Regeringens proposition

1995/96:50

Clearingverksamhet m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 2 november 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att bestämmelserna om clearingverksamhet i lagen om

börs- och clearingverksamhet utvidgas och att tillståndsplikt införs för

clearingverksamhet avseende aktier, obligationer och andra finansiella instru-

ment samt betalningar inkl. valuta. Clearingverksamhet som bedrivs av banker och

värdepappersbolag undantas från det tillståndspliktiga området liksom

clearingverksamhet som huvudsakligen allmänheten deltar i.

 Kravet på tillstånd från Finansinspektionen för att vara kontoförande institut

föreslås slopas. I stället överlåts åt Värdepapperscentralen VPC AB att på samma

sätt som clearingorganisationer avgöra vilka institut som skall få delta i den

kontohållning centralen anordnar.

 Kretsen av clearingmedlemmar som får delta i clearingverksamheten för annans

räkning begränsas till svenska och utländska institut som regelmässigt bedriver

sådan verksamhet och som står under tillsyn. Samma begränsning skall gälla för

rätt att som kontoförande institut vidta registreringsåtgärder för annans

räkning. Någon begränsning till vissa särskilda institut införs inte för

möjligheten att bli kontoförande institut eller clearingmedlem för egen räkning.

 Reglerna om förvaltarregistrering förenklas. En generell möjlighet att

registrera utländska förvaltare införs för såväl aktier som skuldförbindelser.

Även för andelar i värdepappersfonder införs en möjlighet till för-

valtarregistrering.

 Beträffande ersättningsansvaret för fel enligt aktiekontolagen föreslås att

det delas upp på så sätt, att Värdepapperscentralen och de kontoförande

instituten var och en ansvarar för skador som är att hänföra till den egna

kontrollsfären. Värdepapperscentralen skall dock alltid svara solidariskt med

det kontoförande institutet för skador intill fem miljoner kronor.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 april 1996.

 3

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.........................7

2 Lagtext.............................................8

 2.1 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen

 (1989:827).....................................8

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och

 clearingverksamhet............................18

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

 värdepappersfonder............................24

 2.4 Förslag till lag om ändring i i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter........26

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:890) om

 allemanssparande..............................30

 2.6 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

 (1975:1385)...................................31

 2.7 Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

 (1987:618)....................................33

 2.8 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

 (1982:713)....................................35

 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1914:45) om

 kommission....................................37

 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:829) om

 Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag..........38

3 Ärendet och dess beredning.........................39

4 Allmänna utgångspunkter............................40

 4.1 Inledning.....................................40

 4.1.1Risker vid clearing och avveckling............41

 4.1.2Hantering av riskerna vid clearing och avveckling43

 4.1.3Utvecklingen i Sverige och utomlands..........51

 4.2 Behovet av offentlig reglering................56

 4.3 Regleringens inriktning.......................59

 4.4 Utestående frågor.............................62

5 Clearingverksamhet.................................64

 5.1 Tillståndspliktig clearingverksamhet..........64

 5.2 Krav på clearingorganisationer................78

 5.3 Clearingmedlemskap och kontoförande institut..88

 5.4 Krav på clearingmedlemmar och kontoförande institut99

6 Ändringar i aktiekontolagen m.m...................104

 6.1 Förvaltare och förvaltarregistrering.........104

 6.2 Ersättning för skador........................108

 6.3 Insyn i skuldboken m.m.......................114

 6.3.1Insyn i skuldboken...........................114

 6.3.2Rättelse av anteckning på konto..............116

 6.3.3Underrättelser till kontohavare..............117

 6.4 Kommissionslagen.............................118

7 Värdepappersfonder................................120

 7.1 Förvaltarregistrering av andelar i värdepappersfond120

 7.2 Överlåtelse och pantsättning av fondandelar..123

 7.3 Kontrolluppgiftsskyldighet avseende andelar i värde-

 pappersfond..................................124

 7.4 Allemansfonder...............................126

8 Ekonomiska effekter av förslagen..................128

9 Författningskommentar.............................129

 9.1 Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen

 (1989:827)...................................129

 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs-

 och clearingverksamhet.......................136

 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

 värdepappersfonder...........................143

 9.4 Förslaget till lag om ändring i i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter.......145

 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om

 allemanssparande.............................146

 9.6 Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen

 (1975:1385)..................................146

 9.7 Förslaget till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

 (1987:618)...................................146

 9.8 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

 (1982:713)...................................146

 9.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1914:45) om

 kommission...................................147

 9.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:829) om

 Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag.........147

Bilaga 1Clearingutredningens sammanfattning av betänkandet148

Bilaga 2Clearingutredningens lagförslag ............160

Bilaga 3Förteckning över remissinstanser............185

Bilaga 4Lagrådsremissens lagförslag.................186

Bilaga 5Lagrådets yttrande..........................219

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

Rättsdatablad

 4

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827),

2. lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

3. lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder,

4. lag om ändring i i lagen (1990:325) om självdeklaration och

 kontrolluppgifter,

5. lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande,

6. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

7. lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

8. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

9. lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission,

10.lag om ändring i lagen (1989:829) om Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag.

 5

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827)

 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiekontolagen (1989:827)1

 dels att 3 kap. 3 § och 9 kap. 10 § skall upphöra att gälla,

 dels att nuvarande 3 kap. 2 § skall betecknas 3 kap. 3 §,

 dels att 1 kap. 5 §, 2 kap. 6 §, 3 kap. 1 och 4 §§, 4 kap. 11 §, 5 kap. 1 §, 7

kap. 1, 2 och 5 §§, 8 kap. 1-5 och 7-9 §§, 9 kap. 5 och 9 §§ skall ha följande

lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in tre nya paragrafer, 3 kap. 2, 5 och 6 §§,

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 5 §

-------------------------------------------------------

Regeringen eller den Regeringen eller, efter

myndighet som regeringen regeringens bemyndigande,

bestämmer meddelar närmare Finansinspektionen får

föreskrifter om meddela närmare föreskrifter

registerföring enligt denna om registerföring enligt

lag och om tillsyn över denna lag.

kontoförande institut.

 2 kap.

 6 §

Värdepapperscentralen skall ansvara för att avstämningsregistren förs på ett

sådant sätt som föreskrivs i denna lag eller annan författning.

 Värdepapperscentralen är registeransvarig enligt datalagen (1973:289) för

avstämningsregistren.

-------------------------------------------------------

 I syfte att göra det

 möjligt får ett utländskt

 företag att vara konto-

 förande institut får

 personuppgift i av-

 stämningsregister lämnas ut

 för att användas i

 automatisk databehandling

 i utlandet.

 3 kap.

 1 §2

-------------------------------------------------------

Sveriges riksbank och Riks- Sveriges riksbank och

gäldskontoret är inom sina Riksgäldskontoret har rätt

verksamhetsområden att vara kontoförande

kontoförande institut. institut. I övrigt avgör

Tillstånd för någon annan attVärdepapperscentralen vem

vara kontoförande institut som har rätt att vara

ges av regeringen eller den kontoförande institut. Sådan

myndighet som regeringen rätt får medges sådana

bestämmer. institut och företag som

 avses i 3 kap. 1 § första

 stycket 2-4 lagen

 (1992:543) om börs- och

 clearingverksamhet och även

 andra företag. I samtliga

 fall krävs att institutet

 eller företaget har be-

 tryggande kapitalstyrka

 och teknisk och juridisk

 sakkunskap samt i övrigt

 bedöms vara lämpligt att

 delta i kontoföringen hos

 centralen.

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen

 skall vid sin prövning

 tillämpa principerna om

 fritt tillträde, som

 innebär att var och en som

 uppfyller de krav som

 ställs i denna lag och av

 centralen får delta i

 kontoföringen, och

 neutralitet, som

 innebär att av centralen

 uppställda regler utformas

 och tillämpas på ett

 likformigt sätt.

 Av de kontoförande instituten skall minst ett vara helägt dotteraktiebolag

till Värdepapperscentralen.

-------------------------------------------------------

 Regeringen eller den

myndighet som regeringen

bestämmer får ge kontoförande

institut tillstånd att sätta

annan i sitt ställe.

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ett kontoförande institut

 får vidta

 registreringsåtgärder hos

 Värdepapperscentralen för

 egen räkning. Värdepappers-

 centralen får endast medge

 svenska och utländska clea-

 ringorganisationer eller

 centrala värde-

 pappersförvarare samt sådana

 institut som avses i

 3 kap. 1 § första stycket 1-

 4 lagen (1992:543) om börs-

 och clearingverksamhet att

 vidta registreringsåtgärder

 för annans räkning.

 4 §3

-------------------------------------------------------

Beslut enligt 1 § eller 3 § Ett kontoförande institut

andra eller tredje stycket skall lämna

av den myndighet som Värdepapperscentralen de

regeringen bestämmer får upplysningar som behövs för

överklagas hos allmän förvalt-att centralen skall kunna

ningsdomstol. Prövnings- fullgöra sina uppgifter

tillstånd krävs vid enligt denna lag och andra

överklagande till kammar- författningar.

rätten. Finansinspektionens

beslut i frågor som rör

tillsynen får överklagas hos

regeringen.

 Ett beslut som avses i

första eller andra stycket

skall verkställas även om det

har överklagats, om inte den

myndighet som har att pröva

överklagandet förordnar något

annat.

-------------------------------------------------------

 5 §

 Om ett kontoförande

 institut inte längre

 uppfyller de krav som

 anges i 1 § första stycket,

 skall Värdepapperscentralen

 besluta att institutet

 inte skall ha rätt att vara

 kontoförande institut.

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen får

 meddela ett beslut som

 avses i första stycket, om

 ett kontoförande institut

 trots uppmaning från

 centralen underlåter att

 fullgöra sin uppgifts-

 skyldighet enligt 4 §.

-------------------------------------------------------

 6 §

 Kontoförande institut som

 inte står under

 Finansinspektionens

 tillsyn eller motsvarande

 tillsyn i hemlandet är

 skyldiga att lämna inspek-

 tionen de uppgifter den

 begär som rör verksamheten

 som kontoförande institut.

-------------------------------------------------------

 Om ett kontoförande

 institut inte fullgör sin

 skyldighet enligt första

 stycket, får

 Finansinspektionen förelägga

 institutet att lämna de be-

 gärda uppgifterna.

 Föreläggandet får förenas med

 vite.

 4 kap.

 11 §4

-------------------------------------------------------

En anteckning på ett En anteckning på ett

aktiekonto skall rättas av aktiekonto skall rättas av

den som har vidtagit den som har vidtagit

registreringsåtgärden, om registreringsåtgärden, om

anteckningen innehåller någonanteckningen innehåller

uppenbar oriktighet till någon uppenbar oriktighet

följd av att den som till följd av att den som

vidtagit vidtagit

registreringsåtgärden eller registreringsåtgärden eller

någon annan har gjort sig någon annan har gjort sig

skyldig till skrivfel, skyldig till skrivfel,

räknefel eller liknande räknefel eller liknande

förbiseende eller till följd förbiseende eller till följd

av något tekniskt fel. av något tekniskt fel.

Tillfälle att yttra sig Tillfälle att yttra sig

skall lämnas den vars rätt skall lämnas den vars rätt

berörs. berörs, om inte rättelsen är

 till förmån för denne eller

 yttrande annars är uppen-

 bart obehövligt.

 5 kap.

 1 §5

-------------------------------------------------------

När en registreringsåtgärd harNär en registreringsåtgärd

verkställts genom anteckning har verkställts genom

på ett aktiekonto skall anteckning på ett

värdepapperscentralen genast aktiekonto skall Värde-

underrätta alla som är papperscentralen utan

registrerade på kontot dröjsmål underrätta alla som

enligt 2 kap. 3 § första är registrerade på kontot

stycket 1 eller 2 eller 8 enligt 2 kap. 3 § första

kap. 3 § 1, i den mån de stycket 1 eller 2 eller 8

berörs av åtgärden. kap. 3 § 1, i den mån de be-

 rörs av åtgärden.

 Var och en som är registrerad på ett aktiekonto enligt 2 kap. 3 § första

stycket 1 eller 2 eller 8 kap. 3 § 1 har rätt att på begäran få besked från

Värdepapperscentralen om kontots innehåll i den mån innehållet berör hans rätt.

I ett sådant besked skall på begäran även anges vilka rättsverkningar som enligt

denna lag är knutna till uppgifterna på kontot.

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen Värdepapperscentralen

skall varje år före den 31 skall varje år före utgången

januari lämna innehavaren av av januari lämna

ett aktiekonto besked om innehavaren av ett aktie-

kontots innehåll per den 31 konto besked om kontots

december föregående år. Beske-innehåll per den 31

det skall, om inte december föregående år. Om

innehavaren medger annat, innehavaren begär det,

ange de förändringar på kontotskall beskedet ange de för-

som har ägt rum under det ändringar på kontot som har

sistnämnda året. ägt rum under det sistnämnda

 året.

 Underrättelser och besked enligt denna paragraf skall lämnas utan kostnad.

 7 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

Om till följd av 6 kap. 3-5 §§Om till följd av 6 kap. 4 §

ett förvärv av aktier gäller ett förvärv av en aktie,

mot den som ägde dem eller beträffande vilken ägande-

mot någon till vars förmån enrätten grundas på en hand-

rådighetsinskränkning gäller,ling som är förfalskad,

har denne rätt till gäller mot den som ägde den

ersättning av eller mot någon till vars

värdepapperscentralen för sinförmån en rådighetsinskränk-

skada till följd av förvärvet.ning gäller, har denne rätt

 till ersättning av

 Värdepapperscentralen för

 sin skada till följd av för-

 värvet.

 Första stycket tillämpas också, om till följd av 6 kap. 6 § en pantsättning av

aktier gäller mot den som äger aktierna eller mot någon till vars förmån en

rådighetsinskränkning gäller.

 2 §

-------------------------------------------------------

Om någon tillfogas skada För skada till följd av en

till följd av oriktig eller oriktig eller missvisande

missvisande uppgift i ett uppgift i ett

avstämningsregister eller i avstämningsregister eller i

annat fall genom fel i annat fall genom fel i

samband med uppläggning samband med uppläggning

eller förande av ett sådant eller förande av ett sådant

register, har han rätt till register svarar Värde-

ersättning av värdepappers- papperscentralen eller, om

centralen, om inte felaktigheten kan hänföras

värdepapperscentralen visar till ett kontoförande

att felaktigheten beror på institut, institutet.

en omständighet utanför dess Skadeståndsansvar föreligger

kontroll vars följder den dock inte, om Värdepappers-

inte skäligen kunde ha centralen respektive

undvikit eller övervunnit. institutet visar att

 Beror felaktigheten på ett felaktigheten beror på en

kontoförande institut, är omständighet utanför dess

värdepapperscentralen fri kontroll vars följder

från skadeståndsskyldighet centralen eller institutet

endast om också det konto- inte skäligen kunde ha

förande institutet skulle undvikit eller övervunnit.

vara fritt enligt första Motsvarande gäller om

stycket. Motsvarande gäller felaktigheten beror på någon

om felaktigheten beror på som har anlitats av

någon som har anlitats av centralen respektive

värdepapperscentralen eller institutet.

av ett kontoförande

institut.

-------------------------------------------------------

 För skada som kan hänföras

 till ett kontoförande

 institut svarar

 Värdepapperscentralen

 solidariskt med

 institutet. Centralens

 ansvar är dock i sådant fall

 begränsat till fem miljoner

 kronor för varje skadefall.

 Centralen har rätt till

 ersättning av institutet för

 vad den har betalat till

 följd av det solidariska

 ansvaret.

 5 §

-------------------------------------------------------

Om ett kontoförande institut I fall som avses i 1 eller

eller annat företag genom 3 § har Värdepapperscentra-

vållande har medverkat till len rätt att kräva tillbaka

en skada som avses i 1-3 §§, utbetald ersättning från den

har värdepapperscentralen som genom vållande har

rätt att från företaget krävamedverkat till skadan, i

tillbaka utbetald ersättning den mån det är skäligt med

i den mån det är skäligt med hänsyn till skadans orsak

hänsyn till skadans orsak och omständigheterna i

och omständigheterna i öv- övrigt.

rigt.

 8 kap.

 1 §6

-------------------------------------------------------

Regeringen eller den Finansinspektionen skall

myndighet som regeringen pröva frågor om tillstånd att

bestämmer skall pröva frågor registreras som förvaltare

om auktorisation av enligt 9 kap. 5 § denna

förvaltare och om tillstånd lag, 3 kap. 10 § andra

för någon att införas i stycket aktiebolagslagen

aktiebok enligt 3 kap. 10 § (1975:1385), 3 kap. 10 §

andra stycket aktie- andra stycket försäkrings-

bolagslagen (1975:1385), rörelselagen (1982:713),

3 kap. 10 § andra stycket 3 kap. 11 § första stycket

försäkringsrörelselagen bankaktiebolagslagen

(1982:713) och 3 kap. 11 § (1987:618) och 31 § lagen

första stycket bankaktie- (1990:1114) om värdepap-

bolagslagen (1987:618). persfonder.

-------------------------------------------------------

 En auktorisation eller Ett tillstånd att

ett tillstånd enligt första registreras som förvaltare

stycket får förenas med får förenas med särskilda

särskilda villkor för att villkor för att tillgodose

tillgodose allmänna och allmänna och enskilda

enskilda intressen. intressen. Ett tillstånd

Auktorisationen eller skall återkallas av

tillståndet kan återkallas avFinansinspektionen, om ett

den myndighet som har villkor för tillståndet har

meddelat auktorisationen åsidosatts och avvikelsen är

eller tillståndet, om ett betydande eller om annars

villkor har åsidosatts och förutsättningarna för till-

avvikelsen är betydande ståndet inte längre finns.

eller om annars

förutsättningar för aukto-

risation eller tillstånd

inte längre föreligger.

-------------------------------------------------------

 Beslut i frågor om Beslut i frågor om

auktorisation eller tillstånd får överklagas hos

tillstånd som har meddelats allmän förvaltningsdomstol.

av annan än regeringen får Beslutet skall verkställas

överklagas hos allmän även om det har överklagats,

förvaltningsdomstol. Be- om inte domstolen förordnar

slutet skall verkställas ävenannat.

om det har överklagats, om

inte domstolen förordnar

annat.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

 2 §

-------------------------------------------------------

En auktoriserad förvaltare Den som har tillstånd att

eller den som har tillstånd registreras som förvaltare

enligt 1 § skall ha ett skall ha ett eller flera

eller flera aktiekonton för aktiekonton för de aktier i

de aktier i varje avstäm- varje avstämningsbolag som

ningsbolag som han förvaltar han förvaltar

(förvaltarregistrerade (förvaltarregistrerade

aktier). Kontona skall aktier). Kontona skall

öppnas av ett eller flera öppnas av ett eller flera

kontoförande institut som kontoförande institut som

avses i 3 kap. Den avses i 3 kap. Förvaltaren

auktoriserade förvaltaren eller, i fall som avses i

eller tillståndshavaren 4 kap. 2 §, det emitterande

eller, i fall som avses i 4 bolaget bestämmer vilket

kap. 2 §, det emitterande eller vilka institut som

bolaget bestämmer vilket skall anlitas.

eller vilka institut som

skall anlitas.

 3 §7

Ett aktiekonto för förvaltarregistrerade aktier skall innehålla

-------------------------------------------------------

 1. den auktoriserade 1. förvaltarens namn,

förvaltarens eller personnummer eller annat

tillståndshavarens namn, identifieringsnummer samt

personnummer eller annat postadress,

identifieringsnummer samt

postadress,

 2. anmärkning att aktierna förvaltas för annans räkning,

 3. de uppgifter som avses i 2 kap. 3 § första stycket 3-7 samt andra och

tredje styckena.

 4 §

-------------------------------------------------------

Om den som äger aktier som Om den som äger förvaltar-

förvaltas av en auktoriserad registrerade aktier vill

förvaltare vill delta i en delta i en bolagsstämma,

bolagsstämma, skall han på skall han på begäran

begäran tillfälligt föras in itillfälligt föras in i

aktieboken. När bolagsstämmanaktieboken. När

har ägt rum, skall bolagsstämman har ägt rum,

aktieägaren föras av från skall aktieägaren föras av

aktieboken. från aktieboken.

 5 §

För förvaltarregistrerade aktier tillämpas 6 kap.

-------------------------------------------------------

 Vad som sägs i 6 kap. 1 Vad som sägs i 6 kap. 1

och 4 §§ om den som är och 4 §§ om den som är

antecknad på ett aktiekonto antecknad på ett aktiekonto

som ägare till en aktie som ägare till en aktie

skall dock i stället avse skall dock i stället avse

den förvaltaren.

auktoriserade förvaltaren

eller den som har tillstånd

enligt 1 §.

-------------------------------------------------------

 Underrättas den Underrättas förvaltaren om

auktoriserade förvaltaren att en förvaltarregistrerad

eller tillståndshavaren om aktie har överlåtits eller

att en förvaltarregistrerad pantsatts, inträder samma

aktie har överlåtits eller rättsverkningar som om över-

pantsatts, inträder samma låtelsen eller

rättsverkningar som om pantsättningen hade

överlåtelsen eller pantsätt- registrerats i avstämnings-

ningen hade registrerats i register.

avstämningsregister.

 7 §

-------------------------------------------------------

Om en aktieägare anmäler tillOm en aktieägare anmäler

den auktoriserade till förvaltaren att en

förvaltaren eller den som aktie inte längre skall

har tillstånd enligt 1 § att vara förvaltarregistrerad,

en aktie inte längre skall skall förvaltaren genast

vara förvaltarregistrerad, anmäla sådana förhållanden som

skall förvaltaren eller avses i 2 kap. 3 § till det

tillståndshavaren genast an- av aktieägaren utsedda

mäla sådana förhållanden som kontoförande institutet.

avses i 2 kap. 3 § till det

av aktieägaren utsedda

kontoförande institutet.

 8 §

-------------------------------------------------------

På begäran av På begäran av Värdepappers-

värdepapperscentralen skall centralen skall en

en auktoriserad förvaltare förvaltare lämna uppgifter

lämna uppgifter till värde- till Värdepapperscentralen

papperscentralen om de om de aktieägare vars

aktieägare vars aktier han aktier han förvaltar.

förvaltar. Uppgifterna skall Uppgifterna skall avse

avse aktieägarnas namn, per- aktieägarnas namn,

sonnummer eller annat personnummer eller annat

identifieringsnummer samt identifieringsnummer samt

postadress. Förvaltaren postadress. Förvaltaren

skall dessutom uppge det skall dessutom uppge det

antal aktier av olika slag antal aktier av olika slag

som varje aktieägare äger. som varje aktieägare äger.

Uppgifterna skall avse Uppgifterna skall avse för-

förhållandena vid den hållandena vid den tidpunkt

tidpunkt som som Värdepapperscentralen

värdepapperscentralen bestäm-bestämmer.

mer.

 Värdepapperscentralen skall på begäran av ett avstämningsbolag kräva in sådana

uppgifter beträffande bolagets aktieägare som avses i första stycket.

 Avstämningsbolag har rätt att hos Värdepapperscentralen få tillgång till de

uppgifter som har lämnats beträffande bolagets aktieägare.

 9 §

-------------------------------------------------------

Hos värdepapperscentralen Hos Värdepapperscentralen

skall för varje skall för varje avstämnings-

avstämningsbolag finnas en bolag finnas en

sammanställning över sammanställning över aktie-

aktieägare med mer än ägare med mer än femhundra

femhundra sådana aktier i förvaltar- registrerade

bolaget som förvaltas av aktier i bolaget.

auktoriserad förvaltare. Sammanställningen skall

Sammanställningen skall innehålla de uppgifter som

innehålla de uppgifter som anges i 8 § första stycket.

anges i 8 § första stycket. En utskrift av samman-

En utskrift av samman- ställningen skall hållas

ställningen skall hållas tillgänglig för var och en på

tillgänglig för var och en påbolagets huvudkontor och

bolagets huvudkontor och hos Värdepapperscentralen.

hos värdepapperscentralen. Utskriften får inte vara

Utskriften får inte vara äldre än sex månader. Var och

äldre än sex månader. Var ochen har rätt att mot

en har rätt att mot ersättning för kostnaderna få

ersättning för kostnaderna fåen utskrift av samman-

en utskrift av samman- ställningen från

ställningen från värdepappers-Värdepapperscentralen.

centralen.

 9 kap.

 5 §

-------------------------------------------------------

 Har en borgenär lämnat

 skuldförbindelser till någon

 annan för förvaltning, kan

 denne på borgenärens uppdrag

 föras in i avstäm-

 ningsregistret i stället för

 borgenären, om han fått

 tillstånd till registrering

 som förvaltare.

 Ett konto för skuldförbindelser som är förvaltarregistrerade skall utöver vad

som anges i 4 § 2-6 innehålla de uppgifter som avses i 8 kap. 3 § 1 och 2.

 9 §

-------------------------------------------------------

En utfärdare av Om betalning av

skuldförbindelser har rätt kapitalbelopp eller ränta på

att på begäran få följande grund av en skuldför-

uppgifter från värdepappers- bindelse som registrerats

centralen om varje konto hos Värdepapperscentralen

som ingår i skall göras utan förmedling

avstämningsregistret, av centralen, har

nämligen utfärdaren rätt att få de

 1. borgenärens namn, uppgifter från centralen

personnummer eller annat som behövs för att

identifieringsnummer samt betalningen skall kunna

postadress, fullgöras.

 2. skuldbelopp och Utfärdaren av en skuldför-

lånevillkor samt, i bindelse som är registrerad

förekommande fall, antalet hos Värdepapperscentralen

skuldförbindelser och dessas har rätt att få sådana

nominella belopp. uppgifter även när han begär

 att registreringen av

 skuldförbindelsen skall

 upphöra eller då

 registreringen upphör av

 någon annan anledning.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

 2. Ett tillstånd att vara kontoförande institut som gäller vid ikraftträdandet

medför rätt att vara kontoförande institut även efter ikraftträdandet till dess

Värdepapperscentralen har prövat om institutet uppfyller de krav som anges i 3

kap. 1 § i dess nya lydelse, dock längst till utgången av september 1996. Under

denna tid gäller fortfarande äldre bestämmelser i 1 kap. 5 § samt 3 kap. 3 och 4

§§.

 3. Den som vid lagens ikraftträdande har auktorisation som förvaltare enligt 8

kap. 1 § skall anses ha fått tillstånd enligt lagrummets nya lydelse. Den som

vid lagens ikraftträdande har tillstånd enligt 8 kap. 1 § att föras in i

aktiebok i stället för en ägare som är bosatt i utlandet, får fortsätta att vara

registrerad som förvaltare till utgången av 1996 eller, om ansökan om tillstånd

enligt de nya bestämmelserna då har gjorts, till dess ansökan har prövats

slutligt. Under denna tid gäller inte de nya bestämmelserna i 8 kap. 4, 8 och 9

§§.

 4. För skuldförbindelser som har registrerats i avstämningsregister innan

ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser i 9 kap. 9 och 10 §§.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse av 3 kap. 3 § 1993:543.

2Senaste lydelse 1993:543.

3Senaste lydelse 1995:75.

4Senaste lydelse 1991:205.

5Senaste lydelse 1990:970.

6Senaste lydelse 1995:75.

7Senaste lydelse 1992:1244.

 8

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs-

och clearingverksamhet

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:543) om börs- och clearingverk-

samhet

 dels att nuvarande 8 kap. 7 § skall betecknas 8 kap. 8 §,

 dels att 1 kap. 1 och 4 §§, 8 kap. 1 och 4-6 §§, 9 kap. 1, 2 och 6 §§ samt 11

kap. 8-10 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in tre nya paragrafer, 8 kap. 7, 9 och 10 §§,

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

Företag som driver verksamhet i syfte att åstadkomma regelbunden

handel med finansiella instrument kan få auktorisation som börs eller

marknadsplats enligt denna lag.

-------------------------------------------------------

 Clearingverksamhet får Clearingverksamhet får

drivas endast av företag som yrkesmässigt bedrivas

har fått tillstånd som endast av Sveriges

clearingorganisation enligt riksbank och av företag som

denna lag. fått tillstånd som

 clearingorganisation

 enligt denna lag. Tillstånd

 behövs dock inte för

 clearingverksamhet som

 huvudsakligen allmänheten

 deltar i.

 Frågor om auktorisation och tillstånd prövas av Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt andra

 stycket behövs inte om

 företaget har tillstånd

 enligt 1 kap. 2 § bankrörel-

 selagen (1987:617) eller

 enligt 1 kap. 3 § 1, 2

 eller 4 lagen (1991:981)

 om värdepappersrörelse.

 4 §1

I denna lag betyder

 1. börs: företag som har fått auktorisation enligt 2 kap. att driva verksamhet

som syftar till att åstadkomma regelbunden handel med finansiella instrument

mellan till verksamheten anslutna medlemmar,

 2. börsmedlem: den som av en börs har fått tillåtelse att delta i handeln vid

börsen,

 3. auktoriserad marknadsplats: företag som har fått auktorisation enligt

7 kap. att driva verksamhet som syftar till att åstadkomma regelbunden handel

med finansiella instrument,

-------------------------------------------------------

 4. clearingverksamhet: 4. clearingverksamhet:

verksamhet som består i att fortlöpande verksamhet som

yrkesmässigt i options- består i

eller terminsavtal träda in a) att på

som part eller på annat sätt clearingmedlemmarnas vägnar

garantera att avtalet göra avräkningar beträff-

fullgörs, ande deras förpliktelser

 att leverera finansiella

 instrument eller att

 betala i svensk eller

 utländsk valuta, eller

 b) att genom inträdande

 som part eller som garant

 ta över ansvaret för

 förpliktelsernas

 fullgörande, eller

 c) på annat väsentligt sätt

 sörja för att förpliktelserna

 avvecklas genom överförande

 av likvid eller

 instrument,

 5. clearingorganisation: företag som har fått tillstånd enligt 8 kap. att

driva clearingverksamhet,

-------------------------------------------------------

 6. clearingmedlem: den 6. clearingmedlem: den

som av en som får delta i clearing-

clearingorganisation har verksamheten hos en

fått tillåtelse att delta i clearingorganisation,

clearingen hos

organisationen,

 7. option: en rätt att till ett bestämt pris i framtiden få köpa eller sälja

tillgångar eller en rätt att vid en framtida tidpunkt få ett belopp som räknas

ut på grundval av ändringar i ett kursindex eller liknande,

 8. termin: ett avtal om köp av tillgångar som mot ett i avtalet bestämt pris

skall levereras vid en framtida tidpunkt eller ett avtal om att betalning mellan

parterna i framtiden skall ske på grundval av ändringar i ett kursindex eller

liknande,

 9. finansiellt instrument och fondpapper: vad som anges i 1 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument,

 10. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

 8 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall driva sin verksamhet skall driva sin verksamhet

så att allmänhetens förtroendeså att allmänhetens

för värdepappersmarknaden förtroende för värdepappers-

upprätthålls och enskildas marknaden upprätthålls och

kapitalinsatser inte enskildas kapitalinsatser

otillbörligen äventyras samt inte otillbörligen äventyras

i övrigt så att verksamheten samt i övrigt så att

kan anses sund. verksamheten kan anses

 sund. En

 clearingorganisation skall

 tillgodose de säkerhetskrav

 som är förenade med

 verksamheten.

 Clearingorganisationen skall därvid tillämpa principerna om

 fritt tillträde, som innebär att var och en som uppfyller de krav som ställs i

denna lag och av clearingorganisationen får delta i clearingen, och

 neutralitet, som innebär att av clearingorganisationen uppställda regler

tillämpas på ett likformigt sätt gentemot alla clearingmedlemmar.

 4 §

-------------------------------------------------------

Bestämmelserna i 2 kap. 3 § Bestämmelserna i 2 kap. 3 §

om ansökan innan bolaget om ansökan innan bolaget

eller föreningen har eller föreningen har

registrerats, i 2 kap. 4 § registrerats och om

om godkännande av bolagsord- verksamhetsplan, i 2 kap.

ningen eller stadgar, i 2 4 § om godkännande av

kap. 5 § om kapital, i 2 bolagsordningen eller

kap. 6 § om styrelsens stadgar, i 2 kap. 5 § om

storlek och vekställande kapital, i 2 kap. 6 § om

direktör och i 2 kap. 8 § om styrelsens storlek och

sekretess skall tillämpas vekställande direktör och i

även i fråga om 2 kap. 8 § om sekretess

clearingorganisation. skall tillämpas även i fråga

 om clearingorganisation.

 I sin verksamhetsplan

 skall en clearing-

 organisation beskriva de

 huvudsakliga risker som är

 förenade med verksamheten

 och hur dessa risker skall

 hanteras (risk-

 hanteringsplan).

 5 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall ha kapital, garanti, skall genom eget kapital,

försäkring eller liknande somgaranti eller försäkring

ger kunderna ett till- eller på annat liknande sätt

fredsställande skydd mot för-ha en tillfredsställande

luster som kan drabba dem beredskap att uppfylla ett

till följd av sådant betalnings- ansvar

clearingverksamheten. som kan uppkomma för orga-

 nisationen till följd av

 clearingverksamheten.

 6 §

-------------------------------------------------------

(första och andra stycket)2

En clearingorganisation får En clearingorganisation får

som medlem ha endast den som medlemmar ha sådana

som har en betryggande institut och företag som

kapitalstyrka och som i avses i 3 kap. 1 § första

övrigt bedöms vara lämplig attstycket 1-4 och även andra

delta i clearingen hos företag. I samtliga fall

organisationen. krävs att institutet eller

 En clearingorganisation företaget har en

som anordnar clearing av betryggande kapitalstyrka,

optioner eller terminer som ändamålsenlig organisation

handlas vid en börs eller av verksamheten, nödvändiga

auktoriserad marknadsplats riskhanteringsrutiner,

är skyldig att till säkra tekniska system och i

clearingmedlem anta sådana övrigt bedöms vara lämpligt

institut och företag som av- att delta i

ses i 3 kap. 1 § första clearingverksamheten hos

stycket 2-4, om de organisationen.

uppfyller av clearingorga-

nisationen uppställda krav.

2Lydelse enligt 1994:2017.

-------------------------------------------------------

 7 §

 En clearingmedlem får delta

 i clearingverksamheten för

 egen räkning. En

 clearingorganisation får

 medge svenska och utländska

 clearingorganisationer

 eller centrala värde-

 pappersförvarare samt sådana

 institut och företag som

 avses i 3 kap. 1 § första

 stycket 1-4 att delta i

 clearingverksamheten för

 annans räkning.

-------------------------------------------------------

(6 § tredje och fjärde 9 §

stycket)3 Om en clearingmedlem inte

Om en clearingmedlem inte längre uppfyller de krav

längre uppfyller de krav som som anges i 6 §, skall

anges i första stycket, clearingorganisationen

skall clearingorgani- besluta att medlemskapet

sationen besluta att skall upphöra.

medlemskapet skall upphöra.

-------------------------------------------------------

 En clearingorganisation

 får besluta att

 medlemskapet skall upphöra,

 om en clearingmedlem trots

 uppmaning från organisa-

 tionen underlåter att full-

 göra sin uppgiftsskyldighet

 enligt 8 §.

-------------------------------------------------------

 Har ett Har ett

clearingmedlemskap upphört påclearingmedlemskap upphört

grund av beslut enligt på grund av ett beslut

tredje stycket, får enligt första eller andra

medlemmen, om det finns stycket, får medlemmen, om

särskilda skäl, ändå vidta det finns särskilda skäl, ändå

åtgärder i förhållande till vidta åtgärder i förhållande

clearingorganisationen för till

att skydda uppdragsgivare clearingorganisationen för

mot förlust. att skydda uppdragsgivare

 mot förlust.

-------------------------------------------------------

 10 §

 Clearingmedlemmar som inte

 står under

 Finansinspektionens

 tillsyn eller motsvarande

 tillsyn i hemlandet är

 skyldiga att på inspek-

 tionens begäran lämna

 uppgifter om förhållanden

 som rör deltagandet i

 clearingverksamheten.

 Inspektionen får förelägga en

 sådan clearingmedlem att

 lämna de begärda

 uppgifterna.

 9 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall ha ändamålsenliga skall ha ändamålsenliga

regler för hur clea- regler för hur clea-

3Lydelse enligt 1994:2017.

-------------------------------------------------------

ringen hos organisationen ringverksamheten hos

skall gå till. organisationen skall gå

 Clearingen skall ske till.

under förhållanden som Clearingverksamheten

överensstämmer med denna lag skall ske under förhållanden

och andra författningar samt som överensstämmer med denna

med god sed på värde- lag och andra författningar

pappersmarknaden. samt med god sed på värde-

 pappersmarknaden.

 2 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall se till att det vid som inträder som part i

clearingen ställs betryg- handeln eller garanterar

gande säkerhet för gjorda förpliktelser skall se till

åtganden och att sådan att det vid

säkerhet vidmakthålls så längeclearingverksamheten ställs

ett åtagande består. betryggande säkerhet för

 gjorda åtaganden och att

 sådan säkerhet vidmakthålls så

 länge åtagandet består. Vid

 annan clearingverksamhet

 skall clearing-

 organisationen se till att

 det ställs säkerhet för

 gjorda åtaganden i den

 utsträckning det behövs.

 Säkerhet skall anses betryggande om det kan antas att åtagandet kan avvecklas

utan att ytterligare kapital behöver tillskjutas.

 6 §

En clearingorganisation får, utöver clearingverksamhet, i företaget driva endast

sådan verksamhet som har nära samband med den.

-------------------------------------------------------

 I syfte att underlätta

 clearingverksamheten får en

 clearingorganisation,

 efter tillstånd av Finans-

 inspektionen, inom kretsen

 av clearingmedlemmar

 förmedla lån av finansiella

 instrument och lämna kredit

 mot säkerhet.

 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen tillåta en clearing-

organisation att driva även annan verksamhet.

 11 kap.

 8 §

-------------------------------------------------------

Om någon driver Om någon driver clearing-

clearingverksamhet utan att verksamhet som kräver

ha tillstånd till det, skall tillstånd enligt denna lag

Finansinspektionen förelägga utan att ha sådant till-

honom att upphöra med detta. stånd, skall

Detsamma gäller om någon i Finansinspektionen förelägga

handel med finansiella honom att upphöra med

instrument använder någon av detta. Detsamma gäller om

beteckningarna börs och någon i handel med

auktoriserad marknadsplats finansiella instrument an-

utan att vara auktoriserad vänder någon av

som sådan. beteckningarna börs och

 auktoriserad marknadsplats

 utan att vara auktoriserad

 som sådan.

 Är det osäkert om en viss verksamhet omfattas av tillståndsplikt enligt denna

lag, får Finansinspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de

upplysningar om verksamheten som behövs för att bedöma om lagen är tillämplig.

 Ett föreläggande enligt denna paragraf som avser ett utländskt företag får

riktas såväl mot det utländska företaget som mot den som här i landet är verksam

för företagets räkning.

 9 §

-------------------------------------------------------

För prövning av ansökan om För prövning av ansökan om

auktorisation eller auktorisation eller

tillstånd enligt denna lag tillstånd enligt denna lag

skall sökanden betala avgift skall sökanden betala

enligt de närmare före- avgift enligt de närmare

skrifter som regeringen föreskrifter som regeringen

meddelar. Om meddelar. Om Finansinspek-

Finansinspektionen för bedöm-tionen för bedömning av en

ning av en viss fråga i viss fråga i prövningen

prövningen behöver anlita eller vid den löpande till-

någon med särskild synen behöver anlita någon

fackkunskap, skall med särskild fackkunskap,

kostnaden för detta betalas skall kostnaden för detta

av sökanden. betalas av sökanden eller

 det företag som tillsynen

 avser.

 Företag som står under tillsyn enligt denna lag skall med årliga avgifter

bekosta Finansinspektionens verksamhet enligt de närmare föreskrifter regeringen

meddelar.

 10 §

-------------------------------------------------------

Om Finansinspektionen Om Finansinspektionen

meddelar föreläggande eller meddelar föreläggande eller

förbud enligt denna lag, får förbud enligt 8 kap. 10 §

inspektionen förelägga vite. eller 11 kap. 6-8 §§ denna

 lag, får inspektionen före-

 lägga vite.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

 2. Sådan tillståndspliktig clearingverksamhet som bedrivs vid lagens ikraft-

trädande och som dessförinnan har fått bedrivas utan tillstånd får fortsätta

efter ikraftträdandet till utgången av juni 1996 eller, om en ansökan om

tillstånd då har gjorts, till dess ansökan har prövats slutligt.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1992:1712.

 9

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:1114) om värdepappersfonder

 dels att 31 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 32 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 31 §

-------------------------------------------------------

Fondbolaget skall föra eller Fondbolaget skall föra

låta föra ett register över eller låta föra ett register

samtliga innehavare av över samtliga innehavare av

andelar i fonden. Om andelar i fonden. Om

registret förs med hjälp av registret förs med hjälp av

automatisk databehandling automatisk databehandling,

gäller bestämmelserna i gäller bestämmelserna i

datalagen (1973:289) för ett datalagen (1973:289) för

sådant register. ett sådant register.

-------------------------------------------------------

 Är aktiekontolagen

 (1989:827) tillämplig på

 andelarna i fonden, förs

 registret av Värdepappers-

 centralen VPC Aktiebolag.

 Fondbolaget har rätt till

 insyn i registret.

 Fondbolaget skall till varje enskild fondandelsägare skriftligen bekräfta att

hans fondandelsinnehav registrerats. Av bekräftelsen skall framgå värde-

pappersfondens beteckning, fondbolaget och förvaringsinstitutet samt var

informationsbroschyren, årsberättelser och halvårsredogörelser för fonden finns

att få tag i.

-------------------------------------------------------

 Har en fondandelsägare

 lämnat sina andelar till

 någon annan för förvaltning,

 kan denne på andelsägarens

 uppdrag föras in i det

 register som avses i första

 stycket i stället för

 andelsägaren, om han fått

 tillstånd till registrering

 som förvaltare. I registret

 skall särskilt anmärkas att

 fondandelen förvaltas för

 annans räkning. Förvaltaren

 skall tillställa

 andelsägaren den

 information förvaltaren får

 från fondbolaget, om inte

 andelsägaren avsagt sig

 sådan information. På begäran

 av fondbolaget eller den

 som på bolagets uppdrag för

 registret skall förvaltaren

 lämna fondbolaget uppgifter

 om dels andelsägarens namn,

 personnummer eller annat

 registreringsnummer och

 postadress, dels det antal

 fondandelar som fond-

 andelsägaren äger.

-------------------------------------------------------

 32 a §

 Är aktiekontolagen

 (1989:827) inte tillämplig

 på andelarna i fonden,

 gäller i fråga om överlåtelse

 eller pantsättning av en

 fondandel bestämmelserna i

 31 § lagen (1936:81) om

 skuldebrev i tillämpliga

 delar. Härvid skall vad som

 i den bestämmelsen sägs om

 gäldenären gälla fondbolaget

 eller, om fondandelarna är

 förvaltarregistrerade,

 förvaltaren.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

 10

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 22, 27, 28 och 32 a §§ lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 22 §1

Kontrolluppgift om inkomstränta och fordran skall lämnas av

 1. Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag,

 2. den som yrkesmässigt bedrivit inlåning eller på annat sätt yrkesmässigt

ombesörjt att pengar blivit räntebärande,

 3. den som gett ut skuldförbindelse för den allmänna marknaden,

 4. förening som från medlemmar mottagit pengar för förräntning,

 5. Riksgäldskontoret i fråga om statens sparobligationer,

 6. valutahandlare och värdepappersinstitut hos vilka utländskt fondpapper

eller rättighet eller skyldighet som anknyter till sådant fondpapper förvaras i

depå eller kontoförs,

 7. Bankstödsnämnden.

 Kontrolluppgift skall lämnas för den som gottskrivits ränta eller till vilken

ränta betalats ut (borgenär) och den som har varit antecknad som innehavare av

utländskt räntebärande fondpapper eller rättighet eller skyldighet som anknyter

till sådant fondpapper oavsett om ränta utgått. Kontrolluppgiften skall ta upp

den ränta som den uppgiftsskyldige sammanlagt gottskrivit eller betalat ut till

borgenären, dennes sammanlagda fordran på den uppgiftsskyldige vid årets utgång

och avdragen preliminär skatt. I fall som avses i första stycket 6 skall uppgift

lämnas om ränta som utbetalats eller gottskrivits samt om innehavet i depån

eller den kontoförda fordringen vid årets utgång. Kontrolluppgift skall vidare

lämnas för upplupen men inte förfallen avkastning (räntekompensation) vid

avyttring av fordran eller andel i sådan värdepappersfond som avses i 27 § 6

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

 Innehas ett konto av mer än en person skall ränta och fordran fördelas lika

mellan innehavarna, om inte annat förhållande är känt för den uppgiftsskyldige.

I fråga om konto för vilket samtliga innehavare inte redovisas enligt

bestämmelserna i 57 § andra stycket skall dock den totala räntan och fordran

redovisas utan fördelning.

 Avser en utbetalning också annat än ränta och kan den uppgiftsskyldige inte

ange hur stor del därav som utgör ränta, skall i stället för ränta det

sammanlagt utbetalda beloppet redovisas.

-------------------------------------------------------

 En skattskyldig, som

 uppdrar åt en utländsk

 förvaltare att i sådan

 egenskap föras in i det

 register som förs av

 Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag enligt aktie-

 kontolagen (1989:827),

 skall utan dröjsmål till

 Riksskatteverket lämna ett

 skriftligt medgivande till

 insyn i depå eller konto

 som han har hos för-

 valtaren.

 27 §2

Kontrolluppgift om utdelning och innehav skall lämnas av

 1. den som utbetalt utdelning på aktie i svenskt aktiebolag som är av-

stämningsbolag enligt 3 kap. 8 § aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 8 §

försäkringsrörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 8 § bankaktiebolagslagen

(1987:618),

-------------------------------------------------------

 2. förvaringsinstitut som 2. den som utbetalt

avses i 1 § lagen utdelning på andel i svensk

(1990:1114) om värdepappers- värdepappersfond som avses

fonder och som utbetalt ut- i 1 § lagen om värdepappers-

delning på andel i svensk fonder (1990:1114),

värdepappersfond,

 3. fondbolag som avses i

1 § lagen om

värdepappersfonder och som

förvaltar svensk

värdepappersfond,

-------------------------------------------------------

 4. den som utbetalt 3. den som utbetalt

utdelning från utländsk utdelning från utländsk

juridisk person, om juridisk person, om

utdelningen utbetalats utdelningen utbetalats

genom Värdepapperscentralen genom Värdepapperscentralen

VPC Aktiebolags försorg, VPC Aktiebolags försorg,

 5. valutahandlare och 4. valutahandlare och

värdepappersinstitut hos värdepappersinstitut hos

vilka utländskt fondpapper vilka utländskt fondpapper

eller rättighet eller eller rättighet eller

skyldighet som anknyter skyldighet som anknyter

till sådant fondpapper till sådant fondpapper

förvaras i depå eller förvaras i depå eller

kontoförs. kontoförs.

 Kontrolluppgift skall lämnas för

 a) fysisk eller juridisk person som är berättigad att lyfta utdelning för egen

del vid utdelningstillfället och

 b) fysisk person som hos den uppgiftsskyldige varit antecknad som innehavare

av aktie eller andel i värdepappersfond eller utländsk juridisk person eller

utländsk aktie eller annat utländskt värdepapper.

 Kontrolluppgift enligt andra stycket a skall ta upp utbetald utdelning till

den del den är skattepliktig och avdragen preliminär skatt och innehållen

utländsk källskatt som belöper på utdelningen. Kontrolluppgift enligt andra

stycket b skall ta upp innehavet vid årets utgång.

 Uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf föreligger inte för tillgångar på

pensionssparkonto eller för utdelning på sådana tillgångar.

-------------------------------------------------------

 En skattskyldig, som

 uppdrar åt en utländsk

 förvaltare att i sådan

 egenskap föras in i det

 register som förs av

 Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag enligt aktie-

 kontolagen (1989:827),

 skall utan dröjsmål till

 Riksskatteverket lämna ett

 skriftligt medgivande till

 insyn i depå eller konto

 som han har hos för-

 valtaren.

 28 §3

Särskild uppgift om utdelning eller ränta skall lämnas av

 1. den som har fått utdelning på aktier i svenskt aktiebolag, som inte är

avstämningsbolag enligt 3 kap. 8 § aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 8 §

försäkringsrörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 8 § bankaktiebolagslagen

(1987:618), samt

-------------------------------------------------------

 2. den som i Sverige har 2. den som i Sverige har

fått fått

 a) utdelning på andelar i a) utdelning på andelar i

svensk ekonomisk förening, svensk ekonomisk förening,

eller, om utdelningen inte eller, om utdelningen inte

har betalts ut genom har betalts ut genom

Värdepapperscentralen VPC Värdepapperscentralen VPC

Aktiebolag eller gäller fall Aktiebolag eller gäller

som avses i 27 § första fall som avses i 27 § första

stycket 5, från utländsk stycket 4, från utländsk

juridisk person, eller juridisk person, eller

 b) ränta som har erlagts b) ränta som har erlagts

mot att kupong eller kvitto mot att kupong eller

lämnats och inte har betalts kvitto lämnats och inte har

ut genom Värdepappers- betalts ut genom Värde-

centralen VPC Aktiebolag papperscentralen VPC

eller gäller fall som avses Aktiebolag eller gäller

i 22 § första stycket 6, på fall som avses i 22 § första

obligation, förlagsbevis stycket 6, på obligation,

eller någon annan för den förlagsbevis eller någon

allmänna rörelsen avsedd för-annan för den allmänna

skrivning. rörelsen avsedd för-

 skrivning.

 Särskild uppgift skall lämnas när utdelningen eller räntan tas emot. Lyfts

beloppet för någon annans räkning, och överlämnas inte därvid en av denne

angiven särskild uppgift, skall en sådan i stället lämnas av den som lyfter

beloppet. Därvid skall uppges namn och hemvist på den för vars räkning beloppet

lyfts. Om någon får utdelning eller ränta mot kupong, som han har förvärvat utan

det värdepapper kupongen tillhör, skall också namn och hemvist uppges på den

från vilken kupongen har förvärvats.

 Särskild uppgift avfattas på blankett enligt fastställt formulär och lämnas

till den som betalar ut utdelningen eller räntan. Denne skall se till att

uppgift lämnas innan betalning sker.

 32 a §4

-------------------------------------------------------

Kontrolluppgift om Kontrolluppgift om

realisationsvinst eller realisationsvinst eller

realisationsförlust vid av- realisationsförlust vid av-

yttring av andel i värde- yttring av andel i

pappersfond skall lämnas av värdepappersfond skall

fondbolag som avses i 1 § lämnas av fondbolag som av-

lagen (1990:1114) om ses i 1 § lagen (1990:1114)

värdepappersfonder. Detsamma om värdepappersfonder.

gäller annan som med Detsamma gäller annan som

tillstånd enligt 3 § samma med tillstånd enligt 3 §

lag bedriver sådan samma lag bedriver sådan

verksamhet som där avses. verksamhet som där avses. Är

 andel förvaltarregistrerad

 skall förvaltaren lämna

 fondbolaget de uppgifter

 som behövs för uppgifts-

 lämnandet.

 Kontrolluppgift skall lämnas för fysisk person och dödsbo som har avyttrat

andel i värdepappersfond som inte är tillgång på pensionssparkonto.

Kontrolluppgiften skall ta upp realisationsvinst eller realisationsförlust till

den del den är skattepliktig respektive avdragsgill, slag av fond, fondens

organisationsnummer och uppgift om fonden är marknadsnoterad. Saknas uppgift om

ersättning vid avyttring, får vid uppgiftslämnandet i stället användas andelens

marknadsvärde på avyttringsdagen eller, om den inte är känd för

uppgiftslämnaren, dagen då avyttringen registrerades.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996 och tillämpas första gången vid 1997

års taxering.

**FOOTNOTES**

1Lydelse enligt prop. 1995/96:60.

2Lydelse enligt prop. 1995/96:97.

3Senaste lydelse 1994:1874.

4Senaste lydelse 1995:576.

 11

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:890) om

allemanssparande

 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1983:890) om allemanssparande1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §2

En allemansfond är en fond för sparande huvudsakligen i svenska aktier och andra

svenska värdepapper.

 I fråga om allemansfonder gäller vad som föreskrivs i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder och annan författning i fråga om värdepappersfonder med de

avvikelser som följer av denna lag och lagen (1994:1851) om skattelättnader för

sparande i allemansfond.

-------------------------------------------------------

 Aktiekontolagen

 (1989:827) är inte

 tillämplig på andelar i en

 allemansfond.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1Lagen omtryckt 1986:522.

2Lydelse enligt prop. 1995/96:63.

 12

2.6 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 10 § aktiebolagslagen (1975:1385) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 10 §1

-------------------------------------------------------

I avstämningsbolag införes I avstämningsbolag förs

aktieägarna i aktieboken med aktieägaren in i aktieboken

uppgift om personnummer med uppgift om

eller annat identi- personnummer eller annat

fieringsnummer och identifieringsnummer och

postadress. För varje ägare postadress. För varje ägare

anges det antal aktier han anges det antal aktier han

äger av olika slag. äger av olika slag.

Aktieboken föres med maskin Aktieboken förs med hjälp av

för automatisk automatisk databehandling

databehandling eller på eller på annat liknande

annat liknade sätt. sätt.

-------------------------------------------------------

 I avstämningsbolag kan Har en aktieägare i ett

bank eller avstämningsbolag lämnat sina

värdepappersinstitut, som är aktier till någon annan för

auktoriserad som förvaltare förvaltning, kan denne på

av aktier, införas i aktieägarens uppdrag föras

aktieboken i stället för in i aktieboken i stället

ägaren till de aktier som för aktieägaren, om han fått

omfattas av lämnat förvalt- tillstånd till registrering

ningsuppdrag. Är aktier i som förvaltare.

avstämningsbolag föremål för

handel vid utländsk fondbörs,

kan, efter särskilt till-

stånd, i bolagets aktiebok,

i stället för aktieägare som är

bosatt utomlands, införas

den som fått uppdrag att i

utlandet förvalta hans

aktier.

-------------------------------------------------------

 I aktieboken skall i fall I aktieboken skall i

som avses i andra stycket fall som avses i andra

anmärkas att aktien innehas stycket anmärkas att aktien

för annans räkning. innehas för annans räkning.

Beträffande förvaltaren Beträffande förvaltaren

antecknas i aktieboken antecknas i aktieboken

samma uppgifter som enligt samma uppgifter som enligt

första stycket skall införas första stycket skall föras

om aktieägare. in om aktieägare.

-------------------------------------------------------

 För rätt till registrering För rätt till registrering

som förvaltare kräves utöver som förvaltare krävs, utöver

vad som sägs i andra stycket vad som sägs i andra

att förvaltaren uppfyller de stycket, att förvaltaren

villkor som gäller för uppfyller de villkor som

införing av ägare i gäller för införing av ägare i

aktieboken. I aktieboken. I

aktiekontolagen (1989:827) aktiekontolagen (1989:827)

finns bestämmelser om finns bestämmelser om

auktorisation och tillstånd tillstånd enligt andra

enligt denna paragraf, om stycket, om förvaltares

förvaltares åligganden, om åligganden, om skyldighet

skyldighet för bolaget och för bolaget och

värdepapperscentralen att förVärdepapperscentralen att

envar hålla tillgänglig hålla tillgänglig

sammanställning av uppgifter sammanställning av

från förvaltare om aktieägare,uppgifter om aktieägare med

som har mer än femhundra mer än femhundra förvaltar-

aktier i bolaget registrerade aktier samt

registrerade i förvaltares om tillfällig införing i

namn, samt om tillfällig in- aktieboken av ägare till

föring i aktieboken av ägare förvaltarregistrerade

till förvaltarregistrerade aktier.

aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1991:985.

 13

2.7 Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § bankaktiebolagslagen (1987:618) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 11 §1

-------------------------------------------------------

Har aktier i ett Har en aktieägare i ett

avstämningsbolag lämnats tillavstämningsbolag lämnat sina

förvaltning hos en bank aktier till någon annan för

eller värdepappersinstitut, förvaltning, kan denne på

som är auktoriserad som aktieägarens uppdrag föras

förvaltare av aktier, kan, i in i aktieboken i stället

stället för aktieägaren, för aktieägaren, om han fått

banken eller värdepappers- tillstånd till registrering

institutet föras in i som förvaltare.

aktieboken. Är aktier i

avstämningsbolag föremål för

handel vid utländsk fondbörs,

kan, efter särskilt

tillstånd, i bolagets

aktiebok, i stället för

aktieägare som är bosatt

utomlands, införas den som

fått uppdrag att i utlandet

förvalta hans aktier.

 I aktieboken skall anmärkas att aktien innehas för annans räkning. Beträffande

förvaltaren antecknas i aktieboken samma uppgifter som enligt 10 § skall föras

in om aktieägaren.

-------------------------------------------------------

 För rätt till registrering För rätt till registrering

som förvaltare krävs, utöver som förvaltare krävs, utöver

vad som sägs i första vad som sägs i första

stycket, att för- stycket, att förvaltaren

valtaren uppfyller de uppfyller de villkor som

villkor som gäller för gäller för införande av ägaren

införande av ägaren i i aktieboken. I

aktieboken. I aktiekontolagen (1989:827)

aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om

finns bestämmelser om tillstånd enligt första

auktorisation och tillstånd stycket, om förvaltarens

enligt denna lag, åligganden, om skyldighet

förvaltarens åligganden, för bolaget och

skyldighet för bolaget och Värdepapperscentralen att

värdepapperscentralen att förhålla tillgänglig

var och en hålla tillgänglig sammanställning av upp-

en sammanställning av upp- gifter om aktieägare med

gifter från förvaltare om de mer än femhundra förvaltar-

aktieägare som har mer än registrerade aktier samt

femhundra aktier i bolaget om tillfällig införing i

registrerade i förvaltarens aktieboken av ägare till

namn samt tillfällig införingförvaltarregistrerade

i aktieboken av ägare till aktier.

förvaltarregistrerade

aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1991:996.

 14

2.8 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 10 § försäkringsrörelselagen (1982:713) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 10 §1

-------------------------------------------------------

I avstämningsbolag förs I avstämningsbolag förs

aktieägarna in i aktieboken aktieägaren in i aktieboken

med uppgift om personnummer med uppgift om

eller annat identi- personnummer eller annat

fieringsnummer samt post- identifieringsnummer och

adress. För varje ägare angespostadress. För varje ägare

det antal aktier av olika anges det antal aktier han

slag som denne äger. äger av olika slag.

Aktieboken förs med maskin Aktieboken förs med hjälp av

för automatisk databehand- automatisk databehandling

ling eller på något annat eller på annat liknande

liknande sätt. sätt.

-------------------------------------------------------

 Har aktier i ett Har en aktieägare i ett

avstämningsbolag lämnats tillavstämningsbolag lämnat sina

förvaltning hos en bank aktier till någon annan för

eller ett förvaltning, kan denne på

värdepappersinstitut, som är aktieägarens uppdrag föras

auktoriserad som förvaltare in i aktieboken i stället

av för aktieägaren, om han fått

aktier, kan i stället för tillstånd till registrering

aktieägaren banken eller som förvaltare.

värdepappersinstitutet

föras in i aktieboken. Är

aktierna i ett

avstämningsbolag föremål för

handel vid en utländsk

fondbörs, kan, efter särskilt

tillstånd, i

bolagets aktiebok, i stället

för en aktieägare som är

bosatt utomlands, föras in

den som fått uppdrag att i

utlandet förvalta hans

aktier.

-------------------------------------------------------

 I aktieboken skall I aktieboken skall i

anmärkas att aktien innehas fall som avses i andra

för någon annans räkning. stycket anmärkas att aktien

Beträffande förvaltaren innehas för annans räkning.

antecknas i aktieboken Beträffande förvaltaren

samma uppgifter som enligt antecknas i aktieboken

första stycket skall föras insamma uppgifter som enligt

om aktieägaren. första stycket skall föras

 in om aktieägare.

-------------------------------------------------------

 För rätt till registrering För rätt till registrering

som förvaltare krävs utöver som förvaltare krävs, utöver

vad som sägs i andra stycket vad som sägs i andra

att förvaltaren uppfyller de stycket, att förvaltaren

villkor som gäller för uppfyller de villkor som

införande av ägaren i gäller för införing av ägaren

aktieboken. I i aktieboken. I

aktiekontolagen (1989:827) aktiekontolagen (1989:827)

finns bestämmelser om finns bestämmelser om

auktorisation och tillstånd tillstånd enligt andra

enligt denna paragraf, om stycket, om förvaltares å-

förvaltares åligganden, om ligganden, om skyldighet

skyldighet för bolaget och för bolaget och

värdepapperscentralen att förVärdepapperscentralen att

var och en hålla tillgänglig hålla tillgänglig samman-

en sammanställning av upp- ställning av uppgifter om

gifter från förvaltare om de aktieägare med mer än

aktieägare, som har mer än femhundra förvaltarregist-

femhundra aktier i bolaget rerade aktier samt om

registrerade i förvaltares tillfällig införing i

namn samt om tillfällig aktieboken av ägare till

införing i aktieboken av förvaltarregistrerade

ägaren till aktier.

förvaltarregistrerade

aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1991:990.

 15

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1914:45) om

kommission

 Härigenom föreskrivs att 31 § lagen (1914:45) om kommission1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 31 §2

Försäljningskommissionär, som givit kommittenten förskott å köpeskillingen eller

som eljest i anledning av uppdraget har fordringsrätt hos kommittenten, äge i

det gods, som lämnats honom till försäljning, panträtt till säkerhet för sådan

fordran, såvida han själv eller genom annan är i besittning av godset eller av

konossement eller sådan fraktsedel därå, att avsändaren icke utan företeende av

densamma äger förfoga över godset.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelserna om panträtt Bestämmelserna om panträtt

i första stycket tillämpas i första stycket tillämpas

även på rättigheter som även på rättigheter som

registreras enligt registreras enligt

aktiekontolagen (1989:827). aktiekontolagen

I sådana fall krävs i stället(1989:827). I sådana fall

för besittning att panträttenkrävs i stället för besitt-

registreras enligt ning att panträtten

sistnämnda lag. registreras enligt

 sistnämnda lag. Sådan

 registrering krävs dock

 inte i fråga om rättigheter

 som är förvaltar-

 registrerade.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:352.

2Senaste lydelse 1992:1311.

 16

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:829) om

Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag

 Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1989:829) om Värdepapperscentralen VPC

Aktiebolag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

Värdepapperscentralen skall med en årlig avgift bekosta Finansinspektionens

verksamhet enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

 Värdepapperscentralen skall med belopp som Finansinspektionen bestämmer betala

ersättning till en revisor som Finansinspektionen förordnat enligt

bolagsordningen.

-------------------------------------------------------

 Om Finansinspektionen för

 bedömning av viss fråga vid

 den löpande tillsynen

 behöver anlita någon med

 särskild fackkunskap, skall

 kostnaden för detta betalas

 av Värdepapperscentralen.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

 17

3 Ärendet och dess beredning

I januari 1992 förordnades med stöd av regeringens bemyndigande justitierådet

Johan Munck som särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av clearing

samt betalning och leverans på värdepappersmarknaden. Experter från

värdepappersmarknaden har biträtt utredningen som antog namnet

Clearingutredningen (Fi 91:10). I utredningens uppdrag ingick bl.a. att göra en

översyn av gällande regler för clearing och avveckling. Översynen omfattade

vidare aktiekontolagens regler för kontoföring av aktier och andra fondpapper.

 Clearingutredningen överlämnade i januari 1994 betänkandet Konto, clearing och

avveckling (SOU 1993:114). Betänkandet har remissbehandlats. Utredningens

förslag till utvidgning av möjligheterna att registrera finansiella instrument

enligt aktiekontolagen har redan lett till lagstiftning (prop. 1993/94:232, bet.

1993/94:LU37, rskr. 1993/92:352, SFS 1994:505). Utredningens förslag till

reglering av hållbarheten av s.k. nettningsavtal togs upp i prop. 1994/95:130

Avtal om avräkning (nettning) vid handel med finansiella instrument och valuta.

Propositionen har antagits av riksdagen (1994/95 NU16, rskr. 1994/95:1901) och

ändringen i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument trädde i kraft

den 1 april 1995 (SFS 1995:318).

 I detta ärende behandlas huvuddelen av utredningens förslag i avsnittet om

clearingorganisationer (kap. 7), förslagen i avsnittet om andelar i

värdepappersfonder (kap. 8) samt vissa av förslagen i avsnittet om aktie-

kontolagen (kap. 6). Vissa frågor i utredningens betänkande kräver emellertid

fortsatta överväganden. Den fortsatta beredningen av Clearingutredningens

betänkande behandlas i avsnitt 4.4.

 Utredningens sammanfattning av betänkandet i de delar som nu behandlas finns i

bilaga 1. Utredningens lagförslag i dessa delar redovisas i bilaga 2. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av

remissytttrandena finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi 284/94).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 5 oktober 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 4.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Lagrådet har lämnat ett antal synpunkter på utformningen av lagtexten. Syn-

punkterna är huvudsakligen av redaktionell art, men avser även sakfrågorna.

Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag.

 Efter lagrådsgranskningen har punkten 4 i övergångsbestämmelserna till aktie-

kontolagen lagts till. På grund av tilläggets beskaffenhet anser regeringen att

Lagrådets hörande i denna del skulle sakna betydelse.

