

 Frågan om förhållandet mellan sekretessregler i gemenskapens rättsakter och de

svenska reglerna om sekretess och meddelarfrihet har behandlats i samband med

att beslut fattades om en ökad öppenhet när det gäller uppgifter som omfattas av

utrikessekretess (prop. 1994/95:112, bet. 1994/95:KU8, rskr. 1994/95:128). I

propositionen redovisade regeringen sin syn på den svenska offentlighetsprin-

cipens ställning vid ett svenskt EU-medlemskap. Regeringens bedömning, som

delades av riksdagen, var att det inte krävs någon ändring i de svenska reglerna

så länge de intressen som skall skyddas enligt gemenskapsreglerna överensstämmer

med de intressen som skyddas enligt sekretesslagen. Vidare konstaterades att

straffbestämmelsen i 20 kap. 3 § brottsbalken inte kan anses omfatta

gemenskapsrättsliga tystnadsplikter, men att någon ändring av bestämmelsen inte

behöver göras eftersom de gemenskapsrättsliga tystnadsplikterna har sin motsva-

righet i sekretesslagens föreskrifter.

 De överväganden och slutsatser som redovisats i den nyssnämnda propositionen

gäller även bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt i Euratom-fördraget

och de sekundära rättsakterna under fördraget. Det finns dock skäl att här

särskilt nämna artikel 194 i Euratom-fördraget, som enligt sin ordalydelse

innehåller mycket långtgående föreskrifter om tystnadsplikt. I betänkandet

Utrikessekretessen (SOU 1994:49), som legat till grund för den nyssnämnda

propositionen om utrikessekretess, kommenteras den bestämmelsen. Därvid

konstateras att det kan ifrågasättas om detta stadgande är förenligt med vår

meddelarfrihet, de svenska åtalsreglerna och bestämmelserna i 2 kap. 13 §

regeringsformen.

 Med hänsyn till den praxis som utbildats inom Euratom och att artikel 194

såvitt bekant aldrig har tillämpats i praktiken anser regeringen dock att det

saknas anledning att föreslå någon ändring av de svenska reglerna.

6 Strålskydd och avfallstransporter

Regeringens förslag: Lagstiftningen om kärnsäker-

het och strålskydd kompletteras med anledning av

bestämmelserna i direktivet om transporter av ra-

dioaktivt avfall. Strålskyddslagens tillämpnings-

område utvidgas till att omfatta utförsel av

radioaktiva ämnen. Tillståndsplikt införs för ut-

försel av radioaktivt avfall. I lagen anges vissa

fall då tillstånd till utförsel inte får ges.

Tillstånd får gälla i högst tre år. Samma regler

kommer att tillämpas vid tillståndsprövning när

det gäller utförsel av material som faller under

kärntekniklagen och lagen om strategiska produkter.

 I övrigt föranleder inte Euratoms regler om

strålskydd någon lagstiftning.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslagen tillstyrks. Statens strålskyddsinstitut anser att

tillståndsplikten skall omfatta utförsel av alla radioaktiva ämnen och även

transitering genom landet av sådana ämnen. Greenpeace anser att utförsel till

icke OECD-länder bör vara förbjuden.

 Skälen för regeringens förslag:

Bakgrund

Enligt reglerna om hälsoskydd i fördraget (kap. 3, artikel 30 - 39) skall

gemensamma normer beslutas för strålskyddet. Sådana regler finns i en omfattande

sekundärlagstiftning på området i form av förordningar och direktiv. En

redogörelse för dessa regler och för de övergångsbestämmelser som gäller enligt

anslutningsavtalet har lämnats i prop. 1994/95:19. Som konstateras i

propositionen finns det i strålskyddslagen (1988:220) och i livsmedelslagen

(1971:511) de bemyndiganden som behövs för att regeringen eller de ansvariga

myndigheterna skall kunna besluta om nödvändiga föreskrifter på grund av de

sekundära rättsakterna. De regler om uppgiftslämnande som finns i artikel 34, 36

och 37 kan fullgöras av de ansvariga myndigheterna eller av regeringen i samband

med behandlingen av tillståndsansökningar m.m. utan att någon särskild

lagstiftning behövs. I fråga om ett direktiv som grundas på strålskyddsreglerna

i fördraget krävs dock lagstiftning.

 Rådets direktiv 92/3/Euratom av den 3 februari 1992 om övervakning och kontroll

av transporter av avfall mellan medlemsstater samt till och från gemenskapen

innehåller bestämmelser om ett tillståndsförfarande vid transporter av

radioaktivt avfall samt begränsningar i rätten till export till länder utanför

gemenskapen.

 Med radioaktivt avfall avses enligt direktivet alla ämnen som innehåller eller

är förorenade med radionuklider och för vilka det inte finns någon användning

(artikel 2).

 Enligt direktivet krävs tillstånd för transport av radioaktivt avfall från ett

EU-land till ett annat (artikel 4). För att transporten skall få genomföras

måste det land som skall ta emot avfallet ge sitt godkännande. Detsamma gäller

beträffande eventuella transitländer. Mottagar- eller transitlandet kan också

ställa villkor för transporten. Villkoren får inte vara strängare än de som

normalt tillämpas för transporter inom landet i fråga (artikel 6). Transporten

måste dock minst uppfylla de krav som gäller enligt nationella regler,

gemenskapsbestämmelser och internationella överenskommelser om transport av

radioaktiva ämnen (artikel 3).

 Direktivets regler avseende stater utanför EU är utformade på ett något

annorlunda sätt men innebär också att tillstånd krävs för import till respektive

export från en medlemsstat vad avser radioaktivt avfall. Tillstånd får inte ges

för export till antarktiska fastlandet, till stat utanför EU som undertecknat

den fjärde ACP/EEG-konventionen (vissa stater i Afrika, Karibien och Stilla

havet) eller till stat som saknar tekniska, rättsliga eller administrativa

resurser att hantera radioaktivt avfall på ett säkert sätt (artikel 11).

 Direktivet omfattar inte s.k. förseglade källor som återsänds av användaren

till den som tillhandahållit källan, utom i fall då källan innehåller klyvbart

material. Direktivet inskränker inte rätten att skicka tillbaka avfall till

ursprungslandet, om avfallet mottagits för behandling. Slutligen finns regler

som skall säkerställa att avfallet tas tillbaka av avsändaren om transporten

inte kan genomföras på avsett sätt.

 I kommissionens beslut 93/552/Euratom av den 1 oktober 1993 finns de

standarddokument för övervakning och kontroll av transporter av radioaktivt

avfall som avses i direktivet.

Tillstånd till utförsel av radioaktivt avfall

De svenska reglerna om radioaktivt avfall finns i kärntekniklagen och

strålskyddslagen. Enligt 1 § kärntekniklagen gäller att utförsel av kärnavfall

är tillståndspliktig kärnteknisk verksamhet. Bestämmelserna i kärntekniklagen

syftar enligt 3 § till att upprätthålla säkerheten, dvs. undvika olyckor, och

till att uppfylla Sveriges överenskommelser om att förhindra spridning av

kärnvapen och obehörig befattning med kärnämne och sådant kärnavfall som utgörs

av använt kärnbränsle. Den som bedriver kärnteknisk verksamhet ansvarar bl.a.

för att det kärnavfall omhändertas som härrör från verksamheten. Frågor om

tillstånd till utförsel av kärnavfall prövas enligt 19 § förordningen (1984:14)

om kärnteknisk verksamhet av Statens strålskyddsinstitut (SSI) eller, om det rör

sig om högaktivt avfall från upparbetning, av regeringen.

 Utförsel av kärnämne är tillståndspliktig enligt lagen (1991:341) om

strategiska produkter. Med kärnämne avses vid tillämpningen av lagen även använt

kärnbränsle som inte har placerats i slutförvar. Tillståndsprövningen enligt

lagen omfattar således även material som avses i direktivet 92/3/Euratom.

