Regeringens proposition

2000/01:22

Anpassningar på företagsskatteområdet till EG-

fördraget, m.m.

Prop.

2000/01:22

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 19 oktober 2000

Lena Hjelm-Wallén

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas vissa nationella regler som vid

inkomstbeskattningen i dag gynnar svenska företag i förhållande till

utländska företag i samma situation eller gynnar investeringar i Sverige

framför investeringar i utlandet.

Enligt gällande regler i inkomstskattelagen (1999:1229, IL) kan bara

svenska företag ta emot skattefri utdelning på näringsbetingade andelar. I

propositionen föreslås att ett utländskt bolag som bedriver

näringsverksamhet här vid ett fast driftställe skall jämställas med ett

svenskt företag. Det utländska bolaget måste dock höra hemma i en stat i

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och motsvara ett

sådant svenskt företag som kan ta emot skattefri utdelning.

Lex Asea gör det möjligt att dela upp företag utan omedelbara

inkomstskattekonsekvenser. Ett moderbolag som delar ut andelarna i ett

dotterbolag måste dock enligt gällande bestämmelser vara svenskt. I

propositionen föreslås att bestämmelserna också skall gälla utländska

moderbolag som hör hemma i en stat inom EES eller en stat med vilken

Sverige ingått ett skatteavtal som innehåller en klausul om ömsesidigt

informationsutbyte.

Om en svensk ekonomisk förening ombildas till ett svenskt

aktiebolag, skall enligt gällande regler aktier som skiftas ut till

medlemmarna inte behandlas som utdelning. I propositionen föreslås att

utländska bolag som motsvarar ekonomiska föreningar eller svenska

aktiebolag skall jämställas med svenska företag om de utländska bolagen

hör hemma i en stat inom EES.

Om en svensk ekonomisk förening ombildas till ett svenskt

aktiebolag, skall aktier som skiftas ut till medlemmarna behandlas som

utdelning. Det föreslås att motsvarande skall gälla om en utländsk

ekonomisk förening som är ett utländskt bolag och hör hemma inom

EES, ombildas till ett aktiebolag. Utskiftning i annat fall då föreningen

upplöses behandlas enligt gällande rätt som utdelning om den

ekonomiska föreningen är svensk. I propositionen föreslås att

motsvarande skall gälla om den ekonomiska föreningen är ett utländskt

bolag som hör hemma i en stat inom EES.

Koncernbidrag kan i dag bara lämnas mellan svenska företag och

vidarebefordras genom sådana företag. I propositionen föreslås att

utländska bolag som hör hemma i en stat inom EES jämställs med

motsvarande svenska företag om både givare och mottagare är

skattskyldiga för näringsverksamhet i Sverige.

Med kommissionärsföretag avses ett svenskt aktiebolag eller en

svensk ekonomisk förening som bedriver näringsverksamhet i eget namn

för ett annat svenskt aktiebolags eller en svensk ekonomisk förenings

räkning. Med kommittentföretag avses det bolag eller den förening för

vars räkning verksamheten bedrivs. I propositionen föreslås att

utlandsägda fasta driftställen jämställs med svenska företag om det

utländska bolaget motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en svensk

ekonomisk förening och hör hemma i en stat inom EES. Om bolaget är

kommittentföretag krävs att kommissionärsverksamheten hänförs till

det utländska bolagets fasta driftställe i Sverige.

Avdrag för beräknade egenavgifter för beskattningsåret får bara göras

om verksamheten bedrivs i Sverige. I propositionen föreslås att avdrag

får göras även om verksamheten bedrivs utomlands. Vidare slopas kravet

på avsättning i räkenskaperna för att enskilda näringsidkare som är

bokslutsföretag skall få göra avdrag för egenavgifter.

Bestämmelserna om uppskov med beskattningen vid koncerninterna

andelsavyttringar gäller bara om moderföretaget i koncernen är ett

svenskt företag. I propositionen föreslås att bestämmelserna utvidgas

till att gälla även när moderföretaget i koncernen är ett utländskt bolag

som hör hemma inom EES. Det föreslås att bestämmelserna om att

kapitalvinsten inte behöver tas upp som intäkt vid en efterföljande fusion

på motsvarande sätt skall gälla vid en efterföljande fission.

Om uppskov med beskattningen vid ett internationellt andelsbyte

erhållits med stöd av den upphävda lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande omstruktureringar inom

EG, skall bestämmelserna om beskattningen vid andelsbyten och

koncerninterna andelsavyttringar i IL kunna bli tillämpliga på uppskovet

vid ett efterföljande andelsbyte eller en fusion eller fission.

Lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt, AvrL, gäller bara

för personer som är obegränsat skattskyldiga i Sverige. Fysiska och

juridiska personer som hör hemma i utlandet och har fast driftställe i

Sverige föreslås också få tillämpa reglerna i AvrL. Det föreslås också

att begränsat skattskyldiga med fast driftställe i Sverige skall kunna göra

avdrag för utländska skatter vid inkomstsbeskattningen.

I propositionen föreslås också en justering i skattebetalningslagen

(1997:483) som syftar till att förenkla för arbetsgivarna i de fall då en

arbetstagare inte fullgjort sin skyldighet att lämna sådana uppgifter eller

visa upp sådana handlingar att arbetsgivaren får veta hur stort

skatteavdrag som skall göras från ersättning för arbete som betalas ut till

arbetstagaren.

Den 1 augusti 2000 genomfördes ett flertal ändringar beträffande

arbetsmarknadspolitiska författningar. I propositionen finns förslag om

följdändringar i skattelagstiftningen.

Vidare föreslås ett antal redaktionella ändringar av rättelsekaraktär.

Slutligen föreslås att ett antal obsoleta författningar skall upphävas

Innehållsförteckning

Fel! Bokmärket är inte definierat.

2 Lagtext 8

2.1 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229) 8

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) 35

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt 38

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på

ränta på skogskontomedel m.m. 39

2.5 Förslag till lag om ändring i förmögenhetsskattelagen

(1997:323) 40

2.6 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 43

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1618) om

upphävande av lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG 44

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624) 47

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1255) om

ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt 48

2.10 Förslag till lag om upphävande av förordningen (1967:44)

om investeringsavgift för vissa byggnadsarbeten 50

2.11 Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:846) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift 51

2.12 Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:1330) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift 52

2.13 Förslag till lag om upphävande av lagen (1995:659) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift 53

3 Ärendet och dess beredning 54

4 Bakgrund 56

4.1 Diskrimineringsförbud i skatteavtal 56

4.2 Etableringsfriheten i EG-rätten 57

5 Överväganden och förslag 61

5.1 Allmänt 61

5.2 Skattskyldighet för utdelning på andelar 62

5.3 Utdelning av andelar i dotterbolag 66

5.4 Koncernbidrag 70

5.5 Kommissionärsförhållanden 80

5.6 Avdrag för egenavgifter 82

5.7 Gränsöverskridande omstruktureringar 86

5.8 Avdrag och avräkning för utländsk skatt 91

6 Övriga frågor 94

6.1 En justering av reglerna om beräkning av skatteavdrag 94

6.2 Beskattning av vissa ersättningar vid utbildning och

arbetslöshet 94

6.3 Rättelser i inkomstskattelagen m.m. 96

7 Offentligfinansiella konsekvenser 98

8 Författningskommentar 99

8.1 Förslaget till lagen om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229) 99

8.2 Förslaget till lagen om ändring i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) 110

8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt 111

8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt

på ränta på skogskontomedel m.m. 111

8.5 Förslaget till lag om ändring i förmögenhetsskattelagen

(1997:323) 111

8.6 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 113

8.7 Förslaget till lagen om ändring i lagen (1998:1618) om

upphävande av lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG 113

8.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624) 114

8.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1255) om

ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt 114

8.10 Förslaget till lag om upphävande av förordningen

(1967:44) om investeringsavgift för vissa

byggnadsarbeten 115

8.11 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1992:846) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift 115

8.12 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1992:1330) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift 115

8.13 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1995:659) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift 116

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian Anpassningar på

företagsskatteområdet till EG-fördraget (Ds 2000:28) 117

Bilaga 2 Promemorians lagförslag 119

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

promemorian Anpassningar på företagsskatteområdet till EG-fördraget

(Ds 2000:28) 129

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 130

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 152

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 oktober 2000

154

1

2 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

2. lag om ändring i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av

inkomstskattelagen (1999:1229),

3. lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt,

4. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.,

5. lag om ändring i förmögenhetsskattelagen (1997:323),

6. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

7. lag om ändring i lagen (1998:1618) om upphävande av lagen

(1994:1854) om inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG,

8. lag om ändring i lagen (1999:1240) om ändring i

kupongskattelagen (1970:624),

9. lag om ändring i lagen (1999:1255) om ändring i lagen

(1986:468) om avräkning av utländsk skatt,

10. lag om upphävande av förordningen (1967:44) om investerings-

avgift för vissa byggnadsarbeten,

11. lag om upphävande av lagen (1992:846) om tillfällig avvikelse

från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift,

12. lag om upphävande av lagen (1992:1330) om tillfällig avvikelse

från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift,

13. lag om upphävande av lagen (1995:659) om tillfällig avvikelse

från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift.

3

4 Lagtext

4.1 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 3 kap. 12 §, 6 kap. 6 och 12 §§, 7 kap. 17 §, 10 kap. 3 och

11 §§, 11 kap. 16, 26, 33, 35 och 36 §§, 12 kap. 3, 21, 24, 25 och 35 §§,

16 kap. 19, 29 och 30 §§, 17 kap. 6 och 7 §§, 18 kap. 11 och 20 §§, 21

kap. 9 §, 22 kap. 10 §, 23 kap. 14, 26 och 28 §§, 24 kap. 15 och 20 §§,

25 kap. 11, 14, 20 och 23 25 §§, 26 kap. 13 och 15 §§, 27 kap. 17 §, 35

kap. 3 5 §§, 36 kap. 3 §, 40 kap. 5, 6 , 18 och 23 §§, 41 kap. 3 §, 44 kap.

7 §, 46 kap. 17 §, 48 kap. 7 9 §§, 49 kap. 8 och 22 §§, 51 kap. 1 §, 56

kap. 2, 4 6 och 8 §§, 61 kap. 19 §, 63 kap. 9 § och 65 kap. 16 § samt

rubrikerna närmast före 17 kap. 6 §, 25 kap. 24 § och 48 kap. 8 och 9 §§

skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 31 kap. 25 a §,

35 kap. 2 a §, 36 kap. 2 a §, 42 kap. 16 a och 20 a §§, samt närmast före

17 kap. 7 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

12 §

Sexmånadersregeln och ettårsregeln gäller inte heller för anställning

ombord på fartyg.

Den som har anställning ombord på ett utländskt fartyg som

huvudsakligen går i oceanfart är inte skattskyldig för inkomst av

anställningen om

 vistelsen utomlands varar i minst 183 dagar sammanlagt under en

tolvmånadersperiod, och

 arbetsgivaren är obegränsat skattskyldig.

Med oceanfart avses fart i

utomeuropeiska farvatten med

undantag för fart på orter vid

Medelhavet och Svarta havet, på

Nordafrikas västkust norr om 22

grader nordlig bredd, på

Kanarieöarna och på ön

Madeira.

Med oceanfart avses

 fart i utomeuropeiska

farvatten med undantag för fart

på orter vid Medelhavet och

Svarta havet, på Nordafrikas

västkust norr om 22 grader

nordlig bredd, på Kanarieöarna

och på ön Madeira, och

 fart i europeiska farvatten

norr eller väster om linjen

Trondheimsfjorden - Shetlands

nordspets, därifrån västerut till

11 grader västlig bredd, längs

denna longitud till 48 grader

nordlig bredd.

6 kap.

6 §

Svenska juridiska personer som har bildats enligt en författning eller

på liknande sätt för att förvalta en sådan marksamfällighet eller

regleringssamfällighet som är en särskild taxeringsenhet, är

skattskyldiga för samfällighetens inkomster enligt 4 §.

Svenska juridiska personer som

har bildats för att förvalta andra

samfälligheter än sådana som

avses i första stycket, är inte

själva skattskyldiga.

Intäktsposterna och

kostnadsposterna fördelas i stället

på delägarna i samfälligheten med

belopp som för varje delägare

motsvarar hans andel.

Svenska juridiska personer som

har bildats enligt en författning

eller på liknande sätt för att

förvalta andra samfälligheter än

sådana som avses i första stycket,

är inte själva skattskyldiga.

Intäktsposterna och kostnads-

posterna fördelas i stället på

delägarna i samfälligheten med

belopp som för varje delägare

motsvarar hans andel.

12 §

Andra utländska juridiska

personer än utländska bolag

skall från sina inkomster enligt

11 § dra av sådan del av

inkomsterna som delägarna

beskattas för enligt 13 16 §§.

Utländska juridiska personer är

inte skattskyldiga för den del av

inkomsterna enligt 11 § som

delägarna i den juridiska

personen är skattskyldiga för

enligt 13 16 §§.

7 kap.

17 §

Följande juridiska personer är också skattskyldiga bara för inkomst på

grund av innehav av fastigheter:

* Aktiebolaget Svenska Spel,

* Aktiebolaget trav och galopp,

* * * * * * * * * * * * * * * *

* Aktiebolaget Svenska Spel

och dess helägda dotterbolag

som bara bedriver

spelverksamhet,

* Aktiebolaget trav och galopp,

* * * * * * * * * * * * * * * *

10 kap.

3 §

Till inkomstslaget tjänst räknas

1. utdelningar och kapitalvinster på aktier m.m., i den utsträckning

som anges i 57 kap., i företag som är eller har varit fåmansföretag,

2. kapitalvinster på andelar i ett svenskt handelsbolag i den

utsträckning som anges i 50 kap. 7 §,

3. penninglån i strid med 12 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385)

eller 11 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m.,

4. avskattning av pensionsförsäkring enligt bestämmelserna i 58 kap.

19 §, och

5. avskattning av pensionsspar-

konto enligt bestämmelserna i

59 kap. 33 §.

5. avskattning av pensionsspar-

konto enligt bestämmelserna i

58 kap. 33 §.

11 §

Om den skattskyldige på grund av sin tjänst förvärvar värdepapper på

förmånliga villkor, skall förmånen tas upp som intäkt det beskattningsår

då förvärvet sker.

Om det som förvärvas inte är ett

värdepapper utan innebär en rätt

att i framtiden förvärva

värdepapper till ett i förväg

bestämt pris eller i övrigt på

förmånliga villkor, tas förmånen

upp som intäkt det beskattningsår

då rätten utnyttjas eller överlåts.

Upphör den skattskyldige att vara

obegränsat skattskyldig skall

förmånen tas upp det

beskattningsår då detta sker och

till den del förmånen då kunnat

utnyttjas. Blir den skattskyldige

åter obegränsat skattskyldig

skall en förmån som beskattats

inte tas upp i den delen om

förmånen därefter utnyttjas eller

överlåts.

Om det som förvärvas inte är ett

värdepapper utan innebär en rätt

att i framtiden förvärva

värdepapper till ett i förväg

bestämt pris eller i övrigt på

förmånliga villkor, tas förmånen

upp som intäkt det beskattningsår

då rätten utnyttjas eller överlåts.

Upphör den skattskyldige att vara

bosatt i Sverige eller att

stadigvarande vistas här skall

förmånen tas upp det

beskattningsår då detta sker och

till den del förmånen då kunnat

utnyttjas.

11 kap.

16 §

Har en sådan förmån i form av

en rätt att i framtiden förvärva

värdepapper som avses i 10 kap.

11 § andra stycket helt eller delvis

tjänats in genom verksamhet

utomlands, skall förmånen inte tas

upp till den del som den hade

kunnat utnyttjas innan den

skattskyldige blev obegränsat

skattskyldig. En förmån som

utnyttjas här skall i första hand

anses ha tjänats in genom

verksamhet utomlands.

Har en sådan förmån i form av

en rätt att i framtiden förvärva

värdepapper som avses i 10 kap.

11 § andra stycket helt eller delvis

tjänats in genom verksamhet

utomlands, skall förmånen inte tas

upp till den del som den hade

kunnat utnyttjas innan den

skattskyldige blev bosatt i

Sverige eller stadigvarande

vistades här. En förmån som

utnyttjas här skall i första hand

anses ha tjänats in genom

verksamhet utomlands.

Om en förmån tagits upp som

intäkt enligt 10 kap. 11 § andra

stycket andra meningen och

förmånen utnyttjas eller överlåts

sedan den skattskyldige åter blir

bosatt här eller åter

stadigvarande vistas här, skall

förmånen inte tas upp till den

del den beskattats tidigare.

26 §

Förmån av resa inom eller

mellan Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-

länderna till eller från

anställningsintervju skall inte tas

upp. Detta gäller också ersättning

för sådan resa till den del

ersättningen inte överstiger utgif-

terna för resan och, när det gäller

resa med egen bil, inte överstiger

avdragsbeloppet enligt 12 kap. 27

§.

Förmån av resa inom

Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet till eller från

anställningsintervju skall inte tas

upp. Detta gäller också ersättning

för sådan resa till den del

ersättningen inte överstiger utgif-

terna för resan och, när det gäller

resa med egen bil, inte överstiger

avdragsbeloppet enligt 12 kap.

27 §.

33 §

Utvecklingsersättningar enligt

lagen (1997:1268) om

kommuners ansvar för

ungdomar mellan 20 och 24 år

skall inte tas upp.

Utvecklingsersättningar enligt

lagen (2000:625) om

arbetsmarknadspolitiska

program skall inte tas upp.

35 §

Särskilda bidrag till deltagare i

yrkesinriktad rehabilitering och

i arbetsmarknadsutbildning

eller till andra som är likställda

med dem när det gäller rätt till

sådana bidrag skall inte tas upp,

om bidragen avser ersättning

för utgifter för nattlogi eller

resor m.m.

Särskilt stöd som avser

ersättning för utgifter för

nattlogi eller resor m.m. skall

inte tas upp om det lämnas till

deltagare i

1. arbetslivsinriktad rehabili-

tering,

2. arbetsmarknadsutbildning,

3. annan utbildning inom

ramen för ett

arbetsmarknadspolitiskt pro-

gram,

4. arbetspraktik, eller

5. datorteksverksamhet.

Första stycket gäller även

sådant särskilt stöd som lämnas

till deltagarens ledsagare eller

till elever med funktionshinder

vid utbildning i grundskola,

gymnasieskola eller

motsvarande utbildning.

Statliga bidrag för resor, kost eller logi eller merutgifter på grund av

funktionshinder som lämnas till elever i utbildning för döva eller

hörselskadade eller i utbildning som är speciellt anpassad för svårt

rörelsehindrade ungdomar (Rh-anpassad utbildning) skall inte tas upp.

36 §

Följande ersättningar i samband med arbetslöshet skall tas upp:

1. dagpenning från svensk

arbetslöshetskassa,

2. statsbidrag som motsvarar

dagpenning vid

arbetsmarknadsutbildning och

som lämnas till den som startar

egen näringsverksam het för att

han som startar verksamheten

skall kunna försörja sig under

inledningsskedet,

3. ersättning vid generations-

växling, och

4. dagpenning som betalas ut

enligt bestämmelser som

meddelats av regeringen eller av

statlig myndighet till deltagare i

arbetsmarknadsutbildning och

till andra som är likställda med

dem när det gäller rätt till sådan

dagpenning.

1. dagpenning från svensk

arbetslöshetskassa, och

2. aktivitetsstöd som betalas ut

enligt bestämmelser som

beslutats av regeringen eller av

statlig myndighet till den som tar

del av ett

arbetsmarknadspolitiskt prog-

ram och till andra som är lik-

ställda med dem när det gäller

rätt till sådant stöd.

12 kap.

3 §

Om den skattskyldige får sådan ersättning som enligt 11 kap. 21 eller

28 § inte skall tas upp, får de utgifter som ersättningen är avsedd att

täcka inte dras av.

Om den skattskyldige får sådant

skattefritt bidrag vid utbildning

eller arbetslöshet som avses i 11

kap. 27 § tredje stycket, 34 §

andra stycket och 35 §, får de

utgifter som bidraget är avsett att

täcka inte dras av.

Om den skattskyldige får sådant

skattefritt stöd eller bidrag vid

utbildning eller arbetslöshet som

avses i 11 kap. 27 § tredje stycket,

34 § andra stycket och 35 §, får de

utgifter som stödet eller bidraget

är avsett att täcka inte dras av.

Utgifter som täcks av sådana ersättningar till utländska experter,

forskare eller andra nyckelpersoner som enligt 11 kap. 22 § och 23 §

första stycket 2 inte skall tas upp, får inte heller dras av.

21 §

Ökade utgifter för logi skall

dras av med ett belopp som

motsvarar den faktiska utgiften.

För tjänsteresor som har pågått

under längre tid än tre månader

gäller dock bestämmelserna i

13 §, om logiutgiften inte kan

visas.

Ökade utgifter för logi skall

dras av med ett belopp som

motsvarar den faktiska utgiften.

Vid tillfälligt arbete på annan

ort gäller dock bestämmelserna i

13 §, om logiutgiften inte kan

visas.

Ökade utgifter för måltider och småutgifter på arbetsorten skall dras

av antingen med den faktiska utgiftsökningen eller med ett belopp som

beräknas enligt schablon. Den schablonmässiga utgiftsökningen

beräknas för

1. skattskyldiga som under de tre första månaderna av vistelsen gjort

avdrag enligt 6 17 §§ och som fortfarande får ersättning från

arbetsgivaren, till ett belopp som motsvarar denna ersättning,

 för tiden fram till två års bortovaro, dock högst 70 procent av

maximibeloppet per hel dag om arbetsorten ligger i Sverige och 70

procent av normalbeloppet per hel dag om arbetsorten ligger utomlands,

och

 för tiden därefter, dock högst 50 procent av helt maximibelopp per

hel dag om arbetsorten ligger i Sverige och 50 procent av

normalbeloppet per hel dag om arbetsorten ligger utomlands,

2. skattskyldiga med arbetsorten i Sverige som gör avdrag enligt 18 §,

till 50 procent av maximibeloppet per hel dag under de tre första

månaderna av vistelsen och till 30 procent av maximibeloppet per hel

dag för tiden därefter,

3. skattskyldiga med arbetsorten utomlands som gör avdrag enligt

18 §, till 50 procent av normalbeloppet per hel dag under de tre första

månaderna av vistelsen och till 30 procent av normalbeloppet per hel

dag för tiden därefter, och

4. skattskyldiga som gör avdrag enligt 19 §, till 30 procent av

maximibeloppet per hel dag om arbetsorten ligger i Sverige och till 30

procent av normalbeloppet per hel dag om arbetsorten ligger utomlands.

Vid tillämpning av bestämmelserna i andra stycket 1 3 skall i den

angivna tiden räknas in sådan tid under vilken ökade levnadskostnader

dragits av enligt bestämmelserna i 6 17 §§.

24 §

När en skattskyldig på grund av

sitt arbete vistas på en annan ort än

den där han eller hans familj bor,

skall utgifter för hemresor dras

av, om avståndet mellan hemorten

och arbetsorten är längre än 50

kilometer. Avdrag skall göras för

högst en hemresa per vecka och

bara för utgifter för resor inom

eller mellan Europeiska

unionens medlemsländer eller

EES-länderna.

När en skattskyldig på grund av

sitt arbete vistas på en annan ort än

den där han eller hans familj bor,

skall utgifter för hemresor dras

av, om avståndet mellan hemorten

och arbetsorten är längre än 50

kilometer. Avdrag skall göras för

högst en hemresa per vecka och

bara för utgifter för resor inom

Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet.

Avdraget skall beräknas efter utgiften för det billigaste färdsättet.

Skäliga utgifter för flygresa och utgifter för tågresa skall dock dras av.

Om det saknas godtagbara allmänna kommunikationer, skall utgifter

för resa med egen bil eller med den skattskyldiges förmånsbil dras av

med det belopp som gäller för resor mellan bostaden och arbetsplatsen

enligt 27 och 29 §§. Detta gäller också den som använt en förmånsbil

som en närstående till honom eller hans sambo men inte han själv är

skattskyldig för.

25 §

Utgifter för särskilda resor

inom eller mellan Europeiska

unionens medlemsländer eller

EES-länderna i samband med att

den skattskyldige börjar eller

slutar en tjänst skall dras av.

Bestämmelserna i 24 § andra och

tredje styckena tillämpas också

för sådana avdrag.

Utgifter för särskilda resor

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet i samband

med att den skattskyldige börjar

eller slutar en tjänst skall dras av.

Bestämmelserna i 24 § andra och

tredje styckena tillämpas också

för sådana avdrag.

35 §

Avgifter till svensk arbetslöshetskassa skall dras av. Om avdrag kan

komma i fråga i flera inkomstslag, skall de dras av i det inkomstslag där

intäkterna är störst.

Avdrag skall göras även för

avgifter till en utländsk

arbetslöshetskassa eller motsva-

rande avgifter enligt en utländsk

stats system för förmåner vid

arbetslöshet, om inkomst av

arbete i det landet skall tas upp i

inkomstslaget tjänst under

beskattningsåret och utgiften inte

skall dras av enligt 62 kap. 6 §.

Avdrag skall göras bara av dem

som är obegränsat skattskyldiga

under beskattningsåret. Om de är

obegränsat skattskyldiga bara

under en del av beskattningsåret,

skall avdrag göras för avgifter som

avser den tiden.

