Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som tagits upp i bifogade

utdrag ur regeringsprotokollet den 12 december 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag till bestämmelser om en

koncessionsavgift som skall erläggas av ett programföretag som

har tillstånd enligt 5 § radiolagen (1966:755) att sända

televisionsprogram i rundradiosändning och som enligt

tillståndsvillkoren får sända reklam mot vederlag.

 Propositionen innehåller vidare förslag om att radionämnden skall ges

tillgång till vitessanktioner om ett programföretag bryter mot vissa av

radiolagens regler om annonser som sänds under annonstid i televisionen eller

mot avtalsbestämmelser om sändning av sponsrade program.

 1

 Prop. 1991/92:78

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om koncessionsavgift på televisionens område

Avgiftsskyldighet

1 § Ett programföretag som enligt 5 § radiolagen (1966:755) har tillstånd att

i hela landet sända televisionsprogram i rundradiosändning skall betala

koncessionsavgift till staten enligt denna lag under förutsättning att

företaget har rätt att sända reklam mot vederlag i sådan sändning och är

ensamt om denna rätt här i landet.

Beräkning av avgift

2 § Koncessionsavgiften består av en fast del och en rörlig del och beräknas

från och med månaden efter den då sändningsverksamheten påbörjats.

 Som sändningsverksamhet anses i denna lag inte provsändning i ringa

omfattning.

3 § Den fasta delen av koncessionsavgiften utgör 4 167 000 kronor för varje

månad under vilken sändningsverksamhet har bedrivits.

 Den fasta delen av avgiften skall för varje kalenderår justeras med hänsyn

till kvoten mellan konsumentprisindex för oktober månad året före det år som

avgiften avser och konsumentprisindex för oktober månad 1991. Härvid avrundas

beloppet nedåt till närmaste tusental kronor.

4 § Den rörliga delen av koncessionsavgiften beräknas för ett kalenderår i

sänder. Den är beroende av de intäkter som utgör vederlag till

programföretaget för att det sänder annonser och tas ut med

- 20 procent av intäkterna till den del de överstiger 750 miljoner men inte

1 000 miljoner kronor,

- 40 procent av intäkterna till den del de överstiger 1 000 miljoner men inte

2 000 miljoner kronor,

- 50 procent av intäkterna till den del de överstiger 2 000 miljoner kronor.

 I intäkter som utgör vederlag för att programföretaget sänder annonser

inräknas intäkter som tillförts någon annan, om det framgår av

omständigheterna att de utgör sådant vederlag till programföretaget.

 Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringsmässiga grunder.

 De i första stycket angivna beloppsgränserna skall justeras på ett sätt som

motsvarar det sätt som anges i 3 § andra stycket i fråga om den fasta delen

av koncessionsavgiften.

Fastställande och betalning av avgift

5 § Kabelnämnden fastställer före den 1 januari varje år det belopp som

enligt 3 § skall utgå för månad under det följande kalenderåret.

 2

 Prop. 1991/92:78

 Om programföretaget begär det skall kabelnämnden besluta huruvida det under

en viss månad har förekommit sådan sändningsverksamhet att företaget är

skyldigt att betala avgift enligt 3 § för den månaden. I övrigt skall

kabelnämnden inte fatta beslut om skyldighet att betala avgift enligt 3 §, om

det inte behövs för verkställighet enligt 14 §.

 Avgift enligt 3 § skall betalas före utgången av den månad som avgiften

avser.

6 § Programföretaget skall senast den 15 februari varje år lämna kabelnämnden

de uppgifter som behövs för att fastställa den rörliga delen av

koncessionsavgiften för föregående år. Om sådana uppgifter inte lämnas eller

de lämnade uppgifterna är ofullständiga, får kabelnämnden förelägga företaget

vid vite att fullgöra skyldigheten.

 Kabelnämnden meddelar senast den 1 mars beslut om det belopp till vilket den

rörliga delen av koncessionsavgiften uppgår för föregående år. Om

programföretaget inte har fullgjort sin uppgiftsskyldighet enligt första

stycket första meningen, meddelar kabelnämnden beslut snarast möjligt efter

det att uppgiftsskyldigheten har fullgjorts.

 Den rörliga delen av koncessionsavgiften skall betalas senast den 31 mars om

kabelnämnden har meddelat beslut om avgiften senast under mars månad. I annat

fall skall avgiften betalas så snart kabelnämnden meddelat beslut om

avgiften.

7 § Ränta skall betalas på koncessionsavgift från förfallodagen. Räntesatsen

bestäms enligt 6 § räntelagen (1975:635).

 Om kabelnämnden har fattat beslut om den rörliga delen av

koncessionsavgiften efter utgången av mars månad, skall ränta ändå betalas

från den 31 mars.

 Kabelnämnden beslutar om ränta.

8 § Koncessionsavgift och ränta betalas till kabelnämnden genom insättning på

ett särskilt postgirokonto. Betalning anses ha fullgjorts den dag då den har

bokförts på det särskilda postgirokontot.

 Kabelnämnden skall omedelbart överföra mottagna medel till

riksgäldskontoret, som genast placerar medlen på räntebärande räkning där.

 Sveriges Radio Aktiebolag förvaltar medlen.

Återbetalning

9 § Om det belopp som programföretaget har betalat för en viss period

överstiger vad företaget skall betala enligt 3 § eller enligt beslut av

kabelnämnden eller domstol, skall det överskjutande beloppet betalas tillbaka

till företaget.

 Ränta skall betalas på belopp som återbetalas. Räntan beräknas efter en

räntesats motsvarande det av riksbanken fastställda diskonto, som gällde vid

utgången av året närmast före det år då återbetalningen äger rum.

Kabelnämnden beslutar om ränta.

 3

 Prop. 1991/92:78

Omprövning och överklagande m.m.

10 § Kabelnämnden skall ompröva ett beslut som har betydelse för skyldigheten

att betala koncessionsavgift eller ränta, om programföretaget begär det eller

det finns andra skäl.

 Ett omprövningsbeslut som är till programföretagets nackdel får inte

meddelas efter utgången av det tredje året efter det år då det ursprungliga

beslutet meddelades. Ett omprövningsbeslut får inte i något fall meddelas

efter utgången av det sjätte året efter det år då det ursprungliga beslutet

meddelades.

 Om ett beslut som anges i första stycket har överprövats av domstol, får

kabelnämnden inte ompröva den fråga som domstolens beslut avser.

11 § Kabelnämndens beslut enligt 5-7 §§, 9 § andra stycket och 10 § får

överklagas hos kammarrätten.

 Kabelnämndens beslut i andra fall får inte överklagas.

 Överklagande av beslut enligt denna lag inverkar inte på skyldigheten att

betala den avgift eller ränta som överklagandet avser.

12 § Om det finns särskilda skäl får regeringen meddela anstånd med betalning

av koncessionsavgift och ränta. Om det finns synnerliga skäl får regeringen

medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala

koncessionsavgift och ränta för en viss period.

13 § Kabelnämnden får besluta om revision. Härvid gäller 3 kap. 7-15 §§ lagen

(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter i tilllämpliga delar.

 Kabelnämnden får uppdra åt skatteförvaltningen att utföra revisionen.

Verkställighet

14 § Beslut om koncessionsavgift och ränta får verkställas om avgiften eller

räntan är obetald och förfallen till betalning. Härvid gäller 5 kap. 16 och

17 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter i

tillämpliga delar.

 Restavgift skall inte utgå.

----------- Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992.

 4

 Prop. 1991/92:78

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar

m.m.

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1971:1072) om förmånsberättigade

skattefordringar m.m. skall ha följande lydelse.

 1 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 Förmånsrätt enligt 11 § förmånsrättslagen (1970:979) följer med fordran på

 1. skatt och avgift, som anges i 1 § första stycket uppbördslagen

(1953:272), samt skatt enligt lagen (1908:128) om bevillningsavgifter för

särskilda förmåner och rättigheter, lagen (1958:295) om sjömansskatt,

kupongskattelagen (1970:624), lagen (1983:219) om tillfällig vinstskatt,

lagen (1986:1225) om tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,

understödsföreningar och pensionsstiftelser, lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel, lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt

för utomlands bosatta och lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta artister m.fl.,

 2. skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 3. skatt eller avgift enligt lagen (1928:376) om skatt på lotterivinster,

lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om allmän

energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om

tobaksskatt, stämpelskattelagen (1964:308), lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om

avgift på vissadryckesförpackningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för

oljeprodukter och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om

dryckesskatt, lagen (1978:69) om försäljningsskatt på moterfordon, lagen

(1978:144) om skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa

kassettband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen

(1982:1201) om skatt på viss elektrisk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på

omsättning av vissa värdepapper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för

elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totalisatorskatt,

lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar, lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, lagen (1984:405) om stämpelskatt på

aktier, lagen (1984:410) om avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) om

 5

 Prop. 1991/92:78

lagerskatt på viss bensin, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes

flygtrafik, lagen (1990:582) om koldioxidskatt, lagen (1990:587) om

svavelskatt, lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid

energiproduktion, lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar, lagen

(1990:1087) om lagerskatt på vissa oljeprodukter, lagen (1990:1427) om

särskild premieskatt för grupplivsförsäkring, m.m.,

 6

 Prop. 1991/92:78

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell9

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 4. skatt enligt vägtrafikskattelagen (1973:601), lagen (1976:339) om

saluvagnsskatt, vägtrafikskattelagen (1988:327), lagen (1988:328) om

vägtrafikskatt på utländska fordon,

 5. tull, särskild avgift enligt 39 § tullagen (1973:670) och avgift enligt

lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

 6. avgift enligt lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område,

lagen (1974:266) om prisreglering på fiskets område, lagen (1984:409) om

avgift på gödselmedel, lagen (1990:615) om avgifter på vissa

jordbruksprodukter m.m. och lagen (1990:616) om införande av lagen (1990:615)

om avgifter på vissa jordbruksprodukter m.m.,

 7. avgift som uppbärs med tillämpning av lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 8. avgift enligt lagen (1991:000) om koncessionsavgift på televisionens

område.

-----------------------

 Förmånsrätten omfattar ej restavgift och liknande avgift som utgår vid

försummelse att redovisa eller betala fordringar och ej heller skatte- eller

avgiftstillägg och förseningsavgift.