 Frågor om strålskydd regleras i strålskyddslagen, som också innehåller vissa

bestämmelser om ansvaret för radioaktivt avfall som uppkommit i verksamhet med

strålning (13 och 14 §§). Utförsel ur landet av radioaktivt avfall omfattas dock

inte av tillämpningsområdet för lagen och ingår inte i begreppet verksamhet med

strålning enligt 5 §. Bestämmelser om tillståndsplikt finns i 20 och 21 §§. Av

23 § följer att tillstånd enligt strålskyddslagen normalt inte behövs om

tillstånd meddelats enligt kärntekniklagen. I sådana fall meddelas i stället

strålskyddsvillkor enligt 27 § strålskyddslagen.

 För att uppfylla direktivets krav behöver strålskyddslagen kompletteras, så att

utförsel av radioaktivt avfall blir tillståndspliktig även i de fall

tillståndskrav inte gäller enligt kärntekniklagen och lagen om strategiska

produkter. Statens strålskyddsinstitut föreslår i sitt yttrande att ett

tillståndskrav för utförsel införs för alla typer av radioaktiva ämnen och inte

bara för avfall. Regeringen anser att även om det kan finnas skäl för en sådan

utvidgning bör den frågan beredas särskilt och behandlas i ett annat sammanhang.

En särskild regel om transitering torde inte behövas när såväl införsel,

transport och - i fråga om avfall - utförsel är tillståndspliktig.

 En bestämmelse om tillståndsplikt bör tas in i 20 §. Utförsel av radioaktiva

ämnen bör ingå i begreppet verksamhet med strålning enligt 5 §. Dessutom bör det

i en ny 20 a § anges att utförsel inte får ske till Antarktisområdet, till en

stat utanför EU som är part i den fjärde ACP/EEG-konventionen eller till en stat

som har förbjudit sådan införsel eller som kan antas sakna förmåga att ta hand

om avfallet på ett säkert sätt.

 Föreskrifter om undantag från dessa regler i vissa fall, t.ex. i fråga om

utförsel av avfall som mottagits av Sverige och som skall återsändas efter

behandling, kan beslutas av regeringen eller en myndighet med stöd av 3 §

strålskyddslagen. Den bestämmelsen kan också tillämpas för att undanta material

i de fall utförselprövningen skall ske enligt lagen om strategiska produkter.

Ytterligare regler om förbud mot utförsel av avfall till vissa länder behövs

inte mot bakgrund av dessa bestämmelser.

 Vid utförsel av material som faller under kärntekniklagen sker till-

ståndsprövningen enligt den lagen. 5 a § bör därför kompletteras med en

hänvisning till de nya reglerna i strålskyddslagen. En motsvarande komplettering

bör göras i lagen om strategiska produkter såvitt gäller använt kärnbränsle.

 Slutligen bör 24 § strålskyddslagen kompletteras med en bestämmelse av vilken

framgår att tillstånd till införsel eller utförsel av avfall får gälla i högst

tre år. Direktivets regler om hanteringen av tillståndsärenden kräver inte

lagstiftning.

7 Mellanlagring av utländskt använt kärnbränsle och kärnavfall

Regeringens förslag: Förbudet mot slutförvaring av

utländskt använt kärnbränsle eller kärnavfall ut-

vidgas till att omfatta mellanlagring.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan invändningar.Skälen

för regeringens förslag:

Bakgrund

Enligt 5 a § kärntekniklagen är det förbjudet att utan tillstånd slutförvara

utländskt använt kärnbränsle eller kärnavfall i Sverige. I förarbetena till den

svenska bestämmelsen (prop. 1992/93:98) framhålls att ett förbud av denna art

inte strider mot Euratom-fördraget. Detta bekräftades också vid Sveriges anslut-

ningsförhandlingar med EU. I den gemensamma förklaring beträffande tillämpningen

som EU:s medlemsländer och Sverige kom överens om sägs att varje medlemsstat

avgör vilken politik den skall föra när det gäller slutstegen i

kärnbränslecykeln.

 Det svenska programmet för slutligt omhändertagande av det använda kärnbränslet

utarbetas av reaktorinnehavarna och redovisas vart tredje år till regeringen

enligt 12 § kärntekniklagen. Den metod som avses tillämpas i Sverige för

omhändertagandet är direktdeponering. Med denna metod kan slutstegen i

kärnbränslecykeln sägas omfatta tre delar: mellanlagring av använt kärnbränsle,

inkapsling samt slutförvaring genom deponering i ett djupförvar.

 Mellanlagringen utgör det första steget i den slutliga hanteringen av det

använda kärnbränslet. I mellanlagret förvaras materialet i cirka 40 år - i vissa

fall upp till 60 år - för att sedan kapslas in och deponeras i ett slutförvar.

Under mellanlagringen minskar bränslets aktivitetsinnehåll och resteffekt med ca

90 %. Värmeavgivningen minskar avsevärt. Därmed underlättas hanteringen inför

slutlig deponering.

 I Sverige mellanlagras det använda kärnbränslet i det s.k. centrala

mellanlagret för använt kärnbränsle, CLAB, som ligger intill OKG AB:s

kärnkraftverk i Oskarshamn. CLAB togs i drift 1985 och avlastade då

lagringsbehovet vid kärnkraftverken. CLAB består av en mottagningsbyggnad ovan

jord och ett förvaringsutrymme i bergrum. Kärnbränslet hanteras och förvaras

nedsänkt i vatten i rostfria bassänger.

 Låg- och medelaktivt avfall från drift av kärnkraftreaktorer och annan

kärnteknisk verksamhet deponeras i slutförvaret för reaktoravfall (SFR-1), som

är beläget intill Forsmarks kärnkraftverk.

Förbud mot mellanlagring

Att varje land skall ta fullt ansvar i alla led för det använda kärnbränsle och

kärnavfall som uppkommer i landet har vid flera tillfällen slagits fast av

riksdagen som en grundläggande princip för Sveriges handlande. Denna princip har

kommit till uttryck i kärntekniklagen genom förbudet mot slutförvaring i Sverige

av använt kärnbränsle och kärnavfall från en kärnteknisk anläggning i ett annat

land. Med slutförvaring avses enligt 2 § 1 c lagen sådan förvaring som avses bli

bestående. Förbudet avser således inte mellanlagring av använt kärnbränsle och

kärnavfall med hög aktivitet. Teoretiskt skulle alltså ett tillstånd till

införsel och mellanlagring av sådant avfall kunna ges enligt kärntekniklagen.

 Som nämnts utgör mellanlagringen ett led i det slutliga omhändertagandet av av-

fallet. Den är ett av slutstegen i kärnbränslecykeln. Principen att varje stat

skall ta fullt ansvar för sitt avfall måste därför gälla även för mellanlagring.

Införsel och mellanlagring av utländskt material i Sverige som senare skall

slutförvaras utomlands är dessutom olämplig av principiella skäl mot bakgrund av

den långa tid som mellanlagringen avser. Det svenska programmet för slutligt

omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall är inte heller utformat för

en sådan hantering.

 Regeringen anser därför att det svenska förbudet mot slutförvaring av utländskt

använt kärnbränsle och kärnavfall bör utvidgas till att även omfatta

mellanlagring av material med utländskt ursprung. När det gäller frågan om ett

sådant förbud skulle komma i konflikt med EU:s regler kan konstateras att de

överväganden som regeringen gjorde inför beslutet om förbud mot slutförvaring

(prop. 1992/93:98 sid. 29 ff) även är tillämpliga på mellanlagring. Ett förbud

mot mellanlagring strider inte mot Euratom-fördraget eller mot andra EU-regler.

Att slutsatserna i den propositionen är riktiga stöds också av den nyssnämnda

gemensamma deklarationen.

 Förbudet bör endast avse mellanlagring som sker i avvaktan på slutförvaring.

Det bör inte omfatta lagring i Sverige av utländskt använt kärnbränsle eller

kärnavfall under en begränsad period för andra syften, t.ex. då materialet är

föremål för undersökningar av olika slag. Inte heller lagring som utgör ett led

i en behandlingsprocess bör omfattas. Därmed avses en process som avser att

förändra avfallets egenskaper med avseende på volym, form, aktivitetsinnehåll

och kemiska egenskaper m.m. I dessa fall är det inte fråga om åtgärder som kan

ses som ett led i det slutliga omhändertagandet av använt kärnbränsle eller

kärnavfall.

 Det nya regeln om förbud mot mellanlagring bör tas in i 5 a § andra stycket

kärntekniklagen.