 39

4 Allmänna utgångspunkter

4.1 Inledning

I Sverige och i andra länder handlas dagligen finansiella instrument och valuta

för mycket betydande belopp. Enbart i Sverige uppgår den dagliga omsättningen

till 100-300 miljarder kronor. Kopplingarna mellan värdepappersmarknaden och

valutamarknaden är starka. För dessa marknader används i fortsättningen

samlingsbegreppet den finansiella marknaden. Denna marknad har också starka

kopplingar till betalningssystemet, eftersom de stora betalningsflöden som

genereras av handeln i olika finansiella instrument och i valuta, svarar för en

betydande del av det samlade flödet i det kommunikationsnät och i de

fordringsrättsliga kedjor mellan banker, clearingorganisationer och

centralbanker som betalningssystemet utgör.

 Den finansiella marknadens stora betydelse för ett lands ekonomi är oomstridd.

Vid handel på denna marknad föreligger det emellertid betydande risker. I det

avslutande ledet vid denna handel, vanligen kallat clearing och avveckling,

förekommer några av de allvarligaste riskerna för deltagarna men även för det

finansiella systemet.

 I detta avsnitt skall, som bakgrund till regeringens överväganden, de risker

som uppkommer vid clearing och avveckling och hanteringen av riskerna beskrivas.

Denna beskrivning bygger i huvudsak på motsvarande avsnitt i

Clearingutredningens betänkande. I betänkandet har utvecklingen i Sverige och

utomlands i frågor rörande kontohållning, clearing och avveckling beskrivits.

Som komplement till denna beskrivning redogörs kortfattat för den utveckling som

skett efter det betänkandet avlämnades. Vidare skall avslutningsvis några av den

senaste tidens viktigare händelser på de finansiella marknaderna behandlas.

 Beträffande de olika leden i en affär på värdepappersmarknaden, från avslut

till leverans och likvid, kan hänvisas till beskrivningen i Clearingutredningens

betänkande (s. 56-60). Vid denna handel med finansiella instrument eller valuta

skiljer man traditionellt mellan sådan handel som sker på börs eller annan

marknadsplats och den handel som sker direkt mellan parterna eller deras ombud.

Denna sistnämnda kallas OTC-handel från uttrycket "Over The Counter". Med en

annan infallsvinkel, nämligen vilka risker som föreligger och hur dessa är

fördelade, kan man skilja mellan "clearad" och "icke clearad" handel. Detta

gäller derivathandeln men distinktionen kan med fördel även utnyttjas för

avistahandeln. Med clearad handel avses därvid sådana affärer som avvecklas med

hjälp av en central organisation, en clearingorganisation. Den icke clearade

handeln är sådan som inte är föremål för central clearing, i stället sköter

parterna eller deras ombud såväl clearing som avveckling. Vad som nedan sägs om

riskerna och riskhanteringen tar i första hand sikte på den situationen att

affärerna avvecklas genom en clearingorganisation. Det bör emellertid

understrykas att vad som därvid sägs i mycket hög grad även äger sin giltighet

beträffande den icke clearade handeln. Därtill bör tilläggas att den följande

beskrivningen inte direkt tar sikte på den verksamhet som består i att

administrera ett kontosystem vari finansiella instrument är registrerade, t.ex.

Värdepapperscentralen VPC AB:s (VPC) kontohållning med stöd av aktiekontolagen.

Denna gränsdragning är dock inte helt enkel eftersom registreringen av bl.a.

ägarförändringar till följd av en affär kan ske i ett kontosystem. En

kontohållare kan dessutom vid sidan av kontoföringen bedriva olika former av

clearingverksamhet. Kontohållare, som i likhet med VPC ansvarar för

kontoföringen av alla eller en betydande del av de finansiella instrumenten i

ett land, kallas ibland centrala värdepappersförvarare efter den engelska termen

central securities depository (CSD).

4.1.1 Risker vid clearing och avveckling

Riskerna vid clearing och avveckling kan indelas på olika sätt. En indelnings-

grund är motpartsrisker, som är kopplade till brister hos motparten, och andra

risker. Med andra risker avses exempelvis operativa, administrativa och legala

risker.

 Motpartsriskerna kan i sin tur indelas efter flera kriterier. Kreditrisken

innebär risken att motparten inte alls kan stå för sina förpliktelser, likvidi-

tetsrisken innebär att fullgörandet av förpliktelsens inte sker i rätt tid. Med

en annan infallsvinkel kan man skilja på kapitalrisk och ersättningskostnadsrisk

eller marknadsrisk. Den första risken innebär risken att förlora hela det värde

som affären gällt. Den andra innebär att om den ena parten fallerar, den andra

parten inte behöver fullgöra sin del av avtalet men måste kanske göra en ersätt-

ningsaffär till ett annat, sämre pris.

 Kreditrisken kan om man inte tillämpar ett system där levererans sker endast

om motprestationen samtidigt fullgörs innebära en kapitalrisk. Tillämpas ett

system för samtidig leverans mot betalning (DVP, delivery versus payment) kan

risken reduceras till en ersättningskostnadsrisk. Likviditetsrisken innebär

normalt en ersättningskostnadsrisk. Det går oftast visst tid mellan en affär

överenskoms, "avslut", och avvecklingen av affären. Under denna tid föreligger

vanligen inte någon kapitalrisk men väl en ersättningskostnadsrisk. Man använder

ibland begreppet avvecklingsrisk för vad som kan inträffa vid avvecklingen.

 De nu behandlade riskerna kan medföra förluster för den eller de parter som

har affärer med en fallerande part. Sådana förluster kan i sin tur leda till att

andra aktörer inte kan fullgöra sina förpliktelser mot tredje part. En sådan

störning kan sprida sig till övriga aktörer och till andra marknader (s.k.

dominoeffekt). I värsta fall kan en sådan störning hota det finansiella

systemets stabilitet. Denna risk kallas för systemrisk.

 En grundläggande fråga vid analysen av motpartsriskerna vid clearing och

avveckling är hur clearingen är organiserad och vilka aktörer som har direkta

affärs- och avtalsförhållanden med varandra. Om en clearingorganisation tar del

i clearing och avveckling kan förhållandena se ut enligt följande.

 1. Partsförhållande föreligger mellan clearingorganisationen och medlemmarna,

t.ex. värdepappersinstitut och större institutionella investerare.

 2. Clearingmedlemmarna kan ha avtal med, förutom clearingorganisationen,

motparterna i sådana affärer som hanteras av clearingorganisationen, t.ex.

börsmedlemmar. Dessutom har clearingmedlemmarna avtal med sina kunder. De senare

kan vara clearingmedlemmens kunder men de kan också vara s.k. indirekta clea-

ringmedlemmar, exempelvis värdepappersbolag eller institutionella investerare

som av ett eller annat skäl inte deltar i clearingverksamheten.

 3. Kunderna i värdepappersaffärerna har partsförhållande direkt eller indirekt

med en clearingmedlem.

 Denna beskrivning är förenklad, exempelvis kan en clearingorganisation, som OM

Stockholm AB (OM), ha direkta avtalsförhållanden med kunderna. Utöver

clearingmedlemmarna och clearingorganisationen kan andra aktörer ta del i

clearingen och avvecklingen på sådant sätt att riskbilden påverkas. Exempelvis

kan en clearingorganisation hantera leveransförpliktelserna medan avvecklingen

av betalningsåtagandena genomförs via banksystemet. I det sistnämnda fallet har

parterna att beakta risken för fallissemang hos den eller de banker som hanterar

betalningarna. Banker, värdepappersbolag och andra aktörer kan även på andra

sätt ta del i avvecklingsprocessen, t.ex. genom att förmedla betalningar, ställa

garantier för värdepappersaffärer eller för clearingorganisationens åtagande och

vara s.k. depåbank.

 Operativa risker är risker för störningar i sådana system, t.ex. data- och

kommunikationssystem, som är kritiska för att clearing och avveckling skall

fungera. Om exempelvis någon komponent i ADB- eller kommunikationssystemet inte

fungerar hos en clearingorganisation eller hos en clearingmedlem kan det

resultera i en försening av avvecklingen och att likviditetsproblem därigenom

uppstår. Operativa problem kan även öka kreditrisken. Ett exempel på detta är om

systemet för övervakning och kontroll av positionerna i handeln inte fungerar.

En annan risk är den legala risken vid handel med finansiella instrument. Mot-

partens behörighet att ingå en affär avseende en viss typ av instrument eller

med ett viss innehåll kan t.ex. bli ifrågasatt. Även lagligheten av en trans-

aktion med finansiella instrument kan i vissa fall komma att ifrågasättas.

Vidare kan följderna för en affär eller för ett clearing- och avvecklingssystem

vara svåra att förutse av att en part ställer in betalningarna eller går i

konkurs. (Se om riskerna bl.a. SOU 1993:114 s. 157-163).

4.1.2 Hantering av riskerna vid clearing och avveckling

För att hantera och begränsa de i föregående avsnitt behandlade riskerna vid

clearing och avveckling krävs att deltagarna har väl fungerande riskhante-

ringssystem. Sådana system skall förebygga och begränsa de kredit-, likviditets-

och operativa risker som föreligger samt förhindra att det uppkommer en

systemrisk.

 Riskhanteringssystemet skall förebygga den risk som kan uppstå om någon av

parterna vid clearing och avveckling saknar förmåga att infria sina

förpliktelser att leverera och betala. Av väsentlig vikt är därvid att det

medger en kontinuerlig övervakning av de egna positionerna samt motparternas

finansiella ställning samt att uppkommande finansiella och operativa problem

snabbt kan åtgärdas med hjälp av riskhanteringssystemet. Om clearing och

avveckling sker genom en clearingorganisation är det ett vanligt krav att

organisationen skall ha tillräckliga resurser för att i vart fall klara av att

genomföra avvecklingen på utsatt tid även om en av clearingmedlemmarna ställer

in betalningarna. Resurserna kan vara clearingorganisationens egna men kan

också, i ett decentraliserat system, vara garantier och andra åtaganden från

medlemmarna. Ett riskhanteringssystem skall även omfatta tillförlitligheten av

de operativa system som är kritiska för clearingen och avvecklingen, t.ex. ADB-,

kommunikations- och adminstrativa system.

 För ett tillfredsställande riskhanteringssystem krävs en analys av vilka

risker som finns vid clearing och avveckling för den egna organisationen. Vilka

risker som föreligger beror bl.a. på hur clearing och avveckling är organiserad

och på den specifika marknadens struktur, t.ex. typ av instrument, omsättning,

omsättningshastighet, kursrörlighet (volatilitet), likviditet, kreditfaciliteter

och typ av aktörer. Riskerna bör i analysen identifieras, mätas och värderas

samt dokumenteras i en plan för hanteringen av dem. I riskhanteringsplanen bör

åtgärder och metoder för hantering av riskerna specificeras.

 En viktig fråga för alla riskhanteringssystem är hur ansvaret för systemet är

avvägt. Det viktiga är därvid att det är klart och tydligt fastlagt vem eller

vilka som är ansvariga för riskhanteringen och att det är väl känt var ansvaret

ligger.

 Åtgärder enligt ett riskhanteringssystem i en krissituation skall kunna sättas

in mycket snabbt. För att bibehålla förtroendet för clearingen och avvecklingen

på den finansiella marknaden bör riskhanteringssystem konstrueras så att

eventuella problem kan åtgärdas med stor skyndsamhet.I de följande skall några

metoder för reducering av riskerna vid clearing och avveckling diskuteras.

Central clearingorganisation

En clearingorganisation kan genom att garantera förpliktelserna i handeln eller

gå in som central motpart bidra till en säker och effektiv clearing och

avveckling. Med central motpart avses att en clearingorganisation går in i varje

avtal som motpart, dvs. som säljare gentemot köparen och som köpare gentemot

säljaren (substitution). Det ursprungliga avtalet mellan köpare och säljare

ersätts av nya avtal mellan clearingorganisationen och köparen resp. säljaren

(novation). En annan form, är att clearingorganisationen garanterar

förpliktelserna, vilket kan fylla funktionen av att minska riskerna vid clearing

och avveckling men kan medföra att clearingorganisationens och parternas

förhållande till varandra blir något mer komplicerat eftersom parternas

ursprungliga avtal kvarstår.

 Även om clearingorganisationen inte går in som motpart eller garant kan

organisationen bidra till en säker och effektiv clearing och avveckling genom

att exempelvis räkna ut parternas förpliktelser att leverera och betala,

övervaka deltagarnas positioner och exponering i handeln samt administrera ett

säkerhetssystem. Vidare kan en clearingorganisation på parternas vägnar sköta

ett nettningsförfarande, dvs. en avräkning av medlemmarnas förpliktelser att

betala och leverera som resulterar i att kraven på utväxling av prestationer

minskas.

 Vanligen garanterar en clearingorganisation endast de direkta clearingmed-

lemmarnas affärer medan förhållandet mellan clearingmedlem och kund inte ingår i

garantin. Undantag förekommer givetvis. Till exempel har OM ett system med

direkta åtaganden från organisationens sida gentemot kunderna. Även den tidpunkt

från vilken en clearingorganisation garanterar affärer kan variera. En

clearingorganisation kan, utöver att gå in som motpart eller garant, bidra till

säkerheten och effektiviteten vid clearing och avveckling genom

 att centralisera riskhanteringen och bedömningen av motpartsrisker,

 att centralisera övervakningen av de deltagande aktörernas finansiella

ställning och exponering i handeln,

 att att vara den som i första hand hanterar eventuella förluster när en del-

tagare inte kan fullföja sina åtaganden,

 att administrera ett nettningsförfarande.

 Emellertid medför ett system med en central motpart eller garant inte bara

fördelar ur risksynpunkt. Visserligen minskas riskerna för deltagarna men

clearingorganisationen är som central motpart eller garant utsatt för både

kredit- och likviditetsrisker från båda sidor av affären. Det sker således en

koncentration av risk hos denna organisation. Därtill kommer att en

clearingorganisations finansiella resurser är begränsade. Det kan dessutom

finnas risk i vissa clearing- och avvecklingssystem att medlemmarna är mindre

försiktiga i sitt agerande eftersom ett fallissemang i första hand tas om hand

av clearingorganisationen, och medlemmen i ett sådant system endast riskerar en

mindre del av kostnaden för ett fallissemang. Clearingorganisationen försöker

därför trygga sin ställning genom sådana åtgärder som beskrivs i detta avsnitt.

 Sammanfattningsvis är bedömningen att förekomsten av en clearingorganisation

kan bidra till att avsevärt minska riskerna för deltagarna vid clearing och

avveckling. Emellertid beror graden av riskreducering på clearingorganisationens

finansiella och operativa styrka. Om tvivel skulle uppstå i fråga om

organisationens förmåga att hantera avvecklingen och avvecklingsproblem kan

svåra konsekvenser uppkomma för bl.a. clearingmedlemmarna. En clearingorganisa-

tions oförmåga att hantera avvecklingen har i den internationella diskussionen

pekats ut som en potentiell orsak till en systemkris. Det sagda innebär att krav

bör ställas på en clearingorganisation som hanterar risker. Sådana krav kan avse

organisationens finansiella styrka, operativa kapacitetet och riskhanterings-

system.

Leverans mot likvid

Kapitalrisken innebär att en part riskerar att förlora hela värdet av de finans-

iella instrument eller den betalning som har överförts till motparten om den

senare kommer på obestånd och inte kan fullfölja sina åtaganden. Ett clearing-

och avvecklingssystem som tillåter en sådan risk kan i värsta fall medföra en

systemrisk. Det är därför väsentligt att minska faran för kapitalrisk vid

clearing och avveckling. Ett system där överföringarna av likvider och

finansiella instrument sker samtidigt och båda överföringarna är oåterkalleliga

och slutliga är det säkraste sättet att undvika att förluster uppkommer på grund

av kapitalrisken. Att komma så nära som möjligt denna situation genom leverans

mot likvid är därför av väsentlig vikt vid konstruktionen av clearing- och

avvecklingssystem.

 På uppdrag av kommittén för betalnings- och avvecklingssystem, tillsatt av

centralbankscheferna i G 10-länderna, har en arbetsgrupp gjort en studie av de

modeller för leverans mot likvid vid värdepappersaffärer som förekommer eller

planeras i G 10-länderna. Gruppens rapport, vanligen kallad DVP-rapporten, finns

presenterad i Clearingutredningen liksom de tre modeller för likvid mot leverans

som har identifierats. Enligt DVP-rapporten är det från riskhanteringshänseende

viktigare hur en viss modell hanterar riskerna, kapital-, kredit- och

likviditetsrisker, än vilken av modellerna som utnyttjas (SOU 1993:114 s. 165-

167).

 Beträffande avvecklingen på valutamarknaden föreligger betydande problem med

att få till stånd en samtidig avveckling av de båda leden. I en affär med

amerikanska dollar mot svenska kronor kan dollarledet komma att avvecklas i USA

i en tidszon, medan kronorna överförs i annan tidszon och faktiskt vid en annan

tidpunkt. Bristen på samstämmighet vid avvecklingen medför att en av parterna

under viss tid kan vara exponerad för risken att förlora hela värdet av den

levererade valutan utan att erhålla motprestationen. Kapitalrisken vid

valutahandeln kallas ofta "cross-currency settlement risk". Eftersom avveck-

lingen regelmässigt sker i det land valutan är utgiven och slutligt ofta i

landets centralbankssystem utgör dessa systems öppethållande en väsentlig faktor

vid avvecklingen på valutamarknaden. En annan, hittills ofta förbisedd faktor är

rådande betalningsrutiner och betalningsarrangemang inom och mellan bankerna,

som gör att den faktiska tidsutdräkten ofta blir längre än vad som betingas av

centralbankernas öppethållandetider.

Förkortning av avvecklingstiden

Tiden mellan avslut och avveckling varierar världen över liksom sättet att av-

veckla. Risken för att avvecklingen av en affär misslyckas liksom ersättnings-

kostnadsrisken tenderar att bli lägre vid en kort avvecklingperiod, dvs. tiden

mellan avslut samt leverans och betalning. Betydande variationer beträffande

tiden för avveckling förekommer. Trettio-gruppen är en privat sammanslutning av

experter från de finansiella marknaderna (Se SOU 1993:114 s. 145-148). Gruppens

rekommendationer rörande clearing och avveckling samt derivathandeln har fått

stor betydelse. Enligt Trettiogruppen bör avvecklingen av aktieaffärer ske

senast tre dagar efter avslutet (T+3).

 En förkortning av avvecklingsperioden kan som redovisats ovan minska riskerna

vid clearing och avveckling. Av väsentlig betydelse för aktörerna vid clearing

och avveckling är också att matchningen av gjorda avslut sker snabbt och att

korrekt information tas fram om aktuella åtaganden att leverera och betala. På

så sätt kan de inblandade aktörerna på ett tidigt stadium av clearing- och

avvecklingsprocessen överblicka de kommande åtagandena och bedöma behovet av

exempelvis kompletterande affärer, värdepapperslån och kredit. Ett snabbt och

korrekt matchningsförfarande kan således väsentligt bidra till en säker och

effektiv avveckling.

Nettning

Det är relativt vanligt att det sker en avräkning av förpliktelserna mellan två

parter (bilateral), men det kan även förekomma avräkning mellan flera parter

(multilateral). Denna avräkning kallas nettning, eller netting som är det

anglosaxiska uttrycket. Det bör anmärkas att begreppet multilateral nettning har

kommit att användas för sådan nettning som juridiskt sett är att betrakta som

bilateral nettning, nämligen den nettning som sker genom en central motpart. Om

nettning endast sker mellan en part och den centrala motparten utan att en

tredje parts förpliktelser berörs är det ur juridisk synvinkel fråga om

bilateral nettning. Multilateral blir nettningen först när B:s skuld till A

avräknas genom en avräkning av B:s fordran på C.

 Genom nettning kan kraven på utväxling av prestationer, t.ex. finansiella

instrument eller betalningar inkl. valuta, minskas i betydande omfattning. Om

nettningen är juridiskt hållbar och parterna har avtalat om hur uppkommande

problem skall hanteras samt är väl medvetna om innebörden av nettningen kan den

minska riskerna vid handeln på de finansiella marknaderna. För att säkerställa

den juridiska hållbarheten av bilateral nettning genomfördes våren 1995 en

lagreglering av sådan nettning. I prop. 1994/95:130 som föregick lagstiftningen

behandlas nettning utförligt.

Säkerheter

En part eller en clearingorganisation kan skydda sig mot riskerna vid handeln på

den finansiella marknaden genom att kräva säkerhet av motparten resp.

clearingmedlemmarna för förpliktelsernas fullgörande.

 Ett sätt att skydda sig mot ersättningskostnadsrisken (marknadsrisken) är att,

efter avslut har träffats, kräva säkerheter från motparten för risken för

förändringar av marknadsvärdet på dels instrument som avslutet avser, dels

sådana instrument som godtas som säkerheter. Sådan säkerhet krävs regelmässigt

av en clearingorganisation som går in som central motpart eller garant i

affärer, men det är inte helt ovanligt att likartade säkerhetskrav ställs även

vid handel direkt mellan parter eller deras ombud. Tidpunkten för skyldigheten

att erlägga sådan säkerhet, ibland kallad initial säkerhet, kan variera men är

ofta knuten till tidpunkten och villkoren för clearingorganisationens åtagande.

 Efter det att initial säkerhetet har ställts går det vanligen viss tid till

avvecklingen. Detta gäller främst vid derivathandeln, där tiden mellan avslut

och avveckling kan vara mycket lång, kanske flera år, men även vid avistahandeln

kan betydande variationer förekomma, från avveckling dagen efter avslut till

avveckling flera veckor efter det att avslutet har träffats. Under denna tid kan

givetvis värdet på de aktuella instrumenten eller valutan förändras och därmed

partens position och exponering. För att bevara skyddet under tiden fram till

avvecklingen kräver vanligen clearingorganisationen ytterligare säkerheter, s.k.

marginalsäkerheter, om de inledningsvis ställda säkerheterna inte täcker

värdeförändringarna över tiden. Storleken av marginalsäkerheterna räknas

vanligen ut genom en marknadsvärdering av clearingmedlemmarnas positioner.

Kravet på marginalsäkerhet påverkas, förutom av instrumentets aktuella mark-

nadsvärde, vanligen av marknadens och instrumentets historiska kursrörlighet.

 Vilken position skall då ligga till grund för beräkningen av marginalsäker-

hetskravet? Ett sätt är att göra en nettoberäkning av medlemmens position i

handeln. Beräkningen av marginalsäkerheten kan även bygga på en bruttobedömning,

som innebär att säkerhet fordras för varje enskild position med negativt värde.

Vidare kan bedömningen utgå från medlemmens position i handeln med ett

instrument eller medlemmens sammanlagda position beträffande flera liknande

instrument. Även s.k. cross-clearing (korsclearing) förekommer. Med detta

uttryck avses beräkning av säkerhetskraven på basis av en medlems position

avseende flera olika instrument, t.ex. optioner och terminer, vid en

marknadsplats. Uttrycket kan också avse system som möjliggör beräkning av

säkerhetskraven på basis av deltagarnas sammanlagda position på skilda markna-

der. Valet av beräkningsmetod för säkerhetskraven påverkar givetvis riskerna i

systemet, deltagarnas kostnader samt fördelningen av dessa risker och kostnader.

Det bör anmärkas att det även vid den s.k. oclearade handeln med finansiella

instrument och valuta i växande omfattning förekommer krav på att säkerheter

skall ställas, bl.a. marginalsäkerheter.

 Av väsentlig vikt är möjligheten att i en krissituation snabbt kunna realisera

säkerheterna. Endast likvida tillgångar bör därför godtas som säkerheter.

Kontanta medel motsvarar i princip detta krav. Är det så att clearing-

organisationen godtar säkerheter i form av utländsk valuta måste kursrisken

beaktas vid värderingen av den utländska valutan ifråga. Vad gäller finansiella

instrument som säkerhet görs vanligen ett avdrag från marknadsvärdet vid bestäm-

mande av instrumentets säkerhets- eller belåningsvärde. Storleken av avdraget

varierar, från några få procent beträffande s.k. guldkantade papper, t.ex.

statsobligationer, till avdrag med 40-50 % på OTC-aktier. Avdraget bör bl.a.

täcka risken för kursfall vid en försäljning av instrumentet i en krissituation.

 Det bör nämnas att en bedömning också bör ske av säkerhetsmassans samman-

sättning, t.ex. hur stor andel av en clearingorganisations säkerheter som bör få

bestå av bankgarantier och hur stor del av sådana garantier som i sin tur får

bestå av garantier från ett och samma institut. Samma diskussion kan i viss mån

också föras om hur stor andel av den sammanlagda säkerhetsmassan som bör få

utgöras av ett och samma instrument eller typ av instrument, dels med beaktande

av möjligheten att snabbt omsätta detta instrument (likviditeten på just detta

instruments marknad), dels med hänsyn till risken för att emittenten ställer in

betalningarna.

 Kravet på att ställda säkerheter och lämnade garantier skall vara snabbt till-

gängliga innebär att clearingorganisationens legala rätt att i en krissituation

utan dröjsmål tillgodogöra sig säkerheten eller erhålla garanterade medel bör

stå utom allt tvivel.

 Ett ytterligare sätt för clearingorganisationen att skydda sig är att kräva

säkerhet i form av panträtt i det eller de instrument som är föremål för

clearing och avveckling, även benämnt säkerhet i förvärvsobjektet. Även andra

instrument, än de instrument som förekommer i den aktuella affären, kan själv-

fallet godtas som pant. För att undanröja eventuellt tvivel om clearingorganisa-

tionens rätt till ställd pant kan panträtten lagfästas, s.k. legalpant.

Krav på clearingmedlemmar

Ett annat sätt att begränsa riskerna vid clearing och avveckling är att ställa

upp krav för medlemskap i ett clearingsystem. Såväl clearingorganisationer som

clearingmedlemmar har berättigade krav på att medlemskretsen begränsas. Eftersom

problem vid clearing och avveckling kan påverka det finansiella systemet har

även staten ett intresse av vilka krav som uppställs för medlemskap i ett

clearing- och avvecklingssystem. Medlemskap i ett sådant system kan emellertid

innebära konkurrens- och kostnadsfördelar för en medlem gentemot indirekta

medlemmar och andra. På grund härav bör kriterierna för medlemskap i ett

clearing- och avvecklingssystem vara öppet redovisade och icke-diskriminerande.

Det vanliga är att kraven i första hand avser medlemmarnas finansiella styrka

och operativa kapacitet.

 Kraven på finansiell styrka varierar givetvis beroende på hur clearingverk-

samheten är organiserad, vilka risker som föreligger och hur dessa är fördelade

samt den aktuella marknadens struktur. Kraven kan också variera beroende på i

vilken omfattning medlemmen deltar i clearingverksamheten. En medlem kan delta i

clearingen endast för egna affärer eller för egna affärer och kunders affärer.

Andra medlemmar, ibland kallade direkta clearingmedlemmar, kan cleara också för

s.k. indirekta clearingmedlemmar. En indirekt clearingmedlem kan exempelvis vara

en börsmedlem som den direkta clearingmedlemmen utför clearingtjänster åt. Lik-

som börserna ställer även clearingorganisationer krav på visst minimikapital för

medlemsskap. Eftersom själva handeln i princip är mindre riskfylld än

avvecklingen är det vanligt att clearingorganisationer ställer ett högre krav på

kapital än t.ex. den börs som organisationen är knuten till. Medlemskretsen i en

börs och i en clearingorganisation kan därför skilja sig åt på det sättet att

endast särskilt finansiellt starka institut är direkta clearingmedlemmar.

 Utöver finansiell styrka ställs vanligen krav på att clearingmedlemmarna skall

ha den operativa och administrativa kapacitet som behövs för deltagande i

clearingverksamheten. Därvid avses till en början att personalen har erfarenhet

av och kunskaper om clearingverksamhet samt att den avdelning som hanterar

clearingfrågorna, vanligen back-office, har nödvändiga resurser och rutiner för

att kunna hantera uppkommande problem och risker. Vidare bör medlemmarna ha väl

fungerande riskhanteringssystem. Kraven på operativ kapacitet avser vidare med-

lemmarnas data- och kommunikationsutrustning. Dessa faciliteter skall till-

fredsställa högt ställda krav på tillförlitlighet.

Övervakningen av medlemmarnas positioner

På samma sätt som en part måste övervaka sina motparters finansiella ställning

måste det ske en kontinuerlig övervakning av medlemmarna i en

clearingorganisation. Denna övervakning bör omfatta medlemmarnas positioner och

exponering i handeln och kontroll av deras finansiella styrka genom exempelvis

regelbundna redovisningar av finansiella nyckeltal. Även tekniska system,

administrativa rutiner och säkerhetssystemens funktion bör kontinuerligt

kontrolleras. Ett särskilt problem är i detta sammanhang ansvaret för över-

vakningen av medlemmarna och hur denna övervakning skall organiseras och koordi-

neras.

 Aktörerna på denna marknad, främst banker, värdepappersbolag, börser och

clearingorganisationer står, liksom visssa av de institutionella investerarna,

t.ex. försäkringsbolag och värdepappersfonder, vanligen under löpande tillsyn av

en myndighet. Vidare övervakar clearingorganisationen sina medlemmar. Därtill

kommer att medlemmarna bör övervaka varandra, särskilt om clearing- och

avvecklingssystemet innebär att motpartsriskerna helt eller delvis kvarstår för

medlemmarna eller om ingen clearingorganisation finns.

 Den tilltagande internationaliseringen har medfört en fokusering på över-

vakningsfrågor. Förutom problemet med att övervaka en clearings- medlems

aktiviteter på skilda marknader tillkommer att sådana aktiviteter kan komma att

bedrivas under skilda jurisdiktioner. Övervakningen av clearingmedlemmars

finansiella styrka och exponering är en komplex fråga. En clearingorganisation

kan oftast endast erhålla snabb och korrekt information om medlemmens position

på en viss marknad, nämligen den marknad clearingorganisationen betjänar. Det

vanliga är emellertid att en clearingmedlem är aktiv på flera olika marknader

och därmed kan ha positioner på t.ex. aktie-, penning-, derivat-, OTC- och

valutamarknaden. Detta medför givetvis svårigheter för tillsynsmyndigheter,

clearingorganisationen och andra clearingmedlemmar att göra en snabb och korrekt

bedömning av clearingmedlemmens totala exponering och aktuella finansiella

styrka. Därtill kommer att medlemmens handel på andra marknader kan ske genom en

annan juridisk person.

 Sammanfattningvis kan konstateras att den snabba utvecklingen på de finan-

siella marknaderna och internationaliseringen ställer betydande krav på

övervakande myndigheters kompetens och resurser. Riskerna och riskhanteringen på

dessa marknader innebär att det finns ett starkt behov av ett nära samarbete och

informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter i skilda länder. Det är därvid av

särskild vikt att nödvändiga kontakter snabbt kan tas i en krissituation. Vad

som nu sagts om samarbete och informationsutbyte är i stora delar även

tillämpligt på kontakter mellan tillsynsmyndigheter och clearingorganisationer

samt kontakter mellan clearingorganisationer.

Överenskommelser om hantering av förluster m.m.

Det kan vid clearing och avveckling finnas en överenskommelse mellan clearing-

medlemmarna och clearingorganisationen om hur förluster i verksamheten skall

hanteras och fördelas. Ett clearing- och avvecklingssystem kan också vara

uppbyggt med en clearingfond vars medel är avsedda att täcka förluster som

uppkommer när en medlem inte kan fullfölja sina åtaganden. Uppbyggnaden av

fonden kan ske på olika sätt, t.ex. genom årliga insättningar av

clearingmedlemmarna eller genom att clearingorganisationen avsätter överskott i

rörelsen till fonden. En annan form är att medlemmarna gentemot clearingorga-

nisationen har åtagit sig att lämna bidrag, eventuellt i form av riskkapital,

till organisationen om en förlust skulle uppkomma.

 Det bör anmärkas att system för att hantera och fördela förluster vid

clearingverksamhet kan vara utsatta för risken att en medlem i sitt risktagande

utnyttjar systemets ofullständigheter. Genom att sätta gränser eller limiter för

en deltagares positioner och exponering gentemot varje enskild motpart eller mot

clearingorganisationen kan denna risk i viss mån begränsas. En annan lösning är

att fördela eventuella förluster på sådant sätt att medlemmarna har kvar

incitament att hela tiden pröva motparternas finansiella styrka. Detta kan ske

genom att förluster till följd av en medlems fallissemang inte fördelas

solidariskt mellan clearingmedlemmarna utan efter varje medlems andel av affärer

med den fallerande medlemmen.

 Förutom det egna kapitalet och stöd från medlemmarna kan en clearing-

organisation ha ekonomiskt stöd från andra institut. Det kan vara fråga om

ekonomiskt starka ägare som i avtal åtagit sig att stödja clearingverksamheten.

Ett exempel är när clearingorganisationen ägs av ett konsortium av banker och

andra finansiellt starka institut på marknaden. En clearingorganisations

ekonomiska styrka kan också stå utom allt tvivel genom åtaganden eller garantier

från centralbanken. Olika former av försäkringslösningar kan också bidraga till

clearingorganisationens förmåga att klara av förluster i rörelsen. Vid en

prövning av en clearingorganisations ekonomiska styrka bör självfallet även nu

nämnda resurser beaktas. Resurserna måste vara tillgängliga i en krissituation

och således verkligen kunna bidra till att lösa clearingorganisationens akuta

ekonomiska problem.

4.1.3 Utvecklingen i Sverige och utomlands

Sverige

Sedan Clearingutredningen lämnade sitt betänkande i början av år 1994 har inga

större förändringar inträffat beträffande clearing och avveckling i Sverige. VPC

intar en central ställning vad avser kontohållning, clearing och avveckling av

instrument, i första hand aktier och obligationer, registrerade i VPC:s

kontosystem. Övergången på penningmarknaden från det pappersbaserade systemet

till VPC:s system för hantering av affärer på penningmarknaden har fortlöpt utan

problem. Omläggningen har resulterat i en kraftig ökning av de dagliga värden

VPC hanterar. Beträffande VPC kan noteras att bolagets verksamhet de senaste

åren gett betydande överskott som har utnyttjats till att stärka centralens egna

kapital som för närvarande uppgår till ca 70 miljoner kronor. Det bör också

anmärkas att avvecklingen av obligationsaffärer sedan i juni 1995 sker efter tre

dagar mot tidigare fem dagar efter avslutet.

 På derivatmarknaden intar OM en central ställning genom att bolaget dels

clearar de derivatinstrument som handlas på OM:s börs, dels clearar en betydande

del av de derivatinstrument som handlas direkt mellan parterna eller deras ombud

på penningmarknaden, främst ränteterminer. Det bör också noteras att det i

Clearingutredningen beskrivna bolaget SwedeSettle AB som hade långt framskridna

planer på att bli en aktör på den svenska clearingmarknaden lades ned våren

1994.

 I juli 1994 offentliggjorde Riksbanken studien Den svenska derivatmarknaden

omfattning och systemrisker. En viktig utgångspunkt för studien var om handeln

på en viss delmarknad var "clearad" eller inte. Med clearad handel avsågs därvid

de affärer som avvecklas med en clearingorganisation som central motpart, t.ex.

OM eller The London Clearing House som clearar affärerna vid derivatbörserna i

London. En annan skiljelinje var om instrumenten är standardiserade eller inte.

Av studien framgår att derivatmarknaderna för instrument med valuta resp. ränte-

bärande papper som underliggande tillgång är de klart största och att aktie-

derivatmarknaden är av betydligt mindre omfattning. Den månatliga omsättningen

har under år 1993 beräknats till ca 700 miljarder kronor för valutaderivat och

ca 800 miljarder kronor för räntederivat. Siffran för aktiederivat var 6

miljarder kronor. Råvaruderivatmarknaden har bedömts vara av än mindre

omfattning. I studien konstateras vidare att någon clearing inte förekommer av

valutahandeln i Sverige. Detta gäller både avistahandeln och handeln med

derivat. Undersökningen tyder på att omkring 50 % av handeln med räntederivat

clearas, medan ca 78 % av derivathandeln med aktier sker i clearade former. Det

kan också noteras att studien visar att koncentrationsgraden på valutamarknaden

är mycket hög. De fyra största aktörernas marknadsandel av handeln med valuta

var 86 % för avistahandeln och 85 % för derivathandeln år 1993. En stor del av

handeln på valutamarknaden sker med en svensk bank och en utländsk bank som

parter (81 % av avistahandeln och 59 % av derivathandeln).

 I studien har också en riskvärdering gjorts av den svenska derivatmarknaden.

Bedömning har därvid skett av operativa och legala risker samt marknads-,

likviditets- och motpartsrisker inom de olika delmarknaderna. Sammantaget anses

riskerna vara under genomsnittet för sådan handel som är föremål för central

clearing medan riskerna är över genomsnittet för icke-clearad handel med icke-

standardiserade derivatinstrument (kallas genuin OTC). Risken för

systemstörningar på derivatmarknaden anses vara mest påtaglig inom handeln med

valutaderivat men även inom den icke-clearade handeln med räntederivat

föreligger systemrisker. Inom dessa två områden är omsättningen hög och handeln

är koncentrerad till ett fåtal stora banker. En slutsats i studien är att de

stora bankernas riskhanteringssystem och aktiviteter inom dessa områden måste

följas för att förebygga systemrisker. För sådan derivathandel som är föremål

för central clearing sägs att intresset från systemrisksynpunkt bör riktas mot

den aktuella clearingorganisationen. Enligt studien är det således viktigt att

OM har hög kvalité i sin riskhantering samt att OM omfattas av en tillsyn som

tillfredsställer högt ställda krav. Den genuina OTC-handeln som från

risksynpunkt har uppmärksammats internationellt anses inte representera någon

påtaglig systemrisk i Sverige till följd av sin ringa omfattning. Studien visar

vidare att svenska icke-finansiella företag i allmänhet är inriktade på att

använda derivatinstrument i syfte att skydda sina positioner (hedging).

Slutsatsen i studien är att på den svenska derivatmarknaden bör de stora

bankerna och OM stå i fokus i systemrisksammanhang.

 Finansinspektionen har under hösten 1994 gett ut allmänna råd avseende

styrning, information och intern kontroll inom kredit- och värdepappersinstitut

(FFFS 1994:35). I dessa råd betonas bl.a. styrelsens ansvar för verksamheten i

ett institut och att styrelsen bör försäkra sig om att det för de risker som

inryms i institutets centrala verksamhetsområden fastställs interna

instruktioner för styrning och intern information. Dessutom bör styrelsen

försäkra sig om att det fastställs riktlinjer för hur den interna kontrollen

skall vara organiserad. I övrigt kan nämnas att rådet innehåller riktlinjer för

styrning och uppföljning av risker samt vilka risker som bör kontrolleras.

 Betaltjänsteutredningen har i augusti 1995 lämnat sitt slutbetänkande Betal-

tjänster (SOU 1995:69). I betänkandet föreslås en lag om betaltjänster

innehållande näringsrättsliga och civilrättsliga regler. Den föreslagna lagen

innehåller bl.a. regler om auktorisation och tillsyn av företag som yrkesmässigt

tillhandahåller allmänheten betaltjänster. Från dessa regler undantas emellertid

svenska företag som står under Finansinspektionens tillsyn enligt annan

lagstiftning samt vissa utländska företag. Tyngdpunkten i betänkandet ligger på

sådana betaltjänster som används av privatpersoner och på mindre företags

betalningstransaktioner.

Utomlands

Det förhållande att störningar vid clearing och avveckling på värdepappers-

marknaden kan sprida sig till andra marknader och till betalningssystemet medför

att centralbankerna har ett betydande intresse av dessa funktioners

tillförlitlighet. På uppdrag av kommitten för betalnings- och avvecklingssystem,

tillsatt av centralbankscheferna i G 10-länderna (Belgien, Frankrike, Italien,

Japan, Kanada, Nederländerna, Schweiz, Storbritannien, Sverige, Tyskland och

USA) har en arbetsgrupp gjort en studie, Cross-Border Securities Settlements, av

avvecklingen vid gränsöverskridande värdepappersaffärer. Gruppens rapport kan

ses som en fortsättning på det arbete som resulterade i den i föregående avsnitt

behandlade DVP-rapporten. I DVP-rapporten analyseras riskerna vid avvecklingen

av värdepappersaffärer i nationella avvecklingssystem. I den nu föreliggande

rapporten om avvecklingen av gränsöverskridande värdepappersaffärer behandlas

riskerna när parterna i en värdepappersaffär kommer från olika länder. I

rapporten konstateras att analyserna och bedömningarna i DVP-rapporten är

tillämpliga även på gränsöverskridande affärer. Skillnader i riskhänseende

föreligger främst i två avseenden, nämligen beträffande den legala risken och

att det vid gränsöverskridande avveckling tillkommer en valutarisk. Avvecklingen

av gränsöverskridande affärer medför regelmässigt att flera rättssystem kan vara

tillämpliga. Lagvals- och lagkonfliktsfrågor kan därvid uppstå som komplicerar

analysen av den legala risken. Gruppens rapport bekräftar att utländska aktörer

utan fast driftsställe i ett land mycket sällan deltar direkt i avvecklingen i

det landets nationella system. I stället avvecklar de utländska aktörerna huvud-

sakligen sina affärer genom en "lokal agent" eller mellanhand, dvs. ett

värdepappersinstitut med direkt tillträde till det nationella systemet. För-

farandet med mellanhänder är vanligt även vid avveckling av affärer mellan

inhemska aktörer men det typiska för avvecklingen av gränsöverskridande affärer

är just att ett antal mellanhänder är inblandade vid avvecklingen. I rapporten

konstateras också att avvecklingen av en gränsöverskridande affär vanligen sker

i värdepapperets utgivningsland. Detta gäller både om en av parterna eller båda

parterna i affären har driftställe utanför utgivningslandet. Det bör emellertid

noteras att den gränsöverskridande handeln med statspapper utgivna av länder i

Europa har ökat enormt och att stora volymer av sådana papper numera avvecklas i

Belgien (Euroclear) eller Luxemburg (Cedel). Det innebär att de internationella

clearingorganisationerna på ett mycket påtagligt sätt konkurrerar med de

nationella clearingorganisationerna.

 I gruppens rapport har fem olika typer av länkar för avveckling av gräns-

överskridande värdepappersaffärer identifierats. Utgångspunkten för de olika

länkarna är att minst en av parterna, nedan den utländska aktören, i affären

inte har driftställe i det land instrument i fråga har utgivits. De olika

länkarna är följande. Länk 1 innebär att den utländske aktören från driftstället

i utlandet har direkt tillträde, t.ex. som clearingmedlem eller kontoförande

institut, till clearingorganisationen eller den nationella kontohållaren

(centrala värdepappersförvararen). Denna typ av länk förekommer hos OM Stock-

holm. Hos Värdepapperscentralen förekommer inga utländska institut som kontoför-

ande institut. I detta sammanhang bör nämnas att Stockholms Fondbörs har ut-

ländska börsmedlemmar, från Danmark, Norge och Storbritannien, som inte har fast

driftställe i Sverige. Länk 2 innebär att den utländske aktören utnyttjar en

lokal aktör som mellanhand för avveckling av värdepappersaffärer utgivna i det

landet. Länk 3 innebär att den utländske aktören utnyttjar ett och samma

institut för avveckling av samtliga eller en stor del av sina

värdepappersaffärer. Detta institut, en s.k. global custodian, använder i sin

tur på de olika nationella marknaderna lokala institut. Genom att utnyttja en

global custodian slipper exempelvis institutionella investerare av typen

pensionsfonder och värdepappersfonder bygga upp en egen organisation för

avvecklingen av sina världsomspännande affärer. Den fjärde typen av länk länk

4 utgör en uppkoppling mot en av de internationella clearingorganisationerna

Euroclear och Cedel. Förutom banker och värdepappersbolag har flera nationella

clearingorganisationer/kontohållare länkar till Euroclear eller Cedel. Slutligen

finns det kopplingar länk 5 mellan skilda länders nationella

clearingorganisationer/kontohållare.

 Gruppens slutsats i rapporten är att centralbankerna ur systemrisksynpunkt

inte bara bör bevaka de nationella clearingorganisationernas och kontohållarnas

riskhantering utan också riskhanteringen och effekterna av problem hos övriga

aktörer, t.ex. stora banker, som spelar en central roll som mellanhänder vid

avvecklingen av gränsöverskridande värdepappersaffärer.

 Beträffande centralbankerna i G 10-länderna bör också nämnas att Basel-

kommittén för banktillsyn under år 1994 har gett ut riktlinjer för hanteringen

av risker avseende derivatinstrument. Även i dessa riktlinjer betonas betydelsen

av att styrelsen och ledningen har en tillfredsställande uppsikt över det egna

institutets derivathandel. För att minska riskerna vid derivathandeln betonas i

riktlinjerna att ett institut skall ha ett adekvat riskhanteringssystem och en

omfattande intern kontroll och revision.

 I slutet av februari 1995 kraschade den anrika engelska banken Barings Bank.

Hos en filial till ett av bankens dotterbolag hade samlats förluster i

storleksordningen 830 miljoner pund (ca 10 miljarder kronor). Förlusterna kom

från handel med derivatinstrument avseende Tokyo-börsens Nikkei-index. Kraschen

i Barings Bank har analyserats i ett antal rapporter. Av dessa framgår bl.a.

följande. Förlusterna orsakades av icke tillåtna affärer som hade dolts och att

allvarliga brister förelåg i Barings kontrollsystem samt att oklarheter och

förvirring i Barings ledning ledde till att de riktiga positionerna inte blev

kända i tid. Det kan vidare konstateras att varken externa revisorer eller

tillsynsmyndigheter upptäckte de riktiga positionerna. I den engelska rapporten,

Report of the Board of Banking Supervisors: Inquiry into the Circumstances of

the Collapse of Baring, framförs bl.a. följande slutsatser.

 1. Ledningen i ett institut har en skyldighet att förstå den affärsverksamhet

de är satta att styra.

 2. Ansvaret för varje affärsverksamhet måste vara klart och känt.

 3. Separation av uppgifter inom ett institut är fundamentalt för varje effek-

tivt kontrollsystem. Handlaren i Singapore var ansvarig för både front- och

back-office. (Back-office är det vanliga namnet på den avdelning hos en bank

eller ett värdepappersbolag som sköter registreringen och kontrollen av

affärerna som handlarna front-office har genomfört. Back-office ansvarar

oftast även för clearing och avveckling av dessa affärer.)

 4. Det måste finnas en intern kontroll och en självständig riskhantering för

varje affärsverksamhet.

 5. Ledningen i institutet måste försäkra sig om att väsentliga svagheter som

upptäcks snabbt åtgärdas.

 Barings kollaps ledde till att aktieägarna förlorade sina medel liksom till

förluster för långivare till Barings. Däremot kunde positionerna i Asien av-

slutas eller föras över till andra börs- och clearingmedlemmar utan förluster

för övriga medlemmar eller deras kunder. Inte heller vid börserna och

clearingorganisationerna i London orsakade Baringkollapsen några förluster.

 Sammanfattningsvis kan konstateras att Baringskraschen visar vikten av att

varje finansiellt institut har en väl fungerande intern kontroll och ledning.

Vidare visar kraschen att en central clearing med ett adekvat säkerhetssystem

kan skydda en fallerande aktörs motparter. I rapporterna och i den s.k Windsor-

deklarationen betonas en mycket aktuell fråga, med hänsyn till direktivet

93/22/EEG om investeringstjänster på värdepappersområdet

(investeringstjänstedirektivet), som träder i kraft den 1 januari 1996, nämligen

betydelsen av information och samarbete över gränserna mellan främst

tillsynsmyndigheterna. Windsor-deklarationen tillkom vid ett möte i maj 1995 i

Storbritannien mellan tillsynsmyndigheter från 16 länder.

 För att förbättra säkerheten vid handeln på valutamarknaden har det länge

funnits önskemål, bl.a. från centralbankerna, om en centraliserad clearing av

denna handel. Exchange Clearing House, vanligen kallat ECHO, är en

clearingorganisation för nettning och avveckling av valutaaffärer mellan i

första hand stora, internationellt verksamma banker. ECHO har säte i London och

ägs av ett antal stora banker, bl.a. SE-Banken och Sparbanken. Bank of England

har tillsammans med centralbankerna i aktuella länder tillsyn över ECHO. Som

tidigare berörts medför ett system med en central motpart inte bara fördelar

utan också nackdelar ur riskhanteringshänseende. Visserligen minskas riskerna

för deltagarna men clearingorganisationen är som central motpart utsatt för både

kredit- och likviditetsrisker från båda sidor av affären. Det sker således en

koncentration av risk hos denna organisation. Med hänsyn härtill och till de

svåröverblickbara konsekvenser ett fallissemang från ECHO:s sida skulle få för

de finansiella marknaderna har Bank of England som tillsynsmyndighet ställt upp

höga krav på ECHO, bl.a. avseende den juridiska säkerheten. ECHO fick i augusti

1995 tillstånd av Bank of England att starta sin verksamhet.

 Vid prövningen av svenska bankers deltagande i ECHO har diskuterats om

säkerheter ställda till en clearingorganisation enligt svensk rätt kan åter-

vinnas eller inte. Med hänvisning till den stora betydelse säkerheter har i

clearing- och avvecklingssystem på de finansiella marknaderna har riks-

banksfullmäktige överlämnat en framställan till Finansdepartementet (dnr Fi

5147/95) om ändring i konkurslagen (1987:612). Grunden för framställan är att

erforderlig klarhet inte kan åstadkommas på annat sätt än genom lagstiftning.

4.2 Behovet av offentlig reglering

Inledning

I Sverige har de senaste åren väsentliga delar av regelsystemet på värdepappers-

marknaden reviderats. Därvid har eftersträvats att inte bara anpassa regel-

systemet till de nuvarande förhållandena utan också att beakta den pågående

utvecklingen av såväl den svenska som de internationella marknaderna (se bl.a.

prop. 1990/91:142 s. 73).

 Lagstiftningen om clearingverksamhet omfattar endast clearing av optioner och

terminer. Skälet för att någon mer heltäckande lagstiftning inte genomfördes vid

tillkomsten av lagen om börs- och clearingverksamhet var att det då saknades

beslutsunderlag för en sådan reglering av clearingverksamhet. Genom

Clearingutredningens betänkande är denna brist numera undanröjd. I det följande

skall redovisas regeringens allmänna utgångspunkter beträffande behovet av en

offentlig reglering av clearingverksamhet och inriktningen av en sådan reglering

(avsnitt 4.3).

Skyddsintressen

En huvuduppgift för det finansiella systemet är att upprätthålla ett effektivt

betalningssystem. En kris i banksektorn anses utgöra det största hotet mot det

finansiella systemets stabilitet (se prop. 1992/93:135 s. 14 och 15).

Värdepappersmarknaden och även valutamarknaden saknar emellertid inte betydelse

i detta sammanhang. På dessa marknader avvecklas dagligen affärer i

storleksordningen 100-300 miljarder kronor enbart i Sverige. Dessa affärer

avvecklas mellan banker, värdepappersbolag och andra aktörer, med eller utan

medverkan av en clearingorganisation. I första hand bankerna men även

värdepappersbolag och clearingorganisationer kan ha viktiga uppgifter för att

upprätthålla ett stabilt och säkert betalningssystem. Värdepappersmarknaden och

valutamarknaden har starka kopplingar till betalningssystemet. Ett exempel på

denna koppling är att betalningarna för affärer med finansiella instrument i

betydande omfattning slutligt avvecklas i Riksbankens RIX-system. Om t.ex. en

bank skulle gå omkull kan detta leda till förluster för andra aktörer och därmed

en avsevärd risk för att problem vid clearing och avveckling på värde-

pappersmarknaden eller valutamarknaden kan komma att påverka betalningssystemet.

 Det är särskilt följande situationer på de finansiella marknaderna som har

utpekats som tänkbara orsaker till en allvarlig kris. En clearingorganisation

intar en mycket central ställning inom handeln och kan om organisationen

inträder som motpart eller garant bära en väsentlig del av ansvaret för

hanteringen av riskerna vid clearing och avveckling. Problem för en sådan

clearingorganistion medför med all sannolikhet betydande störningar på den

aktuella marknaden men också risk för störningar på andra marknader och kanske i

hela det finansiella systemet.

 Vid OTC-handeln med derivatinstrument och valuta är det fråga om mycket stora

affärer och stora aktörer, i huvudsak bankinstitut. Om en sådan aktör skulle få

problem att klara av sina förpliktelser kan detta sprida sig till andra

marknader och andra aktörer samt i värsta fall fortplanta sig i det finansiella

systemet. För svensk del har Clearingutredningen anmärkt att ett fallissemang på

penningmarknaden skulle, med hänsyn till affärernas storlek och aktörernas

betydelse, kunna utgöra ett tänkbart hot mot det svenska finansiella systemets

stabilitet. Med samma måttstock skulle även ett fallissemang på valutamarknaden

kunna medföra likartade problem.

 I Riksbankens derivatundersökning konstateras att clearing och avveckling

genom en clearingorganisation kan medföra flera fördelar ur riskhanterings-

synpunkt men också att det sker en koncentration av riskerna hos en sådan

clearingorganisation som går in som central motpart. Slutsatsen i undersökningen

är att en sådan clearingorganisation bör stå i fokus i systemrisksammanhang.

Utöver en clearingorganisations fallissemang är bedömningen i

derivatundersökningen att risken för systemstörningar inom den svenska

derivatmarknaden får anses mest påtaglig inom sådan handel som inte omfattas av

central clearing och som kännetecknas av stora affärer och en koncentration av

handeln till de stora bankkoncernerna. Handeln med valuta och valutaderivat och

den handeln med räntederivat som inte är föremål för central clearing har på

dessa grunder pekats ut som särskilt riskfyllda ur systemrisksynpunkt.

 En clearingorganisations centrala ställning och organisationens ansvar för

riskhanteringen talar, sammanfattningsvis, för att en övergripande offentlig

reglering av sådana institut bör ske.

Stärka den finansiella marknadens funktion

En clearingorganisations ställning på de finansiella marknaderna medför att det

är av mycket stor vikt att aktörerna har förtroende för clearingorganisationens

förmåga att sköta clearingen och avvecklingen. Om aktörerna skulle förlora

förtroendet för en clearingorganisation kan det medföra stora problem för

handeln på dessa marknader.

 För att värdepappersmarknaden skall kunna uppfylla sina uppgifter skaffa

fram riskkapital och lånekapital samt effektivt fördela sparandet i ekonomin

krävs att marknaden har aktörernas förtroende och att detta förtroende

upprätthålls genom det sätt handel och andra verksamheter, t.ex. clearing och

avveckling, bedrivs på värdepappersmarknaden. Att det på denna marknad är

säkerställt att leveranserna av finansiella instrument och likvidutväxling kan

ske på ett säkert och kostnadseffektivt sätt torde ha stor betydelse för svenska

och utländska investerare som överväger att göra placeringar på denna marknad.

 Hantering av olika risker är en väsentlig uppgift för det finansiella

systemet. Den finansiella marknaden fyller därvid en viktig funktion. En del av

dessa risker, som exempelvis ränterisken och risken för valutakursförändringar,

kan hanteras på denna marknad genom olika typer av derivatinstrument. En väl

fungerande clearing och avveckling kan reellt förbättra marknadens möjlighet att

fylla denna funktion och därmed på ett väsentligt sätt bidra till den svenska

finansiella marknadens konkurrenskraft.

 Vad som nu anförts gäller i tillämpliga delar även clearing och avveckling i

betalningssystem. Därtill kan tilläggas att den finansiella marknaden också har

stor betydelse för möjligheten att bedriva penningpolitik vilket utgör ett

ytterligare skäl till att det finns behov av viss offentlig reglering av

clearing och avveckling.

Internationell anpassning

Med stöd av investeringstjänstedirektivet skall vissa kreditinstitut och

värdepappersföretag med säte inom EES kunna få möjlighet till tillträde till

clearing- och avvecklingsverksamhet i andra länder än i hemlandet. Direktivet om

investeringstjänster har utförligt behandlats i prop. 1994/95:50 Nya

kapitaltäckningsregler m.m. De nya bestämmelser som införts i bl.a. lagen

(1991:981) om värdepappersrörelse och lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet på grundval av direktivet om investeringstjänster träder i

kraft den 1 januari 1996. I den nämnda propositionen har förutskickats att om

Clearingutredningens förslag genomförs beträffande clearing- och

avvecklingsverksamhet så påverkar detta även bestämmelserna om deltagande

(medlemskap) i sådan verksamhet. De ändringar som i detta avseende kan behöva

göras får, enligt propositionen, övervägas vid den fortsatta beredningen av

Clearingutredningens betänkande. En sådan prövning bör ske nu och det bör därvid

också prövas om möjligheten att få tillträde till clearing- och avveck-

lingsverksamhet även omfattar Värdepapperscentralens system för kontohållning av

finansiella instrument (se prop. 1994/95:50 s. 122 och 123).

 Av betydelse för en reglering av clearingverksamhet är, utöver EG:s regler, de

åtagande Sverige har gjort inom OECD och GATS.

 Vid en reglering av clearingverksamhet och kontohållning bör det dessutom

övervägas hur sådana regler kan bidra till att öka den svenska marknadens och de

svenska aktörernas konkurrenskraft på områden som tidigare varit mer eller

mindre skyddade från konkurrens men som i allt högre grad numera utsätts för

konkurrens från utlandet. Ett annat viktigt övervägande är hur reglerna kan

bidra till att även den gränsöverskridande handeln kan avvecklas på ett säkert

och effektivt sätt. Det finns därvid ett klart behov av ett regelsystem som på

ett flexibelt sätt skapar utrymme för nya, kostnadseffektiva länkar för

avveckling av gränsöverskridande handel utan att ge avkall på säkerhetskraven.

4.3 Regleringens inriktning

I föregående avsnitt har konstaterats att det föreligger betydande risker vid

clearing och avveckling och att problem vid sådan verksamhet kan sprida sig till

clearingmedlemmarna och till andra aktörer samt även till andra marknader. Det

är därför ett väsentligt allmänt intresse att sådan verksamhet inte innehåller

oacceptabla risker för deltagarna, för de finansiella marknaderna och för det

finansiella systemet. Detta intresse riktar sig i första hand mot de direkt

deltagande aktörerna, nämligen clearingorganisationer och clearingmedlemmar. De

senare är normalt professionella aktörer, t.ex. banker, värdepappersbolag,

försäkringsbolag och andra, större institutionella investerare.

 En reglering av clearing och avveckling bör vara inriktad på att tillgodose

detta skyddsintresse. Clearingverksamhet bör bedrivas på ett sådant sätt att

riskerna är väl identifierade och noggrant begränsade. Därvid bör verksamheten

innehålla rutiner och säkerhetsåtgärder för hantering av eventuella problem och

risker. En viktig utgångspunkt för en reglering bör vara att clearing och

avveckling skall ske på ett sådant sätt att eventuella problem kan hanteras av

aktörerna clearingorganisationer och clearingmedlemmar vid denna verksamhet

samt att risken för att problem sprider sig till andra marknader och i värsta

fall till det finansiella systemet begränsas så långt som är möjligt och

rimligt.

 För det fall clearing och avveckling sker på ett sådant säkert sätt medför det

självfallet att säkerheten förbättras även för de investerare som har tillgång

till clearing- och avvecklingstjänster genom en mellanhand. Mellanhändernas

verksamhet regleras genom lagen om värdepappersrörelse. Genom de olika krav som

i den lagen och i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar

för kreditinstitut och värdepappersbolag ställs på mellanhänderna och den

verksamhet som de bedriver, har investerarnas behov av rimligt skydd vad avser

det ledet i värdepappershandeln tillgodosetts. Skyddet för investerarna i nästa

led, nämligen vid avvecklingen av affärer, bör i första hand ske genom en regle-

ring av att clearing och avveckling inte innehåller oacceptabla risker och sker

på ett godtagbart sätt. En diskussion om vilka krav som bör ställas vid clearing

och avveckling bör därför främst omfatta de direkt medverkande, dvs. i regel

clearingorganisationer och clearingmedlemmar. Det bör därvid anmärkas att det

anförda gäller clearing och avveckling och inte den kontoföring som sker i

system där de finansiella instrumenten är dematerialiserade eller

immobiliserade. Vid sådan kontohållning föreligger ett betydande intresse av att

skydda de investerare vars finansiella instrument är kontoförda hos kontohållare

som t.ex. Värdepapperscentralen.

 Med hänsyn till den ställning clearing och avveckling intar på de finansiella

marknaderna bör enligt regeringens mening de grundläggande verksamhetsreglerna

uppställas i lagstiftningen. Dessa bör ta sikte på verksamhet som är förenad med

betydande risker. Sådana regler utgör också ett led i anpassningen till de

internationella kraven på säkerhet vid handel på de finansiella marknaderna. De

grundläggande verksamhetsreglerna bör dessutom innehålla incitament till en

säker och effektiv clearing och avveckling.

 En offentlig reglering kan emellertid inte ersätta marknadens egna rutiner och

regler för en säker clearing och avveckling. Av avgörande vikt för säkerheten

vid clearing och avveckling är institutens egna system för hanteringen av

riskerna vid clearing och avveckling. Institutens egna system måste kunna

hantera riskerna på ett tillfredsställande och ansvarsfullt sätt. Det är inte

minst viktigt mot bakgrund av att en väsentlig del av handeln på de finansiella

marknaderna inte är föremål för någon central clearing. I stället sker

clearingen och avvecklingen direkt mellan parterna och deras ombud. Som berörts

tidigare anses denna handel särskilt riskfylld ur systemrisksynpunkt. Vad som i

det följande sägs om riskerna och riskhantering vid clearing och avveckling med

stöd av en clearingorganisation kan i väsentliga delar även tillämpas

beträffande den clearing och avveckling som exempelvis sker i banker och

värdepappersbolag utan stöd en clearingorganisation.

 I lagen om börs- och clearingverksamhet har uppställts vissa grundläggande

krav på clearingverksamhet. Prövning skall därvid ske av organisationen av

verksamheten, uppbyggnaden av den inre kontrollen och säkerheten samt

organisationens verkställande ledning och större ägares förmåga att driva

verksamheten (se prop. 1990/91:142 s.115, 116 och 156 samt prop. 1991/92:113 s.

59). Därtill uppställs krav på säkra tekniska system, fritt tillträde,

neutralitet och att en clearingorganisation skall se till att medlemmarna

ställer säkerhet för gjorda åtaganden (prop. 1991/92:113 s. 59-62). Enligt

Clearingutredningen bör dessa krav gälla generellt och således inte endast för

den mera speciella clearingverksamhet som för närvarande är lagreglerad.

Regeringen delar utredningens bedömning i denna del. När det gäller den interna

kontrollen och i övrigt frågan om inriktningen och utformningen av en reglering

i fråga om clearingverksamhet vill vi betona några huvudpunkter.

 Med hänsyn till de risker som förekommer vid clearing och avveckling bör

hanteringen av dessa ägnas särskild uppmärksamhet. En utgångspunkt bör vara att

krav uppställs på att clearingorganisationer och clearingmedlemmar själva iden-

tifierar och mäter de väsentliga risker som föreligger vid deras clearing och

avveckling. Denna analys bör sedan ligga till grund för institutens hantering av

riskerna. Förutom att säkerställa riskmedvetenheten i de aktuella organisa-

tionerna och bidra till att dessa har incitament till att upprätta nödvändiga

riskhanteringsrutiner kan en sådan ordning medföra ökade möjligheter för en

effektiv tillsyn av säkerheten vid clearing och avveckling. Kravet på

riskhanteringsrutiner som har föregåtts av en riskanalys och dokumenterats i en

riskhanteringsplan är enligt regeringen av sådan betydelse att det bör

lagfästas.

 Beträffande riskhanteringen och den interna kontrollen i ett institut anser

regeringen att det finns skäl att betona följande. I Clearingutredningens

betänkande pekas på behovet av att varje institut har en väl fungerande intern

kontroll av riskerna i verksamheten, att ansvaret för riskhanteringen är klart

fastställt, att den enhet som har ansvaret för riskhanteringen också har de

befogenheter som erfordras och också den självständighet i förhållande till

andra enheter inom institutet, t.ex. handels- eller affärssidan, som behövs samt

att ledningen i ett institut är väl medveten om riskerna vid clearing och

avveckling och hur dessa skall hanteras. Vad Clearingutredningen anfört i dessa

frågor överensstämmer i väsentliga delar med vad Finansinspektionen meddelat i

allmänna råd avseende styrning, information och intern kontroll inom kredit- och

värdepappersinstitut (FFFS 1994:35) samt även Baselkommittén för banktillsyns

riktlinjer för hanteringen av risker vid derivathandeln. Att ett institut har en

riskhantering och intern kontroll som uppfyller dessa riktlinjer är enligt vår

mening en grundläggande förutsättning för att få bedriva verksamhet på de

finansiella marknaderna. Brister i detta avseende kan för det första få

allvarliga konsekvenser för institutet i fråga vilket inte minst händelserna i

Barings Bank tydligt visar. Än värre är att brister i ett institut kan leda till

följdförluster för andra institut och hota förtroendet för en viss typ av

institut eller en marknad. Enligt regeringens bedömning bör därför allvarliga

brister i nu diskuterat avseende leda till en omprövning av ett instituts, i

första hand clearingorganisationer och clearingmedlemmar, fortsatta deltagande i

clearing och avveckling. Eftersom dessa riktlinjer är så viktiga och

grundläggande för säkerheten på de finansiella marknaderna bör dessa även kunna

tillämpas på sådan clearing och avveckling som sker utan stöd av en central

clearingorganisation och brister i detta avseende bör, enligt vår mening,

regelmässigt leda till att verksamhetstillståndet omprövas.

 Det bör i detta sammanhang tilläggas att det är av stor vikt att clearingor-

ganisationer och clearingmedlemmar avsätter resurser för att fortlöpande

analysera och förbättra sina riskhanteringssystem.