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992.

 7

 Prop. 1991/92:78

3 Förslag till

Lag om ändring i radiolagen (1966:755)

 Härigenom föreskrivs att det i radiolagen (1966:755) skall införas en ny

paragraf, 17 a §, av följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 17 a §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 Om programföretaget bryter mot en bestämmelse i 9-11 §§, 13

§ första eller andra styckena, 14 eller 15 §§, får radionämnden förelägga

programföretaget att följa bestämmelsen. Föreläggandet får förenas med vite.

Motsvarande gäller om programföretaget bryter mot en bestämmelse som tagits

in i ett avtal med stöd av 7 § andra stycket eller 13 § tredje stycket.

-----------------------

 8

 Prop. 1991/92:78

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992.

 9

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 december 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

-----------------

Proposition om koncessionsavgift på televisionens område m.m.

1 Inledning

Riksdagens beslut med anledning av förslagen i prop. 1990/91:149 om radio-

och TV-frågor (KU39, rskr. 370) innebär att en ny, reklamfinansierad TV-

kanal kan startas i Sverige. Beslutet innefattar vissa riktlinjer för ett

reklamfinansierat TV-företags verksamhet.

 Genom propositionen bereddes riksdagen vidare tillfälle att ta del av vad

föredraganden anfört i fråga om koncessionsavgift för ett reklamfinansierat

TV-företag. I dessa delar lade riksdagen propositionen till handlingarna utan

eget ställningstagande.

 Ett förslag om en lag till koncessionsavgift läggs nu fram. I detta

sammanhang föreslås också en ändring i lagen (1971:1072) om

förmånsberättigade skattefordringar m.m.

 Vidare föreslås en ändring av radiolagen (1966:755) med innebörden att

radionämnden får tillgång till vitessanktioner om ett programföretag

överträder vissa av radiolagens bestämmelser om annonser eller bestämmelser i

avtal om sändning av sponsrade program m.m.

 Regeringen beslutade den 28 november 1991 att inhämta lagrådets yttrande

över lagförslagen. De förslag som remitterades till lagrådet bör fogas till

protokollet i detta ärende som bilaga 1.

 Lagrådet har föreslagit att den föreslagna lagen om koncessionsavgift

redigeras om och kompletteras på några punkter. Lagrådets förslag innebär

inte någon saklig ändring i fråga om koncessionsavgiftens storlek och

konstruktion. Jag har godtagit lagrådets förslag till ändringar. Lagrådets

yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 2.

 Det är angeläget att riksdagen fattar sitt beslut inom sådan tid att de

föreslagna lagarna kan träda i kraft den 1 mars 1992.

 10

 P r o p

 .

 1991/92:78

2 Allmän motivering

2.1 Koncessionsavgiften

2.1.1 Förslagets huvuddrag

 Skälen för mitt förslag: Ett programföretag som enligt de av riksdagen

beslutade riktlinjerna kommer att kunna bedriva rikstäckande marksändningar

av TV-program med reklam i Sverige kommer att få en stark ställning på TV-

reklammarknaden. Genom att sändarnätet på kort tid skall byggas ut till i det

närmaste rikstäckning kommer detta företag att kunna erbjuda annonsörerna en

potentiell publik som är åtminstone dubbelt så stor som satellitkanalernas.

Den rikstäckande reklam-TV-kanalen torde ha konkurrensfördelar även i

jämförelse med andra reklammedier.

 Den gynnade ställningen beror i viss mån på att reklam-TV- företaget kommer

att vara ensamt om att sända annonser i marksändningar. Skälen till detta är

dels tekniska begränsningar, dels att Sveriges Television inte får sända

reklam.

 Möjligheten att etablera marksänd TV begränsas av tillgången på

sändningsfrekvenser. Det frekvensutrymme som återstår när sändarnätet för den

nu aktuella TV-kanalen är utbyggt skulle med nuvarande teknik möjliggöra

ytterligare en rikstäckande TV-kanal, men det skulle också kunna användas för

andra ändamål. Något beslut om användningen har ännu inte fattats.

 Enligt riksdagens beslut skall vidare programföretagen inom Sveriges Radio-

koncernen inte sända betalda annonser. Så länge den ordningen gäller kommer

det nya TV-reklamföretaget inte att behöva konkurrera om annonserna med

Sveriges Television. Det kan givetvis inte uteslutas att en framtida

omprövning av finansieringsförutsättningarna för Sveriges Radio-koncernen kan

leda till ändringar på denna punkt.

 Det nya TV-företaget kommer också i ett annat avseende att gynnas av de

regler som gäller för Sveriges Television. Reklam-TV-företaget förutsätts

visserligen sända ett omväxlande programutbud av god kvalitet, men det är

bara Sveriges Television som kommer att ha ett fullständigt ansvar för att

bedriva TV-sändningar i allmänhetens tjänst. Genom att reklam-TV-företaget

inte kommer att vara skyldigt att sända program som vänder sig till

utpräglade minoritetsgrupper förbättras företagets lönsamhetsutsikter.

 Det företag som får rätt att sända reklam-TV i marksändningar kommer alltså

att i viss mån arbeta på en skyddad marknad. På skyddade marknader ställs

kraven på ekonomisk effektivitet lägre än på marknader där det finns

medtävlare som arbetar under jämförbara villkor. Förtjänstmarginalerna blir

 11

 P r o p

 .

 1991/92:78

högre, under vissa förutsättningar extremt höga. När sådana marknader öppnas

för konkurrens har de företag, som har anpassat sig efter de villkor som

tidigare rådde, ofta svårt att klara omställningen.

 För att effekterna av den bristfälliga konkurrensen skall motverkas bör ett

programföretag som ensamt har rätt att bedriva rikstäckande TV-sändningar med

reklam erlägga en koncessionsavgift till staten. Avgiften bör tillföras

rundradiokontot och på så sätt bidra till att finansiera statens åtagande att

ställa medel till förfogande för Sveriges Radio-koncernens verksamhet. Det

är, såsom framhållits redan i propositionen om radio- och TV-frågor, fråga om

en betydande avgift. I annat fall skulle den knappast vara av intresse som

tillskott för radiofonden. I remissprotokollet uttalade jag att en avgift av

detta slag inte motsvaras av någon direkt motprestation från statens sida och

att pålagan därför utgör en skatt i regeringsformens mening och måste

regleras i lag. Lagrådet har uttalat att eftersom avgiften kan ses som ett

vederlag för en, som det får förmodas värdefull ensamrätt att sända reklam i

television här i landet, denna bedömning måhända inte är helt självklar.

Lagrådet har emellertid stannat i samma slutsats som jag. Till vad som

tidigare anförts i frågan vill jag bara tillägga att förhållandet att det

vederlag staten betingar sig så klart överstiger kostnaderna talar för att

det är fråga om en skatt. Det är ju också så att ensamrätten är beroende av

en tvingande reglering från det allmännas sida.

 Den som enligt lagen blir skyldig att erlägga koncessionsavgift är ett

programföretag som enligt 5 § radiolagen (1966:755) har erhållit rätt att här

i landet sända televisionsprogram i rundradiosändning som riktar sig till

hela landet och som får sända reklam mot vederlag. Om ett företag skulle få

rätt att bedriva lokala TV-sändningar med reklam kommer det alltså inte att

omfattas av avgiftsskyldigheten.

 Som anförts i prop. 1990/91:149 s. 169 är det naturligt att den särskilda

koncessionsavgiften upphör om Sveriges Television skulle få tillstånd att

sända betalda annonser. Jag förordar också att någon avgift inte längre skall

utgå om något annat företag än Sveriges Radio-företagen får tillstånd att i

rikstäckande televisionsändningar i rundradio sända reklam. Här är det

emellertid inte lika självklart att skyldigheten att betala avgift helt skall

bortfalla. I sådant fall, liksom i fall av andra förändringar i fråga om

aktörer eller teknik på marknaden, kan det vara skäl att mera

förutsättningslöst ompröva avgiftens konstruktion och storlek.

2.1.2 Avgiftens konstruktion

 Skälen för mitt förslag: Eftersom vi i Sverige har mycket sparsamma

erfarenheter av reklamfinansierad television är det svårt att på förhand

avgöra hur stora intäkter ett reklamfinansierat TV-företag kan komma att få.

De försök till beräkningar som gjordes i samband med utarbetandet av

 12

 P r o p

 .

 1991/92:78

propositionen 1990/91:149 om radio- och TV-frågor uppvisar en stor spännvidd.

Man kan emellertid vara rätt säker på att intäkterna kommer att vara lägre

under de första åren, då verksamheten byggs upp. Intäkterna torde också

påverkas av konjunkturvariationer.

 En koncessionsavgift bör vara anpassad till intäkternas storlek. Om

intäkterna är låga är det angeläget att programföretaget ändå har

tillräckliga resurser för att kunna uppfylla sina åtaganden att sända ett

omväxlande programutbud av god kvalitet. Avgiften bör då vara förhållandevis

låg. Vid högre intäkter, då företagets betalningsförmåga är större, bör

avgiften proportionellt vara högre.

 Mot denna bakgrund förordar jag att koncessionsavgiften delvis görs

progressiv. I botten bör ligga en fast avgift, medan en rörlig avgift som

utgör en viss andel av programföretagets intäkter bör sätta in över vissa

intäktsnivåer. Den rörliga avgiften bör utgå med en högre procentandel i

högre intäktsskikt.

 Kostnaderna för att driva en TV-kanal med ett någorlunda ambitiöst

programutbud kan uppskattas till i storleksordningen 800 milj. kr. per år.

Upp till ungefär denna intäktsnivå bör koncessionsavgiften sålunda vara

jämförelsevis låg. Vid avsevärt högre intäktsnivåer kan däremot avgiften

utgöra en betydande andel av intäkterna utan att möjligheterna till

långsiktig lönsamhet äventyras.

 Jag anser att den fasta delen av avgiften, bestående av ett belopp för varje

månad som sändningarna bedrivits, bör utgå med 50 milj.kr. per kalenderår.

Upp till en årlig intäkt av 750 milj.kr. per kalenderår bör endast den fasta

avgiften erläggas.

 Den rörliga avgiften bör utgöra 20 % av de reklamintäkter per kalenderår som

överstiger 750 men inte 1 000 milj.kr. per år, 40 % av intäkter som

överstiger 1 000 men inte 2 000 milj.kr. och 50 % av intäkter som överstiger

2 000 milj.kr.