 Det slutliga omhändertagandet av det använda kärnbränslet planeras bli utfört i

två huvudfaser, demonstrationsdeponering och slutförvaring. Demonstrations-

deponering infördes första gången som ett begrepp i det tredje programmet för

forskning m.m. angående kärnavfallets behandling och slutförvaring. Programmet

överlämnades till regeringen den 31 mars 1993. Demonstrationsdeponeringen

planeras omfatta 5-10 % av den totala mängden använt bränsle. Det deponerade

bränslet skall kunna återtas under demonstrationsskedet.

 Det kan diskuteras om definitionen av begreppet slutförvaring i 2 § 1 c

kärntekniklagen behöver kompletteras för att förtydliga att även demonstra-

tionsdeponering omfattas. Slutförvaring är enligt lagen förvaring som avses bli

bestående. När det gäller demonstrationsdeponering torde det inte råda någon

tvekan om att avsikten i och för sig är att förvaringen skall bli bestående.

Skillnaden jämfört med den slutgiltiga deponeringen är endast att materialet kan

återtas utan svårigheter, om detta skulle visa sig nödvändigt. Det står därför

klart att även en demonstrationsdeponering skall ses som slutförvaring i

kärntekniklagens mening och att den omfattas av förbudet mot slutförvaring av

utländskt använt kärnbränsle och kärnavfall i 5 a § andra stycket kärn-

tekniklagen. Någon komplettering av lagstiftningen på denna punkt är därför inte

nödvändig.

8 Försörjning med kärnbränsle

Regeringens förslag: Bestämmelserna i Euratom-för-

draget om försörjning med kärnbränsle tillämpas i

praktiken inte enligt sin ordalydelse och kräver

därför inte någon ändring i de svenska reglerna.

Regeringen ges dock ett bemyndigande att meddela

föreskrifter för att säkerställa att de begränsade

krav som ställs enligt det s.k. förenklade för-

farandet uppfylls av dem som bedriver kärnteknisk

verksamhet. Av praktiska skäl tas regeln in i

kärntekniklagen.

 Promemorians förslag: Som villkor för tillstånd till kärnteknisk verksamhet

skall gälla att Euratom-fördragets krav beträffande försörjning med kärnämnen

m.m. är uppfyllda.

 Remissinstanserna: Statens kärnkraftinspektion anser att förslaget kan medföra

oklarheter om i vilken omfattning fördraget gäller för en enskild tillstånds-

havare och föreslår att nödvändiga föreskrifter i stället meddelas av regeringen

eller en myndighet. Ett bemyndigande föreslås i 3 § kärntekniklagen för rege-

ringen eller en myndighet att utfärda föreskrifter. Svensk Kärnbränslehantering

AB, Sydkraft AB och Vattenfall AB motsätter sig förslaget med hänvisning till

att fördraget inte tillämpas enligt sin ordalydelse.

 Skälen för regeringens förslag:

Bestämmelser i fördraget

Bestämmelserna i kapitel 6 i Euratom-fördraget om försörjning (artikel 52-76)

syftar till att genom en gemensam försörjningspolitik tillförsäkra medlems-

länderna lika tillgång till malmer, råmaterial och speciella klyvbara material

(anrikat uran och plutonium).

 En särskild byrå (Euratoms försörjningsbyrå, EFB) skall ha optionsrätt till

malmer, råmaterial och särskilt klyvbart material som produceras inom

medlemsländerna. Byrån skall ha ensamrätt att ingå avtal om leverans av malmer,

råmaterial eller speciella klyvbara material från länder inom eller utom

gemenskapen (artikel 52). Medlemsstaterna skall garantera att EFB fritt får

utöva sin verksamhet inom deras områden (artikel 56).

 Enligt artikel 57-63 skall EFB ingå avtal med producenterna om leveranser.

Byrån skall sedan fördela materialet till förbrukarna inom gemenskapen. Även

export utanför gemenskapen är i vissa fall möjlig. Byrån är inte skyldig att

utöva sin optionsrätt enligt dessa bestämmelser.

 Enligt artikel 64-66 skall byrån också svara för inköp av material från

producenter utanför gemenskapen. Enskilda medlemsstater kan dock enligt artikel

66 ges rätt att själva träffa avtal om sådana leveranser.

 Artikel 67-69 innehåller regler om prissättning. De priser som bestäms genom

att balansera tillgång och efterfrågan får medlemsstaterna inte åsidosätta genom

nationella föreskrifter. Likaså är prissättning som tillförsäkrar vissa

förbrukare en priviligierad ställning förbjuden. Kommissionen får i sådana fall

justera priserna till en nivå som överensstämmer med principen om lika tillgång.

Rådet kan på förslag av kommissionen genom enhälligt beslut fastställa priser.

 Artikel 70-72 behandlar prospektering och utnyttjande av mineralfyndigheter.

Kommissionen kan lämna rekommendationer till medlemsstaterna om hur fyndigheter

skall utnyttjas. En medlemsstat som inte utnyttjar tillgängliga resurser kan i

vissa fall efter beslut av rådet i sista hand fråntas rätten till lika tillgång

till övriga resurser inom gemenskapen.

 Dessa bestämmelser kompletteras av bestämmelserna i artikel 86 - 91 om

egendomsordning, där det bl.a. sägs att de speciella klyvbara materialen skall

vara gemenskapens egendom. Medlemsstaten, personen eller företaget äger dock

obegränsad rätt att använda och förbruka materialen.

 Vissa särskilda bestämmelser för tillämpningen av försörjningsreglerna har

beslutats. I rådets förordning nr 9 av den 2 februari 1960 om fastställandet av

malmhalter enligt artikel 197.4 i fördraget om upprättandet av Europeiska

atomenergigemenskapen har rådet beslutat om hur den genomsnittliga halten i

malmer skall definieras vid tillämpningen av artikel 197.4. Med stöd av artikel

74 har kommissionen beslutat om förordningen (Euratom) nr 17/66 av den 29

november 1966 om undantag för överföring av små mängder malmer, råvaror och

särskilda termiskt klyvbara material från bestämmelserna i kapitlet om

försörjning. Denna förordning har ändrats genom kommissionens förordning (Eura-

tom) nr 3137/74.

Den praktiska tillämpningen

De ovan redovisade reglerna om EFB:s optionsrätt är utformade för en situation

med brist på uran, där användarna skall tillförsäkras en lika tillgång till

kärnbränsle i enlighet med fördragets syften. Någon sådan brist på uran har

aldrig rått på världsmarknaden. Bestämmelserna har därför aldrig kommit att

tillämpas enligt sin ordalydelse. I stället tillämpas ett s.k. förenklat

förfarande, som framgår av de regler som fastställts för byråns arbete

(bestämmelser för byrån beslutade den 5 maj 1960, som ändrats genom EFB:s

förordning av den 15 juli 1975). Det förenklade förfarandet innebär att EFB kan

ange allmänna villkor om vad som skall ingå i anskaffningsavtalen. Användarna

får själva förhandla med leverantörerna om leverans och sluta avtal. När enighet

om leverans nåtts underställs kontraktet EFB för godkännande och undertecknande.

Varje kontrakt undertecknas således av tre parter: användare, leverantör och

EFB. EFB skall fatta sitt beslut inom 10 dagar. Beslutet kan överprövas av

kommissionen.

 Bestämmelserna om byråns ensamrätt att ingå avtal med leverantörer utanför

gemenskapen har sedan länge tillämpats relativt automatiskt och problemfritt

genom reglerna om förenklat förfarande. På senare tid har dock byrån i något

fall ingripit genom att begränsa möjligheterna att köpa uran från Ryssland och

andra OSS-stater.

 Transporter av små kvantiteter uran har som framgått ovan helt undantagits från

reglerna om försörjning.

 I fördragets artikel 91 anges att egendomsordningen i fråga om föremål,

material och tillgångar, som inte omfattas av gemenskapens äganderätt enligt

kapitel 8, skall bestämmas genom lagstiftningen i varje medlemsstat. I formell

mening omfattar äganderättsreglerna och optionsrätten även använt kärnbränsle.