 Clearing och avveckling kan vara organiserad på skilda sätt. Som tidigare

berörts kan en clearingorganisation gå in som central motpart eller garant och

därmed överta en stor del av ansvaret för riskerna och riskhanteringen. Vid

andra former av clearing och avveckling kan detta ansvar vara fördelat på annat

sätt. Om en clearingorganisation tar ett mer administrativt ansvar för

clearingverksamheten kan riskerna vid denna verksamhet i betydande omfattning

ligga på clearingmedlemmarna. Hur riskerna och ansvaret är fördelat vid clearing

och avveckling påverkar självfallet vilka krav som bör ställas på

clearingorganisationer och clearingmedlemmar. På en clearingorganisation som går

in som central motpart kan det finnas skäl att ställa betydligt högre krav än på

en clearingorganisation som endast tar ett administrativt ansvar. I stället kan

det i sistnämnda fall finnas anledning att öka kraven på clearingmedlemmarna.

 Reglerna för clearingverksamhet bör vidare vara så utformade att de på ett

ändamålsenligt sätt, utan att säkerhetsaspekterna efterges, kan möta

utvecklingen på de finansiella marknaderna. De bör vara generella och utformade

så att de skapar utrymme för sådana nya former av clearing och avveckling som

kan förbättra säkerheten och effektiviteten vid sådan verksamhet. Reglerna bör

också bidra till en ökad konkurrens så att de svenska aktörerna har incitament

att anpassa verksamheten till internationella krav och marknadens förändringar.

En reglering av clearingverksamhet bör dessutom som tidigare nämnts stå i

överensstämmelse med den internationella utvecklingen på de finansiella

marknaderna, varvid EG:s regler utgör en utgångpunkt. Detta är inte minst

viktigt när det gäller möjligheten för svenska clearingorganisationer och

clearingmedlemmar att verka på internationella marknader och den svenska markna-

dens förutsättningar att attrahera utländska aktörer.

4.4 Utestående frågor

Frågor om kontohållning av finansiella instrument har nära samband med frågor om

clearing och avveckling. Som framgått av avsnitt 3 föreslås i detta ärende vissa

ändringar i den för kontohållning av dematerialiserade instrument gällande

lagstiftningen. Flera remissinstanser, bl.a. Aktiespararna, Finansinspektionen,

OM Stockholm AB och i gemensamt yttrande Svenska Fondhandlareföreningen och

Svenska Bankföreningen har gjort gällande att det finns ett behov av en mer

generell lagstiftning vad gäller kontohållning av finansiella instrument än

aktiekontolagens regler och att denna fråga bör utredas ytterligare. Enligt

regeringens mening bör det under den fortsatta beredningen av betänkandet prövas

om en sådan utredning är nödvändig. En annan fråga, som återstår att pröva, är

om man i ett och samma bolag kan förena en skyddad verksamhet med en som är

utsatt för konkurrens. Dessa frågor och andra återstående frågor i betänkandet,

exempelvis den om införandet av en legal panträtt, samt vissa frågor som har

aktualiserats vid remissbehandlingen avser regeringen att behandla i ett senare

sammanhang.

 40

5 Clearingverksamhet

5.1 Tillståndspliktig clearingverksamhet

 Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det tillståndspliktiga området

delas upp i två verksamheter, nämligen clearingverksamhet och av-

vecklingsverksamhet. Enligt utredningens förslag skall Finansinspektionen kunna

medge undantag från det generella kravet på tillstånd för clearing- och

avvecklingsverksamhet.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna delar utredningens bedömning, att det med

hänsyn till riskerna vid clearing- och avvecklingsverksamhet föreligger goda

skäl att utvidga tillståndsplikten. Flera remissinstanser anser emellertid att

det av utredningen föreslagna området för tillståndsplikt bör inskränkas,

särskilt beträffande rena betalningssystem och valuta. Riksbanken föreslår att

tillståndsplikten begränsas till sådana områden och aktiviteter som har en

påtaglig betydelse för stabiliteten i det finansiella systemet.

Finansinspektionen, Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföreningen, OM

och SwedeSettle AB anser att definitionerna av det tillståndpliktiga området bör

förändras och att betalningar inkl. valuta inte bör omfattas. Flera av dessa

remissinstanser menar vidare att det tillståndspliktiga området bör begränsas på

sådant sätt att samma eller likartad verksamhet bedriven av banker eller värde-

pappersbolag inte omfattas av den särskilda tillståndsplikten enligt lagen om

börs- och clearingverksamhet.

Bakgrund

Gällande lagregler

En första lagreglering av clearingverksamhet genomfördes år 1991 i lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument (prop. 1990/91:142, NU37). I den

lagen definierades clearingverksamhet som verksamhet vid handel med finansiella

instrument som går ut på att räkna ut parternas förpliktelser att betala eller

leverera eller att garantera att dessa förpliktelser fullgörs. Lagstiftningen

avsåg emellertid endast sådana optioner och terminer som var föremål för handel

på en reglerad marknad eller föremål för clearingverksamhet. Krav på betryggande

säkerhet uppställdes för gjorda åtaganden i denna handel och detta krav fick

efterges av en clearingorganisation endast om det var uppenbart att sådan

säkerhet inte behövdes.

 Reglerna om clearingverksamhet har därefter förts över till lagen om börs- och

clearingverksamhet (prop. 1991/92:113, bet. 1991/92:NU26). I den nya börs- och

clearinglagstiftningen, som trädde i kraft den 1 januari 1993, utvidgades

regelsystemet för företag som bedriver clearingverksamhet. I lagen om börs- och

clearingverksamhet definieras clearingverksamhet som verksamhet som består i att

yrkesmässigt i options- eller terminsavtal träda in som part eller på annat sätt

garantera att avtalet fullgörs. Sådan verksamhet som gick ut på att räkna ut

parternas förpliktelser att betala eller leverera utmönstrades således från

definitionen av clearingverksamhet. I förarbetena angavs att det saknades behov

att för närvarande ha kvar en så vid definition av clearingverksamhet. Denna

reglering var emellertid endast avsedd som ett provisorium i avvaktan på

resultatet av Clearingutredningens arbete och definitionen av clearingverksamhet

kunde därför, liksom regelverket i övrigt, komma att ändras i anledning av

utredningens arbete (se prop. 1991/92:113 s. 122 och 172).

Clearingutredningen

Clearingutredningen har betonat betydelsen för värdepappersmarknaden och även

för det finansiella systemet av en säker och effektiv clearing och avveckling.

Enligt utredningens bedömning bör sådan clearingverksamhet på

värdepappersmarknaden som på ett eller annat sätt innehåller väsentliga risker

vara föremål för reglering och tillsyn. Den centrala ställning på

värdepappersmarknaden som clearing och avveckling har talar enligt utredningen

också för att en sådan reglering bör ske. Även språkliga och systematiska skäl

talar enligt utredningen för en utvidgning, eftersom den nuvarande definitionen

i lagen varken enligt svenskt juridiskt språkbruk eller internationell

terminologi täcker sådan verksamhet som vanligen hänförs under begreppet

clearing.

 Clearingutredningen har med utgångspunkt från denna bedömning diskuterat det

tillståndspliktiga området. Därvid har utredningen anfört följande.

 "När det med denna utgångspunkt till en början gäller att ta ställning till

 vilka slags finansiella instrument som definitionen bör ta sikte på anser

 utredningen anledning saknas att som nu begränsa räckvidden till options- och

 terminsavtal. Lagen bör omfatta finansiella instrument i allmänhet och

 således både avistainstrument och andra derivatprodukter än optioner och

 terminer under förutsättning att det är fråga om finansiella instrument. Men

 definitionen bör också omfatta clearing av betalningsförpliktelser och detta

 oberoende av om det är fråga om betalning för finansiella instrument eller

 inte. Det är här att märka att lagen (1991:980) om handel med finansiella

 instrument omfattar termins- och optionshandel med valuta som underliggande

 tillgång men inte valuta i sig (prop. 1990/91:142 s. 141). Eftersom det finns

 starka kopplingar mellan valuta- och värdepappersmarknaden och en clearing-

 verksamhet avseende valuta har väsentliga likheter med en motsvarande

 verksamhet beträffande finansiella instrument, t. ex. beträffande riskerna

 (se bl.a. Lamfalussy-rapporten i avsnitt 3.5.1), bör även clearing av

 valutaaffärer vara underkastad ett tillståndskrav. Detta resultat uppnås om

 clearing av betalningsförpliktelser generellt omfattas av den nya

 definitionen.

 För att clearingverksamhet skall anses föreligga bör krävas att verk-

 samheten går ut på att på parternas vägnar utjämna förpliktelser att betala

 eller att leverera finansiella instrument. Begreppet bör vidare, liksom för

 närvarande, omfatta verksamhet som består i att yrkesmässigt träda in som

 part eller på annat sätt garantera att affärerna fullgörs. Detta bör gälla

 vare sig fråga är om derivat- eller avistainstrument. Det är vidare att

 beakta att en definition av clearingverksamhet bör utformas på det sättet att

 inte sådan tillfällig clearingliknande verksamhet som ofta bedrivs av

 kreditinstituten ryms inom definitionen. På samma sätt som när det gäller

 lagens definition av begreppet börs bör förutsättas att det är fråga om en

 verksamhet som en särskild organisation bedriver regelbundet och fortlöpande.

 Enligt internationellt språkbruk omfattar begreppet clearing främst sådan

 verksamhet som består i att på de i förfarandet deltagande parternas vägnar

 räkna ut betalningsförpliktelser och förpliktelser att leverera finansiella

 instrument. Den definition som gavs i lagen om handel med finansiella

 instrument i dess urprungliga lydelse avsåg sådan verksamhet.

 Att en verksamhet har denna karaktär bör dock enligt utredningens mening

 inte vara tillräckligt för att clearingverksamhet skall anses föreligga; i så

 fall skulle begreppet komma att omfatta verksamhet som inte rimligen bör vara

 underkastad de särskilda reglerna om clearing. Inte heller kan det anses vara

 en nödvändig förutsättning för att clearingverksamhet skall anses föreligga

 att verksamheten omfattar själva uträkningen av förpliktelserna det

 förekommer i praxis exempel på clearinginstitut som hanterar utjämning av

 förpliktelser sedan dessa räknats ut på annat håll.

 Eftersom den verksamhet som består av uträkning av förpliktelser således

 inte är en vare sig tillräcklig eller nödvändig förutsättning för att en

 verksamhet skall karakteriseras som clearingverksamhet, bör definitionen av

 begreppet clearingverksamhet inte lämpligen inbegripa uträkningsverksamheten.

 Från dessa utgångspunkter anser utredningen att en definition i lagen

 lämpligen kan utformas så, att med clearingverksamhet förstås en av en

 clearingorganisation bedriven fortlöpande verksamhet som består i att

 antingen på clearingmedlemmarnas vägnar utjämna förpliktelser för dem att

 betala eller att leverera finansiella instrument till varandra eller också i

 att genom inträdande som part eller på annat sätt garantera att sådana

 förpliktelser fullgörs.

 En clearingen näraliggande verksamhet är avveckling settlement dvs.

 överförande av likvid och finansiella instrument till uppfyllande av

 clearingmedlemmarnas förpliktelser i den mån dessa kvarstår efter ett

 utjämningsförfarande. En clearingorganisation hanterar vanligen även sådan

 verksamhet, men som påpekas redan i utredningens direktiv hänförs den enligt

 internationellt vedertaget språkbruk i allmänhet inte under själva

 clearingbegreppet. Även om det skulle vara förenat med lagtekniska fördelar

 att låta en definition av clearingverksamhet inbegripa även avvecklingen

 skulle man härigenom alltför mycket avvika från det språkbruk som är gängse

 inom branschen. Den senare verksamheten bör i lagstiftningen lämpligen

 benämnas avvecklingsverksamhet. I princip bör samma regler gälla för

 avvecklingsverksamhet som för clearingverksamhet." (SOU 1993:114 s. 239-241).

Skälen för regeringens förslag:

Terminologi

Sedan ett avslut kommit till stånd på de finansiella marknaderna skall leverans

och betalning ske. Mellan avslutet och avvecklingen går vanligen viss tid. Vid

avistaaffärer sker avvecklingen i de flesta fall två till fem dagar efter avslut

medan det kan gå betydligt längre tid, ibland flera år, mellan avslutet och den

tidpunkt vid vilken en derivattransaktion slutligt avvecklas. Den fortsatta

hanteringen av en affär efter avslutet kan variera men den efterföljande

processen innehåller vanligen något eller några av följande moment, nämligen

matchning, clearing, nettning och avveckling. Parterna kan själva vidta vissa

eller samtliga av dessa moment men det är vanligt att några av momenten eller

samtliga på parternas vägnar vidtas av en bank eller ett värdepappersbolag eller

av ett särskilt institut. Den vanliga termen för ett sådant, särskilt institut

är clearingorganisation eller clearinghus.

 Som utredningen liksom flera remissinstanser konstaterat är ovannämnda begrepp

inte helt entydiga. Detta gäller främst begreppet clearing som kommit att

beteckna ett flertal olika företeelser. Därtill kommer problemet med

gränsdragningen mellan registerföring/kontoföring och avveckling. Inledningsvis

skall nämnda begrepp beröras liksom gränsdragningsfrågan.

 Kontrollen av att parterna är överens om villkoren för affären, såsom slag av

instrument, priset, mängden och dag för likvid och leverans kallas matchning.

Denna granskning och viktiga kontroll av avslutsinformationen kan administreras,

förutom av parterna själva, av deras ombud eller av marknadsplatsen eller av

clearingorganisationen.

 Nettning innebär avräkning av ömsesidiga betalnings- och leveransförpliktelser

mellan två eller flera parter (bilateral resp. multilateral nettning). I

propositionen 1994/95:130 Avtal om avräkning (nettning) vid handel med

finansiella instrument och valuta har nettning behandlats utförligt (se s. 7-

11).

 Begreppet clearing kan beteckna uträkningen, sammanställningen och redo-

visningen av parternas betalnings- eller leveransförpliktelser men kan också

utnyttjas som sammanfattande begrepp för de avslutande momenten efter en affär

på de finansiella marknaderna. Därtill kommer att ordet clearing, såväl i

Sverige som i andra länder, har kommit att användas som prefix vid beteckningar

på institut eller verksamheter på detta område, t.ex. clearingorganisation och

clearingverksamhet. I detta sammanhang bör nämnas att Clearingutredningen har

påpekat att det inte finns någon skarp gräns mellan nettning och clearing; i

grunden är det enligt utredningen fråga om samma eller liknande förfaranden (SOU

1993:114 s. 19). Riksbanken har därvid anmärkt att utredningens påstående äger

sin giltighet som beskrivning på hur flertalet värdepapperssystem fungerar men

att resonemanget blir mindre adekvat om man vidgar perspektivet till clearing-

och avvecklingsverksamhet utanför värdepappersområdet. Den diskussion som förs

beträffande clearing, nettning och avveckling av stora betalningar handlar

nämligen i väsentliga delar om att undvika nettning inom ramen för

centralbankernas clearing- och avvecklingssystem för stora betalningar och i

stället avveckla dessa brutto i realtid (Real Time Gross Settlement, RTGS). Ett

exempel inom värdepappersområdet på clearingverksamhet som inte innehåller någon

nettning är den verksamhet som bedrivs av de internationella clearingorganisa-

tionerna Euroclear och Cedel.

 Med avveckling, dvs. vad som på engelska kallas settlement, förstås vanligen

lösande av betalnings- eller leveransförpliktelser på de finansiella marknaderna

genom att betalningsmedel, inkl. valuta, eller finansiella instrument överförs

från en part till en annan. När det gäller avvecklingen uppkommer en annan

gränsdragningsfråga nämligen gentemot registerföring/kontohållning. Leveransen

av finansiella instrument kan ske genom att dessa fysiskt överlämnas av säljaren

till köparen. Såväl i Sverige som i de flesta andra länder med en utvecklad

finansiell marknad sker emellertid leveransen av finansiella instrument genom

att en överföring sker från säljarens konto till köparens konto i ett

kontosystem. I ett sådant system finns instrumenten registrerade på konton, och

en överföring genom registrering på ett konto fyller samma funktion och har i

princip samma rättsverkningar som ett överlämnande av instrumenten i fysisk form

(tradition). Ett sådant kontosystem kan beroende på de legala förutsättningarna

vara så konstruerat att det i botten finns ett eller flera grundläggande

instrument i fysisk form och att registreringarna på konton formellt

representerar andelar av detta instrument. Man brukar då tala om att de

underliggande dokumenten är immobiliserade, dvs. de har gjorts orörliga. Det

eller de finansiella instrument som utgör bärare av de grundläggande

rättigheterna ligger nämligen vanligen i förvar i den för kontosystemet

ansvariga organisationens valv. Denna ordning har gett upphov till termerna

värdepappersförvarare, värdepappersregistrerare och värdepapperscentral för den

organisation som ansvarar för systemet. Ett alternativ till immobilisering av

finansiella instrument är att de är dematerialiserade, dvs. något underliggande

dokument existerar inte utan de rättsverkningar som är förenade med ett

finansiellt instrument är helt och hållet knutna till registreringen på konto i

ett kontosystem. Den svenska aktiekontolagen bygger som bekant på principen om

dematerialisering. Utvecklingen av kontosystem utgör en av förutsättningarna för

den moderna, gränsöverskridande handeln med finansiella instrument.

 I vissa fall är även gränsen mellan nettning och avveckling mindre skarp. Ett

system som avvecklar affärerna med finansiella instrument eller valuta efter ett

oåterkalleligt nettningsförfarande innebär i realiteten att det först sker en

avveckling av parternas förpliktelser genom nettningsförfarandet och därefter

avvecklas de återstående nettoförpliktelserna mellan parterna (se prop.

1994/95:130 s. 17). Detsamma gäller för en avveckling av betalningar som

innehåller ett oåterkalleligt nettningsförfarande.

 Gränsen mellan kontoföring och avveckling kan vara svår att dra men

kontoföringen kännetecknas av att kontohållaren på uppdrag av t.ex. ett

kontoförande institut registrerar förändringar i äganderätten eller andra

rättigheter avseende de finansiella instrument som finns registrerade i

kontohållarens kontosystem. Vid kontoföringen tar kontohållaren oftast inte

något annat ansvar för avvecklingen än den kontroll som sker av institutets

behörighet och att erforderliga instrument finns registrerade på konto.

 Som beteckning på den organisation som administrerar kontosystem förekommer

bl.a. termerna värdepappersförvarare, värdepappersregistrerare och värdepappers-

central. I stället för någon av dessa termer har i texten begreppet kontohållare

utnyttjats. Eftersom begreppet kontohållare är relativt vidsträckt bör anmärkas

att det i vissa sammanhang bör göras åtskillnad mellan den kontohållning eller

kontoföring som sker hos mellanhänderna och kontohållningen i ett nationellt

system där alla finansiella instrument i ett land eller en viss marknads

instrument är kontoförda i ett centralt register. Sådana institut som t.ex. VPC

betecknas ibland som centrala värdepappersförvarare. De finansiella instrumenten

i den centrala värdepappersförvararens eller nationella kontohållarens

kontosystem kan som nämnts vara immobiliserade eller dematerialiserade.

 Det är mycket vanligt, särskilt i internationella sammanhang men även

nationellt, att en mellanhand är registrerad som förvaltare av ett finansiellt

instrument i den centrala värdepappersförvararens kontosystem och att

äganderätten till instrumenten först framgår av mellanhandens kontosystem eller,

om denne i sin tur är ombud för en annan mellanhand, i den sistnämndes

kontosystem. Som anmärkts i avsnitt 4.1 förekommer regelmässigt flera

mellanhänder vid den gränsöverskridande handeln.

Tillståndspliktig verksamhet

En clearingorganisation hanterar vanligen clearing, nettning och avveckling.

Clearingutredningen har övervägt att låta en definition av clearingverksamhet

inbegripa även avvecklingen men funnit att man härigenom skulle avvika från det

språkbruk som är gängse inom branschen. Att låta definitionen av

clearingverksamhet omfatta även avvecklingen har dock, som utredningen också

påpekat, lagtekniska fördelar. Språkbruket kan inte enligt vår mening anses så

fast att hinder föreligger mot en gemensam beteckning. Därtill kommer att

begreppen clearing och clearingverksamhet en längre tid utnyttjats i Sverige som

sammanfattande beteckning för de avslutande momenten. Även i utlandet används

clearing på samma sätt som i Sverige, nämligen som en del av namnet på sådana

organisationer som ansvarar för de avslutande momenten, exempelvis

clearingorganisation och clearinghus. Det föreligger fördelar med att endast

behöva använda en beteckning vid exempelvis lagtextens utformning. Därtill

kommer att några gränsdragningsfrågor inte behöver uppkomma mellan t.ex.

tillståndspliktig clearing- och avvecklingsverksamhet. Med hänsyn härtill anser

regeringen att begreppet clearingverksamhet även fortsättningsvis kan utnyttjas

som samlingsbegrepp för sådan clearing, nettning och avveckling på de

finansiella marknaderna som kräver tillstånd.

 Frågan, om vilken clearingverksamhet som skall kräva tillstånd, kan delas upp

i två spörsmål. För det första, frågan om vilka typer av sådan

clearingverksamhet på de finansiella marknaderna som skall kräva tillstånd och

om sådan eller liknande verksamhet som bedrivs med stöd av t.ex. tillstånd

enligt värdepappersrörelselagen eller bankrörelselagen (1987:617) skall omfattas

av tillståndskravet enligt lagen om börs- och clearingverksamhet. Den andra

frågan utgör vilka marknader och instrument som skall omfattas av kravet på

tillstånd.

 När det gäller att avgöra om en verksamhet skall kräva tillstånd och stå under

tillsyn bör riskerna som är förknippade med verksamhet för deltagarna och

marknaden stå i förgrunden. Det väsentliga är vilket ansvar för riskerna och för

riskhanteringen en viss verksamhet innebär. Det innebär att en begränsning bör

ske, som Riksbanken har betonat, till sådana områden och aktiviteter som har en

påtaglig betydelse för stabiliteten i det finansiella systemet. Därvid kan

inledningsvis konstateras att verksamhet som enbart omfattar uträkning,

sammanställning och redovisning av parternas betalnings- eller

leveransförpliktelser inte är av sådan karaktär att tillstånd bör krävas (jfr

SOU 1993:114 s. 240 och prop. 1992/93:113 s. 172).

 Fördelarna och nackdelarna med nettning vid handel med bl.a. valuta och

finansiella instrument har de senaste åren analyserats ingående av exempelvis

arbetsgrupper tillsatta av centralbankerna i G 10-länderna. Sammanfattningsvis

är slutsatsen av dessa studier att nettning utgör en synnerligen viktig

verksamhet på de finansiella marknaderna och att den kan medföra betydande

fördelar för deltagarna och marknaden men också, om nettningen inte uppfyller

högt ställda krav på säkerhet i vid mening, vara förenad med väsentliga risker

(se prop. 1994/95:130 s. 8 och 9). Clearingutredningen har föreslagit att

tillståndskrav införs för nettningsverksamhet. Regeringen delar denna bedömning.

 En organisation kan vid nettning eller avveckling, i likhet med OM, gå in som

central motpart eller, i likhet med vad som var avsikten med PmC, vid en viss

tidpunkt inträda som garant för förpliktelsernas avveckling. Vid sådana

förhållanden övertar organisationen ansvaret för förpliktelsernas avveckling.

Övertagandet av ansvaret innebär att riskerna koncentreras till denna

organisation och att deltagarna har att bedöma risken för att garanten eller den

centrala motparten fallerar i stället för den ursprungliga motparten. Vid

verksamhet som central motpart eller garant påtar sig organisationen också ett

väsentligt ansvar för riskhanteringen. Med hänsyn till den centrala ställning en

sådan organisation intar på den finansiella marknaden och till de risker som är

förenade med verksamheten som central motpart eller garant bör dessa

verksamheter kräva tillstånd och stå under tillsyn.

 Det dominerande vid börshandeln med derivatinstrument är att börsen eller en

till börsen knuten clearingorganisation tar ansvaret som central motpart eller

garant för förpliktelsernas avveckling. Numera förekommer det också beträffande

instrument och valuta som handlas direkt mellan parterna eller deras ombud att

en clearingorganisation går in som central motpart. Som exempel kan nämnas den

clearingverksamhet OM bedriver avseende ränteterminer och ECHO:s verksamhet be-

träffande valuta och valutaderivat.

 Det är mindre vanligt vid handeln med aktier eller obligationer att en

särskild organisation går in som central motpart vid clearingverksamhet. En

clearingorganisation kan emellertid genom andra åtaganden inta en central roll

vid avvecklingen av förpliktelser på de finansiella marknaderna och således

sörja för att förpliktelserna avvecklas på ett säkert sätt. Som exempel kan

nämnas följande.

 - Organisationen kan administrera och bevaka avvecklingsprocessen på parternas

vägnar genom att kontinuerligt kontrollera medlemmarnas förutsättningar att

fullfölja sina åtaganden. Vidare kan organisationen administrera nödvändiga

åtgärder om problem uppstår vid avvecklingen, exempelvis på grund av att en

medlem inte kan leverera eller betala.

 - Organisationen kan administrera en skyldighet för medlemmarna att ställa

säkerheter för sina åtaganden vid clearing och avveckling.

 - Organisationen kan även administrera ett system med garantiåtaganden från

medlemmarnas sida eller en överenskommelse mellan medlemmarna och organisationen

om hur eventuella förluster skall fördelas.

 - Organisationen kan vara nettningsarrangör utan att gå in som central motpart

eller garant.

 Vid nu beskrivna verksamheter ligger motpartsriskerna i princip kvar på

clearingmedlemmarna och deras kunder men organisationen har ett betydande ansvar

för hanteringen av riskerna vid nettning och avveckling. Med hänsyn härtill och

den betydelse sådana verksamheter har på den finansiella marknaden bör även

dessa enligt vår bedömning kräva tillstånd och stå under tillsyn.

 Det är inte ovanligt att en organisation genom utlåning av finansiella

instrument eller genom kreditgivning bidrar till att underlätta förpliktelsernas

avveckling. Om sådan verksamhet bedrivs fristående eller när det är fråga om

förmedling av lån eller kredit föreligger inte tillräckliga skäl för att kräva

tillstånd enligt lagen om börs- och clearingverksamhet. Om verksamheten å andra

sidan bedrivs tillsammans med exempelvis uträkning, sammanställning och

redovisning av parternas förpliktelser bör tillstånd fordras enligt nyss nämna

lag eftersom organisationen vid en helhetsbedömning får anses på ett väsentligt

sätt sörja för förpliktelsernas avveckling.

 Sammanfattningsvis anser regeringen att tillstånd enligt lagen om börs- och

clearingverksamhet bör krävas av en organisation som går in som motpart eller

garant vid förpliktelsernas avveckling eller sköter ett nettningsförfarande

eller på annat väsentligt sätt sörjer för förpliktelsernas avveckling.

 Finansinspektionen har påpekat att liknande verksamhet som den vi nyss ansett

bör kräva särskilt tillstånd kan bedrivas av värdepappersinstitut. Enligt

inspektionen bedrivs tillståndsprövningen enligt lagen om börs- och

clearingverksamhet på i princip samma sätt som enligt lagen om

värdepappersrörelse. Finansinspektionen har med hänsyn härtill föreslagit att

verksamhet som omfattas av lagen om värdepappersrörelse eller verksamhet som

auktoriserad förvaltare enligt aktiekontolagen (1989:827) inte skall omfattas av

tillståndsplikt enligt lagen om börs- och clearingverksamhet. Clearingutred-

ningens uppfattning är att det ur säkerhetssynpunkt skulle vara en fördel om

tillstånd till bl.a. clearingverksamhet bedöms enligt lagen om börs- och

clearingverksamhet i stället för enligt annan lagstiftning. Vi anser för egen

del att det finns systematiska skäl som talar för den av utredningen

förespråkade linjen. Därtill kommer också att likartad verksamhet i ett

värdepappersinstitut kan ha en mycket betydande omfattning. Finansinpektionens

förslag har emellertid flera fördelar. Det kan uppstå tveksamheter om huruvida

en viss verksamhet faller under lagen om värdepappersrörelse eller lagen om

börs- och clearingverksamhet. Sådana gränsdragningsproblem blir av mindre be-

tydelse med den av inspektionen förespråkade lösningen. En fokusering sker också

på att verksamheten kräver tillstånd och skall stå under tillsyn. Kraven

överensstämmer också i många delar, t.ex. beträffande den riskhantering som vi

behandlar i nästa avsnitt. Eftersom olika krav trots allt kan komma att ställas

på en verksamhet beroende på om den är att hänföra till värdepappersrörelse

eller går in under börs- och clearinglagen, är frågan inte helt enkel. I ett

nyligen avlämnat lagförslag i Danmark har föreslagits att tillsynsmyndigheten

(Finanstilsynet) skall få i uppdrag att i tveksamma fall avgöra om en viss

verksamhet är att anse som tillståndspliktig clearingverksamhet eller inte. Med

hänsyn till följderna av ett sådant avgörande är vi tveksamma till en sådan

lösning för svensk del. Regeringen är därför tills vidare beredd att gå på

Finansinspektionens linje. Vi föreslår således att verksamhet som omfattas av

lagen om värdepappersrörelse eller bankrörelselagen undantas från till-

ståndsplikt enligt lagen om börs- och clearingverksamhet.

 Det är av vikt att den föreslagna lösningen inte medför att en konkurrens på

skilda villkor, särskilt vad gäller kravet på säkerhet i verksamheten, uppkommer

mellan en clearingverksamhet som bedrivs med stöd av tillstånd enligt lagen om

börs- och clearingverksamhet och liknande verksamhet som bedrivs med stöd av

värdepappersrörelselagen eller bankrörelselagen. Finansinspektionen bör därför

som tillsynsmyndighet följa utvecklingen på detta område vad gäller den allmänna

konkurrenssituationen och även uppmärksamma om skillnader uppkommer beträffande

riskhanteringen mellan clearingverksamheter som bedrivs med stöd av skilda

tillstånd.

Finansiella instrument, valuta och betalningar

Regeringen delar Clearingutredningens bedömning att tillståndskravet i lagen bör

utvidgas och omfatta clearingverksamhet avseende samtliga typer av finansiella

instrument. Det innebär att clearingverksamhet beträffande fondpapper som

exempelvis aktier och obligationer, samt andra derivatinstrument än optioner och

terminer bör kräva tillstånd. Som berörts i prop. 1994/95:130 förekommer det

instrument som handlas huvudsakligen mellan två parter och att det därför kan

råda tveksamhet om dessa är att anse som finansiella instrument enligt

definitionen av detta begrepp (s. 21 och 22). I dag erbjuds clearingtjänster

även beträffande sådana instrument, t.ex. av OM Stockholm AB. Även sådan

clearingverksamhet kan vara förenad med icke oväsentliga risker. Det är

exempelvis vanligt att det inte finns någon andrahandsmarknad för sådana

instrument och att dessa därför är svåra, för att inte säga omöjliga, att

omsätta eller ersätta. Även clearingverksamhet beträffande sådana instrument bör

därför omfattas av tillståndskravet.

 Som inledningsvis berörts har flera remissinstanser föreslagit att till-

ståndskravet för clearingverksamhet inskränks till de båda leden av en

transaktion med finansiella instrument, nämligen leverans- och betalnings-

förpliktelserna. Begreppet finansiella instrument omfattar derivatinstrument med

valuta som underliggande tillgång men inte valuta. Avistahandeln med valuta

inbegrips inte i en reglering som omfattar clearingverksamhet avseende

finansiella instrument. Gränsdragningen mellan avistahandeln med valuta och

derivathandeln med valuta är oklar. Traditionellt räknas sådan handel som

avvecklas några dagar efter avslutet till avistahandeln. Praxis vid den

internationella valutahandeln är att avvecklingen sker två dagar efter avslutet.

Affärer med valuta som avvecklas ytterligare några dagar eller någon vecka efter

avslutet räknas däremot som derivathandel, t.ex. en kort terminsaffär, och

omfattas således av begreppet finansiella instrument. Det dominerande på valuta-

marknaden är att valuta och valutaderivat handlas direkt mellan parterna eller

deras ombud, vanligen stora banker. Även clearingverksamheten sköts vanligtvis

av dessa banker. Beträffande den handel som sker med valutaderivat vid vissa

derivatbörser sköter emellertid börsen eller en till denna knuten

clearingorganisation clearingverksamheten för dessa affärer.

 Riskerna vid valutahandeln har behandlats i en rad rapporter från arbets-

grupper tillsatta av centralbankerna i G 10-länderna. Bland dessa kan nämnas

Report on Netting Schemes (Angell-rapporten) från februari 1989 och Report of

the Committee on Interbank Netting Schemes of the Central Banks of the Group of

Ten Countries (Lamfalussy-rapporten) från november 1990. I dessa två rapporter

analyseras och diskuteras fördelarna och nackdelarna med nettning vid

gränsöverskridande valutaffärer och stora betalningar. Lamfalussy-rapporten

innehåller bl.a. förslag till "minimikrav" för nettnings- och avvecklingssystem

beträffande gränsöverskridande transaktioner i skilda valutor (beträffande

Lamfalussykriterierna se prop. 1994/95:130 s. 8 och 9). På uppdrag av kommittén

för betalnings- och avvecklingsystem har en arbetsgrupp gjort en studie av

riskerna vid avveckling av värdepappersaffärer. Arbetsgruppens rapport Delivery

Versus Payment in Securities Settlement Systems (DVP-rapporten) publicerades i

september 1992. Enligt DVP-rapporten föreligger grund för antagandet att

systemrisken är mindre vid värdepappersavveckling än vid nettning av

gränsöverskridande betalningsåtaganden i skilda valutor. Problem vid nettning

och avveckling kan i sistnämnda fall, enligt Lamfalussy-rapporten, snabbt bli

mycket stora och sprida sig på de finansiella marknaderna.

 Riksbanken har som beskrivits i avsnitt 4.1 under år 1994 kartlagt den svenska

derivatmarknaden. Någon börshandel eller central clearingverksamhet finns inte

för närvarande i Sverige för valuta eller valutaderivat. Av Riksbankens

undersökning framgår att merparten av handeln på den svenska valutamarknaden

sker med en svensk och en utländsk bank som parter (81 % av avistahandeln och 59

% av derivataffärerna). Koncentrationsgraden är hög på valutamarknaden. De fyra

största bankerna svarade år 1993 för 85 % av all valutaderivathandel. Enligt

Riksbankens derivatundersökning är riskerna lägre vid s.k. clearad handeln än

vid s.k. oclearad, men det sker en koncentration av riskerna vid clearad handel

hos clearingorganisationen som därför bör övervakas noga.

 Clearingutredningen har, med hänvisning till de starka kopplingarna mellan

valuta- och värdepappersmarknaden och till att en clearingverksamhet avseende

valuta har väsentliga likheter med en motsvarande verksamhet beträffande

finansiella instrument, t.ex. vad gäller riskerna, föreslagit att även

clearingverksamhet avseende valutaaffärer skall vara underkastad ett

tillståndskrav. Flera remissinstanser har kritiserat detta förslag på den

grunden att utredningen inte har haft tillräckligt underlag för att bedöma

valutamarknaden i Sverige och konsekvenserna av utredningens förslag. Enligt

regeringens mening har emellertid Clearingutredningens skäl för en reglering

betydande tyngd. Den slutsats som dragits i DVP-rapporten, att typerna av risker

och orsakerna till riskerna är desamma inom handeln med valuta som vid

värdepappershandeln, talar starkt för en reglering av clearingverksamhet

avseende valuta efter samma mönster som för finansiella instrument.

 En clearingverksamhet avseende valuta kan tveklöst bidra till att förbättra

säkerheten på valutamarknaden och även förbättra genomlysningen av denna

marknad. I Sverige och utomlands erbjuds numera clearingtjänster beträffande

instrument och valuta som handlas direkt mellan parterna. Som exempel kan nämnas

OM:s clearingverksamhet avseende ränteterminer och för valutaclearing, FXNET i

London. Vidare har ECHO i augusti 1995 påbörjat clearingverksamhet avseende

valutaaffärer, avista och derivat, mellan stora, internationellt verksamma

banker. Genom nettning och organisationens egna säkerhetssystem kan en

clearingorganisation bidra till en säker avveckling av förpliktelserna på de

finansiella marknaderna. Därtill kommer att en clearingorganisation kan medverka

till att hantera den särskilda risk som föreligger vid avveckling av

valutaaffärer, nämligen att avvecklingen inte sker samtidigt på grund av att

förpliktelserna avvecklas i skilda tidszoner (cross-currency settlement risk).

 Vår bedömning är att en clearingverksamhet avseende valuta kan bidra på ett

väsentligt sätt till säkerheten på valutamarknaden men att det därmed också sker

en koncentration av riskerna hos organisationen och att en sådan organisation

behöver övervakas. Denna bedömning stöds av slutsatserna i Riksbankens

derivatundersökning. Sammanfattningsvis anser regeringen att övervägande skäl

talar för att en clearingverksamhet avseende valuta skall omfattas av

tillståndskravet. På samma sätt som beträffande finansiella instrument bör

tillståndskravet riktas mot en särskild organisation och inte mot samma eller

likartad verksamhet som redan i dag bedrivs av institut under tillsyn, främst

banker.

 Vad avser Clearingutredningens förslag att betalningsförpliktelser generellt

skall omfattas av defintionen av clearingverksamhet och således utgöra

tillståndspliktig verksamhet kan konstateras att remissinstansernas kritik i

huvudsak har varit riktad mot att definitionerna blivit för vida och även kommit

att omfatta vad som kan kallas ordinär betalningsverksamhet. Det är endast för

clearingverksamhet rörande stora betalningar (large-value payments) mellan i

första hand finansiella institut som det med hänsyn till riskerna för det

finansiella systemet kan finnas skäl att diskutera om tillståndskrav bör

införas. När det gäller arbetet på att förbättra säkerheten vid

clearingverksamhet avseende stora betalningar kännetecknas utvecklingen av två

linjer. För sådan clearingverksamhet som bedrivs av centralbanker är det klart

uttalade målet av centralbankscheferna i EU att förpliktelserna skall avvecklas

brutto i realtid (Real Time Gross Settlement) och att medlemmarna skall ställa

säkerhet för eventuella krediter eller exponeringar. Bruttoavveckling i realtid

har bedömts som det säkraste sättet att avveckla betalningsförpliktelser och

något nettningsförfarande bör inte förekomma vid centralbanksclearingen. Vid

sidan av centralbanksclearingen förekommer det att särskilda organisationer,

vanligtvis ägda eller drivna av banker, bedriver clearingverksamhet rörande

stora betalningar. Ett exempel på en sådan organisation är Bankgirot. Det

vanliga är att dessa organisationer på ett eller annat sätt har kopplingar till

centralbanksclearingen och att nettot av clearingverksamheten förs vidare för

slutlig avveckling i centralbankens system. Beträffande sådana underliggande

betalningssystem och andra system som bedriver clearingverksamhet rörande stora

betalningar föreligger det inte något krav på att avveckling skall ske brutto i

realtid. För att förbättra säkerheten av dessa system är arbetet inriktat på

vissa väsentliga delmoment, exempelvis nettningsförfaranden, säkerhetssystem och

om en betalning i ett sådant system kan återkallas.

 Nettningsförfarande förekommer vid avveckling av stora betalningar liksom att

en särskild organisation på annat väsentligt sätt, t.ex. genom kreditgivning

eller ett säkerhetssystem, sörjer för betalningsförpliktelsernas avveckling.

Även beträffande betalningar bedrivs således sådan verksamhet som ovan har

bedömts beträffande finansiella instrument och valuta vara så riskfylld att den

bör kräva tillstånd och stå under tillsyn. Det internationella arbetet tar

främst sikte på gränsöverskridande betalningar och de särskilda svårigheter som

föreligger vid clearingverksamhet avseende betalningar över gränserna. Som

exempel på sådana svårigheter kan nämnas de tekniska och administrativa problem

som uppstår när två betalningssystem skall kopplas ihop samt att

clearingverksamheten kan beröra två eller flera rättssystem med olikartade

innehåll. För att sådan gränsöverskridande clearingverksamhet skall kunna

fungera på ett säkert och effektivt sätt krävs det emellertid att de nationella

systemen för clearingverksamhet avseende stora betalningar uppfyller högt

ställda krav. Om clearingverksamhet rörande betalningar generellt omfattas av

tillståndskravet så uppstår dessutom inte några gränsdragningsproblem beträffan-

de betalningar avseende finansiella instrument och andra betalningar. En

ytterligare fördel är att samma principer kommer att gälla för

clearingverksamhet oavsett om den avser finansiella instrument, valuta eller

betalningar. Det är inte helt ovanligt att en organisation hanterar

clearingverksamheten avseende leveransledet vid en transaktion med finansiella

instrument medan en annan eller andra organisationer sköter clearingverksamheten

avseende betalningsledet inkl. eventuell valutaclearing.

 Enligt vår bedömning bör således clearingverksamhet rörande stora betalningar

kräva tillstånd. Kravet på tillstånd bör på samma sätt som för finansiella

instrument och valuta riktas mot en särskild organisation och inte mot samma

eller likartad verksamhet som redan i dag bedrivs av institut under tillsyn,

främst banker.

 Vi har ovan tagit upp gränsdragningsfrågan mellan clearingverksamhet och

likartad eller identisk verksamhet som bedrivs med stöd av värdepappers-

rörelselagen eller bankrörelselagen och därvid föreslagit att denna skall

undantas från tillståndsplikt enligt lagen om börs- och clearingverksamhet. När

det gäller clearingverksamhet avseende främst betalningar inkl. valuta kan andra

gränsdragningsproblem uppkomma. Nu aktuell lagstiftning riktar sig som angetts i

avsnitt 4.3 mot de direkt deltagande, nämligen clearingorganisationer och

clearingmedlemmar. Syftet med lagregleringen är begränsat till sådana områden

och aktiviteter som har en påtaglig betydelse för stabiliteten i det finansiella

systemet. Betaltjänstutredningen har i två betänkanden lagt fram förslag rörande

bl.a. valutaväxling och betaltjänster (SOU 1994:66 och SOU 1995:69). Förslagens

tyngdpunkt ligger på sådana tjänster som används av privatpersoner och av mindre

företag. Beredningen pågår av betänkandena. Det kan uppkomma

gränsdragningsproblem även gentemot dessa tjänster. Nu aktuell lagstiftningen i

lagen om börs- och clearingverksamhet riktar sig mot större professionella

aktörer på den finansiella marknaden medan betaltjänstutredningens förslag till

övervägande delen rör vad man kan kalla konsumentledet eller allmänheten. En

avgränsning bör ske även mot sådan verksamhet. Med hänsyn härtill bör likartad

eller identisk verksamhet som huvudsakligen riktar sig till allmänheten undantas

från nu aktuell reglering.

 Tillståndskravet för clearingverksamhet enligt det utvidgade verksamhets-

begreppet innebär att VPC kommer att behöva tillstånd som clearingorganisation

enligt lagen om börs- och clearingverksamhet för centralens clearingverksamhet.

Olika krav ställs på clearingmedlemmar i förhållande till kontoförande institut.

Det kan också föreligga behov för ett visst institut att vara kontoförande

institut men inte att vara clearingmedlem och vice versa. Detta medför med stor

sannolikhet att de båda kategorierna av aktörer hos VPC, kontoförande institut

och clearingmedlem, kan komma att skilja sig åt. OM har för närvarande som enda

organisation tillstånd att bedriva clearingverksamhet enligt lagen om börs- och

clearingverksamhet. Någon omprövning av OM:s tillstånd med anledning av

förändringarna av begreppet clearingverksamhet lär inte behövas. Däremot kan den

utvidgade definitionen medföra att OM behöver komplettera sitt tillstånd. Någon

tillståndspliktigt clearingverksamhet avseende valuta enligt lagen om börs- och

clearingverksamhet finns för närvarande inte i Sverige. Det kan emellertid bli

aktuellt för Bankgirocentralen BGC AB att söka tillstånd såvitt avser centralens

nettning av betalningar mellan de deltagande bankerna.

Övergångsbestämmelser

För att underlätta en övergång till det utvidgade tillståndskravet för

clearingverksamhet bör övergångsbestämmelser föras in. I dessa bör föreskrivas

att den som vid lagens ikraftträdande bedriver tillståndspliktig verksamhet får

forsätta verksamheten efter det att lagen trätt i kraft till dess ansökan om

tillstånd har prövats av Finansinspektionen. Det utvidgade tillståndskravet

kommer givetvis att medföra en hel del förberedelsearbete för Finansinspektionen

och även för de organisationer som nu behöver ansöka om tillstånd.

Föreskrifterna avseende tillståndsgivning för clearingverksamhet måste

exempelvis ses över. För de organisationer som avser att ansöka om tillstånd

måste en anpassning ske till verksamhetsförutsättningarna i lagen om börs- och

clearingverksamhet. För att detta arbete skall kunna genomföras i god ordning,

utan onödig tidspress, bör tidsfristen för en ansökan om tillstånd i enlighet

med det utvidgade kravet förlängas i förhållande till tidpunkten för

ikraftträdandet.

 För VPC innebär de föreslagna reglerna att centralens huvudsakliga verksamhet

i fortsättningen kommer att styras av två regelverk, dels lagstiftningen om

clearingverksamhet, dels regelsystemet för aktiekontosystemet. Därtill kommer

att VPC enligt förslag i ett följande avsnitt skall överta prövningen av de

kontoförande instituten. De institut som har tillstånd som kontoförande institut

deltar för närvarande i både kontohållnings- och clearingverksamheten hos VPC.

De lagändringar som föreslås medför att antagningen, kontrollen och

övervakningen samt regleringen av ansvarsförhållandena mellan VPC och

kontoförande institut/clearingmedlemmar kommer att behöva regleras på ett nytt

sätt. Det kan även bli svårt för VPC och de kontoförande

instituten/clearingmedlemmarna att i tid och i nödvändig omfattning anpassa

organisation, rutiner och säkerhetssystem. Även beträffande de föreslagna

förändringarna i aktiekontolagens regelsystem bör därför föras in över-

gångsbestämmelser som underlättar övergången till de nya reglerna.

5.2 Krav på clearingorganisationer

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag

eller lämnar det utan erinran. Finansinspektionen föreslår att utredningens

restriktiva inställning till sidoverksamheter för en clearingorganisation

lindras. Även OM anser att förslaget i denna del är för strängt.

 Bakgrund: I lagen om börs- och clearingverksamhet har uppställts vissa

grundläggande krav på clearingverksamhet för att en sådan verksamhet skall kunna

betraktas som sund. Med stöd av sundhetskriteriet prövas organisationen av

verksamheten, uppbyggnaden av inre kontroll och säkerhet samt organisationens

verkställande ledning och större ägares förmåga att driva verksamheten (se prop.

1990/91:142 s.115, 116 och 156 samt prop. 1991/92:113 s. 59). För

clearingverksamhet gäller dessutom för att verksamheten skall kunna betraktas

som sund följande krav, nämligen säkra tekniska system, fritt tillträde,

neutralitet och ett säkerhetskrav (prop. 1991/92:113 s. 59-62). I 8 kap. anges

förutsättningarna för tillstånd. Sundhetskravet återfinns i 8 kap. 1 §. I de

efterföljande paragraferna föreskrivs vissa villkor för tillstånd att bedriva

clearingverksamhet för svenska resp. utländska företag. I 9 kap. regleras

clearingorganisationens verksamhet varvid bl.a. föreskrivs att organisationen

skall ha ändamålsenliga regler för hur clearingen hos organisationen går till.

Vidare uppställs som huvudregel krav på att clearingorganisationen skall se till

att det vid clearingen ställs betryggande säkerhet för gjorda åtaganden och att

sådan säkerhet vidmakthålls så länge ett åtagande består. Om en

clearingorganisation träder in som part i handeln skall organisationen se till

att dess riskmässiga ställning i handeln är balanserad.

Clearingutredningen

Enligt Clearingutredningens bedömning motsvarar sundhetskraven väl de grund-

läggande anspråk som bör ställas på en clearingverksamhet. Enligt utredningen

bör dessa krav gälla generellt och således inte endast för den mera speciella

clearingverksamhet som för närvarande är lagreglerad.

 Enligt utredningen måste en clearingorganisation ha viss finansiell styrka och

dessutom tillgodose kraven på säkerhet i vid mening. Häri ingår att

clearingorganisationen skall uppfylla högt ställda krav vad avser organisation

och riskhanteringssystem samt säkra tekniska system. Vidare skall verksamheten

vila på en stabil juridisk grund. Utredningen anser att dessa krav är så

väsentliga att de bör lagfästas.

 Enligt Clearingutredningens mening utgör en noggrann och ingående riskanalys

av den planerade verksamheten en första förutsättning för en clearing-

organisations verksamhet. Denna analys bör inte vara begränsad till att avse de

risker som organisationen själv ikläder sig utan bör också ta sikte på de risker

som är förenade med systemet som sådant för parterna och därmed för marknaden

och betalningssystemet. En sådan riskanalys utgör i sin tur grunden för den

beskrivning av hur dessa risker skall hanteras (riskhanteringsplan) som varje

clearingorganisation bör upprätta.

 Vilka krav bör då ställas på en clearingorganisations riskhanteringssystem?

För hanteringen av riskerna är det enligt utredningen väsentligt att en

clearingorganisation har finansiell och operationell integritet. Vidare anser

utredningen att organisationens riskhanteringssystem skall dels begränsa kredit-

förluster och likviditetsproblem vid en clearingmedlems fallissemang, dels

trygga att avvecklingen kan ske på utsatt tid och att eventuella förluster kan

täckas av övriga, dels trygga den operationella tillförlitligheten av ADB- och

kommunikationssystem som är nödvändiga för clearingorganisationens fullgörande

av avvecklingen.

 Clearingutredningen har påpekat vikten av att de finansiella resurserna liksom

riskanalysen, riskhanteringsplanen och organisationsplanen hos en

clearingorganisation är föremål för återkommande granskning allteftersom

verksamheten ökar eller minskar i volym eller förhållandena ändras i övrigt.

 I riskhanteringsplanen bör det vara klart och tydligt fastlagt hur ansvaret

för riskhanteringen i institutet är fördelat. Det bör också vara bestämt vilka

befogenheter den ansvariga enheten har och vem eller vilka av befattningshavarna

i ett institut som i en krissituation har ansvaret för att nödvändiga åtgärder

vidtas. Vid bedömningen av hur dessa frågor skall lösas är det lämpligt att det

också prövas om den enhet som har ansvaret för riskhantering bör vara åtskild

från affärsenheterna.

 Riskhanteringsplanen och ansvaret för hanteringen av riskerna vid clearing-

och avvecklingsverksamhet är av väsentlig betydelse inte bara för

clearingorganisationer utan också för värdepappersbolag, banker och andra

företag på de finansiella marknaderna. Enligt utredningens uppfattning är det

därför av vikt att ledningen i nu diskuterade institut är väl medveten om vilka

risker som föreligger vid clearing- och avvecklingsverksamhet och hur dessa

risker skall hanteras. Beslut rörande riskhanteringsplanen och ansvaret för

riskhanteringen bör därför fattas av institutens styrelse, åtminstone när det

gäller grundläggande frågor. Dessa beslut bör dessutom vara föremål för en

regelbundet återkommande prövning av institutens styrelse och verkställande

ledning.

 Utredningen anser att en clearingorganisation utöver clearingverksamheten

endast skall få bedriva sådan verksamhet som har nära samband med den,

exempelvis s.k. förvaringstjänster. Dessutom får en clearingorganisation, efter

särskilt tillstånd från Finansinspektionen, i syfte att underlätta

clearingverksamheten förmedla försträckning av finansiella instrument

(värdepapperslån) eller lämna kredit mot säkerhet. Däremot anser utredningen

inte att en clearingorganisation skall få bedriva förvaltningstjänster. De

risker sådana tjänster kan vara förenade med bör nämligen inte träffa en

clearingorganisation. Därtill kommer att en clearingorganisations integritet i

sådant fall skulle kunna ifrågasättas.

 Enligt Clearingutredningen har det inte framkommit något under utredningens

arbete som ger anledning att ompröva säkerhetskravet i 9 kap. 2 § lagen om

börs- och clearingverksamhet för en sådan clearingorganisation som inträder som

part i handeln eller garanterar förpliktelserna. För bibehållande av detta

säkerhetskrav talar enligt utredningen också den centrala roll en sådan

organisation intar på värdepappersmarknaden och att ett fallissemang för en

sådan organisation kan få svåra konsekvenser för marknaden och följderna därav i

värsta fall kan sprida sig i det finansiella systemet.

 Beträffande sådana former av clearingverksamhet som inte innebär att

clearingorganisationen går in som central motpart eller garant kan enligt utred-

ningen, med hänsyn till de skilda former av sådan verksamhet som kan förekomma,

en lika kategorisk regel inte rimligen gälla. I fråga om sådan clearing bör

föreskrivas att säkerhet skall ställas i den utsträckning som behövs. En sådan

regel i förening med rätten för tillsynsmyndigheten att meddela närmare

föreskrifter om säkerhetskravet är enligt utredningens bedömning ett

ändamålsenligt sätt att reglera övriga former av clearingverksamhet utan att

lägga hinder för nytillkommande former av sådan verksamhet.

Skälen för regeringens förslag:

Utgångspunkter

I avsnitt 4 har konstaterats att det föreligger betydande risker vid clearing

och avveckling och att ett materialiserande av dessa risker kan få allvarliga

konsekvenser för de finansiella marknaderna och i värsta fall även för det

finansiella systemets stabilitet. Det är därför ett väsentligt allmänt intresse

att sådan verksamhet inte innehåller oacceptabla risker för deltagarna, för de

finansiella marknaderna och för det finansiella systemet. Detta intresse riktar

sig i första hand mot de direkt deltagande, nämligen clearingorganisationer och

clearingmedlemmar.

 En reglering av clearingverksamhet bör vara inriktad på att tillgodose detta

skyddsintresse. Clearingverksamhet bör bedrivas på ett sådant sätt att risknivån

begränsas på ett tillförlitligt sätt. Därvid bör verksamheten innehålla rutiner

och säkerhetsåtgärder för hantering av eventuella problem och risker. En viktig

utgångspunkt för en reglering bör vara att clearingverksamheten skall ske på ett

sådant sätt att eventuella problem kan hanteras av clearingorganisationer och

clearingmedlemmar vid denna verksamhet samt att risken för att problem sprider

sig till andra marknader och i värsta fall till det finansiella systemet

begränsas så långt som är möjligt och rimligt.

Finansiell styrka

Med hänsyn till en clearingorganisations centrala ställning och de konsekvenser

en sådan organisations fallissemang skulle kunna få finns det från allmän

synpunkt ett starkt intresse av att en clearingorganisation har en mycket god

finansiell styrka. Från allmän synpunkt finns det också ett befogat önskemål att

clearingorganisationens verksamhet har en tillräcklig varaktighet och

stabilitet, så att man säkerställer att denna funktion upprätthålls på marknaden

i fråga. Beroende på hur verksamheten är organiserad kan en clearingorganisation

vara föremål för betydande kredit- och likviditetsrisker samt även operativa och

administrativa risker. Dessa risker är särskilt påtagliga om en

clearingorganisation inträder som central motpart eller garanterar de affärer

som är föremål för clearing och avveckling. Utredningen har övervägt om inte ett

uttryckligt krav på aktiekapital borde ställas. En clearingorganisations

finansiella styrka kan vara uppbyggd på skilda sätt. Förutom eget kapital kan

organisationen ha garantier eller åtaganden från ägarna eller medlemmarna. Det

kan också förekomma att en organisation har byggt upp sin finansiella styrka

genom försäkringar eller på annat liknande sätt. Med hänsyn till att olika

lösningar för att uppnå finansiell styrka finns och till att riskerna vid

verksamheten kan vara fördelade på skilda sätt anser regeringen i likhet med

utredningen och den bedömning som gjordes vid lagens tillkomst (prop.

1991/92:113 s. 126) att det inte finns skäl eller behov att fastställa ett visst

bestämt kapitalkrav. Det är emellertid väsentligt att frågan om finansiell

styrka är föremål för särskilda överväganden vid tillståndsprövningen och att

prövningen sker med beaktande av riskerna vid verksamheten. Kravet på

finansiella resurser bör dock uttryckligen knytas till det betalningsansvar som

kan drabba organisationen. Det är också viktigt att prövningen av de finansiella

resurserna sker kontinuerligt allteftersom verksamheten ökar eller minskar i

volym eller förhållandena ändras i övrigt.

Säkerhet i verksamheten

Clearingutredningens förslag om att en clearingorganisation skall tillgodose

kravet på säkerhet i vid mening har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av

remissinstanserna. Enligt regeringens mening bör detta grundläggande krav

uppställas i lagstiftningen.

 Regeringen delar som framgår av avsnitt 4.3 utredningens bedömning att de

grundläggande krav på clearingverksamhet som uppställts i lagen om börs- och

clearingverksamhet bör gälla generellt och således inte endast för den mera

speciella clearingverksamhet som för närvarande är lagreglerad. I avsnitt 4.3

har vi också betonat att krav uppställs på att clearingorganisationer själva

identifierar och mäter de väsentliga risker som föreligger vid deras

clearingverksamhet samt att denna analys sedan ligger till grund för institutens

hantering av riskerna. Kravet på riskhanteringsrutiner som har föregåtts av en

riskanalys och dokumenterats i en riskhanteringsplan är av sådan betydelse att

det bör lagfästas. Att en clearingorganisation har en riskhantering och intern

kontroll som uppfyller de riktlinjer som angetts i avsnitt 4.3 bör enligt vår

mening utgöra en grundläggande förutsättning för att få bedriva verksamhet på de

finansiella marknaderna.

 Det är väsentligt att en kontinuerlig prövning av säkerheten i verksamheten

sker på samma sätt som för de finansiella resurserna allteftersom verksamheten

ökar eller minskar i volym eller förhållandena ändras i övrigt. Det sagda

innebär också ett krav på clearingorganisationer att avsätta resurser för att

fortlöpande analysera och anpassa sina riskhanteringssystem.

 De grundläggande kraven på en clearingorganisation omfattar som behandlats i

avsnitt 4.3 krav avseende organisationen av verksamheten och på den

verkställande ledningens förmåga att driva verksamheten. I samma avsnitt har

understrukits betydelsen av att ledningen i ett institut, t.ex. en

clearingorganisation, är väl medveten om riskerna vid clearingverksamhet och har

utarbetat strategier för hur dessa skall minimeras. Det nu anförda aktualiserar,

tillsammans med vad som i föregående stycke har betonats beträffande

riskhanteringen och den interna kontrollen, en väsentlig fråga, nämligen i

vilken omfattning ansvaret för dessa frågor bör vila på styrelsen? Enligt

Clearingutredningen bör beslut rörande riskhanterings- planen och ansvaret för

riskhanteringen fattas av institutens styrelse, åtminstone vad avser

grundläggande frågor. Dessa beslut bör dessutom, enligt utredningen, regelbundet

omprövas av institutens styrelse och verkställande ledning (SOU 1993:114 s.

245).

 Det ansvar clearingverksamhet medför för riskerna och riskhanteringen på den

finansiella marknaden innebär att sådan verksamhet, enligt vårt förslag, skall

kräva tillstånd och stå under tillsyn. Syftet med en clearingorganisations

verksamhet är att bidra till att förpliktelserna på den marknad organisationen

betjänar avvecklas på ett säkert och effektivt sätt. Identifieringen av de

risker som är förenade med verksamheten och hanteringen av dessa är av

grundläggande betydelse för en clearingorganisation. Styrelsen har, enligt

aktiebolagslagen (1975:1385), ansvar för bolagets organisation och förvaltningen

av bolagets angelägenheter. Beträffande den löpande förvaltningen skall

styrelsen ge verkställande direktören riktlinjer och anvisningar (8 kap. 6 §).

Mot denna bakgrund bör, enligt vår mening, väsentliga beslut rörande

organisationen av clearingverksamheten och rutinerna för riskhanteringen fattas

av styrelsen. Det är därvid av särskild vikt att ansvaret för riskhanteringen

klarläggs på så sätt, att det är bestämt vilka befogenheter den ansvariga

enheten har och vem eller vilka befattningshavare som i en krisstituation har

ansvaret för att nödvändiga åtgärder vidtas.

 Vad som nu anförts äger giltighet beträffande clearingorganisationer. För

clearingmedlemmar och kontoförande institut skall självfallet beslut i de

grundläggande frågorna rörande organisationen av verksamheten fattas av

styrelsen. När det gäller beslut om riskhanteringen är frågan inte lika enkel.

Vilken betydelse verksamheten som clearingmedlem eller kontoförande institut har

för ett institut kan variera betydligt, liksom vilka risker som är knutna till

denna verksamhet. Verksamheten som clearingmedlem eller kontoförande institut

kan, å ena sidan, utgöra en huvuduppgift för institutet. Å andra sidan, kan

sådan verksamhet, t.ex. bedriven endast för egen räkning, vara av mindre

betydelse för ett annat institut, i vart fall i jämförelse med detta instituts

huvudsakliga affärsområden. För finansiella institut som banker och

värdepappersbolag stämmer vad regeringen anfört väl överens med de principer och

riktlinjer som Finansinspektionen arbetat fram i inspektionens allmänna råd

avseende styrning, intern information och intern kontroll inom kredit- och

värdepappersinstitut (FFFS 1994:35)3. Det bör emellertid anmärkas att den

kommitté som har i uppdrag att göra en översyn av vissa rörelse- och

tillsynsregler på bankområdet skall granska de särskilda regler som finns om

styrning och ansvarsfördelning inom banker (se dir 1995:86 s. 6). En generell

revidering av dessa regler som beaktar ansvaret för samtliga verksamhetsområden

inom ett finansiellt institut kan således komma att ske.

 Det avgörande för om ansvaret för riskhanteringen skall placeras hos styrelsen

bör, enligt regeringens mening, vara omfattningen av verksamheten som

clearingmedlem eller kontoförande institut och riskerna vid denna verksamhet.

För de flesta banker och värdepappersbolag som är aktiva för egen och annans

räkning som clearingmedlem eller kontoförande institut bör denna bedömning leda

till att åtminstone beslut i de grundläggande frågorna bör fattas av styrelsen.

Stabil juridisk grund och säkra tekniska system

Enligt lagen om börs- och clearingverksamhet skall en clearingorganisation ha

ändamålsenliga regler för hur clearingen går till. Någon närmare utveckling av

denna regel finns inte i förarbetena. Det anges dock att regeln innebär att det

skall finnas föreskrifter om risk- och säkerhetshantering (prop. 1991/92:113 s.

72 och 124).

 En av förutsättningarna för clearingverksamhet är självklart clearing-

organisationens egna regelverk. Utöver reglerna för själva clearingverksamheten

behandlas, i det vanligen mycket detaljerade regelverket, förhållandet mellan

clearingorganisationen och dess medlemmar. Som nämnts kan clearingorganisationen

även ha direkta avtal med clearingmedlemmarnas kunder såsom är fallet hos OM. I

detta regelverk anges bl.a. förutsättningarna för att en affär skall avvecklas

genom clearingorganisationen, vilka säkerheter som krävs och vilka åtgärder som

kan bli aktuella om regelverket inte följs. Sistnämnda spörsmål har samband med

den mycket viktiga frågan ur riskhanteringssynpunkt, nämligen vilka åtgärder en

clearingorganisation kan tillgripa om en aktör inte förmår att fullfölja sina

åtaganden. Bland sådana åtgärder kan nämnas rätten att stänga medlemmens posi-

tioner och även överföra medlemmens åtaganden för kunders räkning till andra

clearingmedlemmar samt möjligheten för organisationen att snabbt tillgodogöra

sig lämnade säkerheter och ställda garantier.

 Regeringen delar utredningens bedömning, som torde vara oomstridd, att det vid

clearingverksamhet föreligger många, ibland mycket svåra, juridiska spörsmål.

Avvecklingen av gränsöverskridande affärer medför regelmässigt att flera

rättsystem blir tillämpliga. Internationaliseringen av de nationella marknaderna

innebär att utländska aktörer blir ett allt vanligare inslag vid handel och

clearing på dessa marknader. Denna utveckling kommer med stor sannolikhet att

accentueras när investeringstjänstedirektivet träder i kraft den 1 januari 1996.

Detta direktiv innebär som tidigare berörts att vissa kreditinstitut och

värdepappersföretag med säte inom EES skall kunna få medlemskap eller tillträde

till reglerade marknader i andra EES-länder via filialetablering, dotterbolag i

det landet eller gränsöverskridande verksamhet direkt från hemlandet. Nämnda

institut och företag skall också enligt direktivet kunna bli medlemmar i eller

få tillträde till de system för clearing och avveckling som tillhandahålls

medlemmarna av en reglerad marknad.

 Sammantaget innebär utvecklingen att de juridiska frågorna vid clearingverk-

samhet i allt större omfattning kommer att få en ny, internationell dimension.

Det är också som framgår av propositionen Avtal om avräkning (nettning) vid

handel med finansiella instrument och valuta ett vanligt internationellt krav

att clearingverksamhet skall bygga på en stabil juridisk grund (prop.

1994/95:130 s. 14 f). Enligt regeringens mening framgår den juridiska grundens

betydelse redan av den gällande regleringen för clearingverksamhet. Till detta

kommer de förslag som nu lämnas. Mot denna bakgrund är det inte nödvändigt att,

som utredningen föreslagit, föra in kravet på juridisk grund i lagtexten.