 Under dessa förutsättningar kommer statens intäkter av koncessionsavgifter

att uppgå till följande belopp vid olika nivåer på TV-företagets

reklamintäkter (milj. kr. per år).

Intäkt Fast avgift

 Rörl

 ig

avgiftSumm

 a

600 50 -50

800 50 1060

1 000 50 50100

1 200 50 130180

1 500 50 250300

2 000 50 450500

2 500 50 700750

 13

 P r o p

 .

 1991/92:78

 För att olika bulvanarrangemang skall motverkas bör i intäkter som utgör

vederlag för att programföretaget sänder annonser inräknas intäkter som

tillförts någon annan, om det framgår av omständigheterna att de utgör sådant

vederlag till programföretaget. Intäkterna bör bestämmas enligt

bokföringsmässiga grunder.

 De angivna beloppen bör gälla för år 1992. För följande år bör storleken av

den fasta avgiften samt de intäktsgränser som gäller för den rörliga avgiften

justeras med hänsyn till förändringar i det allmänna prisläget.

 Justeringen bör tekniskt gå till så att respektive belopp multipliceras med

kvoten mellan konsumenptisindex för oktober året före det aktuella året och

konsumentprisindex för oktober 1991.

 14

 P r o p

 .

 1991/92:78

2.1.3 Hur avgiften skall erläggas m.m.

 Skälen för mitt förslag: Den fasta avgiften är som nyss nämnts oberoende av

reklam-TV-företagets intäkter. Det framstår som lämpligt att avgiften erläggs

en gång i månaden fr.o.m. månaden efter den då sändningar som grundar

avgiftsskyldighet inleds.

 För att det skall kunna avgöras om någon rörlig avgift skall erläggas och

hur hög avgiften skall vara måste det finnas uppgifter om intäkternas storlek

under det kalenderår som avgiften avser. Denna del av avgiften får därför

erläggas i efterskott sedan intäktsförhållandena kunnat redovisas samlat. Med

hänsyn härtill bör avgiften erläggas före utgången av första kvartalet året

efter detta år.

 Den sammanhållna myndighet som planeras för radio- och TV- sändningar till

allmänheten bör handha uppbörd och kontroll av koncessionsavgiften (jfr dir.

1991:68). I avvaktan på att den nya myndigheten kommer till stånd förordar

jag att uppgiften skall åvila kabelnämnden. Det bör också ligga på nämnden

att fastställa avgiftens storlek. Ett sådant beslut bör kunna överklagas hos

kammarrätt.

 Eftersom den rörliga avgiften är avhängig av företagets intäkter av

reklamförsäljning är det nödvändigt att företaget åläggs att till

kabelnämnden inkomma med de uppgifter som nämnden behöver för att fastställa

den rörliga avgiften. Uppgifterna bör lämnas senast den 15 februari. Nämnden

bör få förelägga företaget vid vite att lämna uppgifterna. Några regler för

vilka uppgifter som skall lämnas eller sättet härför skall rimligen inte

behöva regleras i lag. Det är min förhoppning att detta kan lösas i

samförstånd mellan nämnden och företaget.

 Helt säker på att alla uppgifter är fullständiga och korrekta kan

kabelnämnden naturligtvis inte vara. Det framstår således som nödvändigt att

kabelnämnden får rätt att besluta om revision av företagets räkenskaper.

Detta kan ske i den ordning som finns föreskriven i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter. Det är emellertid inte lämpligt att

kabelnämnden själv bygger upp någon organisation för detta ändamål.

Kabelnämnden bör i stället få rätt att anlita skatteförvaltningen för att

utföra revisionen. Jag anser vidare att en avgift som den föreslagna bör få

drivas in utan hinder av att det beslut varigenom den har fastställts inte

vunnit laga kraft. Det motsvarar vad som gäller för skatter i allmänhet. Jag

förutsätter dock att detta inte skall behöva bli aktuellt. Redan den

skyldighet att betala ränta som jag snart skall återkomma till bör vara ett

tillräckligt incitament för betalning i rätt tid. Statens fordran på avgift

bör vara förenad med förmånsrätt.

 15

 P r o p

 .

 1991/92:78

2.1.4 Ränta m.m.

 Skälen för mitt förslag: Kabelnämnden, och den nya radiomyndighet som senare

bör överta kabelnämndens uppgifter enligt denna lag, är inte

beskattningsmyndigheter i egentlig mening. Jag finner det därför inte

lämpligt med regler som motsvarar skönstaxering. I stället bör kabelnämnden

få rätt att förelägga företaget vid vite att lämna föreskrivna uppgifter,

eller, om uppgifterna är ofullständiga, att komplettera dem. Att ränta skall

utgå på förfallna avgifter finner jag självklart. För att sätta ytterligare

press på bolaget att inkomma med behövliga uppgifter, förordar jag också att

ränta skall utgå också på avgifter som inte kunnat fastställas. Ett försenat

beslut av kabelnämnden om fastställande av avgiftens storlek kommer alltså

att innehålla en uppgift om den ränta företaget på grund av sin försummelse

har ådragit sig.

 Jag anser också att avgift skall betalas inom föreskriven tid även om

kabelnämndens beslut härom överklagas. Ränta skall utgå också på belopp som

skall återbetalas. För att inte inbetalning till kabelnämnden skall kunna

utnyttjas som en bekväm räntebärande placering av likvida medel bör denna

ränta vara lägre än den ränta företaget har att betala på förfallna belopp.

 16

 P r o p

 .

 1991/92:78

2.1.5 Anstånd, befrielse och ändring

 Skälen för mitt förslag: Om företaget råkar i tillfälliga ekonomiska

svårigheter av betydelse bör det finnas utrymme att medge anstånd med

betalningen. Ett sådant beslut bör det ankomma på regeringen att meddela.

 I undantagsfall kan det också förekomma att skyldigheten att betala avgift

över huvud taget kan framstå som oskäligt betungande. Det bör därför finnas

utrymme för regeringen att medge befrielse. En sådan befrielse bör dock dels

vara av ren undantagskaraktär och dels gälla endast för en begränsad tid. En

mer långtgående befrielse däremot väcker frågan om ändring av lagstiftningen

och blir en fråga för riksdagen.

 Beslutet bör under vissa förutsättningar kunna omprövas. Med hänsyn till

rättssäkerheten bör en begränsning ske i tiden av möjligheten till ändring

till företagets nackdel. Jag föreslår därför att ett beslut om avgift inte

skall få ändras till företagets nackdel efter utgången av tredje året efter

det att beslutet meddelades. Av rationalitetsskäl bör inte heller hur gamla

beslut som helst kunna ändras även om ändringen skulle vara till företagets

fördel. Jag föreslår att den gränsen sätts till utgången av sjätte året efter

det att beslutet meddelades.

 17

 P r o p

 .

 1991/92:78

2.2 Vitessanktion vid överträdelse av vissa programregler

2.2.1 Förslagets huvuddrag

 Bakgrund till mitt förslag: Riksdagens beslut med anledning av prop.

1990/91:149 innebär att en möjlighet öppnas för ett programföretag utanför

Sveriges Radio-koncernen att bedriva reklamfinansierade TV-sändningar. Med

anledning härav tillfördes radiolagen (1966:755) ett antal nya bestämmelser.

De anger vad som skall gälla för reklam och annan annonsering i televisionen

samt ger lagstöd för avtalsvillkor om programföretagens rätt att sända reklam

mot vederlag m.m. samt sponsrade program. Efterlevnaden av reglerna skall

övervakas av radionämnden.

 I 1 § radiolagen har det tagits in två nya definitioner. Med reklam förstås

ett radioprogram som är avsett att främja en näringsidkares avsättning av en

vara, en tjänst eller någon annan nyttighet. Med annonstid i televisionen

avses sändningstid i televisionen som inleds och avslutas av en särskild

ljud- och bildsignatur som markerar att den som sänder under den angivna

tiden i huvudsak gör detta på uppdrag av andra.

 I avtal med programföretaget skall kunna bestämmas om skyldighet att endast

under annonstid i televisionen sända reklam mot vederlag eller program mot

betalning (7 § andra stycket 2).

 Ett programföretag får inte i programverksamheten mot vederlag eller annars

på ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse. Programföretaget

får dock i fråga om någon som har bekostat ett program helt eller delvis

lämna uppgift om vem bidragsgivaren är (6 § andra stycket).

 För annonser som sänds under annonstid i televisionen gäller bestämmelserna

i 8 - 15 §§.

 I dessa bestämmelser finns bl.a. regler om vad som får förekomma under

annonstid i televisionen, om att det skall framgå i vems intresse sändningen

sker, om hur stor del av sändningstiden som får avse annonser, om hur

annonserna får placeras, om att det inte får uppträda vissa personer i

annonser och om att vissa annonser inte är tillåtna. Bl.a är annonser som

syftar till att vinna stöd för politiska eller religiösa åsikter eller

annonser som riktar sig till barn, förbjudna.

 I radiolagen ges också lagstöd för avtalsbestämmelser om program som någon

annan än programföretaget har bekostat helt eller delvis, s.k. sponsrade

program.

 Riksdagens tidigare nämnda beslut med anledning av prop. 1990/91:149 om

radio- och TV-frågor innehåller vissa riktlinjer för vad som bör regleras i

avtal mellan staten och det reklamfinansierade TV-företaget om dess rätt att

sända sponsrade program.

 Med stöd av de angivna lagbestämmelserna och i enlighet med av riksdagen

 18

 P r o p

 .

 1991/92:78

angivna riktlinjer har regeringen slutit avtal med Sveriges Television AB och

Nordisk Television AB om vad som skall gälla i fråga om sponsrade program som

sänds av företagen.

 Radionämnden har till uppgift att genom granskning i efterhand övervaka om

ett programföretag har utövat sin sändningsrätt enligt 5 § radiolagen enligt

bestämmelserna i lagen eller i avtalet mellan regeringen och företaget (17 §

första stycket radiolagen).

 Radionämnden består av en ordförande och sex andra ledamöter samt ersättare.

En av ledamöterna eller ersättarna skall vara vice ordförande. Ordföranden

och vice ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare. (6 §

förordningen (1988:339) med instruktion för radionämnden - enligt förslag i

prop. 1991/92:53 i stället 17 § tredje stycket radiolagen).