Avdrag skall göras även för

avgifter till en utländsk

arbetslöshetskassa eller motsva-

rande avgifter enligt en utländsk

stats system för förmåner vid

arbetslöshet, om inkomst av

arbete i det landet skall tas upp

som intäkt under beskattningsåret

och utgiften inte skall dras av

enligt 62 kap. 6 §. Avdrag skall

göras bara av dem som är

obegränsat skatt under

beskattningsåret. Om de är obe-

gränsat skattskyldiga bara under en

del av beskattningsåret, skall

avdrag göras för avgifter som

avser den tiden.

16 kap.

19 §

Utländsk särskild skatt som avser näringsverksamheten skall dras av.

Allmän skatt till en utländsk stat

skall dras av, om den har betalats

av en obegränsat skattskyldig

person på inkomster som anses ha

sitt ursprung i den utländska

staten. Med allmän skatt till en

utländsk stat likställs skatt till en

utländsk delstat, provins eller

kommun.

Allmän skatt till en utländsk stat

skall dras av, om den har betalats

av en obegränsat skattskyldig

person eller en begränsat skatt-

skyldig person med fast

driftställe i Sverige på inkomster

som anses ha sitt ursprung i den

utländska staten. Med allmän skatt

till en utländsk stat likställs skatt

till en utländsk delstat, provins

eller kommun.

Med skatt på inkomster likställs skatt på sådan förmögenhet som de

inkomster som avses i andra stycket kommer från. Detta gäller dock inte

om skatten huvudsakligen har karaktären av engångsskatt.

29 §

Debiterade egenavgifter skall dras av till den del de avser

näringsverksamheten. Om avgifterna sätts ned skall motsvarande del av

avdraget återföras det beskattningsår då debiteringen ändras.

Avdrag skall dessutom göras för ett belopp som sätts av för att täcka

egenavgifterna för beskattningsåret. Avdraget skall återföras det

följande beskattningsåret.

Den som är skyldig att

upprätta årsbokslut eller

årsredovisning enligt

bokföringslagen (1999:1078) får

göra avdrag bara om en

motsvarande avsättning görs i

räkenskaperna.

30 §

Avdrag enligt 29 § andra stycket skall beräknas på ett underlag som

motsvarar överskottet i näringsverksamheten före avdraget minskat med

1. sjukpenning eller annan ersättning som avses i 15 kap. 8 §, och

2. inkomst som räknas som inkomst av anställning enligt 2 kap. 3 5,

15 och 16 §§ lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

Avdraget får uppgå till högst 25 procent av underlaget. För sådana

inkomster eller skattskyldiga som avses i 2 § lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster får dock avdraget uppgå till

högst 20 procent.

Avdrag skall göras bara för

näringsverksamhet här i landet.

17 kap.

Andelar som förvärvas genom

vissa utdelningar och

utskiftningar

Andelar som förvärvas genom

utdelning i vissa fall

6 §

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 § skall som anskaffningsvärde

anses så stor del av anskaff-

ningsvärdet för aktierna i det

utdelande bolaget som motsvarar

den förändring i marknadsvärdet

som utdelningen inneburit för

dessa aktier. Anskaffningsvärdet

för aktierna i det utdelande

bolaget skall minskas i

motsvarande mån.

Om den som förvärvar aktier

genom utdelning utan att äga

aktier i det utdelande bolaget

har lämnat ersättning för rätten

till utdelning, anses ersättningen

som anskaffningsvärde. Om någon

ersättning inte har lämnats, är an-

skaffningsvärdet noll.

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som

anskaffningsvärde så stor del av

anskaffningsvärdet för aktierna i

moderbolaget som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet som

utdelningen medför för dessa

aktier. Anskaffningsvärdet för

aktierna i moderbolaget skall

minskas i motsvarande mån.

Om den som förvärvar andelar

genom utdelning utan att äga

aktier i moderbolaget lämnar

ersättning för rätten till utdelning,

anses ersättningen som anskaff-

ningsvärde. Om någon ersättning

inte lämnas, är anskaffningsvärdet

noll.

Aktier som förvärvas genom

utskiftning i vissa fall

7 §

För aktier som förvärvas genom

sådan utskiftning från en

ekonomisk förening som avses i

42 kap. 20 § skall som

anskaffningsvärde anses anskaff-

ningsvärdet för andelarna i den

förening som skiftat ut aktierna.

För aktier som förvärvas genom

utskiftning från en ekonomisk

förening vid en sådan

ombildning av en ekonomisk

förening till aktiebolag som

avses i 42 kap. 20 §, skall som

anskaffningsvärde anses

anskaffningsvärdet för andelarna i

den förening som skiftar ut

aktierna.

18 kap.

11 §

Om en skattskyldig eller en

sådan fysisk eller juridisk person

eller ett sådant svenskt handels-

bolag som står den skattskyldige

nära har vidtagit åtgärder för att

den skattskyldige skall kunna till-

godoräkna sig ett högre anskaff-

ningsvärde än som framstår som

rimligt och det kan antas att detta

har gjorts för att någon av dem

skall få en obehörig skatteförmån,

skall anskaffningsvärdet justeras i

skälig mån.

Om den skattskyldige eller en

sådan fysisk eller juridisk person

eller ett sådant svenskt handels-

bolag som står den skattskyldige

nära har vidtagit åtgärder för att

den skattskyldige skall kunna

tillgodoräkna sig ett högre

anskaffningsvärde än som framstår

som rimligt och det kan antas att

detta har gjorts för att någon av

dem skall få en obehörig

skatteförmån, skall

anskaffningsvärdet justeras i

skälig mån.

20 §

Vid övergång till räken-

skapsenlig avskrivning skall vid

tillämpning av 13 § andra stycket

1 inventariernas skattemässiga

värde vid det föregående beskatt-

ningsårets utgång anses som

värdet enligt balansräkningen, om

årsbokslut inte har upprättats.

Om årsbokslut upprättats och

värdet på inventarierna i detta inte

stämmer överens med det skatte-

mässiga värdet, tillämpas bestäm-

melserna i 21 och 22 §§.

Vid övergång till räken-

skapsenlig avskrivning skall vid

tillämpning av 13 § andra stycket

1 inventariernas skattemässiga

värde vid det föregående beskatt-

ningsårets utgång anses som

värdet enligt balansräkningen, om

årsredovisning eller årsbokslut

inte har upprättats.

Om årsredovisning eller års-

bokslut upprättats och värdet på

inventarierna inte stämmer

överens med det skattemässiga

värdet, tillämpas bestämmelserna i

21 och 22 §§.

21 kap.

9 §

En enskild näringsidkare får under innehavstiden göra skogsavdrag

med högst 50 procent av anskaffningsvärdet. Med undantag för

rationaliseringsförvärv enligt 10 § får avdrag för ett visst beskattningsår

göras med högst ett belopp som motsvarar 50 procent av den

avdragsgrundande skogsintäkten.

Om ett dödsbo förvärvar fas-

tigheter efter dödsfallet, tillämpas

bestämmelserna i 7 §.

Om ett dödsbo förvärvar fas-

tigheter efter dödsfallet, tillämpas

i stället för första stycket och 10

§ bestämmelserna i 7 §.

22 kap.

10 §

Vid sådan utdelning av andelar som avses i 42 kap. 16 § och vid sådan

utskiftning av aktier som avses i 42 kap. 20 § skall uttagsbeskattning inte

ske om marknadsvärdet på andelarna eller aktierna överstiger

omkostnadsbeloppet.

Första stycket gäller inte sådana

andelar i fastighetsförvaltande fö-

retag som enligt 27 kap. 16 § är

lagertillgångar.

Första stycket gäller inte sådana

andelar i fastighetsförvaltande fö-

retag som enligt 27 kap. 6 § är

lagertillgångar.

23 kap.

14 §

Överlåtaren och förvärvaren skall vara en fysisk person, ett företag

eller ett svenskt handelsbolag.

En svensk stiftelse eller en svensk ideell förening får inte vara

förvärvare. En svensk stiftelse får dock vid ombildning av sparbank till

bankaktiebolag enligt 8 kap. sparbankslagen (1987:619) förvärva aktier

från sparbanken. Vidare får en svensk ideell förening som inte omfattas

av bestämmelserna om undantag från skattskyldighet i 7 kap. förvärva en

tillgång från en annan ideell förening.

Ett livförsäkringsföretag får

vara förvärvare bara i fråga om

tillgångar som ingår i sådan

verksamhet som enligt 39 kap. 4

§ skall beskattas enligt reglerna

för skadeförsäkringsföretag.

26 §

Om förvärvaren är ett svenskt

handelsbolag, gäller för varje

delägare som är ett företag att det

under beskattningsåret före det

beskattningsår då överlåtelsen

sker inte får ha uppkommit

underskott hos delägaren eller hos

ett företag till vilket delägaren kan

med avdragsrätt lämna

koncernbidrag avseende det

beskattningsår då överlåtelsen

sker. Detta gäller dock inte om

den som överlåtit tillgången

också är delägare i det

förvärvande bolaget.

Bestämmelserna i första stycket

tillämpas inte om överlåtaren

under det beskattningsår då

överlåtelsen sker kan lämna

koncernbidrag med avdragsrätt till

varje delägare i det förvärvande

handelsbolaget. Som villkor gäller

att sådan begränsning av rätt till

avdrag för underskott (avdrags-

begränsning) som anges i

koncernbidragsspärren i 40 kap.

18 § inte gäller för någon sådan

delägare om delägaren får

koncernbidrag från överlåtaren

avseende det beskattningsår då

överlåtelsen sker. Avdragsbe-

gränsning får inte heller gälla om

ett företag, till vilket någon

delägare kan med avdragsrätt

lämna koncernbidrag utan att

avdragsbegränsning gäller för

företaget, indirekt via delägaren

får koncernbidrag avseende sam-

ma beskattningsår från över-

låtaren.

Om förvärvaren är ett svenskt

handelsbolag, gäller för varje

delägare som är ett företag att det

under beskattningsåret före det

beskattningsår då överlåtelsen

sker inte får ha uppkommit

underskott hos delägaren eller hos

ett företag till vilket delägaren kan

med avdragsrätt lämna

koncernbidrag avseende det

beskattningsår då överlåtelsen

sker. Om den som överlåtit

tillgången är delägare i

handelsbolaget, gäller villkoret i

första meningen dock inte denne

delägare.

Bestämmelserna i första stycket

tillämpas inte om överlåtaren

under det beskattningsår då

överlåtelsen sker kan lämna

koncernbidrag med avdragsrätt till

varje delägare med underskott i

det förvärvande handelsbolaget.

Som villkor gäller att sådan

begränsning av rätt till avdrag för

underskott (avdragsbegränsning)

som anges i

koncernbidragsspärren i 40 kap.

18 § inte gäller för någon sådan

delägare om delägaren får

koncernbidrag från överlåtaren

avseende det beskattningsår då

överlåtelsen sker. Avdragsbe-

gränsning får inte heller gälla om

ett företag, till vilket någon

delägare kan med avdragsrätt

lämna koncernbidrag utan att

avdragsbegränsning gäller för

företaget, indirekt via delägaren

får koncernbidrag avseende sam-

ma beskattningsår från över-

låtaren.

28 §

Bestämmelserna i 27 § tillämpas inte om överlåtaren kan med

avdragsrätt lämna koncernbidrag till förvärvaren under det beskattningsår

då överlåtelsen sker.

Bestämmelserna i första stycket

tillämpas inte om en sådan

begränsning av rätt till avdrag för

underskott (avdragsbegränsning)

som anges i

koncernbidragsspärren i 40 kap.

18 § gäller om förvärvaren

respektive varje delägare får

koncernbidrag från överlåtaren

avseende det beskattningsår då

överlåtelsen sker.

Avdragsbegränsning får inte heller

gälla om ett företag, till vilket

förvärvaren kan med avdragsrätt

lämna koncernbidrag utan att

avdragsbegränsning gäller för

företaget, indirekt via förvärvaren

får koncernbidrag avseende sam-

ma beskattningsår från över-

låtaren.

Bestämmelserna i första stycket

tillämpas inte om en sådan

begränsning av rätt till avdrag för

underskott (avdragsbegränsning)

som anges i

koncernbidragsspärren i 40 kap.

18 § gäller om förvärvaren får

koncernbidrag från överlåtaren

avseende det beskattningsår då

överlåtelsen sker.

Avdragsbegränsning får inte heller

gälla om ett företag, till vilket

förvärvaren kan med avdragsrätt

lämna koncernbidrag utan att

avdragsbegränsning gäller för

företaget, indirekt via förvärvaren

får koncernbidrag avseende sam-

ma beskattningsår från över-

låtaren.

24 kap.

15 §

Utdelning på näringsbetingade

andelar i svenska aktiebolag och

svenska ekonomiska föreningar

skall inte tas upp, om den tas emot

av

 ett sådant svenskt aktiebolag

eller en sådan svensk ekonomisk

förening som inte är invest-

mentföretag eller förvaltnings-

företag,

 en sådan svensk stiftelse eller

svensk ideell förening som inte

omfattas av bestämmelserna om

undantag från skattskyldighet i

7 kap.,

 en svensk sparbank, eller

 ett svenskt ömsesidigt försäk-

ringsföretag.

Utdelning på näringsbetingade

andelar i svenska aktiebolag och

svenska ekonomiska föreningar

skall inte tas upp, om den tas emot

av

1. ett sådant svenskt aktiebolag

eller en sådan svensk ekonomisk

förening som inte är inves-

mentföretag eller

förvaltningsföretag,

2. en sådan svensk stiftelse eller

svensk ideell förening som inte

omfattas av bestämmelserna om

undantag från skattskyldighet i

7 kap.,

3. en svensk sparbank, eller

4. ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag.

Vid tillämpning av bestäm-

melserna i första stycket skall ett

utländskt bolag som hör hemma

i en stat inom Europeiska ekono-

miska samarbetsområdet och

som motsvarar ett svenskt

företag som avses i första stycket

1 4, behandlas som ett sådant

företag.

20 §

Utdelning på andelar i en

utländsk juridisk person skall inte

tas upp av ett svenskt företag om

Utdelning på andelar i en

utländsk juridisk person skall inte

tas upp om

1. utdelningen på grund av 12 19 §§ inte skulle ha tagits upp om den

utdelande juridiska personen hade varit svensk, och

2. inkomstbeskattningen av den utländska juridiska personen är

jämförlig med inkomstbeskattningen enligt denna lag av ett svenskt

företag med motsvarande inkomster.

25 kap.

11 §

Bestämmelserna om uppskov skall tillämpas bara om det säljande

företaget begär det.

Är säljaren är ett svenskt

handelsbolag, skall begäran göras

av varje delägare för sig. Om

uppskov beviljas, får delägaren

uppskov med beskattningen för

den andel av vinsten som han är

skattskyldig för.

Om säljaren är ett svenskt

handelsbolag, skall begäran göras

av varje delägare för sig. Om

uppskov beviljas, får delägaren

uppskov med beskattningen för

den andel av vinsten som han är

skattskyldig för.

14 §

 Moderföretaget i den svenska

koncernen skall vara

 ett svenskt aktiebolag,

 en svensk ekonomisk

förening,

 en svensk sparbank, eller

 ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag.

Moderföretaget i den svenska

koncernen skall vara

1. ett svenskt aktiebolag,

2. en svensk ekonomisk för-

ening,

3. en svensk sparbank,

4. ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag, eller

5. ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och som motsvarar ett svenskt

företag som avses i 1 4.

20 §

Om det inträffar en omständighet som medför att det säljande

företaget inte längre existerar, skall kapitalvinsten tas upp som intäkt.

Detta gäller inte om det

säljande företaget genom en

fusion går upp i ett företag som

tillhör samma svenska koncern. I

stället skall de bestämmelser

som gäller för det säljande

företaget tillämpas på det

övertagande företaget.

Detta gäller inte om det

säljande företaget

 genom en fusion går upp i

ett företag som tillhör samma

svenska koncern, eller

 upphör att existera genom

en fission och vart och ett av de

övertagande företagen

omedelbart efter fissionen ingår

i samma svenska koncern som

det säljande företaget.

I fall som avses i andra stycket

skall de bestämmelser om

uppskov som gäller för det

säljande företaget tillämpas på

det övertagande företaget eller

de övertagande företagen.

Vid en fission skall kapital-

vinsten för vilken det säljande

företaget fått uppskov fördelas

på de övertagande företagen i

förhållande till det kapital som

förs över till varje företag.

23 §

Om det köpande företaget är ett

dotterföretag till ett svenskt

aktiebolag, om moderföretaget

delar ut sina andelar i det köpande

företaget och om utdelningen är

skattefri hos någon mottagare

enligt 42 kap. 16 §, gäller

följande.

Om det köpande företaget är ett

dotterföretag till ett aktiebolag,

om moderföretaget delar ut sina

andelar i det köpande företaget

och om utdelningen är skattefri

hos någon mottagare enligt 42

kap. 16 §, gäller följande.

Om det säljande företaget begär det och det köpande företaget

godkänner det, skall kapitalvinsten tas upp som intäkt först när det

inträffar en omständighet som medför att den avyttrade andelen inte

längre innehas av det köpande företaget eller av ett företag som tillhör

samma svenska koncern som det företaget. Intäkten skall i detta fall tas

upp hos det köpande företaget.

Andra stycket skall inte tillämpas om det under beskattningsåret före

det beskattningsår då andelarna delas ut uppkom ett underskott i en

näringsverksamhet hos det köpande företaget eller hos ett företag till

vilket det köpande företaget med avdragsrätt kan lämna koncernbidrag

avseende det beskattningsår då utdelningen sker.

Det avyttrade företaget går upp i

ett koncernföretag genom fusion

Det avyttrade företaget upphör

att existera genom en fusion

eller fission

24 §

Kapitalvinsten skall inte tas upp

om det avyttrade företaget går

upp i ett annat företag genom en

fusion och det övertagande

företaget ingår i samma svenska

koncern som det säljande

företaget. Var och en av de

andelar i det övertagande

företaget som omedelbart efter

fusionen innehas av det säljande

företaget och företag som ingår i

samma svenska koncern som det

säljande företaget anses som en

avyttrad andel. Summan av

kapitalvinsterna på de faktiskt

avyttrade andelarna skall

fördelas på andelarna i det

övertagande företaget.

Kapitalvinsten skall inte tas upp

om det avyttrade företaget

 går upp i ett annat företag

genom en fusion och det över-

tagande företaget ingår i samma

svenska koncern som det

säljande företaget, eller

 upphör att existera genom

en fission och vart och ett av de

övertagande företagen ingår i

samma svenska koncern som det

säljande företaget.

Var och en av de andelar i det

övertagande företaget eller de

övertagande företagen som ome-

delbart efter fusionen eller fis-

sionen innehas av det säljande

företaget och företag som ingår i

samma svenska koncern som det

säljande företaget anses som en

avyttrad andel.

Vid en fusion skall summan av

kapitalvinsterna på de faktiskt

avyttrade andelarna fördelas på

andelarna i det övertagande

företaget.

Vid en fission skall summan av

kapitalvinsterna på de faktiskt

avyttrade andelarna fördelas på

de övertagande företagen i

förhållande till det kapital som

förs över till varje företag.

25 §

Om det köpande företaget vid tidpunkten för den koncerninterna

andelsavyttringen äger andelar av samma slag och sort som den avyttrade

andelen (gamla andelar) eller därefter förvärvar sådana andelar (nya

andelar), skall senare avyttringar som företaget gör anses ske i följande

ordning:

1. gamla andelar,

2. avyttrade andelar,

3. nya andelar.

Bestämmelsen skall tillämpas på motsvarande sätt för andra företag

som tillhör samma svenska koncern som det säljande företaget och som

i ett senare led förvärvar en avyttrad andel.

Motsvarande turordning tillämpas

1. om det köpande företaget vid tidpunkten för ett sådant andelsbyte

som avses i 21 § äger andelar av samma slag och sort som de mottagna

andelarna (gamla andelar) eller därefter förvärvar sådana andelar (nya

andelar), och

2. efter fusioner i sådana fall

som avses i 24 § i fråga om

andelar som innehas i det

övertagande företaget omedelbart

efter fusionen (avyttrade andelar)

och andelar i detta företag som

förvärvas senare (nya andelar).

2. efter fusioner eller fissioner

i sådana fall som avses i 24 § i

fråga om andelar som innehas i ett

övertagande företag omedelbart

efter fusionen eller fissionen

(avyttrade andelar) och andelar i

detta företag som förvärvas senare

(nya andelar).

26 kap.

13 §

Bestämmelserna i 2 och 7 §§

respektive 10 § tillämpas också

när en näringsfastighet eller

näringsbostadsrätt övergår till en

ny ägare genom arv, testamente

eller bodelning med anledning av

makes död, om den blir privat-

bostadsfastighet respektive privat-

bostadsrätt i och med övergången.

Bestämmelserna i 2 och 7 §§

respektive 10 § tillämpas också

när en näringsfastighet eller

näringsbostadsrätt övergår till en

ny ägare genom arv, testamente

eller bodelning med anledning av

makes död, om den blir eller kan

antas komma att bli privat-

bostadsfastighet respektive privat-

bostadsrätt i och med övergången.

15 §

Bestämmelser om att värdeminskningsavdrag m.m. inte skall återföras

finns när det gäller

 skogsavdrag i 21 kap. 14 §,

 underprisöverlåtelser i 23 kap. 13 §,

 fusioner och fissioner i 37

kap. 17 §,

 kvalificerade fusioner och

fissioner i 37 kap. 17 §,

 verksamhetsavyttringar i 38 kap. 12 §, och

 förvärv av vissa tillgångar till underpris från delägare och närstående

i 53 kap. 4 §.

27 kap.

17 §

Om en skattskyldig som bedriver enkel tomtrörelse eller dennes make

inte har avyttrat några byggnadstomter i tomtrörelsen under tio

kalenderår, anses avyttringar som sker därefter inte ingå i tomtrörelsen.

Avyttringarna skall i stället behandlas enligt bestämmelserna om

kapitalvinster.

Första stycket gäller dock inte

avyttringar av byggnadstomter

inom detaljplan. De gäller inte

heller om avyttringarna sker under

sådana förhållanden att en tomt-

rörelse på nytt skall anses på-

börjad.

Första stycket gäller dock inte

avyttringar av byggnadstomter

inom detaljplan. Det gäller inte

heller om avyttringarna sker under

sådana förhållanden att en tomt-

rörelse på nytt skall anses på-

börjad.

Avyttringar av det slag som ger rätt till avsättning till ersättningsfond

enligt 31 kap. 5 § avbryter inte tidsperioden i första stycket.

31 kap.

25 a §

Vid tillämpning av bestäm-

melserna i 25 § skall ett

utländskt bolag som hör hemma

i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

(EES) och som motsvarar ett

svenskt företag som anges i

dessa bestämmelser behandlas

som ett sådant företag, om det

utländska bolaget är skatt-

skyldigt i Sverige för den

näringsverksamhet som fonden

förs över till och verksamheten

inte är undantagen från

beskattning här genom ett

skatteavtal. Detsamma gäller om

bolaget är ett sådant svenskt

företag som skall anses ha

hemvist i en utländsk stat inom

EES enligt ett skatteavtal och är

skattskyldigt i Sverige för den

näringsverksamhet som fonden

förs över till och verksamheten

inte är undantagen från

beskattning här på grund av ett

skatteavtal.

35 kap.

2 a §

Vid tillämpning av bestäm-

melserna i detta kapitel skall ett

utländskt bolag som hör hemma

i en stat inom Europeiska ekono-

miska samarbetsområdet (EES)

och som motsvarar ett svenskt

företag som anges i dessa be-

stämmelser behandlas som ett

sådant företag, om mottagaren

av koncernbidraget är

skattskyldig i Sverige för den

näringsverksamhet som

koncernbidraget hänför sig till.

Detsamma gäller i fråga om

mottagaren om denne är ett

sådant svenskt företag som skall

anses ha hemvist i en utländsk

stat inom EES enligt ett

skatteavtal och är skattskyldig i

Sverige för den

näringsverksamhet som

koncernbidraget hänför sig till.

3 §

Ett koncernbidrag från ett moderföretag till ett helägt dotterföretag

eller från ett helägt dotterföretag till ett moderföretag skall dras av

under förutsättning att

1. varken givaren eller mottagaren är ett privatbostadsföretag,

investmentföretag eller förvaltningsföretag,

2. både givaren och mottagaren redovisar bidraget öppet i

självdeklarationen vid samma års taxering,

3. dotterföretaget har varit helägt under givarens och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan dotterföretaget började bedriva

näringsverksamhet av något slag,

4. mottagaren inte enligt ett

skatteavtal skall anses ha hemvist i

en utländsk stat, och

5. om bidraget lämnas från

dotterföretaget till

moderföretaget, utdelning under

beskattningsåret från

dotterföretaget inte skall tas upp

hos moderföretaget.

4. mottagaren inte enligt ett

skatteavtal skall anses ha hemvist i

en utländsk stat utom i fall som

avses i 2 a § andra meningen,

5. näringsverksamheten som

koncernbidraget hänför sig till

inte är undantagen från

beskattning i Sverige på grund

av ett skatteavtal, och

6. om bidraget lämnas från

dotterföretaget till

moderföretaget, utdelning under

beskattningsåret från

dotterföretaget inte skall tas upp

hos moderföretaget.