 Beträffande kravet på säkra tekniska system har utredningen ansett att det är

inte ändamålsenligt att i lagstiftning närmare precisera tekniska krav som, med

hänsyn till den snabba utvecklingen, inom en kort tid kan bli inaktuella. I

stället bör tillsynsmyndigheten i enlighet med vad som angetts i propositionen

Ny börslagstiftning m.m. pröva om de tekniska systemen är utformade så att de

uppfyller de krav som man tid efter annan bör ställa (prop. 1991/92:113 s. 58).

Regeringen delar denna bedömning men vill för egen del betona att stora krav

måste ställas på en clearingorganisations data- och kommunikationssystem. Dessa

system skall tillfredsställa högt uppställda krav på tillförlitlighet, eftersom

störningar i sådana system kan förorsaka mycket allvarliga problem. Även de

tekniska systemen måste självfallet analyseras och behandlas i den i föregående

avsnitt angivna planen för en clearingorganisations riskhantering.

 Utredningen har diskuterat vilka krav som bör ställas på det reservsystem som

skall finnas om datasystemet skulle bli utslaget. Enligt regeringens mening

talar en clearingorganisations centrala ställning för att organisationen bör ha

tillgång till ett reservsystem på annat ställe än det vanliga verksamhetsstället

och att reservsystemet bör kunna sättas i gång inom en mycket kort tid. Hur högt

kraven bör ställas i dessa avseenden är givetvis beroende på vilken vikt den

aktuella verksamheten har för den finansiella marknaden.

 Stora krav måste givetvis även ställas i fråga om fysisk säkerhet i form av

skalskydd och tillträdeskontroll och beträffande faciliteter för dataskydd och

kvalitetssäkerhet. Det väsentliga är därvid som utredningen anför att högt

ställda krav på säkerhet uppfylls. Säkerhets- och sårbarhetsfrågorna i nu

diskuterat avseende har behandlats i propositionerna om kontobaserat aktiesystem

(1988/89:152 s. 167 och 168) och om kontobaserat penningmarknadssystem

(1990/91:106 s. 87 och 88). Härvid har betonats vikten av att systemen granskas

innan de tas i drift och att systemen tillgodoser högt ställda krav på säkerhet.

 Regeringen vill beträffande kravet på säkra tekniska system och vad som

anförts om säkerhets- och sårbarhetsfrågor tillägga att granskning i dessa

hänseenden måste ske inte bara vid tillståndsprövningen utan även senare när en

clearingorganisation vidtar väsentliga ändringar av ett befintligt system eller

inför ett nytt system.

Kopplingar till betalningssystem

I avsnitt 4.1 har konstaterats att värdepappersmarknaden och valutamarknaden har

starka kopplingar till betalningssystemet, eftersom de stora betalningsflöden

som genereras av handeln i olika finansiella instrument och i valuta, svarar för

en betydande del av det samlade flödet som betalningssystemet utgör. För

närvarande avvecklas betalningsledet hos både VPC och OM slutligt i Riksbankens

avvecklingssystem för betalningar (RIX-systemet). För en väl fungerande

avveckling krävs givetvis att såväl leveransledet som betalningsledet hos en

clearingorganisation uppfyller högt ställda krav på säkerhet och effektivitet.

Rutinerna och arrangemangen för betalningsavvecklingen är minst lika viktiga som

motsvarande åtgärder för avvecklingen av leveransledet. Om en clearing-

organisation inte själv hanterar betalningsavvecklingen är det nödvändigt för

organisationen att, t.ex. i samarbete med banker eller en clearingorganisation

för betalningar, försäkra sig om att även betalningsledet uppfyller de nu

ställda kraven på bl.a. säkerhet i vid mening och säkra tekniska system.

Sidoverksamhet

Finansinpektionen har påpekat att möjligheten för en börs att bedriva annan

verksamhet är mer vidsträckt än vad utredningen föreslår beträffande

clearingorganisationer. Inspektionen menar att denna skillnad kan vålla

tveksamheter om börs- och clearingverksamhet bedrivs i samma bolag och föreslår

att den restriktiva inställningen beträffande clearingorganisationen mildras.

 Vad som tidigare anförts om en clearingorganisations centrala ställning på de

finansiella marknaderna medför enligt vår mening att utrymmet för

sidoverksamheter bör vara mer begränsat än vad som gäller för en börs. Enligt

regeringens mening finns det därför goda skäl för viss åtskillnad mellan vilka

sidoverksamheter en börs resp. clearingorganisation får bedriva. I det av

Finansinspektionen anförda exemplet bör således utrymmet för den tillåtna

sidoverksamheten bestämmas av den verksamhet som är förenad med störst risker,

nämligen clearingverksamheten. Något hinder föreligger emellertid inte för börs-

och clearingverksamhet att bedrivas i samma bolag. Det är vanligt att en

derivatmarknad är organiserad på detta sätt.

 Utredningen anser inte att en clearingorganisation skall få bedriva

förvaltningstjänster eftersom de risker sådana tjänster kan medföra inte bör

träffa en clearingorganisation och även att organisationens oberoende i sådana

fall skulle kunna ifrågasättas. I det sammanhanget bör emellertid ett

klarläggande göras. För att förenkla avvecklingen, särskilt vid gräns-

överskridande avveckling, kan länkar finnas mellan clearingorganisationer,

kontohållare och depåbanker. En förutsättning för en sådan länk är ofta att

någon av dessa kan få tillstånd att vara förvaltare hos en clearingorganisation

eller kontohållare för en viss emission eller ett visst innehav. Enligt

regeringens mening, som delas av utredningen, utgör det som sagts om

förvaltningstjänster inte något hinder för att sådana länkar skapas.

Clearingorganisationer och nationella kontohållare, såsom t.ex. VPC, bör därför

ha möjlighet att vara förvaltare vid sådana länkar.

 Det bör slutligen anmärkas att något hinder inte föreligger, som utredningen

påpekat, för en clearingorganisation att ägna sig åt kontohållning av

finansiella instrument.

Säkerhetskravet

Det står utom allt tvivel att ett fallissemang för en clearingorganisation som

träder in som central motpart eller garant kan få mycket svåra konsekvenser för

marknaden. Följderna av kraschen i Barings Bank, eller rättare sagt att kraschen

inte fick några följder för clearingorganisationer och clearingmedlemmar, visar

också med stor tydlighet vikten av ett fungerande säkerhetssystem som kan hindra

en störning att sprida sig till de andra medlemmarna hos clearingorganisationen.

Med hänsyn härtill anser regeringen, i likhet med Clearingutredningen, att skäl

saknas att ompröva säkerhetskravet för en clearingorganisation som går in som

central motpart eller garant vid avvecklingen. Den roll en sådan organisation

intar på de finansiella marknaderna innebär att stora krav måste ställas på

organisationens finansiella styrka och system för att skydda sig mot riskerna

vid clearingverksamheten.

 Även beträffande säkerhetskravet för övriga former av clearingverksamhet delar

vi utredningens bedömning.

5.3 Clearingmedlemskap och kontoförande institut

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens vad avser

clearingmedlemskap. Distinktion mellan möjligheten att vara clearingmedlem resp.

kontoförande institut för egen räkning och för annans räkning har inte närmare

diskuterats av utredningen. Beträffande möjligheten att bli kontoförande

institut har utredningen föreslagit att en sådan möjlighet införs generellt för

utländska företag. För att vara kontoförande institut har utredningen uppställt

krav på dels tillstånd från Finansinspektionen, dels överenskommelse med VPC.

 Remissinstanserna: Övervägande antalet remissinstanser tillstyrker utred-

ningens förslag eller lämnar det utan erinran. Finansinspektionen förordar att

clearingmedlemmar och kontoförande institut skall stå under inspektionens

tillsyn samt att en särreglering görs avseende Riksbanken, Riksgäldskontoret och

AP-fonden. Beträffande utländska företag föreslår Finansinspektionen att

möjligheten att utan etablering i Sverige ansluta sig till en svensk

clearingorganisation begränsas till utländsk clearingorganisation som står under

tillsyn i sitt hemland och utländskt företag som är börsmedlem vid en svensk

börs. Enligt Svenska Fondhandlareföreningen och Svenska Bankföreningen bör

kretsen av kontoförande institut begränsas till värdepappersinstitut. VPC

ifrågasätter om det är motiverat att ha kvar kravet på Finansinspektionens

tillstånd i fråga om kontoförande institut.

 Remissinstansernas synpunkter på utredningens förslag om utländska företag som

kontoförande institut har redovisats i prop. 1993/94:232 (s. 9, 10 och 22-42).

Bakgrund:

Kontoförande institut enligt aktiekontolagen

Tillstånd att vara kontoförande institut meddelas enligt 3 kap. 1 §

aktiekontolagen av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Finansinspektionen har av regeringen bemyndigats att meddela sådant tillstånd. I

3 kap. 3 § uppställs krav på att andra kontoförande institut än Riksbanken och

Riksgäldskontoret skall stå under tillsyn av Finansinspektionen och att

instituten skall lämna de upplysningar om sin verksamhet och därmed

sammanhängande omständigheter som inspektionen begär.

 Genom ett tillägg i 3 kap. 1 § våren 1991 erhöll kontoförande institut möj-

lighet att få s.k. delegationsrätt, dvs. rätt att sätta annan i sitt ställe.

Ursprunget till införandet av delegationsrätten var en framställning från

sparbanks- och föreningsbanksrörelserna om sådan rätt. Av propositionen framgår

emellertid att även andra institut än banker kan få rätt att delegera (prop.

1990/91:106 s. 45).

 Genom lagändring som trädde i kraft den 1 juli 1993 blev Riksbanken och

Riksgäldskontoret kontoförande institut inom sina resp. verksamhetsområden.

Riksbanken och Riksgäldskontoret står i sin egenskap av kontoförande institut,

enligt uttryckligt förordnande, inte under tillsyn av Finansinspektionen (3 kap.

1 och 3 §§).

 Vilka krav ställs på kontoförande institut? Utöver att de med nyss nämnda

undantag skall stå under Finansinspektionens tillsyn innehåller

aktiekontolagen inte några bestämmelser om de kontoförande institutens resurser

och organisation. I propositionen om kontobaserat aktiesystem (prop. 1988/89:152

s. 102) anfördes följande beträffande de kontoförande institutens egenskaper.

 "Höga krav på ekonomiska, tekniska och juridiska resurser bör ställas på den

 som skall få tillstånd att vara kontoförande institut. Ett sådant institut

 kan ådra sig betydande skadeståndsansvar (se 7 kap.). Vidare måste institutet

 ha en teknisk utrustning som kan samordnas med värdepapperscentralens

 datorsystem. Verksamheten hos ett kontoförande institut kräver också tillgång

 till juridisk och teknisk sakkunskap för bedömningen av frågor som den nya

 lagstiftningen aktualiserar. Med hänsyn till det anförda torde i huvudsak

 endast fondkommissionsbolag och banker komma i fråga som kontoförande

 institut."

 Det anges också i propositionen att ett tillstånd att vara kontoförande

institut kan begränsas dels till att avse aktier eller penningutfästelser som

utfärdats av en viss emittent eller vissa emittenter, dels till att avse egna

placeringar.

Clearingmedlem enligt lagen om börs- och clearingverksamhet

Enligt 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet får medlemskap i en

clearingorganisation endast beviljas den som har en betryggande kapitalstyrka

och som i övrigt bedöms vara lämplig att delta i clearingen hos organisationen.

I förarbetena till lagen uttalades att det borde överlåtas på varje enskild

clearingorganisation att avgöra vilka som skall få delta i den clearing som

organisationen anordnar (prop. 1991/92:113 s. 128). Några särskilda bestämmelser

för utländska rättssubjekts deltagande i clearingverksamhet ansågs inte

nödvändigt med hänsyn till att det av principen om fritt tillträde följer att

utländska rättssubjekt som söker medlemskap i en clearingorganisation skall

prövas efter samma grunder som svenska subjekt. Det framhölls att det för stabi-

liteten i clearingen måste ställas krav på god soliditet hos den som är medlem i

en clearingorganisation.

 För att att kunna uppfylla kraven i direktivet om investeringstjänster på att

bereda värdepappersföretag och kreditinstitut tillträde till system för clearing

och avveckling har vissa ändringar gjorts i lagen om börs- och

clearingverksamhet (prop. 1994/95:50, bet. 1994/95:NU12, rskr. 1994/95:164, SFS

1994:2017). Dessa träder i kraft den 1 januari 1996. I bestämmelserna har de

företag och institut som omfattas av investeringstjänstedirektivet pekats ut.

Kretsen av företag har dock utvidgats i förhållande till direktivets

bestämmelser och överensstämmer med den krets av aktörer som skall kunna få

börsmedlemskap och tillträde till handeln vid en auktoriserad marknadsplats.

Under förutsättning att kraven för medlemskap är uppfyllda är en clearing-

organisation skyldig att som clearingmedlem acceptera följande kategorier av

aktörer: värdepappersinstitut med tillstånd enligt lagen om värdepappersrörelse

att driva kommissionsverksamhet, handel för egen räkning och förmedlingsverk-

samhet, företag från ett EES-land med tillstånd i hemlandet att driva sådan

verksamhet samt vissa andra företag från länder utanför EES som i sitt hemland

har rätt att driva någon av de nämnda typerna av verksamhet.

 Enligt den gällande regleringen kan en clearingorganisation själv avgöra vilka

som skall få delta i den clearing som organisationen anordnar utöver de aktörer

som organisationen enligt lagen är skyldig att anta som medlem.

Clearingorganisationen skall därvid tillämpa principen om fritt tillträde.

Därvid kan en rad andra företag bli aktuella som medlem, t.ex. svenska eller

utländska icke-finansiella företag. Det har således i lagen inte uppställts

något krav på att en clearingmedlem också måste inneha ett börsmedlemskap.

 De nuvarande reglerna om clearingverksamhet i lagen om börs- och clearing-

verksamhet avser bara sådan clearing och avveckling som består i att

yrkesmässigt träda in som part i options- eller terminsavtal eller på annat sätt

garantera att avtalet fullgörs.

Direktivet om investeringstjänster

Direktivet om investeringstjänster skall förverkliga den inre marknaden på

värdepappersområdet och är utformat efter mönster av det andra bank-

samordningsdirektivet (89/646/EEG). I direktivet föreskrivs obligatorisk

auktorisation för juridiska och vissa fysiska personer som yrkesmässigt

tillhandahåller investeringstjänster (värdepappersföretag). Definitionerna av

vad som utgör investeringstjänster överensstämmer i huvudsak med det

tillståndspliktiga området i lagen om värdepappersrörelse. Motsvarande gäller i

stort för de sidoverksamheter som direktivet omfattar.

 Direktivet bygger på principen om hemlandsauktorisation, dvs. ett företag som

har auktorisation i sitt hemland får med stöd av denna erbjuda sina tjänster i

andra medlemsstater, genom etablering av filial eller över gränserna, utan att

krav på ytterligare tillstånd får ställas. I direktivet föreskrivs dock viss

anmälnings- och informationsskyldighet innan sådan verksamhet får startas. Med

stöd av hemlandsauktorisation skall ett värdepappersföretag få tillträde till

börser och andra reglerade marknader samt till dessa anslutna clearing- och

avvecklingssystem. Ansvaret för tillsynen över ett värdepappersföretags

verksamhet ligger i princip på myndigheterna i företagets hemland. Detta gäller

även sådana delar av verksamheten som bedrivs i andra länder. I direktivet finns

särskilda regler om uppdelning av ansvar och samverkan mellan berörda tillsyns-

myndigheter.

 Direktivet om investeringstjänster är nära kopplat till direktivet 93/6/EEG om

kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut. Bland annat skall

värdepappersföretag ha ett tillräckligt startkapital enligt reglerna i

kapitalkravsdirektivet. De ändringar i den svenska lagstiftningen som dessa både

direktiv medför har behandlats av riksdagen under hösten 1994 (prop. 1994/95:50,

bet. 1994/95:NU12, rskr. 1994/95:164, SFS 1994 2004-2026). De nya bestämmelserna

i bl.a. lagen om värdepappersrörelse som grundas på direktivet om

investeringstjänster träder i kraft den 1 januari 1996. Detsamma gäller bl.a.

bestämmelserna om minsta startkapital för värdepappersföretag enligt

kapitalkravsdirektivet.

 Vid införlivandet av direktivet om investeringstjänster har förutskickats att

ytterligare ändringar i den svenska lagstiftningen kan komma att ske med hänsyn

till den pågående beredningen av Clearingutredningens betänkande (prop.

1994/95:50 s. 122 och 123). De ändringar som på grundval av utredningens

betänkande har föreslagits i föregående kapitel om tillståndspliktig

clearingverksamhet påverkar även bestämmelserna om deltagande (medlemskap) i

sådan verksamhet.

 Enligt artikel 15 i direktivet om investeringstjänster skall medlemsländerna

se till att sådana värdepappersföretag från andra medlemsländer som har

tillstånd att tillhandahålla investeringstjänster i form av handel med

finansiella instrument för annans eller för egen räkning skall kunna bli medlem

i eller få tillträde till reglerade marknader i det landet under förutsättning

att företaget tillhandahåller liknande tjänster där. Bestämmelsen gäller enligt

artikel 2.1 även kreditinstitut vars auktorisation omfattar någon av de nämnda

värdepapperstjänsterna. Företagen skall kunna få medlemskap eller tillträde till

reglerade marknader i värdlandet via filialetablering, dotterbolag i det landet

eller gränsöverskridande verksamhet direkt från hemlandet.

 Värdepappersföretag och kreditinstitut med en auktorisation som omfattar någon

av de nämnda värdepapperstjänsterna skall också kunna bli medlemmar i eller få

tillträde till de system för clearing och avveckling som tillhandahålls

medlemmar av en reglerad marknad. Detta gäller enligt ingressen till direktivet

även om dessa funktioner sköts av ett i förhållande till marknaden dvs. börsen

eller marknadsplatsen fristående organ.

 Villkoret för medlemskap vid eller tillträde till en reglerad marknad enligt

artikel 15 är att företaget uppfyller kraven på kapital och hemlandstillsyn

enligt direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut. Ett

värdland får ställa upp ytterligare krav på kapital endast i fråga om sådant som

inte regleras i kapitalkravsdirektivet.

 Möjligheten till medlemskap eller tillträde förutsätter vidare att anslut-

ningen och deltagandet sker i enlighet med de regler som i olika avseenden

gäller för marknaden. Därmed avses marknadens administrativa och strukturella

regler samt handelsreglerna. Också de regler och procedurer som gäller i fråga

om clearing och avveckling skall iakttas.

 Enligt vad som sägs i ingressen skall till investeringstjänstedirektivet de

rättigheter som ges till värdepappersföretag genom direktivet inte påverka den

rätt som medlemsstaterna, centralbankerna och andra nationella organ med

likartade uppgifter har att välja sina motparter på objektiva grunder utan

särbehandling.

Skälen för regeringens förslag:

Clearingmedlem och kontoförande institut

Reglerna om clearingverksamhet i lagen om börs- och clearingverksamhet avser för

närvarande bara sådan clearing som består i att yrkesmässigt träda in som part i

options- eller terminsavtal eller på annat sätt garantera att avtalet fullgörs.

Enligt den lagändring riksdagen beslutat om och som träder i kraft den 1 januari

1996 är en clearingorganisation som anordnar clearing av optioner eller terminer

som handlas vid en börs eller auktoriserad marknadsplats skyldig att till

clearingmedlem anta sådana institut och företag som avses i 3 kap. 1 § första

stycket 2-4, om de uppfyller av clearingorganisationen uppställda krav (prop.

1994/95:50, bet. 1994/95:NU12, rskr. 1994/95:164, SFS 1994:2017). De i avsnitt

5.1 föreslagna reglerna om clearingverksamhet medför en utvidgning av det till-

ståndspliktiga området. Möjligheten för vissa institut och företag att bli

clearingmedlemmar bör justeras i enlighet med denna utvidgning till att avse

clearingorganisationer som anordnar clearing av finansiella instrument.

 Clearingutredningen har diskuterat om artikel 15 i direktivet om investe-

ringstjänster innefattar rätt för utländska företag med säte inom EES att bli

kontoförande institut. Utredningens bedömning är att det i begreppet clearing-

och avvecklingssystem enligt denna artikel sannolikt inbegrips sådana konto-

system som t.ex. sköter överföring av finansiella instrument vid avvecklingen.

För att utländska banker och utländska värdepappersföretag skall ha möjlighet

att bli kontoförande institut har utredningen förordat att aktiekontolagen

kompletteras så att det uttryckligen framgår att utländska företag har möjlighet

att bli kontoförande institut (SOU 1993:114 s. 220 och 221). Denna bedömning

delas av bl.a. Finansinspektionen.

 Enligt regeringens mening bör det ges en möjlighet för utländska företag

hemmahörande inom EES att vara kontoförande institut. Därigenom skapas utrymme

för nya, kostnadseffektiva länkar för avveckling av gränsöverskridande handel.

Till frågan om vilka krav som bör ställas på den som skall bli kontoförande

institut återkommer vi nedan (avsnitt 5.4).

 Möjligheten att bli clearingmedlem eller kontoförande institut bör i enlighet

med den bedömning som gjorts i propositionen Nya kapitaltäckningsregler m.m.

gälla även utländska företag som inte hör hemma inom EES och som bedriver

kommissionsverksamhet, handel för egen räkning och förmedlingsverksamhet, under

förutsättning att företaget uppfyller av clearingorganisationen ställda krav och

står under betryggande tillsyn av myndighet eller annat behörigt organ i

hemlandet (prop. 1994/95:50 s. 114-123).

 Av avsnitt 5.1 framgår att begreppet clearingverksamhet omfattar, utöver

finansiella instrument, även sådan verksamhet avseende valuta och betalningar.

Det bör därför anmärkas att den ovan diskuterade bestämmelsen i

investeringstjänstedirektivet endast gäller clearingverksamhet resp.

kontohållning avseeende sådana finansiella instrument som handlas på en börs

eller en auktoriserad marknadsplats.

 Som framgått av avsnitt 4 förekommer vid den gränsöverskridande handeln olika

typer av länkar. För att förenkla och förbättra effektiviteten vid den

gränsöverskridande handeln bör enligt internationella rekommendationer samarbete

äga rum mellan olika länders centrala värdepappersförvarare. Sådant samarbete

över gränserna äger även rum mellan, förutom banker och värdepappersbolag,

nationella och internationella clearingorganisationer. Avgränsningsproblematiken

mellan kontohållning och avveckling såväl som det förhållandet att formerna för

handel, kontohållning, clearing och avveckling i vår omvärld varierar talar för

att clearingorganisationer och centrala värdepappersförvarare bör beredas

möjlighet att bli clearingmedlemmar resp. kontoförande institut.

 Clearingutredningen har förordat en generell möjlighet för utländska företag

att bli kontoförande institut. Någon begränsning av medlemskretsen vid clearing

har utredningen inte föreslagit. För att kunna få en heltäckande tillsyn av

clearing- och avvecklingsprocessen har Finansinspektionen beträffande svenska

institut föreslagit att det införs en lagregel av innebörd att en

clearingorganisation får som "svensk" clearingmedlem (och kontoförande institut)

endast anta den som redan står under tillsyn av inspektionen. Beträffande

Riksbanken, Riksgäldskontoret och AP-fonden har Finansinspektionen anmärkt att

en särreglering bör ske innebärande att dessa inte omfattas av kravet på

tillsyn. För utländska företag har inspektionen förordat att rätten till

anslutning till en svensk clearingorganisation utan etablering i Sverige

begränsas till utländsk clearingorganisation som står under tillsyn i sitt

hemland och utländskt företag som är medlem vid en svensk börs. Svenska Fond-

handlareföreningen och Svenska Bankföreningen har i sitt remissyttrande betonat

vikten av övervakningen av clearingmedlemmarna samt framhållit att det är ur

säkerhetssynpunkt viktigt att kretsen av kontoförande institut begränsas på så

sätt att endast värdepappersinstitut tillåts agera i den egenskapen.

 Medlemskretsen vid en börs är enligt lagen om börs- och clearingverksamhet

begränsad till vissa institut. Som skäl för denna begränsning anfördes vid

bestämmelsens tillkomst att det fanns en viss risk att tilltron till de svenska

börserna kunde påverkas negativt om Sverige i detta hänseende skulle avvika från

den utomlands gällande ordningen, dvs. att endast auktoriserade mellanhänder,

som bedriver kommissionärsverksamhet eller förmedlarverksamhet eller handlar för

egen räkning, tillåts agera direkt på börserna (prop. 1991/92:113 s. 79). Något

skäl att ompröva detta ställningstagande ansågs inte föreligga vid införlivandet

av investeringstjänstedirektivets regler om börstillträde (prop. 1994/95:50 s.

118 och 119).

 Enligt förarbetena till lagen om börs- och clearingverksamhet saknades det

skäl att vid clearingverksamhet begränsa medlemskretsen till de nyss angivna

aktörerna. Den internationella aspekten gjorde sig inte heller gällande på samma

sätt som för deltagande i börsverksamhet. Något krav på att instituten skall stå

under tillsyn eller att endast vissa institut äger möjlighet att vara

clearingmedlem finns således inte. Det är i stället clearingorganisationen som

på grundval av lagens krav och organisationens egna villkor prövar om ett

institut skall få bli clearingmedlem. Vid denna prövning skall

clearingorganisationen iaktta principerna om fritt tillträde och neutralitet.

Inte heller enligt aktiekontolagen är kretsen av kontoförande institut begränsad

på samma sätt som medlemskretsen vid börs. Vid aktiekontolagens tillkomst

anfördes dock att i huvudsak endast fondkommissionärer och banker kunde komma i

fråga som kontoförande institut.

 Vad Finansinspektionen anfört om vikten av en heltäckande tillsyn av clearing-

och avvecklingsprocessen talar för att clearingmedlemmar, liksom kontoförande

institut, bör stå under tillsyn. En sådant förhållande skulle också, som

inspektionen har påpekat, leda till att informationsutbytet mellan inspektionen

och tillsynsmyndigheter i andra länder underlättas och blir effektivare. Fråga

är emellertid om det är nödvändigt eller ens lämpligt att uppställa ett

sådant krav i lagstiftningen. De ledande aktörerna vid kontohållning och

clearing, såväl i Sverige som utomlands, är centrala värdepappersförvarare,

clearingorganisationer, banker och värdepappersbolag, dvs. institut som

regelmässigt står under tillsyn. OM har bara banker och värdepappersbolag som

clearingmedlemmar. För närvarande finns det drygt 50 kontoförande institut hos

VPC. Samtliga är svenska. Förutom banker, värdepappersbolag, Riksbanken och

Riksgäldskontoret är vissa försäkringsbolag och AP-fonden (första-tredje

fondstyrelserna) kontoförande institut för eget innehav. Vidare har några

emittenter av bostadsobligationer ett till egna emissioner begränsat tillstånd

att vara kontoförande institut. Riksbanken och Riksgäldskontoret står som nämnts

enligt direkt förordnande inte under tillsyn. Av övriga kontoförande institut är

det endast AP-fonden som inte står under Finansinspektionens tillsyn.

 Nya typer av institut kommer med stor sannolikhet att dyka upp i framtiden

liksom nya former för kontohållning och länkar mellan olika länder och

marknader. Reglerna bör därför vara så utformade att de på ett ändamålsenligt

sätt, utan att säkerhetsaspekterna efterges, kan möta utvecklingen på den

finansiella marknaden. En fråga som kan ställas är om kretsen av

clearingmedlemmar och kontoförande institut på något sätt bör begränsas med

hänsyn till vad Finansinspektionen anfört och med beaktande av kravet på

säkerhet vid clearingverksamhet och kontohållning. Regeringen anser emellertid

att det finns nackdelar med en lagreglering som medför att vissa, särskilt

angivna institut, får ensamrätt att uppträda som clearingmedlem eller

kontoförande institut. Det finns en uppenbar risk att en sådan reglering leder

till att dessa institut på grund av den bristande konkurrensen inte ges

tillräckliga incitament att anpassa verksamheten till marknadens förändringar

och att utveckla nya tekniker och produkter (jfr prop. 1991/92:113 s. 62 och

63). En reglering bör i stället, enligt vår bedömning, bidra till att förbättra

konkurrensen vad avser clearing- och kontohållningstjänster samt även medverka

till att, i ett internationellt perspektiv, öka den svenska finansiella

marknadens attraktivitet. Därtill kommer att en särreglering i enlighet med de

riktlinjer som har föreslagits av bl.a. Finansinspektionen, Svenska

Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen strider mot redan antagna

principer för clearingmedlemskap (se prop. 1991/92:113 s. 128 och prop.

1994/95:50 s. 121).

 Internationellt sett är den dominerande ordningen att endast vissa

mellanhänder, i första hand banker och värdepappersbolag, har direkt tillträde

som medlem till clearingorganisationer och centrala värdepappersförvarare. Detta

innebär att andra aktörer såsom institutionella investerare på sådana marknader

måste utnyttja en medlems tjänster för kontohållning eller clearing. Banker och

värdepappersbolag utför clearing- och kontotjänster såväl för egen som för

annans räkning. Även clearingorganisationer och centrala värdepappersförvarare

kan ha behov av att kunna utföra sådana tjänster för annans räkning. Något

väsentligt behov av att utföra nu nämnda tjänster för annans räkning kan det

däremot inte anses föreligga för andra typer av aktörer såsom försäkringsbolag,

pensionsfonder och större icke-finansiella företag. För dessa aktörer kan det

främst finnas behov av att vara clearingmedlem eller kontoförande institut för

det egna innehavet samt att vara kontoförande institut för egna emissioner.

Skälet härtill kan exempelvis vara kostnaderna eller den egna organisationen av

verksamheten. En ändamålsenlig avgränsning mellan vad som nyss sagts om hur

reglerna på värdepappersmarknaden bör vara utformade och de av Finansinpektionen

framförda skälen synes vara att begränsa kretsen av institut som kan utföra

clearing- och kontotjänster för annans räkning samt behålla möjligheten för

envar att bli clearingmedlem eller kontoförande institut för egen räkning. Med

hänsyn till att marknaderna kan vara organiserade på skilda sätt bör inte något

krav på börsmedlemskap eller liknande uppställas för den generella möjligheten

att bli clearingmedlem eller kontoförande institut (jfr prop. 1994/95:50 s. 121

och prop. 1991/92:113 s. 128).

Vem skall besluta om clearingmedlemskap resp. rätten att vara

kontoförande institut?

Enligt 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet får medlemskap i en

clearingorganisation endast beviljas den som har en betryggande kapitalstyrka

och som i övrigt bedöms vara lämplig att delta i clearingen hos organisationen.

Det är den enskilda clearingorganisationen som avgör vilka som skall få delta i

den clearing som organisationen anordnar. Clearingutredningen har inte

föreslagit någon förändring av denna princip och några skäl till ändring har

inte heller framkommit vid beredningen av utredningens betänkande.

 Tillstånd enligt 3 kap. 1 § aktiekontolagen att vara kontoförande institut

meddelas av Finansinspektionen.

 Clearingutredningen har föreslagit att Finansinspektionen även i fortsätt-

ningen skall meddela tillstånd att vara kontoförande institut och att ett

företag med sådant tillstånd skall kunna genom överenskommelse med VPC tilläggas

ställning som kontoförande institut hos centralen. Förslaget har kritiserats av

bl.a. Finansinspektionen som har ifrågasatt om ett sådant tillståndskrav är

förenligt med investeringstjänstedirektivet. Enligt VPC borde centralen anses

vara kompetent att handlägga ärenden om tillstånd att vara kontoförande institut

eftersom VPC, enligt utredningens förslag, skall när det gäller deltagande i

centralens clearingverksamhet självständigt pröva frågor om en medlems

kapitalstyrka, ändamålsenliga organisation av verksamheten, erforderliga

riskhanteringsrutiner och säkra tekniska system.

 Den prövning som Finansinspektionen gör av den som ansöker om tillstånd att

vara kontoförande institut kan enligt regeringens mening lika väl utföras av

VPC. En sådan lösning överensstämmer med vad som gäller börs- och

clearingmedlemskap. Fördelning av ansvaret mellan VPC och Finansinspektionen för

det kontobaserade systemet blir också klarare med denna lösning. VPC får på så

sätt otvetydigt ansvaret för att kontohållningen bedrivs på ett effektivt och

säkert sätt samt att de kontoförande instituten är lämpliga att delta i

kontohållningen. Att det sker en noggrann och ändamålsenlig prövning av de

kontoförande instituten ligger i VPC:s eget intresse. Finansinspektionens

uppgift renodlas därmed till att övervaka VPC och det kontobaserade systemet

genom inspektionens löpande tillsyn. Den föreslagna lösningen innebär att VPC

även prövar om ett kontoförande institut får sätta annan i sitt ställe. Denna

prövning bör i fortsättningen ske i enlighet med VPC:s regler och således inte

regleras i lag.

 Vid prövningen av medlemskap skall en clearingorganisation enligt 8 kap. 1 §

lagen om börs- och clearingverksamhet iaktta principerna om fritt tillträde och

neutralitet. Enligt förarbetena innebär fritt tillträde att var och en som

uppfyller vissa grundkrav bör få delta i clearing som anordnas av en av staten

godkänd börs. Det betonas emellertid i förarbetena att det är väsentligt att de

som deltar i clearingen har erforderlig finansiell styrka samt att de krav på

sådan styrka och lämplighet i övrigt måste bygga på objektiva grunder (prop.

1991/92:113 s. 60). Dessa krav bör enligt regeringens mening även tillämpas vid

VPC:s prövning av tillstånd att vara kontoförande institut och därför slås fast

i lag.

 Lagrådet har inte haft någon erinran mot de överväganden som så långt har

gjorts i detta avsnitt. Däremot har Lagrådet haft vissa invändningar mot

utformningen av de aktuella bestämmelserna i aktiekontolagen och i lagen om

börs- och clearingverksamhet. Vi återkommer i författnings- kommentaren till

3 kap. 1 § aktiekontolagen och 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet

till detta. Det bör emellertid i detta sammanhang beröras att utvidgningen av

det tillståndspliktiga området innebär att system för t.ex. avveckling av

betalningar inkl. valuta kan komma att omfattas av kravet på tillstånd och också

av bestämmelserna om tillträde till ett sådant system.

Investeringstjänstedirektivets regler omfattar endast clearingverksamhet

avseende finansiella instrument. Det vanliga är att tillträdet till system för

avveckling av betalningar och förpliktelser i samband med valutahandel är

begränsat till bankinstitut. Den nu diskuterade bestämmelsen i lagen om börs-

och clearingverksamhet och kravet på fritt tillträde i denna bestämmelse utgör

inte någor hinder för en clearingorganisation som hanterar betalningar inkl.

valuta att ställa som krav för deltagande i clearingverksamheten att deltagarna

t.ex. skall vara banker.

Prövningen av clearingmedlemmar och kontoförande institut

Det bör understrykas att det här är fråga om att i lagstiftningen reglera

möjligheten att bli clearingmedlem resp. kontoförande institut, inte att införa

en rättighet. För att kunna bli clearingmedlem eller kontoförande institut måste

sökanden uppfylla de lagstadgade kraven samt de krav som ställs upp av den

ansvariga organisationen. I avsnitt 5.4 behandlas utförligt kraven på

clearingmedlemmar och kontoförande institut. Dessa krav kommer med nödvändighet

att kompletteras och preciseras av den ansvariga organisationen som också har

att redovisa hur antagningsprocessen skall gå till. Prövningen av dessa krav och

av antagningsprocessen utgör en viktig del av Finansinspektionens

tillståndsprövning för clearingverksamhet. Samma förfarande bör tillämpas även

vad avser förutsättningarna för deltagande i VPC:s kontohållning. Utöver

prövningen av organisatörens antagningskrav kommer dennes tillämpning av

kriterierna för deltagande att vara föremål för Finansinspektionens löpande

tillsyn.

 Det ligger i organisatörens eget intresse att det blir fråga om en ingående

prövning av om den sökande uppfyller ovan nämnda krav. Inte minst med hänsyn

till att brister hänförliga till en clearingmedlem eller ett kontoförande

institut med stor sannolikhet har direkt negativ inverkan på

clearingorganisationen eller kontohållaren. Därtill kommer att sådana brister

även kan komma att påverka övriga deltagare vid clearingverksamhet eller

kontohållning. Övriga deltagare har därför ett berättigat intresse av att

deltagarkretsen begränsas på ett adekvat sätt. Mot denna bakgrund kan förut-

sättas att varje sökande kommer att bli föremål för en mycket ingående och

omsorgsfull prövning.

 Det bör i detta sammanhang betonas att kraven i lagen om börs- och

clearingverksamhet, liksom i aktiekontolagen, för deltagande avses gälla fullt

ut även för ett institut eller företag som vill bli clearingmedlem eller

kontoförande institut för eget innehav. Det måste således finnas tillfreds-

ställande garantier för att dessa kan uppfylla sina åtaganden vid clearing-

verksamheten eller kontohållningen. Det enda undantaget är att dessa institut

och företag inte behöver stå under tillsyn. När det uppstår problem vid clearing

eller kontohållning är det oftast nödvändigt att det snabbt kan åtgärdas. För

att kunna vidta nödvändiga åtgärder har den ansvariga organisatören eller

tillsynsmyndigheten behov av att snabbt kunna få kontakt med clearingmedlemmar

eller kontoförande institut. Det bör påpekas att kravet på tillgänglighet gäller

i lika hög grad för företag eller institut som inte står under tillsyn som för

dem som står under tillsyn.

 Clearingmedlemmar och kontoförande institut som inte står under tillsyn bör

dessutom enligt regeringens mening vara skyldiga att lämna Finansinspektionen

uppgifter om verksamheten som clearingmedlem eller kontoförande institut.

5.4 Krav på clearingmedlemmar och kontoförande institut

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens vad avser kraven på

clearingmedlemmar. Något förslag att lagfästa kraven för att bli kontoförande

institut har utredningen däremot inte lagt fram.

 Remissinstanserna har beträffande kraven på clearingmedlemmar tillstyrkt eller

lämnat utredningens förslag utan erinran. OM har påpekat att olika krav kan

ställas på clearingmedlemmar beroende på vilken modell av clearing

clearingorganisationen tillämpar.

 Bakgrund: Enligt 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet får en

clearingorganisation som medlem endast ha den som har en betryggande

kapitalstyrka och som i övrigt bedöms lämplig att delta i clearingen hos

organisationen. Utredningen har med hänsyn till de risker som föreligger vid

clearingverksamhet övervägt om inte ett högre kapitalkrav egentligen borde

krävas för medlemskap i en clearingorganisation än det som gäller för medlemskap

på en börs eller auktoriserad marknadsplats. Med hänvisning till det då pågående

arbetet med införlivandet av investeringstjänstedirektivet och kapitalkravs-

direktivet har utredningen inte lagt fram något förslag i denna del.

 Beträffande lämplighetskravet för clearingmedlemmar har utredningen föreslagit

att det specificeras. Utredningen har därvid betonat vikten av att

clearingmedlemmar har en ändamålsenlig organisation av sin verksamhet,

exempelvis vad gäller backoffice-verksamhet. För att en clearingmedlem skall

kunna uppfylla sina åtaganden fordras enligt utredningen att medlemmen har

system som medger kontinuerlig övervakning av aktuella positioner och

exponeringen i handeln. Enligt utredningen bör systemen medge kontroll av såväl

den egna exponeringen som kundernas exponering och även vara så konstruerade att

kontroll i möjligaste mån kan ske även av de framtida åtagandena i avvecklings-

processen. Att sådana system fungerar tillfredsställande och kontinuerligt

vidareutvecklas utgör enligt utredningen en väsentlig faktor för en säker

clearingverksamhet.

 Den enhet hos en clearingmedlem som hanterar clearingfrågor skall enligt

utredningen ha nödvändiga rutiner och resurser för att kunna hantera eventuella

problem och risker. Utredningen anser att den enhet som har ansvaret för

riskhanteringen bör ha klara och tydliga befogenheter att agera vid problem.

Krav bör ställas på att en clearingmedlem skall ha väl genomtänkta och

dokumenterade riskhanteringsrutiner för att förebygga eventuella problem vid

clearing och avveckling. Vidare skall en clearingmedlem enligt utredningens

bedömning ha säkra tekniska system såsom data- och kommunikationssystem. Enligt

utredningens bedömning bör lämplighetskravet specificeras på så sätt att dessa

krav lagfästs.

Skälen för regeringens förslag:

Kapitalkrav

Med hänsyn till de risker som kan föreligga vid clearingverksamhet kunde, som

utredningen har påpekat, det övervägas om inte ett högre kapitalkrav egentligen

borde krävas för medlemskap i en clearingorganisation än det som gäller för

medlemskap på en börs. Det är inte heller ovanligt utomlands att endast vissa

finansiellt starka institut har direkt tillträde till clearingverksamhet som

s.k. direkta clearingmedlemmar. Direktivet om investeringstjänster innebär för

vissa värdepappersföretag och kreditinstitut att kravet på kapital bestäms av

kapitalkravsdirektivet och att hemlandsmyndigheterna övervakar att detta krav

efterlevs. Beträffande dessa företag och institut får ett värdland ställa upp

ytterligare kapitalkrav bara i sådana hänseenden som inte regleras i kapital-

kravsdirektivet. För de institut och företag som vanligen uppträder som

clearingmedlemmar föreligger det således inte något egentligt utrymme för ett

högre krav på eget kapital (startkapital) och kapitalbas än vad som föreskrivs i

kapitalkravsdirektivet. Beträffande andra institut som kan komma i fråga för

clearingmedlemskap är det angeläget att det ställs krav på god soliditet hos den

som önskar bli medlem hos en clearingorganisation.

 Som OM har påpekat kan emellertid olika krav behöva ställas på clearing-

medlemmar beroende på vilken modell av clearing clearingorganisationen

tillämpar. Om clearingmedlemmarna själva tar ett direkt ansvar för riskerna vid

clearingen genom att t.ex. lämna eller ställa garantier föreligger som regel

skäl för ett högre krav än om clearingorganisationen genom att gå in som motpart

eller garant vid clearingen tar det direkta ansvaret för riskhanteringen. I det

sistnämnda fallet sker det i stället en betydande koncentration av riskerna hos

clearingorganisationen.

 Med hänsyn till att clearingverksamhet kan vara organiserad på skilda sätt och

att olika typer av institut kan komma i fråga som clearingmedlem anser

regeringen det lämpligt att behålla nuvarande bestämmelse om att en

clearingorganisation som medlem får ha endast den som har betryggande

kapitalstyrka.

 För vissa företag och institut inom EES kommer den faktiska prövningen av om

de uppfyller kravet på kapital för medlemsskap ske i hemlandet. Ytterligare krav

kan som nämnts endast ställas upp i sådana hänseenden som inte regleras i

kapitalkravsdirektivet. Vilka ytterligare krav kan då ställas? En

clearingorganisation kan ställa krav på att medlemmarna ställer säkerhet för

sina åtaganden och exponeringar gentemot organisationen, exempelvis i form av

initial säkerhet och marginalsäkerhet. Även krav på garantier från medlemmarna

kan förekomma, liksom att clearingorganisationen för medlemskap ställer krav på

bidrag eller kapitaltillskott till en clearingfond. För clearingmedlemskap kan

även krävas att medlemmar på ett eller annat sätt åtar sig att svara för

eventuella förluster vid clearingverksamheten. Direktiven om investe-

ringstjänster och kapitalkrav utgör inte något hinder mot att särskilda krav kan

ställas upp av en clearingorganisation beträffande säkerheter och garantier för

åtagandenas fullgörande. Det har särskilt anmärkts i investe-

ringstjänstedirektivet att tillträde till clearingverksamhet får villkoras av

regler och förfaranden för att säkerställa fullgörande av åtföljande för-

pliktelser. För att underlätta clearingverksamheten kan en clearingorganisation

erbjuda medlemmarna kreditfaciliteter och även lån av finansiella instrument.

Något hinder enligt investeringstjänstedirektivet föreligger inte heller mot att

ställa upp särskilda krav för sådana tjänster. En förutsättning för nu

diskuterade regler och förfaranden är att de tillämpas på ett icke-

diskriminerande sätt (jfr fjärde stycket i artikel 15 och artikel 28).

 Utredningen har pekat på möjligheten att den som söker tillträde till en

clearingorganisation även skall kunna åläggas att bidra till tidigare utgifter

för systemuppbyggnaden. Enligt regeringens bedömning föreligger inte något

hinder att ta ut en sådan inträdesavgift under förutsättning att det sker på ett

icke-diskriminerande sätt.

Lämplighetskravet

Enligt EG:s regler får för tillträde till clearingverksamhet krävas att

företaget kan uppfylla reglerna och procedurerna för denna verksamhet. Något

hinder föreligger således inte enligt EG:s regler mot att ställa upp

lämplighetskrav.

 Regeringen delar i allt väsentlig utredningens uppfattning vad avser lämplig-

hetskravet och anser, liksom Finansinspektionen, att de krav som utredningen

föreslagit, nämligen ändamålsenlig organisation av verksamheten, nödvändiga

riskhanteringsrutiner och säkra tekniska system, utgör en tillräcklig legal

kravspecifikation. Den mer detaljerade utformningen av kraven och själva

antagningsprocessen som clearingorganisationen måste redovisa i samband med

ansökan om tillstånd bör utgöra en viktig del av Finansinspektionens tillstånds-

prövning.

 Hur ansvaret för frågor om organisationen av verksamheten och riskhanteringen

hos en clearingmedlem bör vara fördelat har behandlats i avsnitt 5.2.

 Att avtal om nettning är hållbara i alla berörda jurisdiktioner är ett

internationellt krav på sådana clearing- och avvecklingssystem som innehåller

ett nettningsförfarande (se t.ex. prop. 1994/95:130). Beträffande utländska

företag måste således en clearingorganisation som tillämpar ett

nettningsförfarande vid medlemsprövningen noga kontrollera att nettningen är

hållbar i det land där det ansökande företaget är etablerat.

 För att kunna bli clearingmedlem behöver ett institut givetvis också ha

arrangemang och rutiner för att kunna uppfylla sina betalningsförpliktelser.

Detta är inte minst viktigt mot bakgrund av de svårbemästrade situationer som

kan uppkomma på den finansiella marknaden vid försenade betalningar. Att ett

institut även kan uppfylla kraven i detta avseende är en väsentlig fråga vid

prövningen av clearingmedlemskap. Det nu anförda gäller även beträffande

kontoförande institut.

Krav på kontoförande institut

Som tidigare nämnts anges i aktiekontolagen endast att kontoförande institut,

med undantag för Riksbanken och Riksgäldskontoret, skall stå under

Finansinspektionens tillsyn. I propositionen om kontobaserat aktiesystem (prop.

1988/89:152 s. 102) har angetts att höga krav på ekonomiska, tekniska och

juridiska resurser bör ställas på den som skall få tillstånd att vara

kontoförande institut. Med hänsyn till det anförda ansågs i nyss nämnda

proposition att i huvudsak endast fondkommissionsbolag (numera

värdepappersbolag) och banker kunde komma i fråga som kontoförande institut. Det

angavs också i propositionen att ett tillstånd att vara kontoförande institut

kan begränsas dels till att avse aktier eller penningutfästelser som utfärdats

av en viss emittent eller vissa emittenter, dels till att avse egna placeringar.

Sådant begränsat tillstånd har getts vissa försäkringsbolag och emittenter av

bostadsobligationer samt AP-fonden.

 Enligt regeringens mening bör de krav som har uppställts i propositionen om

kontobaserat aktiesystem nu lagfästas. På samma sätt som för

clearingorganisationer bör den mer detaljerade utformningen av kraven ankomma på

huvudmannen för organisationen, i detta fall VPC. Finansinspektion bör vid den

löpande tillsynen av VPC pröva dessa krav. Det är de operativa och adminstrativa

riskerna som kommer i förgrunden vid själva kontoföringen. Operativa risker är

exempelvis störningar i sådana system, t.ex. data- och kommunikationssystem, som

är kritiska för att kontoföringen skall fungera. Sådana system måste vara mycket

tillförlitliga och även innehålla adekvata säkerhetsrutiner mot fel och

brottsliga förfaranden som bedrägerier, förfalskningar och olika typer av

databrott, exempelvis icke auktoriserade överföringar av finansiella instrument.

Vad som anförts beträffande lämplighetskravet för clearingmedlemskap och om

riskhanteringsrutiner bör i tillämpliga delar även gälla för kontoförande

institut.

 Prövningen av om en sökande uppfyller kraven på ett kontoförande institut

skall givetvis ske på objektiva och sakliga grunder. Den får inte vara

diskriminerande i något avseende. Som angetts i avsnitt 5.3 bör reglerna om

fritt tillträde och neutralitet på samma sätt som för en clearingorganisation

gälla VPC i egenskap av kontohållare. Möjligheten att vara kontoförande institut

bör kunna begränsas på samma sätt som i dag. Det innebär att ett medgivande att

vara kontoförande institut kan av VPC inskränkas till att avse exempelvis aktier

och aktierelaterade instrument.

 Tekniska hinder kan medföra begränsningar i tillträdet till kontoföringen,

t.ex. om VP-systemet vid viss tid inte har kapacitet som är tillräcklig för att

tillåta samtliga intresserade att delta. Skäl därvid att göra annan bedömning än

beträffande tillträdet till börser föreligger inte. Det innebär att sådana

hinder i princip bör vara temporära och att VPC vidtar åtgärder så att centralen

volym- och resursmässigt anpassar sig till det intresse för deltagande i

kontoföringen som finns. Om anslutningsmöjligheterna är begränsade skall

reglerna som rör begränsningssituationen vara neutralt utformade och även

tillämpas på detta sätt (jfr prop. 1991/92:113 s. 81).

 Principerna för hur ansvaret för frågor om organisationen av verksamheten och

riskhanteringen hos ett kontoförande institut bör vara fördelat har behandlats i

avsnitt 5.2.

 I anledning av att VPC tar över rätten att besluta om en uteslutning av ett

institut, har regeringen övervägt att föra in en bestämmelse om möjligheten för

ett sådant institut att vid en uteslutning vidta vissa åtgärder för skydda sina

kunder (jfr nuvarande 8 kap. 7 § i lagen om börs- och clearingverksamhet). Att

vara kontoförande institut innebär enligt aktiekontolagen att institutet direkt

svarar för registreringsåtgärder på de konton institutet hanterar. Mot denna

bakgrund framstår det som mindre lämpligt att ett institut även efter en

uteslutning skall få vidta registreringsåtgärder.

 Det ligger i såväl VPC:s som det uteslutna institutets intresse att insti-

tutets samtliga transaktioner, egna och kunders, inom det kontobaserade systemet

avvecklas så att onödiga förluster på grund av uteslutningen motverkas. Detta

kan ske på olika sätt, exempelvis genom att kontona överförs till ett annat

institut eller att VPC genom centralens eget kontoförande institut, VKI, tar

över registreringen av det uteslutna institutets transaktioner. Med hänsyn till

att olika lösningar kan komma i fråga framstår det som mindre lämpligt med en

lagreglering. I stället bör denna fråga regleras i anslutningsavtalet mellan VPC

och ett kontoförande institut.

**FOOTNOTES**

3Beträffande principerna för den nödvändiga organisationen

av riskhanteringen i värdepappersinstitut kan också hänvisas

till Baselkommittén för banktillsyn i juli 1994 utgivna Risk

Management Guidelines for Derivatives och Trettio-gruppens

studie Derivatives: Practise and Principles utgiven i juli

1993.

 64

6 Ändringar i aktiekontolagen m.m.

6.1 Förvaltare och förvaltarregistrering

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I

utredningens förslag ingår dock inte någon bestämmelse om förvaltarregistrering

av skuldförbindelser som förvaltas utomlands. Utredningen har inte heller lämnat

förslag om att kravet på bosättning utomlands vid utländsk förvaltarregistrering

skall tas bort.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Finans-

inspektionen och Uppsala universitet framför dock synpunkter beträffande

förvaltarregistrering av i utlandet förvaltade skuldförbindelser. Finans-

inspektionen anser att en ordning där det på ett vanligt VP-konto skulle kunna

göras en anteckning om att instrumenten tillhör någon annan innebär att en ny

form av förvaltarkonton införs, vilket inte skulle vara lämpligt. Uppsala

universitet pekar på att den av utredningen föreslagna lösningen stöter på

problem om det framgår att ett utländskt värdepappersföretag inte är ägare av en

skuldförbindelse men trots detta legitimerar sig som sådan. Riksskatteverket

betonar att det bör vara en förutsättning för att utländska förvaltare skall

kunna få generellt tillstånd att registreras som förvaltare av svenska aktier

att förvaltaren medger verket insyn i förvaltningen och förbinder sig att

årligen avge kontrolluppgifter för ägare bosatta i Sverige.

 Bakgrund: Enligt aktiekontolagen kan en utländsk förvaltare registreras som

förvaltare för aktier men inte för skuldförbindelser. För registrering av en

utländsk förvaltning av aktier fordras särskilt tillstånd enligt 3 kap. 10 §

aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 10 § försäkringsrörelselagen (1982:713)

eller 3 kap. 11 § bankaktiebolagslagen (1982:618).

 För förvaltarregistrering av aktier som är föremål för förvaltning utomlands

fordras det för närvarande som regleringen har uppfattats i praxis dubbla

tillstånd. För det första skall aktiebolaget ha tillstånd att införa en utländsk

förvaltare i aktieboken. För det andra skall ett tillstånd meddelas den

utländske förvaltaren.

 I fråga om skuldförbindelser, såsom obligationer, statsskuldväxlar och certi-

fikat, konstaterades i propositionen om det kontobaserade systemet endast att

reglerna om tillstånd för utländsk förvaltare inte gäller skuldförbindelser

(prop. 1988/89:152 s. 125).

 Frågan togs upp i prop. 1990/91:106 om kontobaserat penningmarknadssystem, där

en utvidgad möjlighet till förvaltarregistrering föreslogs. Om skuldförbindelser

var föremål för handel utomlands kunde, efter tillstånd av Finansinspektionen, i

stället för borgenär som är bosatt utomlands den som i utlandet fått uppdrag att

förvalta hans förbindelser registreras som förvaltare på penningmarknadskonto.

Skälen för detta ställningstagande var att sådana lån som skulle komma i fråga

inom penningmarknadssystemet ofta placeras utomlands och att det därför fanns

ett påtagligt praktiskt behov av att tillåta registrering av utländsk

förvaltning i fråga om skuldförbindelser. Det fanns enligt propositionen inte

några principiella skäl som talade mot att tillåta detta (se 1990/91:106 s. 54

och 55). På grund härav föreskrevs i den numera upphävda lagen om penning-

marknadskonton att utländsk förvaltare (s.k. nominee) efter särskilt tillstånd

skulle kunna registreras som borgenär (ägare) för sina kunders räkning,

förutsatt att dessa var bosatta utomlands.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt regeringens mening bör reglerna för

förvaltarregistrering av svenska aktier som förvaltas utomlands nu förenklas.

Enligt gällande bestämmelser är det en förutsättning för tillstånd till

förvaltarregistrering i dessa fall att aktien är föremål för handel vid utländsk

fondbörs. Utvecklingen på värdepappersmarknaderna världen över kännetecknas

bl.a. av att handeln har tagit nya vägar och nya former. En väsentlig del av

handeln med finansiella instrument utomlands sker också utanför de etablerade

börserna. Med hänsyn härtill och då kravet på handel vid utländsk fondbörs kan

ge upphov till praktiska problem vid exempelvis emissioner bör detta krav

slopas.

 Vidare delar regeringen utredningens bedömning att det är fullt tillräckligt

att kräva ett tillstånd, och då lämpligen för den utländske förvaltaren. På

samma sätt som en svensk förvaltare bör en utländsk förvaltare kunna söka och

erhålla ett generellt tillstånd att vara förvaltare för svenska aktier.

 En fråga som inte behandlas av utredningen är att det enligt gällande regler

är en förutsättning för utländsk förvaltarregistrering av aktier att aktieägaren

är bosatt utomlands. En konsekvens av gällande bestämmelser blir att en

aktieägare kan, oavsett om han är bosatt i Sverige eller utomlands, låta

registrera en svensk förvaltare. För att en utländsk förvaltare skall kunna

registreras fordras emellertid att ägaren är bosatt utomlands. Enligt vår

uppfattning kan det sättas i fråga om inte regleringen kan uppfattas som en

inskränkning av utländska förvaltares möjligheter att erbjuda sina tjänster i

Sverige. Det bör anmärkas att förvaltningstjänster rent allmänt kan erbjudas

över gränserna enligt lagen om värdepappersrörelse, förutsatt att förvaltaren i

hemlandet har tillstånd att erbjuda sådana tjänster och att han står under

tillsyn i hemlandet. Vad här är fråga om är endast under vilka förutsättningar

en förvaltare kan registreras i denna egenskap i det svenska kontobaserade

systemet. Vi har i avsnitt 5.3 föreslagit att vissa företag med säte inom EES,

främst utländska banker och värdepappersföretag, skall få möjlighet att bli

kontoförande institut. De aktuella företagens och institutens verksamhet

kännetecknas av att de i stor omfattning uppträder som ombud och utför affärer

för annans räkning på de finansiella marknaderna. Den föreslagna möjligheten för

dessa att bli kontoförande institut riskerar att bli utan reell innebörd om inte

dessa institut och företag kan få tillstånd som förvaltare i kontosystemet. Utan

denna möjlighet finns det också en uppenbar risk att det rätta sakförhållandet,

nämligen att det är ett innehav av aktier för annans räkning, inte kommer att

framgå av VPC:s kontosystem. Därtill kommer att den gällande regleringen kan

framstå som tveksam med hänsyn till EG:s regler om fri rörlighet för tjänster

och principerna i investeringstjänstedirektivet. En annan aspekt är att en ökad

konkurrens på detta område kan förväntas medföra positiva effekter för

aktieägarna genom att olika typer av förvaltningstjänster kan komma att erbjudas

till lägre priser. Kravet på att en aktieägare skall vara bosatt utomlands för

att en utländsk förvaltare skall få registreras i denna egenskap bör därför

slopas. Reglerna om förvaltarregistrering kommer på detta sätt också att

avsevärt förenklas.

 Vilka krav bör ställas för tillstånd att registreras i egenskap av förvaltare?

 Det dominerande vid handeln på värdepappersmarknaden i Sverige och utomlands

är att bankinstitut och värdepappersföretag uppträder som förvaltare. Utöver

dessa kan det finnas behov för clearingorganisationer och centrala

värdepappersförvarare att kunna uppträda som förvaltare för att på detta sätt

skapa en länk mellan två marknader. Enligt regeringens mening bör reglerna ge

utrymme för nya former av länkar som uppfyller kraven på säkerhet. Även andra

institut bör därför kunna komma i fråga som förvaltare under förutsättning att

de har rätt att bedriva sådan verksamhet i hemlandet och står under erforderlig

tillsyn.

 En förvaltare skall ha en betryggande bokföring över ägarnas aktieinnehav,

eftersom denna är avgörande för aktieägarens och andra rättighetsinnehavares,

såsom panthavares, rätt. I fråga om tillståndsprövningen för en utländsk

förvaltare måste också beaktas att svenska regler om skattskyldighet och

skattekontroll samt bestämmelserna i insiderlagen inte urholkas. För att en

utländsk förvaltare skall kunna få tillstånd att registreras i denna egenskap

bör därför ställas upp villkor om att förvaltaren åtar sig att fullgöra samma

skyldigheter som åligger svenska förvaltare i dessa avseenden. Förvaltaren skall

alltså förbinda sig att inför taxeringen lämna kontrolluppgift om innehav,

utbetald ränta och utdelning samt avyttringar. Däremot är det av praktiska skäl

inte aktuellt att även kräva att den utländske förvaltaren skall göra avdrag för

preliminär skatt. Vad gäller insiderfrågor är svensk bank eller

värdepappersinstitut enligt 18 § insiderlagen skyldig att i vissa fall på

begäran lämna Finansinspektionen uppgifter. En förutsättning är att det finns

anledning att anta att det skett en överträdelse av handelsförbudet i lagens 4

§. Det bör krävas att även en utländsk förvaltare lämnar uppgifter vid misstanke

om insiderbrott. Ett sådant åtagande skall därför vara en förutsättning för

tillstånd. Det bör också kunna komma i fråga att Finansinspektionen som villkor

för tillstånd ställer krav på att t.ex. få statistikuppgifter och andra

uppgifter som är av allmänt eller enskilt intresse. Det kan dock inte anses

lämpligt att även ställa som villkor att förvaltaren utan inskräkningar medger

Riksskatteverket insyn i förvaltningen. Skälet härtill är att ett sådant med-

givande endast bör kunna avkrävas en skattskyldig, inte en utländsk förvaltare.

I 3 kap. 27 a § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter finns

bestämmelser om att en skattskyldig som innehar utländska fondpapper m.m. är

skyldig att bl.a. lämna Riksskatteverket en sådan rätt till insyn. För

skattskyldiga som lämnar uppdrag åt någon i utlandet att förvalta finansiella

instrument som registreras enligt aktiekontolagen samt väljer att ha

instrumenten förvaltarregistrerade på den utländska förvaltaren, finns samma

behov för verket av rätt till insyn. Sådana skattskyldiga bör därför åläggas att

till verket lämna skriftligt medgivande till insyn i depå eller konto som han

har hos den utländske förvaltaren. Vidare bör den uppgiftsskyldighet som i dag

åvilar auktoriserade förvaltare enligt 8 kap. 8 § aktiekontolagen omfatta även

utländska förvaltare. Detta innebär att även beträffande aktier som är

förvaltarregistrerade på en utländsk förvaltare bör möjlighet finnas för ägare

att tillfälligt föras in i aktieboken enligt 8 kap 4 §. VPC:s skyldighet att

föra en sammanställning över aktieägare med mer än femhundra

förvaltarregistrerade aktier enligt 8 kap. 10 § föreslås omfatta även aktieägare

som har sina aktier registrerade på en utländsk förvaltare.

 När det gäller förvaltarregistrering av skuldförbindelser har utredningen

föreslagit att också utländska banker och värdepappersföretag skall kunna få

skuldförbindelser registrerade i eget namn även om förbindelserna tillhör annan.

Utredningen har dock i denna del föreslagit att något regelverk för

förvaltarregistrering av skuldförbindelser som förvaltas utomlands inte skall

tillskapas. I stället förordar utredningen att lagen i dess nuvarande lydelse

tillämpas så att ett utländskt värdepappersföretag, som exempelvis legitimerar

sig som borgenär i fråga om skuldförbindelser, i registreringshänseende anses

vara borgenär utan att någon särskild prövning görs av huruvida instrumenten

tillhör någon kund. Något hinder föreligger inte enligt utredningen mot att en

anteckning görs om att instrumenten tillhör annan. Utredningen pekar på att en

sådan anteckning kan ha betydelse för att säkerställa en separationsrätt och

möjligen i vissa länder kan krävas av utländsk tillsynsmyndighet.

 De skuldförbindelser som var tänkta att registreras i det kontobaserade

penningmarknadssystemet är i dag i stor utsträckning registrerade hos VPC enligt

aktiekontolagen. Eftersom dessa skuldförbindelser ofta placeras utomlands finns

det ett påtagligt praktiskt behov av att nu tillåta att utländska förvaltare av

dessa skuldförbindelser registreras i stället för ägaren (jfr prop. 1990/91:106

s. 54 och 55). Enligt regeringens bedömning bör detta dock ske på ett

förvaltarkonto. Aktiekontolagen bör därför kompletteras med en bestämmelse

enligt vilken förvaltarregistrering kan ske även beträffande i utlandet

förvaltade skuldförbindelser. I likhet med vad som föreslagits beträffande

förvaltarregistrering av aktier bör något krav på bosättning utomlands för

utländsk förvaltarregistrering inte uppställas. En utländsk förvaltare bör även

beträffande skuldförbindelser kunna söka och erhålla ett generellt tillstånd att

vara förvaltare för skuldförbindelser och andra finansiella instrument än

aktier. Vad gäller de krav som bör uppställas för tillstånd hänvisas till vad

som ovan anförts i anslutning till förvaltarregistrering av aktier.

 Lagrådet har påpekat att ingen av bestämmelserna i det till Lagrådet

remitterade förslaget anger i vilka fall tillstånd till registrering krävs.

Lagrådet har förordat att det bör finnas uttryckliga bestämmelser om att det i

vissa fall skall krävas tillstånd till registrering. Bestämmelserna har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

6.2 Ersättning för skador

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen

har dock föreslagit att de kontoförande institutens ansvar skall vara begränsat

till fall av vållande samt att VPC även skall äga rätt att träffa avtal om

ersättningsskyldighetens omfattning.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran.

 Några remissinstanser, bl.a. Penningmarknadsinformation PMI AB, Svenska

Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföreningen, Sveriges Aktiesparares

Riksförbund och Sveriges Försäkringsförbund avstyrker i huvudsak utredningens

förslag. Andra, däribland OM, ställer sig huvudsakligen positiva till utred-

ningens förslag men anser att några förändringar i ansvarsbestämmelserna inte

bör göras så länge VPC:s monopolställning på kontohållningen består och staten

har kvar ett ägarintresse i bolaget.

 Uppsala universitet påpekar i anledning av utredningens förslag om ett

begränsat ansvar för skador till följd av godtrosförvärv att om en över-

låtelsehandling förfalskats har aktieägandet blivit mer riskabelt genom över-

gången till ett kontobaserat system. Universitetet ifrågasätter vidare om det

föreligger något reformbehov avseende VPC:s ansvar för skador som vållats av ett

kontoförande institut.