 Om avtalet mellan regeringen och ett programföretag föreskriver detta skall

företaget sända redogörelse för beslut av radionämnden, i vilket företaget

förklarats ha brutit mot bestämmelser i radiolagen eller avtalet (17 § andra

stycket radiolagen).

 Skälen för mitt förslag: När reklamfinansierade televisionssändningar inleds

i Sverige kan de nuvarande sanktionerna för överträdelser av reglerna i

radiolagen och avtalen mellan programföretagen och staten visa sig

otillräckliga. Det bör därför införas mer effektiva sanktioner för

överträdelser av vissa sådana regler.

 Gällande ordning för övervakning av hur programföretagen utövar sin

sändningsrätt är utformad mot bakgrund av Sveriges Radio-koncernens

verksamhet. Granskningen har avsett dels radiolagens regler om opartiskhet

och saklighet och demokratiska värderingar i programverksamheten, dels

bestämmelserna i avtalen om genmälen och beriktiganden, respekt för den

enskildes privatliv, sändning av meddelanden från myndigheter samt

programverksamhetens inriktning. Om radionämnden finner att ett

programföretag har brutit mot bestämmelserna i radiolagen eller avtalet skall

företaget redogöra för nämndens beslut i sina sändningar. I avtalen med

staten finns också en möjlighet för staten att säga upp avtalen om det finns

anledning att anta att programföretagen i väsentlig mån har brutit mot lagen

eller avtalen.

 Denna ordning har i stort sett fungerat väl. I de flesta fall synes

radionämndens tolkningar ha accepterats av programföretagen. Möjligheten att

säga upp avtalet på grund av väsentliga avtalsbrott har aldrig aktualiserats.

 När ett programföretag får rätt att finansiera sändningarna genom att sända

reklam mot vederlag förändras emellertid situationen. I motsats till vad som

har gällt tidigare kan programföretaget få direkt ekonomisk vinning av att

bryta mot de regler som gäller för programverksamheten.

 Sådana överträdelser kan tänkas vara av olika slag. Det som ligger närmast

till hands är att programföretaget inte följer de regler som på olika sätt

begränsar möjligheten att sända reklam eller att sponsorsfinansiera program.

Sådana begränsningar gäller t.ex. annonsernas andel av den totala

sändningstiden, hur annonserna får placeras i programmen eller att vissa slag

 19

 P r o p

 .

 1991/92:78

av program inte får vara sponsrade. Även andra regler, t.ex. om

programutbudets sammansättning, kan i och för sig uppfattas som stridande mot

verksamhetens ekonomiska mål.

 Enligt min mening är de nuvarande sanktionerna inte tillräckliga för att man

skall kunna vara säker på att respekten för gällande bestämmelser skall

upprätthållas när det blir tillåtet att sända reklam mot vederlag.

Skyldigheten för programföretaget att i sändning redogöra för radionämndens

"fällande" beslut torde inte ensam verka avhållande om företaget kan göra

stora ekonomiska vinster på att bryta mot bestämmelserna. En så drastisk

åtgärd som att säga upp avtalet kan knappast tillgripas annat än i extrema

situationer.

 Vad som enligt min mening behövs är en möjlighet att motverka värdet för

företaget av att överträda reglerna genom att göra regelbrotten ekonomiskt

olönsamma. Viten är en sanktion som har denna egenskap. Ett vitesbelopp skall

bestämmas så att det kan antas att den det gäller kommer att följa det

föreläggande som är förenat med vitet. Ett programföretag som finner att

upprepade överträdelser av reglerna leder till en ekonomisk belastning som

motsvarar eller överstiger intäkten kommer därför att avstå från fortsatta

överträdelser.

 Mot denna bakgrund anser jag att radionämnden bör ges möjlighet att

förelägga vite vid överträdelser av vissa regler i radiolagen eller i avtalet

mellan staten och programföretaget.

 En sådan regel är tillåten enligt den av riksdagen numera antagna

yttrandefrihetsgrundlagen, som träder i kraft den 1 januari 1992. Där an-ges

nämligen att det i lag får föreskrivas att en nämnd vars sammansättning är

bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare

skall granska om radioprogram, som någon har sänt på annat sätt än genom

tråd, står i överensstämmelse med de föreskrifter eller andra villkor som

gäller för sändningarna. En sådan nämnd får endast uttala sin mening och

förelägga den sändande att följa föreskrifterna eller villkoren. I lag får

föreskrivas att ett föreläggande av nämnden får förenas med vite. Frågor om

ansvar för yttrandefrihetsbrott och om utdömande av vite prövas alltid av

domstol (7 kap 4 §).

 20

 P r o p

 .

 1991/92:78

2.2.2 Vilka regler skall vitessanktioneras?

 Skälen för mitt förslag: Ett vitesföreläggande innebär att ett

programföretag som har överträtt en viss regel kan åläggas att, om det ännu

en gång bryter mot regeln, betala ett penningbelopp till staten. Om

vitesbeloppet sätts tillräckligt högt ett vitesföreläggande verkningsfullt.

Ett programföretag som har ett vitesföreläggande hängande över sig kan

förväntas vara extra försiktigt för att inte riskera att åter bryta mot

regeln.

 Just på grund av att vitesförelägganden är effektiva bör de användas med

försiktighet inom radio- och TV-området. Det är t.ex. inte alls lämpligt att

använda sig av vitesförelägganden när det gäller brott mot reglerna om

opartiskhet och saklighet eller programutbudets sammansättning. På dessa

områden skulle hot om viten kunna leda till att programföretagen iakttog

alltför stor försiktighet när de behandlade kontroversiella frågor.

 Vitesförelägganden bör inte heller kunna förekomma om man kan riskera att

komma i konflikt med utgivarens grundlagsenliga ensamrätt att bestämma vad en

sändning skall innehålla. Därför bör sådant föreläggande inte kunna

tillgripas vid överträdelse av radiolagens förbud mot diskriminering av

annonsörer eller av avtalsbestämmelser om genmäle och beriktigande.

 Ett vitesföreläggande framstår däremot som lämpligt i fråga om överträdelser

av regler om annonser och sponsrade program. Dessa regler har i huvudsak

tillkommit som ett resultat av en avvägning mellan programföretagets och

publikens intressen. Om sanktionsmöjligheterna är alltför svaga finns det en

risk att programföretagen inte kommer att respektera reglerna. De skäl emot

vitesförelägganden som kan anföras i fråga om vissa andra regler finns inte

när det gäller annonser och sponsrade program.

 De regler som jag syftar på gäller den högsta tillåtna mängden annonser, hur

annonserna får placeras i programmen, samt - i förekommande fall - om att ett

programföretag inte får sända betalda annonser. Även de regler som syftar

till att annonser och sponsrade program klart skall kunna skiljas från det

övriga programutbudet samt regler som avser att motverka viss annonsering

eller att de restriktioner som gäller för TV-annonsering kringgås genom

sponsring av program, är sådana att det är motiverat med en så verkningsfull

åtgärd som ett vitesföreläggande.

 21

 P r o p

 .

 1991/92:78

3 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom kulturdepartementet upprättats

förslag till

1. lag om koncessionsavgift på televisionens område,

2. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar

m.m.

3. lag om ändring i radiolagen (1966:755).

 Lagförslagen har granskats av lagrådet.

 Lagförslagen under 1 och 2 har upprättats i samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

 22

 P r o p

 .

 1991/92:78

4 Specialmotivering

4.1 Förslaget till lag om koncessionsavgift på televisionens

område

Allmänt

Den avgift som nu föreslås är att betrakta som en skatt (se närmare härom

avsnitt 2.1.1). Det finns emellertid vid varje tillfälle inte mer än en

skattskyldig. Att i detta fall infoga denna avgift i någon befintlig

skatteförfattning låter sig knappast göras. Avgiften har därför reglerats i

en särskild lag. Vid utformningen av denna har eftersträvats en enkel

reglering med så få bestämmelser som möjligt. Det kan antas att de flesta

uppkommande frågor om uppgiftslämnande etc. kan lösas i samförstånd mellan

kabelnämnden och företaget.

 Lagrådet har föreslagit att det remitterade lagförslaget redigeras om och

kompletteras på några punkter. Lagrådets förslag innebär inte någon saklig

ändring i fråga om koncessionsavgiftens storlek och konstruktion.

Lagförslaget har utformats i enlighet med lagrådets förslag.

Specialmotiveringen har anpassats härtill. Endast i de fall lagrådets

yttrande föranlett sakliga förändringar eller kompletteringar av betydelse,

har detta särskilt anmärkts i texten nedan.

Avgiftsskyldighet

1 §

Av paragrafen framgår att koncessionsavgift kommer ifråga endast för ett

företag som har tillstånd till rikstäckande TV-sändningar i form av

rundradiosändningar. Det är dock inte varje tillstånd som för med sig

avgiftsskyldighet. Det krävs sålunda att tillståndet innehas av ett företag

som dessutom har rätt att sända reklam mot vederlag och att företaget är

ensamt om att få sända reklam i rundradio. Lagen har alltså vid varje

tillfälle endast en adressat. Att företaget har rätt att sända reklam innebär

i detta sammanhang att det i avtalet med staten inte intagits någon regel om

reklamförbud med stöd av 7 § andra stycket 1 radiolagen. Se närmare den

allmänna motiveringen avsnitt 2.1.1.

 23

 P r o p

 .

 1991/92:78

Beräkning av avgift

2 §

Enligt paragrafen består avgiften av två delar, en fast som regleras i 3 §

och en rörlig vars konstruktion framgår av 4 §.

 Av bestämmelsen framgår också att det är först när företaget utnyttjar

tillståndet som det blir avgiftsskyldigt. För att avgiften inte alltför

mycket skall styra vid vilken tidpunkt sändningarna skall inledas, har

avgiftsskyldighetens inträde bestämts till månaden efter den då

sändningsverksamheten påbörjas med stöd av tillståndet.

 Det kan naturligtvis förekomma att företaget innan den reguljära

sändningsverksamheten inleds, vill testa utrustningen. Om dessa

provsändningar har en till tid och omfattning begränsad omfattning bör det

kunna sägas att sändningsverksamheten inte inletts och avgiftsskyldighet

alltså inte inträtt. Det kan påpekas att detta enbart har avseende på

avgiftsskyldighetens inträde. Radiolagen innehåller t.ex inte någon

bestämmelse om provsändningar varför dess regler torde gälla för alla typer

av sändningar.