4 §

Ett koncernbidrag från ett helägt

dotterföretag till ett annat helägt

dotterföretag till samma moder-

öretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1

4 är uppfyllda och

Ett koncernbidrag från ett helägt

dotterföretag till ett annat helägt

dotterföretag till samma moder-

företag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1

5 är uppfyllda och

1. moderföretaget är ett investmentföretag eller förvaltningsföretag,

2. utdelning under beskattningsåret från det dotterföretag som ger

koncernbidraget inte skall tas upp av moderföretaget, eller

3. utdelning under beskattningsåret från det dotterföretag som tar

emot koncernbidraget skall tas upp av moderföretaget.

5 §

Ett koncernbidrag från ett

moderföretag till ett annat svenskt

aktiebolag än ett helägt dotter-

företag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1,

2 och 4 är uppfyllda och om

ägarförhållandena under givarens

och mottagarens hela beskatt-

ningsår eller sedan mottagaren

började bedriva näringsverksamhet

av något slag har varit sådana att

mottagaren genom fusioner

mellan moderföretag och

dotterbolag har kunnat gå upp i

moderföretaget. Fusion skall

anses kunna äga rum när ett

moderföretag äger mer än 90

procent av aktierna i ett

dotterbolag, men inte i andra fall.

Ett koncernbidrag från ett

moderföretag till ett annat svenskt

aktiebolag än ett helägt dotter-

företag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1,

2, 4 och 5 är uppfyllda och om

ägarförhållandena under givarens

och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan

mottagaren började bedriva

näringsverksamhet av något slag

har varit sådana att mottagaren

genom fusioner mellan

moderföretag och dotterbolag har

kunnat gå upp i moderföretaget.

Fusion skall anses kunna äga rum

när ett moderföretag äger mer än

90 procent av aktierna i ett

dotterbolag, men inte i andra fall.

36 kap.

2 a §

Vid tillämpning av bestämmel-

serna i detta kapitel skall ett

utländskt bolag som hör hemma

i en stat inom Europeiska ekono-

miska samarbetsområdet (EES)

och som motsvarar ett svenskt

aktiebolag eller en svensk

ekonomisk förening behandlas

som ett sådant företag om det

utländska bolaget är

skattskyldigt för närings-

verksamhet i Sverige. Detsamma

gäller ett sådant svenskt företag

som skall anses ha hemvist i en

utländsk stat inom EES enligt ett

skatteavtal om företaget är

skattskyldigt för näringsverk-

samhet i Sverige.

Om det utländska bolaget eller

det svenska företaget är

kommittentföretag, gäller första

stycket bara under förutsättning

att inkomsten från

kommissionärsverksamheten

skall tas upp i den

näringsverksamhet som det

utländska bolaget eller det

svenska företaget är

skattskyldigt för i Sverige.

3 §

Om kommissionärsföretaget bedriver kommissionärsverksamhet för

ett enda kommittentföretags räkning, får överskottet eller underskottet

av kommissionärsverksamheten tas upp respektive dras av hos

kommittentföretaget under förutsättning att

1. kommissionärsförhållandet är grundat på ett skriftligt avtal,

2. kommissionärsföretaget bedriver kommissionärsverksamheten

uteslutande för kommittentföretagets räkning,

3. kommissionärsföretaget under beskattningsåret inte bedriver

näringsverksamhet i nämnvärd omfattning vid sidan av

kommissionärsverksamheten,

4. verksamheten har bedrivits på det sätt som anges i detta kapitel

under båda företagens hela beskattningsår eller sedan kommissionärs-

företaget började bedriva näringsverksamhet av något slag,

5. beskattningsåren för båda företagen slutar vid samma tidpunkt, och

6. båda företagen skulle haft rätt till avdrag för koncernbidrag enligt

35 kap. om de hade lämnat sådant till det andra företaget under

beskattningsåret.

Vid prövning av förutsättningen

i första stycket 6 skall

kommissionärsverksamheten

anses ingå i båda företagens

verksamhet.

Om kommissionärsföretaget är

ett sådant utländskt bolag eller

svenskt företag som avses i 2 a

§, skall vid prövning av

förutsättningarna i första stycket

3 och 4 vad som sägs om

kommissionärsföretaget i stället

gälla det utländska bolagets

eller det svenska företagets fasta

driftställe i Sverige. Vid prövning

av förutsättningen i första stycket

6 skall kommissionärsverksam-

heten anses ingå i båda företagens

verksamhet.

40 kap.

5 §

Ett företag anses i detta kapitel ha bestämmande inflytande över ett

annat företag om detta är ett dotterföretag till det förra enligt

 1 kap. 5 § aktiebolagslagen

(1975:1385),

 1 kap. 4 § lagen (1987:667)

om ekonomiska föreningar,

 1 kap. 6 § bankaktiebolags-

lagen (1987:618),

 1 kap. 2 § sparbankslagen

(1987:619),

 1 kap. 5 § lagen (1995:1570)

om medlemsbanker,

 1 kap. 9 § försäkrings-

rörelselagen (1982:713), eller

 1 kap. 5 § stiftelselagen

(1994:1220).

 1 kap. 5 § aktiebolagslagen

(1975:1385),

 1 kap. 4 § lagen (1987:667)

om ekonomiska föreningar,

 1 kap. 2 § sparbankslagen

(1987:619),

 1 kap. 5 § lagen (1995:1570)

om medlemsbanker,

 1 kap. 9 § försäkrings-

rörelselagen (1982:713), eller

 1 kap. 5 § stiftelselagen

(1994:1220).

En svensk ideell förening anses ha bestämmande inflytande över ett

annat företag om detta är ett dotterföretag till föreningen enligt 1 kap. 4

§ årsredovisningslagen (1995:1554).

Ett utländskt bolag eller en sådan förvärvare som avses i 11 § anses ha

bestämmande inflytande över ett företag om detta skulle ha varit ett

dotterföretag till bolaget eller personen, om bolaget eller personen hade

varit ett svenskt aktiebolag.

6 §

Med koncern avses i detta kapitel

 en koncern enligt någon av de bestämmelser som anges i 5 § första

stycket,

 när det gäller svenska ideella föreningar, en koncern enligt 1 kap. 4

§ årsredovisningslagen (1995:1554), och

 en motsvarande utländsk

företagsgrupp, om moderföretaget

hör hemma i en medlemsstat i

Europeiska unionen eller är ett

sådant utländskt bolag som avses

i 6 kap. 10 §.

 en motsvarande utländsk

företagsgrupp, om moderföretaget

hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet eller är ett utländskt

bolag.

18 §

Koncernbidragsspärren innebär att underskottsföretaget inte får dra av

underskott som uppkommit före det beskattningsår då spärren inträder,

med högre belopp än beskattningsårets överskott beräknat utan hänsyn

till avdragen för underskott och till sådana mottagna koncernbidrag som

skall tas upp enligt 35 kap.

Om en del av underskotten inte får dras av på grund av beloppsspärren,

gäller första stycket för den återstående delen.

Belopp som på grund av

bestämmelsen i första stycket inte

har kunnat dras av skall dras av det

följande beskattningsåret, om det

inte finns någon begränsning då.

Koncernbidragsspärren gäller un-

der de första fem

beskattningsåren efter det

beskattningsår då spärren inträdde.

Belopp som på grund av bestäm-

melsen i första stycket inte har

kunnat dras av skall dras av det

följande beskattningsåret, om det

inte finns någon begränsning då.

Koncernbidragsspärren gäller till

och med femte beskattningsåret

efter det beskattningsår då spärren

inträdde.

23 §

Vid ombildningar enligt 8 kap. sparbankslagen (1987:619) tar det

övertagande bankaktiebolaget över den överlåtande sparbankens rätt att

dra av underskott enligt detta kapitel.

Vid sådana ombildningar av

svenska ekonomiska föreningar

till aktiebolag som avses i 42 kap.

20 § tar det aktiebolag vars aktier

skiftas ut över den ekonomiska

föreningens rätt att dra av

underskott enligt detta kapitel.

Vid sådana ombildningar av

ekonomiska föreningar till aktie-

bolag som avses i 42 kap. 20 § tar

det aktiebolag vars aktier skiftas

ut över den ekonomiska

föreningens rätt att dra av

underskott enligt detta kapitel.

41 kap.

3 §

Till inkomstslaget kapital räknas också

1. återfört avdrag för avsättning till ersättningsfond och särskilt tillägg

i den omfattning som anges i 31 kap. 21 och 22 §§,

2. fördelningsbelopp vid räntefördelning i enlighet med bestämmel-

serna i 42 kap. 9 §,

3. avdrag som motsvarar inkomst av ränteförmån i enlighet med

bestämmelserna i 42 kap. 11 §,

4. underskott av näringsverk-

samhet i den utsträckning som

följer av 42 kap. 33 §, 45 kap.

32 § och 46 kap. 6 §,

4. underskott av näringsverk-

samhet i den utsträckning som

följer av 42 kap. 33 §, 45 kap.

32 § och 46 kap. 17 §,

5. underskott av avslutad näringsverksamhet i den utsträckning som

följer av 42 kap. 34 §,

6. uppskovsavdrag, återfört uppskovsavdrag och särskilt tillägg enligt

47 kap., och

7. premier för pensionsförsäkringar och inbetalningar på

pensionssparkonton i den utsträckning som följer av 59 kap. 15 §.

42 kap.

16 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna om moderbolag

i 16 § första stycket skall ett

utländskt bolag som motsvarar

ett svenskt aktiebolag behandlas

som ett sådant om det utländska

bolaget hör hemma i en stat

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet eller i en stat

med vilken Sverige har ingått ett

skatteavtal som innehåller en

artikel om informationsutbyte.

20 a §

Vid tillämpning av bestäm-

melserna i 19 och 20 §§ skall ett

utländskt bolag som hör hemma

i en stat inom Europeiska ekono-

miska samarbetsområdet (EES)

och som motsvarar en svensk

ekonomisk förening behandlas

som en sådan. Vid tillämpning

av bestämmelserna i 20 § skall

ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom EES och

som motsvarar ett svenskt

aktiebolag behandlas som ett

sådant.

44 kap.

7 §

Ett värdepapper anses avyttrat om det företag som gett ut det träder i

likvidation.

Vid sådan ombildning av en

svensk ekonomisk förening till

aktiebolag som avses i 42 kap.

20 § anses andelen i föreningen

inte ha avyttrats på grund av

föreningens upplösning.

Vid sådan ombildning av en

ekonomisk förening till

aktiebolag som avses i 42 kap.

20 § anses andelen i föreningen

inte ha avyttrats på grund av

föreningens upplösning.

46 kap.

17 §

I inkomstslaget kapital skall en

enskild näringsidkare eller en

fysisk person som är delägare i ett

svenskt handelsbolag vid avyttring

av en näringsbostadsrätt göra av-

drag från kapitalvinsten för under-

skott samma beskattningsår i den

näringsverksamhet dit bostads-

rätten hörde. Detta gäller inte till

den del underskottet skall dras av

enligt 45 kap. 28 § från kapi-

talvinst som avser en närings-

fastighet. Avdraget får inte över-

stiga kapitalvinsten, beräknad utan

hänsyn till avdraget.

I inkomstslaget kapital skall en

enskild näringsidkare eller en

fysisk person som är delägare i ett

svenskt handelsbolag vid avyttring

av en näringsbostadsrätt göra av-

drag från kapitalvinsten för under-

skott samma beskattningsår i den

näringsverksamhet dit bostads-

rätten hörde. Detta gäller inte till

den del underskottet skall dras av

enligt 45 kap. 32 § från kapi-

talvinst som avser en närings-

fastighet. Avdraget får inte över-

stiga kapitalvinsten, beräknad utan

hänsyn till avdraget.

48 kap.

7 §

Vid beräkningen av omkostnadsbeloppet skall det genomsnittliga

omkostnadsbeloppet för samtliga delägarrätter eller fordringsrätter av

samma slag och sort som den avyttrade användas. Det genomsnittliga

omkostnadsbeloppet skall beräknas med hänsyn till inträffade

förändringar i innehavet.

I 49 kap. 26 § finns ett undantag

från denna bestämmelse vid

andelsbyten.

I 49 kap. 29 § finns ett undantag

från denna bestämmelse vid

andelsbyten.

Andelar som erhålls genom

utdelning i vissa fall

Andelar som förvärvas genom

utdelning i vissa fall

8 §

För andelar som erhålls genom

sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsutgift

så stor del av omkostnadsbeloppet

för aktierna i moderbolaget

beräknat vid tidpunkten för

utdelningen som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet på

dessa aktier som utdelningen

medför.

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsutgift

så stor del av omkostnadsbeloppet

för aktierna i moderbolaget

beräknat vid tidpunkten för

utdelningen som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet som

utdelningen medför för dessa

aktier.

När det senare skall beräknas ett omkostnadsbelopp för aktierna i

moderbolaget, skall den genomsnittliga anskaffningsutgiften minskas i

motsvarande mån.

Om den som erhåller andelar i

utdelning utan att äga aktier i

moderbolaget lämnar ersättning

för rätten till utdelning, anses

ersättningen som anskaffnings-

utgift. Om någon ersättning inte

lämnas, är de utdelade

andelarnas anskaffningsutgift

noll.

Om den som förvärvar andelar

genom utdelning utan att äga

aktier i moderbolaget lämnar

ersättning för rätten till utdelning,

anses ersättningen som anskaff-

ningsutgift. Om någon ersättning

inte lämnas, är

anskaffningsutgiften noll.

Aktier som erhålls genom

utskiftning i vissa fall

Aktier som förvärvas genom

utskiftning i vissa fall

9 §

För aktier som erhålls genom

utskiftning från en ekonomisk fö-

rening vid sådan ombildning av en

svensk ekonomisk förening till

aktiebolag som avses i 42 kap.

20 §, anses som

anskaffningsutgift det

omkostnadsbelopp som skulle ha

använts om andelarna i föreningen

hade avyttrats vid tidpunkten för

utskiftningen.

För aktier som förvärvas

genom utskiftning från en

ekonomisk förening vid sådan

ombildning av en ekonomisk

förening till aktiebolag som avses

i 42 kap. 20 §, skall som

anskaffningsutgift anses det om-

kostnadsbelopp som skulle ha

använts om andelarna i föreningen

hade avyttrats vid tidpunkten för

utskiftningen.

49 kap.

8 §

Om säljaren är en fysisk person,

skall han vara obegränsat

skattskyldig på annan grund än

sådan väsentlig anknytning som

avses i 3 kap. 3 § första stycket

3.

Om säljaren är en fysisk person,

skall han vara bosatt i Sverige

eller stadigvarande vistas här.

22 §

Om en mottagen andel avyttras genom en koncernintern

andelsavyttring, skall uppskovsbeloppet tas upp som intäkt först när

kapitalvinsten på grund av den koncerninterna andelsavyttringen skall tas

upp som intäkt. Om det vid en avyttring av en mottagen andel inte

uppkommer vare sig en kapitalvinst eller en kapitalförlust men det

skulle ha funnits förutsättningar för uppskov med beskattningen av en

kapitalvinst enligt bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar

i 25 kap. 6 27 §§ om det hade uppkommit en sådan vinst, skall

uppskovsbeloppet tas upp som intäkt först när en faktisk kapitalvinst på

grund av den avyttringen skulle ha tagits upp som intäkt.

Kapitalvinsten på grund av den koncerninterna andelsavyttringen skall

anses ha tagits upp som intäkt

 vid utdelning som avses i 25 kap. 22 eller 23 §, och

 vid fusion som avses i 25 kap.

24 § första stycket om det är

koncernmoderföretaget som är

övertagande företag.

 vid fusion eller fission som

avses i 25 kap. 24 § till den del

det är koncernmoderföretaget

som är övertagande företag.

51 kap.

1 §

Bestämmelserna i detta kapitel gäller om

1. en fysisk person avyttrar en andel i ett svenskt handelsbolag,

2. andelen är en

kapitaltillgång hos överlåtaren,

2. det uppkommer en kapital-

vinst i inkomstslaget kapital,

3. förvärvaren inte är en obegränsat skattskyldig fysisk person, och

4. verksamheten i handelsbolaget varit sådan som anges i 2 §.

Vid inlösen gäller bestämmelserna, i stället för vad som anges i första

stycket 3, om någon av de kvarvarande delägarna i handelsbolaget inte är

en obegränsat skattskyldig fysisk person.

56 kap.

2 §

Med fåmansföretag avses aktiebolag och ekonomiska föreningar där

1. fyra eller färre fysiska

personer äger andelar som

motsvarar mer än 50 procent av

rösterna för samtliga andelar i

företaget, eller

1. fyra eller färre delägare äger

andelar som motsvarar mer än 50

procent av rösterna för samtliga

andelar i företaget, eller

2. näringsverksamheten är uppdelad på verksamheter som är

oberoende av varandra och där en fysisk person genom innehav av

andelar, genom avtal eller på liknande sätt har den faktiska

bestämmanderätten över en sådan verksamhet och självständigt kan

förfoga över dess resultat.

4 §

Med fåmanshandelsbolag avses handelsbolag där

1. fyra eller färre fysiska

personer genom innehav av

andelar eller på liknande sätt har

ett bestämmande inflytande, eller

1. fyra eller färre delägare

genom innehav av andelar eller på

liknande sätt har ett bestämmande

inflytande, eller

2. näringsverksamheten är uppdelad på verksamheter som är

oberoende av varandra och där en fysisk person genom innehav av

andelar, genom avtal eller på liknande sätt har den faktiska

bestämmanderätten över en sådan verksamhet.

5 §

Vid bedömningen av om ett

företag är ett fåmansföretag enligt

2 § 1 eller ett fåmanshandelsbolag

enligt 4 § 1 skall en person och

hans närstående (närståendekrets)

anses som en fysisk person. Pröv-

ningen skall göras med utgångs-

punkt från den äldste personen

och därefter i fallande

åldersordning. En person som

inräknats i en närståendekrets

skall inte medräknas i någon

ytterligare krets.

Vid bedömningen av om ett

företag är ett fåmansföretag enligt

2 § 1 eller ett fåmanshandelsbolag

enligt 4 § 1 skall en person och

hans närstående (närståendekrets)

anses som en delägare. Pröv-

ningen skall göras med utgångs-

punkt från den äldste personen

och därefter i fallande

åldersordning. En person som

inräknats i en närståendekrets

skall inte medräknas i någon

ytterligare krets.

6 §

Med delägare i fåmansföretag

eller fåmanshandelsbolag avses

den som, direkt eller indirekt,

äger eller på liknande sätt innehar

andelar i företaget.

Med delägare i fåmansföretag

eller fåmanshandelsbolag avses en

fysisk person som, direkt eller

indirekt, äger eller på liknande sätt

innehar andelar i företaget.

Med företagsledare i ett fåmansföretag eller ett fåmanshandelsbolag

avses den eller de fysiska personer som genom eget eller närståendes

innehav av andelar och sin ställning i företaget har ett väsentligt

inflytande i företaget. När det gäller företag som avses i 2 § 2 och 4 § 2

anses som företagsledare den som har den faktiska bestämmanderätten

över en viss verksamhet och självständigt kan förfoga över dess resultat.

8 §

När det gäller fåmansföretag, fåmanshandelsbolag och deras delägare

m.fl. finns även särskilda bestämmelser om

 förmån av utbildning i 11 kap. 17 §,

 avdrag för framtida substansminskning i 20 kap. 23 §,

 underprisöverlåtelser i 23 kap. 18 23 §§,

 avdrag för ränta på vinstandelslån i 24 kap. 6, 7 och 10 §§,

 när en fastighet eller andel är lagertillgång i 27 kap. 4 6 §§,

 kvalificerade fusioner och fissioner i 37 kap. 27 §,

 utskiftning vid ombildning av

en svensk ekonomisk förening till

aktiebolag i 42 kap. 20 §,

 utskiftning vid ombildning av

en ekonomisk förening till

aktiebolag i 42 kap. 20 §,

 uppskov med beskattningen vid andelsbyten i 49 kap. 10, 16 och

32 §§,

 avyttring av andelar i svenska handelsbolag i 50 kap. 7 § och 51 kap.

7 §,

 pensionssparavdrag i 59 kap. 4, 10, och 15 §§,

 familjebeskattning i 60 kap. 12 14 §§, och

 grundavdrag i 63 kap. 5 §.

61 kap.

19 §

Som synnerliga skäl för att justera värdet av bilförmån nedåt anses

 att bilen använts som arbetsredskap,

 att bilen använts i taxinäring, att den körts minst 6 000 mil i

verksamheten under kalenderåret och att dispositionen för privat

körning varit begränsad i mer än ringa utsträckning, eller

 att det finns liknande omständigheter.

Värdet av bilförmån skall

justeras nedåt också när bilen

ingår i en större grupp av bilar

som deltar i ett test eller liknande

för att prova ut ny eller

förbättrande miljö- eller

säkerhetsteknik eller dylikt och

bilen i det utförandet inte finns att

köpa på den allmänna marknaden

inom Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-

länderna.

Värdet av bilförmån skall

justeras nedåt också när bilen

ingår i en större grupp av bilar

som deltar i ett test eller liknande

för att prova ut ny eller

förbättrande miljö- eller

säkerhetsteknik eller dylikt och

bilen i det utförandet inte finns att

köpa på den allmänna marknaden

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet.

Om bilen är utrustad med teknik för drift helt eller delvis med

miljövänligare drivmedel än bensin och dieselolja eller med elektricitet

och bilens nybilspris därför är högre än nybilspriset för närmast

jämförbara bil utan sådan teknik, skall förmånsvärdet justeras nedåt till

en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen.

63 kap.

9 §

Det särskilda grundavdraget

skall minskas med 65 procent av

den del av den skattskyldiges

pension som överstiger avdraget

enligt 10 §. Har skattskyldig som

fått folkpension i form av

förtidspension också fått livränta

enligt 4 kap. lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring skall livrän-

tan likställas med pension. Det

särskilda grundavdraget skall dock

inte minskas med pension på

grund av annan pensionsförsäkring

än tjänstepensionsförsäkring eller

med pension från pensions-

sparkonto. Vad som avses med

tjänstepensionsförsäkring framgår

av 58 kap. 7 §.

Det särskilda grundavdraget

skall minskas med 65 procent av

den del av den skattskyldiges

pension som överstiger avdraget

enligt 8 §. Har skattskyldig som

fått folkpension i form av

förtidspension också fått livränta

enligt 4 kap. lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring skall livrän-

tan likställas med pension. Det

särskilda grundavdraget skall dock

inte minskas med pension på

grund av annan pensionsförsäkring

än tjänstepensionsförsäkring eller

med pension från pensions-

sparkonto. Vad som avses med

tjänstepensionsförsäkring framgår

av 58 kap. 7 §.

För den som inte hade folkpension vid utgången av året före

beskattningsåret skall det särskilda grundavdraget i stället minskas med

65 procent av den del av den taxerade förvärvsinkomsten som överstiger

avdraget enligt 8 §.

65 kap.

16 §

I lagen (1986:468) om avräk-

ning av utländsk skatt finns be-

stämmelser om avräkning av ut-

ländsk skatt för obegränsat skatt-

skyldiga.

I lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt finns

bestämmelser om avräkning av ut-

ländsk skatt för obegränsat skatt-

skyldiga och i vissa fall för be-

gränsat skattskyldiga.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Äldre bestämmelser i 11 kap. 33 § skall tillämpas om

utvecklingsersättning enligt lagen (1997:1268) om kommuners ansvar

för ungdomar mellan 20 och 24 år betalats ut efter den 1 januari 2001.

3. Äldre bestämmelser i 11 kap. 36 § skall tillämpas om ersättningar

som avses där betalats ut efter den 1 januari 2001.

4. Äldre bestämmelser i 40 kap. 6 § skall tillämpas på beskattningsår

som påbörjats före den 1 januari 2001.

4.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att rubriken före 5 kap. 11 § skall lyda Tillämpning av lagen

(1998:1601) om uppskov med beskattningen vid andelsbyten och lagen

(1998:1602) om uppskov med beskattningen vid andelsöverlåtelser

inom koncerner ,

dels att det skall införas fem nya paragrafer, 5 kap. 12 16 §§, samt

närmast före 5 kap. 16 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

12 §

Vid tillämpning av 10 § andra

stycket den upphävda lagen

(1998:1602) om uppskov med

beskattningen vid andelsöver-

låtelser inom koncerner skall,

om den skattskyldige begär det,

vad som sägs om fusioner också

gälla om det säljande företaget

upphör att existera genom en

sådan fission som anges i 5 §

den upphävda lagen

(1998:1603) om beskattningen

vid fusioner, fissioner och

verksamhetsöverlåtelser. Detta

gäller bara om de övertagande

företagen omedelbart efter

fissionen tillhör samma koncern

som det säljande företaget.

Det säljande företagets vinst

fördelas på de övertagande

företagen i förhållande till det

kapital som förs över till varje

företag.

Vad som sägs om det

övertagande företaget vid en

fusion gäller vart och ett av de

övertagande företagen vid en

fission.

13 §

Vid tillämpning av 14 § den

upphävda lagen (1998:1602)

om uppskov med beskattningen

vid andelsöverlåtelser inom

koncerner skall, om den

skattskyldige begär det, vad

som sägs om fusioner också

gälla om det avyttrade företaget

upphör att existera genom en

sådan fission som anges i 5 §

den upphävda lagen

(1998:1603) om beskattningen

vid fusioner, fissioner och

verksamhetsöverlåtelser. Detta

gäller bara om vart och ett av

de övertagande företagen ingår

i samma koncern som det

säljande företaget. Vad som

sägs om det övertagande

företaget vid en fusion gäller

vart och ett av de övertagande

företagen vid en fission.