 Bakgrund: När det kontobaserade registreringssystemet infördes konstaterades

att den enskildes situation vid aktie- och obligationshanteringen skulle

förändras väsentligt. Registreringsåtgärderna kom genom reformen att bli helt

avgörande för en rättighetshavares rättsställning. En avgörande förutsättning

för att ett sådant system skulle godtas var enligt förarbetena att den enskilde

fick fullgoda garantier för att hållas skadeslös vid förluster som uppkommer på

grund av systemet (prop. 1988/89:152 s. 80). I detta sammanhang uppmärksammades

bl.a. riskerna för att skador kan uppstå på grund av tekniska fel.

 Risken för skador ansågs i propositionen i och för sig föreligga i än högre

grad inom ramen för den pappersbaserade ordning som dittills gällt. Skador som

uppkommer i ett sådant system beror emellertid vanligen på oaktsamhet hos någon

av aktörerna, och i den mån någon drabbas av en skada kan denne kräva ersättning

enligt allmänna regler. I ett kontobaserat system kan emellertid tekniska och

andra fel tänkas uppstå utan att vållande till detta kan styrkas på något håll.

En skada till följd av ett sådant fel kan därför inte föras tillbaka till någon

av aktörerna. Möjligheterna till ersättning enligt allmänna regler är därmed

begränsade. Synpunkter av detta slag låg till grund för särskilda överväganden

om ersättningsansvaret för skador som är att hänföra till kontohållningen (se

prop. 1988/89:152 s. 79 f. och 114 f.).

 Bestämmelserna i 7 kap. aktiekontolagen om rätt till ersättning omfattar även

andra instrument än aktier. Av 9 kap. 2 § framgår nämligen att 7 kap. skall

tillämpas även på de instrument som registrerats med stöd av bestämmelserna i

9 kap.

 Av 7 kap. 1 § aktiekontolagen framgår att om ett förvärv av aktier till följd

av bestämmelserna om god tro (6 kap. 3-5 §§ aktiekontolagen) gäller mot den som

ägde aktierna, har denne rätt till ersättning av VPC för sin skada. Detsamma

gäller om ett förvärv blir gällande mot någon till vars förmån en

rådighetsinskränkning gäller, t.ex. en panthavare eller någon som enligt lag

eller villkor i en rättshandling skulle ha haft rätt att motsätta sig förvärvet.

De fall av rättsverkan av registrering som avses är tvesalufall (6 kap. 3 §

aktiekontolagen) och fall där förvärv gjorts från någon som inte ägde den

överlåtna aktien (6 kap. 4 § aktiekontolagen). Enligt 7 kap. 1 § andra stycket

gäller motsvarande även vid pantsättning. Grunden för denna rätt till ersättning

är alltså inte felaktighet vid registrering utan det förhållandet att det inte

är möjligt att göra någon materiell prövning av ett förvärv när registrering

söks (prop. 1988/89:152 s. 114).

 För det fall någon tillfogas en skada till följd av oriktig eller missvisande

uppgift i ett avstämningsregister eller i annat fall genom fel i samband med

uppläggning eller förande av ett sådant register regleras rätten till ersättning

i 7 kap. 2 § aktiekontolagen. Enligt denna bestämmelse har den drabbade rätt

till ersättning av VPC, om inte VPC visar att felaktigheten beror på en om-

ständighet utanför dess kontroll och vars följder VPC inte skäligen kunde ha

undvikit eller övervunnit. Beror felaktigheten på ett kontoförande institut, är

VPC fri från skadeståndsskyldighet endast om också det kontoförande institutet

skulle vara fritt från ersättningsskyldighet enligt nyss nämnda grunder.

Motsvarande gäller om felaktigheten beror på någon som har anlitats av VPC eller

ett kontoförande institut. Paragrafen föreskriver ett s.k. kontrollansvar för

VPC, där kontrollsfären omfattar omständigheter som direkt eller indirekt kan

påverkas genom planering, organisation, styrning och övervakning av den egna

verksamheten. Även om det är fråga om en omständighet som ligger utanför VPC:s

kontroll blir VPC likväl ersättningsskyldig om VPC skäligen kunde ha undvikit

eller övervunnit följderna av omständigheten.

 Vidare finns regler om ersättning på grund av skada som vållats genom beslut

om omprövning (7 kap. 3 §) samt om jämkning vid medvållande på den skadelidandes

sida (7 kap. 4 §). Slutligen finns en bestämmelse om regressrätt för VPC, som

ger bolaget rätt att från kontoförande institut eller annat företag, som genom

vållande har medverkat till en skada, rikta återkrav för utbetalad ersättning i

den mån det är skäligt med hänsyn till skadans orsak och omständigheterna i

övrigt (7 kap. 5 §).

Skälen för regeringens förslag:

Förutsättningar för omprövning av ersättningsansvaret

Utredningen har som förutsättning för att den tagit upp ersättningsfrågan anfört

dels att den föreslagit att utländska företag skall kunna bli kontoförande

institut, dels att staten på sikt lämnar ägarrollen i VPC och att konkurrensen

på registerföringsområdet släpps fri. Några remissinstanser, däribland OM, menar

att någon förändring av ersättningsbestämmelserna inte bör göras så länge VPC:s

monopol på kontohållning består. Finansinspektionen däremot anser att det finns

skäl att se över ersättningsreglerna oavsett om bl.a. ägarfrågan i VPC avgjorts.

 Ett tungt vägande skäl för att nu se över ersättningsreglerna är, enligt

regeringens bedömning, att den ökade internationaliseringen på värdepappers-

marknaden inneburit att de förutsättningar som låg till grund för utformningen

av ersättningsreglerna har ändrats. Ansvarsfördelningen inom det kontobaserade

systemet kan därför inte längre ses som en rent svensk fråga. Därtill kommer att

VPC:s engagemang på penning- och obligationsmarknaden i kombination med att om-

sättningen på värdepappersmarknaden har ökat markant under senare år, har

medfört att de ersättningsbelopp som i dag kan bli aktuella är avsevärt större

än vad som förutsattes vid aktiekontolagens tillkomst. Enligt regeringens mening

innebär dessa ändrade förutsättningar att den ansvarsfördelning som

aktiekontolagens bestämmelser bygger på bör omprövas. En omprövning av ersätt-

ningsreglerna bör ha som utgångspunkt att mot bakgrund av dagens

förutsättningar skapa en adekvat ansvarsfördelning mellan å enda sidan VPC och

å andra sidan de kontoförande instituten och emittenterna.

 Det förtjänar att påpekas att de ersättningsbestämmelser som nu omprövas

endast reglerar VPC:s ansvar som registerhållare. Bestämmelserna är således inte

tillämpliga på den clearingverksamhet som bedrivs av VPC.

Värdepapperscentralens principalansvar

Vad gäller VPC:s ansvar för fel begångna inom ramen för de kontoförande

institutens verksamhet anfördes i förarbetena till aktiekontolagen (prop.

1988/89:152 s. 84) att det kunde synas bäst överensstämma med principen om

kontrollansvar att VPC inte slutligen skulle bära risken för fel i andra

företags verksamhet. Med hänsyn till att staten och de kontoförande instituten

står som aktieägare och garanter för systemet ansågs emellertid detta argument

ha mindre tyngd. Den omständigheten att någon egentlig intressekonflikt inte

förelåg mellan VPC och övriga medverkande talade i stället för att VPC skulle

bära risken.

 Regeringen har i avsnitt 5.3 föreslagit att utländska företag, t.ex. banker,

värdepappersbolag och clearingorganisationer, skall få möjligheter att bli

kontoförande institut enligt aktiekontolagen. Det kan i anledning härav

ifrågasättas om inte ett alltför betungande ansvar läggs på VPC, om VPC skall ha

ett långtgående ansvar för fel begångna av företag med säte i andra länder. Det

bör också beaktas att en regressrätt för VPC i praktiken kan bli svår att

realisera, särskilt eftersom motsvarande regler om skadeståndsansvar saknas i

jämförbara länder utanför Norden.

 Även i ett annat avseende har som tidigare påpekats förutsättningarna för

VPC:s verksamhet förändrats sedan aktiekontolagen kom till. Ersättningsbeloppen

kan i dag bli mycket betydande i jämförelse med vad som förutsattes vid lagens

tillkomst.

 Utredningen har mot denna bakgrund föreslagit att samma system skulle införas

på aktiekontolagens område som det som avsågs gälla enligt lagen om

penningmarknadskonton. Enligt utredningens förslag skall VPC inte vara ersätt-

ningsskyldig för skador om centralen kan visa att ett kontoförande institut

vållat en skada.

 Reglerna om rätt till ersättning enligt lagen om penningmarknadskonton var

liksom aktiekontolagen begränsade till att avse ansvaret till följd av

kontosystemet. Reglerna gällde alltså inte i fråga om likvidhanteringen i annat

fall än då någon skada i samband med denna hantering kan hänföras till en

vidtagen eller underlåten registreringsåtgärd. I detta sammanhang bör dock

anmärkas att en av förutsättningarna för den ordning som gällde för

penningkontosystemet var att det systemet, i motsats till aktiekontosystemet,

avsåg en förhållandevis begränsad krets av aktörer och knappast skulle komma att

beröra några enskilda småsparares intressen (prop. 1990/91:106 s. 43).

 Några remissinstanser, bl.a. Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlare-

föreningen, Sveriges Aktiesparares Riksförbund och Uppsala universitet ifråga-

sätter om den föreslagna reformen är motiverad.

 Sedan aktiekontolagens tillkomst har betydande förändringar ägt rum på

värdepappersmarknaden av betydelse för reglerna om ersättningsskyldighet.

Internationaliseringen av handeln medför att utländska aktörer i tilltagande

grad konkurrerar med svenska aktörer på den svenska marknaden. Andra

förändringar är det ökade riskmedvetandet i den finansiella sektorn och insikten

om betydelsen av en klar ansvarsfördelning mellan de deltagande aktörerna (jfr

exempelvis de lagförslag som våren 1995 lagts fram i Danmark beträffande bl.a.

ersättningsansvaret vid kontoföring). Mot denna bakgrund framstår det enligt

regeringens mening som främmande att VPC i förhållande till såväl svenska som

utländska företag i alla situationer ansvarar fullt ut för fel som begåtts inom

ramen för dessa företags verksamhet. Enligt vår mening kan dessutom ifrågasättas

om den av utredningen föreslagna bestämmelsen utgör ett tillräckligt incitament

för att de i kontoföringen inblandade aktörerna på bästa sätt skall vidta nöd-

vändiga åtgärder för att förebygga risken för skador. En ansvarsfördelning som

innebär att VPC och de kontoförande instituten var och en ansvarar för skador

som är att hänföra till den egna kontrollsfären står i väsentligt bättre

överensstämmelse med principen om en klar och väl motiverad ansvarsfördelning

mellan aktörerna på värdepappersmarknaden. En sådan ansvarsfördelning utgör där-

till ett tydligare incitament för samtliga aktörer i det kontobaserade systemet

att på ett effektivt sätt hantera de på marknaden förekommande riskerna, i detta

sammanhang i första hand de operativa och administrativa riskerna.

 Lagrådet har inte haft någon erinran mot de överväganden som har gjorts i

detta avsnitt. Däremot har Lagrådet haft vissa invändningar mot utformningen av

bestämmelsen. Vi återkommer till detta i författningskommentaren till 7 kap. 2 §

aktiekontolagen.

 Enligt regeringens mening kan det dock inte godtas att enskilda, mindre

investerares möjligheter att få ersättning för skador försämras. Vi föreslår

därför att även om en skada faller inom det kontoförande institutets kontroll-

sfär skall en sådan investerare alltid kunna vända sig mot VPC och därifrån få

ersättning med upp till fem miljoner kronor för varje skadefall. VPC bör i

sådana situationer ha rätt att rikta återgångskrav utan att behöva styrka

vållande hos det kontoförande institutets sida.

 Med den föreslagna ansvarsfördelningen saknas det, enligt regeringens mening,

skäl att i detta sammanhang lägga fram ett förslag om att VPC skall kunna träffa

avtal om ersättningsansvaret. Det bör anmärkas att en anslutning till det konto-

baserade systemet innebär en omfattande avtalsreglering mellan VPC och det

kontoförande institutet. Ett krav som därvid bör ställas av VPC gentemot

utländska institut är att svensk lag skall tillämpas på tvister som har samband

med anslutningen till det svenska kontobaserade systemet.

Ansvar för skador på grund av godtrosförvärv

Vid aktiekontolagens tillkomst lades ett mycket långt gående ansvar på VPC för

skador som uppkommer på grund av godtrosförvärv. Ansvarsregeln för skador på

grund av godtrosförvärv i 7 kap. 1 § aktiekontolagen utformades delvis med 370 §

sjölagen och 18 kap. 4 § jordabalken som förebild (se prop. 1988/89:152 s. 114).

Vid en jämförelse mellan regleringen i aktiekontolagen och t.ex. i jordabalken

kan konstateras att flera skillnader föreligger. Genom nya jordabalken infördes

en ordning enligt vilken den formella registreringen av en överlåtelse tillägger

den som är registrerad som ägare (lagfaren ägare) legitimation gentemot

godtroende förvärvare. Vissa undantag har dock gjorts från denna princip, såsom

för fall då en överlåtelsehandling visar sig ha varit förfalskad (se 18 kap. 3 §

jordabalken). Genom balkens tillkomst blev det alltså möjligt för en köpare, som

förvärvat en fastighet i god tro, att via lagfart på fastigheten utsläcka en

äganderätt som rätteligen tillkommer annan.

 Aktiekontolagen syftar till att i det dokumentlösa systemet låta

registreringen ersätta den besittningsövergång som sker vid överlåtelse i fysisk

form av aktier och skuldförbindelser av löpande skuldebrevs karaktär. Vid över-

låtelse av sådana handlingar i fysisk form kan olika ogiltighetsanledningar ut-

släckas genom godtrosförvärv, se 14 § skuldebrevslagen. Gentemot godtroende

förvärvare kan sålunda rätte ägaren inte göra gällande att handlingen kommit ur

hans besittning genom exempelvis svek, ocker eller sådant rättsstridigt tvång

som avses i 29 § avtalslagen.

 En sådan invändning kan inte heller på aktiekontolagens område framställas av

rätte ägaren gentemot den som i god tro har förvärvat ett instrument från någon

som har registrerats som ägare. Men 7 kap. 1 § aktiekontolagen får i den

situationen anses ge den rätte ägaren möjlighet att vända sig mot VPC och

därifrån erhålla ersättning för sin skada. Vidare torde om någon säljer ett och

samma finansiella instrument till två olika köpare, den av köparna som inte får

sitt förvärv registrerat och således inte sakrättsligt blir ägare av instru-

mentet, kunna vända sig mot VPC för att få ersättning för sin skada.

 Det sagda innebär att aktier och andra löpande skuldebrev även före aktie-

kontolagens införande kunde extinktivt godtrosförvärvas från den som hade aktien

eller det löpande skuldebrevet i sin besittning. Rätte ägaren har därför inte

hamnat i ett sämre läge genom införandet av registreringen enligt

aktiekontolagen i stället för besittningsövergång som legitimerande moment. Mot

denna bakgrund är det inte orimligt att man nu på aktiekontolagens område väljer

en annan ordning än den som gäller på sjölagens och jordabalkens område.

Clearingutredningen har inte sett något tillräckligt skäl för att behålla

ersättningsbestämmelsen i 7 kap. 1 § aktiekontolagen och därför förordat att

bestämmelsen bör utgå.

 Bland andra Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen har

anfört att bestämmelsen i 7 kap. 1 § aktiekontolagen var betydelsefull för att

allmänheten skulle acceptera övergången till det papperslösa registrerings-

systemet. Enligt föreningarnas uppfattning har bestämmelsen medfört ett visst

mått av trygghet för ägarna av värdepapper. Med VPC:s monopol har ansvaret

enligt föreningarna också varit naturligt och någon förändring bör därför inte

ske åtminstone så länge någon fungerande konkurrens på kontohållningens område

saknas.

 Enligt regeringens mening bör beaktas att den osäkerhet som förelåg vid

övergången till ett nytt system inte längre gör sig gällande med samma styrka.

Den omständigheten att kretsen av aktörer är en annan och att

ersättningsbeloppen i dag kan bli mångfalt större än vid lagens tillkomst leder

till slutsatsen att VPC:s ersättningsansvar i denna del inte bör behållas. Den

omständigheten att VPC har monopol på kontohållningen föranleder enligt

regeringens mening ingen annan bedömning.

 På en punkt finns emellertid anledning till viss tveksamhet och det gäller

fallet att den överlåtelsehandling som ligger till grund för överlåtarens

registrering var förfalskad. Det är, som utredningen påpekat, tveksamt huruvida

extinktivt godtrosförvärv kan ske i denna situation. Aktiekontolagen, liksom för

övrigt aktiebolagslagen, saknar hänvisning till sådana omständigheter som enligt

17 § skuldebrevslagen (1936:81) medför ogiltighet av en skriftlig förbindelse.

Enligt den bestämmelsen kan en gäldenär, även om en borgenär förvärvat

handlingen i god tro, göra gällande bl.a. att den är förfalskad. Enligt Uppsala

universitet är det inte orimligt att VPC, eller ett kontoförande institut,

ansvarar strikt för skador som uppkommit på grund av registrering på grundval av

en förfalskad överlåtelsehandling, eftersom aktieägandet i detta avseende blivit

mer äventyrligt genom dematerialiseringen.

 Att förfalska överlåtelsehandlingar är inte tillräckligt i ett pappersbaserat

system för att ett extinktivt godtrosförvärv skall komma till stånd. Den för-

falskande överlåtaren måste nämligen också ha aktien i sin besittning. I ett

dematerialiserat system saknar rätte ägaren möjlighet att skydda sig genom

besittning av instrumentet. I detta fall har övergången till ett kontobaserat

system otvivelaktigt medfört en ökad risk för ägaren av ett finansiellt

instument. Det är därför enligt vår mening befogat att regelsystemet erbjuder

ett skydd mot risken för att förfalskade överlåtelsehandlingar genom

efterföljande godtrosförvärv leder till förluster för rätte ägaren. Med hänsyn

till omsättningen på värdepappersmarknaden och till de problem som skulle

uppkomma om en godtroende köpares fång inte skulle anses giltigt är det enligt

regeringens mening inte lämpligt att efter mönster från jordabalken införa

ett undantag från möjligheterna till extinktivt godtrosförvärv i denna

situation. Nuvarande ordning, där VPC ersätter rätte ägaren för skador till

följd av förvärvet får därför anses vara det bästa sättet att skydda den skade-

lidande från ekonomisk förlust i dessa fall.

 Regeringen föreslår således att bestämmelsen i 7 kap. 1 § aktiekontolagen

begränsas till att avse endast sådana fall där den rättmätige ägaren har

frånhänts sin rätt genom en förfalskad överlåtelsehandling som har efterföljts

av ett extinktivt godtrosförvärv. Detsamma bör gälla förvärv som sker med hjälp

av en förfalskad behörighetshandling.

6.3 Insyn i skuldboken m.m.

6.3.1 Insyn i skuldboken

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnat det utan erinran. Några

remissinstanser, däribland Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlare-

föreningen och Industriförbundet menar dock att den föreslagna begränsningen

inte bör gälla för konvertibla skuldebrev och andra aktierelaterade instrument.

Riksgäldskontoret betonar vikten av att kontoret har möjlighet till insyn i

skuldboken beträffande s.k. garantikonton. Fondbolagens förening anser det

angeläget att fondbolag får rätt att avgöra om bolaget skall få tillgång till

uppgifter om andelsägare, om andelarna i en värdepappersfond registreras enligt

aktiekontolagen.

 Bakgrund: Enligt 9 kap. 9 och 10 §§ aktiekontolagen har en emittent av

skuldförbindelser generell rätt att få kännedom om borgenärernas identitet.

Detta gäller även om skuldförbindelserna är förvaltarregistrerade.

 Den numera upphävda lagen om penningmarknadskonton utgick från att en emittent

inte hade någon sådan befogenhet att få information om de borgenärer som

placerat i hans skuldförbindelser. Endast i undantagsfall förelåg en rätt att få

kännedom om borgenärernas identitet. I huvudsak gällde det när betalningar av

kapitalbelopp eller ränta skulle göras utan förmedling av

penningmarknadscentralen. I propositionen om kontobaserat penningmarknadssystem

ansågs att en rätt för emittenten att få reda på borgenärernas identitet inte

fyller något legitimt ändamål och skulle kunna ge en möjlighet till skadlig

insyn i andra instituts affärshemligheter. Dessutom anmärktes att en sådan

insynsrätt saknar motsvarighet i ett dokumentbaserat system (prop. 1990/91:106

s. 41).

 Skälen för regeringens förslag: Normalt sett finns inte något behov för en

emittent att få kännedom om vilka borgenärer som har placerat i de

skuldförbindelser som emittenten har gett ut. Tvärtom kan en sådan rätt ur

konkurrenssynpunkt ge möjlighet till skadlig insyn, vilket också påpekades i den

ovan nämnda propositionen om kontobaserat penningmarknadssystem. Endast om en

emittent behöver uppgifter för betalningar till borgenärerna bör denne med stöd

av lag kunna erhålla uppgifter om borgenärerna eller de förvaltare som förvaltar

en skuldförbindelse.

 Lagrådet har anfört att den föreslagna regeln inte är tillräcklig för att göra

det möjligt för gäldenären att själv ombesörja betalning av kapitalbelopp och

ränta till borgenären eftersom bestämmelsen t.ex. inte medger gäldenären rätt

att få uppgifter om storleken av olika fordringar. Den av utredningen föreslagna

bestämmelsen medger inte heller i likhet med gällande bestämmelse någon rätt

för gäldenären att få uppgift om eventuella pantsättningar eller andra

inskränkningar i borgenärens rätt (se prop. 1988/89:152 s. 128). Enligt

regeringens mening kan intresset av att gäldenären inte skall få fler uppgifter

än vad som är nödvändigt väl tillgodoses genom den av Lagrådet föreslagna

utformningen av bestämmelsen. Bestämmelsen bör därför, som Lagrådet föreslagit,

uttryckligen ange att utfärdaren har rätt att få de uppgifter som behövs för att

betalningen skall kunna fullgöras. Den föreslagna bestämmelsen ger därmed inte

någon möjlighet för utfärdaren att få andra uppgifter än de som är nödvändiga

för att fullgöra betalningen. Dessutom bör en emittent som lämnar det

kontobaserade systemet ha rätt att erhålla nödvändiga uppgifter. Emittenternas

behov i övrigt av att kommunicera med borgenärerna för utsändande av meddelanden

m.m. bör kunna ske genom VPC:s försorg. En emittent bör således alltid ha rätt

att från VPC beställa att VPC gör utskick till placerarna för emittentens

räkning. Genom ett sådant förfarande kan sekretessen behållas utan att

emittentens möjligheter att få ut information försvåras.

 En fråga som uppmärksammats av några remissinstanser är behovet av insyn i

konton för aktierelaterade skuldförbindelser, t.ex. konvertibla skuldebrev, och

andra mellanformer mellan delägarrätter och fordringsrätter. Regeringen vill här

framhålla att den föreslagna ordningen inte innebär något hinder för att en

emittent av finansiella instrument oavsett om det gäller renodlade

skuldförbindelser eller aktierelaterade sådana vid utfärdandet förbehåller sig

rätt att få kännedom om sådana uppgifter som nu är i fråga. I sådana fall kan

självfallet VPC på emittentens begäran lämna ut uppgifterna.

 Frågan om ett fondbolags rätt till insyn i andelsägarregistret om en värde-

pappersfond registreras enligt aktiekontolagens system behandlas i avsnitt 7.1.

 När det gäller VPC:s rätt att begära att en förvaltare lämnar uppgifter om de

borgenärer vars skuldförbindelser han förvaltar skall denna rätt ses mot

bakgrund av VPC:s skyldighet att i sin tur lämna uppgifter till en emittent. I

och med att det införs ett anonymitetsskydd för borgenärerna gentemot en

emittent saknas skäl att vidmakthålla skyldigheten för förvaltarna att lämna

uppgifter till VPC. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen i 9 kap. 10 §

aktiekontolagen upphävs.

6.3.2 Rättelse av anteckning på konto

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Bakgrund: Av 4 kap. 11 § framgår att en anteckning på aktiekonto skall rättas

av det kontoförande institut som har vidtagit åtgärden, om anteckningen

innehåller en uppenbar oriktighet till följd av skrivfel, räknefel, något annat

förbiseende eller något tekniskt fel. Den vars rätt berörs skall dock lämnas

tillfälle att yttra sig innan rättelse sker. Enligt 9 kap. 2 § tillämpas

bestämmelsen även på skuldkonton.

 Vid en av Justitiedepartementet anordnad hearing i januari 1992 (se utred-

ningens betänkande bilaga 3) har bl.a. Svenska Fondhandlareföreningen föreslagit

en ändring av bestämmelsen i 4 kap. 11 §. Som skäl för förslaget har anförts

bl.a. att det på grund av tidsskäl finns ett behov av att i vissa fall kunna

vidta rättelser utan att yttrande måste inhämtas. Det har t.ex. förekommit fall

där dröjsmålet som föranletts av omgången med yttrande varit mycket besvärande

på grund av att felet avsett mycket stora värden.

 Skälen för regeringens förslag: Den betydelse en anteckning på aktiekonto har

för kontohavare och eventuella rättighetsinnehavare talar otvetydigt för att en

innehavare och annan vars rätt berörs regelmässigt skall underrättas innan en

anteckning rättas. Vid rättelse av en domstols dom på grund av skrivfel och

liknande är domstolen enligt 17 kap. 15 § rättegångsbalken skyldig att bereda

parterna tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock utan parternas hörande

vidta rättelse om det är uppenbart obehövligt att inhämta sådant yttrande. Om

ett fel uppkommit i kontoföringen kan tidsutdräkten i ett rättelseärende medföra

såväl risker som kostnader. Mot denna bakgrund anser regeringen att det saknas

skäl att i aktiekontolagen upprätthålla ett undantagslöst krav på att bereda den

vars rätt berörs tillfälle att yttra sig. Rättelse till nackdel för en

kontohavare bör emellertid aldrig få ske utan att denne beretts tillfälle att

yttra sig. Vi föreslår därför att bestämmelsen i aktiekontolagen om rättelse

ändras på så sätt att ett kontoförande institut får rätt att göra rättelse utan

att först inhämta yttrande i de fall yttrandet är uppenbart obehövligt eller

rättelsen är till fördel för kontohavare.

6.3.3 Underrättelser till kontohavare

 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna tillstyrker i huvudsak förslaget eller lämnar det utan

erinran. En remissinstans, Riksskatteverket, avstyrker förslaget på grund av att

det ur skatteförvaltningens synpunkt medför en försämrad kontrollmöjlighet.

Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen med vilka

Penningsmarknadsinformation PMI AB instämmer förordar en längre gående

begränsning än den utredningen föreslagit.

 Bakgrund: Enligt 5 kap. 1 § aktiekontolagen skall VPC dels sända meddelanden

till kontohavaren vid varje förändring på aktiekontot, dels i samband med

årsskiftet lämna besked om kontots innehåll vid utgången av föregående år samt

en sammanställning av de förändringar som under året skett på kontot. Om

kontohavaren medger annat behöver dock någon sammanställning av förändringarna

inte lämnas. Enligt 9 kap. 2 § aktiekontolagen tillämpas dessa bestämmelser även

på skuldförbindelser.

 Vid den i avsnitt 6.3.2 nämnda hearingen framförde bl.a. VPC följande

synpunkter (se utredningens betänkande bilaga 3). Danmark har i december 1991

fattat beslut om att begränsa antalet meddelanden från VP till

värdepappersägarna. Skälet härtill var att kontohavarna inte känner något behov

av att erhålla meddelanden i den omfattning som sker. Vidare är den möjlighet en

kontohavare har att avstå från sammanställningen av förändringar under året

utnyttjad i ytterst begränsad omfattning. Till och med bland dem som klagar på

att VPC sänder ut denna redovisning utnyttjas mycket sällan möjligheten att

avstå härifrån.

 Skälen för regeringens förslag: I ett dokumentlöst system är det viktigt att

den enskilde kontoinnehavaren har möjlighet att själv överblicka sina

rättigheter. För detta ändamål fordras att kontohavaren tillförsäkras aktuell

information om innehållet på hans konto och att han fortlöpande erhåller

uppgifter om förändringar på kontot. I princippropositionen om införandet av det

kontobaserade systemet anfördes att det var ett oeftergivligt krav att en

kontoinnehavare har fullständig insyn i uppgifterna på det egna kontot och att

denna insyn skulle få utövas via det kontoförande institut som för hans konto

eller direkt hos VPC (prop. 1987/88:108 s. 44).

 Enligt regeringens mening bör en kontoinnehavare alltid erhålla meddelande vid

en förändring på hans konto i den mån hans rätt berörs. Vidare är det både

lämpligt och praktiskt, inte minst av deklarationsskäl, att en kontoinnehavare

erhåller ett årsbesked om innehållet på hans konto per den 31 december. I detta

sammanhang bör anmärkas att VPC också i vissa fall har skyldighet att lämna

kontrolluppgift. Vidare har regeringen i januari 1995 beslutat tillkalla en

särskild utredare (dir. 1995:12) som bl.a. skall undersöka möjligheterna att få

till stånd en uppgiftsskyldighet avseende reavinster på finansiella instrument.

 Vad som nu har anförts stämmer i stort sett överens med nu gällande bestäm-

melser. Endast i två avseende föreslår regeringen ändringar. För det första

finns inte skäl för fler underrättelser om en och samma affär i ett dokumentlöst

system än vad som förekommer i ett dokumentbaserat. Detta innebär att principen

bör vara den att endast en underrättelse skall behöva sändas ut i vad som

sakligt sett är ett och samma ärende. I detta sammanhang vill regeringen anmärka

att det inte finns något hinder mot att denna underrättelse sker genom t.ex.

elektronisk överföring. Ett villkor härför är dock att parterna kommit överens

om kommunikationsmetoden och att den uppfyller kravet på säkerhet.

 För det andra bör en sammanställning av alla förändringar på kontot under ett

år behöva sändas ut endast om kontohavaren begär det. Det bör ankomma på VPC att

på lämpligt sätt ge kontoinnehavarna praktisk möjlighet att framställa en sådan

begäran. Med hänsyn till att kontohavare även enligt nu gällande ordning kan

avstå från denna information och att regeringen tillsatt ovan nämnda utredning

finns enligt regeringens mening inga skattemässiga skäl mot den föreslagna

ändringen.

6.4 Kommissionslagen

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 31 § kommissionslagen har en för-

säljningskommissionär panträtt i den egendom som har lämnats till honom för

försäljning. Panträtten utgör säkerhet för sådana fordringar som kommissionären

kan ha mot kommittenten på grund av uppdraget. Normalt förutsätter denna legala

panträtt att kommissionären har egendomen i sin besittning. I fråga om

finansiella instrument som registreras enligt aktiekontolagen kan besittning i

egentlig mening inte förekomma. För sådana instrument krävs i stället enligt

andra stycket i nämnda lagrum att panträtten registreras enligt aktiekontolagen

för att kommissionärens legala panträtt skall uppkomma. Enligt 36 §

kommissionslagen gäller en motsvarande panträtt även för en inköpskommissionär i

gods som denne har köpt in för kommittentens räkning.

 Beträffande förvaltarregistrerade instrument har den berörda regleringen

vållat viss osäkerhet i praktiken. Anledningen härtill är följande. Registrering

av bl.a. panträtt skall inte ske på aktiekonto i VPC:s register utan genom

bokföringsåtgärder hos förvaltaren (se 2 kap. 3 § 9 och 8 kap. 3 § samt prop.

1988/89:152 s. 120). Panträtten uppkommer genom denuntiation av förvaltaren i

stället för genom registreringen. Enligt 8 kap. 5 § andra stycket

aktiekontolagen inträder nämligen samma rättsverkningar om förvaltaren

underrättas om att instrumentet har pantsatts som om pantsättningen hade

registrerats i avstämningsregistret. Sistnämnda regel tar dock knappast sikte på

fall då förvaltaren själv skall tillförsäkras panträtt. I sådana fall måste i

stället i enlighet med vanliga civilrättliga principer själva

pantförskrivningen vara tillräcklig. Förvaltaren kan ju i detta fall inte på

något meningsfullt sätt åläggas att underrätta sig själv.

 Ett uttryckligt krav på registrering för att kommissionspant skall uppkomma

ställs emellertid upp i 31 § kommissionslagen. Motiven till bestämmelsen talar i

samma riktning (prop. 1988/89:152 s. 142).

 På senare tid har kommissionspant minskat i betydelse inom ramen för handel

med finansiella instrument. Anledningen härtill är att affärerna i allt större

utsräckning görs i fast räkning, dvs. genom köp från värdepappersinstitutets

eget lager. Ett annat skäl är att det är förenat med praktiska svårigheter att

registrera sådan pant i det kontobaserade systemet. Oavsett denna utveckling har

den legala panträtten vid kommission emellertid en väsentlig betydelse vid

handel med finansiella instrument och den måste givetvis kunna förekomma även i

fråga om förvaltarregistrerade instrument.

 När det gäller förvaltarregistrerade instrument måste intresserade borgenärer

och andra rättighetsinnehavare alltid räkna med att det kan finnas panträtter

som inte framgår av avstämningsregistret utan endast av förvaltarens bokföring.

Detta har också påpekats i den juridiska litteraturen (se Håstad, Den nya

köprätten, 3 uppl. 1993 s. 301). Enligt regeringens mening bör därför den ovan

omtalade osäkerheten avhjälpas genom att låta den legala panträtten enligt

kommissionslagen gälla utan att någon registreringsåtgärd enligt aktiekontolagen

behöver vidtas när de finansiella instrumenten är förvaltarregistrerade.

7 Värdepappersfonder

7.1 Förvaltarregistrering av andelar i värdepappersfond

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Finansinspektionen anser emellertid att konsekvenserna

av förslaget inte utretts tillräckligt och att en utförlig genomgång av

värdepappersfondslagen krävs innan förvaltarregistrering av fondandelar tillåts.

Inspektionen anmärker bl.a. att utredningen inte behandlat frågor om upphörande

av förvaltarregistrering samt vilken rätt inspektionen skall ha att infordra

uppgifter från förvaltaren. Enligt inspektionen bör det också övervägas om inte

förvaltares skyldighet att lämna information till ägare bör utvidgas i

förhållande till vad utredningen föreslagit. Fondbolagens Förening anser att det

bör kunna överlämnas till andelsägaren att avgöra i vilken utsträckning

förvaltaren skall tillställa honom information. Föreningen menar vidare, med

anledning av utredningens förslag om begränsningar i insynen i skuldboken och

möjligheten att registrera fondandelar enligt aktiekontolagen, att fondbolaget

även i ett kontobaserat system skall få tillgång till uppgifter om andelsägarna.

 Skälen för regeringens förslag: De svenska hushållens fondsparande har ökat

mycket kraftigt sedan början av 1980-talet. För närvarande finns det ca 2,5

miljoner fondsparare. Dessa äger tillsammans ca 200 miljarder kronor (inkl.

utlandsfonder) fördelat på ca 500 fonder. Det dominerande antalet fonder är

aktiefonder. Av det totala fondkapitalet är drygt 70 procent placerat i

aktiefonder. Resterande del utgörs av räntefonder och blandfonder, dvs. fonder

som placerar i både aktier och skuldförbindelser. Med hänsyn till

värdepappersfondernas omfattning och spridning är det viktigt att det inte

föreligger någon tveksamhet om fondandelarnas juridiska status. Den frågan

kommer att behandlas i avsnitt 7.2. Vidare är det angeläget att regelsystemet

tillåter en så ändamålsenlig förvaltning av fondandelarna som möjligt.

 Andelar i värdepappersfonder kan efter lagändring den 1 juli 1994 registreras

enligt 9 kap. 1 § tredje stycket aktiekontolagen (prop. 1993/94:232, bet.

1993/94:LU37, rskr. 1993/94:352, SFS 1994:505). Härigenom har även

aktiekontolagens bestämmelser om förvaltarregistrering kommit att gälla

fondandelar som registreras enligt den lagen. Enligt 31 § lagen om

värdepappersfonder kvarstår dock skyldigheten för fondbolag att föra eller låta

föra ett register över samtliga innehavare av fondandelar. Den möjlighet

aktiekontolagen ger till förvaltarregistrering har därför en begränsad

betydelse.

 Önskemålet att kunna förvaltarregistrera fondandelar föreligger även be-

träffande fondandelar som inte registreras enligt aktiekontolagen. Enligt

regeringens mening bör möjligheten till förvaltarregistrering göras tillgänglig

även beträffande sådana fondandelar. Härigenom ges värdepappersfonderna lika

betingelser i det avseendet, samtidigt som önskemålet att förvaltning av

finansiella instrument i depåer inte onödigtvis kompliceras tillgodoses. Vi

föreslår därför att det i lagen om värdepappersfonder uttryckligen anges att det

finns möjlighet att i innehavarregistret, i stället för ägaren, anteckna att

andelen förvaltas för annans räkning och vem den förvaltas av. Härigenom får

även möjligheten till förvaltarregistrering enligt aktiekontolagen ökad

betydelse för sådana fondandelar som registreras enligt den lagen.

 I de fall VPC för registret gäller, enligt 9 kap. 1 § tredje stycket

aktiekontolagen, lagens bestämmelser i 9 kap. om bl.a. insyn i skuldboken i

tillämpliga delar även för fondandelar som registreras enligt den lagen.

Regeringen har i avsnitt 6.3 föreslagit inskränkningar i emittenternas rätt till

insyn i registret. I dag har fondbolagen en fullständig insyn beträffande

andelsägarnas identitet. Något skäl att inskränka möjligheten till insyn i dessa

fall finns inte. Det bör därför enligt regeringens mening införas en särskild

bestämmelse i lagen om värdepappersfonder som i dessa fall tillförsäkrar

fondbolag en rätt att få uppgift om vem som äger fondandelarna och vilket antal

andelar denne äger.

 Även förvaltarregistrerade fondandelar såväl enligt aktiekontolagens system

som direkt enligt lagen om värdepappersfonder bör omfattas av fondbolagets

rätt till insyn. En förvaltare bör därför åläggas upplysningsskyldighet gentemot

fondbolaget eller den som på bolagets uppdrag för registret. Skyldigheten bör

omfatta uppgifter om vem som äger fondandelarna och vilket antal andelar denne

äger.

 En fråga som aktualiseras är emellertid vilka krav som bör ställas på en för-

valtare. Ett grundkrav bör vara att förvaltaren skall ha tillstånd enligt 8 kap.

1 § aktiekontolagen. Vid en försäljning eller inlösen av förvaltarregistrerade

fondandelar kommer förvaltaren att förmedla uppdraget till fondbolaget. Det får

därför förutsättas att förvaltaren har tillstånd att medverka vid transaktioner

enligt 1 kap. 3 § 2 lagen om värdepappers- rörelse. I övrigt hänvisas till vad

som anförts i avsnitt 6.1 om krav på tillstånd.

 En fråga som bör uppmärksammas är vilka konsekvenser en utländsk förvaltares

konkurs får för andelsägaren. I föregående avsnitt har vi föreslagit att det

införs en uttrycklig bestämmelse om att rättsverkningarna vid överlåtelse och

pantsättning inträder genom underrättelse till förvaltaren. Om en utländsk

förvaltare försätts i konkurs får det inte råda någon tveksamhet om att

andelsägaren har separationsrätt i konkursen. Det bör därför ankomma på

Finansinspektionen att vid tillståndsprövningen genom ett juridiskt utlåtande

eller på annat sätt förvissa sig om att fondandelarna är separerade i händelse

av en förvaltares konkurs.

 Finansinspektionen har ifrågasatt om inte lagen om värdepappersfonder i

enlighet med vad som gäller enligt aktiekontolagen bör kompletteras med en

bestämmelse som reglerar fallet att ägaren till fondandelar önskar att

förvaltarregistreringen skall upphöra. Regeringen vill här framhålla att det är

en självklarhet att ägarens vilja skall vara avgörande för om en

förvaltarregistrering skall upphöra. Enligt regeringens uppfattning kan det

förutsättas att förvaltaren anmäler ett upphörande samt lämnar erforderliga

uppgifter till fondbolaget. Någon uttrycklig reglering av frågan bör därför inte

vara nödvändig.

 Enligt 39 och 40 §§ lagen om värdepappersfonder har Finansinspektionen

möjligheter att infordra uppgifter och handlingar från fondbolag och

förvaringsinstitut. Finansinspektionen har anfört att den bör få samma möjlig-

heter att infordra uppgifter och handlingar från en förvaltare som från

fondbolag och förvaringsinstitut. Enligt regeringens mening är möjligheten för

Finansinspektionen att enligt 8 kap. 1 § andra stycket aktiekontolagen skriva in

sådana villkor för tillstånd tillräcklig för att tillgodose inspektionens behov.

Någon reglering härutöver bör inte vara nödvändig.

 Finansinspektionen har vidare ifrågasatt om inte förvaltarens uppgifts-

skyldighet gentemot ägaren av fondandelar skall utvidgas i förhållande till vad

utredningen föreslagit. Enligt regeringens mening är det en naturlig ut-

gångspunkt att ålägga förvaltaren att tillställa andelsägaren den information

förvaltaren erhåller från fondbolaget. Dock bör andelsägaren ha en möjlighet att

avsäga sig sådan information efter överenskommelse med förvaltaren. Regeringen

anser att lagtexten bör utformas i enlighet med denna ordning. Härigenom kommer

andelsägaren att tillförsäkras den information han finner relevant.

 En annan fråga som har uppmärksammats av Finansinspektionen är vad som händer

med avtal om förvaltarregistrering om förvaltningen av fonden överlåts till

annat fondbolag. I 37 § lagen om värdepappersfonder regleras fallen då

förvaltningen av en värdepappersfond övertas av eller överlåts till ett annat

fondbolag. Enligt bestämmelsen åläggs det nya fondbolaget att fullgöra tidigare

ingångna förbindelser samt i övrigt inträda i den förutvarande förvaltarens

ställe. Detta innebär för förvaltarregistrerade fondandelar att det nya

fondbolaget blir bundet av ett avtal som träffats mellan den auktoriserade

förvaltaren och den förutvarande fondförvaltaren. Enligt regeringens mening kan

det i övrigt överlämnas till parterna att träffa de överenskommelser som

erfordras för att reglera t.ex. frågor om eventuella avgifter som den

auktoriserade förvaltaren kan vara skyldig att erlägga till fondbolaget.

 Regeringen anser, mot bakgrund av vad som nu anförts, inte att någon sådan

ytterligare översyn av lagen om värdepappersfonder som Finansinspektionen

efterlyst är nödvändig för att nu kunna tillåta förvaltarregistrering av

fondandelar.

 De nu föreslagna ändringarna för med sig följdändringar i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter, vilket behandlas i avsnitt 7.3. Dessutom

föreslås en ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande, se vidare avsnitt

7.4.

7.2 Överlåtelse och pantsättning av fondandelar

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Finans-

inspektionen ifrågasätter dock från principiella utgångspunkter en ordning där

fondandelar får olika karaktär beroende av om de registreras enligt

aktiekontolagen eller inte. Uppsala universitet anser, beträffande de värde-

pappersfonder vars andelar inte registreras enligt aktiekontolagen, det vara

ovisst huruvida det enligt allmänna principer uppkommer sakrättsligt skydd för

förvärv eller panträtt genom en underrättelse till förvaltaren på sätt

utredningen har anfört. Universitetet förordar därför att det införs en

uttrycklig bestämmelse i lagen av angiven innebörd.

 Skälen för regeringens förslag: En andel i en värdepappersfond är enligt 1

kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument att betrakta som

fondpapper och därmed som ett finansiellt instrument.

Som framgår av prop. 1992/93:206 (s. 29 och 30) föreligger viss oklarhet i fråga

om vad som konstituerar äganderätt till en fondandel liksom beträffande

förutsättningarna för att en överlåtelse eller pantsättning av en sådan andel

skall få sakrättslig giltighet. Som anförts i avsnitt 7.1 kan fondandelar numer

registreras enligt aktiekontolagen. För sådana fondandelar gäller att

registreringen på konto medför att en överlåtelse eller pantsättning får

sakrättslig giltighet.

 Lagen om värdepappersfonder bör, enligt regeringens mening, tydligare än vad

nu är fallet ge anvisning om vad som gäller med avseende på överlåtelse och

pantsättning av fondandelar för de värdepappersfonder som inte registreras

enligt aktiekontolagen.

 Som vi ser det finns det i huvudsak två tänkbara lösningar för vad som skall

vara avgörande för uppkomsten av en sakrättsligt giltig äganderätt eller

panträtt. Det ena alternativet är att på samma sätt som aktiekontolagen låta

registreringsåtgärden vara avgörande. Det andra är att låta underrättelsen till

fondbolaget vara avgörande.

 Ett system där registreringen är avgörande skulle vara det lämpligaste för att

ge underlag för handel med fondandelar, av likartat slag som den som sker

exempelvis med noterade aktier. Samtidigt måste beaktas att en övergång till ett

sådant system skulle göra det ofrånkomligt att komplettera lagen om

värdepappersfonder med en reglering i fråga om rättsverkningarna av och

förfarandet vid registreringar av ungefärligen samma innehåll som den som nu

finns i aktiekontolagen. För särskilt de mindre fondbolagen skulle hanteringen i

flera hänseende kompliceras på ett sätt som skulle kunna uppfattas som

överflödigt om det inte förekommer någon egentlig handel med fondandelarna.

 Till det sagda kommer även att intresset av en övergång till ett system som

ger reell möjlighet till handel med fondandelar har tillgodosetts genom att

aktiekontolagen gjorts tillämplig även på fondandelar. Önskemålet av att inte i

onödan komplicera hanteringen för fondbolag i allmänhet får därför enligt

regeringens uppfattning fälla utslaget för vilken ordning som bör gälla enligt

lagen om värdepappersfonder. Lagen om värdepappersfonder bör således

kompletteras med en bestämmelse som hänvisar till reglerna om enkla skuldebrev i

lagen (1936:81) om skuldebrev. Den omständigheten att fondandelar därigenom

kommer att få olika karaktär beroende av om de registreras enligt

aktiekontolagen eller inte bör knappast medföra några väsentliga praktiska

problem. Detta är ju något som redan för närvarande gäller för de flesta andra

fondpapper, t.ex. aktier.

 Utredningen har för det fall en fondandel förvaltarregistrerats i fondbolagets

register anfört att ett sakrättsligt skydd för en pantsättning enligt allmänna

regler uppkommer genom underrättelse till förvaltaren. Utredningen har därför

ansett att någon särskild bestämmelse inte behövs i denna fråga. Uppsala

universitet har emellertid framfört uppfattningen att det finns en viss

osäkerhet om gällande rätt har den innebörd som utredningen hävdat. För att

något tvivel inte skall råda på denna punkt föreslår vi att det införas en

uttrycklig bestämmelse som anger att sakrättsligt skydd uppkommer genom

underrättelse till förvaltaren.

7.3 Kontrolluppgiftsskyldighet avseende andelar i

värdepapperfond

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag i fråga om

kontrolluppgift om utdelning och innehav. Utredningen har inte behandlat frågan

om kontrolluppgift vid avyttring.

 Av remissinstanserna berör endast Riksskatteverket frågan om kontrolluppgift.

Verket anser det vara angeläget att förslagen om bl.a. förvaltarregistrering

inte medför att svenskar, genom utländsk mellanhand, ges möjlighet att inneha

finansiella instrument utan att kontrolluppgift lämnas.

Skälen för regeringens förslag:

Avyttring av fondandelar

Genom en lagändring som trädde i kraft den 1 juli 1995 utsträcktes den obliga-

toriska skyldigheten för fondbolag enligt 3 kap. 32 a § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter att lämna kontrolluppgift om reavinst

resp. reaförlust vid avyttring av andel i allemansfond till att omfatta även

andra värdepappersfonder (prop. 1994/95:209, bet. 1994/95 SkU30, rskr.

1994/95:348, SFS 1995:576).

 Lagändringen bygger på ett förslag av Utredningen om översyn av allemans-

sparandet. I utredningens betänkande Allemanssparandet en översyn (SOU

1994:50) föreslogs bl.a. att särlagstiftningen för allemansfonderna skulle tas

bort. Som en följd härav föreslog utredningen att en skyldighet att lämna

kontrolluppgift till ledning för taxeringen skulle införas för samtliga

värdepappersfonder.

 Regeringens förslag att tillåta förvaltarregistrering av fondandelar (se av-

snitt 7.1) kan innebära att svårigheter uppstår för fondbolaget beträffande dess

skyldighet att lämna kontrolluppgift vid avyttring av fondandelar. Om någon som

avyttrat fondandelar haft sådan andel förvaltarregistrerad kan fondbolaget

riskera att inte få tillräcklig information för att kunna räkna ut reavinst

resp. reaförlust. Av regeringens förslag till 31 § tredje stycket lagen om

värdepappersfonder följer visserligen en skyldighet för förvaltaren att lämna

fondbolaget eller annan registerförare uppgift om andelsägare och det antal

fondandelar som varje fondandelsägare äger. Fondbolaget kommer dock inte

därigenom att få uppgift om anskaffningsvärden m.m.

 En tänkbar lösning av problemet med kontrolluppgiftsskyldighet vid avyttring

av fondandelar skulle kunna vara att förvaltaren lämnar även för detta ändamål

erforderliga uppgifter vidare till fondbolaget. Fondbolagens Förening har i sitt

remissyttrande över betänkandet Allemanssparandet en översyn anfört att en

sådan lösning är otänkbar. (Remissyttrandet finns tillgängligt i

lagstiftningsärendet Fi 93/1136.) En sådan uppgiftsskyldighet skulle enligt

föreningen i praktiken innebära att t.ex. banker lämnade information till

varandra om sina kunders ekonomiska förhållanden, vilket skulle vara ett avsteg

från gällande sekretess.

 Enligt regeringens mening är det angeläget att uppgiftslämnandet blir så

effektivt som möjligt. Det ligger också i den enskilde fondspararens intresse

att kontrolluppgiften avseende reavinst resp. reaförlust blir korrekt. Det finns

därför fog för uppfattningen att den enskilde kan antas ställa sig positiv till

att dessa uppgifter lämnas från förvaltaren till fondbolaget. Den invändning som

har rests från Fondbolagens Förening har därför enligt regeringens uppfattning

mindre tyngd. En alternativ lösning där kontrolluppgiften baseras på endast

vissa innehav får mot denna bakgrund anses vara mindre tilltalande. 3 kap. 32 a

§ lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter bör därför kompletteras med en

skyldighet för en förvaltare att till fondbolaget lämna erforderliga uppgifter

för beräkning av reavinst eller reaförlust.

Utdelning och innehav

Kontrolluppgift om utdelning och innehav skall bl.a. lämnas av förvarings-

institut som betalat ut utdelning och av fondbolag (3 kap. 27 § första stycket 2

och 3 lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter). Som en konsekvens av att

fondandelar kan registreras enligt aktiekontolagen samt till förslaget att

andelar skall få förvaltarregistreras bör också VPC och förvaltare omfattas av

skyldigheten att lämna kontrolluppgift. Det bör därför av lagen framgå att det

är den som betalat ut en utdelning som skall lämna kontrolluppgift för utdelning

och innehav.

 Med anledning av det av Riksskatteverket gjorda förbehållet vill regeringen

anföra följande. I avsnitt 6.1 har vi föreslagit att en förutsättning för att en

utländsk förvaltare skall få tillstånd att registreras i denna egenskap är att

denne åtar sig att lämna bl.a. kontrolluppgift. Samma villkor avses gälla även

den som söker tillstånd att registreras som förvaltare av fondandelar. Likaså

gäller vad som anförts i avsnitt 6.1 om skyldighet för den skattskyldige att

lämna verket insyn i dennes depå eller konto hos förvaltaren även fondandelar.

Enligt vår mening förebyggs risken för att förvaltarregistrering av fondandelar

medför att svenskar, genom utländsk mellanhand, ges möjlighet att inneha

finansiella instrument utan att kontrolluppgift lämnas.

7.4 Allemansfonder

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Av remissinstanserna är det endast Fondbolagens Förening som kommenterar

utredningens förslag. Föreningen påpekar därvid att allemansfonderna varit

föremål för utredning.

 Skälen för regeringens förslag: Allemansfonderna, som infördes år 1984, var

från början skattebefriade (prop. 1983/84:30). I samband med skattereformen år

1990 infördes en begränsad skatteplikt för reavinst- och utdelningsinkomster

(prop. 1989/90:110). Därefter avskaffades skattelättnaden helt år 1994 (prop.

1993/94:50).

 Våren 1994 lämnade Utredningen om översyn av allemanssparandet sitt betänkande

Allemanssparande en översyn (SOU 1994:50). När det gäller allemansfonderna

föreslog utredningen, huvudsakligen på grund av att den skattemässiga fördelen

hade tagits bort, att dessa skulle ombildas till vanliga värdepappersfonder.

 Regeringen återinförde skattelättnader för sparande i allemansfond fr.o.m. år

1995. Skälen härtill var bl.a. att allemansfonderna främjar företagens tillgång

på riskkapital och att de bidrar till ett brett ägande av börsaktier (prop.

1994/95:25).

 Vi anser således att det finns skäl att slå vakt om allemansfonderna. Det är

dock enligt vår uppfattning inte förenligt med de principer som gäller i fråga

om allemansfonderna att dessa kan bli föremål för hantering enligt aktie-

kontolagen (se 9 kap. 1 § tredje stycket aktiekontolagen). Exempelvis följer av

8 § första stycket i lagen om allemanssparande att en sådan andel inte kan vara

föremål för handel. Eftersom allemansfonderna kommer att finnas kvar bör i lagen

införas en begränsning av vilken följer att aktiekontolagen inte är tillämplig

på andelar i en allemansfond.

 104

8 Ekonomiska effekter av förslagen

De föreslagna lagändringarna avseende clearingverksamhet syftar till att minska

riskerna vid handel med finansiella instrument, vilket i sin tur förstärker det

finansiella systemet. Lagändringarna rörande exempelvis clearingmedlemskap,

tillstånd att vara förvaltare och möjlighet att vara kontoförande institut avser

att förbättra konkurrensen på den svenska finansiella marknaden. Den ökade

konkurrensen kommer att på sikt förbättra de svenska institutens konkurrenskraft

och därmed dessa instituts förmåga att hävda sig på en alltmer

internationaliserad finansiell marknad. Dessa förändringar kan sammantaget

förväntas medföra ett ökat förtroende för den svenska finansiella marknaden och

även få positiva effekter för den svenska ekonomin.

 För vissa befintliga institut kan en ökad konkurrens på den svenska

finansiella marknaden innebära lägre vinstmarginaler och därmed sämre lönsamhet.

 För Finansinspektionens del är vårt förslag inte lika omfattande som

Clearingutredningens förslag. Exempelvis har avgränsningar gjorts mot likartad

och identisk verksamhet som bedrivs av banker och värdepappersbolag samt

tillhandahålls allmänheten. Därtill kommer att förslaget innebär att

Finansinspektionens tillsyn beträffande clearingverksamhet och kontohållningen

koncentreras på den organisation som är ansvarig för verksamheten. Förenklingen

av reglerna om förvaltarregistrering medför sannolikt, å ena sidan, att

inspektionens administration av tillståndsgivningen på sikt underlättas men, å

andra sidan, med hänsyn till möjligheten för utländska företag att bli

förvaltare, en i vissa fall mer arbetskrävande tillståndsprövning. Kostnaderna

för arbetet med tillståndgivning för förvaltare bör finansieras genom att en

särskild avgift tas ut av de sökande. Avgiften bör bestämmas i enlighet med

lämplig avgiftsklass enligt avgiftsförordningen (1992:191). Inkomsterna förs

därefter mot inkomsttitel på statsbudgeten.

 Beträffande den löpande tillsynen innebär förslagen att Finansinspektionens

tillsynsuppgift i viss utsträckning, jämfört med vad som gäller för närvarande,

koncentreras till vissa institut. Det kan inte uteslutas att inspektionen för

denna, för det finansiella systemets funktion och stabilitet viktiga uppgift,

kan komma att behöva förstärka sin kompetens på vissa områden, främst kanske

beträffande clearingverksamhet avseende betalningar inkl. valuta.

 Regeringen beslutade den 16 mars 1995 att inspektionen skall genomgå fördjupad

prövning inför perioden 1997-1999. Regeringen har för avsikt att i en sådan

prövning långsiktigt analysera ambitionsnivån och resursbehov för den

finansiella tillsynen. Regeringen avser i det sammanhanget återkomma i frågan om

utökade anslag behövs för att inspektionen med anledning av de förslag som

redovisas här.

 Finansinspektionens prövning beträffande kontoförande institut slopas, vilket

innebär att möjligheterna att överklaga Finansinspektionens tillståndsbeslut hos

förvaltningsdomstol bortfaller.

 128

9 Författningskommentar

9.1 Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen

(1989:827)

1 kap. 5 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Paragrafen har ändrats till följd av att Finansinspektionen inte längre skall ha

tillsyn över de kontoförande instituten enligt denna lag. Dessutom har para-

grafen justerats på så sätt att det uttryckligen framgår att ett bemyndigande

avseende föreskriftsrätten kommer att rikta sig till Finansinspektionen.

2 kap. 6 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

I paragrafen har tillagts ett nytt tredje stycke. Datainspektionen och Kammar-

rätten i Jönköping har i sina remissyttranden påpekat att reglerna i 11 §

datalagen (1973:289) skulle kunna bli tillämplig på Värdepapperscentralens

lämnande av uppgifter till utlandet enligt aktiekontolagen. Enligt

Datainspektionen finns det från integritetssynpunkt knappast någon invändning

emot en uttrycklig särreglering om att nödvändigt uppgiftslämnande får ske till

utlandet även när man kan anta att uppgifterna kommer att ADB-behandlas där. För

att undvika en situation där detta uppgiftslämnande skulle kräva tillstånd från

Datainspektionen anges i tredje stycket att sådant uppgiftslämnande får ske.

Syftet med bestämmelsen framgår av lagtexten, nämligen att möjliggöra för

utländska institut att kunna vara kontoförande institut.

3 kap. 1 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen har

behandlats i avsnitt 5.3 och 5.4.

 I första stycket har i enlighet med Lagrådets förslag angetts att Riksbanken

och Riksgäldskontoret har rätt att vara kontoförande institut. För övriga

institut och företag gäller att de skall uppfylla i stycket angivna krav på

kontoförande institut. Kraven på betryggande kapitalstyrka, teknisk och juridisk

sakkunskap har hämtats från propositionen om kontobaserat system (prop.

1988/89:152 s. 102). Kraven på kontoförande institut har delvis en annan

inriktning i jämförelse med de krav som ställs upp i lagen om börs- och

clearingverksamhet för clearingmedlemskap. För kontoförande institut ligger

tyngdpunkten på institutets registreringsåtgärder enligt aktiekontolagen. För

dessa åtgärder krävs säkra tekniska system (data- och kommunikationssystem) och

att institutet, med hänsyn till registeringarnas rättsverkan, har tillgång till

juridisk kompetens. Beträffande vissa företag och institut, nämligen de som

omfattas av investeringstjänstedirektivets regler, får ett värdland ställa

ytterligare kapitalkrav bara i sådana hänseenden som inte regleras i

kapitalkravsdirektivet (se avsnitt 5.3). I avsnitt 5.2 har tagits upp vikten av

att en clearingorganisation har säkra arrangemang och rutiner för avvecklingen

av betalningsledet. Med hänsyn till den gränsdragning som har gjorts i avsnitt

5.1 mellan kontohållning och clearingverksamhet är VPC:s administration av

likvidutväxlingen närmast att bedöma som en del av VPC:s clearing (beträffande

likvidhanteringen se prop. 1988/89:152 s. 153-162). Oavsett hur den faktiska av-

gränsningen kommer att genomföras utgör säkra arrangemang för betalningsledet en

förutsättning för deltagande i VPC:s verksamhet. Därtill kommer att ett

kontoförande instituts ekonomiska styrka bör vara sådan att institutet kan svara

för det ersättningsansvar som kan drabba institutet till följd av verksamheten

som kontoförande institut. Detta krav skall inte uppfattas på det sättet att

institutet behöver ha täckning för alla krav som teoretiskt kan komma i fråga;

det är tillräckligt om institutet har en beredskap som enligt Värde-

papperscentralens bedömande kan anses tillfredsställande. Om ett kontoförande

institut också vill bli clearingmedlem skall en prövning ske enligt lagen om

börs- och clearingverksamhet huruvida institutet uppfyller de krav ett

clearingmedlemskap innebär.

 Principerna om fritt tillträde och neutralitet i andra stycket gäller sedan

tillkomsten av lagen om börs- och clearingverksamhets för en clearingorganisa-

tion. Som angetts i avsnitt 5.3 skall dessa regler gälla VPC i egenskap av

kontohållare. Principen om neutralitet har formulerats i enlighet med Lagrådets

förslag.

 Tredje stycket motsvarar nuvarande andra stycket. Möjligheten att öppna konto

genom VPC:s kontoförande institut, VKI, regleras numera i 3 §.

 Om någon vill angripa beslut som fattas av VPC i fråga om möjligheten att bli

kontoförande institut gäller allmänna civil- och processrättsliga regler (jfr

prop. 1991/92:113 s. 211). Det bör anmärkas att ett sådant beslut kan bli

föremål för prövning enligt konkurrenslagen (1993:20) enligt de i den lagen

angivna förutsättningarna. Vissa av konkurrenslagens bestämmelser (t.ex. 19 §)

förutsätter att fråga är om ett företag med dominerande ställning på den svenska

marknaden, och dessa bestämmelser är under nuvarande förhållanden tillämpliga på

såväl VPC:s kontohållning som dess clearingverksamhet.

3 kap. 2 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Bestämmelsen som är ny har utförligt behandlats i avsnitt 5.3. Vad som avses med

utländska clearingorganisationer och central värdepappersförvarare framgår av

kommentaren till 8 kap. 7 § lagen om börs- och clearingverksamhet.

3 kap. 4 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Genom bestämmelsen som är ny har, efter förebild från lagen om börs- och

clearingverksamhet, införts en skyldighet för de kontoförande instituten att

lämna VPC nödvändiga uppgifter.

3 kap. 5 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Bestämmelsen i första stycket är en följd av att VPC övertar rätten att avgöra

vilka som skall få vara kontoförande institut hos VPC. Följdaktligen är det även

VPC som i fortsättningen skall besluta om ett institut inte längre skall ha rätt

att vara kontoförande institut.

 Andra stycket har tillagts i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen

innebär att VPC får en uttrycklig rätt att vidta åtgärder mot ett kontoförande

institut som underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet enligt 4 §.

3 kap. 6 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Bestämmelsen är ny. Beträffande innebörden av den hänvisas till kommentaren till

8 kap. 10 § och 11 kap. 10 § lagen om börs- och clearingverksamhet.

4 kap. 11 §

(Jfr 4 kap. 11 § i utredningens förslag)

Ändringen i paragrafens sista mening har behandlats i avsnitt 6.3.2. Ändringen

innebär att det införs en rätt för ett kontoförande institut att göra rättelse

utan att först inhämta yttrande i de fall där yttrandet är uppenbart obehövligt

eller rättelsen är till fördel för kontoinnehavare. Det bör dock anmärkas att

ett inhämtande av yttrande nästan aldrig kan vara obehövligt om inte rättelsen

är till fördel för kontoinnehavaren.

5 kap. 1 §

(Jfr 5 kap. 1 § i utredningens förslag)

I paragrafens första stycket har ordet "genast" bytts ut mot "utan dröjsmål".

Syftet med denna ändring är att lagtexten skall ge utrymme för en tillämpning

som innebär att endast en underrättelse skall behöva sändas ut i vad som sakligt

sett är ett och samma ärende.

 Av skäl som angetts i den allmänna motiveringen i avsnitt 6.3.3 innebär

ändringen i tredje stycket att besked innehållande alla förändringar på kontot

skall sändas ut endast om kontoinnehavaren begär det. Det får ankomma på VPC att

på lämpligt sätt ge kontoinnehavaren möjlighet att framställa sådana önskemål.

7 kap. 1 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Av skäl som anförts i avsnitt 6.2 har VPC:s ersättningsansvar mot rättig-

hetsinnehavare till följd skador på grund av godtrosförvärv begränsats. Ansvaret

enligt denna paragraf omfattar nu endast sådana fall där ägaren av en aktie har

förlorat sin rätt på grund av en förfalskad överlåtelsehandling och ett därefter

följande godtrosförvärv. Bestämmelsen omfattar även fall där en

behörighetshandling, t.ex. en fullmakt, har förfalskats. Ersättningsskyddet

gäller även för andra rättighetsinnehavare som går förlustig sin rätt. Skador

till följd av godtrosförvärv kan i vissa fall även falla in under bestämmelsen i

7 kap. 2 §.

7 kap. 2 §

(Jfr 7 kap. 1 § i utredningens förslag)

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

 Genom bestämmelsen i första stycket införs en ansvarsfördelning mellan VPC och

de kontoförande instituten för skador som uppkommer till följd av oriktiga eller

missvisande uppgifter i avstämningsregistret. Bestämmelsen innebär att VPC

svarar för skador som uppkommit inom dess kontrollsfär. För skador som har sin

orsak inom ett kontoförande instituts kontrollsfär svarar däremot institutet.

Uttrycket "om felaktigheten kan hänföras till" har enbart valts för att markera

uppdelningen av ansvaret för fel mellan VPC och det kontoförande institutet.

Däremot avses inte med det valda uttrycket att lägga något ytterligare krav på

bevisning från den skadelidandes sida.