Sverige har därför i förhandlingarna säkerställt att denna formella äganderätt

och optionsrätt inte skall påverka det svenska slutförvarsprogrammet. Detta har

skett genom den gemensamma förklaring om tillämpning av Euratom-fördraget, som

ingår i slutakten till Sveriges anslutningsfördrag. I förklaringen anges att

varje medlemsstat avgör vilken politik den skall föra när det gäller slutstegen

i kärnbränslecykeln. I samband med förhandlingarna mottog den svenska regeringen

en skrivelse från kommissionen om tillämpningen av reglerna om optionsrätt. Av

skrivelsen framgår att optionsrätten aldrig var avsedd att tillämpas beträffande

använt kärnbränsle.

Särskilda villkor om försörjningsreglerna

Reglerna om gemenskapens optionsrätt till klyvbart material för att säkerställa

försörjningen har aldrig kommit att tillämpas. Reglerna i kapitel 8 om

gemenskapens äganderätt till särskilt klyvbart material medför heller inte några

praktiska konsekvenser för Sverige eller svenska kraftföretag. Det finns därför

enligt regeringens mening inte något behov av någon allmän kompletterande

lagstiftning med anledning av reglerna om optionsrätt och gemenskapens

äganderätt. Reglerna om förenklat förfarande har utfärdats i form av

förordningar och blir därför - liksom Euratom-fördraget - direkt gällande i

Sverige.

 Det finns dock en allmän skyldighet enligt artikel 56 i fördraget att

säkerställa att EFB fritt kan utöva sin verksamhet inom landet, vilket

förutsätter nationella kompletterande regler. Remissinstanserna är ense om att

promemorians förslag till komplettering i kärntekniklagen (1984:3) är alltför

långtgående och kan skapa oklarhet om vilka krav som ställs på de svenska

företagen. Förslaget bör därför inte genomföras. I stället bör regeringen

bemyndigas att meddela de föreskrifter som behövs för att säkerställa att de

begränsade skyldigheter fullgörs som i praktiken åligger kärnkraftföretagen.

Regeringen kan i förordning närmare avgränsa omfattningen av dessa skyldigheter,

så att oklarheter kan undvikas och bestämmelserna utformas med hänsyn till den

praktiska tillämpningen av försörjningsreglerna.

 Regler om försörjning med kärnbränsle faller egentligen utanför

kärntekniklagens tillämpningsområde. Eftersom de transaktioner som omfattas av

byråns verksamhet ändå är tillståndspliktiga enligt kärntekniklagen är den

enklaste lösningen dock att anknyta till den lagen. Ett allmänt bemyndigande att

meddela föreskrifter om tillämpning av Euratoms försörjningsregler synes inte

behövligt. I stället bör regeringen kunna föreskriva att tillstånd till

kärnteknisk verksamhet skall förenas med sådana villkor som behövs för att de

begränsade skyldigheter skall uppfyllas som följer av försörjningsreglerna.

Bestämmelsen bör tas in som en ny 8 a § i kärntekniklagen.

9 Säkerhetskontroll av klyvbart material

Regeringens förslag: Euratom-fördragets regler om

säkerhetskontroll (safeguards) motsvaras av de

svenska bestämmelserna i kärntekniklagen. De före-

skrifter som kan behövas kan beslutas med stöd av

de bemyndiganden som redan finns i den lagen. För

att säkerställa att sanktioner enligt artikel 83 i

Euratom-fördraget kan genomföras och att uppgifter

lämnas enligt reglerna i förordningen (Euratom) nr

3227/76 görs dock tillägg till 18 och 27 §§ kärn-

tekniklagen.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Statens kärnkraftinspektion tillstyrker ändringen i 18 § och

anför att skyldigheten att lämna uppgifter kan säkerställas genom ett allmänt

bemyndigande att meddela föreskrifter om fullgörandet av förpliktelser enligt

Euratom. Svensk Kärnbränslehantering AB, Sydkraft AB och Vattenfall AB motsätter

sig ändringarna i kärntekniklagen och anför bl.a. att det finns andra direkt

verkande sanktionsregler enligt fördraget och att vilka uppgifter som i

praktiken lämnas enligt förordningen 3227/76 varierar för olika företag.

 Skälen för regeringens förslag:

Bakgrund

Enligt bestämmelserna i kapitel 7 i Euratom-fördraget (artikel 77-85) om säker-

hetskontroll - eller safeguards, som är en internationellt använd benämning på

denna kontrollverksamhet - skall kommissionen försäkra sig om att malmer, rå-

material och speciella klyvbara material inte används inom medlemsstaterna för

andra ändamål än som uppgetts av förbrukarna samt att föreskrifterna om försörj-

ning iakttas, liksom alla särskilda kontrollförpliktelser som gemenskapen har

avtalat om med ett tredje land eller en internationell organisation. Uppgiften

fullgörs av en särskild avdelning inom kommissionen - Euratoms Safeguardinspek-

tion. Kontrollen omfattar inte kärnteknisk utrustning; sådan kontroll är en

nationell angelägenhet.

 Innehavaren av en kärnteknisk anläggning är skyldig att uppge anläggningens

grundläggande tekniska data till kommissionen samt att upprätta och tillhanda-

hålla driftrapporter för att möjliggöra bokföring av kärnämnen m.m. Det sist-

nämnda skall gälla även för transport av råmaterial och särskilda klyvbara

material. Reglerna innebär att det är operatören i medlemsstaten som ansvarar

direkt mot kommissionen i fråga om safeguards. Euratom-inspektörerna har

direktkontakt med operatören utan att medlemsstatens myndigheter behöver delta.

 Närmare bestämmelser om rapporteringskraven finns i kommissionens förordning

(Euratom) nr 3227/76 av den 19 oktober 1976 om tillämpningen av bestämmelserna

om säkerhetskontroll i Euratom, som ändrats genom förordningarna nr 220/90 och

nr 2130/93. Förordningen innehåller omfattande förteckningar över de uppgifter

som skall lämnas. Kommissionen skall för anläggningarna besluta om särskilda

kontrollbestämmelser, som närmare anger hur kontrollförfarandet samt den

fortsatta rapporteringen skall gå till.

 Kommissionen har rätt att sända inspektörer till medlemsstaterna. När en ny

inspektör besöker en medlemsstat för första gången skall samråd ske med

medlemsstaten. Om en medlemsstat begär det, skall kommissionens representant

åtföljas av representanter för medlemsstatens myndighet. Inspektörerna skall få

tillgång till de uppgifter som behövs och tillträde till alla platser och hos

alla personer som i sitt yrke befattar sig med material, utrustningar eller

anläggningar som är föremål för kontrollen. Om genomförandet av kontrollen

hindras, kan kommissionen utverka ett beslut från EU-domstolen om genomförandet.

De nationella myndigheterna skall säkerställa att beslutet kan genomföras

(artikel 81).

 Inspektörerna granskar bokföringen avseende klyvbart material m.m. Om

överträdelser konstateras i fråga om bokföringen, kan kommissionen ålägga

medlemsstaten att vidta de åtgärder som behövs för att överträdelsen skall

upphöra (artikel 82).

 Artikel 83 innehåller regler om sanktioner om förpliktelserna om safeguards

åsidosätts. De sanktioner som kan bli aktuella är följande:

 a) varning,

 b) indragning av särskilda förmåner, som finansiellt eller tekniskt bistånd,

 c) företaget ställs under förvaltning för en tid av högst fyra månader av en

person eller grupp av personer som utsetts genom överenskommelse mellan

kommissionen och den stat där företaget hör hemma,

 d) återtagande, helt eller delvis, av råvaror och speciella klyvbara material.

 Om kommissionens beslut om sanktioner innebär att material skall överlämnas,

skall beslutet kunna verkställas enligt artikel 164. Medlemsstaterna skall även

i övrigt säkerställa att sanktionerna verkställs och att rättelse vid behov sker

med anledning av överträdelsen.

Det nationella ansvaret

Kommissionen ombesörjer för medlemsstaterna räkning delar av den rapportering

till IAEA som medlemsstaterna åtagit sig att göra enligt det s.k. icke sprid-

ningsavtalet (Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons, NPT) och det

anslutande kontrollavtalet mellan Euratom och IAEA. Sverige har under

förhandlingarna hävdat det nationella ansvaret i icke-spridningsfrågor. Det har

fått till följd att en gemensam förklaring om icke-spridning har fogats till

anslutningsfördraget. Förklaringen har följande lydelse:

 "De avtalsslutande parterna understryker vikten av att massförstörelsevapen

inte sprids och av att de fortsätter att stödja fördraget om förhindrande av

spridning av kärnvapen (NPT).