Kapitalvinsten på de faktiskt

avyttrade andelarna fördelas

på de övertagande företagen i

förhållande till det kapital som

förs över till varje företag.

14 §

Om den skattskyldige begär

att bestämmelserna i 13 § skall

tillämpas, gäller vad som sägs i

fråga om turordning i 15 §

tredje stycket 2 den upphävda

lagen (1998:1602) om uppskov

med beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom

koncerner också i fråga om

andelar som innehas i ett

övertagande företag efter en

fission.

15 §

Om den skattskyldige begär

att bestämmelserna i 13 § skall

tillämpas, gäller vad som sägs i

fråga om vinst vid fusion i 19 §

andra stycket den upphävda

lagen (1998:1601) om uppskov

med beskattningen vid

andelsbyten också vinst vid

fission till den del

koncernmoderföretaget är över-

tagande företag.

Ersättningar vid utbildning och

arbetslöshet

16 §

Vid tillämpning av 19 § den

upphävda kommunalskattelagen

(1928:370) skall till skattepliktig

inkomst inte räknas särskilt stöd

till deltagare i

1. arbetslivsinriktad rehabili-

tering,

2. arbetsmarknadsutbildning,

3. annan utbildning inom

ramen för ett

arbetsmarknadspolitiskt prog-

ram,

4. arbetspraktik, eller

5. datorteksverksamhet.

Detta gäller även sådant

särskilt stöd som lämnas till

deltagarens ledsagare eller till

elever med funktionshinder vid

utbildning i grundskola,

gymnasieskola eller

motsvarande utbildning.

Till skattepliktig inkomst skall

inte heller räknas utvecklings-

ersättning som betalas ut enligt

lagen (2000:625) om

arbetsmarknadspolitiska

program.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001

2. Bestämmelserna i 5 kap. 12 15 §§ tillämpas på fusioner och

fissioner som genomförts efter utgången av år 1998.

3. Bestämmelserna i 5 kap. 16 § tillämpas på ersättningar som betalas

ut efter den 1 augusti 2000.

4.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1986:468) om avräkning av

utländsk skatt skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

2 a §

Termer och uttryck som

används i denna lag har samma

betydelse och

tillämpningsområde som i

inkomstskattelagen (1999:1229)

om inte annat anges eller

framgår av sammanhanget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången vid 2002 års taxering

4.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt

på ränta på skogskontomedel m.m.

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Skatt tas ut med 15 procent av den ränta som gottskrivs kontot.

Skattebeloppet skall avrundas till närmast lägre hela krontal.

Skatt tas dock inte ut på ränta

som avser tid efter det att konto-

medel skall tas upp till beskattning

enligt skogskontolagen eller

lagen om upphovsmannakonto.

Skatt tas dock inte ut på ränta

som avser tid efter det att

kontomedel skall tas upp till

beskattning enligt 21 eller 32 kap.

inkomstskattelagen (1999:1229).

Skatt tas inte heller ut om den gottskrivna räntan understiger 100

kronor.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande i fråga om ränta som gottskrivits före ikraftträdandet

4.5 Förslag till lag om ändring i förmögenhetsskattelagen

(1997:323)

Härigenom föreskrivs att 3 och 14 §§ förmögenhetsskattelagen

(1997:323) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Vid beräkning av den skattepliktiga förmögenheten skall som tillgång

tas upp

1. privatbostadsfastighet och privatbostadsrätt,

2. småhus med tillhörande

tomtmark på landbruksenhet som

på grund av ägarens begäran enligt

2 kap. 9 § första stycket inkomst-

skattelagen (1999:1229) är nä-

ringsfastighet,

2. småhus med tillhörande

tomtmark på landbruksenhet som

på grund av ägarens begäran enligt

2 kap. 9 § tredje stycket inkomst-

skattelagen (1999:1229) är nä-

ringsfastighet,

3. den del av en näringsfastighet som inrymmer en bostadslägenhet

som används eller är avsedd att användas av fastighetsägaren för eget

eller närståendes boende,

4. aktie i ett aktieslag som är inregistrerat vid börs i det land där

aktiebolaget är hemmahörande samt marknadsnoterad aktie i ett

aktiebolag som är hemmahörande i Sverige om ett aktieslag i bolaget

den 29 maj 1997 var eller senare har varit inregistrerad vid svensk börs

med undantag för huvuddelägares aktie,

5. aktie i ett aktieslag som inte är marknadsnoterat i det land där

aktiebolaget är hemmahörande med undantag för huvuddelägares aktie i

ett aktiebolag i vilket finns ett aktieslag som är marknadsnoterat,

6. annan delägarrätt än aktie om

den inte är marknadsnoterad samt

andel i handelsbolag och

europeisk ekonomisk

intressegruppering med undantag

för andel i juridisk person till den

del den juridiska personen är

skattskyldig,

6. annan sådan delägarrätt som

avses i 48 kap. 2 § första stycket

inkomstskattelagen än aktie om

delägarrätten inte är marknads-

noterad samt andel i handelsbolag

med undantag för andel i juridisk

person till den del den juridiska

personen är skattskyldig,

7. annan marknadsnoterad delägarrätt än aktie, marknadsnoterad

fordringsrätt och marknadsnoterad tillgång som avses i 52 kap.

inkomstskattelagen,

8. livförsäkring med undantag för

a) pensionsförsäkring samt

b) livförsäkring som enbart avser olycks- eller sjukdomsfall eller

dödsfall senast vid 70 års ålder och som inte är återköpsbar,

9. rätt till livränta eller därmed jämförlig utbetalning med undantag för

rätt till

a) utbetalning på grund av försäkring,

b) utbetalning på grund av tidigare anställning samt

c) underhållsbidrag,

10. kontobehållning med undantag för behållning på

pensionssparkonto,

11. fordran i pengar och liknade betalningsmedel samt fordran

avseende marknadsnoterad tillgång som anges i 4, 5, eller 7,

12. pengar och liknande betalningsmedel till den del de sammanlagt

överstiger 25 000 kronor,

13. lösöre med undantag för

a) inre lösöre för personligt bruk,

b) yttre lösöre för personligt bruk till den del det enskilda föremålets

värde understiger 10 000 kronor,

c) fordon som avses i 9 § första stycket fordonsskattelagen

(1988:327) samt

d) lösöre som är deponerat på museum eller liknande inrättning,

om tillgången inte ingår i sådan näringsverksamhet som avses i 13 kap.

1 och 11 §§ inkomstskattelagen i annat fall än enligt 2 och 3.

Undantaget i första stycket 4 och 5 för huvuddelägares aktie tillämpas

på

1. aktie i ett aktiebolag i vilket aktier var inregistrerade vid börs vid

utgången av år 1991, om aktien har innehafts direkt eller indirekt av en

huvuddelägare sedan denna tidpunkt,

2. aktie i ett aktiebolag i vilket aktier har inregistrerats vid börs första

gången efter utgången av år 1991, om aktien har innehafts direkt eller

indirekt av en huvuddelägare sedan inregistreringen,

3. aktie i ett aktiebolag i vilket aktier har marknadsnoterats första

gången efter utgången av år 1996, om aktien har innehafts direkt eller

indirekt av en huvuddelägare sedan marknadsnoteringen,

4. aktie som har förvärvats med stöd av aktie som avses i 1 3, om

aktien har innehafts direkt eller indirekt av en huvuddelägare sedan detta

förvärv,

5. aktie som avses i 1 4 och som har förvärvats av ett barn eller

barnbarn till huvuddelägaren och i förekommande fall därefter åter

förvärvats av huvuddelägaren och som har innehafts direkt eller indirekt

av ett barn, barnbarn eller av huvuddelägaren sedan först nämnda förvärv.

Med huvuddelägare avses sådan aktieägare som, ensam eller

tillsammans med närstående, innehade aktier direkt eller indirekt

motsvarande minst 25 procent för röstvärdet av aktierna i bolaget vid

utgången av år 1991 i fråga om aktier i ett aktiebolag i vilket aktier var

inregistrerade vid den tidpunkten och i övriga fall vid tidpunkten för

inregistrering eller marknadsnotering som avses i andra stycket. Som

huvuddelägare anses även dödsboet efter sådan aktieägare.

14 §

Vid värdering av aktie och

därmed jämförlig delägarrätt som

inte är marknadsnoterad samt

andel i handelsbolag och

europeisk ekonomisk

intressegruppering beaktas

tillgångar och skulder i den

juridiska personen i den

omfattning som skulle ha gällt om

de innehafts direkt av delägaren

och inte annat följer av andra

stycket eller 13 §. Om tillgången

eller skulden ingår i sådan

näringsverksamhet som avses i

13 kap. 1, eller 11 § inkomst-

skattelagen (1999:1229) hos den

juridiska personen anses

detsamma gälla för delägaren,

dock inte i fråga om tillgång som

för delägaren vid direkt innehav

omfattas av 3 § första stycket 1

och därtill hänförlig skuld.

Vid värdering av delägarrätt som

avses i 48 kap. 2 § första stycket

inkomstskattelagen (1999:1229)

och som inte är marknadsnoterad

samt andel i handelsbolag beaktas

tillgångar och skulder i den

juridiska personen respektive i

handelsbolaget i den omfattning

som skulle ha gällt om de

innehafts direkt av delägaren och

inte annat följer av andra stycket

eller 13 §. Om tillgången eller

skulden ingår i en rörelse hos den

juridiska personen respektive

handelsbolaget, anses detsamma

gälla för delägaren, dock inte i

fråga om tillgång som för

delägaren vid direkt innehav

omfattas av 3 § första stycket 1

och därtill hänförlig skuld.

Aktie i ett aktiebolag som är hemmahörande i Sverige och som inte är

marknadsnoterad tas upp till 80 procent av marknadsvärdet om ett

aktieslag i bolaget har varit inregistrerat vid svensk börs under

beskattningsåret.

Har en andel i ett handelsbolag

eller i en europeisk ekonomisk

intressegruppering ett negativt

värde, får detta beaktas av delägare

eller medlem som inte har för-

behållit sig ett begränsat ansvar

för bolagets eller grupperingens

förbindelser.

Har en andel i ett handelsbolag

ett negativt värde, får detta beaktas

av delägare som inte har för-

behållit sig ett begränsat ansvar

för bolagets förbindelser.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001

4.6 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att 8 kap. 6 § skall ha följande lydelse,

dels att ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen

(1999:1300) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

6 §

Om en fysisk person inte

fullgör sin skyldighet enligt 5 kap.

16 §, skall arbetsgivaren göra

skatteavdrag enligt skattetabellen

för den ort där arbetsgivaren har

sitt kontor eller där ersättningen i

annat fall betalas ut, ökat med

10 % av avdraget enligt tabellen.

Skatteavdraget skall dock vara

30 % av den ersättning som inte

utgör arbetstagarens huvudsakliga

ersättning för arbete (sidoin-

komst).

Om en fysisk person inte

fullgör sin skyldighet enligt 5 kap.

16 §, skall arbetsgivaren göra

skatteavdrag enligt den

skattetabell som närmast

motsvarar skattesatsen för

kommunal inkomstskatt för den

ort där arbetsgivaren har sitt

kontor eller där ersättningen i

annat fall betalas ut, ökat med

10 % av avdraget enligt tabellen.

Skatteavdraget skall dock vara

30 % av den ersättning som inte

utgör arbetstagarens huvudsakliga

ersättning för arbete (sidoin-

komst).

Första stycket tillämpas inte, om arbetsgivaren har fått besked av

skattemyndigheten om vilket skatteavdrag som skall göras.

1. Denna lag träder i kraft den

1 januari 2000 och tillämpas från

och med den 1 januari 2001 om

inte annat följer av punkterna 2 3.

1. Denna lag träder i kraft den 1

januari 2000 och tillämpas från

och med den 1 januari 2001 om

inte annat följer av punkterna 2 4.

2. De nya bestämmelserna i 2 kap. 2 §, 3 kap. 1 §, 5 kap. 4 § första

stycket 1 och 12 kap. 9 a § samt upphävandet av 2 kap. 3 § tillämpas från

och med ikraftträdandet.

3. De nya bestämmelserna i 5 kap. 3 § tillämpas från och med den 10

mars 2000.

4. Vid debitering av slutlig

skatt avseende 2001 års

taxering gäller äldre

bestämmelser i 11 kap.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001

4.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1618) om

upphävande av lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG

Härigenom föreskrivs att lagen (1998:1618) om upphävande av lagen

(1994:1854) om inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Enligt riksdagens beslut

föreskrivs att lagen (1994:1854)

om inkomstbeskattningen vid

gränsöverskridande omstrukture-

ringar inom EG skall upphöra att

gälla vid utgången av år 1998. Den

upphävda lagen tillämpas dock

i fråga om internationella

fusioner och fissioner på

förfaranden som genomförts före

den 1 januari 1999,

i fråga om internationella

verksamhetsöverlåtelser på

överlåtelser före den 1 januari

1999 och

i fråga om internationella

andelsbyten på förvärv före den 1

januari 1999.

En internationell fusion eller

fission skall anses genomförd när

det eller de överlåtande bolagen

har upplösts.

Enligt riksdagens beslut

föreskrivs att lagen (1994:1854)

om inkomstbeskattningen vid

gränsöverskridande omstrukture-

ringar inom EG skall upphöra att

gälla vid utgången av år 1998. Den

upphävda lagen tillämpas dock

enligt följande:

1. I fråga om internationella

fusioner och fissioner tillämpas

den upphävda lagen på

förfaranden som genomförts före

den 1 januari 1999. En interna-

tionell fusion eller fission skall

anses genomförd när det eller de

överlåtande bolagen har upplösts.

2. I fråga om internationella

verksamhetsöverlåtelser

tillämpas den upphävda lagen på

överlåtelser före den 1 januari

1999.

3. I fråga om internationella

andelsbyten tillämpas den

upphävda lagen på förvärv före

den 1 januari 1999.

4. I fråga om internationella

andelsbyten som avses i 3 gäller

därutöver följande om den skatt-

skyldige begär det.

a) Avyttras andelar som

mottagits som vederlag vid ett

internationellt andelsbyte

genom en koncernintern

andelsavyttring enligt 25 kap.

6 27 §§ inkomstskattelagen

(1999:1229) och får den

skattskyldige uppskov med

beskattningen av kapitalvinst,

skall som kapitalvinst vid

tillämpning av nämnda bestäm-

melser anses även realisa-

tionsvinst som uppkommit vid

det internationella andelsbytet,

sådana belopp som avses i 23 §

tredje eller fjärde stycket och

vinst enligt 24 § den upphävda

lagen.

Detsamma gäller även om

någon vinst inte uppkommit och

förutsättningar därför inte före-

ligger för uppskov med beskatt-

ningen vid en koncernintern an-

delsavyttring. Realisationsvinst

som uppkommit vid det inter-

nationella andelsbytet, sådana

belopp som avses i 23 § tredje

eller fjärde stycket och vinst

enligt 24 § den upphävda lagen

behandlas som en kapitalvinst

som uppkommit vid den

koncerninterna andels-

avyttringen.

Om andelar som mottagits som

vederlag vid det internationella

andelsbytet upphör att existera

genom en fusion eller fission

gäller 25 kap. 20 och 24 §§

inkomstskattelagen på

motsvarande sätt.

b) Avyttras andelar som

mottagits som vederlag vid det

internationella andelsbytet

genom ett andelsbyte enligt 49

kap. inkomstskattelagen och får

den skattskyldige uppskov med

beskattningen av vinst, skall som

kapitalvinst enligt 49 kap. 14 §

andra stycket eller vinst enligt

49 kap. 17 § nämnda lag anses

även realisationsvinst som

uppkommit vid det

internationella andelsbytet,

sådana belopp som avses i 23 §

tredje eller fjärde stycket och

vinst enligt 24 § den upphävda

lagen.

Detsamma gäller även om

någon vinst inte uppkommit och

förutsättningar därför inte före-

ligger för uppskov med beskatt-

ningen vid ett andelsbyte. Rea-

lisationsvinst som uppkommit

vid det internationella

andelsbytet, sådana belopp som

avses i 23 § tredje eller fjärde

stycket och vinst enligt 24 § den

upphävda lagen behandlas som

en kapitalvinst som uppkommit

vid andelsbytet.

Realisationsvinst eller sådana

belopp som enligt 23 § den

upphävda lagen skulle ha tagits

upp som intäkt av tjänst skall

behandlas som tjänstebelopp

enligt 49 kap. 16 § andra stycket

inkomstskattelagen.

c) Vid tillämpning av

punkterna a och b skall belopp

som tidigare tagits upp som

intäkt avräknas från

realisationsvinst, sådana belopp

som avses i 23 § tredje eller

fjärde stycket eller vinst enligt

24 § den upphävda lagen.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas på

överlåtelser som skett samt fusioner och fissioner som genomförts

efter utgången av år 1998.

2. Skall till följd av bestämmelserna i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) inkomstskattelagen

inte tillämpas skall vid tillämpningen av denna lag hänvisningarna till

inkomstskattelagen i stället avse motsvarande bestämmelser i

 den upphävda lagen (1998:1601) om uppskov med beskattningen vid

andelsbyten, och

 den upphävda lagen (1998:1602) om uppskov med beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom koncerner.

4.8

4.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624)

Härigenom föreskrivs att 4 § kupongskattelagen (1970:624) i stället

för dess lydelse enligt lagen (1999:1240) om ändring i nämnda lag skall

ha följande lydelse.

4 §

Skattskyldighet föreligger för

utdelningsberättigad om denne är

fysisk person, som är begränsat

skattskyldig, dödsbo efter sådan

person eller utländsk juridisk

person, och utdelningen ej är hän-

förlig till inkomst av närings-

verksamhet som bedrivits från fast

driftställe här i riket.

Skattskyldighet föreligger dock

inte för utdelningsberättigad

utländsk juridisk person för den

del av utdelningen som enligt 6

kap. 13 15 §§ inkomstskattelagen

(1999:1229) har beskattats hos

delägaren.

Skattskyldighet föreligger för

utdelningsberättigad om denne är

fysisk person, som är begränsat

skattskyldig, dödsbo efter sådan

person eller utländsk juridisk

person, och utdelningen ej är hän-

förlig till inkomst av närings-

verksamhet som bedrivits från fast

driftställe här i riket. Skattskyl-

dighet föreligger dock inte för

utdelningsberättigad utländsk juri-

disk person för sådan utdelning

som delägarna är skattskyldiga

för enligt 6 kap. 13 15 §§

inkomstskattelagen (1999:1229).

För handelsbolag, europeisk ekonomisk intressegruppering,

kommanditbolag och rederi föreligger skattskyldighet för den del av

utdelningen som ej är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som

bedrivits från fast driftställe här i riket och som belöper på delägare

eller medlem som är begränsat skattskyldig.

Skattskyldighet föreligger slutligen för utdelningsberättigad, som

innehar aktie under sådana förhållanden, att annan därigenom obehörigen

beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner befrielse från

kupongskatt.

Skattskyldighet föreligger inte för person som avses i 3 kap. 17 § 2 4

inkomstskattelagen.

Skattskyldighet föreligger inte heller för en juridisk person i en

främmande stat som är medlem i Europeiska gemenskapen, om den

innehar 25 procent eller mer av andelskapitalet i det utdelande bolaget

och uppfyller villkoren i artikel 2 i det av Europeiska gemenskapernas

råd den 23 juli 1990 antagna direktivet om en gemensam ordning för

beskattning avseende moder- och dotterbolag i olika medlemsstater i

direktivets lydelse den 1 januari 1995 (90/435/EEG).

Skattskyldighet föreligger inte heller för utländskt bolag som avses i

6 kap. 9 § första stycket och 10 § inkomstskattelagen för utdelning på

aktier och andelar, om det utländska bolaget innehar 25 procent eller

mer av andelskapitalet i det utdelande bolaget.

0

4.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1255) om

ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk

skatt

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1986:468) om avräkning

av utländsk skatt i stället för deras lydelse enligt lagen (1999:1255) om

ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Om en obegränsat skattskyldig

har haft intäkt

Om en obegränsat skattskyldig

har haft intäkt, eller om en

begränsat skattskyldig har haft

intäkt hänförlig till ett fast

driftställe i Sverige,

a) som medtagits vid taxering enligt inkomstskattelagen (1999:1229),

b) för vilken han beskattats i utländsk stat, och

c) som enligt skattelagstiftningen i den utländska staten anses härröra

därifrån,

har han med den inskränkning som följer av 2 § genom avräkning

av den del av den utländska skatten som belöper sig på intäkten rätt att

erhålla nedsättning av statlig inkomstskatt och kommunal inkomstskatt

enligt 4 13 §§.

Motsvarande gäller i tillämpliga delar i fall en fysisk person enligt

lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall betala fastighetsskatt

för en privatbostad som är belägen utomlands.

Om ett svenskt företag vid en

prövning enligt 24 kap. 20 §

inkomstskattelagen inte kan visa

att inkomstbeskattningen av den

utländska juridiska personen är

jämförlig med inkomstbeskatt-

ningen enligt nämnda lag av ett

svenskt företag med motsvarande

inkomster men övriga förutsätt-

ningar för skattefrihet för

utdelningen är uppfyllda, gäller

följande. Utöver den avräkning

som medges enligt första stycket

och enligt dubbelbeskattnings-

avtal, har företaget rätt att genom

avräkning erhålla nedsättning av

statlig inkomstskatt med ett

belopp som motsvarar tretton

procent av utdelningens

bruttobelopp. Vid en sådan

avräkning gäller 4 13 §§ i

tillämpliga delar.

Om ett företag vid en prövning

enligt 24 kap. 20 §

inkomstskattelagen inte kan visa

att inkomstbeskattningen av den

utländska juridiska personen är

jämförlig med inkomstbeskatt-

ningen enligt nämnda lag av ett

svenskt företag med motsvarande

inkomster men övriga förutsätt-

ningar för skattefrihet för utdel-

ningen är uppfyllda, gäller föl-

jande. Utöver den avräkning som

medges enligt första stycket och

enligt dubbelbeskattningsavtal, har

företaget rätt att genom avräkning

erhålla nedsättning av statlig

inkomstskatt med ett belopp som

motsvarar tretton procent av

utdelningens bruttobelopp. Vid en

sådan avräkning gäller 4 13 §§ i

tillämpliga delar.

2 §

Rätt till avräkning enligt 1 §

första stycket föreligger inte om

statlig inkomstskatt, kommunal

inkomstskatt, den utländska

skatten samt den utländska

intäkten omfattas av dubbelbe-

skattningsavtal. Med att den ut-

ländska intäkten omfattas av dub-

belbeskattningsavtal avses även

fall då någon intäkt av en

privatbostad som är belägen

utomlands inte uppburits men, om

sådan intäkt hade uppburits, denna

omfattats av dubbelbeskattnings-

avtal. Rätt till avräkning enligt 1 §

andra stycket föreligger inte om

statlig fastighetsskatt omfattas av

dubbelbeskattningsavtal. Vid av-

räkning med stöd av dubbel-

beskattningsavtal tillämpas dock

4 13 §§.

Rätt till avräkning enligt 1 §

första stycket föreligger inte om

statlig inkomstskatt, kommunal

inkomstskatt, den utländska

skatten samt den utländska

intäkten omfattas av dubbelbe-

skattningsavtal. Med att den ut-

ländska intäkten omfattas av dub-

belbeskattningsavtal avses även

fall då någon intäkt av en

privatbostad som är belägen

utomlands inte uppburits men, om

sådan intäkt hade uppburits, denna

omfattats av dubbelbeskattnings-

avtal. Rätt till avräkning enligt 1 §

andra stycket föreligger inte om

statlig fastighetsskatt omfattas av

dubbelbeskattningsavtal.

Vid avräkning med stöd av

dubbelbeskattningsavtal

tillämpas dock 4 13 §§.

Bestämmelserna i första

stycket tillämpas inte då en

begränsat skattskyldig har rätt

till avräkning av utländsk skatt

enligt 1 § första stycket.

4.11 Förslag till lag om upphävande av förordningen

(1967:44) om investeringsavgift för vissa

byggnadsarbeten

Härigenom föreskrivs att förordningen (1967:44) om

investeringsavgift för vissa byggnadsarbeten skall upphöra att gälla den 1

januari 2001. Den upphävda förordningen skall fortfarande tillämpas på

byggnadsarbeten som igångsattes under tiden den 1 mars 1967 den 30

september 1968

4.12 Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:846) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift

Härigenom föreskrivs att lagen (1992:846) om tillfällig avvikelse

från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift skall upphöra att gälla den 1

januari 2001

4.13 Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:1330) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift

Härigenom föreskrivs att lagen (1992:1330) om tillfällig avvikelse

från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift skall upphöra att gälla den 1

januari 2001

4.14 Förslag till lag om upphävande av lagen (1995:659) om

tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift

Härigenom föreskrivs att lagen (1995:659) om tillfällig avvikelse

från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift skall upphöra att gälla den 1

januari 2001.