 Lagrådet har föreslagit att vad som ovan sägs om provsändningar bör få ett

uttryck i lagtexten. Detta återfinns i andra stycket.

3 §

Den fasta delen av avgiften består enligt första stycket av en avgift för

varje månad som sändningar bedrivs. Som sändningar bör inte heller i detta

sammanhang räknas rena provsändningar, t.ex. under en begränsad tid av dygnet

(jfr 2 § andra stycket). Om företaget är osäkert på om sändningsverksamheten

är avgiftsgrundande kan det få den saken prövad enligt 5 § andra stycket.

Månadsavgiften är så anpassad att den i nuvarande kostnadsläge skall ge ett

årligt belopp om 50 miljoner kronor.

 Enligt andra stycket skall den fasta delen av avgiften justeras med hänsyn

till förändringarna i penningvärdet. Det sker genom att konsumentprisindex

(KPI) för oktober månad året före det år avgiften avser divideras med KPI för

oktober 1991. Den fasta delen av avgiften multipliceras med den sålunda

erhållna kvoten. Kabelnämnden bestämmer storleken av den fasta delen av

avgiften enligt 5 § första stycket. Beloppet skall avrundas nedåt till hela

tusental kronor. Storleken av månadsavgiften skall bara bestämmas en gång per

år. Den allmänna motiveringen till reglerna om avgiftens konstruktion finns i

avsnitt 2.1.2.

 24

 P r o p

 .

 1991/92:78

4 §

Den rörliga delen av avgiften är enligt första stycket beroende av företagets

intäkter under ett kalenderår av reklamförsäljning. Det är här fråga om

bruttointäkt av reklamförsäljningen utan avdrag för marknadsföring eller

andra kostnader för inkomstens förvärvande. Däremot faller intäkter av andra

verksamheter, t.ex försäljning av producerade program till andra TV-företag,

utanför begreppet. Det bör också noteras att det är fråga om vad som utgör

företagets vederlag. Eventuella förmedlingsprovisioner till fristående

agenter etc. ingår således inte i underlaget.

 Andra och tredje styckena innehåller vissa regler till skydd mot illojala

förfaranden vid redovisningen. Framgår det av omständigheterna att en intäkt

som tillförts någon annan, t.ex ett programföretaget närstående bolag, i

verkligheten utgör vederlag till programföretaget för reklamförsäljning,

skall även denna betalning inräknas i underlaget för den rörliga avgiften. Om

detta beslutar kabelnämnden genom att det, enligt 6 § andra stycket, är

nämnden som på grundval av företagets uppgifter fastställer den rörliga

avgiften. Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringsmässiga grunder.

 Också beloppsgränserna skall enligt fjärde stycket justeras på ett sätt som

motsvarar det som anges i 3 § andra stycket i fråga om den fasta delen av

koncessionsavgiften.

Fastställande och beräkning av avgift

5 §

Paragrafen har, i enlighet med lagrådets förslag, utformats något annorlunda

än i det remitterade förslaget. Av första stycket framgår att kabelnämnden

före den 1 januari varje år skall fastställa månadsavgiften för det följande

året. Det är alltså inte meningen att nämnden skall meddela ett särskilt

beslut för varje månad. Betalningsskyldigheten inträder redan i och med att

sändningsverksamhet bedrivs. Om emellertid företaget är osäkert på om det är

skyldigt att betala den fasta delen av avgiften för en viss månad kan det få

saken prövad. Detta framgår av andra stycket. Ett sådant beslut kan enligt 11

§ överklagas till kammarrätt. I övrigt skall kabelnämnden inte fatta några

beslut om skyldighet att betala avgift enligt 3 §, om det inte behövs för

verkställighet enligt 14 §. Sista meningen utgör ett förtydligande som

tillkommit på förslag av lagrådet.

 Tredje stycket anger förfallodagen för den fasta delen av avgiften. Den

fasta delen skall således betalas före utgången av den månad som avgiften

avser.

 25

 P r o p

 .

 1991/92:78

6 §

Lagrådet har föreslagit att programföretaget blir skyldigt att till en

bestämd tidpunkt lämna kabelnämnden de uppgifter som behövs för att

fastställa den rörliga delen av avgiften och att kabelnämndens skyldighet att

meddela beslut om avgiftens storlek görs beroende av att programföretaget

fullgjort sin uppgiftsskyldighet i rätt tid. Kabelnämnden skall meddela

beslut snarast möjligt efter det att skyldigheten fullgjorts.

Betalningsterminen föreslås bli bestämd i anslutning till vad som föreskrivs

om beslutstidpunkten. Förslaget har utformats i enlighet med vad lagrådet

föreslagit. I första stycket åläggs företaget att lämna de uppgifter som

behövs för att kabelnämnden skall kunna fastställa den rörliga avgiften.

Uppgifterna skall lämnas senast den 15 februari varje år. Lämnas inte sådana

uppgifter, eller är uppgifterna ofullständiga, får kabelnämnden förelägga

bolaget vid vite att fullgöra sin skyldighet.

 I andra stycket anges att kabelnämndens beslut om den rörliga avgiften skall

fattas senast den 1 mars året efter det kalenderår avgiften avser. På förslag

av lagrådet har införts ett förtydligande genom vilket framgår att

kabelnämnden, om företaget inte fullgjort sin uppgiftsskyldighet, skall

besluta snarast möjligt efter det att uppgiftsskyldigheten fullgjorts. Detta

får särskild betydelse i förhållande till bestämmelserna om ränta i 7 §.

 Kabelnämnden har inte rätt att skönsmässigt uppskatta företagets intäkter.

Några särskilda regler för hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras har inte

ansetts erforderliga.

 Av tredje stycket framgår att den rörliga delen av avgiften skall betalas

senast den 31 mars om kabelnämnden har meddelat beslut om avgiften senast

under mars månad. I annat fall skall avgiften betalas så snart kabelnämnden

meddelat beslut om avgiften. Att företaget kan dra på sig ränta genom att

inte i tid lämna uppgifter framgår av 7 § andra stycket. Detta kan medföra

att företaget finner skäl att göra en a conto betalning i avvaktan på ett

beslut.

7 §

I första stycket anges att ränta utgår på avgift enligt denna lag från

förfallodagen. Vilken förfallodagen är framgår av 5 § tredje stycket och 6 §

tredje stycket. Kabelnämnden beslutar om ränta skall utgå. Räntesatsen är den

som anges i 6 § räntelagen, dvs. för närvarande diskontot plus åtta

procentenheter.

 Som tidigare nämnts har kabelnämnden inte tillagts någon rätt att

"skönstaxera" företaget. För att företaget inte skall vinna något på att

fördröja kabelnämndens beslut har därför regeln i andra stycket tillkommit.

Den innebär att avgiften löper med ränta från den 31 mars även om

kabelnämnden inte fattat något beslut.

 26

 P r o p

 .

 1991/92:78

 I tredje stycket anges att kabelnämnden beslutar om ränta. Se närmare om

ränta i avsnitt 2.1.4.

8 §

I första stycket anges att betalningen skall ske till kabelnämnden. Som

framgått av avsnitt 2.1.3. är detta att se som en temporär lösning.

Bestämmelsen att betalning skall ske genom insättning på ett särskilt

postgirokonto etc. är i sig av förordningskaraktär. Genom att bestämmelsen

tas in i lagen undviks en särskild förordning i ämnet.

 Andra och tredje styckena motsvarar 29 § lagen (1989:41) om TV- avgift. Den

räkning som omtalas är det s.k rundradiokontot. Hur medlen skall förvaltas

bestäms genom avtal mellan staten och Sveriges Radio AB.

 27

 P r o p

 .

 1991/92:78

Återbetalning

9 §

Om företaget har betalat in för mycket, skall det överskjutande beloppet,

enligt första stycket betalas tillbaka.

 Av andra stycket framgår att även på avgift som skall återbetalas skall

ränta utgå, dock med en lägre procentsats än enligt 7 §. Bestämmelsen gäller

alla fall av återbetalning. Det kan vara återbetalning på grund av att

kammarrätt ändrat kabelnämndens beslut, återbetalning på grund av ändring av

kabelnämndens beslut enligt 10 § eller återbetalning helt enkelt därför att

företaget betalat in för mycket. Också om sådan ränta beslutar kabelnämnden.

Omprövning och överklagande m.m.

10 §

På förslag av lagrådet har 10 § utformats i närmare anslutning till 4 kap. 3

och 6 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter.

 I andra stycket begränsas möjligheterna till ändring i tiden. Ändring till

företagets nackdel får inte ske efter utgången av tredje året efter det år då

det ursprungliga beslutet meddelades och inte i något fall, dvs. inte ens

till företagets fördel, får ändring ske efter utgången av sjätte året efter

det då det ursprungliga beslutet meddelades.

11 §

Kabelnämndens beslut om avgift och om ränta får överklagas till kammarrätt.

Det gäller beslut om fastställande av avgiftens storlek enligt 5 och 6 §§,

beslut om att betalningsskyldighet föreligger för viss tid enligt 5 § andra

stycket, beslut om föreläggande av vite enligt 6 § första stycket, beslut om

ränta enligt 7 och 9 §§ samt beslut om ändring enligt 10 §. Av 27 §

förvaltningslagen(1986:223) följer att kabelnämnden skyndsamt skall ompröva

det överklagade beslutet. Andra beslut än de uppräknade får inte överklagas.

 Av tredje stycket framgår att ett överklagande inte befriar företaget från

skyldigheten att betala avgift eller ränta.

 Av tredje stycket framgår att ett överklagande inte befriar företaget från

skyldigheten att betala avgift.

 28

 P r o p

 .