 Den ändrade ansvarsfördelningen medför att en skiljelinje måste dras så att

det kan avgöras inom vems kontrollområde orsaken till en felaktighet kan

hänföras. När det gäller VPC:s kontrollsfär hänvisas till de uttalanden som

gjordes i prop. 1988/89:152 s. 115 och 116. Till ett kontoförande instituts

kontrollansvar hör sådana omständigheter som rör hanteringen av institutets

registreringsåtgärder och inrapporteringen av dessa till VP-systemet. Som

exempel på felaktigheter som faller inom de kontoförande institutens

ansvarsområde kan nämnas rena handläggningsfel som begås hos ett kontoförarande

institut och olika typer av tekniska fel i ett kontoförande instituts

utrustning.

 Ett särskilt problem utgör felaktigheter som orsakas av fel i överföringen av

registreringsuppgifter i VP-systemet mellan VPC och ett kontoförande institut. I

förarbetena till aktiekontolagen (prop. 1988/89:152 s. 115) nämns detta fall

under orsaker som kan medföra en skadeståndsskyldighet för VPC. På ett när-

liggande område finns dock exempel på motsatt ståndpunkt. I lagen (1994:448) om

pantbrevsregister finns en skadeståndsreglering som har stora likheter med

aktiekontolagens. I nu diskuterade avseenden har Centralnämnden för

fastighetsdata (CFD) en roll som i princip motsvarar VPC:s. Enligt 21 § nämnda

lag är staten ersättningsskyldig för skador som kan hänföras till CFD:s

kontrollsfär. I detta fall omfattar kontrollansvaret dock inte felaktigheter som

beror på fel vid överföringen mellan ingivarna och CFD (prop. 1993/94:197 s.

73).

 Felaktigheter till följd av fel i teleöverföringen mellan VPC och ett

kontoförande institut får hänföras till kontrollsfären för den av aktörerna som

i det enskilda fallet upphandlat överföringstjänsten eller på annat sätt tagit

ansvar för kommunikationssystemet. Detta innebär att VPC svarar för fel som

uppstår vid teleöverföringen om VPC anlitat teleoperatören. Har det kontoförande

institutet anlitat teleoperatören svarar å andra sidan det kontoförande

institutet för sådana fel, allt under förutsättning att felet inte beror på en

omständighet utanför VPC:s eller det kontoförande institutets kontroll vars

följder de inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit.

 En enskild investerare som drabbats av en skada har mycket begränsade

möjligheter att kunna utreda orsaken till en skada för att därigenom kunna

hänföra skadan till antingen VPC:s eller det kontoförande institutets

kontrollsfär. Av detta skäl och för att en enskild, mindre investerare inte

skall vara beroende av ett kontoförande instituts betalningsförmåga har i

paragrafens andra stycke införts ett solidariskt ansvar för VPC för skador som

har sin orsak inom de kontoförande institutens kontrollsfär. Detta ansvar är

dock begränsat till högst fem miljoner kronor. Av uttrycket "varje skadefall"

följer att beloppsgränsen gäller för varje särskild händelse. Om en felaktighet

i registret berör flera personer gäller beloppsgränsen för varje enskild

individ. Om VPC:s solidariska ansvar aktualiserats har VPC en regressrätt mot

det kontoförande institutet. Denna regressrätt är, till skillnad från vad som

gäller enligt bestämmelsen i 7 kap. 5 §, oberoende av om vållande kan visas hos

det kontoförande institutet.

7 kap. 5 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Ändringen följer av att det i 7 kap. 2 § andra stycket har införts en särskild

regel om regressrätt.

8 kap. 1 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen innebär att

uppdelningen på auktorisation och tillstånd tagits bort. Vidare gäller

paragrafen både svenska och utländska banker och värdepappersföretag som kan

komma i fråga som förvaltare. Som angetts i avsnitt 6.1 bör också svenska och

utländska clearingorganisationer eller centrala värdepappersförvarare kunna

komma i fråga för förvaltarregistrering. Vad som avses med

clearingorganisationer och centrala värdepappersförvarare framgår av kommentaren

till 8 kap. 7 § lagen om börs- och clearingverksamhet. Enligt bestämmelsen kan

en förvaltare få ett generellt tillstånd att registreras i denna egenskap för

aktier samt för skuldförbindelser och andra finansiella instrument som

registreras enligt 9 kap. aktiekontolagen. Även tillstånd att registreras som

förvaltare i det register som enligt 31 § lagen om värdepappersfonder skall

föras över andelsägarna skall prövas enligt den förevarande bestämmelsen. I

avsnitt 6.1 har angetts vilka krav som en förvaltare skall uppfylla för att

kunna erhålla tillstånd att registreras i denna egenskap.

 Med hänsyn till de nya villkor som ställs för att utländska förvaltare skall

få tillstånd till registrering kommer de nuvarande förvaltarnas tillstånd att

omprövas. (Se vidare övergångsbestämmelserna punkt 3.)

8 kap. 2-5 och 7-9 §§

(Jfr 8 kap. 4 § i utredningens förslag.)

Ändringarna är en följd av att uppdelningen på auktorisation och tillstånd

slopats. Bestämmelserna i 4, 8 och 9 §§ har gjorts generellt tillämpliga på

förvaltare.

9 kap. 5 §

(Bestämmelsen i första stycket saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Bestämmelsen i första stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag, är ny och har delvis som förebild 3 kap. 1 § andra stycket i den numera

upphävda lagen om penningmarknadskonton. Genom bestämmelsen införs en möjlighet

för den som i utlandet förvaltar skuldförbindelser åt en borgenär att införas i

registret i sådan egenskap. Av 9 kap. 1 § tredje stycket framgår att detta även

skall tillämpas för andra finansiella instrument än skuldförbindelser som

registreras enligt bestämmelserna i 9 kap. Något krav i likhet med vad som

gällde enligt lagen om penningmarknadskonton på att skuldförbindelserna skall

vara föremål för handel utomlands har dock inte ställts upp. På samma sätt som

gäller för förvaltarregistrering av aktier krävs inte vid utländsk förvaltning

att ägaren är bosatt utomlands. Bestämmelsen innebär vidare att det tillstånd

som krävs för förvaltaren skall kunna vara generellt och inte knutet till viss

skuldförbindelse. Tillståndsprövningen enligt denna paragraf görs enligt 8 kap.

1 § av Finansinspektionen. I fråga om krav samt uppställande av villkor för att

få tillstånd att registreras som förvaltare hänvisas till avsnitt 6.1.

9 kap. 9 §

(Jfr 9 kap. 9 § i utredningens förslag)

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag och har som förebild

6 kap. 2 § i den numera upphävda lagen om penningmarknadskonton. Frågorna har

behandlats i avsnitt 6.3.1.

 Enligt paragrafen har en emittent rätt att få uppgifter från VPC endast om

betalning av kapitalbelopp eller ränta skall ske utan förmedling av VPC eller om

VPC:s förvaltning av låneemissionen upphör. Bestämmelsen innebär att utfärdaren

av en skuldförbindelse har rätt att få de uppgifter som är nödvändiga, men

ingenting mer. I de flesta fall då uppgifterna behövs för en utbetalning utan

förmedling av VPC bör det vara tillräckligt att VPC lämnar uppgift om till

vilket konto betalningen skall göras samt om beloppet. Det får då ankomma på VPC

att om en skuldförbindelse t.ex. är pantförskriven lämna sådana uppgifter

att betalningen görs till panthavaren. Något behov av att upplysa emittenten om

att skuldförbindelsen är pantsatt föreligger inte i detta fall. Det avgörande

för uppgiftslämnandet blir således att emittenten skall få de uppgifter som

behövs för att han skall kunna betala med befriande verkan. Om registreringen av

en skuldförbindelse upphör har emittenten enligt andra stycket rätt att på

motsvarande sätt få nödvändiga uppgifter för en övergång till en pappersbaserad

ordning.

 Som framhållits i avsnitt 6.3.1 bör borgenärernas anonymitetsskydd kunna

avtalas bort i lånevillkoren. Någon särskild lagbestämmelse härom har inte

ansetts erforderlig. Likaså bör en emittent ha rätt att från VPC beställa

tjänster t.ex. om att VPC för dennes räkning gör utskick till placerarna.

 Har en värdepappersfond registrerats enligt förevarande lag finns särskilda

bestämmelser om fondbolags rätt till insyn i innehavarregistret i 31 § fjärde

stycket lagen (1990:1114) om värdepappersfonder.

Övergångsbestämmelser

Punkterna 2 och 3 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Övergångsbestämmelsen i punkt 2 syftar till att underlätta övergången från

systemet med tillstånd från Finansinspektionen att vara kontoförande institut

till det nya systemet, där beslutsrätten och den primära tillsynen av

kontoförande institut har flyttats över på VPC. Behovet av övergångsbestämmelser

har behandlats i avsnitt 5.1.

 Syftet med övergångsbestämmelsen i punkt 3 är att underlätta övergången till

en enhetlig tillståndsprövning av rätten att registreras som förvaltare. Enligt

bestämmelsen skall auktoriserade förvaltare anses ha fått tillstånd enligt

paragrafens nya lydelse. Däremot krävs nytt tillstånd för utländska förvaltare.

För dem införs dock en övergångstid för att ge dem möjlighet att fortsätta med

verksamheten tills nya tillstånd getts. Det kan finnas utländska förvaltare som

inte vill godta de villkor som är en förutsättning för nytt tillstånd. Eftersom

Finansinspektionen i sådant fall skall återkalla nu gällande tillstånd kan

olägenheter uppkomma för de värdepappersinnehavare som måste byta förvaltare.

Den övergångsperiod som erfordras för att enskilda inte onödigtvis skall drabbas

bör därför inte vara alltför kort.

 Enligt punkt 4 gäller de äldre reglerna om insyn i skuldboken för skuld-

förbindelser som har registrerats i avstämningsregistret innan denna lag träder

i kraft.

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs-

och clearingverksamhet

1 kap. 1 §

(Andra stycket: Jfr 1 kap. 1 § andra stycket i utredningens förslag; Fjärde

stycket: Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

I andra stycket föreskrivs för närvarande att clearingverksamhet inte får

bedrivas utan tillstånd. Även med den nya, utvidgade definitionen av begreppet

clearingverksamhet i 1 kap. 4 § 4 skall detta i huvudsak gälla. En avveckling av

betalningar genom Riksbankens RIX-system skulle kunna falla in under

definitionen. Riksbankens verksamhet skall emellertid inte vara underkastad

tillstånd eller tillsyn enligt förevarande lag. Andra stycket har ändrats i

enlighet härmed.

 Regleringen av clearingverksamhet riktar sig mot sådan verksamhet som är av

betydelse för den finansiella marknaden och det finansiella systemets

stabilitet. Med den allmänna definition av clearingverksamhet som här införs kan

tänkas fall då tvekan uppstår huruvida en verksamhet faller under definitionen

samtidigt som det kan diskuteras om de särskilda reglerna bör vara tillämpliga.

Clearingverksamhet som huvudsakligen allmänheten deltar i har inte en sådan

betydelse och skall därför inte omfattas av denna lagstiftning. Detta undantag

liksom undantaget i fjärde stycket har behandlats i avsnitt 5.1.

1 kap. 4 §

(Jfr 1 kap. 4 § i utredningens förslag)

I paragrafen, som innehåller definitioner av flera i lagen centrala begrepp, har

en väsentlig ändring skett av definitionen av clearingverksamhet. Vidare har en

smärre justering gjorts i definitionen av clearingmedlem.

 Den nya definitionen av clearingverksamhet har utförligt behandlats i avsnitt

5.1. Beträffande begreppet finansiella instrument hänvisas i denna lag (1 kap.1

§ 9) till lagen om handel med finansiella instrument där detta begrepp finns

definierat. Gränsdragningen mellan sådana instrument som är avsedda för handel

på värdepappersmarknaden och instrument som inte direkt är avsedda för sådan

handel kan ibland vara svår att dra (se t.ex. prop. 1994/95:130 s. 21 och 22).

Därutöver omfattar begreppet clearingverksamhet sådan verksamhet avseende

betalningar i svensk eller utländsk valuta.

 Tillståndskravet omfattar följande verksamheter. För det första ingår att

administrera ett nettningssystem, dvs. att på clearingmedlemmarnas vägnar av-

räkna förpliktelser. För det andra omfattas att gå in som part eller garant och

därmed ta över ansvaret för förpliktelsernas fullgörande. För det tredje

inbegrips att på annat väsentligt sätt sörja för att förpliktelserna avvecklas

genom överförandet av likvid eller instrument. Vad som avses med att på annat

väsentligt sätt sörja för avvecklingen har behandlats i avsnitt 5.1.

 Det avgörande för om tillstånd behövs är vilket ansvar den bedrivna verksam-

heten har för hanteringen av riskerna. Vid clearingverksamhet avseende

finansiella instrument är det inte ovanligt att en clearingorganisation sköter

huvuddelen av verksamheten men att den slutliga avvecklingen, dvs. leveransen av

de finansiella instrumenten, sker i ett kontosystem som drivs av en annan

organisation. En liknande situation kan uppkomma vid clearingverksamhet avseende

valuta när den slutliga avvecklingen av valutaaffären sker i olika länder. Även

om en organisation inte tar ansvaret för den slutliga avvecklingen av för-

pliktelserna kan organisationens verksamhet omfattas av tillståndskravet. Det

avgörande är om verksamheten innebär att organisationen under tiden mellan av-

slut och avveckling har tagit ansvar för riskerna eller för riskhanteringen (jfr

avsnitt 5.1). Om någon bedriver sådan, riskfylld clearingverksamhet utan att ha

tillstånd skall Finansinspektionen enligt 11 kap. 8 § förelägga honom att

upphöra med detta.

 I definitionen av clearingmedlem har ordet clearing ersatts med clearing-

verksamhet.

8 kap. 1 §

(Jfr 8 kap. 5 § i utredningens förslag)

Bakgrunden till tillägget om att clearingverksamhet skall bedrivas på ett säkert

sätt har behandlats i avsnitt 5.2.

8 kap. 4 §

(Jfr 8 kap. 4 § i utredningens förslag).

I första stycket har en hänvisning till verksamhetsplanen förts in.

 Riktlinjerna för den riskhanteringsplan som det ställs upp krav på i det nya

andra stycket har behandlats i avsnitt 4.3 och 5.2.

8 kap. 5 §

(Jfr 8 kap. 5 § i utredningens förslag)

Paragrafen har ändrats på det sättet att kravet på finansiella resurser

uttryckligen relateras till det betalningsansvar som kan drabba clearingorga-

nisationen. Det rör sig här inte bara om sådana risker organisationen exponerar

sig för i det fallet att den inträder som part eller på annat sätt garanterar

avvecklingen utan också om ansvaret till följd av fel i verksamheten i övrigt.

 En clearingorganisation behöver inte ha täckning för alla krav som teoretiskt

sett kan kan kommma i fråga. Det är tillräckligt om den har en beredskap som

enligt tillsynsmyndigheterna kan anses tillfredsställande.

8 kap. 6 §

(Jfr 8 kap. 6 § i utredningens förslag)

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

 Prövningen av kraven för clearingmedlemskap har tagits upp i avsnitt 5.3. De

krav som i bestämmelsen ställs upp för clearingmedlemskap har behandlats i

avsnitt 5.4. För clearingmedlemskap krävs att sökanden uppfyller dessa krav och

av clearingorganisationen uppställda krav.

 Bestämmelsen reglerar möjligheten att bli medlem eller få tillträde till en

clearingorganisation. I förhållande till den bestämmelse som riksdagen har

antagit och som träder i kraft den 1 januari 1996 (prop. 1994/95:50, bet.

1994/95:NU 12, rskr. 1994/95:164, SFS 1994:2017) har vissa ändringar gjorts. För

att komma i fråga som clearingmedlem krävs att företaget eller institutet

uppfyller de krav som anges i bestämmelsen och av clearingorganisationen

uppställda krav. Någon begränsning av vilka företag eller institut som kan bli

clearingmedlem har inte uppställts. Av 7 § framgår emellertid att endast vissa

företag och institut kan delta i clearingverksamheten för annans räkning.

 I avsnitt 5.3 har investeringstjänstedirektivet behandlats. Enligt detta

direktiv skall utländska företag, som har säte inom EES och som i hemlandet har

tillstånd att bedriva sådan verksamhet som anges i 1 kap. 3 § 1, 2 eller 3 i

lagen om värdepappersrörelse, om de är börsmedlemmar eller deltar i handeln på

en auktoriserad marknadsplats, ha möjlighet att bli clearingmedlemmar i en

clearingorganisation som anordnar clearingverksamhet för de på börsen eller

marknadsplatsen handlade finansiella instrumenten. För sådana företag får i ett

värdland endast ställas upp ytterligare krav på kapital i fråga om sådant som

inte regleras i kapitalkravsdirektivet. Det innebär att en clearingorganisation

beträffande dessa företag inte kan ställa upp strängare kapitalkrav än

kapitalkravsdirektivets regler. Något särskild bestämmelse av denna innebörd har

inte ansetts nödvändig, bl.a. med hänsyn till att en clearingorganisations

regler för medlemskap skall bedömas av Finansinspektionen. Som har behandlats i

avsnitt 5.4 kan ytterligare krav på kapital för clearingmedlemmar ställas i

hänseenden som inte omfattas av kapitalkravsdirektivet. I detta avsnitt har

också lämnats exempel på sådana andra hänseenden. Som framgår av artikel 15 i

investeringstjänstedirektivet kan tillträdet till clearing- och avveck-

lingssystem villkoras av att den sökanden efterlever de regler och förfaranden

som gäller för sådana system. Vad som nu anförts med anledning av

investeringstjänstedirektivet gäller endast en organisation som driver

clearingverksamhet avseende finansiella instrument.

 I avsnitt 5.2 har behandlats vikten av att en clearingorganisation har säkra

arrangemang och rutiner för avvecklingen av betalningsledet. För säkerheten vid

clearingverksamhet krävs därför att en clearingmedlem har nödvändiga ekonomiska

resurser och arrangemang för att kunna uppfylla clearingorganisationens krav i

detta avseende. Det sagda gäller givetvis såväl svenska som utländska medlemmar.

 Kraven på ändamålsenligt organisation av verksamheten, nödvändiga risk-

hanteringsrutiner och säkra tekniska system utgör grundläggande förutsättningar

för tillträde eller medlemskap.

8 kap. 7 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Bestämmelsen har utförligt behandlats i avsnitt 5.3. Innebörden är att endast

vissa institut, nämligen svenska och utländska clearingorganisationer eller

centrala värdepappersförvarare samt de i 3 kap. 1 § första stycket 1-4

uppräknade instituten värdepappersinstitut samt utländska banker och

värdepappersföretag får delta i clearingverksamheten förutom för egna affärer

även som ombud för andra, t.ex. slutkunder och andra finansiella eller icke-

finansiella företag som inte är clearingmedlemmar. Eftersom behov skulle kunna

uppkomma för Riksbanken att delta i clearingverksamhet för annans räkning, i

första hand som ombud för andra centralbanker, har Riksbanken tagits med i

uppräkningen. Begreppet utländska clearingorganisationer omfattar givetvis s.k.

internationella clearingorganisationer som t.ex. Euroclear och Cedel. I be-

stämmelsen har valts att utnyttja begreppet central värdepappersförvarare såsom

beteckning på ett centralt institut som är ansvarig för ett kontosystem där de

finansiella instrumenten är registrerade på konton i dematerialiserad eller

immobiliserad form. Skälet härtill är att begreppet kontohållare i detta

sammanhang är för vidsträckt. De institut som här kan komma i fråga är sådana

som ibland brukar betecknas central värdepappersförvarare efter den engelska

termen central securities depository (CSD). Exempel på sådana centrala

värdepappersförvarare är Värdepapperscentralerna i Danmark och Norge,

Kassenverein i Tyskland och Sicovam i Frankrike. De institut som i övrigt brukar

förekomma som kontohållare är som regel banker och värdepappersbolag.

 Vilka krav som ställs upp på clearingmedlemmar framgår av 6 §.

8 kap. 9 §

(Andra stycket: Bestämmelsens andra stycke saknar motsvarighet i utredningens

förslag)

 Första och tredje styckena har flyttats från 8 kap. 6 § i dess lydelse enligt

SFS 1994:2017. I första stycket hänvisas numera till 6 §.

 Andra stycket har tillagts i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen

innebär att en clearingorganisation, i likhet med motsvarande regel i 3 kap. 5 §

aktiekontolagen, får en uttrycklig rätt att vidta åtgärder mot en clearingmedlem

som underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet enligt 8 §.

 I tredje stycket har till följd av den nya regeln i andra stycket komp-

letterats med en hänvisning till beslut enligt andra stycket.

8 kap. 10 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

En clearingorganisation får som framgår av 6 och 7 §§ som clearingmedlem anta

ett företag eller ett institut som inte står under tillsyn. Med tillsyn avses

därvid Finansinspektionens tillsyn eller, beträffande utländska aktörer,

motsvarande tillsyn i hemlandet. Även om inspektionen utan problem bör kunna få

in nödvändiga uppgifter om ett företag som inte står under tillsyn, t.ex. genom

clearingorganisationen eller direkt från företaget, är det tänkbart att problem

kan uppstå. Paragrafens innebär att företagen i fråga är skyldiga att lämna

inspektionen de uppgifter den begär som rör verksamheten som clearingmedlem.

 Av 11 kap. 10 § framgår att ett föreläggande kan förenas med vite.

9 kap. 1 §

(Jfr 9 kap. 1 § i utredningens förslag)

I bestämmelsens första och andra stycke har begreppet "clearing" ersatts med

uttrycket "clearingverksamhet".

9 kap. 2 §

(Jfr 9 kap. 2 § i utredningens förslag)

I paragrafens första stycke har gjorts två ändringar. Den första är betingad av

den utvidgade definitionen av clearingverksamhet. Som motiverats i avsnitt 5.2

behålls det stränga säkerhetskravet för en clearingorganisation som inträder som

part i handeln eller garanterar förpliktelserna vid denna handel.

 Den andra ändringen tar sikte på andra former av clearingverksamhet än sådan

som innebär att clearingorganisationen inträder som part eller garant.

Beträffande övriga former av clearingverksamhet kan, med hänsyn till de skilda

former av sådan verksamhet som kan förekomma, en lika kategorisk regel inte

gälla. Det föreskrivs därför att en clearingorganisation vid sådan verksamhet

skall se till att det ställs säkerhet för gjorda åtaganden i den utsträckning

som behövs. Behovet av säkerhet får därvid prövas med hänsyn till vilka risker

som föreligger vid clearingverksamheten och hur dessa hanteras

(riskhanteringssystemet). Av 4 § framgår att regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Finansinspektionen får meddela närmare föreskrifter om

säkerhetskravet.

9 kap. 6 §

(Andra stycket: Jfr 9 kap. 6 § i utredningens förslag)

Det nya, andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Sido-

verksamheter för clearingorganisationer har behandlats i avsnitt 5.2.

 Det framgår av förarbetena till lagen om börs- och clearingverksamhet att

börs- och clearingverksamhet får bedrivas i samma företag (prop. 1992/93 s. 76

och 77). Därutöver får en clearingorganisation bedriva kontohållning av

finansiella instrument och annan verksamhet som har nära samband med

clearingverksamheten. Sådan annan verksamhet kan t.ex. vara s.k.

förvaringstjänster. När en clearingorganisation uppträder som förvaltare vid en

länk mellan organisationen och en svensk eller utländsk clearingorganisation

eller central värdepappersförvarare föreligger också ett sådant nära samband.

Däremot saknar s.k. portföljförvaltning sådant nära samband med

clearingverksamhet. Portföljförvaltning innefattar uppdrag att mot betalning

efter vissa riktlinjer förvalta annans finansiella instrument och kan innebära

att förvaltaren med stöd av allmänt hållna riktlinjer gör de omplaceringar

marknadsförhållandena kan motivera eller endast de köp eller försäljningar som

kunden särskilt anger. Sådan förvaltning är tillståndspliktig enligt lagen om

värdepappersrörelse. Det fordras således särskilt tillstånd för att en clearing-

organisation skall få bedriva sådan förvaltning.

 En clearingorganisation får för att underlätta clearingen och avvecklingen

förmedla lån av finansiella instrument till clearingmedlemmarna för att

exempelvis lösa leveransproblem. Vidare får en clearingorganisation lämna

clearingmedlemmarna kredit mot säkerhet eller förmedla kredit. Nu nämnda

verksamheter har visserligen nära samband med clearing och avveckling men kan

medföra icke obetydliga risker för en clearingorganisation och kräver därför

särskilt tillstånd från Finansinspektionen.

 Verksamhet av annat slag får bedrivas om det finns särskilda skäl och efter

tillstånd av Finansinspektionen. I avsnitt 5.2 har förordats en restriktiv

inställning till sådan verksamhet för en clearingorganisation, framför allt med

hänsyn till vikten av att slå vakt om möjligheterna att kontinuerligt övervaka

och kontrollera organisationens finansiella ställning. Om det dessutom handlar

om en riskfylld sidoverksamhet eller en verksamhet som kan medföra att

organisationens integritet kan komma att ifrågasättas bör det föreligga mycket

speciella omständigheter för att en sådan verksamhet skall tillåtas.

11 kap. 8 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Av 1 kap. 1 § framgår att clearingverksamhet kan bedrivas utan tillstånd enligt

denna lag. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att det är endast sådan

clearingverksamhet som omfattas av denna lag som Finansinspektionen kan ingripa

mot med stöd av nu aktuell bestämmelse. Av 11 kap. 10 § framgår att

Finansinspektionen kan förena ett föreläggande med vite.

11 kap. 9 §

(Jfr 11 kap. 9 § i utredningens förslag)

Finansinspektionens rätt att för bedömningen av viss fråga anlita någon med

särskild fackkunskap har utvidgats till att omfatta även sådan fråga vid den

löpande tillsynen.

 Kostnaderna för den anlitade sakkunskapen skall betalas av det företag

tillsynen avser. Sistnämnda företag bör i sådana fall beredas tillfälle att

yttra sig och även ta del av offert eller liknande för att skaffa sig en upp-

fattning om den förväntade kostnaden.

11 kap. 10 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Bestämmelsen har ändrats på så sätt att Finansinspektionen kan tillgripa ett

vitesförläggande för att få in uppgifter från clearingmedlem som inte står under

tillsyn. Enligt 8 kap. 10 § är nämligen clearingmedlem som inte står under

tillsyn skyldig att lämna Finansinspektionen de uppgifter inspektionen begär om

verksamheten som clearingmedlem.

Övergångsbestämmelser

Punkten 2 i övergångsbestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag. Punkten 2 har kommenterats i avsnitt 5.1.

9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

31 §

(Jfr 31 § i utredningens förslag)

Som anförts i avsnitt 7.1 har aktiekontolagen gjorts tillämplig på värde-

pappersfonder. På samma sätt som gäller för aktiebok i ett aktiebolag ankommer

det på VPC att föra registret. För att någon oklarhet inte skall finnas i

förhållande till bestämmelserna i 9 kap. aktiekontolagen om insyn i skuldboken

ger bestämmelsen i andra stycket en uttrycklig rätt för fondbolaget till insyn i

innehavarregister som förs av VPC.

 Fjärde stycket, som är nytt, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Bestämmelserna tar i första hand sikte på fall då aktiekontolagen inte har

gjorts tillämplig på en värdepapperfond, men omfattar i tillämpliga delar även

fall där en fond registreras enligt nyss nämnda lag. Förvaltarregistrering kan

enligt stycket förekomma enligt de principer som gäller enligt aktiekontolagen.

Vilka krav som bör uppfyllas för att någon skall få tillstånd att registreras i

egenskap av förvaltare har utförligt berörts i avsnitt 7.1. Om inte något annat

överenskommits mellan fondandelsägaren och förvaltaren ankommer det på

förvaltaren att tillställa fondandelsägarna information från fondbolaget.

Förvaltaren är också uppgiftsskyldig gentemot fondbolaget eller annan som fått

bolagets uppdrag att föra registret. De uppgifter som förvaltaren kan vara

skyldig att lämna är andelsägarnas namn, personnummer eller annat registrerings-

nummer samt postadress. Som framgår av bestämmelsen är förvaltaren också skyldig

att uppge det antal fondandelar som varje delägare innehar. I lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter finns ytterligare bestämmelser om

förvaltares skyldighet att lämna uppgifter till fondbolag. När det gäller frågan

om förvaltarens eventuella uppgiftsskyldighet till Finansinspektionen beror

denna av vilka villkor inspektionen har uppställt vid tillståndsprövningen

enligt 8 kap. 1 § aktiekontolagen.

 Några övergångsbestämmelser för det fall att aktiekontolagen görs tillämplig

på en värdepappersfond har inte ansetts nödvändiga med hänsyn till att

innehavare av andelar i en värdepappersfond enligt första stycket skall finnas

registrerade. För fondbolag som utfärdat fondandelsbevis har ikraftträdandet av

skyldigheten att föra register över innehavarna uppskjutits i omgångar, senast

till den 31 december 1995. Regeringen har i prop. 1995/96:73 föreslagit att

slutdatumet flyttas fram till den 1 mars 1996 i avvaktan på att bestämmelsen om

förvaltarregistrering införs. (Det får förutsättas att riksdagen ändrar datumet

till den 1 april 1996 med tanke på att bestämmelsen om förvaltarregistrering

skall träda i kraft då.)

32 a §

(Jfr 32 a § i utredningens förslag)

Paragrafen, som är ny, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

 När aktiekontolagen är tillämplig på fondandelar i en värdepappersfond följer

det av den lagen vilka sakrättsliga regler som gäller vid överlåtelse och

pantsättning. I annat fall skall de principer som gäller för enkla skuldebrev

tillämpas. Detta framgår av hänvisningen i till 31 § skuldebrevslagen.

 Av aktiekontolagen framgår att pantsättning av ett finansiellt instrument som

registreras enligt den lagen är fullbordad när förvaltaren underrättas (se

avsnitt 6.4 om kommissionslagen). Motsvarande gäller enligt paragrafens andra

mening om förvaltarregistrering föreligger utan att aktiekontolagen gäller för

värdepappersfonden.

9.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

3 kap. 22 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Femte stycket, som är nytt, har behandlats i avsnitt 6.1 och 7.3.

3 kap. 27 §

(Jfr 3 kap. 27 § i utredningens förslag)

Den nya punkten 2 i första stycket ersätter punkterna 2 och 3 enligt nuvarande

lydelse. Genom ändringen klarläggs att det ankommer på den som har gjort ut-

betalningen att lämna kontrolluppgift. Detta innebär att det inte bara som för

närvarande ankommer på fondbolaget eller förvaringsinstitutet utan också på VPC

eller förvaltare att lämna kontrolluppgift.

 Femte stycket, som är nytt, har behandlats i avsnitt 6.1 och 7.3.

3 kap. 28 §

(Bestämmelsen saknar motsvarighet i utredningens förslag)

Ändringen är en följdändring till 3 kap. 27 §.

3 kap. 32 a §

(Någon motsvarande bestämmelse finns inte i utredningens förslag.)

Enligt 31 § andra stycket lagen om värdepappersfonder är en förvaltare skyldig

att lämna vissa uppgifter om ägaren av de fondandelar han förvaltar. Av

tillägget till första stycket i förevarande paragraf följer att förvaltaren

därutöver är skyldig att till fondbolaget lämna alla uppgifter av betydelse för

beräkning av reavinst resp. reaförlust vid avyttring av fondandelar.

9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om

allemanssparande

10 §

(Jfr 10 § i utredningens förslag)

Av paragrafens nya tredje stycke följer att andelar i allemansfond till

skillnad från värdepappersfonder i övrigt inte kan registreras enligt aktie-

kontolagen.

9.6 Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385)

3 kap. 10 §

(Jfr 3 kap. 10 § i utredningens förslag)

Bestämmelsen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, har

kommenterats i avsnitt 6.1 och innebär i fråga om registrering av förvaltare för

aktier som förvaltas utomlands att rekvisitet handel på utländsk fondbörs utgår,

att kravet på att aktieägaren skall vara bosatt utomlands slopas samt att det

endast krävs ett tillstånd, nämligen det för den utländske förvaltaren. Ett

sådant tillstånd skall kunna vara generellt och behöver alltså inte knytas till

visst aktiebolags aktier.

 Vidare har i paragrafen gjorts vissa redaktionella ändringar.

9.7 Förslaget till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618)

3 kap. 11 §

(Jfr 3 kap. 11 § i utredningens förslag)

Se kommentaren till ändringen i 3 kap. 10 § aktiebolagslagen.

9.8 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

3 kap. 10 §

(Jfr 3 kap. 10 § i utredningens förslag)

Se kommentaren till ändringen i 3 kap. 10 § aktiebolagslagen.

9.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1914:45) om

kommission

31 §

(Jfr 31 § kommissionslagen i utredningens förslag)

I paragrafens andra stycke har lagts till en tredje mening som innebär att

registrering enligt aktiekontolagen inte behövs för att kommissionspant skall

kunna gälla i förvaltarregistrerade finansiella instrument. Enligt 8 kap. 3 §

aktiekontolagen kan nämligen inte registrering av panträtt ske i fråga om

förvaltarregistrerade instrument. Kommissionspanträtt uppkommer i stället genom

denuntiation till förvaltaren för det fall denne inte själv är kommissionären (8

kap. 5 § tredje stycket aktiekontolagen). Är förvaltaren också kommissionären

vilket vanligen är förhållandet uppkommer panträtten utan någon särskild

åtgärd. Självfallet skall dock förvaltaren notera förekommande panträtter i sin

bokföring av det förvaltarregistrerade kontot (jfr prop. 1988/89:152 s. 120).

9.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:829) om

Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag

5 §

(Bestämmelserna saknar motsvarighet i utredningens förslag)

I paragrafen har tillagts ett nytt tredje stycke. För bedömning av viss fråga,

t.ex. beträffande data- eller kommunikationssystem, kan Finansinspektionen

behöva utnyttja särskild sakkunskap. Den kostnad som därvid uppstår skall

betalas av VPC. Beträffande förfarandet kan hänvisas till vad som anförts i

kommentaren till 11 kap. 9 § lagen (1992:453) om börs och clearingverksamhet.

 129

Clearingutredningens sammanfattning av betänkandet

Bakgrund

Efter bemyndigande från regeringen förordnade statsrådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN] i januari

1992 justitierådet Johan Munck som särskild utredare med uppdrag att göra en

översyn av clearing samt betalning och leverans på värdpappersmarknaden.

Experter från värdepappersmarknaden har biträtt utredningen som har antagit

namnet clearingutredningen.

 Bakgrunden till utredningens tillkomst var att de avslutande funktionerna vid

handel på värdepappersmarknaden, clearing och avveckling, inte hade varit

föremål för någon samlad översyn. I utredningens uppdrag har ingått att

kartlägga vilka former av clearing och avveckling som för närvarande bedrivs i

Sverige och även att studera utländska sådana samt att överväga vilket eller

vilka system som förmår att hantera riskerna inom clearing och avveckling på ett

säkert och effektivt sätt. I uppdraget har också ingått att göra en översyn av

gällande lagar och regler för clearing och avveckling samt därvid överväga om

behov föreligger av en enhetlig och generell lagstiftning. Utredningens uppdrag

har även omfattat aktiekontolagens regler för kontoföring av aktier och andra

fondpapper.

 I direktiven betonades att det var viktigt att de svenska reglerna för

clearing och avveckling samt kontobaserade system blir internationellt anpassade

och att de överensstämmer med internationell praxis och internationella

rekommendationer.

 För de finansiella marknaderna har de senaste årtiondena inneburit en period

av enorma förändringar världen över. Välkända kännetecken för denna utveckling

är internationaliseringen och avregleringen av de finansiella marknaderna och

den tekniska utvecklingen, t.ex. av data- och kommunikationssystem. Information

om de finansiella marknaderna sprids numera ögonblickligen till mottagare

världen över. Den ständiga strömmen av nya instrument är ett annat kännetecken.

Viktiga förändringar har också skett av handelstekniken och nya aktörer har

tillkommit t.ex. institutionella investerare på marknader som under lång tid

varit förbehållna banker och värdepappersbolag. En väsentlig utvecklingstendens,

inte minst från clearing- och avvecklingssynpunkt, är att kopplingarna mellan

marknaderna har blivit starkare och även att gränserna mellan marknaderna har

blivit mindre skarpa än tidigare. Många aktörer är också aktiva på skilda

marknader både inom landet och utomlands. Den nu i all korthet beskrivna

utvecklingen har åtföljs av en påtaglig ökning av omsättningen på dessa

marknader och värdet av de tillgångar som omsätts.

 De nu berörda faktorerna och de förändringar som dessa medfört har tillsammans

med vissa händelser, bl.a. det kraftiga börsfallet världen över i oktober 1987,

kommit att påverka förutsättningarna för clearing och avveckling. Man kan något

förenklat säga att utvecklingen medfört att clearing- och avvecklingsverksamhet,

från att ha varit en föga uppmärksammad verksamhet för vissa specialiserade

organisationer och back-office inom banker och värdepappersbolag, har kommit att

stå i fokus för diskussionerna om nödvändiga förändringar på de finansiella

marknaderna. Detta hänger samman med insikten om att det är i detta led de

allvarligaste kvarstående riskerna vid värdepappershandel förekommer och med den

ökade riskmedvetenhet som utvecklingen fört med sig.

 En av de risker som föreligger på de finansiella marknaderna är att en

störning, t.ex. en deltagares bristande förmåga att fullfölja gjorda åtaganden

att leverera eller betala, sprider sig till övriga deltagare i

clearingverksamhet och till andra marknader (s.k. dominoeffekt). I värsta fall

kan en sådan störning hota hela det finansiella systemets stabilitet. Denna risk

brukar kallas systemrisk.

Clearing och avveckling i Sverige och i andra länder

Utredningen har gjort en relativt utförlig kartläggning av clearing- och av-

vecklingssystemen i Sverige och riskhanteringen i dessa system. Därvid har

särskilt vikt lagts på hur clearing och avveckling går till på aktie- och

penningmarknaden.

 Utredningen har också studerat hur clearing och avveckling går till i några av

de viktigaste länderna och regionerna. Förhållandena i Danmark, Storbritannien

och USA har bedömts vara av särskilt intresse.

 Även EG:s regler och rekommendationer av betydelse för clearing och avveckling

har studerats. Därvid konstaterar utredningen att de båda nyligen antagna

direktiven om investeringstjänster och kapitalkrav med all sannolikhet kommer

att få stor betydelse för den framtida handeln med värdepapper inom EES och

också påverka regleringen av clearingverksamhet i Sverige. I direktiven regleras

nämligen rätten till tillträde till clearing- och avvecklingssystem och de krav

som kan ställas på en aktör för att denne skall få tillgång till ett sådant

system.

 Utredningen behandlar också det arbete som utförts beträffande clearing och

avveckling av andra internationella organisationer, bl.a. Trettio-gruppen och

centralbankerna inom G 10-länderna. Dessutom tar utredningen upp den diskussion

som för närvarande förs om riskerna vid valutahandeln och OTC-handeln med

derivatinstrument. På nämnda marknader omsätts världen över mycket stora belopp.

En uppskattning är att den dagliga omsättningen på spotmarknaden för valuta

ligger runt 1 000 miljarder USD och det har beräknats att vid utgången av år

1991 det nominella värdet på utestående derivatinstrument som handlas OTC var

nästan 4 500 miljarder USD. Om även sådana derivatinstrument som handlas på börs

medräknas uppgick det sammanlagda beloppet till knappt 8 000 miljarder USD. För

aktiemarknaden och obligationsmarknaden var motsvarande belopp vid samma

tidpunkt 10 000 resp. 15 000 miljarder USD.

 Utredningen behandlar relativt utförligt de olika riskerna vid clearing och

avveckling samt redovisar åtgärder som kan vidtas för riskbegränsning. Bland

åtgärderna kan nämnas följande; system som garanterar leverans mot likvid, krav

på clearingorganisationers och clearingmedlemmars finansiella och operationella

styrka, övervakning av medlemmarnas positioner i handeln, förkortning av

avvecklingstiden, dvs. tiden mellan avslut och avveckling, väl fungerande system

för s.k. nettning (se om denna term i det följande) och krav på säkerheter för

gjorda åtaganden.

Allmänna överväganden

För att värdepappersmarknaden skall kunna fullgöra sin uppgift på ett från alla

synpunkter tillfredsställande sätt och tillgodose kravet på att marknaden har

allmänhetens och aktörernas förtroende krävs säkra och effektiva clearing- och

avvecklingssystem. Sådana system skall på ett godtagbart sätt kunna hantera

riskerna vid clearing och avveckling såsom kredit- och likviditetsrisker samt

operationella risker. Därtill kommer att clearing och avveckling på

värdepappersmarknaden skall ske på ett sådant sätt att en eventuell kris kan

hanteras inom systemet för clearing och avveckling och att risken för att en

sådan kris sprider sig till hela det finansiella systemet kan minimeras.

 Enligt utredningens mening talar den centrala ställning clearing och avveck-

ling intar på värdepappersmarknaden för att vissa grundläggande verk-

samhetsregler bör uppställas i lagstiftningen. Detta är så mycket mera motiverat

som det är i detta led de mest betydande riskerna för det finansiella systemet

vid handel på värdepappersmarknaden föreligger. Dessa grundläggande

verksamhetsregler bör innehålla incitament till en säker och effektiv clearing

och avveckling.

 En offentlig reglering kan emellertid inte ersätta marknadens egna rutiner och

regler för en säker och effektiv clearing och avveckling. Av avgörande vikt för

säkerheten vid clearing och avveckling är institutens egna system för

hanteringen av riskerna vid clearing och avveckling. Sådana system måste kunna

hantera riskerna på ett tillfredställande och ansvarfullt sätt. Det är därför av

väsentlig vikt att clearingorganisationer och clearingmedlemmar avsätter

resurser för att fortlöpande analysera och förbättra sina riskhanteringssystem.

 Vilka krav kan då ställas på ett clearing- och avvecklingssystem. Enligt

utredningens mening kan Trettio-gruppens rekommendationer i väsentliga hänseende

fungera som riktmärke för hur clearing och avveckling bör fungera.

 1. Matchningen av affärer mellan direkta marknadsaktörer (t.ex.

 börsmedlemmar) skall ske senast dagen efter avslutsdagen.

 2. Indirekta marknadsaktörer (t.ex. institutionella placerare) skall vara

 medlemmar i ett matchningssystem som ger positiv bekräftelse av

 avslutsvillkoren.

 3. Varje land skall ha en effektiv och helt utvecklad central värde-

 pappersförvarare (CSD), organiserad och ledd för att uppmuntra bredast

 möjliga anslutning (direkt eller indirekt).

 4. Varje land skall undersöka sin marknadsvolym och deltagande för att utröna

 om ett nettningssystem skulle vara fördelaktigt med hänsyn till

 riskreduceringen och för att öka effektiviteten. Om ett nettningssystem är

 lämpligt skall det införas.

 5. Leverans mot betalning (Delivery versus Payment, DVP) skall vara infört

 som metod för avveckling av värdepapperaffärer.

 6. Betalningar vid avveckling av värdepapper och förvaltningen av

 värdepappersfortföljer skall vara likartad för alla instrument och alla

 marknader genom tillämpning av konventionen om att mottagna medel skall kunna

 disponeras samma dag (same day fund).

 7. Ett rullande avvecklingssystem skall införas på alla marknader. Slutlig

 betalning skall ske senast tre dagar efter affärsdagen.

 8. Värdepapperslån skall stödjas som metod att underlätta avvecklingen av

 leveransförpliktelserna vid värdepappersaffärer. Existerande juridiska eller

 skattemässiga hinder som förhindrar värdepapperslån skall tas bort.

 9. Varje land skall införa den standard för värdepappersmeddelande som har

 utvecklats av den Internationella Standardiseringskommissionen.

 Beträffande VPC:s nya system för penningmarknaden anser utredningen att det är

en betydande fördel, som helt motsvarar internationella rekommendationer (t.ex.

Trettio-gruppens rekommendation nr 3) och den moderna värdepappersmarknadens

krav, att nu även obligationer och andra instrument på penningmarknaden kan bli

dematerialiserade i ett kontosystem. För att riskhanteringen skall förbättras är

det enligt utredningen en naturlig vidareutveckling av VPC:s system att

deltagarna på penningmarknaden i en eller annan form tar ett mera juridiskt för-

pliktande ansvar för avvecklingen och riskhanteringen samt att ansvars-

fördelningen på ett tydligt sätt läggs fast.

 Utredningen anser vidare att det är en fördel om VPC redan i nuvarande läge

erhåller kapitaltillskott och att garantierna från deltagarna ökas reellt. Som

strax berörs närmare föreslår utredningen att staten på sikt lämnar ägarrollen i

VPC. Om ägandet därvid sprids mellan deltagarna och emittenterna i systemet

skulle detta innebära att de aktörer som är aktiva i VP-systemet också får det

direkta ansvaret för systemet.

 VPC har för närvarande ensamrätt när det gäller kontoföring av demateria-

liserade finansiella instrument. Utredningen förordar att legalmonopolet

avskaffas och att det i aktiekontolagen tas in en särskild regel som ger

regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att göra

aktiekontolagens bestämmelser om VPC tillämpliga även på andra företag.

Genomförs en lagändring av angivet slag kommer det att stå öppet för ett företag

som har de erforderliga förutsättningarna att med med tillämpning av

aktiekontolagen starta ny verksamhet exempelvis vad avser pen-

ningmarknadsinstrument eller OTC-aktier.

 För andra företag än VPC som vill svara för kontobaserade system på

värdepappersmarknaden bör i princip samma krav gälla som de som enligt

statsmakternas beslut ställs på VPC.

 I ett särskilt avsnitt diskuterar utredningen frågan om statens ägarroll i

kontosystem bl.a. mot bakgrund av 1992 års riksdagsbeslut om privatisering av

statligt ägda företag. Något hinder föreligger inte mot att staten åtminstone på

någon sikt avyttrar sitt aktieinnehav i VPC, trots att inte de förutsättningar

gäller som anges i detta riksdagsbeslut. Om staten väljer att behålla ett

ägarinflytande anser utredningen det naturligast att staten låter sig företrädas

av Riksgäldskontoret.

Aktiekontolagen

Ovan har berörts det förslag utredningen lämnar om att avskaffa legalmonopolet

för VPC och öppna möjlighet till för andra företag än VPC att registrera

finansiella instrument enligt aktiekontolagen. I det följande behandlas en rad

andra ändringar i aktiekontolagen som utredningen föreslår.

 I aktiekontolagen anges uttryckligen vilka finansiella instrument VPC får

registrera med sådana rättsverkningar som följer av lagen. Erfarenheterna från

den tid det kontobaserade systemet varit i bruk pekar på behovet av en

utvidgning som inte begränsas till vissa särskilt uppräknade slag utan får en

mer generell och flexibel utformning. Utredningen föreslår därför att möjlighet

ges att enligt aktiekontolagens regler registrera alla svenska finansiella

instrument som är föremål för handel på värdepappersmarknaden och även utländska

finansiella instrument som är föremål för handel i Sverige.

 För att förenkla gränsöverskridande handel och förbättra säkerheten och

effektiviteten vid sådan handel bör enligt internationella rekommendationer

samarbete äga rum mellan olika länders kontosystem (värdepappersförvarare).

Vikten av att lagstiftningen medger sådant samarbete har också betonats i en

rapport om nordiskt börssamarbete. Därtill kommer utvecklingen av den inre

marknaden i vilken ett värdepappersinstitut skall få rätt att med stöd av

hemlandsauktorisation utan diskriminering utföra investeringstjänster i övriga

medlemsländer via filial eller genom gränsöverskridande verksamhet och även ha

rätt till tillträde till clearing- och avvecklingssystem som sköter denna

verksamhet åt den aktuella marknadsplatsen. Med hänsyn härtill förordar

utredningen att aktiekontolagen kompletteras på sådant sätt att det utryckligen

framgår att en generell möjlighet för utländska företag exempelvis värde-

pappersförvarare och värdepappersinstitut att bli kontoförande institut

föreligger.

 Utredningen föreslår vidare att reglerna om utländsk förvaltare förenklas.

Beträffande aktier bör endast ett tillstånd krävas och då lämpligen för den

utländske förvaltaren. Därutöver anser utredningen att något regelverk för

förvaltarregistrering av andra finansiella instrument, tex. obligationer, inte

bör tillskapas.

 I linje med vad som gällde enligt den numera upphävda lagen om

penningmarknadskonton föreslår utredningen att en emittents rätt till insyn i

skuldboken enligt aktiekontolagen begränsas. Endast för det fall en emittent

behöver uppgifter för betalningar till borgenärerna bör denne kunna erhålla

uppgifter om borgenärerna eller de förvaltare som förvaltar aktuell

skuldförbindelse. Därtill kommer att en emittent som lämnar det kontobaserade

systemet behöver uppgifter om vilka som är borgenärer.

 Utredningen tar också upp aktiekontolagens regler om ersättning för skador

samt därutöver en rad andra smärre frågor rörande aktiekontolagens utformning

som aktualiserats vid översynen.

Clearing och avveckling

För närvarande omfattar bestämmelserna i lagen om börs- och clearingverksamhet

endast sådan clearing och avveckling som består i att yrkesmässigt träda in som

part i options- eller terminsavtal eller på annat sätt garantera att avtalet

fullgörs. I Sverige är det i dag bara OM som bedriver clearingverksamhet av

detta slag. Med hänsyn till den betydelse en säker och effektiv clearing och

avveckling har för värdepappersmarknaden och även för det finansiella systemet

anser utredningen att sådan clearingverksamhet som på ett eller annat sätt

innehåller väsentliga risker bör vara föremål för reglering och tillsyn.

 Utredningen föreslår en utvidgning av begreppet clearingverksamhet och att ett

nytt begrepp, avvecklingsverksamhet, skall införas i lagen samt att clearing-

och avvecklingsverksamhet inte skall få bedrivas utan tillstånd. Eftersom det

finns starka kopplingar mellan valuta- och värdepappersmarknaderna och en

clearingverksamhet avseende valuta har väsentliga likheter med en motsvarande

verksamhet beträffande finansiella instrument, t.ex. beträffande riskerna,

föreslår utredningen att även clearing och avveckling av valutaaffärer skall

vara underkastad ett tillståndskrav.

 Clearingverksamhet defineras som en av en clearingorganisation bedriven

fortlöpande verksamhet som består i att på clearingmedlemmarnas vägnar utjämna

förpliktelser för dem att betala i svensk eller utländsk valuta eller att

leverera finansiella instrument till varandra eller i att genom inträdande som

part eller på annat sätt garantera sådana förpliktelser. Avvecklingsverksamhet

utgör enligt utredningens definition en av en clearingorganisation bedriven

fortlöpande verksamhet som består i att på clearingmedlemmarnas vägnar sörja för

att förpliktelser för dem att betala i svensk eller utländsk valuta eller att

leverera finansiella instrument till varandra avvecklas genom överförande av

likvid eller instrument.

 Dessa nya definitioner medför att VPC:s verksamhet i denna del blir

tillståndspliktig och även att SwedeSettles planerade verksamhet kommer att

omfattas av tillståndskravet.

Clearingorganisationer

Förutom att en clearingorganisation måste ha viss finansiell styrka är det

väsentligt att en sådan organisation tillgodoser kraven på säkerhet i vid

mening. I detta krav ligger att clearingorganisationen skall uppfylla högt

ställda krav vad avser organisation och riskhanteringssystem samt säkra tekniska

system. Vidare skall verksamheten vila på en stabil juridisk grund. Utredningen

anser att kravet på säkerhet i verksamheten är så väsentligt att det bör nämnas

särskilt i lagen.

 Enligt utredningens mening utgör en noggrann och ingående riskanalys av den

planerade verksamheten en första förutsättning för en clearingorganisations

verksamhet. Denna analys bör inte vara begränsad till att avse de risker som

organisationen själv ikläder sig utan också ta sikte på de risker som är

förenade med systemet som sådant för parterna och därmed för marknaden och

betalningssystemet. En sådan riskanalys utgör i sin tur grunden för den

beskrivning av hur dessa risker skall hanteras riskhanteringsplan som varje

clearingorganisation bör upprätta.

 Vilka krav kan då ställas upp för en clearingorganisations riskhanterings-

system? För hanteringen av riskerna är det enligt utredningen väsentligt att en

clearingorganisation har finansiell och operationell integritet. Vidare anser

utredningen att följande krav som uppställts i studien Clearance and Settlement

in U.S. Securities Markets kan fungera som riktmärke. Ett riskhanteringssystem

skall dels begränsa kreditförluster och likviditetsproblem vid en

clearingmedlems fallissemang, dels trygga att avvecklingen kan ske på utsatt tid

och eventuella förluster kan täckas av övriga, dels trygga den operationella

tillförlitligheten av hårdvara, mjukvara och kommunikationssystem som är

nödvändiga för clearingorganisationens fullgörande av avvecklingen.

 Liksom de finansiella resurserna bör riskanalysen, riskhanteringsplanen och

organisationsplanen hos en clearingorganisation vara föremål för återkommande

granskning allteftersom verksamheten ökar eller minskar i volym eller

förhållandena ändras i övrigt.

 I riskhanteringsplanen bör det vara klart och tydligt fastlagt hur ansvaret

för riskhanteringen i institutet är fördelat. Det bör också vara bestämt vilka

befogenheter den ansvariga enheten har och vem eller vilka av befattningshavarna

i ett institut som i en krissituation har ansvaret för att nödvändiga åtgärder

vidtas. Vid bedömningen av hur dessa frågor skall lösas är det lämpligt att det

också prövas om den enhet som har ansvaret för riskhantering bör vara åtskild

från affärsenheterna.

 Riskhanteringsplanen och ansvaret för hanteringen av riskerna vid clearing-

och avvecklingsverksamhet är av väsentlig betydelse för clearingorganisationer,

värdepappersbolag, banker och andra företag på de finansiella marknaderna.

Enligt utredningens uppfattning är det därför av vikt att ledningen i sådana

institut är väl medveten om vilka risker som föreligger vid clearing- och

avvecklingsverksamhet och hur dessa risker skall hanteras. Beslut rörande

riskhanteringsplanen och ansvaret för riskhanteringen bör därför fattas av

institutens styrelse, åtminstone när det gäller grundläggande frågor. Dessa

beslut bör dessutom vara föremål för en regelbundet återkommande prövning av

institutens styrelse och verkställande ledning.

 Utredningen anser att en clearingorganisation utöver clearingverksamhet i

företaget skall få bedriva endast sådan verksamhet som har nära samband med den,

exempelvis s.k. förvaringstjänster. Dessutom får en clearingorganisation, efter

särskilt tillstånd från Finansinspektionen, i syfte att underlätta

clearingverksamheten förmedla försträckning av finansiella instrument

(värdepapperslån) eller lämna kredit mot säkerhet. Däremot anser inte

utredningen att en clearingorganisation skall få bedriva förvaltningstjänster.

De risker sådana tjänster kan vara förenade med bör nämligen inte träffa en

clearingorganisation. Därtill kommer att en clearingorganisations integritet i

sådant fall skulle kunna ifrågasättas.

Clearingmedlem

Även de institut som deltar i clearingen måste ha viss finansiell styrka. Det är

också av vikt att en clearingmedlem har en ändamålsenlig organisation av sin

verksamhet, exempelvis vad gäller back-officeverksamhet. För att en

clearingmedlem skall kunna uppfylla sina åtaganden och även ha nödvändig

framförhållning erfordras att medlemmen har system som medger kontinuerlig

övervakning av aktuella positioner och exponering i handeln med finansiella

instrument. Vidare uppställs krav på att clearingmedlemmen skall ha väl

genomtänkta och dokumenterade riskhanteringsrutiner för att förebygga eventuella

problem vid clearing och avveckling. Medlemmen skall även ha säkra tekniska

system såsom data- och kommunikationssystem. Enligt utredningens förslag bör

lämplighetskravet i lagen om börs- och clearingverksamhet specificeras på så

sätt att nu behandlade krav lagfästs.

 Utredningen betonar vidare vikten av övervakningen av clearingmedlemmar och

ansvaret för övervakningen. Denna övervakning bör omfatta bl.a.

clearingmedlemmens finansiella styrka, organisation av verksamheten, exponering

i handeln, riskhanteringsrutiner och tekniska system. Vid clearing och

avveckling bör samtliga intressenter ha incitament att fortlöpande bevaka såväl

motparter som clearingorganisationer. Vidare måste självfallet

clearingorganisationerna själva kontinuerligt övervaka sina medlemmar i nu

aktuella hänseenden. Slutligen har med hänsyn till den centrala roll clearing

och avveckling intar på värdepappersmarknaden självfallet de övervakande

myndigheterna skäl att noga bevaka hanteringen av clearing- och

avvecklingsfrågor.

 För att säkerheten vid clearing och avveckling skall förbättras föreslår

utredningen en delvis ny form av legal panträtt. Enligt denna har en clea-

ringorganisation eller en clearingmedlem, som i enlighet med de för clearing och

avveckling gällande reglerna åtagit sig betalningsskyldighet för annans förvärv

av finansiella instrument, till säkerhet för sin återgångsfordran gentemot

förvärvaren panträtt i instrumenten under förutsättning att organisationen har

besittning till dessa. Sådan panträtt kan även tillkomma clearingorganisationen

eller clearingmedlem till säkerhet för fordran som uppkommit på grund av att

clearingorganisationen eller clearingmedlem har försträckt överlåtaren av

finansiella instrument likvida medel. I fråga om rättighet som registreras

enligt aktiekontolagen krävs i stället att panträtten registreras enligt denna

lag. Sådan registrering krävs dock inte i fråga om rättigheter som är förvaltar-

registrerade.

 Utredningen påpekar särskilt att tillsynens av clearingverksamhet blir en

grannlaga uppgift i synnerhet när det gäller bedömningen av förekommande

riskhanteringssystem, eftersom detta är ett område där olika uppfattningar ofta

gör sig gällande. Det är därför viktigt för en säker och effektiv clearing och

avveckling att Finansinspektionen har de nödvändiga resurserna för den

erforderliga tillsynen.

Nettning

Nettning innebär utjämning av leverans- och betalningsförpliktelser antingen

mellan två parter (bilateral nettning) eller mellan flera parter (multilateral

nettning). Det bör anmärkas att någon skarp gräns mellan nettning och clearing

inte finns i grunden är det fråga om samma och liknande förfaranden. Enligt

utredningens mening behöver nettning inte införas som en ny term i

lagstiftningen.

 För närvarande är nettning ett mycket omdiskuterat ämne och betydelsen av väl

fungerande nettningssystem för säkerheten i handeln på de finansiella

marknaderna har bl.a. framhållits av företrädare för centralbankerna i G 10-

länderna. Baselkommittén för banktillsyn har 1993 skickat ut ett förslag om

tillägg till Baselöverenskommelsens regler om kapitaltäckning. I detta tillägg

föreslås bl.a. att bilateral nettning i större utsträckning skall tillåtas i

kapitaltäckningssammanhang. Ett av huvudkraven för nettning enligt de s.k.

Lamfalussykriterierna är att nettningssystem skall ha en välgrundad legal bas

under alla jurisdiktioner. Flera länder, bl.a. USA, har lagstiftningsvägen sökt

undanröja eventuell osäkerhet om hållbarheten av avtal om nettning.

Vilka är då fördelarna med nettning?

 - Genom att reducera antalet avslut som slutligt går till avveckling kan

 nettning minska de operationella påfrestningarna vid avvecklingen och på

 clearingsystem samt kostnaderna vid clearing och avveckling.

 - Nettning kan reducera värdet på betalningsöverföringarna som skall ske

 vilket minskar likviditetskraven och riskerna för betalningsförseningar.

 - Ett nettingssystem kan också reducera problemen med timingen av in- och

 utflöden av finansiella instrument och likvider, vilket kan minska riskerna

 vid avvecklingen.

 - Nettning kan reducera motpartsexponeringen och därmed minska kapitalrisken

 och ersättningskostnadsrisken.

 - Slutligen kan nettning i vissa fall reducera kraven på kapitaltäckning för

 deltagarna i ett nettningsförfarande som tillsynsmyndigheterna har

 accepterat.

 Det är särskilt två problem som kommer i förgrund när riskerna med nettning

har diskuterats. Det första är hur hållbar en överenskommelse om nettning är om

en nettningsdeltagare går i konkurs och vilka konsekvenser konkursen i så fall

får för de andra nettningsdeltagarna och för de affärer som är föremål för

avtalet om nettning. Kan en konkursförvaltare fritt välja vilka affärer denne

vill fullfölja resp. avstå ifrån (s.k. cherry-picking) och hur påverkas framtida

utfallande förpliktelser som omfattas av avtalet om nettning, t.ex. termins- och

optionsaffärer? Det andra problemet är hur en fallerande nettningsdeltagares

affärer skall hanteras i ett system med multilateral nettning. För det fall en

partiell eller total backning måste ske anses ett sådan förfarande kunna utgöra

källa till risk för hela det finansiella systemet.

 Mot bakgrund av den betydelse väl fungerande nettningssystem kan ha för de

finansiella marknaderna och i synnerhet för en säker och effektiv avveckling av

affärer på dessa marknader har utredningen granskat nettningsöverenskommelsers

giltighet enligt svensk rätt. Utredningen kan för sin del inte se att några

problem föreligger i detta avseende annat än möjligen just beträffande den fråga

som enligt det nyss anförda uppmärksammats även internationellt, nämligen för

det fall en nettningsdeltagare gått i konkurs, konkursboets ställning i fråga om

skyldigheten att fullgöra framtida förpliktelser.

 Ett konkursbo har inte någon skyldighet och normalt inte heller någon

möjlighet att fullgöra samtliga gäldenärens åtaganden. Detta betyder emellertid

inte att konkursboet saknar rätt att inträda i ett avtal genom att överta kon-

kursgäldenärens rättigheter och förpliktelser. I 63 § första stycket köplagen

föreskrivs uttryckligen att konkursboet har en sådan inträdesrätt, låt vara att

boet om det begärs är skyldigt att ge besked inom skälig tid och även att ställa

säkerhet.

 Mot bakgrund av den princip som sålunda gäller i fråga om konkursboets

inträdesrätt riskerar övriga deltagare i clearingen att konkursförvaltaren för

att ta tillvara borgenärernas intressen väljer att slutföra de affärer som han

bedömer lända boet till fördel men annullerar de övriga. För de övriga

deltagarna i clearingförfarandet och för systemet som sådant kan härigenom

mycket svårlösta situationer uppstå. För att problem av detta slag skall

motverkas är det särskilt i internationella standardavtal vanligt att man i en

eller annan form tar in en klausul som innebär att ingen deltagares konkursbo

skall ha rätt att delta i förfarandet, dvs. att slutavräkning gentemot konkurs-

boet/konkursgäldenären skall ske per konkursdagen eller föregående dag (s.k.

Close-out Agreement).

 Frågan om en sådan överenskommelse är giltig enligt svensk rätt är svårbedömd.

Överenskommelser av detta slag förekommer i praktiken i många olika sammanhang,

inte bara när det gäller köp utan också i leasing- och entreprenadförhållanden.

Enligt utredningens mening talar beaktansvärda skäl till förmån för

uppfattningen att ett avtal av ifrågavarande konstruktion normalt är bindande

för konkursboet. Frågan är emellertid så pass svårbedömd att det är omöjligt att

generellt sett hävda att den ena eller andra meningen måste vara den enda

riktiga; möjligen kan olika lösningar tänkas vara tillämpliga på skilda typer av

avtal. I cleraringsammanhang är skälen för att avtal av nu avsett slag skall

anses gälla mot konkursboet särskilt starka med hänsyn till att det i praktiken

är fråga om avtalskomplex från vilket partiellt utträde inte rimligen bör få

vara möjligt. Även om utredningen alltså hyser uppfattningen att avtal av

ifrågavarande slag enligt gällande rätt kan förutsättas vara bindande för

konkursboet, är det uppenbart att man från svensk sida inte minst i

internationella förhållanden måste ha en alldeles säker uppfattning i frågan. I

avsaknad av något vägledande rättsfall från Högsta domstolen kan en sådan

säkerhet inte åstadkommas utan lagstiftning.

 Utredningen föreslår på grund av det anförda en regel av det innehållet att

ett förbehåll i en clearingöverenskommelse om att en clearingmedlems eller

clearingorganisationens konkursbo inte skall få delta i fortsatt utjämning av

förpliktelser gäller mot konkursboet. Innebörden av den förordade regeln är att,

om ett avtal av nämnt slag föreligger, konkursboet inte får delta i

clearingverksamheten eller att avräkning av utestående förpliktelser skall ske.

 Den fråga som nu har behandlats har i princip samma betydelse när det är fråga

om bilaterala nettningsöverenskommelser som träffas utan medverkan av någon

clearingorganisation. Då föreligger med utredningens definition inte någon

clearingverksamhet. Även i dessa fall föreligger emellertid en betydande

osäkerhet om giltigheten av en close out-överenskommelse. Utredningen anser

övervägande skäl tala för att även denna fråga blir föremål för reglering och

kan inte se några avgörande hinder mot att det sker i samma bestämmelse.

Lösningen bör givetvis vara densamma som när avtalet träffats under medverkan av

en clearingorganisation.

 De s.k. Lamfalussykriterierna kan utgöra referensram för bedömning av

clearing- och avvecklingssystem i de fall sådana system tillämpar nettning av

betalningsförpliktelserna eller leveransförpliktelserna eller av bådadera. Det

bör anmärkas att kriterierna enligt upphovsmännen är minimikrav. Kriterierna är

följande.

 1. Nettningssystem skall ha en välgrundad legal bas under alla aktuella

 jurisdiktioner.

 2. Deltagarna i ett nettningssystem skall vara väl införstådda med effekten

 av ett visst nettningssystem på var och en av de finansiella risker som

 påverkas av nettningsprocessen.