5 Ärendet och dess beredning

Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget)

innehåller förbud mot diskriminering av utländska intressen och

inskränkningar i etableringsfriheten. Under senare tid har Europeiska

gemenskapernas domstol vid flera tillfällen tagit ställning till

etableringsfriheten enligt EG-fördraget i förhållande till nationella

skatteregler. Om den nationella lagstiftningen strider mot EG-rätten

skall EG-rätten ges företräde. Det innebär att en sådan nationell regel

inte skall tillämpas.

 Inom Finansdepartementet utarbetades under våren en promemoria

som behandlar vissa nationella regler som vid inkomstbeskattningen i

dag gynnar svenska företag i förhållande till utländska företag i samma

situation eller gynnar investeringar i Sverige framför investeringar i

utlandet, Ds 2000:28 Anpassningar på företagsskatteområdet till EG-

fördraget. I promemorian behandlas reglerna om skattefria utdelningar i

vissa fall, koncernbidrag, kommissionärsförhållanden och avräkning av

utländsk skatt. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1 och

promemorians lagförslag i bilaga 2. Promemorian har

remissbehandlats. En sammanställning över remissyttrandena har

upprättats och finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr

Fi2000/1786).

Regeringen tar nu upp de förslag om anpassningar på

företagsskatteområdet som behandlas i promemorian.

Regeringen bemyndigade den 22 augusti 1991 chefen för

Justitiedepartementet att tillkalla en kommitté med uppdrag att göra en

översyn av redovisningslagstiftningen. Enligt direktiven (Dir. 1991:71)

skulle kommittén bl.a. ta upp frågan om det fanns anledning att ompröva

sambandet mellan redovisning och beskattning. Kommittén antog

namnet Redovisningskommittén. I slutbetänkandet Översyn av

redovisningslagstiftningen (SOU 1996:157) tog kommittén upp en del

skattefrågor, bl.a. föreslogs ett slopande av det krav på avsättning i

räkenskaperna som gäller för att enskilda näringsidkare som är skyldiga

att upprätta årsbokslut skall få göra avdrag för egenavgifter. Kommitténs

betänkande har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna

finns i bilaga 3 till regeringens proposition 1998/99:130 (Ny

bokföringslag m.m.). En remissammanställning finns tillgänglig i det

lagstiftningsärendet (dnr Ju1996/4095). Betänkandet har behandlats i

prop. 1998/99:130) och lett till lagstiftning (bet. 1999/2000:LU2, rskr.

1999/2000:50, SFS 1999:1078 m.fl.). Skattefrågorna togs dock inte

upp i det sammanhanget utan har beretts vidare inom

Finansdepartementet (dnr Fi1997/2819). Regeringen tar nu upp en av

dessa frågor, nämligen frågan om kravet på avsättning i räkenskaperna

för egenavgifter.

I propositionen föreslås också en justering i skattebetalningslagen

(1997:483) som syftar till att förenkla för arbetsgivarna i de fall då en

arbetstagare inte fullgjort sin skyldighet att lämna sådana uppgifter eller

visa upp sådana handlingar att arbetsgivaren får veta hur stort

skatteavdrag som skall göras från ersättning för arbete som betalas ut till

arbetstagaren. Förslaget har upprättats inom Finansdepartementet och

synpunkter har under hand inhämtats från Riksskatteverket.

Den 1 augusti 2000 trädde ett antal författningar rörande

arbetsmarknadspolitiska frågor i kraft. Ändringarna syftar till att minska

antalet arbetsmarknadspolitiska författningar och göra bestämmelserna

mer lättlästa och enhetliga. Till följd av dessa regelförenklingar bör även

vissa ändringar i inkomstskattelagen (1999:1229, IL) och lagen

(1999:1230) om ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229)

göras. Utformningen av dessa lagförslag har skett i samråd med

Riksskatteverket.

I propositionen föreslås slutligen några rättelser av uppenbara fel med

anledning av införandet av IL.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 5 oktober 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över de förslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga

5. Lagrådet har synpunkter beträffande förslagen till 42 kap. 16 a och

20 a §§ IL. Synpunkterna behandlas i författningskommentarerna till

dessa paragrafer, avsnitt 8.1. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i

förhållande till lagrådsremissens lagförslag.

Förslagen till ändringar i 3 kap. 12 §, 6 kap. 6 och 12 §§, 7 kap. 17 §,

10 kap. 3 och 11 §§, 11 kap. 16, 33, 35 och 36 §§, 12 kap. 3, 21 och

35 §§, 18 kap. 11 och 20 §§, 21 kap. 9 §, 22 kap. 10 §, 23 kap. 14, 26

och 28 §§, 25 kap. 11 §, 26 kap. 13 och 15 §§, 27 kap. 17 §, 40 kap. 5

och 18 §§, 41 kap. 3 §, 46 kap. 17 §, 48 kap. 7 §, 49 kap. 8 §, 51 kap. 1 §,

56 kap. 2, 4 6 §§ och 63 kap. 9 § IL samt förslaget till 5 kap. 16 § lagen

(1999:1230) om ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) har

inte granskats av Lagrådet. Inte heller har Lagrådet granskat ändringarna i

lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel m.m.,

förmögenhetsskattelagen (1997:323), skattebetalningslagen

(1997:483), lagen (1999:1240) om ändring i kupongskattelagen

(1970:624) och ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen

(1999:1300) om ändring i skattebetalningslagen (1997:483).

Ändringarna som består av rättelser och konsekvensändringar är enligt

regeringens mening av så enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande

skulle sakna betydelse.

6

7 Bakgrund

För inte så länge sedan bestod de flesta koncerner i Sverige av enbart

svenska företag. Utvecklingen har lett till att allt fler koncerner i svenskt

näringsliv har utländska inslag. Samtidigt har vi gjort internationella

åtaganden som förbjuder diskriminering av utländska intressen och

inskränkningar i etableringsfriheten. Detta följer inte enbart av

bestämmelserna i de skatteavtal som Sverige ingått med andra länder

utan också av vårt medlemskap i den Europeiska unionen.

I propositionen behandlas nationella regler som i dag gynnar svenska

företag i förhållande till utländska företag i samma situation. Det gäller

reglerna om skattefria utdelningar i vissa fall, koncernbidrag,

kommissionärsförhållanden och avräkning av utländsk skatt. Avsikten är

inte att ge en heltäckande redogörelse av ämnet inom

företagsskatteområdet. Frågor som ryms inom befintliga utredningars

uppdrag, t.ex. frågan om beskattningen av utländska

skadeförsäkringsföretag som behandlas av Utredningen (Fi 1998:11)

om vissa internationella företagsskattefrågor (Dir. 1998:74), faller

utanför framställningen.

I detta kapitel lämnas en beskrivning över vad som gäller i fråga om

diskriminering enligt den modell för skatteavtal beträffande inkomst

och förmögenhet som publicerats av Organisationen för ekonomiskt

samarbete och utveckling (OECD) och enligt fördraget om upprättandet

av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget).

7.1 Diskrimineringsförbud i skatteavtal

Enligt OECD:s modell för skatteavtal beträffande inkomst och

förmögenhet får en avtalsslutande stat inte behandla företag som ägs av

person eller personer med hemvist i en annan avtalsslutande stat sämre

än vad den behandlar andra företag (den s.k. ägarregeln i artikel 24.5). En

avtalsslutande stat får inte heller vid beskattningen behandla ett fast

driftställe (t.ex. en filial) till ett företag i en annan avtalsslutande stat

mindre fördelaktigt än ett företag med hemvist i denna stat (den s.k.

filialregeln i artikel 24.3). Diskrimineringsreglerna innebär att vi från

svensk sida garanterar att utlandsägda svenska företag eller fasta

driftställen i princip skall ges samma skattemässiga behandling som

gäller för svenska företag med svenska ägare.

Interna svenska skatteregler diskriminerar i princip inte bolag som

enligt vår bolagsrättsliga lagstiftning är svenska även om de är

utlandsägda. Däremot finns det regler som diskriminerar utlandsägda

fasta driftställen som bedriver skattepliktig verksamhet i Sverige. Vidare

kan förmåner nekas på den grunden att det i en koncern ingår utländska

företag.

I flertalet skatteavtal som Sverige ingått finns det regler om förbud

mot diskriminering. I de allra flesta fall är dessa regler utformade enligt

OECD:s modellavtal.

Koncernbidragsreglernas tillämpningsområde har i praktiken utvidgats

genom tillämpning av den nämnda ägarregeln. Motsvarande gäller

tillämpningsområdet för bestämmelserna om skattefria utdelningar

enligt filialregeln. Ett utlandsägt fast driftställe i Sverige kan få

avräkning av utländsk skatt med tillämpning av filialregeln.

Två svenska aktiebolag med samma utländska moderföretag anses på

grund av ägarregeln sinsemellan kunna lämna och ta emot koncernbidrag

med skatterättslig verkan. Rättsfallet RÅ 1987 ref. 158 gällde

tillämpningen av den s.k. koncernregeln i 2 § 4 mom. den upphävda lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt, SIL, när det i ett skatteavtal fanns

ett diskrimineringsförbud. Samtliga aktier i bolagen A och B ägdes av ett

holländskt bolag. På grund av diskrimineringsförbudet kunde A överlåta

samtliga aktier i bolaget C till B utan omedelbara skattekonsekvenser.

Eftersom 2 § 4 mom. SIL tog sikte på svenska bolag såsom

koncernbidragsreglerna gör har rättsfallet även relevans för

koncernbidrag mellan utlandsägda systerbolag.

Koncernbidrag kan också ges med skatterättslig verkan i koncerner

där givare och mottagare är svenska bolag men där ett mellanliggande

koncernbolag är ett utländskt bolag med hemvist i ett land med vilket

Sverige ingått ett skatteavtal som innehåller en bestämmelse om förbud

mot diskriminering. I RÅ 1993 ref. 91 I kunde koncernbidrag lämnas

med avdragsrätt från A till C. A ägde samtliga aktier i det amerikanska

företaget B som i sin tur ägde samtliga aktier i C. Både A och C var

svenska företag.

I RÅ 1993 ref. 91 II kunde koncernbidrag inte lämnas då det bland de

företag som berördes fanns såväl företag med hemvist i Tyskland som i

Schweiz. Skatteavtalen med Tyskland och Schweiz innehåller båda ett

diskrimineringsförbud. Enligt Regeringsrätten förutsatte avdrag att

diskrimineringsförbuden i de båda avtalen tillämpades samtidigt.

Eftersom bestämmelserna i varje skatteavtal är avsedda att tillämpas

enbart de avtalsslutande staterna emellan och inte i förhållande till en

stat som inte är avtalspart fanns det inte utrymme för en sådan samtidig

tillämpning.

Skatterättsnämnden har i ett förhandsbesked den 25 juni 1998 funnit

att koncernbidrag, på grund av att det fanns diskrimineringsförbud i

skatteavtal, har kunnat lämnas mellan ett svenskt företag och ett

utländskt företag med fast driftställe i Sverige, oberoende av i vilken

riktning bidragen skulle lämnas. Målet gällde ett franskt företag som

hade för avsikt att påbörja verksamhet i ett dotterföretag i Sverige samt

att öppna en filial här i landet.

7.2 Etableringsfriheten i EG-rätten

Reglerna i EG-fördraget bygger på principerna om icke-diskriminering

och fri rörlighet. I artikel 12 finns ett generellt förbud mot

diskriminering som grundar sig på nationalitet. Denna artikel har inte

tillämpats direkt av EG-domstolen i något skattemål om

etableringsfrihet.

I EG-fördraget ställs inte upp några krav på allmän etableringsfrihet

för företag och enskilda näringsidkare. I artikel 43 i EG-fördraget

föreskrivs i stället likhet i etableringsförutsättningarna. Det innebär att

det skall råda likhet mellan inländska och utländska rättssubjekt när det

gäller förutsättningarna att etablera sig. Artikeln har av Europeiska

gemenskapernas domstol (EG-domstolen) ansetts utgöra ett förbud för

en medlemsstat att hindra att en av statens egna medborgare etablerar sig

i en annan medlemsstat och även att hindra att medborgare i en annan

medlemsstat etablerar sig i den förstnämnda medlemsstaten. Enligt

domstolen utgör artikeln på samma sätt hinder mot att en medlemsstat

försvårar för personer som är bosatta, men inte medborgare, i

medlemsstaten att etablera företag i andra medlemsstater. I artikel 48

likställs bolag som hör hemma i en medlemsstat med fysiska personer

som är medborgare i medlemsstaten.

Nationella regler som inskränker etableringsfriheten för

näringsutövare på grund av deras nationalitet kan bara rättfärdigas med

stöd av artiklarna 45 och 46. EG-domstolen har tolkat dessa regler

restriktivt. Enligt artikel 45 kan verksamhet som, om än endast

tillfälligt, är förenad med utövande av offentlig makt legitimera undantag

från den fria rörligheten. Enligt artikel 46 kan också hänsyn till allmän

ordning, säkerhet och hälsa legitimera undantag.

Under senare år har EG-domstolen vid ett flertal tillfällen tagit

ställning till etableringsfriheten enligt EG-fördraget i förhållande till

nationella skatteregler. I de fall den nationella lagstiftningen strider mot

EG-rätten skall EG-rätten ges företräde. Det innebär att en sådan

nationell regel inte skall tillämpas.

I en dom den 16 juli 1998, i mål C-264/96 Imperial Chemical

Industries plc (ICI), REG 1998, s. I-4695, uttalade domstolen att

beskattningsrätten omfattas av medlemsstaternas nationella behörighet

men att enligt fast rättspraxis medlemsstaterna ändå skall beakta EG-

rätten vid utövandet av sin behörighet (punkt 19 och där angivna

rättsfall). ICI, som var ett brittiskt bolag, ägde genom ett konsortium 49

procent av det likaledes brittiska bolaget Coopers Animal Health

(Holdings) Ltd (nedan Holdings). Holdings verksamhet bestod

uteslutande i att inneha aktier i 23 dotterbolag som var rörelsedrivande

och som utövade verksamhet i flera länder. Av dessa bolag hade fyra sitt

säte i Storbritannien, bl.a. det förlustbringande Coopers Animal Health

Ltd (CAH). Vidare hade sex bolag sitt säte i andra medlemsländer och

13 i tredje land. ICI nekades avdrag för CAH:s förlust eftersom den

nationella lagstiftningen krävde att ett holdingbolags verksamhet

uteslutande eller huvudsakligen skulle bestå i att inneha aktier eller

värdepapper i rörelsedrivande dotterbolag med säte i Storbritannien.

Enligt domstolen strider det mot artikel 43 i EG-fördraget att göra en

skattelättnad beroende av huruvida holdingbolagets verksamhet

uteslutande eller huvudsakligen består i att inneha aktier i dotterbolag

som är etablerade i den berörda medlemsstaten.

EG-domstolen har i en dom den 29 april 1999 i mål C-311/97, Royal

Bank of Scotland, REG 1999, s. I-2651, funnit att det strider mot

etableringsfriheten i artikel 43 i EG-fördraget att bolag som har säte i

en annan medlemsstat med ett fast driftställe i Grekland beskattas med

en högre skattesats än bolag med säte i Grekland.

I en dom den 21 september 1999 i mål C-307/97, Compagnie de

Saint-Gobain, REG 1999, s. I-6161, har domstolen funnit att det strider

mot etableringsfriheten i artiklarna 43 och 48 i EG-fördraget att inte

bevilja ett fast driftställe i Tyskland, som tillhör ett bolag med säte i en

annan medlemsstat, vissa skatteförmåner under samma förutsättningar

som gäller för liknande bolag med säte i Tyskland. Saint-Gobain ZN

(ZN) var en tysk filial till det franska bolaget Compagnie de Saint-

Gobain SA (SA). SA var begränsat skattskyldigt i Tyskland eftersom det

varken hade sitt säte eller sin verkliga ledning där. SA hade genom sin

tyska filial andelar i ett amerikanskt och i två tyska bolag. De tyska

bolagen hade dotterbolag i Schweiz, Österrike och Italien. SA nekades

tre skatteförmåner vid utdelning som syftar till att utdelning, som

uppbärs i Tyskland av bolag som äger andelar i utländska bolag och

vilken redan har beskattats i utlandet, inte skall beskattas även i

Tyskland. För det första nekades SA befrielse från tysk skatt på

utdelningar som ZN hade erhållit från USA och Schweiz med

motiveringen att enligt skatteavtalen hade skattebefrielsen förbehållits

tyska bolag och bolag som var obegränsat skattskyldiga i Tyskland. För

det andra nekades SA avräkning för den utländska bolagsskatt som hade

påförts de vinster som utbetalats av SA:s utländska dotterbolag och

närstående bolag i de länder där dessa var etablerade. Detta motiverades

med att förmånen enligt lagen var förbehållen bolag som var obegränsat

skattskyldiga i Tyskland. För det tredje fick SA inte befrielse från

förmögenhetsskatt på andelar i det amerikanska bolaget. Förmånen

tillkom enligt den nationella lagstiftningen bara innehav i inhemska

bolag.

I en dom den 18 november 1999 i mål C-200/98, X AB och Y AB,

REG 1999, s. I-8261, har EG-domstolen slagit fast att

koncernbidragsreglerna som tidigare fanns i 2 § 3 mom. SIL i vissa

situationer strider mot den fria etableringsrätten i artikel 43 i EG-

fördraget. I målet som gällde ett av Regeringsrätten inhämtat

förhandsavgörande mellan X AB, Y AB och Riksskatteverket, var frågan

om koncernbidrag med avdragsrätt kan lämnas mellan de svenska

företagen X AB och Y AB om det senare företaget ägs av X AB och dess

helägda dotterbolag. Enligt ett alternativ till organisation av koncernen

skulle två av dotterbolagen, ett tyskt och ett nederländskt äga 15 %

vardera av Y AB. Resterande 70 % skulle ägas av moderföretaget och

dess svenska dotterföretag. Skatterättsnämnden hade konstaterat att

fusionsregeln, trots icke-diskrimineringsklausuler i skatteavtalen med

Tyskland och Nederländerna, inte kunde tillämpas eftersom det var fråga

om att tillämpa två avtal samtidigt. Regeringsrätten frågade domstolen

om det var förenligt med EG-fördraget att tillämpa en ordning som

innebär att ett koncernbidrag inte tillerkänns samma skatterättsliga

verkan när det svenska företaget äger det mottagande företaget

tillsammans med två eller flera helägda utländska dotterföretag, som har

sitt säte i olika länder med vilka Sverige har ingått skatteavtal som

innehåller en icke-diskrimineringsklausul.

EG-domstolen konstaterade (punkt 28) att det strider mot

bestämmelserna om etableringsfrihet i EG-fördraget att i lagstiftningen

särbehandla olika typer av koncernbidrag på grundval av var

dotterbolagen har sina säten. Domstolens svar på Regeringsrättens fråga

var följande (punkt 31). En medlemsstat ger skattelättnader för

koncernbidrag mellan två aktiebolag med säte i medlemsstaten om det

ena bolaget är ett helägt dotterbolag till det andra bolaget antingen utan

något mellanliggande bolag med säte utanför medlemsstaten eller med

mellanliggande bolag med säte i endast en annan medlemsstat (där det

finns ett dubbelbeskattningsavtal som innehåller en icke-

diskrimineringsklausul). Artiklarna 43 och 48 i EG-fördraget utgör

hinder för att samma skattelättnader vägras för bidrag som lämnas

mellan två aktiebolag med säte i medlemsstaten, när det ena bolaget i sin

helhet ägs av det andra bolaget tillsammans med flera helägda

dotterbolag med säte i flera andra medlemsstater med vilka den

förstnämnda staten har ingått ett skatteavtal som innehåller en icke-

diskrimineringsklausul.

I RÅ 2000 ref. 17 ändrade Regeringsrätten förhandsbeskedet i

enlighet med förhandsavgörandet.

EG-domstolens dom den 13 april 2000 i mål C-251/98, Baars,

behandlar företagsundantaget i den nederländska förmögenhets-

skattelagen som innebär att en skattskyldig som driver ett eller flera

företag får, i den utsträckning som anges i lagen, göra avdrag för det

kapital som investerats i företagen från den sammanlagda

förmögenheten. Som förutsättning gäller bl.a. att företagen är etablerade

i Nederländerna. Baars som var bosatt i Nederländerna ägde 100 procent

av aktierna i Ballyard Foods Limited (Ballyard) som var etablerat i

Irland. Baars fick inte tillämpa företagsundantaget på grund av att

Ballyard inte var etablerat i Nederländerna. EG-domstolen uttalade att

ett sådant villkor för avdrag, att innehavet avser bolag som är etablerade i

den berörda medlemsstaten och som innebär att aktieägare i bolag som

är etablerade i andra medlemsstater inte har denna avdragsrätt, strider

mot artikel 43 i EG-fördraget.

8

9 Överväganden och förslag

9.1 Allmänt

De föreslagna ändringarna föranleds av förbudet mot inskränkningar i

etableringsfriheten enligt artikel 43 i EG-fördraget. Remissinstanserna

har i stort varit positiva till förslagen. Flera remissinstanser såsom

Näringslivets Skattedelegation och Hovrätten för Västra Sverige

efterlyser en mera allmän översyn av förhållandet mellan våra interna

skatteregler och internationell rätt. Regeringen anser att det nu är

angeläget att genomföra de förslag till ändringar som har presenterats i

promemorian. Som en naturlig del i framtida lagstiftningsarbete ingår en

uppföljning av vår interna skattelagstiftning med hänsyn bl.a. till våra

internationella åtaganden. I det sammanhanget kan en mer allmän

översyn av det slag som remissinstanserna efterfrågar aktualiseras.

Näringslivets Skattedelegation är kritisk till att man i promemorian

bara valt att göra det man måste göra enligt EG-rätten. Delegationen

menar att det inte finns skäl att undanta fasta driftställen i Sverige

tillhörande bolag som hör hemma i stater utanför Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet (EES). Vidare anser delegationen att det

inte finns skäl för att ett mellanliggande bolag i tredje land skall vara

diskriminerande när det gäller rätten att lämna koncernbidrag mellan två

svenska företag och i fråga om kommissionärsförhållanden. Även om

situationen ofta räddas genom diskrimineringsklausuler i skatteavtal

blir enligt delegationen ändå många länder utanför. Även

Handelshögskolan i Stockholm anser att reglerna om koncernbidrag

och kommissionärsförhållanden borde gälla alla utländska bolag.

Handelshögskolan menar att lagstiftaren i många andra sammanhang inte

gjort någon åtskillnad mellan företag hemmahörande i medlemsstat i EU

och utländska bolag, se t.ex. 37 kap. 3 § om fusioner, 38 kap. 3 § om

verksamhetsöverlåtelser och 49 kap. 9 § inkomstskattelagen

(1999:1229, IL) om andelsbyten.

Regeringen bedömer att det i de flesta fall av kontrollskäl är

nödvändigt att begränsa tillämpligheten av de bestämmelser som nu är i

fråga till utländska bolag som hör hemma inom EES. Svårigheter

beträffande såväl uppgiftslämnande som kontroll förutses. Det finns risk

att bestämmelserna kan användas i skatteundandragande syfte om de

utvidgas till att omfatta alla utlandsägda fasta driftställen.

Flera remissinstanser har pekat på ytterligare bestämmelser i

skattelagstiftningen som kan vara oförenliga med EG-fördraget. Det

gäller t.ex. inkomstbeskattningen av utomlands bosatta personer och

vissa regler på kapitalbeskattningens område. Förslagen i promemorian

behandlar bara sådana bestämmelser på företagsskatteområdet som är

eller kan vara oförenliga med artikel 43 om den fria etableringsrätten i

EG-fördraget. I promemorian togs dock inte med sådana bestämmelser

som redan är föremål för översyn i annan ordning. Detta gäller t.ex. de

s.k. 3:12-reglerna som finns i 57 kap. IL. Reglerna ses för närvarande

över av 3:12-utredningen (Fi 1999:12). Det är angeläget att alla

bestämmelser som står i strid mot EG-fördraget ändras så snart som

möjligt. I den mån reglerna inte redan är föremål för utredning bör

förslag till ändringar komma till stånd snarast. Såsom nämnts bör

förslagen i promemorian läggas till grund för lagstiftning redan nu.

Föreningen auktoriserade revisorer FAR anser att begränsningen

till utländska bolag i stället för utländska juridiska personer kan vara

diskriminerande enligt EG-rätten. Föreningen menar att det borde vara

tillräckligt att det utländska företaget motsvarar ett sådant svenskt

subjekt som omfattas av lagrummet.

Regeringen gör följande bedömning. För att en utländsk juridisk

person skall anses vara ett utländskt bolag krävs att beskattningen är

likartad med den som gäller för svenska aktiebolag, 6 kap. 9 § IL. Vidare

anses som utländskt bolag alltid en juridisk person som hör hemma och

är skattskyldig till inkomstskatt i en av de stater med vilka Sverige ingått

skatteavtal och som finns i uppräkningen i 6 kap. 10 § IL under

förutsättning att den juridiska personen omfattas av avtalets regler om

begränsning av beskattningsrätten. Kravet på beskattning när det gäller

rekvisitet likartad beskattning är relativt lågt. Med likartad beskattning

brukar ofta uppfattas att den utländska juridiska personen belastas med

en skatt på i vart fall 10 procent beräknat på ett motsvarande underlag

som gäller för svenska aktiebolag. Kravet på likartad beskattning torde

därför vara uppfyllt i de flesta fall när det gäller utländska juridiska

personer som hör hemma i en stat inom EES. Det finns enligt

regeringens mening inte skäl att utvidga förslaget till sådana utländska

juridiska personer som inte är utländska bolag.