 1991/92:78

12 §

Om det finns särskilda skäl får regeringen medge anstånd med betalning av

avgiften. Finns synnerliga skäl får regeringen medge befrielse från

skyldigheten att betala avgift för en viss period. Av det sista uttrycket

skall framgå att regeringen aldrig får för obestämd tid medge befrielse. Det

synnerliga skälet skall således vara övergående. En allmän konjunkturnedgång

bör normalt inte vara ett särskilt skäl till anstånd med betalningen och

självfallet inte ett synnerligt skäl som kan ge befrielse från avgiften. Ett

sådant kan i stället föreligga om företaget har stora förfallna avgifter men

p.g.a. olyckshändelse eller andra extraordinära omständigheter, kan förväntas

få små eller inga intäkter under en övergående tid. Den allmänna motiveringen

till reglerna om anstånd och befrielse finns i avsnitt 2.1.5.

13 §

Kabelnämnden får besluta om revision. Den behöver emellertid inte själv

utföra revisionen. Detta kan uppdras åt skatteförvaltningen. Av förordningen

(1990:1293) med förordning för skatteförvaltningen framgår att till

skatteförvaltningen räknas riksskatteverket och skattemyndigheterna i länen.

För revisionen gäller reglerna i 3 kap. 7-15 §§ lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter i tillämpliga delar. Där stadgas om hur revisionen får

ske, vad som får granskas, vad som får tas om hand, om kvitto och skyldighet

att underrätta företaget om resultatet av revisionen etc. Även om

kabelnämnden får uppdra åt skatteförvaltningen att utföra revisionen har

nämnden själv ansvaret för att den går rätt till.

 Revisionen får naturligtvis inte syfta till annat än att finna underlag för

ett beslut om avgift. Med hänsyn till att de uppgifter kabelnämnden behöver

hänför sig endast till vederlag för annonser bör det inte förekomma att

revisionen kommer i konflikt med reglerna i yttrandefrihetsgrundlagen om

meddelarskydd etc. Det bör också ligga i företagets intresse att uppgifter om

reklam hålls skilda från uppgifter om källor etc. En eventuell revision bör

dock alltid med tanke på vikten av meddelarskyddet bedrivas med försiktighet.

Verkställighet

14 §

Avgift enligt denna lag får drivas in så snart den är förfallen till

betalning. Det innebär att någon särskild exekutionstitel inte erfordras.

Reglerna i 5 kap. 16-17 §§ lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter

 29

 P r o p

 .

 1991/92:78

gäller i tillämpliga delar. Härav följer bl.a ett solidariskt ansvar för en

företrädare för företaget som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter

att betala in avgiften i rätt tid och ordning(se 17 § nämnda lag). Observera

att det för indrivning inte erfordras att ett beslut vunnit laga kraft. Ett

överklagande medför ju inte att förfallodagen förskjuts.

 Enligt 64 § uppbördslagen (1953:272) skall en sådan statens fordran som får

utmätas utan föregående dom drivas in i samma ordning som skatt och dessutom

skall restavgift utgå. Med hänsyn till den betydande förpliktelse att betala

ränta som företaget drar på sig om det inte betalar i rätt tid finns inte

behov av att också restavgift skall utgå. I andra stycket föreskrivs därför

att restavgift inte skall utgå.

4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:1072) om

förmånsberättigade skattefordringar m.m.

1 §

I en ny punkt 8 tas den nu föreslagna avgiften om koncessionsavgift på

televisionens område upp bland dem som är förmånsberättigade enligt 11 §

förmånsrättslagen (allmän förmånsrätt).

 Lagrådet har anfört att den ränta på avgift som skall betalas enligt

förslaget till lag om koncessionsavgift på televisionens område torde vara

att anse som sådan ränta som enligt 2 § andra stycket förmånsrättslagen

(1970:979) omfattas av förmånsrätt (jfr. specialmotiveringen till förevarande

paragraf, prop. 1971:142 s 43). Jag har ingenting att invända mot lagrådets

slutsats.

4.3 Förslaget till ändring i radiolagen (1966:755)

17 a §

I radiolagen införs en bestämmelse som ger radionämnden rätt att vid vite

förelägga ett programföretag att följa vissa av de bestämmelser om reklamens

innehåll, placering e.dyl som finns i 8- 15 §§. Stöd för en sådan sanktion

finns i 7 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen.

 De bestämmelser som sanktioneras på detta sätt är reglerna om annonstidens

längd (13 § första och andra stycket, 14 §), annonsernas placering (15 §),

att annonser med reklam inte får vända sig till barn under 12 år (11 och 15

§§), att annonser inte får syfta till att vinna stöd för politiska eller

religiösa åsikter eller åsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden (10 §),

att det av en annons skall framstå i vems intresse sändningen sker och att

vissa personer inte får uppträda i annonser (9 §).

 Även vissa bestämmelser i avtal mellan staten och programföretaget omfattas

av denna bestämmelse. Det gäller sådana som ingåtts med stöd av 7 § andra

stycket om skyldighet för programföretaget att inte sända reklam mot vederlag

eller program mot betalning (7 § andra stycket 1), att endast under annonstid

 30

 P r o p

 .

 1991/92:78

i televisionen sända reklam mot vederlag eller program mot betalning(7 §

andra stycket 2), att om någon annan har bekostat ett program helt eller

delvis lämna uppgift om vem bidragsgivaren är(7 § andra stycket 3), samt

bestämmelser med stöd av 13 tredje stycket om högsta tillåtna sändningstid

för annonser.

 Det kan i detta sammanhang vara skäl att påminna om censurförbudet i

yttrandefrihetsgrundlagen. Radionämnden bör således vara varsam med

formuleringen av föreläggandet så att man inte därigenom förbjuder sändandet

av ett visst program.

 31

 P r o p

 .

 1991/92:78

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen

föreslår riksdagen att anta förslagen till

 1. lag om koncessionsavgift på televisionens område,

 2. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar

m.m.,

 3. lag om ändring i radiolagen (1966:755).

 32

 P r o p

 .

 1991/92:78

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att

genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har

lagt fram.

 33

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till

Lag om koncessionsavgift på televisionens område

 Härigenom föreskrivs följande.

Skyldighet att betala avgift

 1 § Koncessionsavgift skall betalas till staten enligt denna lag för

tillstånd enligt 5 § radiolagen (1966:755) att i hela landet sända

televisionsprogram i rundradiosändning.

 Skyldigheten att betala avgift gäller för ett företag som dels har rätt att

sända reklam mot vederlag i en sådan sändning som avses i första stycket,

dels är ensamt om att ha sådan rätt här i landet.

2 § Avgiftsskyldigheten inträder månaden efter den då sändningsverksamheten

påbörjas med stöd av tillståndet.

Beräkning av avgift

3 § Koncessionsavgiften består av en fast och en rörlig del.

 Den fasta delen består av en avgift för varje månad under vilken sändningar

har bedrivits. Månadsavgiften är 4 167 000 kronor.

 Den rörliga delen av avgiften beräknas för ett kalenderår i sänder. Den är

beroende av de intäkter som utgör företagets vederlag för att sända annonser

och tas ut med

 - 20 procent av de intäkter som överstiger 750 men inte 1 000 miljoner

kronor,

 - 40 procent av de intäkter som överstiger 1 000 men inte 2 000 miljoner

kronor och

 - 50 procent av de intäkter som överstiger 2 000 miljoner kronor.

 Med intäkt till företaget likställls betalning som sker till någon annan

under sådana förhållanden att det står klart att det rör sig om vederlag till

företaget för att sända annonser.

 Intäkterna skall periodiseras enligt bokföringsmässiga grunder.

 Den fasta delen och beloppgränserna för den rörliga delen av avgiften skall

varje år justeras enligt 4 §.

4 § Avgiften enligt 3 § skall för varje kalenderår justeras med hänsyn till

kvoten mellan konsumentprisindex i oktober månad året före det år avgiften

avser och konsumentprisindex i oktober månad 1991. Den skall avrundas nedåt

till närmaste hela tusental.

 34

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

Betalning av avgift

5 § Kabelnämnden fastställer senast den 1 januari varje år månadsavgiften för

det kalenderåret och senast den 1 mars varje år den rörliga del av avgiften

som skall betalas för närmast föregående år. Om företaget begär det,

skall kabelnämnden besluta huruvida det under en viss månad har förekommit

sådan sändningsverksamhet att företaget är skyldigt att betala månadsavgift

för den månaden.

 Företaget skall lämna kabelnämnden de sakuppgifter och den

verksamhetsredovisning som behövs för att fastställa den rörliga avgiften. Om

sådana uppgifter inte lämnas får kabelnämnden förelägga företaget vid vite

att fullgöra sin skyldighet.

6 § Den fasta delen av avgiften skall betalas senast den sista dagen i

respektive kalendermånad.

 Den rörliga delen av avgiften skall betalas senast den 31 mars året efter

det kalenderår som avgiften avser.

 Betalning skall ske till kabelnämnden.

7 § Ränta skall betalas på avgift enligt denna lag från förfallodagen.

Räntesatsen bestäms enligt 6 § räntelagen (1975:635). Kabelnämnden beslutar

om ränta.

 Om företaget inte, inom den tid som kabelnämnden angivit, har lämnat nämnden

sådana uppgifter som den begärt för att kunna fastställa den rörliga avgiften

och avgiften därför inte kunnat fastställas före förfallodagen, skall ränta

ändå betalas enligt första stycket.

8 § Avgiften betalas genom insättning på ett särskilt postgirokonto.

Betalningen anses ha skett den dag då den har bokförts på det särskilda

postgirokontot.

 De medel som kabelnämnden tar emot skall omedelbart överföras till

riksgäldskontoret. Medlen skall omedelbart placeras på räntebärande räkning

där. Sveriges Radio Aktiebolag svarar för förvaltningen av medlen.

Återbetalning

9 § Om företaget har betalat in avgift för en redovisningsperiod och den

inbetalade avgiften överstiger vad det enligt beslut av kabelnämnden eller av

domstol skall betala, skall det överskjutande beloppet betalas tillbaka till

företaget.

 Ränta skall betalas på belopp som skall återbetalas. Räntan beräknas för

visst kalenderår efter en räntesats som motsvarar det av riksbanken

fastställda diskonto som gällde vid utgången av närmast föregående

kalenderår.

 35

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

Överklagande och ändring

 10 § Ett beslut om avgift får inte ändras till företagets nackdel efter

utgången av tredje året efter det att beslutet om avgift meddelades. Ett

beslut om avgift får inte i något fall ändras efter utgången av sjätte året

efter det att beslutet om avgift meddelades.

11 § Kabelnämndens beslut enligt 5 §, 7 §, 9 § andra stycket och 10 § får

överklagas hos kammarrätten.