 De bekräftar att det också i fortsättningen skall vara ett nationellt ansvar

att uppfylla förpliktelserna enligt NPT, utan att detta påverkar IAEA:s ansvar

och det ansvar som Europeiska atomenergigemenskapen har i samband med

tillämpningen av artikel III.1 och III.4 i NPT.

 De avser att följa de riktlinjer som den särskilda grupp av kärnteknikex-

porterande stater (Nuclear Suppliers'''' Group) fastställt och att säkerställa att

kärnämne och sådan utrustning som har särskilt konstruerats eller iordning-

ställts för bearbetning, användning eller framställning av kärnämne exporteras

till länder som inte har kärnvapen endast på villkor att heltäckande

IAEA-kontroll tillämpas.

 Utan att det påverkar Sveriges åtagande enligt Euratom-fördraget bekräftar

Sverige att landet för att uppfylla sina åtaganden enligt NPT kommer att ha ett

nära samarbete med IAEA som medlem i den organisationen och också att samarbeta

inom ramen för det avtal som har publicerats i IAEA:s skriftserie INFCIRC/193".

Det närmare samarbetet mellan den svenska tillsynsmyndigheten Statens

kärnkraftinspektion (SKI), IAEA och Euratoms safeguard-inspektorat beträffande

den internationella safeguard-verksamheten har behandlats i en skrivelse från

kommissionen till den svenska regeringen.

Sanktionsregler m.m.

Euratom-fördraget och den ovan nämnda förordningen medför direkt verkande

förpliktelser för den enskilde att lämna vissa bestämda uppgifter till kommis-

sionen. När det gäller rätten till tillträde till anläggningar och tillgång till

uppgifter enligt artikel 81 krävs dock ett särskilt beslut av domstolen för att

tvångsåtgärder skall kunna vidtas. Den behöriga myndigheten i medlemsstaten

skall säkerställa att inspektörerna får tillträde till de platser som anges i

beslutet. Medlemsstaterna skall också svara för att sanktioner enligt artikel 83

verkställs.

 Tillämpningsområdet för bestämmelserna i artikel 77 - 85 motsvarar det som

gäller för kärntekniklagen (1984:3). Även om definitionen av de material som

omfattas av fördragets regler är utformad på ett något annorlunda sätt än i

kärntekniklagen, kommer de verksamheter i Sverige som faller under fördragets

regler att utgöra kärnteknisk verksamhet enligt vår lagstiftning.

 Kärntekniklagens tillsynsbestämmelser i 16 - 18 §§ innehåller regler om

uppgiftslämnande och tillträde till anläggningar m.m. som motsvarar de krav som

ställs i Euratom-fördraget. Enligt 17 § andra stycket skall tillståndshavarens

skyldigheter i detta avseende även gälla gentemot den som utsetts som övervakare

av att de förpliktelser uppfylls som följer av Sveriges överenskommelser i syfte

att förhindra spridning av kärnvapen. Denna bestämmelse har införts med hänsyn

till de rättigheter som tillkommer IAEA:s inspektörer enligt

icke-spridningsavtalet. Den är dock enligt sin ordalydelse tillämplig även på

inspektörer från Euratoms safeguardinspektion.

 Enligt 3 § kärntekniklagen skall kärnteknisk verksamhet bedrivas på sådant sätt

att kraven på säkerhet tillgodoses och de förpliktelser uppfylls som följer av

Sveriges överenskommelser i syfte att förhindra spridning av kärnvapen och

obehörig befattning med kärnämne och sådant kärnavfall som utgörs av använt

kärnbränsle. Enligt 3 § andra stycket får regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer meddela de föreskrifter som behövs för att sådana

förpliktelser skall uppfyllas som ingår i överenskommelser som avses i första

stycket. Detta bemyndigande omfattar bestämmelser om safeguards i

Euratom-fördraget och de särskilda rättsakterna.

 På några punkter finns det dock skäl att komplettera kärntekniklagen med hänsyn

till Euratoms regler om safeguards. I 27 § kärntekniklagen finns en bestämmelse

om straff vid underlåtelse att lämna uppgifter till tillsynsmyndigheten eller om

felaktiga uppgifter lämnas. Bestämmelsen bör även gälla uppgiftslämnande till

kommissionen enligt reglerna i förordningen (Euratom) nr 3227/76. Det måste

anses följa av allmänna principer att Sverige som part i fördraget är skyldigt

att säkerställa att uppgiftslämnandet direkt till kommissionen enligt dessa

regler fullgörs. Med anledning av de synpunkter som framförts av

kärnkraftindustrin bör framhållas att straffbestämmelsen inte blir tillämplig om

uppgiftsskyldigheten fullgörs i enlighet med de särskilda kontrollbestämmelser

som skall upprättas för varje anläggning enligt artikel 7 i förordningen.Rätten

till tillträde till anläggningar enligt artikel 81 kan säkerställas med stöd av

bestämmelserna i 17 och 18 §§ kärntekniklagen. De sanktioner som kan beslutas av

kommissionen med stöd artikel 83 innefattar dock långtgående åtgärder, som

avviker från de tillsynsåtgärder som normalt beslutas enligt kärntekniklagen.

Sanktionerna kan direkt verkställas enligt artikel 164 i fördraget endast till

den del de avser överlämnande av material. Skyldigheten enligt artikel 83.4 att

säkerställa att sanktionerna verkställs, som bör ankomma på tillsynsmyndigheten,

bör därför anges särskilt i 18 § kärntekniklagen.

10 Författningskommentar

10.1 Förslaget till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220)

5 §

Ändringen i punkten 1 medför att utförsel av ett radioaktivt ämne utgör verksam-

het med strålning som omfattas av lagens tillämpningsområde.

20 §

Genom den nya fjärde punkten införs tillståndsplikt för utförsel av radioaktivt

avfall. Begreppet radioaktivt avfall används i strålskyddslagen även i 13 §. Det

definieras inte särskilt i lagen. I artikel 2 i direktiv 92/3Euratom sägs att

radioaktivt avfall skall omfatta ämnen som innehåller eller är förorenade med

radionuklider och för vilka det inte finns någon användning. En motsvarande

definition i strålskyddslagen synes obehövlig.

20 a §

De förbud mot utförsel av radioaktivt avfall som anges i den nya paragrafen

följer av artikel 11 i direktiv 92/3/Euratom. Dessutom anges att utförsel inte

får ske till stat som förbjudit import av radioaktivt avfall.

24 §

Den nya regeln om en begränsning av giltighetstiden för ett tillstånd till

införsel eller utförsel följer av artikel 5.2 i direktiv 92/3/Euratom. På grund

av bestämmelsen måste giltighetstiden för ett beslut om utförsel av radioaktivt

avfall alltid begränsas.

10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

5 a §

Genom ändringen i andra stycket kompletteras det existerande förbudet mot

slutförvaring av använt kärnbränsle eller kärnavfall med utländskt ursprung, så

att även sådan mellanlagring som sker i avvaktan på slutförvaring omfattas.

Bakgrunden till förslaget och innebörden av begreppet mellanlagring har

redovisats i avsnitt 7. Som framgår av detta avsnitt omfattas inte lagring som

sker under en begränsad period för andra syften, t.ex. då materialet skall

undersökas eller behandlas här. Om ett syfte med lagringen är att radioaktivi-

teten skall minska och materialet kylas inför en slutförvaring, blir dock

bestämmelsen tillämplig även om det också finns andra skäl för lagringen i

Sverige. För att man i praktiken skall kunna tala om mellanlagring i avvaktan på

slutförvaring måste lagringen avse en relativt lång tidsperiod.

 I det tredje stycket har tagits in en hänvisning till de begränsningar i rätten

till utförsel av radioaktivt avfall och den regel om tillstånds giltighet som

föreslås i 20 a resp. 24 §§ strålskyddslagen. Bestämmelsen har sin bakgrund i

att tillståndsprövningen vid in- och utförsel av radioaktivt avfall som utgör

kärnavfall skall ske enligt kärntekniklagen och inte enligt strålskyddslagen.