Därtill hör att Sverige har skatteavtal med de flesta stater inom EES

förutom Portugal och Liechtenstein. Förhandlingar angående ett

skatteavtal pågår dock mellan Sverige och Portugal och ett avtal planeras

att undertecknas inom kort.

9.2 Skattskyldighet för utdelning på andelar

Regeringens förslag: Utdelning på näringsbetingade andelar som ett

utländskt bolag innehar och som hänför sig till ett fast driftställe i

Sverige skall vara skattefri på samma villkor som gäller för svenska

företag om det utländska bolaget hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES).

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Har inte yttrat sig i frågan.

Bakgrunden till regeringens förslag

Utdelning från svenska företag

Vid inkomstbeskattningen gäller principen att avkastning på eget kapital

skall beskattas en gång i bolaget och en gång hos ägarna när vinsten delas

ut (ekonomisk dubbelbeskattning). En huvudprincip är vidare att en

inkomst bara skall beskattas en gång inom bolagssektorn.

Utdelningsinkomster är därför i praktiken sällan skattepliktiga i

bolagssektorn. Utdelningsinkomster på kapitalplaceringar är dock

skattepliktiga. Sådana investeringar jämställs traditionellt med andra

finansiella placeringar, t.ex. insättning i bank. För kapitalplaceringar har

man därför godtagit att beskattning sker i flera led (kedjebeskattning)

inom bolagssektorn. Ett mer bärande skäl att upprätthålla

utdelningsbeskattningen på kapitalplaceringsaktier inom bolagssektorn

är att motverka en s.k. sparbösseffekt som frånvaron av en sådan

beskattning skulle leda till för fysiska personer. Indirekta

aktieplaceringar via ett bolag skulle nämligen ge högre avkastning efter

skatt än motsvarande placering vid direktinnehav.

Lagtexten har utformats så att skatteplikt för utdelning är huvudregel.

Utdelningar som ett företag får skall enligt 15 kap. 1 § IL tas upp som

intäkt i inkomstslaget näringsverksamhet.

Från denna huvudregel undantas utdelning på s.k. näringsbetingade

andelar. Bestämmelserna finns i 24 kap. 12 22 §§ IL. Vad som avses

med en näringsbetingad andel anges i 24 kap. 16 §.

Reglerna om skattefri utdelning på näringsbetingade andelar är i IL

utformade så att viss utdelning inte skall tas upp som intäkt.

Skattefriheten omfattar, när det gäller utdelning från svenska företag,

utdelning från svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar.

Skattefriheten för utdelning omfattar både utdelning som tas emot i

förhållande till innehavda aktier eller andelar och utdelning som tas

emot efter annan grund. Den är även tillämplig för stiftelser och ideella

föreningar som inte är undantagna från skattskyldighet samt för svenska

sparbanker och svenska ömsesidiga försäkringsföretag. Bestämmelserna

gäller inte för sådan utdelning på andelar i form av rabatt eller pristillägg

som en kooperativ förening skall dra av enligt 39 kap. 22 § IL. Reglerna

gäller inte för utdelning på andelar som ägs indirekt via ett handelsbolag.

Enligt 24 kap. 17 § IL är utdelning på andel i ett förvaltningsföretag

eller investmentföretag inte skattefri om ett sådant företag äger mer än

enstaka andelar för vilka utdelning skulle ha tagits upp som intäkt om

andelarna hade ägts direkt av det företag som tar emot utdelning från

förvaltningsföretaget eller investmentföretaget.

Reglerna om skattefri utdelning gäller inte heller för utdelning på

andelar som är lagertillgångar. Utdelning på lagerandelar skall tas upp

som intäkt utom i vissa fall då det är fråga om andelar i ett företag som

hör hemma i en utländsk stat som är medlem i Europeiska unionen, se

24 kap. 22 § IL.

En skatteflyktsbestämmelse finns i 24 kap. 18 § IL, den s.k.

Lundinregeln. Den innebär att ett företag som förvärvar andelar i ett

annat företag inte skattefritt kan ta emot utdelning av de i detta företag

före förvärvet uppsamlade vinstmedlen om det inte är uppenbart att det

köpande företaget genom andelsförvärvet erhållit en tillgång av verkligt

och särskilt värde för dess verksamhet. Denna bestämmelse infördes år

1966 (prop. 1966:85, bet. 1966:BevU55, SFS 1966:724) på förslag av

skatteflyktskommittén (SOU 1963:52).

Utdelning från utländska företag

Bestämmelserna om skattefrihet gällde ursprungligen bara i fråga om

utdelning från svenska företag. För utdelning från ett utländskt företag

förelåg alltså i princip skattskyldighet för svenska aktiebolag och

ekonomiska föreningar.

Många svenska skatteavtal innehåller emellertid bestämmelser som

begränsar de svenska företagens skattskyldighet för utdelning från

utländska företag. Dessa regler innebär ofta att utdelningen i princip blir

skattefri i samma utsträckning som skulle ha gällt om utdelningen hade

lämnats av ett svenskt företag.

För att tillgodose kravet på en jämförlig beskattning också i de fall då

skatteavtal saknades infördes bestämmelser om dispens genom

lagstiftning år 1979 (prop. 1978/79:210, bet. 1978/79: SkU57, SFS

1979:612). Som förutsättningar för dispens gällde att utdelningen skulle

ha varit skattefri om det utdelande företaget varit svenskt samt att

inkomstbeskattningen av det utländska företaget var jämförlig med den

svenska inkomstbeskattningen. En ytterligare förutsättning för dispens

var att frågan om skattebefrielse eller skattenedsättning i Sverige inte

hade reglerats i skatteavtal.

Genom en lagändring år 1991 (prop. 1990/91:107, bet.

1990/91:SkU30, SFS 1991:412) slopades dispensregeln. I stället

infördes bestämmelser om frikallelse från skattskyldighet för utdelning

från en utländsk juridisk person om vissa förutsättningar i 7 § 8 mom.

SIL var uppfyllda. Motsvarande bestämmelser finns numera i 24 kap. 20

och 21 §§ IL. För att utdelningen skall vara skattefri gäller dels att

utdelningen skulle ha varit skattefri om den utländska juridiska personen

varit svensk, dels att inkomstbeskattningen av den utländska juridiska

personen i den stat där den hör hemma är jämförlig med den svenska

inkomstbeskattningen.

Beträffande rekvisitet jämförlig beskattning uttalades i förarbetena

(prop. 1990/91:107 s. 28 29) att en skatt på 15 procent på ett underlag

som beräknats enligt svenska regler får anses som jämförlig med den

svenska inkomstbeskattningen. Vidare framhölls bl.a. att det bör godtas

att utdelningen för ett år innefattat vissa inkomster som inte beskattats

då de utgjort skattefria kapitalvinster eller på grund av regler om

underskottsavdrag.

För att inte ett svenskt företag, som har skatterättsligt hemvist i en

annan stat enligt en bestämmelse i ett skatteavtal på grund av plats för

företagsledning eller liknande, skall kunna lämna skattefri utdelning till

sitt svenska moderföretag oavsett skattebelastningen i den stat där

dotterbolaget hör hemma, infördes år 1996 en bestämmelse i ett nytt

sista stycke i 7 § 8 mom. den upphävda lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt, SIL, (24 kap. 12 § IL) om att kravet på jämförlig

beskattning skall gälla även i denna situation (prop. 1996/97:18, bet.

1996/97:SkU9, SFS 1996:1227).

Bestämmelserna om jämförlig beskattning ses nu över av Utredningen

(Fi 1998:11) om vissa internationella företagsskattefrågor (Dir.

1998:74).

Vad som avses med en utländsk juridisk person framgår av 6 kap. 8 §

IL. Utländska juridiska personer delas in i utländska bolag och andra

utländska juridiska personer. Med ett utländskt bolag avses enligt 6 kap.

9 § IL en utländsk juridisk person om beskattningen är likartad med vad

som gäller för svenska aktiebolag. I 6 kap. 10 § IL finns en hjälpregel

för utländska juridiska personer som hör hemma i någon av de stater

som anges i paragrafen, stater med vilka Sverige ingått skatteavtal. En

juridisk person anses som ett utländskt bolag om personen är

skattskyldig till in-komstskatt i den stat där företaget hör hemma och

om den juridiska personen omfattas av ett skatteavtals regler om

begränsning av beskattningsrätten.

Bestämmelserna om skattefrihet kompletterades år 1994 genom att

ett nytt sjunde stycke infördes i 7 § 8 mom. SIL (prop. 1993/94:234,

bet. 1993/94:SkU25, SFS 1994:778). Beskattningen av en utländsk

juridisk person, som hör hemma i en stat med vilken Sverige ingått

skatteavtal skall anses jämförlig med svensk inkomstbeskattning (den

s.k. presumtionsregeln). Med skatteavtal avses endast avtal som inte är

begränsat till att omfatta vissa inkomster. Vidare gäller

presumtionsregeln endast om den utländska juridiska personens

inkomster inklusive utdelningar kommer från verksamhet i Sverige eller

ett avtalsland och verksamheten är normalt beskattad där den bedrivs.

Obetydliga andra inkomster, dvs. mindre än 5 procent av de totala

inkomsterna, hindrar dock inte att presumtionsregeln tillämpas.

Bestämmelsen finns numera 24 kap. 21 § IL.

Inför Sveriges medlemskap i EU införlivades med svensk rätt bland

annat rådets direktiv 90/435/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt

beskattningssystem för moder- och dotterbolag som hör hemma i olika

medlemsstater, det s.k. moder-dotterbolagsdirektivet (prop.

1994/95:52, bet. 1994/95:SkU10, SFS 1994:1863). Bestämmelserna

togs in i 7 § 8 mom. åttonde och nionde styckena SIL. De finns nu i 24

kap. 22 § IL. Direktivet syftar till att utdelning skall kunna lämnas av ett

dotterbolag i en medlemsstat till ett moderbolag i en annan medlemsstat

utan be-skattning i den senare medlemsstaten. I artikel 4 i direktivet

föreskrivs att om ett moderbolag får utdelning från ett dotterbolag i en

annan medlemsstat, skall den medlemsstat i vilken moderbolaget hör

hemma, antingen avstå från att beskatta sådan utdelning eller medge att

moderbolaget från skatten på utdelningen får avräkna utländsk skatt som

belöper sig på de utdelade vinsterna och i förekommande fall källskatt

på utdelningen.

För att uppfylla kraven i direktivet utvidgades reglerna om när ett

näringsbetingat andelsinnehav skall anses föreligga så att även innehav av

andelar i ett företag i en annan medlemsstat omfattas om det svenska

företaget innehar andelar i det utländska företaget motsvarande minst 25

procent av andelskapitalet. Andelarna i det utländska företaget kan som

tidigare nämnts även vara lagertillgångar, se 24 kap. 22 § IL.

Skattefri utdelning kan bara tas emot av svenska företag. Reglerna

gäller således inte ett utlandsägt fast driftställe i Sverige som får

utdelning från ett dotterföretag.

Skälen för regeringens förslag

Reglerna om skattefri utdelning i IL omfattar utdelning på andelar i både

svenska företag och utländska juridiska personer. Däremot gäller de bara

om mottagaren är ett svenskt företag. Enligt intern rätt kan alltså ett

utländskt företag som bedriver verksamhet i Sverige genom ett fast

driftställe här och som äger andelar som är knutna till det fasta

driftstället i ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening

eller en utländsk juridisk person inte ta emot utdelning från sådana

dotterföretag skattefritt.

Med tillämpning av skatteavtal kan dock utländska företag med fast

driftställe i Sverige i många fall ändå ta emot skattefri utdelning från

svenska och utländska dotter- och intresseföretag. I de flesta skatteavtal

som Sverige ingått finns en artikel som förbjuder diskriminering och

som innebär att Sverige måste behandla fasta driftställen som innehas av

person med hemvist i annan avtalsslutande stat på samma sätt som om

utdelningen i stället tagits emot av ett svenskt företag.

Såsom framgått av avsnitt 4.2, och särskilt EG-domstolens dom den

21 september 1999 i mål C-307/97, Compagnie de Saint-Gobain, REG

1999, S. I-6161, strider det mot etableringsfriheten i EG-fördraget att

behandla ett utländskt företags fasta driftsställe i Sverige oförmånligare

vid beskattningen än ett svenskt företag i motsvarande situation. Såsom

nämnts har EG-rätten företräde framför nationell rätt vilket innebär att

de nationella reglerna inte skall tillämpas om de strider mot fördraget.

Mot den redovisade bakgrunden finns det skäl att ändra reglerna om

skattefri utdelning på näringsbetingade andelar så att de inte längre står i

konflikt med våra internationella åtaganden.

Om ett utländskt företag bedriver verksamhet i Sverige från ett fast

driftställe här bör det skattefritt kunna ta emot utdelning på andelar som

är knutna till driftstället under de förutsättningar som hade gällt om

utdelningen i stället tagits emot av ett svenskt företag.

Denna ordning bör gälla ett utländskt bolag med fast driftställe i

Sverige om det utländska bolaget hör hemma i en stat inom EES och

motsvarar ett svenskt företag som inte skall ta upp utdelning på

näringsbetingade andelar. EES omfattar, förutom Sverige, de fjorton till

Europeiska unionen anslutna staterna Belgien, Danmark, Tyskland,

Grekland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna

Österrike, Portugal, Finland samt Storbritannien och Nordirland samt de

tre till EFTA anslutna staterna Island, Liechtenstein och Norge. För

utländska juridiska personer som hör hemma i andra stater än de nämnda

bör denna fråga regleras i skatteavtal.

Förslaget föranleder ändringar i 24 kap. 15 och 20 §§ IL.

9.3 Utdelning av andelar i dotterbolag

Regeringens förslag: Lex Asea utvidgas till att gälla även när ett

utländskt bolag, som hör hemma i en stat inom EES eller i en stat

med vilken Sverige ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel om

ömsesidigt informationsutbyte, delar ut dotterbolagsandelar. Vid

ombildning av en ekonomisk förening till ett aktiebolag jämställs

utländska aktiebolag och ekonomiska föreningar med svenska om de

är utländska bolag som hör hemma i en stat inom EES.

Promemorians förslag: Promemorians förslag innehöll inte

begränsningen till moderbolag som hör hemma i en stat inom EES eller

en stat med vilken Sverige ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel

om ömsesidigt informationsutbyte.

Remissinstanserna: Riksskatteverket avstyrker förslaget att utvidga

Lex Asea till att omfatta moderbolag utanför EES-området.

Bakgrunden till regeringens förslag

Lex Asea

För att underlätta omstruktureringar inom näringslivet och delningar av

bolag infördes år 1991 skattefrihet för utdelning av andelar i dotterbolag

i vissa fall (prop. 1990/91:167, bet. 1990/91:SkU30, SFS 1991:412).

Regleringen syftar till att möjliggöra en uppdelning av ett aktiebolag

utan omedelbar beskattning. En förutsättning är att uppdelningen sker

genom att moderbolaget delar ut samtliga andelar i ett dotterbolag.

Lagstiftningen kom i första hand till för att underlätta delningen av

Asea och kallas Lex Asea. Lagstiftningen infördes provisoriskt i

avvaktan på en generell översyn av skattefrågorna i samband med

omstruktureringar. Bestämmelserna togs ursprungligen in i 3 § 7 mom.

fjärde stycket SIL.

År 1998 gjordes efter förslag av Företagsskatteutredningen (SOU

1998:1) vissa justeringar i bestämmelserna och de flyttades till ett eget

moment, 3 § 7 a mom. SIL (prop. 1998/99:15, bet. 1998/99:SkU5, SFS

1998:1606). Bestämmelserna finns numera i 42 kap. 16 § IL.

För att bestämmelserna skall bli tillämpliga måste vissa villkor vara

uppfyllda. För det första måste det utdelande bolaget (moderbolaget)

vara ett svenskt aktiebolag. Vidare uppställer lagtexten numera följande

sex villkor för att utdelningen skall vara skattefri:

 utdelningen måste ske i proportion till innehavda aktier,

 aktierna i moderbolaget måste vara marknadsnoterade,

 moderbolaget måste dela ut samtliga aktier i dotterbolaget,

 efter utdelningen får inga aktier innehas av ett bolag som ingår i

samma koncern som moderbolaget,

 dotterbolaget skall vara ett svenskt aktiebolag eller utländskt bolag,

och

 dotterbolagets verksamhet skall till huvudsaklig del bestå av rörelse

eller, direkt eller indirekt, innehav av andelar i ett dotterdotterbolag som

bedriver rörelse och i vilka dotterbolaget, direkt eller indirekt, innehar

andelar med ett sammanlagt röstetal som motsvarar mer än hälften av

röstetalet för samtliga andelar i dotterdotterbolaget.

Anskaffningsutgiften för de erhållna andelarna anses utgöra så stor del

av omkostnadsbeloppet för andelarna i moderbolaget som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet på dessa andelar som utdelningen medför.

När det sedan skall beräknas ett omkostnadsbelopp för andelarna i

moderbolaget, skall den genomsnittliga anskaffningsutgiften minskas

med samma belopp. Det innebär att mottagaren får uppskov med

beskattningen av utdelningen till dess de erhållna andelarna avyttras. Av

22 kap. 10 § IL framgår att uttagsbeskattning inte skall ske vid utdelning

av andelarna i dotterbolaget om de inte är lagertillgångar i

byggnadsrörelse.

Om de erhållna andelarna blir lagertillgångar hos mottagaren skall

denne enligt 24 kap. 3 § IL som intäkt ta upp ett belopp som motsvarar

det lägsta av andelarnas anskaffningsvärde och verkliga värde.

Anskaffningsvärdet för de erhållna andelarna är i sådana fall enligt

17 kap. 6 § IL så stor del av anskaffningsvärdet för andelarna i det

utdelande bolaget som motsvarar den förändring i bolagets

marknadsvärde som utdelningen inneburit. Anskaffningsvärdet för

andelarna i det utdelande bolaget skall minskas i motsvarande mån.

Utskiftning av aktier i samband med ombildning av en ekonomisk

förening till ett aktiebolag

Utskiftning från en svensk ekonomisk förening, utöver inbetald insats

till en medlem, skall enligt huvudregeln i 42 kap. 19 § IL behandlas som

utdelning om utskiftningen sker i samband med att föreningen upplöses.

Bestämmelsen infördes ursprungligen år 1933 (prop. 1933:171, bet.

1933:BevU 64, SFS 1933:394).

Om en svensk ekonomisk förening ombildas till aktiebolag kan

däremot aktierna i ett aktiebolag, till vilket föreningens övriga tillgångar

överförts, skiftas ut till medlemmarna utan omedelbara

skattekonsekvenser. Bestämmelserna infördes år 1992 i 3 § 8 mom.

tredje stycket SIL (prop. 1992/93:131, bet. 1992/93:SkU15, SFS

1992:1344). Bestämmelserna om ombildning av ekonomiska föreningar

till aktiebolag har utformats med Lex Asea som förebild och finns

numera i 42 kap. 20 § IL. Ombildningen går i stort sett till på följande

sätt. Den ekonomiska föreningen äger eller bildar ett aktiebolag, till

vilket samtliga tillgångar i föreningen överförs. Därefter upplöses

föreningen, varvid aktierna i bolaget skiftas ut till föreningens

medlemmar. Som förutsättning för att utskiftningen skall kunna göras

utan beskattningskonsekvenser gäller följande:

 den utskiftande föreningen får inte vara ett sådant fåmansföretag

som avses i 56 kap. 2 § eller 57 kap. 3 § IL,

 föreningen skall äga samtliga aktier och samtliga aktier skall skiftas

ut, och

 värdet av det som skiftas ut utöver aktierna får inte överstiga fem

procent av aktiernas nominella värde.

Vad som, utöver aktierna, skiftas ut till medlemmarna skall tas upp

som utdelning. Om aktierna blir lagertillgångar hos mottagaren, skall

denne ta upp en intäkt som motsvarar det lägsta av anskaffningsvärdet

och verkligt värde.

Anskaffningsvärdet eller anskaffningsutgiften för aktierna är

anskaffningsvärdet för andelarna i föreningen respektive det om-

kostnadsbelopp som skulle ha använts om andelarna i föreningen hade

avyttrats vid utskiftningen.

Av 22 kap. 10 § IL framgår att uttagsbeskattning inte skall ske vid en

sådan ombildning i andra fall än om de mottagna andelarna är

lagertillgångar i byggnadsrörelse.

Skälen för regeringens förslag

Lex Asea gör det möjligt att dela upp företag utan omedelbara

skattekonsekvenser. Bestämmelserna gäller bara om ett svenskt

aktiebolag delar ut aktier i ett dotterbolag. Dotterbolaget kan dock vara

ett utländskt bolag. Bestämmelserna innebär att beskattningen skjuts

upp. Den som får utdelningen blir inte beskattad för den. I stället

fördelas anskaffningsutgiften, eller i fråga om lagertillgångar

anskaffningsvärdet, på aktierna mellan aktierna i det utdelande bolaget

och de erhållna aktierna i dotterbolaget.

Det förhållandet att skattefriheten för utdelningen begränsas till

utdelning från svenska aktiebolag diskriminerar inte utländska

etableringar i Sverige eftersom det är aktieägarna som berörs. Lex Asea

strider inte mot förbudet mot diskriminering i ett skatteavtal.

Etableringsfriheten enligt artikel 43 i EG-fördraget hindrar inte bara

Sverige att inskränka friheten för utländska företag som hör hemma i en

annan medlemsstat att etablera sig i Sverige genom att försätta dem i ett

mindre fördelaktigt skattemässigt läge än svenska företag i motsvarande

situation. Etableringsfriheten innebär också ett förbud mot att Sverige

inskränker ett svenskt företags rätt att etablera sig i en annan

medlemsstat genom att försätta det i en mindre fördelaktig skattemässig

situation än om den utländska etableringen inte hade skett, jfr avsnitt

4.2. Undantag kan godtas om det t.ex. motiveras av medlemsstaternas

behov av att förhindra skatteflykt.

Som lagstiftningen är utformad kan det göras gällande att

lagstiftningen försvårar ett samgående mellan ett svenskt och ett

utländskt företag. Lex Asea innebär ett incitament att förlägga det

sammanslagna bolaget till Sverige för att säkerställa att utdelning av

dotterbolagsandelar skall kunna ske utan omedelbara

skattekonsekvenser. Det kan därför inte uteslutas att Lex Asea står i

strid med rätten till fri etablering enligt EG-fördraget.

Regeringsrätten har vidare nyligen i en dom, RÅ 2000 ref. 17, funnit

att villkoret att det utdelande bolaget skall vara ett svenskt företag

strider mot EG-fördragets bestämmelser om förbud mot restriktioner

för kapitalrörelser enligt artikel 56 i EG-fördraget.

Tillämpningsområdet bör därför utvidgas i vart fall till att omfatta

utdelning från moderbolag som hör hemma inom EES. I promemorian

anfördes att det framstår som obefogat att behandla detta slag av

utdelning från svenska företag och utländska företag olika. Det

åberopades att det inte förelåg någon risk för att ett utvidgat

tillämpningsområde för Lex Asea skulle utnyttjas i skatteundandragande

syfte. Mot denna bakgrund föreslogs det i promemorian att

bestämmelsernas tillämpningsområde skulle utvidgas till att omfatta

utdelningar från alla utländska bolag som motsvarar svenska aktiebolag.

Riksskatteverket anser tvärtom att tillämpligheten av Lex Asea av

kontrollskäl bör begränsas till att omfatta endast moderbolag som hör

hemma inom EES. Såsom tidigare framhållits strider inte regleringen i

Lex Asea mot förbudet mot diskriminering i ett skatteavtal. Att begränsa

tillämpningsområdet till moderbolag som hör hemma inom EES-

området skulle enligt regeringens uppfattning därför få oönskade

effekter när det gäller avtalsländer utanför EES-området. För att

säkerställa kontrollmöjligheterna bör tillämpligheten i stället begränsas

till moderbolag som hör hemma i en stat inom EES eller i ett avtalsland

om skatteavtalet innehåller en artikel om ömsesidigt

informationsutbyte. Det utländska moderbolaget skall vara ett utländskt

bolag och motsvara ett svenskt aktiebolag. Det finns inte skäl att

behandla utländska moderbolag bättre än svenska företag. Eftersom Lex

Asea bara gäller för svenska aktiebolag bör regleringen utvidgas till att

omfatta utländska bolag som motsvarar svenska aktiebolag.

I 42 kap. 19 § IL anges att utskiftning från en svensk ekonomisk

förening i samband med att föreningen upplöses skall behandlas som

utdelning. Om den ekonomiska föreningen i stället är en utländsk

juridisk person kommer utskiftningen att beskattas enligt

kapitalvinstreglerna. Utländska ekonomiska föreningar bör behandlas på

samma sätt som svenska föreningar. Det finns dock inte tillräcklig

anledning till att låta ekonomiska föreningar som hör hemma i en stat

utanför EES omfattas av reglerna. Bestämmelserna bör därför utvidgas

till att gälla utdelningar från sådana ekonomiska föreningar som är

utländska bolag och hör hemma i en stat inom EES.

I 42 kap. 20 § IL finns bestämmelser om kontinuitet om en

ekonomisk förening i samband med att den ombildas till ett aktiebolag

delar ut aktierna i aktiebolaget. Bestämmelserna gäller bara svenska

ekonomiska föreningar som ombildas till svenska aktiebolag.