 Kabelnämndens beslut i andra fall får inte överklagas.

 Avgift skall betalas inom föreskriven tid även om kabelnämndens beslut om

avgift överklagas.

12 § Om det finns särskilda skäl får regeringen medge anstånd med betalning

av avgiften. Om det finns synnerliga skäl får regeringen medge befrielse helt

eller delvis från skyldigheten att betala avgift för en viss period.

13 § Kabelnämnden får besluta om revision. Härvid gäller 3 kap. 7-15 §§ lagen

(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter i tilllämpliga delar.

 Kabelnämnden får uppdra åt en annan myndighet att utföra revisionen.

Verkställighet

14 § Beslut om påförande av avgift enligt denna lag får verkställas, om

avgiften är obetald och förfallen till betalning. Härvid gäller 5 kap. 16-17

§§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter i till-

lämpliga delar.

 Restavgift skall inte utgå.

----------- Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992.

 36

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar

m.m.

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1971:1072) om förmånsberättigade

skattefordringar m.m. skall ha följande lydelse.

 1 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 Förmånsrätt enligt 11 § förmånsrättslagen (1970:979)

följer med fordran på

 1. skatt och avgift, som anges i 1 § första stycket

uppbördslagen (1953:272), samt skatt enligt lagen (1908:128) om

bevillningsavgifter för särskilda förmåner och rättigheter, lagen (1958:295)

om sjömansskatt, kupongskattelagen (1970:624), lagen (1983:219) om tillfällig

vinstskatt, lagen (1986:1225) om tillfällig förmögenhetsskatt för

livförsäkringsbolag, understödsföreningar och pensionsstiftelser, lagen

(1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta och lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

 2. skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 3. skatt eller avgift enligt lagen (1928:376) om skatt på

lotterivinster, lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om

allmän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om

tobaksskatt, stämpelskattelagen (1964:308), lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om

avgift på vissa

 37

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

 Förmånsrätt enligt 11 § förmånsrättslagen (1970:979)

följer med fordran på

 1. skatt och avgift, som anges i 1 § första stycket

uppbördslagen (1953:272), samt skatt enligt lagen (1908:128) om

bevillningsavgifter för särskilda förmåner och rättigheter, lagen (1958:295)

om sjömansskatt, kupongskattelagen (1970:624), lagen (1983:219) om tillfällig

vinstskatt, lagen (1986:1225) om tillfällig förmögenhetsskatt för

livförsäkringsbolag, understödsföreningar och pensionsstiftelser, lagen

(1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta och lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

 2. skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 3. skatt eller avgift enligt lagen (1928:376) om skatt på

lotterivinster, lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om

allmän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om

tobaksskatt, stämpelskattelagen (1964:308), lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om

avgift på vissa

-----------------------

 38

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell6

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

dryckesförpackningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter

och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt,

lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, lagen (1978:144) om

skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa kassettband, lagen

(1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss

elektrisk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa

värdepapper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för elektrisk kraft från

kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totalisatorskatt, lagen (1984:355) om

skatt på vissa dryckesförpackningar, lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter, lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, lagen

(1984:410) om avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) om lagerskatt på

viss bensin, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen

(1990:582) om koldioxidskatt, lagen (1990:587) om svavelskatt, lagen

(1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion,

lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar, lagen (1990:1087) om

lagerskatt på vissa oljeprodukter, lagen (1990:1427) om särskild premieskatt

för grupplivsförsäkring, m.m.,

 4. skatt enligt vägtrafikskattelagen (1973:601), lagen

(1976:339) om saluvagnsskatt, vägtrafikskattelagen (1988:327), lagen

(1988:328) om vägtrafikskatt på utländska fordon,

dryckesförpackningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter

och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt,

 39

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, lagen (1978:144) om

skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa kassettband, lagen

(1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss

elektrisk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa

värdepapper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för elektrisk kraft från

kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totalisatorskatt, lagen (1984:355) om

skatt på vissa dryckesförpackningar, lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter, lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, lagen

(1984:410) om avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) om lagerskatt på

viss bensin, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen

(1990:582) om koldioxidskatt, lagen (1990:587) om svavelskatt, lagen

(1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion,

lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar, lagen (1990:1087) om

lagerskatt på vissa oljeprodukter, lagen (1990:1427) om särskild premieskatt

för grupplivsförsäkring, m.m.,

 4. skatt enligt vägtrafikskattelagen (1973:601), lagen

(1976:339) om saluvagnsskatt, vägtrafikskattelagen (1988:327), lagen

(1988:328) om vägtrafikskatt på utländska fordon,

-----------------------

 40

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell7

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell8

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 5. tull, särskild avgift enligt 39 § tullagen (1973:670) och avgift enligt

lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

 6. avgift enligt lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område,

lagen (1974:266) om prisreglering på fiskets område, lagen (1984:409) om

avgift på gödselmedel, lagen (1990:615) om avgifter på vissa

jordbruksprodukter m.m. och lagen (1990:616) om införande av lagen (1990:615)

om avgifter på vissa jordbruksprodukter m.m.,

 7. avgift som uppbärs med tilllämpning av lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare.

 Förmånsrätten omfattar ej restavgift och liknande avgift som utgår vid

försummelse att redovisa eller betala fordringar och ej heller skatte- eller

avgiftstillägg och förseningsavgift.

 5. tull, särskild avgift enligt 39 § tullagen (1973:670) och avgift enligt

lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

 6. avgift enligt lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område,

lagen (1974:266) om prisreglering på fiskets område, lagen (1984:409) om

avgift på gödselmedel, lagen (1990:615) om avgifter på vissa

jordbruksprodukter m.m. och lagen (1990:616) om införande av lagen (1990:615)

om avgifter på vissa jordbruksprodukter m.m.,

 41

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

 7. avgift som uppbärs med tilllämpning av lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare,

 8. avgift enligt lagen (1991:000) om koncessionsavgift på televisionens

område.

 Förmånsrätten omfattar ej restavgift och liknande avgift som utgår vid

försummelse att redovisa eller betala fordringar och ej heller skatte- eller

avgiftstillägg och förseningsavgift.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992.

 42

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

3 Förslag till

Lag om ändring i radiolagen (1966:755)

 Härigenom föreskrivs att det i radiolagen (1966:755) skall införas en ny

paragraf, 17 a §, av följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 17 a §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 Om programföretaget bryter mot en bestämmelse i 9-11 §§, 13

§ första eller andra styckena, 14 eller 15 §§, får radionämnden förelägga

programföretaget att följa bestämmelsen. Föreläggandet får förenas med vite.

Motsvarande gäller om programföretaget bryter mot en bestämmelse som tagits

in i ett avtal med stöd av 7 § andra stycket eller 13 § tredje stycket.

-----------------------

 43

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 1

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992.

 44

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1991-12-06

 Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Hans-Gunnar

Solerud, regeringsrådet Anders Swartling.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 28 november 1991 har

regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets

yttrande över förslag till lag om koncessionsavgift på televisionens område,

m.m.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Greger
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

 Förslaget till lag om koncessionsavgift på televisionens område.

 I remissprotokollet uttalas att den föreslagna koncessionsavgiften är av den

karaktären att den är att betrakta som en skatt. Med hänsyn till att avgiften

kan ses som ett vederlag för en, som det förmodas värdefull ensamrätt att

sända reklam i television här i landet är denna bedömning måhända inte helt

självklar. Lagrådet stannar emellertid i samma slutsats som föredragande

statsrådet.

 Enligt lagrådets mening bör det remitterande lagförslaget redigeras om och

kompletteras på några punkter. Lagrådets förslag, som fogas som bilaga till

lagrådets protokoll, innebär inte någotn saklig ändring i fråga om

koncessionsavgiftens storlek och konstruktion. Följande kommentarer lämnas

till lagrådets förslag.

 Bestämmelserna grupperas så att under rubriken Avgiftsskyldighet upptas i 1

§ motsvarigheten till det remitterade förslagets 1 §.

 Under rubriken Beräkning av avgift innehåller 2 § motsvarighet till

remissförslagets 3 § första stycket och 2 § varjämte uttalanden i

remissprotokollet om att vissa former av provsändning inte skall anses som

sändningsverksamhet fått ett uttryck i lagtexten. Bestämmelserna om beräkning

av de olika delarna av koncessionsavgiften har delats upp på 3 och 4 §§, så

att 3 § innehåller reglerna för den fasta delen, motsvarande 3 § andra

stycket och 4 § i remissförslaget, och 4 § i lagrådsförslaget bestämmelserna

angående den rörliga delen, motsvarande 3 § tredje-femte styckena och 4 § i

remissförslaget.

 Nästa avsnitt innehåller reglerna om fsastställande och betalning av avgift

och har fått en däremot svarande rubrik. I 5 §, motsvarande del av 5 § första

stycket och 6 § första stycket i det remitterade förslaget, finns

bestämmelser i fråga om den fasta avgiften. Lagrådets förslag innehåller ett

tillägg i anslutning till ett uttalande i remissens specialmotivering om att

betalningsskyldigheten för den fasta delen av avgiften inträder utan att

särskilt beslut härom medelas. Lagrådsförslagets 6 § gäller den rörliga delen

av avgiften och har motsvarigheter i 5 § och 6 § andra stycket i det

remitterade förslaget. Lagrådet föreslår att programföretaget blir skyldigt

att till en bestämd tidpunkt lämna kabelnämnden de uppgifter som behövs för

att fastställa den rörliga delen av avgiften och att kabelnämndens skyldighet

 45

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

att meddela beslut om avgiftens storlek senast den 1 mars görs beroende av

att programföretaget fullgjort sin uppgiftsskyldighet i rätt tid. Om

uppgifterna inte lämnas eller är ofullständiga kan kabelnämnden vid vite

förelägga programföretaget att fullgöra uppgiftsskyldigheten. Kabelnämnden

meddelar beslut snarast möjligt efter det att skyldigheten fullgjorts.

Betalningsterminenbestäms i anslutning till vad som föreskrivs om

beslutstidpunkten. Räntebestämmelserna samlas i 7 § och motsvarar 7 § i

remissförslaget. I 8 § har upptagits bestämmelser motsvarande 6 § tredje

stycket och 8 § i det remitterade förslaget.