 3. Multilaterala nettningssystem skall ha klart definierade procedurer för

 hanteringen av kredit- och likviditetsrisker vilka anger hur ansvaret är

 fördelat mellan den som tillhandahåller nettningssystemet och deltagarna.

 Dessa procedurer skall också säkerställa att samtliga parter har både

 incitament och kapacitet för att hantera och behärska varje risk de bär och

 att maximilimiter finns för varje deltagares kreditexponering.

 4. Multilaterala nettningssystem skall som ett minimikrav säkerställa att den

 dagliga avvecklingen kan genomföras på utsatt tid även om nettningsdeltagaren

 med den största nettoskuldpositionen inte kan fullfölja sina åtaganden.

 5. Multilaterala nettningssystem skall ha objektiva och offentliggjorda

 kriterier för anslutning till systemet som medger tillgång utan diskri-

 minering.

 6. Alla nettningssystem skall säkerställa de tekniska systemens operationella

 tillförlitlighet och tillgången till backup-faciliteter med kapacitet att

 klara av den dagliga processen.

Värdepappersfonder

Utredningen föreslår att utrymme skapas för fondbolagen att tillämpa

aktiekontolagens regelsystem. Detta kan ske genom att VPC eller eventuellt annat

utomstående organ som har fått tillstånd anlitas för ändamålet. Med det finns

också möjlighet för såväl förvaringsinstitut som fondbolag att utverka tillstånd

att registrera fondandelar enligt aktiekontolagen. I båda fallen blir emellertid

aktiekontolagen generellt tillämplig på fondandelarna, och regelsystemet blir

därmed entydigt när det gäller de sakrättsliga aspekterna. I den mån ett

fondbolag inte önskar gå över till en hantering enligt aktiekontolagen föreslår

utredningen att lagen om värdepappersfonder kompletteras med en bestämmelse som

uttryckligen hänvisar till skuldebrevslagens regler om enkla skuldebrev, vilket

innebär att nuvarande rättsläge som utredningen uppfattat det behålls.

 Utredningen föreslår också att förvaltarregistrering av fondandelar skall bli

möjlig. I den mån aktiekontolagens regelsystem görs tillämpligt på en

värdepappersfond kommer även lagens bestämmelser om förvaltarregistrering att

gälla. För sådana fondbolag som inte önskar tillämpa aktiekontolagens regler

föreslår utredningen att lagen om värdepappersfonder kompletteras med regler om

förvaltarregistrering.

 148

Clearingutredningens lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827)

 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiekontolagen (1989:827)

 dels att 3 kap. 4 §, 7 kap. 1 §, 9 kap. 10 § och 10 kap. 2 § skall upphöra att

gälla,

 dels att nuvarande 7 kap. 2 och 3 §§ skall betecknas 7 kap. 1 och 2 §§,

 dels att 1 kap. 1, 2 och 3 §§, 3 kap. 1, 2 och 3 §§, 4 kap. 11 §, 5 kap. 1 §,

nya 7 kap. 1 §, 7 kap. 4 och 5 §§, 8 kap. 4 §, 9 kap. 1 och 9 §§, 10 kap. 1 §

samt rubriken till 10 kap. skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in tre nya paragrafer, 1 kap. 6 § samt 7 kap.

3 och 6 §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

För avstämningsbolag som avses i aktiebolagslagen (1975:1385),

försäkringsrörelselagen (1982:713) och bankaktiebolagslagen (1987:618) skall

finnas register enligt denna lag (avstämningsregister).

 Avstämningsregistren förs av Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag

(värdepapperscentralen) med hjälp av automatisk databehandling. I fall som anges

i 4 kap. vidtas registreringsåtgärder även av kontoförande institut på

värdepapperscentralens vägnar.

-------------------------------------------------------

 Av 6 § framgår att vad som

 i lagen anges om

 värdepapperscentralen kan

 avse annat företag som

 omfattas av förordnande

 enligt nämnda paragraf.

 2 §

I avstämningsregister skall registreras aktier i avstämningsbolag.

 Bestämmelserna i denna lag om aktier tillämpas också på följande rättigheter i

avstämningsbolag, nämligen

 1. företrädesrätt att delta i emission som avses i 4 kap. aktiebolagslagen

(1975:1385), 4 kap. försäkringsrörelselagen (1982:713) och 4 kap.

bankaktiebolagslagen (1987:618),

 2. rätt på grund av teckning av aktier vid nyemission enligt 4 kap.

aktiebolagslagen, 4 kap. försäkringsrörelselagen och 4 kap. bankaktiebo-

lagslagen, samt

 3. rätt på grund av nyteckning av aktier enligt 5 kap. aktiebolagslagen och 5

kap. bankaktiebolagslagen.

-------------------------------------------------------

 I 9 kap. finns I 9 kap. finns

bestämmelser om registrering bestämmelser om

i avstämningsregister av registrering i

ensidiga skuldförbindelser avstämningsregister av

avsedda för allmän omsättningensidiga skuldförbindelser

och vissa andra rättigheter. avsedda för allmän omsättning

 och andra finansiella

 instrument.

 3 §

För rättigheter som skall registreras enligt denna lag får inte utfärdas

aktiebrev, emissionsbevis, interimsbevis eller optionsbevis som avses i

aktiebolagslagen (1975:1385), försäkringsrörelselagen (1982:713) eller

bankaktiebolagslagen (1987:618). Har en sådan handling utfärdats, gäller inte

bestämmelserna i dessa lagar för handlingen.

 För sådana ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning som

registreras enligt denna lag får inte utfärdas skuldebrev.

-------------------------------------------------------

 Första och andra styckena

 tillämpas inte i fråga om

 finansiella instrument

 utfärdade av emittent med

 säte i annat land än

 Sverige. Regeringen eller

 myndighet som regeringen

 bestämmer kan förordna att

 första eller andra stycket

 inte heller tillämpas i

 fråga om svenskt

 finansiellt instrument, om

 handel med instrumentet

 utomlands annars skulle

 försvåras.

-------------------------------------------------------

 Har skriftligt bevis

 eller skuldebrev utfärdats

 för ett sådant instrument

 som avses i tredje

 stycket, skall handlingen

 vara inlämnad för förvaring

 hos värdepapperscentralen

 eller hos annan för

 centralens räkning, innan

 registrering i avstäm-

 ningsregister får ske.

 Handlingen skall vara kvar

 i sådant förvar så länge

 instrumentet är registrerat

 i avstämningsregister.

-------------------------------------------------------

 6 §

 Regeringen eller en

 myndighet som regeringen

 bestämmer får förordna att

 vad som i denna lag

 föreskrivs om

 värdepapperscentralen skall

 avse även annat företag i

 den utsträckning som anges

 i förordnandet. Sådant

 företag skall stå under

 Finansinspektionens

 tillsyn.

-------------------------------------------------------

 Förordnande enligt första

 stycket får meddelas endast

 om företaget bedöms kunna

 tillgodose de krav på

 säkerhet som är förenade med

 ett kontobaserat system för

 registrering av rättigheter

 som avses i denna lag och

 ha en tillfredsställande

 beredskap för att ersätta

 eventuella skador för en-

 skilda enligt 7 kap.

 Förordnandet får förenas med

 villkor.

 3 kap.

 1 §4

-------------------------------------------------------

 Företag som har tillstånd

 enligt andra stycket kan

 genom överenskommelse med

 värdepapperscentralen

 tilläggas ställning som

 kontoförande institut

 enligt denna lag.

 Värdepapperscentralen kan

 själv åta sig uppgiften att

 vara kontoförande institut.

 Sveriges riksbank och Riksgäldskontoret är inom sina verksamhetsområden

kontoförande institut. Tillstånd för någon annan att vara kontoförande institut

ges av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

-------------------------------------------------------

 Utländskt företag får vara

 kontoförande institut under

 förutsättning att det i sitt

 hemland står under be-

 tryggande tillsyn av

 myndighet eller annat

 behörigt organ.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får ge kontoförande

institut tillstånd att sätta annan i sitt ställe.

 2 §

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen skall

 tillse att minst ett av de

 kontoförande

-------------------------------------------------------

 instituten åtar sig

 skyldighet att på begäran

 öppna aktiekonto för envar,

 om ej grund för avslag före-

 ligger enligt denna lag

 eller annan författning.

 Värdepapperscentralen kan

 själv åta sig skyldighet som

 ankommer på kontoförande

 institut enligt första

 stycket. I annat fall

 skall sådant kontoförande

 institut vara helägt

 dotteraktiebolag till

 värdepapperscentralen.

 Om någon begär att få öppna aktiekonto genom ett kontoförande institut som är

helägt dotteraktiebolag till värdepapperscentralen, får institutet inte avslå en

sådan begäran annat än om grund för avslag föreligger enligt denna lag eller

annan författning.

 3 §5

-------------------------------------------------------

Andra kontoförande institut Andra kontoförande institut

än Sveriges riksbank och än Sveriges riksbank och

Riksgäldskontoret står under Riksgäldskontoret och

tillsyn av Fi- utländska företag står under

nansinspektionen och skall tillsyn av

lämna inspektionen de Finansinspektionen och

upplysningar om sin skall lämna inspektionen de

verksamhet och därmed sam- upplysningar om sin

manhängande omständigheter verksamhet och därmed sam-

som inspektionen begär. manhängande omständigheter

 som inspektionen begär.

 Tillstånd att vara kontoförande institut kan återkallas av regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer, om det kontoförande institutet genom att

överträda denna lag eller på annat sätt visar sig olämpligt att utöva verksamhet

som sådant institut.

 Ett beslut om återkallelse av tillstånd att vara kontoförande institut får

fattas att gälla tills vidare i avvaktan på att ärendet avgörs.

 4 kap.

 11 §6

-------------------------------------------------------

En anteckning på ett En anteckning på ett

aktiekonto skall rättas av aktiekonto skall rättas av

den som har vidtagit den som har vidtagit

registreringsåtgärden, om registreringsåtgärden, om

anteckningen innehåller någonanteckningen innehåller

uppenbar oriktighet till någon uppenbar oriktighet

följd av att den som till följd av att den som

vidtagit vidtagit

registreringsåtgärden eller registreringsåtgärden eller

någon annan har gjort sig någon annan har gjort sig

skyldig till skrivfel, skyldig till skrivfel,

räknefel eller liknande räknefel eller liknande

förbiseende eller till följd förbiseende eller till följd

av något av något

-------------------------------------------------------

tekniskt fel. Tillfälle att tekniskt fel. Tillfälle att

yttra sig skall lämnas den yttra sig skall lämnas den

vars rätt berörs. vars rätt berörs, om inte

 rättelsen är till förmån för

 denne eller yttrande

 annars är uppenbart

 obehövligt.

 5 kap.

 1 §7

-------------------------------------------------------

När en registreringsåtgärd harNär en registreringsåtgärd

verkställts genom anteckning har verkställts genom

på ett aktiekonto skall anteckning på ett

värdepapperscentralen genast aktiekonto skall

underrätta alla som är värdepapperscentralen

registrerade på kontot skyndsamt underrätta alla

enligt 2 kap. 3 § första som är registrerade på

stycket 1 eller 2 eller kontot enligt 2 kap. 3 §

8 kap. 3 § 1, i den mån de första stycket 1 eller 2

berörs av åtgärden. eller 8 kap. 3 § 1, i den

 mån de berörs av åtgärden.

 Var och en som är registrerad på ett aktiekonto enligt 2 kap. 3 § första

stycket 1 eller 2 eller 8 kap. 3 § 1 har rätt att på begäran få besked från

värdepapperscentralen om kontots innehåll i den mån innehållet berör hans rätt.

I ett sådant besked skall på begäran även anges vilka rättsverkningar som enligt

denna lag är knutna till uppgifterna på kontot.

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen Värdepapperscentralen

skall varje år före den 31 skall varje år före utgången

januari lämna innehavaren av av januari månad lämna

ett aktiekonto besked om innehavaren av ett

kontots innehåll per den aktiekonto besked om

31 december föregående år. kontots innehåll per den 31

Beskedet skall, om inte december föregående år. För

innehavaren medger annat, det fall innehavaren begär

ange de förändringar på kontotdet skall beskedet ange de

som har ägt rum under det förändringar på kontot som

sistnämnda året. har ägt rum under det

 sistnämnda året.

 Underrättelser och besked enligt denna paragraf skall lämnas utan kostnad.

 7 kap.

-------------------------------------------------------

 2 § 1 §

Om någon tillfogas skada Om någon tillfogas skada

till följd av oriktig eller till följd av oriktig eller

missvisande uppgift i ett missvisande uppgift i ett

avstämningsregister eller i avstämningsregister eller i

annat fall genom fel i annat fall genom fel i

samband med uppläggning samband med uppläggning

eller förande av ett sådant eller förande av ett sådant

register, har han rätt till register, har han rätt till

ersättning av värdepappers- ersättning av värdepappers-

centralen, om inte centralen, om inte

värdepapperscentralen visar värdepapperscentralen visar

att relaktigheten beror på att relaktigheten beror på

omständighet utanför dess omständighet utanför dess

kontroll kontroll

-------------------------------------------------------

vars följder den skäligen vars följder den skäligen

inte kunde ha undvikit inte kunde ha undvikit

eller övervunnit. eller övervunnit.

-------------------------------------------------------

 Beror felaktigheten på ett Beror felaktigheten på

kontoförande institut, är ett kontoförande institut,

värdepapperscentralen fri är värdepapperscentralen fri

från skadeståndsskyldighet från skadeståndsskyldighet

endast om också det konto- om också det kontoförande

förande institutet skulle institutet skulle vara

vara fritt enligt första fritt enligt första

stycket. Motsvarande gäller stycket. Motsvarande gäller

om felaktigheten beror på om felaktigheten beror på

någon som har anlitats av någon som har anlitats av

värdepapperscentralen eller värdepapperscentralen eller

av ett kontoförande av kontoförande institut.

institut.

 3 §

-------------------------------------------------------

 Beror skada som avses i 1

 eller 2 § på ett kontoförande

 institut eller någon som

 har anlitats av ett sådant

 institut, är värdepappers-

 centralen fri från

 skadeståndsskyldighet, om

 centralen visar att det

 kontoförande institutet

 eller den som institutet

 har anlitat uppsåtligen

 eller av oaktsamhet har

 vållat skadan.

 4 §

-------------------------------------------------------

Ersättning enligt 1-3 §§ kan Ersättning enligt 1 eller 2 §

efter skälighet sättas ned kan efter skälighet sättas

eller helt falla bort, om ned eller helt falla bort,

vållande på den skadelidandesom vållande på den

sida har medverkat till skadelidandens sida har

skadan. medverkat till skadan.

 5 §

-------------------------------------------------------

Om ett kontoförande institut Om ett kontoförande

eller annat företag genom institut eller annat

vållande har medverkat till företag genom vållande har

en skada som avses i 1-3 §§, medverkat till en skada

har värdepapperscentralen som avses i 1 eller 2 §,

rätt att från företaget krävahar värdepapperscentralen

tillbaka utbetald ersättning rätt att från företaget kräva

i den mån det är skäligt med tillbaka utbetald

hänsyn till skadans orsak ersättning i den mån det är

och omständigheterna i öv- skäligt med hänsyn till

rigt. skadans orsak och

 omständigheter i övrig.

-------------------------------------------------------

 6 §

 Vad som föreskrivs i 1-5 §§

 gäller ej i den mån annat

 följer av avtal. Innebär

 sådant avtal att värdepap-

 perscentralens ersättnings-

 ansvar enligt nämnda

 paragrafer begränsas i

 förhållande till annan än

 kontoförande institut, är

 avtalet giltigt endast om

 det har godkänts av

 Finansinspektionen.

 8 kap.

 4 §

-------------------------------------------------------

Om den som äger aktier som Om den som äger aktier som

förvaltas av en auktoriserad förvaltas av en

förvaltare vill delta i en auktoriserad förvaltare

bolagsstämma, skall han på eller den som har tillstånd

begäran tillfälligt föras in ienligt 1 § vill delta i en

aktieboken. När bolagsstämmanbolagsstämma, skall han på

har ägt rum, skall begäran tillfälligt föras in

aktieägaren föras av från i aktieboken. När

aktieboken. bolagsstämman har ägt rum,

 skall aktieägaren föras av

 från aktieboken.

 9 kap.

 1 §8

-------------------------------------------------------

På begäran av den som vill På begäran av svensk fysisk

utfärda eller har utfärdat eller juridisk person som

ensidiga skuldförbindelser vill utfärda eller har

avsedda för allmän omsättningutfärdat ensidiga skuldför-

skall värdepapperscentralen bindelser avsedda för allmän

besluta att skuldförbindel- omsättning skall

serna skall registreras i värdepapperscentralen

ett avstämningsregister besluta att skuldför-

enligt bestämmelserna i bindelserna skall

detta kapitel. registreras i ett avstäm-

 ningsregister enligt

 bestämmelserna i detta

 kapitel.

Bestämmelserna i detta kapitel om skuldförbindelser skall i tillämpliga delar

även gälla

 1. företrädesrätt att delta i emission som avses i 5 kap. aktiebolagslagen

(1975:1385) och 5 kap. bankaktiebolagslagen (1987:618),

-------------------------------------------------------

 2. konverteringsrätt och 2. konverteringsrätt och

optionsrätt till nyteckning optionsrätt till nyteckning

som avses i 5 kap. aktie- som avses i 5 kap. aktie-

bolagslagen och 5 kap. bolagslagen och 5 kap.

bankaktiebolagslagen, bankaktiebolagslagen.

 3. aktieägarens rätt

gentemot den som för hans

räkning förvarar

-------------------------------------------------------

aktiebrev i ett utländskt

bolag, samt

 4. rätt gentemot ett

aktiebolag att av detta

bolag förvärva aktie i ett

annat aktiebolag

(inköpsrätt).

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen får

 besluta att även andra

 finansiella instrument

 avsedda för allmän omsättning

 än sådana som avses i första

 eller andra stycket eller

 1 kap. 2 § första eller

 andra stycket skall

 registreras i ett avstäm-

 ningsregister. Bestämmel-

 serna i detta kapitel om

 skuldförbindelser skall i

 tillämpliga delar gälla även

 i fråga om sådana

 finansiella instrument.

 9 kap.

 9 §

-------------------------------------------------------

En utfärdare av Om betalning av

skuldförbindelser har rätt kapitalbelopp eller ränta på

att på begäran få följande grund av skuldförbindelse

uppgifter från skall göras utan förmedling

värdepapperscentralen om av värdepapperscentralen,

varje konto som ingår i av- har utfärdaren av

stämningsregistret, nämligen skuldförbindelsen rätt att,

 1. borgenärens namn, i den mån det behövs för

personnummer eller annat detta ändamål, beträffande

identifieringsnummer samt konton för den skuld-

postadress, förbindelsen få uppgifter

 2. skuldbelopp och från värdepapperscentralen

lånevillkor samt, i om borgenärens eller

förekommande fall, antalet förvaltarens namn,

skuldförbindelser och dessas personnummer eller annat

nominella belopp. identifieringsnummer samt

 postadress.

 Första stycket tillämpas

 också, om

 värdepapperscentralens re-

 gistrering av

 skuldförbindelsen upphör.

-------------------------------------------------------

10 kap. Aktiekontonämnden 10 kap. Överklagande

Hos värdepapperscentralen Beslut av

skall finnas en särskild förvaltningsmyndighet

nämnd, aktiekontonämnden, enligt denna lag överklagas

vars reglemente godkänns av hos kammarrätten. Sådant

regeringen. beslut får verkställas

 Nämndens uppgift är att omedelbart om inte

pröva tvister med anledning kammarrätten förordnar något

av beslut som annat.

värdepapperscentralen eller

ett kontoförande institut

har fattat med stöd av denna

lag. Nämnden skall ge

rekommendationer om hur

tvisterna bör lösas.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. Frågor om förordnande enligt 1 kap. 6 § kan prövas före ikraftträdandet.

**FOOTNOTES**

4Senaste lydelse 1993:543.

5Senaste lydelse 1993:543.

6Senaste lydelse 1993:205.

7Senaste lydelse 1993:970.

8Senaste lydelse 1990:970.

 160

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen om börs- och clearingverksamhet

(1992:543)

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet

 dels att 1 kap. 1 och 4 §§, 8 kap. 4, 5 och 6 §§, 9 kap. 1, 2 och 6 §§, 11

kap. 9 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föra in två nya paragrafer, 9 kap. 8 och 9 §§ samt

närmast före 9 kap. 8 och 9 §§ nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

Företag som driver verksamhet i syfte att åstadkomma regelbunden handel med

finansiella instrument kan få auktorisation som börs eller marknadsplats enligt

denna lag.

-------------------------------------------------------

 Clearingverksamhet får Clearingverksamhet eller

drivas endast av företag som avvecklingsverksamhet får

har fått tillstånd som yrkesmässigt bedrivas

clearingorganisation enligt endast av Sveriges riks-

denna lag. bank och av företag som har

 fått tillstånd som

 clearingorganisation

 enligt denna lag. Vad som

 i 8 och 9 kap. föreskrivs

 om clearing och clearing-

 verksamhet gäller även i

 fråga om avveckling och

 avvecklingsverksamhet.

-------------------------------------------------------

 Frågor om auktorisation Frågor om auktorisation

och tillstånd prövas av och tillstånd prövas av

Finansinspektionen. Finansinspektionen.

 Finansinspektionen kan

 medge undantag från kravet

 på tillstånd.

 4 §1

I denna lag betyder

 1. börs: företag som har fått auktorisation enligt 2 kap. att driva verksamhet

som syftar till att åstadkomma regelbunden handel med finansiella instrument

mellan till verksamheten anslutna medlemmar,

 2. börsmedlem: den som av en börs har fått tillåtelse att delta i handeln vid

börsen,

 3. auktoriserad marknadsplats: företag som har fått auktorisation enligt 7

kap. att driva verksamhet som syftar till att åstadkomma regelbunden handel med

finansiella instrument,

-------------------------------------------------------

 4. clearingverksamhet: 4. clearingverksamhet:

verksamhet som består i att en av en

yrkesmässigt i options- clearingorganisation

eller terminsavtal träda in bedriven fortlöpande

som part eller på annat sätt verksamhet som består i att

garantera att avtalet på clearingmedlemmarnas väg-

fullgörs, nar utjämna förpliktelser för

 dem att betala i svensk

 eller utländsk valuta eller

 att leverera finansiella

 instrument till varandra

 eller i att genom

 inträdande som part eller på

 annat sätt garantera att

 sådana förpliktelser

 fullgörs,

-------------------------------------------------------

 5.

 avvecklingsverksamhet: en

 av en clearingorganisation

 bedriven fortlöpande

 verksamhet som består i att

 på clearingmedlemmarnas

 vägnar sörja för att

 förpliktelser för dem att

 betala i svensk eller ut-

 ländsk valuta eller att

 leverera finansiella

 instrument till varandra

 avvecklas genom överförande

 av likvid eller

 instrument,

-------------------------------------------------------

 5. clearingorganisation: 6. clearingorganisation:

företag som har fått tillståndföretag som har fått

enligt 8 kap. att driva tillstånd enligt 8 kap. att

clearingverksamhet, bedriva clearing- eller

 avvecklingsverksamhet,

 6. clearingmedlem: den 7. clearingmedlem: den

som av en som av en

clearingorganisation har clearingorganisation har

fått tillåtelse att delta i fått tillstånd att delta i

clearingen hos orga- clearing eller avveckling

nisationen, hos organisationen,

-------------------------------------------------------

 7. option: en rätt att

till ett bestämt pris i

framtiden få köpa eller sälja

tillgångar eller en rätt att

vid en framtida tidpunkt få

ett belopp som räknas ut på

grundval av ändringar i ett

kursindex eller liknande,

 8. termin: ett avtal om köp av tillgångar som mot ett i avtalet bestämt pris

skall levereras vid en framtida tidpunkt eller ett avtal om att betalning mellan

parterna i framtiden skall ske på grundval av ändringar i ett kursindex eller

liknande,

 9. finansiellt instrument och fondpapper: vad som anges i 1 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument,

 10. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

 8 kap.

 4 §

Bestämmelserna i 2 kap. 3 § om ansökan innan bolaget eller föreningen har

registrerats, i 2 kap. 4 § om godkännande av bolagsordning eller stadgar, i 2

kap. 5 § om kapital, i 2 kap. 6 § om styrelses storlek och verkställande

direktör och i 2 kap. 8 § om sekretess skall tillämpas även i fråga om

clearingorganisation.

-------------------------------------------------------

 I den i 2 kap. angivna

 planen för verksamheten

 skall en clearingor-

 ganisation beskriva de

 huvudsakliga risker som är

 förenade med verksamheten

 och hur dessa risker skall

 hanteras.

 5 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall ha kapital, garanti, skall genom eget kapital,

försäkring eller liknande somgaranti eller försäkring

ger kunderna ett till- eller på annat liknande sätt

fredsställande skydd mot ha en tillfredsställande

förluster som kan drabba dem beredskap för sådant betal-

till följd av clea- ningsansvar som kan

ringverksamheten. uppkomma för organisationen

 till följd av clearingverk-

 samheten. Organisationen

 skall kunna tillgodose

 säkerhetskrav som är förenade

 med verksamheten.

 6 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation får En clearingorganisation får

som medlem ha endast den som medlem ha endast den

som har en betryggande som har betryggande

kapitalstyrka och som i kapitalstyrka, ändamåls-

övrigt bedöms vara lämplig attenligt organisation av

delta i clearingen hos verksamheten, erforderliga

organisationen. riskhanteringsrutiner,

 säkra tekniska system och

 som i övrigt bedöms vara

 lämplig att delta i

 clearingen hos

 organisationen.

 Om en clearingmedlem inte längre uppfyller de krav som anges i första stycket,

skall clearingorganisationen besluta att medlemskapet skall upphöra.

 Har ett clearingmedlemskap upphört på grund av beslut enligt andra stycket,

får medlemmen, om det finns särskilda skäl, ändå vidta åtgärder i förhållande

till clearingorganisationen för att skydda uppdragsgivare mot förlust.

 9 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall ha ändamålsenliga skall ha ändamålsenliga

regler för hur clearingen regler för hur clearingen

hos organisationen skall gå hos organisationen skall gå

till. till. Särskild uppmärksamhet

 skall ägnas åt att reglerna

 är hållbara från rättslig

 synpunkt.

 Clearingen skall ske under förhållanden som överensstämmer med denna lag och

andra författningar samt med god sed på värdepappersmarknaden.

 2 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall se till att det vid som inträder som part i

clearingen ställs betryggan- handeln eller garanterar

de säkerhet för gjorda åtagan-förpliktelser skall se till

den och att sådan säkerhet att det vid clearingen

vidmakthålls så länge ett ställs betryggande säkerhet

åtagande består. för gjorda åtaganden och att

 sådan säkerhet vidmakthålls så

 länge åtagandet består. Vid

 annan clearingverksamhet

 skall en

 clearingorganisation se

 till att det ställs säkerhet

 för gjorda åtaganden i den

 utsträckning det behövs.

 Säkerhet skall anses betryggande om det kan antas att åtagandet kan avvecklas

utan att ytterligare kapital behöver tillskjutas.

 6 §

En clearingorganisation får, utöver clearingverksamhet, i företaget driva endast

sådan verksamhet som har nära samband med den.

-------------------------------------------------------

 För verksamhet som består

 i att i syfte att

 underlätta clearingverk-

 samheten, förmedla försträck-

 ning av finansiella

 instrument eller lämna

 kredit mot säkerhet fordras

 särskilt tillstånd av

 Finansinspektionen.

 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen tillåta en clearing-

organisation att driva även annan verksamhet.

 Clearingorganisations och

 clearingmedlems konkurs

-------------------------------------------------------

 8 §

 Har i avtal om

 clearingverksamhet gjorts

 förbehåll om att, för det

 fall

 clearingorganisationen

 eller clearingmedlem

 försätts i konkurs, kon-

 kursboet inte får delta i

 fortsatt utjämning av

 förpliktelser eller att

 avräkning av utestående

 förpliktelser skall ske,

 gäller förbehållet mot

 konkursboet. Vad som har

 sagts nu tillämpas på

 motsvarande sätt i fråga om

 förbehåll i avtal om utjäm-

 ning av förpliktelser att

 betala eller att leverera

 finansiella instrument som

 har träffats utan medverkan

 av en

 clearingorganisation.

 Förvärvspant

-------------------------------------------------------

 9 §

 Clearingorganisation, som

 i enlighet med de för

 clearing och avveckling

 hos organisationen gällande

 reglerna har åtagit sig

 betalningsskyldighet för

 annans förvärv av

 finansiella instrument,

 har till säkerhet för sin

 återgångsfordran gentemot

 förvärvaren panträtt i

 instrumenten, under förut-

 sättning att organisationen

 har besittning till dessa.

 I fråga om rättighet som

 registreras enligt

 aktiekontolagen (1989:827)

 krävs i stället för be-

 sittning att panträtten

 registreras enligt denna

 lag. Sådan registrering

 krävs dock inte i fråga om

 rättigheter som är förvaltar-

 registrerade. Är

 clearingorganisationen

 kontoförande institut

 enligt aktiekontolagen med

 behörighet att verkställa

 registeringen gäller pant-

 rätten utan hinder av att

 registrering inte har

 skett men har i sådant fall

 ej företräde framför annan

 rätt som blivit föremål för

 registrering.

-------------------------------------------------------

 Panträtt som avses i

 första stycket tillkommer

 också clearingorgani-

 sationen i förhållande till

 överlåtare av finansiella

 instrument till säkerhet för

 fordran som uppkommit på

 grund av att organisa-

 tionen försträckt denne

 medel motsvarande förväntad

 betalning för överlåtelsen.

 Vad som i första och

 andra styckena föreskrivs

 om clearingorganisation

 gäller även i fråga om

 clearingmedlem.

 11 kap.

 9 §

-------------------------------------------------------

För prövning av ansökan om För prövning av ansökan om

auktorisation eller auktorisation eller

tillstånd enligt denna lag tillstånd enligt denna lag

skall sökanden betala avgift skall sökanden betala

enligt de närmare före- avgift enligt de närmare

skrifter som regeringen föreskrifter som regeringen

meddelar. Om Finansin- meddelar. Om Finansin-

spektionen för bedömning av spektionen för bedömning av

en viss fråga i prövningen en viss fråga i prövningen

behöver anlita någon med eller vid den löpande till-

särskild fackkunskap, skall synen behöver anlita någon

kostnaden för detta betalas med särskild fackkunskap,

av sökanden. skall kostnaden för detta

 betalas av sökanden eller

 det företag som tillsynen

 avser.

 Företag som står under tillsyn enligt denna lag skall med årliga avgifter

bekosta Finansinspektionens verksamhet enligt de närmare föreskrifter regeringen

meddelar.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. Frågor om tillstånd för clearingverksamhet som dessförinnan har fått

bedrivas utan tillstånd får prövas före ikraftträdandet.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1992:1712.

 161

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:1114) om värdepappersfonder

 dels att 31 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 32 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 31 §

Fondbolaget skall föra eller låta föra ett register över samtliga innehavare av

andelar i fonden. Om registret förs med hjälp av automatisk databehandling

gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) för ett sådant register.

 Fondbolaget skall till varje enskild fondandelsägare skriftligen bekräfta att

hans fondandelsinnehav registrerats. Av bekräftelsen skall framgå värde-

pappersfondens beteckning, fondbolaget och förvaringsinstitutet samt var

informationsbroschyren, årsberättelser och halvårsredogörelser för fonden finns

att få tag i.

-------------------------------------------------------

 Den som har

 auktoriserats som

 förvaltare enligt 8 kap. 1 §

 aktiekontolagen (1989:827)

 och som förvaltar annans

 fondandelar får i stället för

 denne införas i det

 register som avses i första

 stycket. Därvid skall

 särskilt anmärkas att

 fondandelen förvaltas för

 annans räkning. Förvaltaren

 skall tillställa

 andelsägaren bekräftelse

 enligt andra stycket samt

 information som avses i 27 §

 andra stycket och 33 a §

 andra stycket. På begäran av

 fondbolaget eller den som

 på bolagets uppdrag för

 registret skall förvaltaren

 lämna fondbolaget uppgifter

 om de andelsägare vilkas

 fondandelar omfattas av

 förvaltningen samt det

 antal fondandelar som

 varje fondandelsägare äger.

-------------------------------------------------------

 Är aktiekontolagen

 (1989:827) tillämplig på

 fondandelarna i värde-

 pappersfonden, förs

 register som avses i första

 stycket av Värdepap-

 perscentralen VPC Aktie-

 bolag eller annan som

 omfattas av förordnande

 enligt 1 kap. 6 § aktie-

 kontolagen.

-------------------------------------------------------

 32 a §

 Är aktiekontolagen

 (1989:827) ej tillämplig på

 fondandelarna i värde-

 pappersfonden gäller i fråga

 om överlåtelse av en

 fondandel 31 § lagen

 (1936:81) om skuldebrev i

 tillämpliga delar.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 162

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 27 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt Föreslagen lydelse

SFS 1993:945

 3 kap.

 27 §

Kontrolluppgift om utdelning och innehav skall lämnas av

 1. den som utbetalt utdelning på aktie i svenskt aktiebolag som är avstäm-

ningsbolag enligt 3 kap. 8 § aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 8 §

försäkringsrörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 8 § bankaktiebolagslagen

(1987:618),

-------------------------------------------------------

 2. förvaringsinstitut som 2. den som utbetalt

avses i 1 § lagen utdelning på andel i svensk

(1990:1114) om värdepappers- värdepappersfond som avses

fonder och som utbetalt i 1 § lagen om värdepappers-

utdelning på andel i svensk fonder,

värdepappersfond,

-------------------------------------------------------

 3. fondbolag som avses i

1 § lagen om

värdepappersfonder och som

förvaltar svensk

värdepappersfond,

-------------------------------------------------------

 4. den som utbetalt 3. den som utbetalt

utdelning från utländsk utdelning från utländsk

juridisk person, om ut- juridisk person, om

delningen utbetalats genom utdelningen utbetalats

Värdepapperscentralen VPC genom Värdepapperscentralen

Aktiebolags försorg, VPC Aktiebolags försorg,

 5. valutahandlare och 4. valutahandlare och

värdepappersinstitut hos värdepappersinstitut hos

vilka utländskt fondpapper vilka utländskt fondpapper

eller rättighet eller skyl- eller rättighet eller

dighet som anknyter till skyldighet som anknyter

sådant fondpapper förvaras i till sådant fondpapper

depå eller kontoförs. förvaras i depå eller

 kontoförs.

 Kontrolluppgift skall lämnas för

 a) fysisk eller juridisk person som är berättigad att lyfta utdelning för egen

del vid utdelningstillfället och

 b) fysisk person som hos den uppgiftsskyldige varit antecknad som innehavare

av aktie eller andel i värdepappersfond eller utländsk juridisk person eller

utländsk aktie eller annat utländskt värdepapper.

Kontrolluppgift enligt andra stycket a skall ta upp utbetald utdelning och

avdragen preliminär skatt samt i förekommande fall uppgift om utdelningen avser

sådan utbetalning som avses i punkt 2 tredje stycket av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen (1928:370) eller 3 § 1 mom. tredje stycket lagen (1947:576)

om statlig inkomstskatt. Kontrolluppgift enligt andra stycket b skall ta upp

innehavet vid årets utgång.

 Uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf föreligger inte för tillgångar på

pensionssparkonto eller för utdelnig på sådana tillgångar eller för utdelning

som inte utgör skattepliktig inkomst enligt lagen (1988:847) om skattelättnader

för allemanssparande.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 163

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1983:890)1 om allemanssparande skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §2

En allemansfond är en fond för sparande huvudsakligen i svenska aktier och andra

svenska värdepapper.

 I fråga om allemansfonder gäller vad som föreskrivs i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder och annan författning i fråga om värdepappersfonder med de

avvikelser som följer av denna lag och lagen (1988:847) om skattelättnader för

allemanssparande.

-------------------------------------------------------

 Aktiekontolagen

 (1989:827) är ej tillämplig

 på andelar i en allemans-

 fond.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1Lagen omtryckt 1986:522.

2Senaste lydelse 1992:1497.

 164

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1989:828) om införande av

aktiekontolagen (1989:827)

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1989:828) om införande av aktie-

kontolagen (1989:827) skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 3 a §

 Vad som i denna lag

 föreskrivs om

 Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag

 (värdepapperscentralen)

 skall även gälla annat

 företag i den mån det följer

 av förordnande enligt 1

 kap. 6 § aktiekontolagen

 (1989:827).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 165

7 Förslag till

Lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (1975:1385)1

 dels att 3 kap. 10 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 3 kap. 18 §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 10 §2

I avstämningsbolag införes aktieägarna i aktieboken med uppgift om personnummer

eller annnat identifikationsnummer och postadress. För varje ägare anges det

antal aktier han äger av olika kag. Aktieboken föres med maskin för automatisk

databehandling eller på annat liknande sätt.

-------------------------------------------------------

 I avstämningsbolag kan I avstämningsbolag kan

bank eller bank eller

värdepappersinstitut, som är värdepappersinstitut, som är

auktoriserad som förvaltare auktoriserad som förvaltare

av aktier, införas i av aktier, införas i

aktieboken i stället för aktieboken i stället för

ägaren till de aktier som ägaren till de aktier som

omfattas av lämnat omfattas av lämnat

förvaltningsuppdrag. Är förvaltningsuppdrag. I

aktier i avstämningsbolag stället för aktieägare som är

föremål för handel vid utländskbosatt utomlands kan

fondbörs, kan, efter särskiltinföras den som i det

tillstånd, i bolagets främmande landet har fått i

aktiebok, i stället för uppdrag att förvalta hans

aktieägare som är bosatt aktier och som har fått

utomlands, införas den som tillstånd att införas i

fått uppdrag att i utlandet aktiebok i sådan egenskap.

förvalta hans aktier.

 I aktieboken skall i fall som avses i andra stycket anmärkas att aktien

innehas för annans räkning. Beträffande förvaltaren antecknas i aktieboken samma

uppgifter som enligt första stycket skall införas om aktieägare.

 För rätt till registrering som förvaltare kräves utöver vad som sägs i andra

stycket att förvaltaren uppfyller de villkor spm gäller för införing av ägare i

aktieboken. I aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om auktorisation och

tillstånd enligt denna paragraf, om förvaltares åligganden, om skyldighet för

bolaget och värdepapperscentralen att för envar hålla tillgänglig

sammanställning av uppgifter från förvaltare om aktieägare, som har mer än

femhundra aktier i bolaget registrerade i förvaltares namn, samt om tillfällig

införing i aktieboken av ägare till förvaltarregistrerade aktier.

1Lagen omtryckt 1993:150.

2Senaste lydelse 1991:985.

 3 kap.

-------------------------------------------------------

 18 §

 Vad som i denna lag

 föreskrivs om

 Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag

 (värdepapperscentralen)

 skall även gälla annat

 företag i den mån det följer

 av förordnande enligt 1

 kap. 6 § aktiekontolagen

 (1989:827).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 166

8 Förslag till

Lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § bankaktiebolagslagen (1987:618) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 11 §1

Har aktier i ett avstämningsbolag lämnats till förvaltning hos en bank eller

värdepappersinstitut, som är auktoriserad som förvaltare av aktier, kan, i

stället för aktieägaren, banken eller värdepappersinstitutet föras in i

aktieboken. Är aktier i avstämningsbolag föremål för ahandel vid utländsk

fondbörs, kan, efter särskilt tillstånd, i bolagets aktiebok, i stället för

aktieägare som är bosatt utomlands, införas den som fått uppdrag att i utlandet

förvalta hans aktier.

-------------------------------------------------------

 I aktieboken skall I aktieboken skall

anmärkas att aktien innehas anmärkas att aktien innehas

för annans räkning. för annans räkning. I stället

Beträffande förvaltaren för aktieägare som är bosatt

antecknas i aktieboken utomlands kan införas den

samma uppgifter som enligt som i det främmande landet

10 § skall föras in om aktie-har fått i uppdrag att

ägaren. förvalta hans aktier och

 som har fått tillstånd att

 införas i aktiebok i sådan

 egenskap.

 För rätt till registrering som förvaltare krävs, utöver vad som sägs i första

stycket, att förvaltaren uppfyller de villkor som gäller för införande av ägaren

i aktieboken. I aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om auktorisation

och tillstånd enligt denna lag, förvaltarens åligganden, skyldighet för bolaget

och värdepapperscentralen att för var och en hålla tillgänglig en

sammanställning av uppgifter från förvaltare om de aktieägare som har mer än

femhundra aktier i bolaget registrerade i förvaltarens namn samt till fällig

införing i aktieboken av ägare till förvaltarregistrerade aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1Senaste lydelse 1991:996.

 167

9 Förslag till

Lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 10 § försäkringsrörelselagen (1982:713) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 10 §1

I avstämningsbolag förs aktieägarna in i aktieboken med uppgift om personnummer

eller annat identifieringsnummer samt postadress. För varje ägare anges det

antal aktier av olika slag som denne äger. Aktieboken förs med maskin för

automatisk databehandling eller på något annat liknande sätt.

-------------------------------------------------------

 Har aktier i ett Har aktier i ett

avstämningsbolag lämnats tillavstämningsbolag lämnats

förvaltning hos en bank till förvaltning hos en

eller en bank eller ett

värdepappersinstitut, som är värdepappersinstitut, som är

auktoriserad som förvaltare auktoriserat som förvaltare

av aktier, kan i stället för av aktier, kan i stället för

aktieägaren banken eller aktieägaren banken eller

fondkommissionären föras in ifondkommissionären föras in

aktieboken. Är aktierna i i aktieboken. I stället för

ett avstämningsbolag föremål aktieägare som är bosatt

för handel vid en utländsk utomlands kan införas den

fondbörs, kan, efter särskiltsom i det främmande landet

tillstånd, i bolagets har fått i uppdrag att

aktiebok, i stället för en förvalta hans aktier och

aktieägare som är bosatt som har fått tillstånd att

utomlands, föras in den som införas i aktiebok i sådan

fått uppdrag att i utlandet egenskap.

förvalta hans aktier.

 I aktieboken skall anmärkas att aktien innehas för någon annans räkning.

Beträffande förvaltaren antecknas i aktieboken samma uppgifter som enligt första

stycket skall föras in om aktieägaren.

 För rätt till registrering som förvaltare krävs utöver vad som sägs i andra

stycket att förvaltaren uppfyller de villkor som gäller för införande av ägaren

i aktieboken. I aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om auktorisation

och tillstånd enligt denna paragraf, om förvaltares åligganden, om skyldighet

för bolaget och värdepapperscentralen att för var och en hålla tillgänglig en

sammanställning av uppgifter från förvaltare om de aktieägare, som har mer än

femhundra aktier i bolaget registrerade i förvaltares namn samt om tillfällig

införing i aktieboken av ägaren till förvaltarregistrerade aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1Senaste lydelse 1991:990.

 168

10 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission

 Härigenom föreskrivs att 31 § lagen (1914:45) om kommission skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 31 §1

Försäljningskommissionär, som givit kommittenten förskott å köpeskillingen eller

som eljest i anledning av uppdraget har fordringsrätt hos kommittenten, äge i

det gods, som lämnats honom till försäljning, panträtt till säkerhet för sådan

fordran, såvida han själv eller genom annan är i besittning av godset eller av

konossement eller sådan fraktsedel därå, att avsändaren icke utan företeende av

densamma äger förfoga över godset.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelserna om panträtt Bestämmelserna om panträtt

i första stycket tillämpas i första stycket tillämpas

även på rättigheter som även på rättigheter som

registreras enligt registreras enligt

aktiekontolagen (1989:827). aktiekontolagen

I sådana fall krävs i stället(1989:827). I sådana fall

för besittning att panträttenkrävs i stället för be-

registreras enligt sittning att panträtten

sistnämnda lag. registreras enligt

 sistnämnda lag. Sådan regi-

 strering krävs dock inte i

 fråga om rättigheter som är

 förvaltarregistrerade. Är

 kommissionären kontoförande

 institut med behörighet att

 verkställa registreringen

 gäller panträtten utan

 hinder av att registrering

 inte har skett men har i

 sådant fall ej företräde

 framför annan rätt som

 blivit föremål för regist-

 rering.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1Senaste lydelse 1992:1311.

 169

Förteckning över remissinstanser

Efter remiss har yttranden över Clearingutredningens betänkande Om

clearingverksamhet m.m. avgetts av Riksbanken, Finansinspektionen, Riks-

gäldskontoret, Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i Jönköping, Bankstöds-

nämnden, Datainspektionen, Konkurrensverket, Riksrevisionsverket,

Riksskatteverket, Aktiefrämjandet, Sveriges Aktiesparares Riksförbund, Allmänna

Pensionsfonden, första-tredje fondstyrelsen, Finansbolagens Förening,

Fondbolagens Förening, Handelshögskolan i Stockholm, Stadshypotek AB,

Landsorganisationen i Sverige (LO), OM Stockholm AB, Penningmarknadsinformation

PMI AB, SACO Sveriges Akademikers Centralorganisation, Statens Bo-

stadsfinansieringsaktiebolag (SBAB), Stockholms Fondbörs AB, Stockholms

Handelskammare, Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföreningen, Sveriges

Advokatsamfund, Svenska Arbetsgivareförening (SAF), Sveriges Försäkringsförbund,

Sveriges Industriförbund, SwedeSettle AB, Tjänstemännens Centralorganisation

(TCO), Uppsala Universitet, juridiska fakulteten, Värdepapperscentralen VPC AB,

Aktiebolagskommittéen,[REDACTED_EFTERNAMN] Konsult AB.

 185

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827)

 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiekontolagen (1989:827)

 dels att 8 kap. 1 § och 9 kap. 10 § skall upphöra att gälla,

 dels att nuvarande 3 kap. 2 § skall betecknas 3 kap. 5 §,

 dels att 1 kap. 5 §, 2 kap. 6 §, 3 kap. 1-4 §§, 4 kap. 11 §, 5 kap. 1 §, 7

kap. 1, 2 och 5 §§, 8 kap. 2-5 och 7-9 §§, 9 kap. 2, 5 och 9 §§ skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 5 §

-------------------------------------------------------

Regeringen eller den Regeringen eller, efter

myndighet som regeringen regeringens bemyndigande,

bestämmer meddelar närmare Finansinspektionen får

föreskrifter om regis- meddela närmare föreskrifter

terföring enligt denna lag om registerföring enligt

och om tillsyn över denna lag.

kontoförande institut.

 2 kap.

 6 §

Värdepapperscentralen skall ansvara för att avstämningsregistren förs på ett

sådant sätt som föreskrivs i denna lag eller annan författning.

 Värdepapperscentralen är registeransvarig enligt datalagen (1973:289) för

avstämningsregistren.

-------------------------------------------------------

 I syfte att göra det möjligt

 får ett utländskt företag att

 vara kontoförande institut

 får personuppgift i

 avstämningsregister lämnas

 ut för att användas i

 automatisk databehandling

 i utlandet.

 3 kap.

 1 §2

-------------------------------------------------------

Sveriges riksbank och Riks- Värdepapperscentralen avgör

gäldskontoret är inom sina vem som har rätt att vara

verksamhetsområden kontoförande institut. Rätt

kontoförande institut. att vara kontoförande

Tillstånd för någon annan attinstitut får medges endast

vara kontoförande institut den som har betryggande

ges av regeringen eller den kapitalstyrka, tek-

myndighet som regeringen nisk och juridisk

bestämmer. sakkunskap samt som i

 övrigt bedöms vara lämplig

 att delta i kontoföringen

 hos centralen.

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen

 skall därvid tillämpa

 principerna om

 fritt tillträde, som

 innebär att var och en som

 uppfyller de krav som

 ställs i denna lag och av

 centralen får delta i

 kontoföringen, och

 neutralitet, som innebär

 att av centralen uppställda

 regler tillämpas på ett

 likformigt sätt gentemot

 alla kontoförande institut.

 Om sådana institut som

 avses i 3 kap. 1 § första

 stycket 1-4 lagen

 (1992:543) om börs- och

 clearingverksamhet, vid en

 börs eller auktoriserad

 marknadsplats handlar med

 finansiella instrument som

 är registrerade i

 avstämningsregister, har

 instituten rätt att bli

 kontoförande institut om de

 uppfyller kraven i första

 stycket och de krav som

 Värdepapperscentralen ställt

 upp.

 Av de kontoförande instituten skall minst ett vara helägt dotteraktiebolag

till värdepapperscentralen.

-------------------------------------------------------

 Regeringen eller den

myndighet som regeringen

bestämmer får ge kontoförande

institut tillstånd att sätta

annan i sitt ställe.

 2 §

-------------------------------------------------------

 Ett kontoförande institut

 får vidta

 registreringsåtgärder hos

 Värdepapperscentralen för

 egen räkning. Värdepappers-

 centralen får endast medge

 svenska och utländska clea-

 ringorganisationer eller

 centrala

 värdepappersförvarare samt

 sådana institut som avses i

 3 kap. 1 § första stycket 1-

 4 lagen (1992:543) om börs-

 och clearingverksamhet att

 vidta registreringsåtgärder

 för annans räkning.

 Ett kontoförande institut

 skall lämna

 Värdepapperscentralen de

 upplysningar som behövs för

 att centralen skall kunna

 fullgöra sina uppgifter

 enligt denna lag och andra

 författningar.

 3 §3

-------------------------------------------------------

Andra kontoförande institut Om ett kontoförande

än Sveriges riksbank och institut inte längre

Riksgäldskontoret står under uppfyller de krav som

tillsyn av anges i 1 § första stycket,

Finansinspektionen och skall Värdepapperscentralen

skall lämna inspektionen de besluta att institutet

upplysningar om sin inte skall ha rätt att vara

verksamhet och därmed sam- kontoförande institut.

manhängande omständigheter

som inspektionen begär.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd att vara

kontoförande institut kan

återkallas av regeringen

eller den myndighet som

regeringen bestämmer, om det

kontoförande institutet

genom att överträda denna lag

eller på annat sätt visar sig

olämpligt att utöva

verksamhet som sådant

institut.

-------------------------------------------------------

 Ett beslut om återkallelse

av tillstånd att vara

kontoförande institut får

fattas att gälla tills

vidare i avvaktan på att

ärendet avgörs.

 4 §4

-------------------------------------------------------

Beslut enligt 1 § eller 3 § Kontoförande institut som

andra eller tredje stycket inte står under

av den myndighet som Finansinspektionens

regeringen bestämmer får tillsyn eller motsvarande

överklagas hos allmän förvalt-tillsyn i hemlandet är

ningsdomstol. Prövnings- skyldiga att lämna inspek-

tillstånd krävs vid tionen de uppgifter den

överklagande till kammar- begär som rör verksamheten

rätten. Finansinspektionens som kontoförande institut.

beslut i frågor som rör

tillsynen får överklagas hos

regeringen.

-------------------------------------------------------

 Ett beslut som avses i Om ett kontoförande

första eller andra stycket institut inte fullgör sin

skall verkställas även om detskyldighet enligt första

har överklagats, om inte den stycket, får

myndighet som har att pröva Finansinspektionen förelägga

överklagandet förordnar någotinstitutet att lämna de

annat. begärda uppgifterna.

 Föreläggandet får förenas med

 vite.

 4 kap.

 11 §5

-------------------------------------------------------

En anteckning på ett En anteckning på ett

aktiekonto skall rättas av aktiekonto skall rättas av

den som har vidtagit den som har vidtagit

registreringsåtgärden, om registreringsåtgärden, om

anteckningen innehåller någonanteckningen innehåller

uppenbar oriktighet till någon uppenbar oriktighet

följd av att den som till följd av att den som

vidtagit vidtagit

registreringsåtgärden eller registreringsåtgärden eller

någon annan har gjort sig någon annan har gjort sig

skyldig till skrivfel, skyldig till skrivfel,

räknefel eller liknande räknefel eller liknande

förbiseende eller till följd förbiseende eller till följd

av något tekniskt fel. av något tekniskt fel.

Tillfälle att yttra sig Tillfälle att yttra sig

skall lämnas den vars rätt skall lämnas den vars rätt

berörs. berörs, om inte rättelsen är

 till förmån för denne eller

 yttrande annars är

 uppenbart obehövligt.

 5 kap.

 1 §6

-------------------------------------------------------

När en registreringsåtgärd harNär en registreringsåtgärd

verkställts genom anteckning har verkställts genom

på ett aktiekonto skall anteckning på ett

värdepapperscentralen genast aktiekonto skall Värde-

underrätta alla som är papperscentralen utan

registrerade på kontot dröjsmål underrätta alla som

enligt 2 kap. 3 § första är registrerade på kontot

stycket 1 eller 2 eller 8 enligt 2 kap. 3 § första

kap. 3 § 1, i den mån de stycket 1 eller 2 eller 8

berörs av åtgärden. kap. 3 § 1, i den mån de be-

 rörs av åtgärden.

 Var och en som är registrerad på ett aktiekonto enligt 2 kap. 3 § första

stycket 1 eller 2 eller 8 kap. 3 § 1 har rätt att på begäran få besked från

värdepapperscentralen om kontots innehåll i den mån innehållet berör hans rätt.

I ett sådant besked skall på begäran även anges vilka rättsverkningar som enligt

denna lag är knutna till uppgifterna på kontot.

-------------------------------------------------------

 Värdepapperscentralen Värdepapperscentralen

skall varje år före den 31 skall varje år före utgången

januari lämna innehavaren av av januari lämna

ett aktiekonto besked om innehavaren av ett

kontots innehåll per den 31 aktiekonto besked om

december föregående år. Beske-kontots innehåll per den 31

det skall, om inte december föregående år. Om

innehavaren medger annat, innehavaren begär det,

ange de förändringar på kontotskall beskedet ange de för-

som har ägt rum under det ändringar på kontot som har

sistnämnda året. ägt rum under det sistnämnda

 året.

 Underrättelser och besked enligt denna paragraf skall lämnas utan kostnad.

 7 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

Om till följd av 6 kap. 3-5 §§Om till följd av 6 kap. 4 §

ett förvärv av aktier gäller ett förvärv av en aktie,

mot den som ägde dem eller beträffande vilken ägande-

mot någon till vars förmån enrätten grundas på en hand-

rådighetsinskränkning gäller,ling som är förfalskad,

har denne rätt till gäller mot den som ägde den

ersättning av eller mot någon till vars

värdepapperscentralen för sinförmån en rådighetsinskränk-

skada till följd av förvärvet.ning gäller, har denne rätt

 till ersättning av

 Värdepapperscentralen för

 sin skada till följd av för-

 värvet.

 Första stycket tillämpas också, om till följd av 6 kap. 6 § en pantsättning av

aktier gäller mot den som äger aktierna eller mot någon till vars förmån en

rådighetsinskränkning gäller.

 2 §

-------------------------------------------------------

Om någon tillfogas skada Värdepapperscentralen är

till följd av oriktig eller ansvarig för skada till

missvisande uppgift i ett följd av oriktig eller

avstämningsregister eller i missvisande uppgift i ett

annat fall genom fel i avstämningsregister eller i

samband med uppläggning annat fall genom fel i

eller förande av ett sådant samband med uppläggning

register, har han rätt till eller förande av ett sådant

ersättning av värdepappers- register, om inte Värde-

centralen, om inte papperscentralen visar att

värdepapperscentralen visar felaktigheten beror på

att felaktigheten beror på omständighet utanför dess

en omständighet utanför dess kontroll vars följder den

kontroll vars följder den inte skäligen kunde ha

inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit.

undvikit eller övervunnit. Motsvarande gäller om

 felaktigheten beror på någon

 som har anlitas av Värde-

 papperscentralen.

 Beror felaktigheten på ett Kan felaktigheten hänföras

kontoförande institut, är till ett kontoförande

värdepapperscentralen fri institut svarar det för

från skadeståndsskyldighet skadan, om inte institutet

endast om också det konto- visar att felaktigheten

förande institutet skulle beror på omständighet utanför

vara fritt enligt första dess kontroll vars följder

stycket. Motsvarande gäller det inte skäligen kunde ha

om felaktigheten beror på undvikit eller övervunnit.

någon som har anlitats av Motsvarande gäller om

värdepapperscentralen eller felaktigheten beror på någon

av kontoförande institut. som anlitats av det konto-

 förande institutet.

-------------------------------------------------------

 För skada som kan hänföras

 till ett kontoförande

 institut svarar

 Värdepapperscentralen

 solidariskt med det

 kontoförande institutet.

 Värdepapperscentralens

 ansvar är dock begränsat

 till fem miljoner kronor

 för varje skadefall. Värde-

 papperscentralen har rätt

 till ersättning av det

 kontoförande institutet för

 vad Värdepapperscentralen

 har betalat till följd av

 det solidariska ansvaret.

 5 §

-------------------------------------------------------

Om ett kontoförande institut I fall som avses i 1 eller

eller annat företag genom 3 § har Värdepapperscentra-

vållande har medverkat till len rätt att kräva tillbaka

en skada som avses i 1-3 §§, utbetald ersättning från den

har värdepapperscentralen som genom vållande har

rätt att från företaget krävamedverkat till skadan, i

tillbaka utbetald ersättning den mån det är skäligt med

i den mån det är skäligt med hänsyn till skadans orsak

hänsyn till skadans orsak och omständigheterna i

och omständigheterna i övrigt.

övrigt.

 8 kap.

 2 §

-------------------------------------------------------

En auktoriserad förvaltare Den som har tillstånd att

eller den som har tillstånd registreras som förvaltare

enligt 1 § skall ha ett enligt 1 kap. 6 c § lagen

eller flera aktiekonton för (1991:981) om värde-

de aktier i varje avstäm- pappersrörelse skall ha ett

ningsbolag som han förvaltar eller flera aktiekonton för

(förvaltarregistrerade de aktier i varje

aktier). Kontona skall avstämningsbolag som han

öppnas av ett eller flera förvaltar

kontoförande institut som (förvaltarregistrerade

avses i 3 kap. Den aktier). Kontona skall

auktoriserade förvaltaren öppnas av ett eller flera

eller tillståndshavaren kontoförande institut som

eller, i fall som avses i 4 avses i 3 kap. Förvaltaren

kap. 2 §, det emitterande eller, i fall som avses i

bolaget bestämmer vilket 4 kap. 2 §, det emitterande

eller vilka institut som bolaget bestämmer vilket

skall anlitas. eller vilka institut som

 skall anlitas.

 3 §7

Ett aktiekonto för förvaltarregistrerade aktier skall innehålla

-------------------------------------------------------

 1. den auktoriserade 1. förvaltarens namn,

förvaltarens eller personnummer eller annat

tillståndshavarens namn, identifieringsnummer samt

personnummer eller annat postadress,

identifieringsnummer samt

postadress,

 2. anmärkning att aktierna förvaltas för annans räkning,

 3. de uppgifter som avses i 2 kap. 3 § första stycket 3 7 samt andra och

tredje styckena.

 4 §

-------------------------------------------------------

Om den som äger aktier som Om den som äger förvaltar-

förvaltas av en auktoriserad registrerade aktier vill

förvaltare vill delta i en delta i en bolagsstämma,

bolagsstämma, skall han på skall han på begäran

begäran tillfälligt föras in itillfälligt föras in i

aktieboken. När bolagsstämmanaktieboken. När

har ägt rum, skall bolagsstämman har ägt rum,

aktieägaren föras av från skall aktieägaren föras av

aktieboken. från aktieboken.

 5 §

För förvaltarregistrerade aktier tillämpas 6 kap.

-------------------------------------------------------

 Vad som sägs i 6 kap. 1 Vad som sägs i 6 kap. 1

och 4 §§ om den som är och 4 §§ om den som är

antecknad på ett aktiekonto antecknad på ett aktiekonto

som ägare till en aktie som ägare till en aktie

skall dock i stället avse skall dock i stället avse

den förvaltaren.

auktoriserade förvaltaren

eller den som har tillstånd

enligt 1 §.

-------------------------------------------------------

 Underrättas den Underrättas förvaltaren om

auktoriserade förvaltaren att en förvaltarregistrerad

eller tillståndshavaren om aktie har överlåtits eller

att en förvaltarregistrerad pantsatts, inträder samma

aktie har överlåtits eller rättsverkningar som om över-

pantsatts, inträder samma låtelsen eller

rättsverkningar som om pantsättningen hade

överlåtelsen eller pantsätt- registrerats i avstämnings-

ningen hade registrerats i register.

avstämningsregister.

 7 §

-------------------------------------------------------

Om en aktieägare anmäler tillOm en aktieägare anmäler

den auktoriserade till förvaltaren att en

förvaltaren eller den som aktie inte längre skall

har tillstånd enligt 1 § att vara förvaltarregistrerad,

en aktie inte längre skall skall förvaltaren genast

vara förvaltarregistrerad, anmäla sådana förhållanden som

skall förvaltaren eller avses i 2 kap. 3 § till det

tillståndshavaren genast an- av aktieägaren utsedda

mäla sådana förhållanden som kontoförande institutet.

avses i 2 kap. 3 § till det

av aktieägaren utsedda

kontoförande institutet.

 8 §

-------------------------------------------------------

På begäran av På begäran av Värdepappers-

värdepapperscentralen skall centralen skall en

en auktoriserad förvaltare förvaltare lämna uppgifter

lämna uppgifter till värde- till Värdepapperscentralen

papperscentralen om de om de aktieägare vars

aktieägare vars aktier han aktier han förvaltar.

förvaltar. Uppgifterna skall Uppgifterna skall avse

avse aktieägarnas namn, aktieägarnas namn,

personnummer eller annat personnummer eller annat

identifieringsnummer samt identifieringsnummer samt

postadress. Förvaltaren postadress. Förvaltaren

skall dessutom uppge det skall dessutom uppge det

antal aktier av olika slag antal aktier av olika slag

som varje aktieägare äger. som varje aktieägare äger.

Uppgifterna skall avse Uppgifterna skall avse för-

förhållandena vid den hållandena vid den tidpunkt

tidpunkt som som Värdepapperscentralen

värdepapperscentralen bestäm-bestämmer.

mer.

 Värdepapperscentralen skall på begäran av ett avstämningsbolag kräva in sådana

uppgifter beträffande bolagets aktieägare som avses i första stycket.

 Avstämningsbolag har rätt att hos värdepapperscentralen få tillgång till de

uppgifter som har lämnats beträffande bolagets aktieägare.

 9 §

-------------------------------------------------------

Hos värdepapperscentralen Hos Värdepapperscentralen

skall för varje skall för varje avstämnings-

avstämningsbolag finnas en bolag finnas en

sammanställning över sammanställning över aktie-

aktieägare med mer än ägare med mer än femhundra

femhundra sådana aktier i förvaltar- registrerade

bolaget som förvaltas av aktier i bolaget.

auktoriserad förvaltare. Sammanställningen skall

Sammanställningen skall innehålla de uppgifter som

innehålla de uppgifter som anges i 8 § första stycket.

anges i 8 § första stycket. En utskrift av samman-

En utskrift av samman- ställningen skall hållas

ställningen skall hållas tillgänglig för var och en på

tillgänglig för var och en påbolagets huvudkontor och

bolagets huvudkontor och hos Värdepapperscentralen.

hos värdepapperscentralen. Utskriften får inte vara

Utskriften får inte vara äldre än sex månader. Var och

äldre än sex månader. Var ochen har rätt att mot

en har rätt att mot ersättning för kostnaderna få

ersättning för kostnaderna fåen utskrift av samman-

en utskrift av samman- ställningen från

ställningen från värdepappers-Värdepapperscentralen.

centralen.

 9 kap.

 2 §

-------------------------------------------------------

För skuldförbindelser enligt För skuldförbindelser enligt

detta kapitel tillämpas 2-7 detta kapitel tillämpas 2-7

kap. samt 8 kap. 1-3 §§, 5-7 §§kap. samt 8 kap. 2, 3 och

och 10 § första stycket, dock5-7 §§ och 10 § första

med de avvikelser som anges stycket, dock med de av-

nedan i detta kapitel. vikelser som anges nedan i

 detta kapitel.

 5 §

-------------------------------------------------------

 I stället för borgenär kan i

 avstämningsregistret införas

 den som har fått i uppdrag

 att förvalta hans

 skuldförbindelser och som

 har tillstånd enligt 1 kap.

 6 c § lagen (1991:981) om

 värdepappersrörelse att

 registreras som förvaltare.

 Ett konto för skuldförbindelser som är förvaltarregistrerade skall utöver vad

som anges i 4 § 2-6 innehålla de uppgifter som avses i 8 kap. 3 § 1 och 2.

 9 §

-------------------------------------------------------

En utfärdare av Om betalning av

skuldförbindelser har rätt kapitalbelopp eller ränta på

att på begäran få följande grund av skuldförbindelse

uppgifter från värdepappers- skall göras utan förmedling

centralen om varje konto av Värdepapperscentralen,

som ingår i har utfärdaren av skuldför-

avstämningsregistret, bindelsen rätt att, om det

nämligen behövs för detta ändamål, få

 1. borgenärens namn, uppgifter från

personnummer eller annat Värdepapperscentralen om

identifieringsnummer samt borgenärens eller

postadress, förvaltarens namn,

 2. skuldbelopp och personnummer eller annat

lånevillkor samt, i identifieringsnummer samt

förekommande fall, antalet postadress.

skuldförbindelser och dessas

nominella belopp.

-------------------------------------------------------

 Första stycket tillämpas

 också, om

 Värdepapperscentralens

 registrering av

 skuldförbindelsen upphör.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 2. Ett företag som vid lagens ikraftträdande har tillstånd som kontoförande

institut får fortsätta att vara kontoförande institut intill dess att

Värdepapperscentralen prövat om företaget uppfyller de krav som anges i 3 kap. 1

§, vilket skall ske senast den 1 juli 1996. Under denna tid

**FOOTNOTES**

2Senaste lydelse 1993:543.