Bestämmelserna är utformade med Lex Asea som förebild.

Bestämmelsernas tillämpningsområde bör därför av samma skäl som

Lex Asea utvidgas till att gälla om en svensk ekonomisk förening

ombildas till ett utländskt bolag som motsvarar ett svenskt aktiebolag

eller en utländsk ekonomisk förening ombildas till ett aktiebolag. Även

här bör utvidgningen inte omfatta ekonomiska föreningar eller bolag

som hör hemma i en stat utanför EES.

Förslagen föranleder två nya paragrafer, 42 kap. 16 a och 20 a §§, i IL.

9.4 Koncernbidrag

Regeringens förslag: Vid tillämpning av koncernbidragsreglerna

skall förekomsten av ett utländskt bolag någonstans i ägarkretsen inte

påverka möjligheten att ge koncernbidrag med avdragsrätt mellan två

svenska företag om det utländska bolaget hör hemma i en stat inom

EES. Vidare skall ett utlandsägt fast driftställe i Sverige likställas

med ett svenskt dotterföretag om verksamheten bedrivs av ett

utländskt bolag som hör hemma i en stat inom EES. Detsamma skall

gälla om mottagaren är ett sådant svenskt företag som på grund av ett

skatteavtal har hemvist i en stat inom EES om det bedriver

näringsverksamhet i Sverige genom ett fast driftställe.

Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens

förslag. Promemorieförslaget innebar dock att koncernbidrag inte

skulle kunna ges med avdragsrätt om mottagaren är ett svenskt företag

som enligt ett skatteavtal skall anses ha hemvist i en utländsk stat.

Remissinstanserna: Riksskatteverket anför att förslaget till 35 kap.

3 § IL kan få oönskade effekter om det svenska företaget som på grund

av skatteavtal fått hemvist i en utländsk stat bedriver näringsverksamhet i

Sverige genom ett fast driftställe. Verket nämner som exempel ett

svenskt dotterföretag som har sin verkliga ledning i Frankrike och

därmed hemvist i Frankrike på grund av skatteavtalet. Det svenska

företaget bedriver näringsverksamhet i Sverige genom ett fast

driftställe. Om det fasta driftstället tar emot koncernbidrag från det

svenska moderföretaget får moderföretaget inte göra avdrag för

koncernbidraget på grund av utformningen av förslaget till punkt 4 i den

nämnda paragrafen. Verket anför också att det är oklart om reglerna

gäller det utländska bolaget eller dess fasta driftställe här. Flera

remissinstanser ifrågasätter om inte den nya punkten 5 i 35 kap. 3 § om

att näringsverksamheten inte får vara undantagen från beskattning i

Sverige på grund av ett skatteavtal täcker den nuvarande punkten 4 om

hemvist utomlands enligt ett skatteavtal. Se också vad Näringslivets

Skattedelegation och Handelshögskolan i Stockholm anfört under

rubriken Allmänt, avsnitt 5.1.

Bakgrunden till regeringens förslag

Enligt svensk skattelagstiftning behandlas varje företag för sig oavsett

om det är ett fristående företag eller om det ingår i en koncern. I

skattelagstiftningen har dock olika hänsyn tagits till kon-

cernförhållanden. Målet har varit att skattebelastningen för en koncern

inte skall vara större än om hela koncernens verksamhet hade drivits av

ett enda företag.

Bestämmelser om s.k. öppna koncernbidrag infördes år 1965 (prop.

1965:126, bet. 1965:BevU43, SFS 1965:573) i 43 § 3 mom. den

upphävda kommunalskattelagen (1928:370, KL). Bestämmelserna som

innebär att givaren gör avdrag för bidraget och mottagaren tar upp det

som intäkt finns nu i 35 kap. IL. Reglerna har ändrats i flera avseenden

efter år 1965. För rätt till avdrag för koncernbidrag krävdes när reglerna

infördes att moderföretaget var ett svenskt aktiebolag, en svensk

ekonomisk förening eller en svensk skadeförsäkringsanstalt och att

dotterföretaget var ett svenskt aktiebolag. Bestämmelserna reviderades

år 1979 (SOU 1977:86, prop. 1978/79:210, bet. 1978/79:SkU57, SFS

1979:612). Utvidgningen innebar att ett bidrag kan lämnas direkt mellan

olika koncernföretag i stället för att som tidigare behöva "slussas"

genom en kedja av företag. Bestämmelserna flyttades år 1984 till 2 § 3

mom. SIL i samband med att den kommunala taxeringen av juridiska

personer slopades (Ds Fi 1984:9, prop. 1984/85:70, bet.

1984/85:SkU23, SFS 1984:1060). Vid 1990 års skattereform

utvidgades dels kretsen av moderföretag till att omfatta sparbanker, dels

kretsen av dotterföretag till att omfatta ekonomiska föreningar. Vidare

kunde bestämmelserna förenklas genom att all inkomst för juridiska

personer hänfördes till inkomstslaget näringsverksamhet. År 1998

utvidgades kretsen av moderföretag till att omfatta stiftelser och ideella

föreningar som inte är undantagna från skattskyldighet samt alla

ömsesidiga försäkringsföretag.

Som tidigare framgått gäller bestämmelserna bara för svenska

koncerner, dvs. moderföretaget skall enligt 35 kap. 2 § IL vara ett

svenskt företag. Dotterföretagen skall vara helägda svenska aktiebolag

eller ekonomiska föreningar. Med att ett företag är helägt avses att det

till mer än 90 procent ägs av moderföretaget.

För att koncernbidrag skall kunna lämnas med avdragsrätt måste vissa i

lagen angivna villkor vara uppfyllda. Bestämmelserna om koncernbidrag

har en stark koppling till bestämmelserna om skattefria utdelningar på

näringsbetingade andelar i 24 kap. IL. I annat fall skulle

kedjebeskattningen kunna kringgås genom att koncernbidragsreglerna

tillämpas i de fall avsikten varit att den skall upprätthållas.

Bidrag kan först och främst lämnas mellan moderföretaget och ett

helägt dotterföretag och mellan helägda dotterföretag.

Ett bidrag från ett moderföretag till ett annat svenskt aktiebolag än ett

helägt dotterföretag får dras av om förutsättningarna har varit sådana

under hela beskattningsåret eller sedan mottagaren började bedriva

näringsverksamhet att mottagaren genom fusioner mellan moder- och

dotterföretag hade kunnat gå upp i moderföretaget (fusionsregeln). En

fusion skall anses kunna ske om ett moderföretag äger mer än 90

procent i dotterföretaget. Ett koncernbidrag får slutligen lämnas med

avdragsrätt till ett annat företag inom koncernen om givaren hade med

avdragsrätt kunnat ge ett bidrag till ett annat företag och bidraget

därefter, direkt eller genom förmedling av ytterligare företag, hade

kunnat vidarebefordras till mottagaren, och varje företag hade haft rätt

till avdrag för det vi-darebefordrade koncernbidraget.

Skälen för regeringens förslag

Syftet med koncernbidragsreglerna är att ge möjlighet för företagen att

utjämna resultatet inom koncernen. Koncernbidragsreglerna är som

framgått bara tillämpliga på svenska moderföretag och svenska

dotterföretag. Det innebär att systerföretag inte kan lämna

koncernbidrag mellan sig om moderföretaget är ett utländskt företag.

Om ett mellanliggande företag inte är svenskt kan inte heller

fusionsregeln tillämpas. Koncernbidrag kan inte heller lämnas mellan

ett utlandsägt fast driftställe i Sverige och ett svenskt företag.

Det är allt vanligare med utländska inslag i de svenska koncernerna.

Det är därför viktigt för svenskt näringsliv att skattereglerna inte

försvårar etablering av koncerner som sträcker sig över gränserna. Det

är också nödvändigt att Sverige framstår som ett attraktivt land för

utländska investeringar. Det finns därför skäl att ompröva begränsningen

i koncernbidragsreglerna till rent svenska koncerner.

Begränsningar som finns i vår skattelagstiftning blir som tidigare

framgått i många fall verkningslösa genom våra internationella

åtaganden. Såsom framgått av avsnitt 4.1 finns det i de flesta skatteavtal

som Sverige ingått med andra länder en icke-diskrimineringsklausul

som innebär att ett utlandsägt svenskt företag eller ett utlandsägt fast

driftställe skall behandlas på samma sätt som ett svenskägt företag.

Utlandsägda systerföretag kan på grund av diskrimineringsförbudet i

skatteavtal i många fall sinsemellan lämna och ta emot koncernbidrag

med skatterättslig verkan (RÅ 1987 ref. 158). Av Regeringsrättens dom

i rättsfallet RÅ 1993 ref. 91 I framgår att koncernbidrag kan lämnas med

avdragsrätt från ett svenskt företag till ett annat svenskt företag även om

ett mellanliggande företag är utländskt. I rättsfallet ägde det svenska

företaget A indirekt genom det helägda amerikanska bolaget B samtliga

aktier i det svenska företaget C. På grund av icke-

diskrimineringsklausulen i skatteavtalet kunde koncernbidrag lämnas

med avdragsrätt från A till C.

I RÅ 1993 ref. 91 II godtogs inte att ett koncernbidrag lämnas då det

bland de företag som berördes fanns såväl företag med hemvist i

Tyskland som i Schweiz. Skatteavtalen med Tyskland och Schweiz

innehåller vardera ett diskrimineringsförbud. Avdrag förutsatte enligt

Regeringsrätten att diskrimineringsförbuden i de båda avtalen

tillämpades samtidigt. Eftersom bestämmelserna i varje skatteavtal är

avsedda att tillämpas enbart de avtalsslutande staterna emellan och inte

gentemot en stat som inte är avtalspart fanns inte utrymme för en sådan

tillämpning.

I en dom den 18 november 1999 i mål C-200/98, X AB och Y AB,

REG 1999, s. I-8261, har EG-domstolen emellertid slagit fast att det

strider mot artikel 43 i EG-fördraget om förbud mot inskränkningar i

etableringsfriheten att tillämpa en ordning som innebär att ett

koncernbidrag inte tillerkänns skatterättslig verkan när moderbolaget

äger det mottagande bolaget tillsammans med två eller flera helägda

utländska dotterbolag som har säte i olika medlemsstater.

I avsnitt 4.2 har det redovisats att det kan vara oförenligt med

etableringsfriheten i artikel 43 i EG-fördraget att inte behandla

utländska företags fasta driftställen på samma sätt som inhemska företag

(se EG-domstolens dom den 21 september 1999 i mål C-307/97,

Compagnie de Saint-Gobain, REG 1999, s. I-6161). Reglerna om

etableringsfrihet har även andra verkningar. Av EG-domstolens dom den

16 juli 1998 i mål C-264/96, Imperial Chemical Industries plc (ICI)

REG 1998, s. I-4695, framgår att det strider mot etableringsfriheten om

en medlemsstat inte ger samma förmåner åt företag som ingår i en

koncern med företag i en annan medlemsstat som de företag får som

ingår i en koncern som består av företag i samma medlemsstat. Enligt

EG-domstolen är det inte tillåtet att föreskriva att rätten till en

skattelättnad för ett holdingbolag i en medlemsstat är beroende av om

bolagets verksamhet huvudsakligen eller uteslutande består i att inneha

aktier i dotterbolag som är etablerade i den egna medlemsstaten.

I den utsträckning som våra nationella koncernbidragsregler behandlar

företag olika om det i koncernen finns utländska företag som hör

hemma i en annan medlemsstat i EES skall bestämmelserna inte

tillämpas. Reglerna om koncernbidrag bör därför anpassas så att de

överensstämmer med våra internationella åtaganden. Vid tillämpning av

koncernbidragsreglerna bör med svenskt företag jämställas utländska

bolag som hör hemma i en stat inom EES. Ett krav som naturligtvis bör

upprätthållas för avdragsrätt för koncernbidrag är dock att både givaren

och mottagaren av koncernbidraget är skattskyldiga för

näringsverksamhet i Sverige.

Även utlandsägda fasta driftställen i Sverige som ingår i en koncern

där det också finns andra koncernföretag i Sverige bör kunna ge och ta

emot koncernbidrag med skatterättslig verkan om övriga förutsättningar

för koncernbidrag är uppfyllda. Sådana fasta driftställen i Sverige bör

därför jämställas med svenska företag om de utländska företagen som

bedriver verksamheten här motsvarar sådana svenska företag som kan

vara moderföretag eller dotterföretag samt kravet på kvalificerat ägande

enligt 35 kap. 2 § IL är uppfyllt. Vidare skall koncernbidraget tas upp

som intäkt i en näringsverksamhet som beskattas i Sverige och

näringsverksamheten som bedrivs här får inte vara undantagen från

beskattning genom ett skatteavtal.

Som tidigare nämnts har reglerna en stark koppling till reglerna om

skattefri utdelning på näringsbetingade andelar. Utvidgningen bör därför

begränsas till utländska bolag som hör hemma i en stat inom EES, jfr

avsnitt 5.2.

Ett koncernbidrag får enligt 35 kap. 3 § punkten 4 inte dras av om

mottagaren är ett svenskt företag som på grund av ett skatteavtal har

hemvist i en utländsk stat. Såsom Riksskatteverket anför bör svenska

företag med hemvist i en stat inom EES behandlas på samma sätt som

andra företag som hör hemma i en stat inom samarbetsområdet om

företaget är skattskyldigt för näringsverksamhet i Sverige. Ett svenskt

företag som på grund av ett skatteavtal har hemvist i en utländsk stat och

bedriver näringsverksamhet i Sverige genom ett fast driftställe bör vid

tillämpning av koncernbidragsreglerna därför jämställas med svenska

företag. Detta bör dock inte gälla företag som enligt avtal har hemvist i

en stat utanför EES. För dessa fall bör den nämnda bestämmelsen finnas

kvar.

Förslaget föranleder ändringar i 35 kap. 3 5 §§ IL och att en ny

paragraf, 2 a §, tas in i 35 kap. i IL.

I 35 kap. 3 6 §§ IL anges under vilka förutsättningar och i vilka

situationer koncernbidrag kan lämnas med avdragsrätt. Riksskatteverket

anför att det kan uppstå oklarhet beträffande rekvisiten i 35 kap. 3 § för

att koncernbidrag skall kunna ges med avdragsrätt. Enligt verket kan

fråga uppkomma om rekvisiten tar sikte på det utländska bolaget i sig

eller om de avser det fasta driftstället. Enligt förslaget till 35 kap. 2 a §

jämställs det utländska bolaget med ett svenskt företag. Vad som sägs

om givare och mottagare i 3 § tar sikte på det utländska bolaget om inte

något annat framgår av en bestämmelse. Den nya föreslagna punkten 5

tar däremot sikte på det fasta driftstället. I den anges att koncernbidraget

skall hänföra sig till en näringsverksamhet som inte är undantagen från

beskattning i Sverige enligt ett skatteavtal.

Nedan redovisas vad förslaget innebär för de olika

koncernbidragssituationerna under förutsättning att koncernbidraget hos

mottagaren tas upp som intäkt i näringsverksamhet som beskattas i

Sverige.

Om två utländska bolag hör hemma i två olika länder varav ett är ett

EES-land och det för båda länderna finns en icke-

diskriminieringsklausul i ett skatteavtal skall bolaget som hör hemma i

EES-landet enligt förslaget behandlas som ett svenskt företag. Det

innebär att i en sådan situation kommer bara ett avtal att tillämpas.

Bidrag mellan moderföretag och helägt dotterföretag

Enligt 35 kap. 3 § IL kan bidrag lämnas mellan moderföretag och helägt

dotterföretag. Som förutsättning gäller att varken givaren eller

mottagaren är privatbostadsföretag, investmentföretag eller

förvaltningsföretag. Båda parterna skall redovisa bidraget öppet i

självdeklarationen vid samma års taxering. Dotterföretaget skall ha varit

helägt under hela beskattningsåret eller från det att dotterföretaget

påbörjade sin verksamhet. Mottagaren får inte ha skatterättsligt hemvist

i en utländsk stat enligt ett skatteavtal. Om bidraget lämnas från dotter-

till moderföretaget får utdelning från dotterföretaget under

beskattningsåret inte vara skattepliktig för moderföretaget.

Bidrag mellan moder- och dotterföretag

Som nämnts förutsätter förslaget att både givaren och mottagaren av

koncernbidraget är skattskyldiga för näringsverksamhet här för att

koncernbidrag skall kunna lämnas mellan dem med avdragsrätt.

Koncernbidrag mellan moder- och dotterföretag kan således bara ges

med skatterättslig verkan om båda företagen är skattskyldiga i Sverige

för näringsverksamhet.

Om man bortser från utlandsägda fasta driftställen påverkar inte den

föreslagna ändringen möjligheten att lämna koncernbidrag med

avdragsrätt mellan moder- och dotterföretag. Utländska företag som inte

har ett fast driftställe i Sverige är inte skattskyldiga för

näringsverksamhet här.

Om moderföretaget däremot är ett sådant utländskt bolag med fast

driftställe i Sverige som hör hemma i ett land inom EES utvidgas

möjligheten att lämna koncernbidrag med avdragsrätt. I sådana fall

innebär förslaget att koncernbidrag kan lämnas mellan moderföretagets

fasta driftställe och dotterföretag, se figur 1, på samma sätt som om

moderföretaget är ett svenskt företag under förutsättning att

dotterföretagen är svenska. (Med svenskt avses i figurerna i detta avsnitt

ett svenskt företag, med utländskt ett utländskt företag och med utl. fast

driftställe ett utlandsägt fast driftställe här.)

Förslaget innebär att det till och med blir möjligt att lämna

koncernbidrag mellan två utlandsägda fasta driftställen i Sverige om ett

utländskt moderföretag och dess utlandsägda dotterbolag båda bedriver

näringsverksamhet i Sverige vid fasta driftställen här.

Bidrag mellan helägda dotterföretag

Koncernbidrag kan enligt 35 kap. 4 § IL lämnas mellan helägda

dotterföretag om

 moderföretaget är ett investmentföretag eller förvaltningsföretag,

 utdelning från dotterföretaget som ger koncernbidraget inte skall tas

upp som intäkt hos moderföretaget, eller

 utdelning från det dotterföretag som tar emot koncernbidraget skall

tas upp hos moderföretaget.

Vidare gäller samma förutsättningar som för bidrag mellan moder-

och dotterföretag, nämligen att varken givare eller mottagare är

privatbostadsföretag, investmentföretag eller förvaltningsföretag. Båda

parterna skall redovisa bidraget öppet i självdeklarationen vid samma års

taxering. Dotterföretagen skall ha varit helägda under hela

beskattningsåret eller från det att dotterföretaget påbörjade

verksamheten. Slutligen får inte mottagaren ha hemvist i en utländsk stat

enligt ett skatteavtal.

Bidrag mellan systerföretag

Eftersom bidraget skall lämnas mellan systerföretagen bör det krävas

att dotterföretagen är skattskyldiga för näringsverksamhet i Sverige.

Detta ligger implicit i dagens lagtext som förutsätter att moderföretaget

är svenskt. Som tidigare nämnts finns det inte skäl att ha kvar

begränsningen till svenskt företag. I Sverige skattskyldiga systerföretag

bör sinsemellan kunna ge koncernbidrag med avdragsrätt oavsett om

moderföretaget är ett svenskt eller utländskt företag, se figur 2.

I förslaget till 35 kap. 2 a § IL jämställs utländska bolag som hör

hemma i ett land inom EES med svenska bolag om givaren och

mottagaren av koncernbidraget är skattskyldiga i Sverige. Förslaget

innebär att systerföretagen kan lämna koncernbidrag mellan sig om

moderföretaget är ett utländskt bolag och det motsvarar ett svenskt

förvaltningsföretag eller investmentföretag. Koncernbidrag kan också

lämnas om moderbolaget är ett annat utländskt bolag eftersom utdelning

från ett svenskt dotterföretag inte tas upp som intäkt i sådan

näringsverksamhet hos moderbolaget i Sverige. Ett utländskt företag

som inte bedriver näringsverksamhet här är ju inte skattskyldigt i

Sverige för inkomst av näringsverksamhet.

I förslaget till 35 kap. 2 a § IL jämställs också utlandsägda fasta

driftställen som bedriver skattepliktig verksamhet här med svenska

företag om bolaget som bedriver verksamheten här är ett sådant

utländskt bolag som hör hemma i en stat inom EES. Koncernbidrag med

avdragsrätt kommer därför enligt förslaget att kunna lämnas mellan två

helägda svenska dotterföretag till ett utländskt företag, se figur 2, och

mellan ett utlandsägt fast driftställe och ett svenskt dotterföretag till ett

utländskt bolag, se figur 3.

Utlandsägt fast driftställe och ett utlandsägt svenskt dotterföretag

Bidrag mellan företag som kan fusioneras

Ett koncernbidrag kan enligt bestämmelserna i 35 kap. 5 § IL lämnas

från ett svenskt moderföretag till ett annat svenskt aktiebolag än ett

helägt dotterföretag om ägarförhållandena varit sådana under hela

beskattningsåret att mottagaren genom fusioner kunnat gå upp i

moderföretaget. En fusion skall anses kunna ske om moderföretaget

äger mer än 90 procent av aktierna i ett dotterbolag. Samma

förutsättningar gäller som för bidrag mellan moder- och dotterföretag,

nämligen att varken givare eller mottagare är privatbostadsföretag,

investmentföretag eller förvaltningsföretag. Båda parterna skall redovisa

bidraget öppet i självdeklarationen vid samma års taxering.

Dotterföretagen skall ha varit helägda under hela beskattningsåret eller

från det att något av dotterföretagen påbörjade verksamheten. Slutligen

får inte mottagaren ha hemvist i en utländsk stat enligt ett skatteavtal.

Bidrag mellan moderföretag och dotterdotteraktiebolag

Ett svenskt moderföretag bör kunna lämna koncernbidrag till ett

svenskt dotterdotteraktiebolag även om dotterföretaget är ett utländskt

företag. Såsom framgått kan bidrag redan i dag lämnas i dessa fall om

det utländska företaget hör hemma i ett land med vilket Sverige ingått ett

skatteavtal som innehåller en diskrimineringsklausul. EG-domstolens

dom den 18 november 1999 i mål C-200/98 mellan X AB, Y AB och

Riksskatteverket, REG 1999, s. I-8261, medför att rätten till avdrag för

koncernbidrag inte får vara beroende av om samtliga företag som genom

fusion skall kunna uppgå i moderföretaget är svenska företag. Däremot

bör det kunna krävas att givaren och mottagaren är svenska skattesubjekt.

Enligt förslaget jämställs ett utländskt företag med ett svenskt företag

under förutsättning att både givaren och mottagaren av koncernbidraget

beskattas för näringsverksamhet i Sverige. Avdrag får därför göras för

koncernbidrag även om det mellanliggande dotterbolaget är utländskt.

Ett utländskt dotterdotterföretag kan i stället ha ett fast driftställe i

Sverige, se figur 4. Koncernbidrag kommer att kunna lämnas från det

svenska moderföretaget till det utlandsägda fasta driftstället genom de

föreslagna lagändringarna.

Bidrag från moderföretag till dotterdotterföretag

Fusionsregeln kan också bli tillämplig om två helägda dotterföretag

tillsammans äger ett dotterdotterföretag, se figur 5. Om det ena

dotterföretaget eller båda är utländska bör koncernbidrag ändå kunna ges

med avdragsrätt från moderföretaget till dotterdotterföretaget under

förutsättning att moderföretaget och dotterdotterföretaget är svenska

skattesubjekt. Fusionsregeln har med stöd av en diskrimineringsklausul i

skatteavtal ansetts tillämplig i dessa fall (RÅ1993 ref. 91 I).

Om avdrag för koncernbidrag emellertid förutsätter att två avtal skall

tillämpas samtidigt får avdrag inte göras eftersom bestämmelserna i

varje dubbelbeskattningsavtal är avsedda att tillämpas enbart de

avtalsslutande länderna emellan och inte i förhållande till en stat som

inte är avtalspart (RÅ 1993 ref. 91 II).

EG-domstolen konstaterade i domen den 18 november 1999 i mål C-

200/98, mellan X AB, Y AB och Riksskatteverket, REG 1999, s, I-

8261, att det strider mot bestämmelserna i artikel 43 om

etableringsfrihet i EG-fördraget att i lagstiftningen särbehandla olika

typer av koncernbidrag på grundval av var dotterbolagen har sina säten.

Fusionsregeln bör därför kunna tillämpas om koncernbidrag lämnas

mellan ett företag som är skattskyldigt här och ett annat företag som

också är skattskyldigt här om det ena företaget indirekt äger det andra

företaget tillsammans med dotterföretag, oavsett om ett eller flera av

mellanliggande dotterföretag har säte i annan stat inom EES, figur 6. De

utländska dotterföretagen kommer enligt förslaget i 35 kap. 2 a § IL att

jämställas med svenska företag om både givaren och mottagaren av

koncernbidraget är skattskyldiga för näringsverksamhet i Sverige.

Bidrag från A till D

Förslaget innebär vidare att koncernbidrag kan ges med avdragsrätt

från ett moderföretag till ett utlandsägt fast driftställe i Sverige, se figur

7.