 Reglerna i 9 § under rubriken Återbetalning har sin motsvarighet i 9 § i

remissförslaget.

 Under rubriken Omprövning och överklagande m.m. har lagrådsförslaget i 10-

13 §§ bestämmelser som motsvarar paragraferna med samma nummer i

remissförslaget. Lagrådet har utformat 10 § i närmare anslutning till 4 kap.

3 och 6 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.Möjligheten för kabelnämnden enligt 13 § andra stycket

att uppdra åt annan myndighet att utföra revision bör avse

skatteförvaltningen.

 Slutligen har rubriken Verkställighet och 14 § i det remitterade förslaget

överförts till lagrådets förslag.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade

skattefordringar m.m.

1 §

Den ränta på avgift som skall betalas enligt förslaget till lag om

koncessionsavgift på televisionens område torde vara att anse som sådan ränta

som enligt 2 § andra stycket förmånsrättslagen (1970:979) omfattas av

förmånsrätt (jfr specialmotiveringen till förevarande paragraf, prop.

1971:142 s. 43).

Förslaget till lag om ändring i radiolagen (1966:755)

Genom den föreslagna 17 a § ges radionämnden möjligheter att förelägga ett

programföretag att följa vissa bestämmelser samt att förena föreläggandet med

vite. Förslaget omfattar bl.a. bestämmelser som tagits in i ett avtal mellan

regeringen och programföretaget med stöd av 7 § andra stycket eller 13 §

tredje stycket.

 I ett yttrande den 5 mars i år har tekniken att genom avtal närmare reglera

begränsningar i yttrandefriheten kritiseras av lagrådet från

konstitutionella synpunkter. I prop. 1990/91:149, som i det aktuella

hänseendet följdes av riksdagen, intog föredragande statsrådet emellertid

ståndpunkten att ordningen med avtal mellan regeringen och programföretagen

redan fick anses godtagen som förenlig med regeringsformen. Han framhöll

därvid bl.a. att avtalen i strikt juridisk mening är "villkor att sända"

 46

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

snarare än egentliga avtal (prop. s. 46-48). Oavsett vilken uppfattning som

man ansluter sig till påverkar detta knappast bedömningen av det nu framlagda

förslaget om förelägganden och vitessanktioner. Mot denna bakgrund finns det

inte något att erinra mot den föreslagna 17 a §.

 47

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

.Bilaga till lagrådets protokoll 1991-12-06

Lag om koncessionsavgift på televisionens område

Avgiftsskyldighet

1§

Ett programföretag som enligt 5 § radiolagen (1966:755) har tillstånd att i

hela landet sända televisionsprogram i rundradiosändning skall betala

koncessionsavgift till staten enligt denna lag under förutsättning att

företaget har rätt att sända reklam mot vederlag i sådan sändning och är

ensamt om denna rätt här i landet.

Beräkning av avgift

2 §

Koncessionsavgiften består av en fast del och en rörlig del och beräknas från

och med månaden efter den då sändningsverksamheten påbörjats.

 Som sändningsverksamhet anses i denna lag inte provsändning i ringa

omfattning.

3 §

Den fasta delen av koncessionsavgiften utgör 4 167 000 kronor för varje månad

under vilken sändningsverksamhet har bedrivits.

 Den fasta delen av avgiften skall för varje kalenderår justeras med hänsyn

till kvoten mellan konsumentprisindex för oktober månad 1991. Härvid avrundas

beloppet nedåt till närmaste tusental kronor.

4 §

Den rörliga delen av koncessionsavgiften beräknas för ett kalenderår i

sänder. Den är beroende av de intäkter som utgör vederlag till

programföretaget för att det sänder annonser och tas ut med

 - 20 procent av intäkterna till den del de överstiger 750 miljoner men inte

1 000 miljoner kronor,

 - 40 procent av intäkterna till den del de överstiger 1 000 miljoner men

inte 2 000 miljoner kronor,

 - 50 procent av intäkterna till den del de överstiger 2 000 miljoner kronor.

 I intäkter som utgör vederlag för att programföretaget sänder annonser

 48

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

inräknas intäkter som tillförts någon annan, om det framgår av

omständigheterna att de utgör sådant vederlag till programföretaget.

 Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringsmässiga grunder.

 De i första stycket angivna beloppsgränserna skall justeras på ett sätt som

motsvarar det sätt som anges i 3 § andra stycket i fråga om den fasta delen

av koncessionsavgiften.

Fastställande och betalning av avgift

5 §

Kabelnämnden fastställer före den 1 januari varje år det belopp som enligt 3

§ skall utgå för månad under det följande kalenderåret.

 Om programföretaget begär det skall kabelnämnden besluta huruvida det under

en viss månad har förekommit sådan sändningsverksamhet att företaget är

skyldigt att betala avgift enligt 3 § för den månaden. I övrigt skall

kabelnämnden inte fatta beslut om skyldighet att betala avgift enligt 3 §, om

det inte behövs för verkställighet enligt 14 §.

 Avgift enligt 3 § skall betalas före utgången av den månad som avgiften

avser.

6 §

Programföretaget skall senast den 15 februari varje år lämna kabelnämnden de

uppgifter som behövs för att fastställa den rörliga delen av

koncessionsavgiften för föregående år. Om sådana uppgifter inte lämnas eller

de lämnade uppgifterna är ofullständiga, får kabelnämnden förelägga företaget

vid vite att fullgöra skyldigheten.

 Kabelnämnden meddelar senast den 1 mars beslut om det belopp till vilket den

rörliga delen av koncessionsavgiften uppgår för föregående år. Om

programföretaget inte har fullgjort sin uppgiftsskyldighet enligt första

stycket första meningen, meddelar kabelnämnden beslut snarast möjligt efter

det att uppgiftsskyldigheten har fullgjorts.

 Den rörliga delen av koncessionsavgiften skall betalas senast den 31 mars om

kabelnämnden har meddelat beslut om avgiften senast under mars månad. I annat

fall skall avgiften betalas så snart kabelnämnden meddelat beslut om

avgiften.

7 §

Ränta skall betalas på koncessionsavgift från förfallodagen Räntesatsen

bestäms enligt 6 § räntelagen (1975:635).

 Om kabelnämnden har fattat beslut om den rörliga delen av

koncessionsavgiften efter utgången av mars månad, skall ränta ändå betalas

från den 31 mars.

 Kabelnämnden beslutar om ränta.

 49

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

8 §

Koncessionsavgift och ränta betalas till kabelnämnden genom insättning på ett

särskilt postgirokonto. Betalning anses ha fullgjorts den dag då den har

bokförts på det särskilda postgirokontot.

 Kabelnämnden skall omedelbart överföra mottagna medel till

riksgäldskontoret, som genast placerar medlen på räntebärande räkning

där.Sveriges Radio Aktiebolag förvaltar medlen.

Återbetalning

9 §

Om det belopp som programföretaget har betalat för en viss period överstiger

vad företaget skall betala enligt 3 § eller enligt beslut av kabelnämnden

eller domstol, skall det överskjutande beloppet betalas tillbaka till

företaget. Ränta skall betalas på belopp som återbetalas. Räntan beräknas

efter en räntesats motsvarande det av riksbanken fastställda diskonto, som

gällde vid utgången av året närmast före det år då återbetalningen äger rum.

Kabelnämnden beslutar om ränta.

Omprövning och överklagande m.m.

10 §

Kabelnämnden skall ompröva ett beslut som har betydelse för skyldigheten att

betala koncessionsavgift eller ränta, om programföretaget begär det eller det

finns andra skäl.

 Ett omprövningsbeslut som är till programföretagets nackdel får inte

meddelas efter utgången av det tredje året efter det år då det ursprungliga

beslutet meddelades. Ett omprövningsbeslut får inte i något fall meddelas

efter utgången av det sjätte året efter det år då det ursprungliga beslutet

meddelades.

 Om ett beslut som anges i första stycket har överprövats av domstol, får

kabelnämnden inte ompröva den fråga som domstolens beslut avser.

11 §

Kabelnämndens beslut enligt 5-7 §§, 9 § andra stycket och 10 § får överklagas

hos kammarrätten.

 Kabelnämndens beslut i andra fall får inte överklagas.

 Överklagande av beslut enligt denna lag inverkar inte på skyldigheten att

betala den avgift eller ränta som överklagandet avser.

 50

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

12 §

Om det finns särskilda skäl får regeringen meddela anstånd med betalning av

koncessionsavgift och ränta. Om det finns synnerliga skäl får regeringen

medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala

koncessionsavgift och ränta för en viss period.

 51

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

13 §

Kabelnämnden får besluta om revision. Härvid gäller 3 kap. 7-15 §§ lagen

(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter i tillämpliga delar.

 Kabelnämnden får uppdra åt skatteförvaltningen att utföra revisionen.

Verkställighet

14 §

Beslut om koncessionsavgift och ränta får verkställas om avgiften eller

räntan är obetald och förfallen till betalning. Härvid gäller 5 kap. 16 och

17 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter i

tillämpliga delar.

 Restavgift skall inte utgå.

----------------- Denna lag träder i kraft den 1 mars 1992

 52

 Prop. 1991/92:78

 Bilaga 2

Innehållsförteckning

Propositionens huvudsakliga innehåll 1

Propositionens lagförslag 2

Proposition om koncessionsavgift på televisionens område m.m. 8

1 Inledning 8

2 Allmän motivering 10

2.1 Koncessionsavgiften 10

2.1.1 Förslagets huvuddrag 10

2.1.2 Avgiftens konstruktion 12

2.1.3 Hur avgiften skall erläggas m.m. 14

2.1.4 Ränta m.m. 15

2.1.5 Anstånd, befrielse och ändring 16

2.2 Vitessanktion vid överträdelse av vissa

programregler 17

2.2.1 Förslagets huvuddrag 17

2.2.2 Vilka regler skall vitessanktioneras? 20

3 Upprättade lagförslag 22

4 Specialmotivering 23

4.1 Förslaget till lag om koncessionsavgift på

televisionens område 23

4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:1072) om

förmånsberättigade skattefordringar m.m. 29

4.3 Förslaget till ändring i radiolagen (1966:755) 29

5 Hemställan 30

6 Beslut 31

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag 32

Bilaga 2 Lagrådet 39

 53