8 a §

Enligt paragrafen, som är ny, kan regeringen föreskriva att tillstånd till

kärnteknisk verksamhet skall förenas med villkor som behövs för att säkerställa

tillämpningen av krav i fråga om försörjning med malmer, råmaterial och

speciella klyvbara material enligt Euratom. Som framgår av avsnitt 8 innebär

dessa krav i praktiken att godkännande till leveransavtal måste inhämtas från

Euratoms försörjningsbyrå. Brott mot villkor som meddelas enligt paragrafen kan

inte läggas till grund för återkallelse av tillstånd enligt 15 §

kärntekniklagen.

18 §

Bakgrunden till den nya bestämmelsen i andra stycket framgår av avsnitt 9.

27 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om straffansvar när en uppgiftsskyldighet

inte fullgörs eller oriktiga uppgifter lämnas. Genom det nya andra stycket

kommer samma straffansvar att gälla i förhållande till uppgiftsskyldigheten

enligt Euratoms regler i förordningen 3227/76. Som framgår av den allmänna

motiveringen (avsnitt 9) blir ansvaret tillämpligt om uppgiftsskyldigheten inte

fullgörs enligt de särskilda kontrollbestämmelser som beslutas för varje an-

läggning.

10.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter

4 §

I paragrafen har tagits in en hänvisning till de begränsningar i rätten till

utförsel av radioaktivt avfall som föreslås i 20 a och 24 §§ strålskyddslagen.

Bestämmelsen har sin bakgrund i att utförselprövning i fråga om använt

kärnbränsle skall ske enligt lagen om strategiska produkter och inte enligt

strålskyddslagen.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:20)

 Härigenom föreskrivs i fråga om strålskyddslagen (1988:220)

 dels att 5, 20 och 24 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 15 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

 Med verksamhet med Med verksamhet med

strålning avses i denna strålning avses i denna

lag lag

 1. tillverkning, 1. tillverkning,

införsel, transport, införsel, utförsel,

saluförande, överlåtelse, transport, saluförande,

upplåtelse, förvärv, överlåtelse, upplåtelse,

innehav och användning förvärv, innehav och an-

av eller annan därmed vändning av eller annan

jämförlig befattning med därmed jämförlig befatt-

radioaktiva ämnen, ning med radioaktiva

 2. användning av eller ämnen,

annan därmed jämförlig 2. användning av eller

befattning med teknis- annan därmed jämförlig

ka anordningar som kan befattning med teknis-

alstra strålning. ka anordningar som kan

 alstra strålning.

 15 a §

 Utförsel av

 radioaktivt avfall får

 inte ske

 1. till området söder

 om 60 grader sydlig

 bredd,

 2.till stater utanför

 den Europeiska unionen

 som är parter i den

 fjärde

 ACP/EEG-konventionen.

 Utförsel får inte

 heller ske till en

 stat som i sin

 lagstiftning förbjudit

 import av radioaktivt

 avfall eller som

 saknar förmåga att ta

 hand om sådant avfall

 på ett säkert sätt.

 Regeringen eller den

 myndighet som rege-

 ringen bestämmer med-

 delar de ytterligare

 föreskrifter om förbud

 mot utförsel som behövs

 med hänsyn till strål-

 skyddet.

 20 §

 Tillstånd krävs för att

 1. tillverka, till landet införa, transportera, saluföra, överlåta, upplåta,

förvärva, inneha eller använda ett radioaktivt ämne,

 2. tillverka, till landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva,

inneha, använda, installera eller underhålla en teknisk anordning som kan och är

avsedd att sända ut joniserande strålning eller sådan del av anordningen som är

av väsentlig betydelse från strålningssynpunkt,

 3. tillverka, till 3. tillverka, till

landet införa, saluföra, landet införa, saluföra,

överlåta, upplåta, överlåta, upplåta,

förvärva, inneha, förvärva, inneha,

använda, installera använda, installera

eller underhålla andra eller underhålla andra

tekniska anordningar än tekniska anordningar än

sådana som avses i 2 sådana som avses i 2

och som kan alstra och som kan alstra

joniserande strålning joniserande strålning

och för vilka och för vilka

regeringen eller den regeringen eller den

myndighet som myndighet som

regeringen bestämmer regeringen bestämmer

föreskrivit krav på föreskrivit krav på

tillstånd. tillstånd,

 4. från landet utföra

 radioaktivt avfall.

 24 §

 Ett tillstånd får Ett tillstånd får

begränsas till att avse begränsas till att avse

viss tid. viss. Tillstånd till

 utförsel av radioaktivt

 avfall får gälla högst

 tre år.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:220) om kärnteknisk verksamhet

 dels att 3, 5 a, 18 och 27 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Kärnteknisk verksamhet skall bedrivas på sådant sätt att kraven på säkerhet

tillgodoses och de förpliktelser uppfylls som följer av Sveriges överenskom-

melser i syfte att förhindra spridning av kärnvapen och obehörig befattning med

kärnämne och sådant kärnavfall som utgörs av använt kärnbränsle.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de

föreskrifter som behövs för att sådana förpliktelser skall uppfyllas som ingår i

överenskommelser som avses i första stycket.

 Särskilda bestämmelser

 i frågor som avses i

 första stycket samt i

 fråga om försörjning

 med kärnämnen finns i

 fördraget den 25 mars

 1957 om upprättandet av

 Europeiska atomenergi-

 gemenskapen, som enligt

 lagen (1994:000) med

 anledning av Sveriges

 anslutning till

 Europeiska unionen

 gäller här i landet,

 samt i de rättsakter

 som beslutats med stöd

 av fördraget.

 Bestämmelser om strålskydd finns i strålskyddslagen (1988:220).

 5 a §

 Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor får inte meddelas.

 Det är förbjudet att utan särskilt tillstånd här i riket slutförvara använt

kärnbränsle eller kärnavfall från en kärnteknisk anläggning eller en annan

kärnteknisk verksamhet i ett annat land. Tillstånd får medges endast om det

finns synnerliga skäl och genomförandet av det program som avses i 12 § inte

försvåras.

 Förbud enligt andra

 stycket gäller även sådan

 mellanlagring av använt

 kärnbränsle eller kärnav-

 fall som sker i avvaktan

 på slutförvaring.

 I fråga om tillstånd

 till utförsel av kärnav-

 fall gäller de begräns-

 ningar som följer av 15

 a § strålskyddslagen

 (1988:220).

 8 a §

 Som villkor för

 tillstånd skall gälla

 att de krav är

 uppfyllda i fråga om

 försörjning med malmer,

 råmaterial och

 speciella klyvbara

 material som följer av

 bestämmelserna i

 fördraget den 25 mars

 1957 om upprättandet av

 Europeiska

 atomenergigemenskapen.

 18 §

 Tillsynsmyndigheten får besluta om de åtgärder som behövs samt meddela

tillståndshavaren de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att

denna lag eller föreskrifter eller villkor som ha r meddelats med stöd av lagen

skall följas.

 Beslut enligt första

 stycket får även avse

 verkställandet av

 sanktioner enligt

 artikel 83.4 i

 fördraget den 25 mars

 1957 om upprättandet av

 Europeiska

 atomenergigemenskapen.

 Om någon inte vidtar en åtgärd som åligger honom enligt denna lag eller enligt

föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller enligt

tillsynsmyndighetens föreläggande, får myndigheten låta vidta åtgärden på hans

bekostnad.

 27 §

 Den som inte fullgör vad tillsynsmyndigheten begär eller beslutar med stöd av

17 eller 18 § eller vad den lokala säkerhetsnämnden begär med stöd av 21 § eller

som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar myndigheten eller nämnden

oriktiga uppgifter, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

 Till ansvar enligt

 första stycket döms också

 den som inte fullgör

 sin uppgiftsskyldighet

 enligt kommissionens

 förordning (Euratom) Nr

 3227/76 om tillämpning

 av bestämmelserna om

 säkerhetskontroll i

 Euratom eller som vid

 uppgiftslämnandet upp-

 såtligen eller av grov

 oaktsamhet lämnar

 oriktiga uppgifter

 till kommissionen.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds 1994:124) Ändringar i

lagstiftningen om kärnsäkerhet och strålskydd med anledning av anslutningen till

den europeiska atomenergigemenskapen.