3Senaste lydelse 1993:543.

4Senaste lydelse 1995:75.

5Senaste lydelse 1991:205.

6Senaste lydelse 1990:970.

7Senaste lydelse 1992:1244.

 186

gäller fortfarande bestämmelserna i 1 kap. 5 §, 3 kap. 1, 3 och 4 §§ i sin äldre

lydelse.

 187

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs-

och clearingverksamhet

 Härigenom föreskrivs i fråga lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet

 dels att 8 kap. 7 § skall betecknas 8 kap. 9 §,

 dels att den nya 8 kap. 9 § skall ha följande lydelse,

 dels att 1 kap. 1 och 4 §§, 8 kap. 1, 4 och 5 §§, 9 kap. 1, 2 och 6 §§ samt 11

kap. 8-10 §§ skall ha följande lydelse.

 dels att det i lagen skall föras in två nya paragrafer, 8 kap. 7 och 8 §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

Företag som driver verksamhet i syfte att åstadkomma regelbunden

handel med finansiella instrument kan få auktorisation som börs eller

marknadsplats enligt denna lag.

-------------------------------------------------------

 Clearingverksamhet får Clearingverksamhet får

drivas endast av företag som yrkesmässigt bedrivas

har fått tillstånd som endast av Sveriges

clearingorganisation enligt riksbank och av företag som

denna lag. fått tillstånd som

 clearingorganisation

 enligt denna lag. Tillstånd

 behövs dock inte för

 clearingverksamhet som

 huvudsakligen allmänheten

 deltar i.

 Frågor om auktorisation och tillstånd prövas av Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt andra

 stycket behövs inte om

 företaget har tillstånd

 enligt 1 kap. 2 § bankrörel-

 selagen (1987:617) eller

 enligt 1 kap. 3 § 1, 2

 eller 4 lagen (1991:981)

 om värdepappersrörelse.

 4 §1

I denna lag betyder

 1. börs: företag som har fått auktorisation enligt 2 kap. att driva verksamhet

som syftar till att åstadkomma regelbunden handel med finansiella instrument

mellan till verksamheten anslutna medlemmar,

 2. börsmedlem: den som av en börs har fått tillåtelse att delta i handeln vid

börsen,

 3. auktoriserad marknadsplats: företag som har fått auktorisation enligt

7 kap. att driva verksamhet som syftar till att åstadkomma regelbunden handel

med finansiella instrument,

-------------------------------------------------------

 4. clearingverksamhet: 4. clearingverksamhet:

verksamhet som består i att fortlöpande verksamhet som

yrkesmässigt i options- består i

eller terminsavtal träda in a) att på

som part eller på annat sätt clearingmedlemmarnas vägnar

garantera att avtalet göra avräkningar beträff-

fullgörs, ande deras förpliktelser

 att leverera finansiella

 instrument eller att

 betala i svensk eller

 utländsk valuta, eller

 b) att genom inträdande

 som part eller som garant

 ta över ansvaret för

 förpliktelsernas

 fullgörande, eller

 c) på annat väsentligt sätt

 sörja för att förpliktelserna

 avvecklas genom överförande

 av likvid eller

 instrument,

 5. clearingorganisation: företag som har fått tillstånd enligt 8 kap. att

driva clearingverksamhet,

-------------------------------------------------------

 6. clearingmedlem: den 6. clearingmedlem: den

som av en som får delta i clearing-

clearingorganisation har verksamheten hos en

fått tillåtelse att delta i clearingorganisation,

clearingen hos

organisationen,

 7. option: en rätt att till ett bestämt pris i framtiden få köpa eller sälja

tillgångar eller en rätt att vid en framtida tidpunkt få ett belopp som räknas

ut på grundval av ändringar i ett kursindex eller liknande,

 8. termin: ett avtal om köp av tillgångar som mot ett i avtalet bestämt pris

skall levereras vid en framtida tidpunkt eller ett avtal om att betalning mellan

parterna i framtiden skall ske på grundval av ändringar i ett kursindex eller

liknande,

 9. finansiellt instrument och fondpapper: vad som anges i 1 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument,

 10. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

 8 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall driva sin verksamhet skall driva sin verksamhet

så att allmänhetens förtroendeså att allmänhetens

för värdepappersmarknaden förtroende för värdepappers-

upprätthålls och enskildas marknaden upprätthålls och

kapitalinsatser inte enskildas kapitalinsatser

otillbörligen äventyras samt inte otillbörligen äventyras

i övrigt så att verksamheten samt i övrigt så att

kan anses sund. verksamheten kan anses

 sund. En

 clearingorganisation skall

 tillgodose de säkerhetskrav

 som är förenade med

 verksamheten.

 Clearingorganisationen skall därvid tillämpa principerna om

 fritt tillträde, som innebär att var och en som uppfyller de krav som ställs i

denna lag och av clearingorganisationen får delta i clearingen, och

 neutralitet, som innebär att av clearingorganisationen uppställda regler

tillämpas på ett likformigt sätt gentemot alla clearingmedlemmar.

 4 §

-------------------------------------------------------

Bestämmelserna i 2 kap. 3 § Bestämmelserna i 2 kap. 3 §

om ansökan innan bolaget om ansökan innan bolaget

eller föreningen har eller föreningen har

registrerats, i 2 kap. 4 § registrerats och om

om godkännande av bolagsord- verksamhetsplan, i 2 kap.

ningen eller stadgar, i 2 4 § om godkännande av

kap. 5 § om kapital, i 2 bolagsordningen eller

kap. 6 § om styrelsens stadgar, i 2 kap. 5 § om

storlek och vekställande kapital, i 2 kap. 6 § om

direktör och i 2 kap. 8 § om styrelsens storlek och

sekretess skall tillämpas vekställande direktör och i

även i fråga om 2 kap. 8 § om sekretess

clearingorganisation. skall tillämpas även i fråga

 om clearingorganisation.

 I sin verksamhetsplan

 skall en clearing-

 organisation beskriva de

 huvudsakliga risker som är

 förenade med verksamheten

 och hur dessa risker skall

 hanteras (risk-

 hanteringsplan).

 5 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall ha kapital, garanti, skall genom eget kapital,

försäkring eller liknande somgaranti eller försäkring

ger kunderna ett till- eller på annat liknande sätt

fredsställande skydd mot för-ha en tillfredsställande

luster som kan drabba dem beredskap att uppfylla ett

till följd av sådant betalnings- ansvar

clearingverksamheten. som kan uppkomma för

 organisationen till följd

 av clearingverksamheten.

-------------------------------------------------------

(6 § första och andra 7 §

stycket)2 En clearingorganisation får

En clearingorganisation får som medlem ha endast den

som medlem ha endast den som har en betryggande

som har en betryggande kapitalstyrka, ändamålsenlig

kapitalstyrka och som i organisation av verksam-

övrigt bedöms vara lämplig attheten, erforderliga risk-

delta i clearingen hos hanteringsrutiner, säkra

organisationen. tekniska system och som i

 övrigt bedöms vara lämplig

 att delta i clearing-

 verksamheten hos

 organisationen.

-------------------------------------------------------

 En clearingorganisation En clearingorganisation

som anordnar clearing av som anordnar

optioner eller terminer som clearingverksamhet av-

handlas vid en börs eller seende finansiella

auktoriserad marknadsplats instrument som handlas vid

är skyldig att till en börs eller auktoriserad

clearingmedlem anta sådana marknadsplats är skyldig

institut och företag som av- att till clearingmedlem

ses i 3 kap. 1 § första anta sådana institut och

stycket 2-4, om de företag som avses i 3 kap.

uppfyller av clearingorga- 1 § första stycket 1-4, om

nisationen uppställda krav. de uppfyller i första

 stycket angivna krav och

 av clearingorganisationen

 uppställda krav.

2Lydelse enligt 1994:2017.

-------------------------------------------------------

(6 § tredje och fjärde 8 §

stycket)3 Om en clearingmedlem inte

Om en clearingmedlem inte längre uppfyller de krav

längre uppfyller de krav som som anges i 7 §, skall

anges i första stycket, clearingorganisationen

skall clearingorgani- besluta att medlemskapet

sationen besluta att skall upphöra.

medlemskapet skall upphöra.

-------------------------------------------------------

 Har ett Har ett

clearingmedlemskap upphört påclearingmedlemskap upphört

grund av beslut enligt på grund av beslut enligt

tredje stycket, får första stycket, får

medlemmen, om det finns medlemmen, om det finns

särskilda skäl, ändå vidta särskilda skäl, ändå vidta

åtgärder i förhållande till åtgärder i förhållande till

clearingorganisationen för clearingorganisationen för

att skydda uppdragsgivare att skydda uppdragsgivare

mot förlust. mot förlust.

-------------------------------------------------------

(7 §) 9 §

Clearingmedlemmar skall Clearingmedlemmar skall

lämna clearingorganisationen lämna

de upplysningar som behövs clearingorganisationen de

för att organisationen skall upplysningar som behövs för

kunna fullgöra sina att organisationen skall

uppgifter enligt denna lag kunna fullgöra sina

eller annan författning. uppgifter enligt denna lag

 eller annan författning.

-------------------------------------------------------

 Clearingmedlemmar som

 inte står under

 Finansinspektionens

 tillsyn eller motsvarande

 tillsyn i hemlandet är

 skyldiga att på inspek-

 tionens begäran lämna upp-

 gifter om förhållanden som

 rör deltagandet i

 clearingverksamheten.

 Inspektionen får förelägga en

 clearingmedlem att lämna de

 begärda uppgifterna.

 9 kap.

 1 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall ha ändamålsenliga skall ha ändamålsenliga

regler för hur clearingen regler för hur clearing-

hos organisationen skall gå verksamheten hos organisa-

till. tionen skall gå till.

-------------------------------------------------------

 Clearingen skall ske Clearingverksamheten

under förhållanden som skall ske under förhållanden

överensstämmer med denna lag som överensstämmer med denna

och andra författningar samt lag och andra författningar

med god sed på värde- samt med god sed på värde-

pappersmarknaden. pappersmarknaden.

 2 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation En clearingorganisation

skall se till att det vid som inträder som part i

clearingen ställs betryg- handeln eller garanterar

gande säkerhet för gjorda förpliktelser skall se till

åtganden och att sådan att det vid

säkerhet vidmakthålls så längeclearingverksamheten ställs

ett åtagande består. betryggande säkerhet för

3Lydelse enligt 1994:2017.

-------------------------------------------------------

 gjorda åtaganden och att

 sådan säkerhet vidmakthålls så

 länge åtagandet består. Vid

 annan clearingverksamhet

 skall clearing-

 organisationen se till att

 det ställs säkerhet för

 gjorda åtaganden i den

 utsträckning det behövs.

 Säkerhet skall anses betryggande om det kan antas att åtagandet kan avvecklas

utan att ytterligare kapital behöver tillskjutas.

 6 §

En clearingorganisation får, utöver clearingverksamhet, i företaget driva endast

sådan verksamhet som har nära samband med den.

-------------------------------------------------------

 I syfte att underlätta

 clearingverksamheten får en

 clearingorganisation,

 efter tillstånd av

 Finansinspektionen,

 förmedla försträckning av

 finansiella instrument

 eller lämna kredit mot

 säkerhet.

 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen tillåta en clearing-

organisation att driva även annan verksamhet.

 11 kap.

 8 §

-------------------------------------------------------

Om någon driver Om någon bedriver clearing-

clearingverksamhet utan att verksamhet som kräver

ha tillstånd till det, skall tillstånd enligt denna lag

Finansinspektionen förelägga utan att ha tillstånd till

honom att upphöra med detta. det, skall

Detsamma gäller om någon i Finansinspektionen förelägga

handel med finansiella honom att upphöra med

instrument använder någon av detta. Detsamma gäller om

beteckningarna börs och någon i handel med

auktoriserad marknadsplats finansiella instrument an-

utan att vara auktoriserad vänder någon av

som sådan. beteckningarna börs och

 auktoriserad marknadsplats

 utan att vara auktoriserad

 som sådan.

 Är det osäkert om en viss verksamhet omfattas av tillståndsplikt enligt denna

lag, får Finansinspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de

upplysningar om verksamheten som behövs för att bedöma om lagen är tillämplig.

 Ett föreläggande enligt denna paragraf som avser ett utländskt företag får

riktas såväl mot det utländska företaget som mot den som här i landet är verksam

för företagets räkning.

 9 §

-------------------------------------------------------

För prövning av ansökan om För prövning av ansökan om

auktorisation eller auktorisation eller

tillstånd enligt denna lag tillstånd enligt denna lag

skall sökanden betala avgift skall sökanden betala

enligt de närmare före- avgift enligt de närmare

skrifter som regeringen föreskrifter som regeringen

meddelar. Om meddelar. Om

Finansinspektionen för bedöm-Finansinspektionen för

ning av en viss fråga i bedömning av en viss fråga i

prövningen behöver anlita prövningen eller vid den

någon med särskild löpande tillsynen behöver

fackkunskap, skall anlita någon med särskild

kostnaden för detta betalas fackkunskap, skall kost-

av sökanden. naden för detta betalas av

 sökanden eller det företag

 som tillsynen avser.

 Företag som står under tillsyn enligt denna lag skall med årliga avgifter

bekosta Finansinspektionens verksamhet enligt de närmare föreskrifter regeringen

meddelar.

 10 §

-------------------------------------------------------

Om Finansinspektionen Om Finansinspektionen

meddelar föreläggande eller meddelar föreläggande eller

förbud enligt denna lag, får förbud enligt 8 kap. 9 §

inspektionen förelägga vite. eller 11 kap. 6 - 8 §§ denna

 lag, får inspektionen före-

 lägga vite.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 2. Frågor om tillstånd för clearingverksamhet som dessförinnan har fått

bedrivas utan tillstånd får prövas före ikraftträdandet.

 3. Ansökan om tillstånd av den som vid lagens ikraftträdande bedriver till-

ståndspliktig verksamhet skall ha kommit in till Finansinspektionen senast den 1

april 1996. Verksamheten får fortsätta efter det att lagen har trätt i kraft

till dess en ansökan om tillstånd har prövats.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1992:1712.

 188

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:1114) om värdepappersfonder

 dels att 31 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 32 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 31 §

Fondbolaget skall föra eller låta föra ett register över samtliga innehavare av

andelar i fonden. Om registret förs med hjälp av automatisk databehandling

gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) för ett sådant register.

 Fondbolaget skall till varje enskild fondandelsägare skriftligen bekräfta att

hans fondandelsinnehav registrerats. Av bekräftelsen skall framgå värde-

pappersfondens beteckning, fondbolaget och förvaringsinstitutet samt var

informationsbroschyren, årsberättelser och halvårsredogörelser för fonden finns

att få tag i.

-------------------------------------------------------

 Den som har

 auktoriserats som för-

 valtare enligt 1 kap. 6 c §

 lagen (1991:981) om

 värdepappersrörelse får i

 stället för fondandelsägaren

 införas i det register som

 avses i första stycket.

 Därvid skall särskilt

 anmärkas att fondandelen

 förvaltas för annans räkning.

 Förvaltaren skall tillställa

 andelsägaren den

 information förvaltaren får

 från fondbolaget om inte

 andelsägaren avsagt sig

 sådan information. På begäran

 av fondbolaget eller den

 som på bolagets uppdrag för

 registret skall förvaltaren

 lämna fondbolaget uppgifter

 om de andelsägare vars

 fondandelar omfattas av

 förvaltningen samt det

 antal fondandelar som

 varje fondandelsägare äger.

-------------------------------------------------------

 Är aktiekontolagen

 (1989:827) tillämplig på

 fondandelarna i värde-

 pappersfonden, förs

 register som avses i första

 stycket av Värde-

 papperscentralen VPC

 Aktiebolag. Fondbolaget

 har rätt till insyn i

 registret.

-------------------------------------------------------

 32 a §

 Är aktiekontolagen

 (1989:827) inte tillämplig

 på fondandelarna i värde-

 pappersfonden, gäller i

 fråga om överlåtelse av en

 fondandel bestämmelserna i

 31 § lagen (1936:81) om

 skuldebrev i tillämpliga

 delar. Är fondandelar för-

 valtarregistrerade,

 inträder rättsverkningarna

 genom en underrättelse till

 förvaltaren.

 Vid tillämpningen av

 första stycket likställs

 pantsättning med överlåtelse.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 189

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:981) om värdepappersrörelse att

det i lagen skall föras in en ny paragraf, 1 kap. 6 c §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

-------------------------------------------------------

 6 c §

 Finansinspektionen skall

 pröva frågor om tillstånd att

 registreras som förvaltare

 enligt 3 kap. 10 § andra

 stycket aktiebolagslagen

 (1975:1385), 3 kap. 10 §

 andra stycket försäkrings-

 rörelselagen (1982:713), 3

 kap. 11 § första stycket

 bankaktiebolagslagen

 (1987:618), 9 kap. 5 §

 aktiekontolagen (1989:827)

 och 31 § lagen (1990:1114)

 om värdepappersfonder.

-------------------------------------------------------

 Ett tillstånd att

 registreras som förvaltare

 får förenas med särskilda

 villkor för att tillgodose

 allmänna och enskilda

 intressen.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 2. En förvaltare som vid lagens ikraftträdande har auktorisation eller

tillstånd enligt 8 kap. 1 § aktiekontolagen att föras in i avstämningsregistret

i stället för en ägare får fortsätta att vara registrerad som förvaltare till

utgången av år 1996 eller, om ansökan om tillstånd enligt den nya lagen då getts

in, till dess att ansökan har prövats slutligt. Under denna tid gäller

bestämmelserna i 8 kap. 1 § aktiekontolagen.

 190

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 22, 27, 28 och 32 a §§ lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 22 §1

Kontrolluppgift om inkomstränta och fordran skall lämnas av

 1. Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag,

 2. den som yrkesmässigt bedrivit inlåning eller på annat sätt yrkesmässigt

ombesörjt att pengar blivit räntebärande,

 3. den som gett ut skuldförbindelse för den allmänna marknaden,

 4. förening som från medlemmar mottagit pengar för förräntning,

 5. Riksgäldskontoret i fråga om statens sparobligationer,

 6. valutahandlare och värdepappersinstitut hos vilka utländskt fondpapper

eller rättighet eller skyldighet som anknyter till sådant fondpapper förvaras i

depå eller kontoförs.

 7. Bankstödsnämnden

 Kontrolluppgift skall lämnas för den som gottskrivits ränta eller till vilken

ränta betalats ut (borgenär) och den som har varit antecknad som innehavare av

utländskt räntebärande fondpapper eller rättighet eller skyldighet som anknyter

till sådant fondpapper oavsett om ränta utgått. Kontrolluppgiften skall ta upp

den ränta som den uppgiftsskyldige sammanlagt gottskrivit eller betalat ut till

borgenären, dennes sammanlagda fordran på den uppgiftsskyldige vid årets utgång

och avdragen preliminär skatt. I fall som avses i första stycket 6 skall uppgift

lämnas om ränta som utbetalats eller gottskrivits samt om innehavet i depån

eller den kontoförda fordringen vid årets utgång. Kontrolluppgift skall vidare

lämnas för upplupen men inte förfallen avkastning (räntekompensation) vid

avyttring av fordran eller andel i sådan värdepappersfond som avses i 27 § 6

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

 Innehas ett konto av mer än en person skall ränta och fordran fördelas lika

mellan innehavarna, om inte annat förhållande är känt för den uppgiftsskyldige.

I fråga om konto för vilket samtliga innehavare inte redovisas enligt

bestämmelserna i 57 § andra stycket skall dock den totala räntan och fordran

redovisas utan fördelning.

 Avser en utbetalning också annat än ränta och kan den uppgiftsskyldige inte

ange hur stor del därav som utgör ränta, skall i stället för ränta det

sammanlagt utbetalda beloppet redovisas.

-------------------------------------------------------

 En skattskyldig, som

 uppdrar åt en utländsk

 förvaltare att i sådan

 egenskap föras in i det

 register som förs av

 Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag enligt aktie-

 kontolagen (1989:827),

 skall utan dröjsmål till

 Riksskatteverket lämna ett

 skriftligt medgivande till

 insyn i depå eller konto

 som han har hos för-

 valtaren.

 27 §2

Kontrolluppgift om utdelning och innehav skall lämnas av

 1. den som utbetalt utdelning på aktie i svenskt aktiebolag som är

avstämningsbolag enligt 3 kap. 8 § aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 8 §

försäkringsrörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 8 § bankaktiebolagslagen

(1987:618),

-------------------------------------------------------

 2. förvaringsinstitut som 2. den som utbetalt

avses i 1 § lagen utdelning på andel i svensk

(1990:1114) om värdepappers- värdepappersfond som avses

fonder och som utbetalt ut- i 1 § lagen om värde-

delning på andel i svensk pappersfonder (1990:1114),

värdepappersfond,

 3. fondbolag som avses i

1 § lagen om

värdepappersfonder och som

förvaltar svensk

värdepappersfond,

-------------------------------------------------------

 4. den som utbetalt 3. den som utbetalt

utdelning från utländsk utdelning från utländsk

juridisk person, om juridisk person, om

utdelningen utbetalats utdelningen utbetalats

genom Värdepapperscentralen genom Värdepapperscentralen

VPC Aktiebolags försorg, VPC Aktiebolags försorg,

 5. valutahandlare och 4. valutahandlare och

värdepappersinstitut hos värdepappersinstitut hos

vilka utländskt fondpapper vilka utländskt fondpapper

eller rättighet eller eller rättighet eller

skyldighet som anknyter skyldighet som anknyter

till sådant fondpapper till sådant fondpapper

förvaras i depå eller förvaras i depå eller

kontoförs. kontoförs.

 Kontrolluppgift skall lämnas för

 a) fysisk eller juridisk person som är berättigad att lyfta utdelning för egen

del vid utdelningstillfället och

 b) fysisk person som hos den uppgiftsskyldige varit antecknad som innehavare

av aktie eller andel i värdepappersfond eller utländsk juridisk person eller

utländsk aktie eller annat utländskt värdepapper.

 Kontrolluppgift enligt andra stycket a skall ta upp utbetald utdelning till

den del den är skattepliktig och avdragen preliminär skatt. Kontrolluppgift

enligt andra stycket b skall ta upp innehavet vid årets utgång.

 Uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf föreligger inte för tillgångar på

pensionssparkonto eller för utdelning på sådana tillgångar.

-------------------------------------------------------

 En skattskyldig, som

 uppdrar åt en utländsk

 förvaltare att i sådan

 egenskap föras in i det

 register som förs av

 Värdepapperscentralen VPC

 Aktiebolag enligt aktie-

 kontolagen (1989:827),

 skall utan dröjsmål till

 Riksskatteverket lämna ett

 skriftligt medgivande till

 insyn i depå eller konto

 som han har hos för-

 valtaren.

 28 §3

Särskild uppgift om utdelning eller ränta skall lämnas av

 1. den som har fått utdelning på aktier i svenskt aktiebolag, som inte är

avstämningsbolag enligt 3 kap. 8 § aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 8 §

försäkringsrörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 8 § bankaktiebolagslagen

(1987:618), samt

-------------------------------------------------------

 2. den som i Sverige har 2. den som i Sverige har

fått fått

 a) utdelning på andelar i a) utdelning på andelar i

svensk ekonomisk förening, svensk ekonomisk förening,

eller, om utdelningen inte eller, om utdelningen inte

har betalts ut genom har betalts ut genom

Värdepapperscentralen VPC Värdepapperscentralen VPC

Aktiebolag eller gäller fall Aktiebolag eller gäller

som avses i 27 § första fall som avses i 27 § första

stycket 5, från utländsk stycket 4, från utländsk

juridisk person, eller juridisk person, eller

 b) ränta som har erlagts b) ränta som har erlagts

mot att kupong eller kvitto mot att kupong eller

lämnats och inte har betalts kvitto lämnats och inte har

ut genom Värdepappers- betalts ut genom Värde-

centralen VPC Aktiebolag papperscentralen VPC

eller gäller fall som avses Aktiebolag eller gäller

i 22 § första stycket 6, på fall som avses i 22 § första

obligation, förlagsbevis stycket 6, på obligation,

eller någon annan för den förlagsbevis eller någon

allmänna rörelsen avsedd för-annan för den allmänna

skrivning. rörelsen avsedd för-

 skrivning.

 Särskild uppgift skall lämnas när utdelningen eller räntan tas emot. Lyfts

beloppet för någon annans räkning, och överlämnas inte därvid en av denne

angiven särskild uppgift, skall en sådan i stället lämnas av den som lyfter

beloppet. Därvid skall uppges namn och hemvist på den för vars räkning beloppet

lyfts. Om någon får utdelning eller ränta mot kupong, som han har förvärvat utan

det värdepapper kupongen tillhör, skall också namn och hemvist uppges på den

från vilken kupongen har förvärvats.

 Särskild uppgift avfattas på blankett enligt fastställt formulär och lämnas

till den som betalar ut utdelningen eller räntan. Denne skall se till att

uppgift lämnas innan betalning sker.

 32 a §4

-------------------------------------------------------

Kontrolluppgift om Kontrolluppgift om

realisationsvinst eller realisationsvinst eller

realisationsförlust vid av- realisationsförlust vid av-

yttring av andel i värde- yttring av andel i

pappersfond skall lämnas av värdepappersfond skall

fondbolag som avses i 1 § lämnas av fondbolag som av-

lagen (1990:1114) om ses i 1 § lagen (1990:1114)

värdepappersfonder. Detsamma om värdepappersfonder.

gäller annan som med Detsamma gäller annan som

tillstånd enligt 3 § samma med tillstånd enligt 3 §

lag bedriver sådan samma lag bedriver sådan

verksamhet som där avses. verksamhet som där avses. Är

 andel förvaltarregistrerad

 skall förvaltaren lämna

 fondbolaget de uppgifter

 som behövs för

 uppgiftslämnandet.

 Kontrolluppgift skall lämnas för fysisk person och dödsbo som har avyttrat

andel i värdepappersfond som inte är tillgång på pensionssparkonto.

Kontrolluppgiften skall ta upp realisationsvinst eller realisationsförlust till

den del den är skattepliktig respektive avdragsgill, slag av fond, fondens

organisationsnummer och uppgift om fonden är marknadsnoterad. Saknas uppgift om

ersättning vid avyttring, får vid uppgiftslämnandet i stället användas andelens

marknadsvärde på avyttringsdagen eller, om den inte är känd för

uppgiftslämnaren, dagen då avyttringen registrerades.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och tillämpas första gången vid

1997 års taxering.

**FOOTNOTES**

1Lydelse enligt prop. 1995/96:60.

2Senaste lydelse 1994:1874.

3Senaste lydelse 1994:1874.

4Senaste lydelse 1995:576.

 191

6 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:000) om

ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1983:890) om allemanssparande i

paragrafens lydelse enligt lagen (1995:000) om ändring i nämnda lag skall ha

följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1995/96:63Föreslagen lydelse

 10 §

En allemansfond är en fond för sparande huvudsakligen i svenska aktier och andra

svenska värdepapper.

 I fråga om allemansfonder gäller vad som föreskrivs i lagen (1990:114) om

värdepappersfonder och annan författning i fråga om värdepappersfonder med de

avvikelser som följer av denna lag och lagen (1994:1851) om skattelättnader för

sparande i allemansfond.

-------------------------------------------------------

 Aktiekontolagen

 (1989:827) är inte

 tillämplig på andelar i en

 allemansfond.

 192

7 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 10 § aktiebolagslagen (1975:1385) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 10 §1

-------------------------------------------------------

I avstämningsbolag införes I avstämningsbolag förs

aktieägarna i aktieboken med aktieägarna in i aktieboken

uppgift om personnummer med uppgift om

eller annat identi- personnummer eller annat

fieringsnummer och identifikationsnummer och

postadress. För varje ägare postadress. För varje ägare

anges det antal aktier han anges det antal aktier han

äger av olika slag. äger av olika slag. Aktie-

Aktieboken föres med maskin boken förs med hjälp av

för automatisk automatisk databehandling

databehandling eller på eller på annat liknande

annat liknade sätt. sätt.

-------------------------------------------------------

 I avstämningsbolag kan I avstämningsbolag kan

bank eller den som har tillstånd

värdepappersinstitut, som är enligt 1 kap. 6 c § lagen

auktoriserad som förvaltare (1991:981) om värdepappers-

av aktier, införas i rörelse att registreras som

aktieboken i stället för förvaltare av aktier föras

ägaren till de aktier som in i aktieboken i stället

omfattas av lämnat förvalt- för aktieägaren på dennes

ningsuppdrag. Är aktier i uppdrag.

avstämningsbolag föremål för

handel vid utländsk fondbörs,

kan, efter särskilt till-

stånd, i bolagets aktiebok,

i stället för aktieägare som är

bosatt utomlands, införas

den som fått uppdrag att i

utlandet förvalta hans

aktier.

 I aktieboken skall i fall som avses i andra stycket anmärkas att aktien

innehas för annans räkning. Beträffande förvaltaren antecknas i aktieboken samma

uppgifter som enligt första stycket skall införas om aktieägare.

-------------------------------------------------------

 För rätt till registrering För rätt till registrering

som förvaltare kräves utöver som förvaltare krävs utöver

vad som sägs i andra stycket vad som sägs i andra

att förvaltaren uppfyller de stycket att förvaltaren

villkor som gäller för uppfyller de villkor som

införing av ägare i gäller för införing av ägare i

aktieboken. I aktieboken. I

aktiekontolagen (1989:827) aktiekontolagen (1989:827)

finns bestämmelser om finns bestämmelser om

auktorisation och tillstånd förvaltares åligganden, om

enligt denna paragraf, om skyldighet för bolaget och

förvaltares åligganden, om Värdepapperscentralen att

skyldighet för bolaget och för envar hålla tillgänglig

värdepapperscentralen att försammanställning av

envar hålla tillgänglig uppgifter från förvaltare om

sammanställning av uppgifter aktieägare, som har mer än

från förvaltare om aktieägare,femhundra aktier i bolaget

som har mer än femhundra registrerade i förvaltares

aktier i bolaget namn, samt om tillfällig

registrerade i förvaltares införing i aktieboken av

namn, samt om tillfällig in- ägare till förvaltarregist-

föring i aktieboken av ägare rerade aktier.

till förvaltarregistrerade

aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1991:985.

 193

8 Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § bankaktiebolagslagen (1987:618) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 11 §1

-------------------------------------------------------

Har aktier i ett Har aktier i ett

avstämningsbolag lämnats tillavstämningsbolag lämnats

förvaltning hos en bank till förvaltning hos någon

eller värdepappersinstitut, som har tillstånd enligt 1

som är auktoriserad som kap. 6 c § lagen (1991:981)

förvaltare av aktier, kan, i om värdepappersrörelse att

stället för aktieägaren, registreras som förvaltare

banken eller av aktier, kan förvaltaren

värdepappersinstitutet föras föras in i aktieboken i

in i aktieboken. Är aktier i stället för aktieägaren på

avstämningsbolag föremål för dennes uppdrag.

handel vid utländsk fondbörs,

kan, efter särskilt

tillstånd, i bolagets

aktiebok, i stället för

aktieägare som är bosatt

utomlands, införas den som

fått uppdrag att i utlandet

förvalta hans aktier.

 I aktieboken skall anmärkas att aktien innehas för annans räkning. Beträffande

förvaltaren antecknas i aktieboken samma uppgifter som enligt 10 § skall föras

in om aktieägaren.

-------------------------------------------------------

För rätt till registrering För rätt till registrering

som förvaltare krävs, utöver som förvaltare krävs, utöver

vad som sägs i första vad som sägs i första

stycket, att för- stycket, att förvaltaren

valtaren uppfyller de uppfyller de villkor som

villkor som gäller för gäller för införande av ägaren

införande av ägaren i i aktieboken. I

aktieboken. I aktiekontolagen (1989:827)

aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om

finns bestämmelser om förvaltarens åligganden,

auktorisation och tillstånd skyldighet för bolaget och

enligt denna lag, värdepapperscentralen att

förvaltarens åligganden, för var och en hålla

skyldighet för bolaget och tillgänglig en

värdepapperscentralen att försammanställning av upp-

var och en hålla tillgänglig gifter från förvaltare om de

en sammanställning av upp- aktieägare som har mer än

gifter från förvaltare om de femhundra aktier i bolaget

aktieägare som har mer än registrerade i förvaltarens

femhundra aktier i bolaget namn samt tillfällig

registrerade i förvaltarens införing i aktieboken av

namn samt tillfällig införingägare till förvaltar-

i aktieboken av ägare till registrerade aktier.

förvaltarregistrerade

aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1991:996.

 194

9 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 10 § försäkringsrörelselagen (1982:713) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 10 §1

I avstämningsbolag förs aktieägarna in i aktieboken med uppgift om personnummer

eller annat identifieringsnummer samt postadress. För varje ägare anges det

antal aktier av olika slag som denne äger. Aktieboken förs med maskin för

automatisk databehandling eller på något annat liknande sätt.

-------------------------------------------------------

 Har aktier i ett Har aktier i ett

avstämningsbolag lämnats tillavstämningsbolag lämnats

förvaltning hos en bank till förvaltning hos någon

eller ett som har tillstånd enligt 1

värdepappersinstitut, som är kap. 6 c § lagen (1991:981)

auktoriserad som förvaltare om värdepappersrörelse att

av registreras som förvaltare

aktier, kan i stället för av aktier, kan förvaltaren

aktieägaren banken eller föras in i aktieboken i

värdepappersinstitutet stället för aktieägaren på

föras in i aktieboken. Är dennes uppdrag.

aktierna i ett

avstämningsbolag föremål för

handel vid en utländsk

fondbörs, kan, efter särskilt

tillstånd, i

bolagets aktiebok, i stället

för en aktieägare som är

bosatt utomlands, föras in

den som fått uppdrag att i

utlandet förvalta hans

aktier.

 I aktieboken skall anmärkas att aktien innehas för någon annans räkning.

Beträffande förvaltaren antecknas i aktieboken samma uppgifter som enligt första

stycket skall föras in om aktieägaren.

-------------------------------------------------------

För rätt till registrering För rätt till registrering

som förvaltare krävs utöver som förvaltare krävs utöver

vad som sägs i andra stycket vad som sägs i andra

att förvaltaren uppfyller de stycket att förvaltaren

villkor som gäller för uppfyller de villkor som

införande av ägaren i gäller för införande av ägaren

aktieboken. I i aktieboken. I

aktiekontolagen (1989:827) aktiekontolagen (1989:827)

finns bestämmelser om finns bestämmelser om

auktorisation och tillstånd förvaltares åligganden, om

enligt denna paragraf, om skyldighet för bolaget och

förvaltares åligganden, om värdepapperscentralen att

skyldighet för bolaget och för var och en hålla

värdepapperscentralen att förtillgänglig en

var och en hålla tillgänglig sammanställning av upp-

en sammanställning av upp- gifter från förvaltare om de

gifter från förvaltare om de aktieägare, som har mer än

aktieägare, som har mer än femhundra aktier i bolaget

femhundra aktier i bolaget registrerade i förvaltares

registrerade i förvaltares namn samt om tillfällig

namn samt om tillfällig införing i aktieboken av

införing i aktieboken av ägaren till förvaltar-

ägaren till registrerade aktier.

förvaltarregistrerade

aktier.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1991:990.

 195

10 Förslag till lag om ändring i lagen (1914:45) om

kommission

 Härigenom föreskrivs att 31 § lagen (1914:45) om kommission1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 31 §2

Försäljningskommissionär, som givit kommittenten förskott å köpeskillingen eller

som eljest i anledning av uppdraget har fordringsrätt hos kommittenten, äge i

det gods, som lämnats honom till försäljning, panträtt till säkerhet för sådan

fordran, såvida han själv eller genom annan är i besittning av godset eller av

konossement eller sådan fraktsedel därå, att avsändaren icke utan företeende av

densamma äger förfoga över godset.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelserna om panträtt Bestämmelserna om panträtt

i första stycket tillämpas i första stycket tillämpas

även på även på rättigheter som

rättigheter som registreras registreras enligt

enligt aktiekontolagen aktiekontolagen

(1989:827). I (1989:827). I sådana fall

sådana fall krävs i stället förkrävs i stället för

besittning att panträtten besittning att panträtten

registreras registreras enligt

enligt sistnämnda lag. sistnämnda lag. Sådan

 registrering krävs dock

 inte i fråga om rättigheter

 som är förvaltar-

 registrerade.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:352.

2Senaste lydelse 1989:835.

 196

11 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2017) om

ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet

 Härigenom föreskrivs att 8 kap. 6 § lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet i paragrafens lydelse enligt lagen (1994:2017) om ändring i

nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 kap.

 6 §

-------------------------------------------------------

En clearingorganisation får Deltagande hos en

som medlem ha endast den clearingorganisation kan

som har en betryggande avse clearingverksamhet för

kapitalstyrka och som i egen och för annans räkning.

övrigt bedöms vara lämplig attEn clearingorganisation får

delta i clearingen hos endast medge svenska och

organisationen. utländska clearingorganisa-

 tioner eller centrala

 värdepappersförvarare samt

 sådana institut som avses i

 3 kap. 1 § första stycket 1-

 4 att delta i

 clearingverksamheten för

 annans räkning.

-------------------------------------------------------

 En clearingorganisation

som anordnar clearing av

optioner eller terminer som

handlas vid en börs eller

auktoriserad marknadsplats

är skyldig att till

clearingmedlem anta sådana

institut och företag som av-

ses i 3 kap. 1 § första

stycket 2-4, om de

uppfyller av clearingorga-

nisationen uppställda krav.

-------------------------------------------------------

 Om en clearingmedlem inte

längre uppfyller de krav som

anges i första stycket,

skall clearing-

organisationen besluta att

medlemskapet skall upphöra.

 Har ett

clearingmedlemskap upphört på

grund av beslut enligt

tredje stycket, får

medlemmen, om det finns

särskilda skäl, ändå vidta

åtgärder i förhållande till

clearingorganisationen för

att skydda uppdragsgivare

mot förlust.

 197

12 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2015) om

ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 9 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse i

paragrafens lydelse enligt lagen (1994:2015) om ändring i nämnda lag skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 kap.

 9 §

Tillstånd som enligt denna lag har lämnats ett värdepappersinstitut skall

återkallas av Finansinspektionen om:

 1. institutet inte inom ett år från beviljande av tillstånd har börjat driva

sådan rörelse som tillståndet avser, eller om bolaget dessförinnan förklarat sig

avstå från tillståndet,

 2. institutet under en tid av minst sex månader inte drivit sådan verksamhet

som tillståndet avser, eller

 3. institutet genom att överträda denna lag eller föreskrift som meddelats med

stöd av lagen eller på annat sätt visat sig olämpligt att inte utöva sådan

rörelse som tillståndet avser.

 Ett värdepappersbolags tillstånd skall dessutom återkallas om bolagets

kapitalbas understiger det minsta belopp som föreskrivs i 5 kap. 1 § andra

stycket och bristen inte har täckts inom tre månader efter det att den blev känd

för bolaget.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt 1 kap. 6

 c § skall återkallas av

 Finansinspektionen om ett

 villkor för tillståndet har

 åsidosatts och avvikelsen är

 betydande eller om annars

 förutsättningarna för till-

 ståndet inte längre finns.

 198

13 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:829) om

Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag

 Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1989:829) om Värdepapperscentralen VPC

Aktiebolag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §

Värdepapperscentralen skall med en årlig avgift bekosta Finansinspektionens

verksamhet enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

 Värdepapperscentralen skall med belopp som Finansinspektionen bestämmer betala

ersättning till en revisor som Finansinspektionen förordnat enligt

bolagsordning.

-------------------------------------------------------

 Om Finansinspektionen för

 bedömning av viss fråga vid

 den löpande tillsynen

 behöver anlita någon med

 särskild fackkunskap, skall

 kostnaden för detta betalas

 av Värdepapperscentralen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 199

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-10-25

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i

Försäkringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 5 oktober 1995 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827),

 2. lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

 3. lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder,

 4. lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

 5. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-

uppgifter,

 6. lag om ändring i lagen (1995:000) om ändring i lagen (1983:890) om

allemanssparande,

 7. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

 8. lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

 9. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

 10. lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission,

 11. lag om ändring i lagen (1994:2017) om ändring i lagen (1992:543) om börs-

och clearingverksamhet,

 12. lag om ändring i lagen (1994:2015) om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse,

 13. lag om ändring i lagen (1989:829) om Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Lars Afrell och

hovrättsassessorn Gent[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen

Enligt 3 kap. 1 § första stycket i det remitterade förslaget skall det ankomma

på Värdepapperscentralen att avgöra vem som skall få vara kontoförande institut

enligt aktiekontolagen. I första stycket anges också vilka allmänna villkor som

skall vara uppfyllda för att ett institut skall kunna få en sådan rätt.

Bestämmelserna kompletteras av vissa regler i andra stycket, där det föreskrivs

att Värdepapperscentralen vid sin prövning skall tillämpa principerna om fritt

tillträde och neutralitet. Samma principer skall enligt 2 kap. 1 § och 8 kap. 1

§ lagen om börs- och clearingverksamhet tillämpas vid sådan verksamhet som drivs

av en börs eller en clearingorganisation.

 I 3 kap. 1 § tredje stycket i det aktuella lagförslaget ges sådana institut

som avses i 3 kap. 1 § första stycket 1-4 lagen om börs- och clearingverksamhet

en uttrycklig rätt att att bli kontoförande institut. Till denna krets hör Riks-

banken och dessutom vissa värdepappersinstitut och utländska företag. Även för

dessa institut och företag gäller emellertid att kraven i paragrafens första

stycke skall vara uppfyllda. Instituten och företagen skall också uppfylla "de

krav som Värdepapperscentralen ställt upp".

 Lagrådet anser till en början att Riksbanken, liksom även Riksgäldskontoret,

bör kunna vara kontoförande institut utan föregående prövning av

Värdepapperscentralen (jfr nuvarande 3 kap. 1 § första stycket aktiekontolagen).

När det i övrigt gäller sådana institut och företag som anges i tredje stycket

är att märka att de skall underkastas samma prövning som alla andra som vill bli

kontoförande institut. Med hänsyn härtill bör tredje stycket kunna utgå. Det kan

tilläggas att, som en följd av principen om fritt tillträde i andra stycket,

alla institut och företag som uppfyller kraven i första stycket har rätt att få

Värdepapperscentralens medgivande.

 Om det föreslagna tredje stycket utgår är det, enligt vad som har upplysts vid

lagrådsföredragningen, av värde att i första stycket särskilt nämna sådana

institut och företag som avses i 3 kap. 1 § första stycket 2-4 lagen om börs-

och clearingverksamhet för att markera att de inte får utestängas från en

tillståndsprövning.

 Med hänsyn till vad som nu har sagts förordar Lagrådet att 3 kap. 1 §

aktiekontolagen får följande lydelse:

 "Sveriges riksbank och Riksgäldskontoret har rätt att vara kontoförande

institut. I övrigt avgör Värdepapperscentralen vem som har rätt att vara

kontoförande institut. Sådan rätt får medges sådana institut och företag som

avses i 3 kap. 1 § första stycket 2-4 lagen (1992:543) om börs- och clearing-

verksamhet och även andra företag. I samtliga fall krävs att institutet eller

företaget har betryggande kapitalstyrka och teknisk och juridisk sakkunskap samt

i övrigt bedöms vara lämpligt att delta i kontoföringen hos centralen.

 Värdepapperscentralen skall vid sin prövning tillämpa principerna om

 - fritt tillträde, som innebär att var och en som uppfyller de krav som ställs

i denna lag och av centralen får delta i kontoföringen, och

 - neutralitet, som innebär att av centralen uppställda regler utformas och

tillämpas på ett likformigt sätt.

 Av de kontoförande instituten skall minst ett vara helägt dotteraktiebolag

till Värdepapperscentralen."

 I nuvarande 3 kap. 2 § finns en bestämmelse som tar sikte på den situationen

att någon begär att få öppna aktiekonto genom ett kontoförande institut som är

helägt dotterbolag till Värdepapperscentralen. I lagrådsremissen föreslås att

bestämmelsen skall bilda en ny 5 § i 3 kap. Enligt Lagrådets mening är det

emellertid naturligare att bestämmelsen placeras närmast efter 3 kap. 2 § i det

remitterade förslaget och att den således får beteckningen 3 §.

 I en ny 4 § bör lämpligen tas in de föreskrifter som enligt det remitterade

förslaget skall bilda ett andra stycke i 3 kap. 2 § och som handlar om de

kontoförande institutens uppgiftsskyldighet gentemot Värdepapperscentralen.

 Som en följd av vad som nu har förordats bör 3 kap. 3 och 4 §§ i det

remitterade förslaget betecknas 3 kap. 5 respektive 6 §.

 Enligt lagrådsremissens 3 kap. 3 § skall Värdepapperscentralen frånta ett

institut rätten att vara kontoförande institut, om institutet inte längre

uppfyller de krav som anges i 1 § första stycket. Bestämmelsen bör lämpligen

kompletteras med en regel som ger Värdepapperscentralen möjlighet att vidta

åtgärder, om ett kontoförande institut underlåter att fullgöra sin

uppgiftsskyldighet enligt 3 kap. 2 § andra stycket (3 kap. 4 § enligt Lagrådets

förslag). Lagrådet förordar sålunda att det i 3 kap. 3 § (3 kap. 5 § enligt

Lagrådets förslag) förs in ett nytt andra stycke med följande lydelse:

 "Värdepapperscentralen får meddela ett beslut som avses i första stycket, om

ett kontoförande institut trots uppmaning från centralen underlåter att fullgöra

sin uppgiftsskyldighet enligt 4 §."

 I 7 kap. 2 §, som reglerar frågan om skadeståndsskyldighet till följd av en

oriktig eller missvisande uppgift i avstämningsregister m.m., införs enligt

remissförslaget en ansvarsfördelning mellan Värdepapperscentralen och de konto-

förande instituten. Enligt Lagrådets mening bör paragrafen redigeras om, så att

den tänkta ordningen framgår klarare. Lagrådet föreslår att paragrafen

formuleras på följande sätt:

"2 §

För skada till följd av en oriktig eller missvisande uppgift i ett avstäm-

ningsregister eller i annat fall genom fel i samband med uppläggning eller

förande av ett sådant register svarar Värdepapperscentralen eller, om felaktig-

heten kan hänföras till ett kontoförande institut, institutet. Skadeståndsansvar

föreligger dock inte, om Värdepapperscentralen respektive institutet visar att

felaktigheten beror på en omständighet utanför dess kontroll vars följder

centralen eller institutet inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit.

Motsvarande gäller om felaktigheten beror på någon som har anlitats av centralen

respektive institutet.

 För skada som kan hänföras till ett kontoförande institut svarar Värde-

papperscentralen solidariskt med institutet. Centralens ansvar är dock i sådant

fall begränsat till fem miljoner kronor för varje skadefall. Centralen har rätt

till ersättning av institutet för vad den har betalat till följd av det

solidariska ansvaret."

 8 kap. 1 § föreslås slopad och delvis bli ersatt av en ny paragraf, 1 kap. 6 c

§, i lagen om värdepappersrörelse. Flera andra ändringsförslag har samband med

denna åtgärd. De syftar enligt remissen till att förenkla reglerna för för-

valtarregistrering och innebär därutöver att en generell möjlighet införs att

registrera utländska förvaltare av aktier och skuldförbindelser.

 I den allmänna motiveringen (avsnitt 6.1) anges att "bestämmelserna om

tillstånd att registreras som förvaltare" flyttas från 8 kap. 1 § aktie-

kontolagen till 1 kap. 6 c § lagen om värdepappersrörelse. Ingen av de nämnda

bestämmelserna anger emellertid i vilka fall tillstånd till registrering krävs

eller under vilka förutsättningar tillstånd kan medges. I 1 kap. 6 c § lagen om

värdepappersrörelse sägs endast att det är Finansinspektionen som skall pröva

frågor om tillstånd enligt vissa angivna bestämmelser.

 De bestämmelser i olika lagar till vilka 1 kap. 6 c § lagen om värde-

pappersrörelse hänvisar innehåller efter de ändringar som föreslås i remissen

inte heller några regler om när tillstånd krävs. I flertalet av bestämmelserna

sägs att den som har tillstånd att registreras som förvaltare enligt 1 kap. 6 c

§ får införas i ett visst register. Lagrådet anser till en början att det i de

olika lagarna bör finnas bestämmelser om att det i vissa fall skall krävas till-

stånd till registrering. Vidare är det enligt Lagrådets uppfattning lämpligare

att i princip behålla bestämmelserna om tillståndsgivningen m.m. i aktie-

kontolagen än att flytta dem till lagen om värdepappersrörelse. Lagrådet

förordar därför att 8 kap. 1 § behålls och ges följande lydelse:

 "Finansinspektionen skall pröva frågor om tillstånd att registeras som

förvaltare enligt 9 kap. 5 § denna lag, 3 kap. 10 § andra stycket aktiebolags-

lagen (1975:1385), 3 kap. 10 § andra stycket försäkringsrörelselagen (1982:713),

3 kap. 11 § första stycket bankaktiebolagslagen (1987:618) och 31 § lagen

(1990:1114) om värdepappersfonder.

 Ett tillstånd att registreras som förvaltare får förenas med särskilda villkor

för att tillgodose allmänna och enskilda intressen. Ett tillstånd skall

återkallas av Finansinspektionen, om ett villkor för tillståndet har åsidosatts

och avvikelsen är betydande eller om annars förutsättningarna för tillståndet

inte längre finns.

 Beslut i frågor om tillstånd får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Beslutet skall verkställas även om det har överklagats, om inte domstolen

förordnar annat.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten."

 Godtas Lagrådets förslag beträffande 8 kap. 1 § aktiekontolagen, bör i 8 kap.

2 § samma lag orden "enligt 1 kap. 6 c § lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse" utgå och bestämmelserna i 9 kap. 5 § aktiekontolagen, 3

kap. 10 § aktiebolagslagen, 3 kap. 10 § försäkringsrörelselagen, 3 kap. 11 §

bankaktiebolagslagen och 31 § lagen om värdepappersfonder ges en sådan

utformning att därav framgår att det krävs tillstånd för att någon skall kunna

registreras som förvaltare.

 I 9 kap. 2 § har föreslagits den ändringen att hänvisningen till 8 kap. 1 §

tas bort. Eftersom Lagrådet förordar att 8 kap. 1 § skall finnas kvar behöver

någon ändring inte göras i 9 kap. 2 §.

 9 kap. 5 § bör i enlighet med vad Lagrådet tidigare uttalat ges följande

utformning:

 "Har en borgenär lämnat skuldförbindelser till någon annan för förvaltning,

kan denne på borgenärens uppdrag föras in i avstämningsregistret i stället för

borgenären, om han fått tillstånd till registrering som förvaltare."

 I 9 kap. 9 § regleras rätten för den som utfärdat en skuldförbindelse som

registrerats i ett avstämningsregister att i vissa situationer få uppgifter från

Värdepapperscentralen om borgenärens och förvaltarens namn m.m. Bestämmelsen

skall göra det möjligt för gäldenären att själv ombesörja betalning av

kapitalbelopp och ränta till borgenären. Enligt Lagrådets uppfattning är den

föreslagna regeln inte tillräcklig för att detta skall vara möjligt. Så medger

bestämmelsen t.ex. inte att gäldenären har rätt att få uppgifter om storleken av

olika fordringar. Syftet med bestämmelsen uppnås bättre om gäldenären ges rätt

att få de uppgifter som behövs för att han skall kunna fullgöra sin betalning.

Efter även vissa redaktionella ändringar förordar Lagrådet att bestämmelsen ges

följande utformning:

 "Om betalning av kapitalbelopp eller ränta på grund av en skuldförbindelse som

registrerats hos Värdepapperscentralen skall göras utan förmedling av centralen,

har utfärdaren rätt att få de uppgifter från centralen som behövs för att

betalningen skall kunna fullgöras.

 Utfärdaren av en skuldförbindelse som är registrerad hos Värdepapperscentralen

har rätt att få sådana uppgifter även när han begär att registreringen av

skuldförbindelsen skall upphöra eller då registreringen upphör av någon annan

anledning."

 I punkt 2 av övergångsbestämmelserna anges att ett företag som vid lagens

ikraftträdande har tillstånd som kontoförande institut under viss tid får

fortsätta att vara kontoförande institut och att vissa av de äldre

bestämmelserna fortfarande skall gälla under denna tid. Punkten bör bl.a. med

hänsyn till Lagrådets förslag till utformning av 3 kap. 1 § aktiekontolagen ges

en delvis annan lydelse.

 Eftersom Lagrådet föreslår att 8 kap. 1 § aktiekontolagen skall behållas bör

en övergångsbestämmelse i huvudsaklig överensstämmelse med punkt 2 av de

föreslagna övergångsbestämmelserna till förslaget om ändring i lagen om värde-

pappersrörelse (lagförslag 2.4) tas in som en punkt 3 av övergångsbestämmelserna

till ändringen av aktiekontolagen.

 Punkterna 2 och 3 av de nu behandlade övergångsbestämmelserna kan enligt

Lagrådets mening ges följande lydelse:

 "2. Ett tillstånd att vara kontoförande institut som gäller vid

ikraftträdandet medför rätt att vara kontoförande institut även efter

ikraftträdandet till dess Värdepapperscentralen har prövat om institutet

uppfyller de krav som anges i 3 kap. 1 § i dess nya lydelse, dock längst till

utgången av juni 1996. Under denna tid gäller fortfarande äldre bestämmelser i 1

kap. 5 § samt 3 kap. 3 och 4 §§.

 3. Den som vid lagens ikraftträdande har auktorisation som förvaltare enligt 8

kap. 1 § skall anses ha fått tillstånd enligt lagrummets nya lydelse. Den som

vid lagens ikraftträdande har tillstånd enligt 8 kap. 1 § att föras in i

aktiebok i stället för en ägare som är bosatt i utlandet, får fortsätta att vara

registrerad som förvaltare till utgången av 1996 eller, om ansökan om tillstånd

enligt de nya bestämmelserna då har gjorts, till dess ansökan har prövats

slutligt. Under denna tid gäller inte de nya bestämmelserna i 8 kap. 4, 8 och 9

§§."

Förslaget till lag om ändring i lagen om börs- och clearing-

verksamhet

I 8 kap. 7 § i det remitterade förslagen finns bestämmelser om vilka som får bli

medlemmar i en clearingorganisation. Bestämmelserna överensstämmer till stora

delar med de tidigare berörda reglerna i 3 kap. 1 § första och tredje styckena

aktiekontolagen om vem som har rätt att vara kontoförande institut enligt den

lagen. Lagrådet föreslår att, på samma sätt som har förordats beträffande 3 kap.

1 § tredje stycket aktiekontolagen, andra stycket i 8 kap. 7 § lagen om börs-

och clearingverksamhet får utgå. Det återstående stycket i 8 kap. 7 § bör

utformas efter modell av 3 kap. 1 § första stycket aktiekontolagen. Det finns

dock inte anledning att här särskilt nämna Riksbanken eller något annat

institut.

 För att man skall få en överensstämmelse med ordningsföljden mellan para-

graferna i 3 kap. aktiekontolagen bör den nu förordade bestämmelsen betecknas 8

kap. 6 §, medan den hittillsvarande 8 kap. 6 § bör betecknas 8 kap. 7 §.

 Även i övrigt bör det göras ändringar i 8 kap. lagen om börs- och clearing-

verksamhet, motsvarande vad Lagrådet har förordat beträffande 3 kap.

aktiekontolagen. Lagrådsremissens bestämmelse om uppgiftsskyldighet gentemot en

clearingorganisation (9 § första stycket) bör således placeras närmast efter 7 §

och få beteckningen 8 §, medan reglerna om sanktioner (8 § i remissförslaget)

bör få bilda en ny 9 §. Sanktionsreglerna i det remitterade förslaget bör

kompletteras med en bestämmelse om åtgärder för det fallet att en clearingmedlem

underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet gentemot clearingorganisationen

(jfr 3 kap. 5 § andra stycket aktiekontolagen enligt Lagrådets förslag).

 Lagrådsremissens bestämmelse om uppgiftsskyldighet gentemot Finansinspektionen

(8 kap. 9 § andra stycket) bör tas in i en paragraf betecknad 8 kap. 10 §.

 I enlighet med vad som nu har anförts bör 8 kap. 6-10 §§ lagen om börs- och

clearingverksamhet få följande lydelse:

"6 §

En clearingorganisation får som medlemmar ha sådana institut och företag som

avses i 3 kap. 1 § första stycket 1-4 och även andra företag. I samtliga fall

krävs att institutet eller företaget har en betryggande kapitalstyrka, ändamåls-

enlig organisation av verksamheten, erforderliga riskhanteringsrutiner, säkra

tekniska system och i övrigt bedöms vara lämpligt att delta i

clearingverksamheten hos organisationen.

7 §

En clearingmedlem får delta i clearingverksamheten för egen räkning. En

clearingorganisation får medge svenska och utländska clearingorganisationer

eller centrala värdepappersförvarare samt sådana institut och företag som avses

i 3 kap. 1 § första stycket 1-4 att delta i clearingverksamheten för annans

räkning.

8 §

Clearingmedlemmar skall lämna clearingorganisationen de upplysningar som behövs

för att organisationen skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt denna lag

eller annan författning.

9 §

Om en clearingmedlem inte längre uppfyller de krav som anges i 6 §, skall

clearingorganisationen besluta att medlemskapet skall upphöra.

 En clearingorganisation får besluta att medlemskapet skall upphöra, om en

clearingmedlem trots uppmaning från organisationen underlåter att fullgöra sin

uppgiftsskyldighet enligt 8 §.

 Har ett clearingmedlemskap upphört på grund av ett beslut enligt första eller

andra stycket, får medlemmen, om det finns särskilda skäl, ändå vidta åtgärder i

förhållande till clearingorganisationen för att skydda uppdragsgivare mot

förlust.

10 §

Clearingmedlemmar som inte står under Finansinspektionens tillsyn eller

motsvarande tillsyn i hemlandet är skyldiga att på inspektionens begäran lämna

uppgifter om förhållanden som rör deltagandet i clearingverksamheten.

Inspektionen får förelägga en sådan clearingmedlem att lämna de begärda

uppgifterna."

 I lagrådsremissen föreslås att 9 kap. 6 § skall förses med ett nytt andra

stycke, där det sägs att en clearingorganisation, efter tillstånd av Finans-

inspektionen, skall få förmedla försträckning av finansiella instrument eller

lämna kredit mot säkerhet. Det framgår av motiven att sådana åtgärder som

omnämns bara skall få vidtas inom kretsen av clearingmedlemmar. Detta bör

uttryckligen framgå av lagtexten. Vidare bör uttrycket "försträckning av

finansiella instrument" ersättas med "lån av finansiella instrument". Det

framgår av remissprotokollet att sådana lån skall kunna förekomma för att

exempelvis lösa leveransproblem.

 Lagrådet förordar således att 9 kap. 6 § får följande lydelse:

 "I syfte att underlätta clearingverksamheten får en clearingorganisation,

efter tillstånd av Finansinspektionen, inom kretsen av clearingmedlemmar

förmedla lån av finansiella instrument och lämna kredit mot säkerhet."

 I övergångsbestämmelserna har som en andra punkt tagits in en föreskrift om

att frågor om tillstånd för sådan clearingverksamhet som före ikraftträdandet

har fått bedrivas utan tillstånd får prövas före ikraftträdandet. Enligt

Lagrådets mening skulle en sådan föreskrift knappast komma att få någon praktisk

betydelse. Lagrådet förordar därför att föreskriften utgår.

 Den föreslagna punkten 3 i övergångsbestämmelserna bör förtydligas och ges

följande lydelse:

 "Sådan tillståndspliktig clearingverksamhet som bedrivs vid lagens ikraft-

trädande och som dessförinnan har fått bedrivas utan tillstånd får fortsätta

efter ikraftträdandet till utgången av mars 1996 eller, om en ansökan om

tillstånd då har gjorts, till dess ansökan har prövats slutligt."

Förslaget till lag om ändring i lagen om värdepappersfonder

Det föreslagna fjärde stycket i 31 § hör naturligt samman med första stycket och

bör därför placeras närmast efter detta. Efter vissa andra redaktionella

ändringar förordar Lagrådet att paragrafen ges följande utformning:

 "Fondbolaget skall föra eller låta föra ett register över samtliga innehavare

av andelar i fonden. Om registret förs med hjälp av automatisk databehandling,

gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) för ett sådant register.

 Är aktiekontolagen (1989:827) tillämplig på andelarna i fonden, förs registret

av Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag. Fondbolaget har rätt till insyn i

registret.

 Fondbolaget skall till varje enskild fondandelsägare skriftligen bekräfta att

hans fondandelsinnehav registrerats. Av bekräftelsen skall framgå värdepappers-

fondens beteckning, fondbolaget och förvaringsinstitutet samt var

informationsbroschyren, årsberättelser och halvårsredogörelser för fonden finns

att få tag i.

 Har en fondandelsägare lämnat sina andelar till någon annan för förvaltning,

kan denne på andelsägarens uppdrag föras in i det register som avses i första

stycket i stället för andelsägaren, om han fått tillstånd till registrering som

förvaltare. I registret skall särskilt anmärkas att fondandelen förvaltas för

annans räkning. Förvaltaren skall tillställa andelsägaren den information

förvaltaren får från fondbolaget, om inte andelsägaren avsagt sig sådan

information. På begäran av fondbolaget eller den som på bolagets uppdrag för

registret skall förvaltaren lämna fondbolaget uppgifter om dels andelsägarens

namn, personnummer eller annat registreringsnummer och postadress, dels det

antal fondandelar som fondandelsägaren äger."

 I 32 a §, som är ny, regleras förutsättningarna för vissa rättsverkningar vid

överlåtelse och pantsättning av fondandelar.

 Lagrådet konstaterar att syftet med paragrafens andra stycke - att likställa

pantsättning med överlåtelse - uppnås på ett enklare sätt om första stycket

omfattar "överlåtelse eller pantsättning". Andra stycket kan då utgå.

 Avsikten med bestämmelserna är att en underrättelse om överlåtelse och

pantsättning av fondandelar som lämnas till fondbolaget eller, om

fondandelarna är förvaltarregistrerade, förvaltaren skall få samma rätts-

verkningar som enligt 31 § skuldebrevslagen följer av en underrättelse till

gäldenären. Enligt Lagrådets uppfattning kommer denna avsikt tydligare till

uttryck i lagtexten om den ges följande utformning:

 "Är aktiekontolagen (1989:827) inte tillämplig på andelarna i fonden, gäller i

fråga om överlåtelse eller pantsättning av en fondandel bestämmelserna i 31 §

lagen (1936:81) om skuldebrev i tillämpliga delar. Härvid skall vad som i den

bestämmelsen sägs om gäldenären gälla fondbolaget eller, om fondandelarna är

förvaltarregistrerade, förvaltaren."

Förslagen till lagar om ändring i lagen om värdepappers-

rörelse (förslag 2.4 och 2.12)

Med hänsyn till vad Lagrådet uttalat i anslutning till 8 kap. 1 § aktiekonto-

lagen bör de två förslagen utgå.

Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen

I enlighet med vad Lagrådet utttalat i anslutning till 8 kap. 1 § aktie-

kontolagen bör 3 kap. 10 § andra stycket utformas på ett annat sätt än enligt

förslaget i remissen. Vidare bör i fjärde stycket göras vissa redaktionella änd-

ringar. Paragrafen bör därför ges följande utformning:

 "I avstämningsbolag förs aktieägaren in i aktieboken med uppgift om

personnummer eller annat identifikationsnummer och postadress. För varje ägare

anges det antal aktier han äger av olika slag. Aktieboken förs med hjälp av

automatisk databehandling eller på annat liknande sätt.

 Har en aktieägare i ett avstämningsbolag lämnat sina aktier till någon annan

för förvaltning, kan denne på aktieägarens uppdrag föras in i aktieboken i

stället för aktieägaren, om han fått tillstånd till registrering som förvaltare.

 I aktieboken skall i fall som avses i andra stycket anmärkas att aktien

innehas för annans räkning. Beträffande förvaltaren antecknas i aktieboken samma

uppgifter som enligt första stycket skall införas om aktieägare.

 För rätt till registrering som förvaltare krävs utöver vad som sägs i andra

stycket att förvaltaren uppfyller de villkor som gäller för införing av ägare i

aktieboken. I aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om tillstånd enligt

första stycket, om förvaltares åligganden, om skyldighet för bolaget och

Värdepapperscentralen att hålla tillgänglig sammanställning av uppgifter om

aktieägare med mer än femhundra förvaltarregistrerade aktier samt om tillfällig

införing i aktieboken av ägare till förvaltarregistrerade aktier."

Förslagen till lagar om ändring i bankaktiebolagslagen och i

försäkringsrörelselagen

3 kap. 11 § bankaktiebolagslagen och 3 kap. 10 § försäkringsrörelselagen bör ges

en utformning som motsvarar den som Lagrådet förordat beträffande 3 kap. 10 §

aktiebolagslagen.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 219

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 november 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:50 Clearingverksamhet m.m.

 220

Rättsdatablad

FörfattningsrubrikBestämmelser somCelexnummer för bakomliggande

 inför, ändrar, upp-EG-regler

 häver eller upprepar

 ett normgivningsbe-

 myndigande eller inför-

 livar EG-regler med

 svensk rätt

Lag om ändring i 1 kap. 5 §

aktiekontolagen

(1989:827) 2 kap. 6 § 393L0022

 3 kap. 1 och 2 §§

 8 kap. 1 §

Lag om ändring i 8 kap. 6 och 7 §§393L0022

lagen (1992:543) om

börs- och clearing-

verksamhet

 221

 222