1 Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av Statens strålskyddsins-

titut (SSI), Statens kärnkraftinspektion (SKI), Folkkampanjen mot kärnkraft-

kärnvapen, Greenpeace, Naturskyddsföreningen, Svensk kärnbränslehantering AB

(SKB), Sydkraft AB och Vattenfall AB.

 Den 28 oktober 1994 hölls ett möte med remissinstanserna där tillfälle gavs att

även muntligen redovisa synpunkter. Samtliga remissinstanser utom Greenpeace var

närvarande vid mötet. De synpunkter som framfördes vid mötet utöver de

skriftliga remissyttrandena redovisas också i den följande sammanställningen.

2 Allmänna synpunkter

Folkkampanjen mot kärnkraft-kärnvapen, Greenpeace och Naturskyddsföreningen

invänder mot den korta remisstiden och anför att det är tveksamt om

förfaringssättet uppfyller regeringsformens beredningskrav. De framhåller att

betänkandet är bristfälligt i sin analys av vilka konsekvenser Euratom-fördraget

kan få beträffande svensk lagstiftning. Betänkandet är otillräckligt som grund

för en proposition till riksdagen.

 Naturskyddsföreningen anser att förslagen i betänkandet medför att

Euratom-fördragets regler inte fullt ut och på ett konsekvent sätt införs i

svensk lagstiftning. Gällande EU-rätt kommer då att vara en annan eller motsägas

av den rätt som återges i den svenska lagstiftningen. Naturskyddsföreningen

framhåller också att föreskrifter som utfärdas av svenska myndigheter skall

grundas på ett bemyndigande av riksdagen och inte direkt av de regler som följer

av Euratom-fördraget. Utredningen har enligt Naturskyddsföreningen inte beaktat

detta i sina förslag.

 Greenpeace anser att riksdagen bör lagfästa de principer som utgör grunden för

utövandet av kärnteknisk verksamhet i Sverige innan nationen blir medlem i EU.

Efter inträdet i unionen torde lagstiftningsåtgärder på detta område komma att

vara förenade med praktiska genomförande problem av ett slag som inte finns i

dag.

 Folkkampanjen mot Kärnkraft-Kärnvapen anser att Euratom-fördraget är helt

oförenligt med svensk lagstiftning och praxis. Fördraget kommer att gälla som

svensk rätt. Folkkampanjen anser därför inte att det är relevant att diskutera

några lagändringar.

 SKI framhåller att genom anslutningen till Euratom kommer Euratomfördragets

text och förordningar som utfärdats med stöd av denna bli gällande rätt i

Sverige utan att omsättas i svensk lag eller förordning. SKI föreslår därför 3 §

kärntekniklagen kompletteras med ett nytt stycke enligt följande: "kärnteknisk

verksamhet skall också bedrivas på sådant sätt att de förpliktelser uppfylls som

följer av Sveriges anslutning till den Europeiska atomenergigemenskapen."

 Vattenfall anser att de föreslagna förändringarna i kärntekniklagen inte kan

motiveras av fördragets praktiska tillämpning. Lagstiftningen har inte heller

utformats på ett sätt som tar hänsyn till att fördragets ordalydelse avviker

från dess praktiska tillämpning.

3 Informationsspridning

Greenpeace anser att Euratom-fördragets artikel 194, punkt 1, torde komma i

konflikt med den svenska meddelarrätten. Greenpeace finner det därför

häpnadsväckande att det i betänkandet påstås att de svenska reglerna om

sekretess och meddelarfrihet uppfyller Euratoms krav.

 Naturskyddsföreningen framhåller att Euratom-fördragets artikel 194 står i

motsatsställning till den grundlagsskyddade meddelarfrihet som finns i Sverige.

Naturskyddsföreningen finner det vara oacceptabelt att man låter bli att lösa

denna motsatsställning.

4 Hälsoskydd

Ingen av remissinstanserna framför några erinringar mot övervägandena i

promemorian.

5 Transporter av radioaktivt avfall

SSI har inget att invända mot sakinnehållet i promemorians lagförslag men

föreslår följande bestämmelser i strålskyddslagen:

" 5 § Med verksamhet med strålning avses i denna lag

 1. tillverkning, införsel, utförsel, transitering genom landet, transport,

saluförande, överlåtelse, upplåtelse, förvärv, innehav och användning av eller

annan därmed jämförlig befattning med radioaktiva ämnen.

20 § Tillstånd krävs för att

 1. tillverka, till landet införa, från landet föra ut, genom landet transitera,

transportera, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha eller använda ett

radioaktivt ämne.

 Tillstånd till utförsel av radioaktivt avfall får inte meddelas:

 a) Om detta avses att bli lagrat eller förvarat inom ett område av jordytan som

ligger söder om 60 grader sydlig bredd.

 b) Om detta avses att bli transporterat till en stat som inte kan antas kunna

ta hand om det på ett säkert sätt.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare

föreskrifter om vissa förutsättningar för tillstånd till utförsel av radioaktivt

ämne.

24 § Ett tillstånd får inte begränsas till att avse viss tid. Tillstånd till

införsel, utförsel och transitering genom landet av radioaktivt avfall får gälla

i högst tre år."

 Greenpeace anser att utöver förslagen i promemorian bör export förbjudas till

icke OECD-länder. Det bör dessutom tydligt framgå av 24 § strålskyddslagen att

tillstånd till utförsel av radioaktivt avfall endast får ges separat för varje

enskilt exporttillfälle.

6 Mellanlagring av utländskt kärnavfall m.m.

SKI tillstyrker den föreslagna ändringen i kärntekniklagen. SKI anser dock att

begreppet "avfall" i den föreslagna lagtexten bör klargöras med avseende på

tillämpningen för använt kärnbränsle och kärnavfall.

 Även Naturskyddsföreningen anser att begreppet avfall bör preciseras.

 SSI föreslår att 5 a § kärntekniklagen får en annan utformning än den

föreslagna, nämligen följande: "Tillstånd att uppföra en kärnkraftreaktor får

inte meddelas.

 Det är förbjudet att utan särskilt tillstånd här i riket slutförvara eller, i

avvaktan på slutförvaring, mellanlagra använt kärnbränsle eller kärnavfall från

en kärnteknisk anläggning eller en kärnteknisk verksamhet i ett annat land.

Tillstånd får medges endast om det finns synnerliga skäl och genomförandet av

det program som avses i 12 § inte försvåras.

 I fråga om tillstånd till utförsel av kärnavfall gäller de begränsningar som

följer av 20 § 1p. och 24 § strålskyddslagen (1988:220)."

 Greenpeace välkomnar förslaget om förbud mot mellanlagring av utländskt

kärnbränsle och kärnavfall. Förbudet bör dock vara ovillkorligt i den

bemärkelsen att det inte bör finnas någon dispensmöjlighet.

 SKB och Sydkraft AB har inget att erinra mot förslaget.

7 Försörjning med uran och egendomsordning

SKI anser att den föreslagna 8 a § kärntekniklagen är så formulerad att det kan

uppstå oklarhet om i vilken omfattning bestämmelsen är tillämplig för en enskild

tillståndshavare. Inspektionen föreslår som alternativ att det i 3 §

kärntekniklagen uttrycks ett generellt krav rörande uppfyllelse av de

förpliktelser som följer av Sveriges anslutning till den europeiska atom-

energigemenskapen i enligt med vad SKI föreslagit. Regeringen eller SKI skulle

med stöd av detta bemyndigande kunna meddela de närmare föreskrifter som

erfordras.

 SKB framhåller att de bestämmelser i Euratom-fördraget som 8 a §

kärntekniklagen refererar till inte tillämpas enligt bokstaven utan enligt en

successivt utvecklad praxis. Den föreslagna 8 a § kärntekniklagen skulle mot

denna bakgrund leda till orimliga konsekvenser. Genom att knyta an regeln som

ett villkor för tillstånd enligt kärntekniklagen skulle föreskriften kunna leda

till att alla sådana tillstånd skulle kunna komma att dras in. Med hänsyn till

den oklarhet både i formellt och materiellt hänseende som råder beträffande

avsnitt II, kapitel VI, i fördraget anser SKB det oacceptabelt att i svensk

lagstiftning som villkor för tillstånd införa ett materiellt krav enligt

bestämmelserna i denna del av fördraget.

 Sydkraft AB och Vattenfall AB anför liknande synpunkter.

8 Säkerhetskontroll av klyvbart material

SKI framhåller att om 3 § kärntekniklagen kompletteras på det sätt som SKI

föreslagit som kommer tillståndshavare enligt kärntekniklagen att vara skyldig

att följa såväl svenska bestämmelser som de som följer av Euratom-fördraget.

Efterlevnaden av dessa bestämmelser kommer att ingå i SKI:s tillsynsverksamhet.

SKI anser att det föreslagna tillägget till 27 § kärntekniklagen i ett sådant

fall inte erfordras.

 Vattenfall AB anser att de föreslagna ändringarna i 18 och 27 §§

kärntekniklagen är onödiga och omotiverade. Verkställighet av sanktioner kan ske

med stöd av Euratom-fördraget. Vidare skapar det betänkligheter ur

rättsäkerhetssynpunkt att införa straffansvar för brott mot en förordning som

inte tillämpas enligt sin ordalydelse och sina ursprungliga intentioner. SKB och

Sydkraft AB anför liknande synpunkter. De senare framhåller också att sanktioner

mot brott mot Euratom-fördragets kapitel om kontroll av kärnämne finns i

fördragets artikel 83. Dessa kan automatiskt verkställas i Sverige enligt

fördragets artikel 164. De föreslagna ändringarna i 18 och 27 §§ skulle kunna

innebära dubbel bestraffning vilket inte är acceptabelt.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220)

 Härigenom föreskrivs i fråga om strålskyddslagen (1988:220)

 dels att 5, 20 och 24 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 20 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

 Med verksamhet med strålning avses i denna lag

 1. tillverkning, inför- 1. tillverkning,

sel, transport, salu- införsel, utförsel,

förande, överlåtelse, transport, saluförande,

upplåtelse, förvärv, överlåtelse, upplåtelse,

innehav och användning förvärv, innehav och an-

av eller annan därmed vändning av eller annan

jämförlig befattning därmed jämförlig befattning

med radioaktiva ämnen, med radioaktiva ämnen,

 2. användning av eller annan därmed jämförlig befattning med tekniska

anordningar som kan alstra strålning.

 20 §

 Tillstånd krävs för att

 1. tillverka, till landet införa, transportera, saluföra, överlåta, upplåta,

förvärva, inneha eller använda ett radioaktivt ämne,

 2. tillverka, till landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva,

inneha, använda, installera eller underhålla en teknisk anordning som kan och är

avsedd att sända ut joniserande strålning eller sådan del av anordningen som är

av väsentlig betydelse från strålningssynpunkt,

 3. tillverka, till 3. tillverka, till

landet införa, saluföra, landet införa, saluföra,

överlåta, upplåta, för- överlåta, upplåta, för-

värva, inneha, använda, värva, inneha, använda,

installera eller un- installera eller un-

derhålla andra tekniska derhålla andra tekniska

anordningar än sådana anordningar än sådana som

som avses i 2 och som avses i 2 och som kan

kan alstra joniserande alstra joniserande

strålning och för vilka strålning och för vilka

regeringen eller den regeringen eller den

myndighet som regering- myndighet som regeringen

en bestämmer föreskrivit bestämmer föreskrivit krav

krav på tillstånd. på tillstånd,

 4. från landet utföra

 radioaktivt avfall.

 20 a §

 Vid prövning av

 tillstånd till utförsel av

 radioaktivt avfall gäller

 att utförsel inte får ske

 1. till området söder om

 60 grader sydlig bredd,

 2.till en stat utanför

 Europeiska unionen som är

 part i den fjärde

 ACP/EEG-konventionen av

 den 15 december 1989,

 3. till en stat som

 förbjudit import av

 radioaktivt avfall eller

 som kan antas sakna

 förmåga att ta hand om

 sådant avfall på ett säkert

 sätt.

 24 §

 Ett tillstånd får Ett tillstånd får

begränsas till att avse begränsas till att avse

viss tid. viss tid. Tillstånd till

 införsel eller utförsel av

 radioaktivt avfall får

 gälla högst tre år.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet

 dels att 5 a, 18 och 27 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 a §

 Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor får inte meddelas.

 Det är förbjudet att Det är förbjudet att

utan särskilt tillstånd utan särskilt tillstånd här

här i riket slutförvara i riket slutförvara använt

använt kärnbränsle eller kärnbränsle eller

kärnavfall från en kärnavfall från en

kärnteknisk anläggning kärnteknisk anläggning

eller en annan eller en annan kärntek-

kärnteknisk verksamhet nisk verksamhet i ett

i ett annat land. annat land. Detsamma

Tillstånd får medges gäller sådan mellanlagring

endast om det finns som sker i avvaktan på

synnerliga skäl och slutförvaring. Tillstånd

genomförandet av det får medges endast om det

program som avses i 12 § finns synnerliga skäl och

inte försvåras. genomförandet av det

 program som avses i 12 §

 inte försvåras.

 Vid prövning av till-

 stånd till införsel eller

 utförsel av kärnavfall

 gäller de begränsningar

 som följer av 20 a och

 24 §§ strålskyddslagen

 (1988:220).

 8 a §

 Regeringen får

 föreskriva att tillstånd

 till kärnteknisk verksam-

 het skall förenas med de

 villkor som behövs för att

 säkerställa tillämpningen

 av de krav i fråga om för-

 sörjning med malmer, rå-

 material och speciella

 klyvbara material som

 följer av bestämmelserna i

 fördraget den 25 mars

 1957 om upprättandet av

 Europeiska atomenergi-

 gemenskapen.

 18 §

 Tillsynsmyndigheten får besluta om de åtgärder som behövs samt meddela

tillståndshavaren de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att

denna lag eller föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen

skall följas.

 Beslut enligt första

 stycket får även avse

 verkställandet av sank-

 tioner enligt artikel

 83.1 i fördraget den 25

 mars 1957 om upprättandet

 av Europeiska atom-

 energigemenskapen.

 Om någon inte vidtar en åtgärd som åligger honom enligt denna lag eller enligt

föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller enligt

tillsynsmyndighetens föreläggande, får myndigheten låta vidta åtgärden på hans

bekostnad.

 27 §

 Den som inte fullgör vad tillsynsmyndigheten begär eller beslutar med stöd av

17 eller 18 § eller vad den lokala säkerhetsnämnden begär med stöd av 21 § eller

som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar myndigheten eller nämnden

oriktiga uppgifter, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

 Till ansvar enligt

 första stycket döms också

 den som inte fullgör sin

 uppgiftsskyldighet

 enligt kommissionens

 förordning (Euratom) nr

 3227/76 av den 19

 oktober 1976 om till-

 ämpning av bestämmelserna

 om säkerhetskontroll i

 Euratom eller som vid

 uppgiftslämnandet upp-

 såtligen eller av grov

 oaktsamhet lämnar

 oriktiga uppgifter till

 kommissionen.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:341) om strategiska produkter[1]

skall införas en ny paragraf, 4 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

 Vid prövning av

 tillstånd till utförsel av

 använt kärnbränsle gäller de

 begränsningar som följer

 av 20 a och 24 §§

 strålskyddslagen

 (1988:220).

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse av lagens rubrik 1994:718.

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-12-15

Närvarande: justitierådet Torkel Gregow, justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt en lagrådsremiss den 8 december 1994 (Miljö- och naturresursdeparte-

mentet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220),

2. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet,

3. lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Per[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Miljödepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 januari 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

____________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:118 Lagstiftning med anledning av

Sveriges anslutning till Europeiska atomenergigemenskapen.

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp-bakomliggande EG-

 häver eller regler

 upprepar ett

 normgivningsbe-

 myndigande

Strålskyddslagen 392L0003

(1988:220)

Lagen (1984:3) om 8 a § 392L0003

kärnteknisk 376R3227

verksamhet

 392L0003

Lagen (1991:341)

om strategiska

produkter