Bidrag från A till D

Bidrag som kunnat förmedlas

Bestämmelsen i 35 kap. 6 § IL om att bidrag kan lämnas direkt mellan

olika koncernföretag i stället för att "slussas" genom en kedja av företag

infördes år 1979. Som förutsättning gäller att givaren hade kunnat med

avdragsrätt enligt 35 kap. 3, 4 eller 5 § IL lämna koncernbidrag till ett

annat företag och bidraget därefter med avdragsrätt, direkt eller indirekt,

hade kunnat vidarebefordras till mottagaren.

Koncernbidrag från D till B

Enligt förslagen kommer koncernbidrag att kunna lämnas trots att

moderföretaget och det ena dotterföretaget är utländska bolag eftersom

givaren och mottagaren är skattskyldiga här, se figur 8. Koncernbidrag

mellan B och D kan också lämnas om B och/eller D i figuren är

utlandsägda fasta driftställen i Sverige.

Koncernbidrag mellan E och D

Motsvarande gäller om ett svenskt eller utländskt företag har

utländska dotterföretag som bedriver verksamhet vid fasta driftställen i

Sverige, se figur 9.

9.5 Kommissionärsförhållanden

Regeringens förslag: Bestämmelserna om kommissionärsföretag

utvidgas så att de också omfattar utländska bolag som motsvarar

svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar om de bedriver

verksamhet i Sverige vid ett fast driftställe och det utländska bolaget

hör hemma i en stat inom EES.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag. Promemorieförslaget innebar dock att reglerna om

kommissionärsförhållanden inte är tillämpliga på svenska företag som

enligt skatteavtal skall anses ha hemvist i en utländsk stat.

Remissinstanserna: Se vad Näringslivets Skattedelegation och

Handelshögskolan i Stockholm anfört under rubriken Allmänt, avsnitt

5.1.

Bakgrunden till regeringens förslag

Med ett kommissionärsförhållande avses att ett företag

(kommissionärsföretaget) bedriver verksamhet i eget namn men för ett

annat företags (kommittentföretagets) räkning. Inkomsten hos

kommissionärsföretaget redovisas hos kommittentföretaget som om det

självt bedrivit verksamheten. Reglerna tillämpas bara på svenska företag.

Bestämmelser om kommissionärs- och kommittentföretag infördes

år 1965 (SOU 1964:29, prop. 1965:126, bet. 1965:BevU43, SFS

1965:573). De placerades då i 43 § 2 mom. KL. Regleringen innebar i

huvudsak en kodifiering av praxis och uteslöt inte att beskattning kunde

ske hos ett "huvudföretag" även om de i lagtexten angivna villkoren inte

var uppfyllda.

År 1979 gjordes omfattande ändringar i bestämmelserna (SOU

1977:86, prop. 1978/79:210, bet. 1978/79:SkU57, SFS 1979:612).

Bl.a. infördes som villkor att företagen har rätt till avdrag för

koncernbidrag till varandra. Vidare skrevs bestämmelserna om med den

utgångspunkten att de uttömmande skulle reglera frågan när inkomsterna

får redovisas hos ett huvudföretag. Stora delar av bestämmelserna

flyttades över till en ny punkt 2 av anvisningarna till 43 § KL.

När den kommunala taxeringen av juridiska personer slopades år 1984

flyttades bestämmelserna över till 2 § 2 mom. SIL (Ds Fi 1984:9, prop.

1984/85:70, bet. 1984/85:SkU23, SFS 1984:1060 1061).

Vid 1990 års skattereform gjordes i huvudsak den ändringen att ordet

rörelse byttes ut mot ordet verksamhet (SOU 1989:34, prop.

1989/90:110, bet. 1989/90:SkU30, SFS 1990:651). Bestämmelserna

om kommissionärsförhållanden finns i 36 kap. IL.

Skälen för regeringens förslag

Som framgått kan ett kommissionärsföretag bara vara ett svenskt

aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som bedriver verksamhet

i eget namn för ett eller flera andra svenska aktiebolags eller svenska

ekonomiska föreningars räkning. Om ett utländskt bolag har ett svenskt

dotterföretag och det utländska bolaget dessutom bedriver verksamhet i

Sverige vid ett fast driftställe här kan det utlandsägda svenska

dotterföretaget exempelvis inte bedriva sin verksamhet i kommission

genom det fasta driftstället i Sverige. Sannolikt är begränsningen till

svenska företag oförenlig med etableringsfriheten enligt artikel 43 i

EG-fördraget, jfr avsnitt 5.4 när det gäller rätten till avdrag för

koncernbidrag. Bestämmelserna bör därför ändras så att även utländska

fasta driftställen i Sverige omfattas av bestämmelserna. Som krav bör

gälla att inkomsten från kommissionärsverksamheten som bedrivs här

skall tas upp som intäkt i näringsverksamhet som beskattas i Sverige.

Motsvarande bör gälla om ett svenskt företag enligt ett skatteavtal har

hemvist i en utländsk stat om företaget beskattas för näringsverksamhet

i Sverige.

Bestämmelserna om kommissionärsförhållanden gäller under

förutsättning att kommissionärs- och kommittentföretaget har rätt till

avdrag för koncernbidrag som de lämnar till varandra. Förslaget om

ändring av koncernbidragsreglerna (jfr avsnitt 5.4) får alltså genomslag

även för företag i kommissionärsförhållande. Beträffande regeringens

inställning till remissinstansernas synpunkter på begränsningen till

företag som hör hemma i en stat inom EES, se avsnitt 5.1.

Förslaget föranleder att en ny paragraf, 36 kap. 2 a §, införs i IL.

9.6 Avdrag för egenavgifter

Regeringens förslag: Avdrag för beräknade egenavgifter för

beskattningsåret skall få göras även för egenavgifter som belöper sig

på inkomster i inkomstslaget näringsverksamhet som bedrivs

utomlands.

Kravet på avsättning i räkenskaperna för att enskilda näringsidkare

som är bokslutsföretag skall få göra avdrag för egenavgifter slopas.

Promemorians förslag: Det lämnades inte något förslag om avdrag

för egenavgifter som avser näringsverksamhet som bedrivits utomlands.

Frågan har beretts inom Finansdepartementet och synpunkter har under

hand inhämtats från Riksskatteverket.

Redovisningskommitténs förslag: Överensstämmer med

regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

att slopa avsättningskravet. Riksskatteverket anser att ett genomförande

av förslaget skulle innebära förenklingar för såväl företagarna som

skatteförvaltningen. Sveriges Redovisningskonsulters Förbund SRF

anser däremot att enskilda näringsidkares skatter och avgifter egentligen

borde redovisas i näringsverksamheten. Detta är dock inte förenligt med

dagens regler. Eftersom näringsverksamhet inte beskattas självständigt

fullt ut bör egenavgifterna inte heller kostnadsföras i

näringsverksamheten. Svenska Revisorsamfundet SRS anser inte att

skattereglerna bör ändras. Förbundet anser att skatter och egenavgifter

borde hänföras till näringsverksamheten och inte till den privata sektorn.

Avsättning för egenavgifter bör därför göras i redovisningen.

Bakgrunden till regeringens förslag

Vad som gäller för avdrag för egenavgifter och om återföring av sådana

avdrag regleras numera i 16 kap. 29 31 §§ IL. Bestämmelserna skall

även tillämpas på särskild löneskatt enligt 2 § lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, och allmän löneavgift

enligt 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift (2 kap. 26 § IL).

Själva avdragsbestämmelserna finns i 16 kap. 29 § IL. Enligt första

stycket skall debiterade egenavgifter dras av till den del de avser

näringsverksamheten. Om avgifterna sätts ned skall motsvarande del av

avdraget återföras det beskattningsår då debiteringen ändras. Avdrag

skall enligt andra stycket dessutom göras för ett belopp som sätts av

för att täcka egenavgifterna för beskattningsåret. Avdraget skall

återföras det följande beskattningsåret. Enligt tredje stycket får den som

är skyldig att upprätta årsbokslut eller årsredovisning enligt

bokföringslagen (1999:1078), BFL bara göra avdrag om en motsvarande

avsättning görs i räkenskaperna.

Det är endast sådana näringsidkare som är s.k. bokslutsföretag som

måste upprätta årsbokslut eller årsredovisning enligt BFL. Med företag

förstås en fysisk eller juridisk person som är bokföringsskyldig enligt

lagen (1 kap. 2 § första stycket 1 BFL). Ett företag är ett bokslutsföretag

om den årliga nettoomsättningen normalt uppgår till mer än tjugo

prisbasbelopp (1 kap. 2 § första stycket 2 g BFL). En fysisk person

anses dock inte som bokslutsföretag om han eller hon bedriver flera

verksamheter och har skilda bokföringar och nettoomsättningen enligt

varje enskild bokföring normalt inte uppgår till mer än tjugo

prisbasbelopp (1 kap. 2 § andra stycket och 4 kap. 4 § BFL). Även

enskilda näringsidkare som enligt gällande regler skall upprätta

bokföringen enligt bestämmelserna i jordbruksbokföringslagen

(1979:141) kommer fr.o.m. den 1 januari 2001 att i stället omfattas av

bestämmelserna i BFL.

Enskilda näringsidkare, vars nettoomsättning inte uppgår till tjugo

prisbasbelopp är inte bokslutsföretag och omfattas således inte av

avsättningskravet i 16 kap. 29 § tredje stycket IL.

Hur avdraget enligt 16 kap. 29 § andra stycket IL beräknas framgår av

30 §. Avdraget skall beräknas på ett underlag som motsvarar överskottet

i näringsverksamheten före avdraget minskat med sjukpenning eller

annan ersättning som avses i 15 kap. 8 § och inkomst som räknas som

inkomst av anställning enligt 2 kap. 3 5, 15 och 16 §§ lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension. Avdraget får uppgå till högst 25

procent av underlaget. För den som skall betala särskild löneskatt får

dock avdraget uppgå till högst 20 procent. Avdrag skall göras bara för

näringsverksamhet här i landet.

När det gäller svenska handelsbolag skall enligt 16 kap. 31 § IL

avdraget för egenavgifter beräknas för varje delägare för sig och

avsättningarna göras hos delägarna. Detta innebär att handelsbolagets

nettoinkomst skall fördelas mellan delägarna och sedan får varje

delägare göra avdrag för debiterade egenavgifter och avdrag för

avsättning för egenavgifter med utgångspunkt i sin andel av bolagets

nettoinkomst. Delägarnas rätt att göra avdrag påverkas inte av en

eventuell avsättning för beräknade egenavgifter i handelsbolagets

räkenskaper (prop. 1981/82:10 s. 63). Eftersom det är handelsbolaget

och inte delägaren som har bokföringsskyldighet behöver aldrig

delägaren göra avsättning i räkenskaperna för att få dra av egenavgifter.

År 1976 infördes ett system med schablonavdrag för egenavgifter

(prop. 1975/76:178, bet. 1975/76:SkU68, SFS 1976:460). Avdraget

fick då göras i inkomstslagen rörelse och jordbruksfastighet. En

avstämning skedde senare mellan schablonavdraget och de faktiskt

påförda avgifterna. Tidigare hade egenavgifter dragits av som allmänt

avdrag i stället för som omkostnad i förvärvskällan. Vid beräkningen av

avdraget fick hänsyn inte tas till rörelse som bedrivits utanför Sverige.

Vad som gällde för delägare i handelsbolag förtydligades senare under

året (prop. 1976/77:41, bet. 1976/77:SkU12, SFS 1976:1094).

Det nuvarande systemet med avdrag för egenavgifter har gällt sedan

1981 (prop. 1981/82:10, bet. 1981/82:SkU9, SFS 1981:1150).

Schablonavdraget ersattes då med en rätt till avdrag för belopp som sätts

av för att täcka de på beskattningsåret belöpande egenavgifterna.

Skyldigheten att göra avsättning i räkenskaperna för egenavgifterna

infördes samtidigt med de övriga bestämmelserna. Departementschefen

angav följande skäl för skyldigheten (prop. 1981/82:10 s. 52):

"Enligt min mening tillgodoses önskemålet om enkelhet i

tillämpningen och kontrollen bäst om avdrag för egenavgifter, i likhet

med vad som gäller för arbetsgivaravgifter, sker på grundval av den

skattskyldiges bokföring. Kravet på att bokföringsskyldigheten skall

fullgöras på sätt som överensstämmer med god redovisningssed

innebär att den skattskyldige inför bokslutet bör göra en beräkning av

de på beskattningsåret belöpande egenavgifterna och i bokslutet sätta

av ett belopp för att täcka avgifterna. Det avsatta beloppet återförs till

beskattning nästföljande beskattningsår och avräknas då mot de

slutligt bestämda avgifterna."

Vid 1990 års skattereform flyttades bestämmelserna över till det nya

inkomstslaget näringsverksamhet. Samtidigt bröts den del av

egenavgifterna som inte till någon del grundade rätt till

socialförsäkringsförmåner ut och fick benämningen särskild löneskatt.

Reglerna om avdrag för egenavgifter gjordes tillämpliga även på den

särskilda löneskatten.

År 1993 sänktes procentsatsen för schablonavdraget från 25 till 23

procent på grund av att storleken på egenavgifterna sattes ned (prop.

1992/93:131, bet. 1992/93:SkU15, SFS 1992:1343). Samtidigt gjordes

ett tillägg om att den som betalade särskild löneskatt skulle göra avdrag

med en lägre procentsats (15 procent). Tillägget gjordes i förtydligande

syfte och innebar ingen ändring av gällande rätt (prop. 1992/93:131 s.

65). När den allmänna löneavgiften infördes fr.o.m. 1996 års taxering

för att finansiera medlemskapet i EU gjordes bestämmelserna om

egenavgifter tillämpliga även på den avgiften. Samtidigt höjdes

procentsatserna till 25 respektive 18 procent (prop. 1994/95:122, bet.

1994/95:SkU16, SFS 1994:1921). Schablonavdraget för den särskilda

löneskatten ändrades 1997 till 20 procent i samband med att själva

skatten höjdes (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:FiU1, SFS 1997:950).

Bestämmelserna om avdrag för egenavgifter fanns vid utgången av år

1999 i punkt 19 av anvisningarna till 23 § i den upphävda

kommunalskattelagen (1928:370), KL och, såvitt gällde återföring till

beskattning, även i punkt 13 av anvisningarna till 22 § KL. Numera finns

bestämmelserna alltså i 16 kap. 29 31 §§ IL.

År 1995 föreslog Riksskatteverket att skyldigheten att göra avsättning

i räkenskaperna för egenavgifter skulle slopas av förenklingsskäl (RSV

Rapport 1995:10, Förslag till förenklingar i skattelagstiftningen, s. 119

f.). Enligt verket kunde det uppstå problem om den skattemässiga och

den bokföringsmässiga avsättningen inte stämde överens eller om det

skedde en taxeringsändring. Eftersom få skattskyldiga gjorde

avsättningen i bokföringen skulle förslaget innebära en anpassning till

hur reglerna i praktiken hade tillämpats.

Även Redovisningskommittén föreslog 1996 i sitt slutbetänkande

Översyn av redovisningslagstiftningen (SOU 1996:157) att kravet på

avsättning i räkenskaperna skulle slopas, dock av andra skäl än

Riksskatteverket. Starka skäl talade enligt kommitténs mening för att

näringsidkarens egenavgifter är hänförliga till näringsidkarens

privatekonomi. Avgifterna borde därför inte kostnadsföras i

näringsverksamheten. Bakgrunden till kommitténs ställningstagande var

i huvudsak följande. I redovisningen borde en klar åtskillnad göras

mellan näringsverksamhetens ekonomi och näringsidkarens

privatekonomi. Eftersom en enskild näringsverksamhet inte är ett

särskilt skattesubjekt är det näringsidkaren själv som beskattas för

näringsverksamhetens resultat. Både beträffande den löpande

kostnadsredovisningen och beträffande eventuell skuldföring i bokslutet

borde därför gälla att näringsidkarens inkomstskatt och egenavgifter inte

skulle få bokföras i näringsverksamheten. Avdragsrätten vid taxeringen

borde sakna betydelse vid redovisningen. Om näringsidkarens personliga

skatter och avgifter betalades med medel från näringsverksamheten

skulle detta bokföras som privata uttag. Kommitténs slutsats blev därför

att avsättningskravet skulle slopas.

Skälen för regeringens förslag

Avdrag för beskattningsårets egenavgifter

Avdrag för beräknade egenavgifter för beskattningsåret får enligt 16 kap.

30 § tredje stycket IL göras bara för näringsverksamhet här i landet.

Detta kan medföra problem. En näringsverksamhet kan bedrivas

utomlands, t.ex. i ett annat EU-land, under sådana omständigheter att

inkomsten skall beskattas i Sverige och näringsidkaren omfattas av

svensk socialförsäkring. Avdrag för beskattningsårets egenavgifter får då

inte göras på de inkomster som hänför sig till näringsverksamheten i

utlandet. I en sådan situation får näringsidkaren löpande ligga ute med

pengar tills avgiftsuttaget på varje års inkomster slutligt har reglerats.

Begränsningen av avdraget till att endast gälla avgifter på inkomster

från näringsverksamhet från Sverige kan ses som ett etableringshinder

enligt EG-rätten. Dessutom kan de som drabbas uppfatta det som en

orättvisa som är svår att förklara. Avdrag bör således få göras även för

egenavgifter som belöper sig på inkomster från utlandet.

Förslaget föranleder ändring i 16 kap. 30 § IL.

Kravet på avsättning i räkenskaperna

Det finns goda skäl för att slopa kravet på avsättning i räkenskaperna för

att avdrag för egenavgifterna skall få göras. En enskild firma är inte

någon juridisk person och näringsidkaren är personligen ansvarig för den

inkomstskatt och de egenavgifter som är hänförliga till verksamheten.

Utgifter som inte hör till näringsverksamhet bör inte heller bokföras

där.

Efter det att Redovisningskommittén lämnade sitt slutbetänkande har

Bokföringsnämnden utfärdat en rekommendation om enskild

näringsidkares bokföring (BFN R 11). Rekommendationen trädde i kraft

den 1 januari 1999 och skall tillämpas senast i fråga om det

räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 1999.

Rekommendationen gäller i tillämpliga delar alla enskilda näringsidkare,

både bokslutsföretag och sådana näringsidkare som inte är skyldiga att

upprätta årsbokslut.

Av rekommendationen framgår bl.a. följande. Skatter som hör till

näringsverksamheten skall bokföras i verksamheten. Näringsidkarens

inkomstskatteskulder är privata skulder och skall inte bokföras i

verksamheten. Om näringsidkarens privata skatter och avgifter betalas

med verksamhetens medel skall betalningarna bokföras som

näringsidkarens privata uttag. Skatter som hör till näringsverksamheten

skall bokföras i verksamheten men näringsidkarens inkomstskatt skall

inte bokföras som en kostnad i verksamheten.

Bokföringsnämndens rekommendation bekräftar ytterligare att

näringsidkarens skatter och avgifter hör till den privata sfären och att de

inte bör kostnadsföras i näringsverksamheten. Kravet i 16 kap. 29 §

tredje stycket IL på att näringsidkaren skall ha gjort avsättning i

bokslutet för att få dra av egenavgifterna är således inte förenligt med

god redovisningssed. Kravet medför dessutom merarbete för de

näringsidkare som är bokslutsföretag. Det skulle innebära en förenkling

för dem att slippa göra avsättningen i räkenskaperna. Kravet på

avsättning bör därför slopas. Förslaget medför en ändring i 16 kap. 29 §

IL.

9.7 Gränsöverskridande omstruktureringar

Regeringens förslag: Ett uppskov med beskattningen av en

realisationsvinst som uppkommit på grund av ett internationellt

andelsbyte enligt den upphävda lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande omstruktureringar

inom EG får vid en efterföljande koncernintern andelsavyttring eller

ett andelsbyte behandlas som kapitalvinst vid tillämpning av

bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar i 25 kap. och

andelsbyten i 49 kap. inkomstskattelagen (1999:1229).

Har den skattskyldige fått uppskov behöver inte kapitalvinsten

omedelbart tas upp som intäkt om det säljande eller avyttrade

företaget efter en koncernintern andelsavyttring upplöses genom en

fission.

Promemorians förslag: Förslagen fanns inte med i promemorian.

Frågorna har beretts inom Finansdepartementet och synpunkter har

under hand inhämtats från Riksskatteverket.

Remissinstanserna: Handelshögskolan i Stockholm föreslår att

bestämmelsen i 25 kap. 7 § andra stycket IL utvidgas till att omfatta inte

bara de fall ett skatteavtal tillämpats utan även EG-fördraget.

Bestämmelsen anger att om den skattskyldige fått uppskov med

beskattningen med tillämpning av ett diskrimineringsförbud i ett

skatteavtal, avses med svensk koncern även utländska motsvarigheter.

Bakgrunden till regeringens förslag

Vid överlåtelse av näringsbetingade andelar inom koncerner har sedan

länge uppskov erhållits med beskattningen av kapitalvinsten.

Bestämmelserna fanns ursprungligen i 2 § 4 mom. den upphävda lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) och benämndes

koncernregeln. Bestämmelserna innebar att någon skattepliktig vinst

inte beräknades då näringsbetingade andelar överläts inom en koncern.

När en andel såldes av det köpande företaget beräknades skattepliktig

reavinst eller avdragsgill reaförlust som om det säljande och det

köpande företaget utgjort en skattskyldig. Koncernregeln fick bara

tillämpas om det köpande företaget skulle ha beskattats i Sverige om det

omedelbart efter förvärvet sålt andelarna.

Uppskjuten beskattning kunde också komma ifråga om andelar

avyttrades mot ersättning av andelar i det köpande företaget.

Bestämmelserna infördes genom 1990 års skattereform och togs in i 27

§ 4 mom. SIL, den s.k. strukturregeln. Bestämmelsen ersatte en äldre

dispensregel vid omstrukturering.

Som en konsekvens av medlemskapet i den Europeiska unionen (EU)

införlivades vissa EG-direktiv i den nationella rätten. På

företagsskatteområdet gällde det två direktiv, det s.k. fusionsdirektivet

(90/434/EEG) och det s.k. moder-dotterbolagsdirektivet (90/435/EEG)

som antogs den 23 juli 1990 av Europiska gemenskaperna råd (numera

Europiska unionens råd). EG-direktiven riktar sig till de stater som är

medlemmar i EU och förpliktar dem att i sina lagstiftningar införa

regler som medför sådana rättsverkningar som åsyftas med direktiven.

Syftet med direktiven är att möjliggöra gränsöverskridande

omstruktureringar utan omedelbara inkomstskattekonsekvenser

respektive underlätta gränsöverskridande dotterbolagsbildningar.

Fusionsdirektivet omfattar i huvudsak fyra olika förfaranden, nämligen

internationella fusioner, fissioner, andelsbyten och

verksamhetsöverlåtelser. Vart och ett av dessa förfaranden definieras i

direktivet. I artikel 2 led a definieras fusion. En fusion innebär att ett

eller flera bolags samtliga tillgångar och skulder överförs till ett annat

bolag samtidigt som det eller de överlåtande bolagen upplöses utan

likvidation. En fission innebär enligt led b att ett bolags tillgångar och

skulder fördelas på två eller flera bolag samtidigt som det överlåtande

bolaget upplöses utan likvidation. Ersättningen skall vid såväl fusion

som fission utgöras av andelar med viss möjlighet till kontantersättning.

I svensk civilrätt saknas dock bestämmelser om fission av svenska bolag.

Vad som avses med en verksamhetsöverlåtelse framgår av led c.

Därmed avses ett förfarande varigenom ett bolag, utan att upplösas,

överlåter samtliga eller en eller flera av sina verksamhetsgrenar till ett

annat bolag mot ersättning i aktier eller andelar i det bolag som tar emot

de överförda tillgångarna. Slutligen definieras ett andelsbyte i led d. Ett

andelsbyte innebär att ett bolag förvärvar andelar i ett annat bolag av

andelsägare i det senare bolaget. Ersättningen skall utgöras av andelar i

det övertagande bolaget. Som ersättning får också lämnas pengar

motsvarande 10 % av det nominella värdet av de andelar som lämnas

som ersättning.

Bestämmelserna i våra inhemska omstruktureringsregler hade sådana

begränsningar som inte var tillåtna enligt fusionsdirektivet. Genom

lagstiftning år 1994 införlivades direktiven i svensk rätt. I lagen

(1994:1854) om inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG (IGOL) infördes bestämmelser som innebar

att vissa omstruktureringar kunde genomföras utan några omedelbara

skattekonsekvenser. Det gällde internationella fusioner, fissioner,

andelsbyten och verksamhetsöverlåtelser. En förutsättning var att två

medlemsländer deltog i förfarandet. I fråga om andelsbyten gällde lagen

om någon andelsägare är hemmahörande i Sverige och om det

förvärvande bolaget är hemmahörande i annat land. Med anledning av

moder- dotterbolagsdirektivet gjordes vissa justeringar i 7 § 8 mom.

SIL. Lagstiftningen som infördes år 1994 var provisorisk och

skattelättnaderna begränsades till vad direktiven krävde. Som skäl

anfördes att Företagsskatteutredningen i sitt fortsatta arbete skulle se

över de svenska interna reglerna för omstruktureringar.

Bestämmelserna i IGOL innebar att gränsöverskridande

omstruktureringar kunde ske utan omedelbara skattekonsekvenser. Vid

fusioner, fissioner och verksamhetsöverlåtelser föreskrevs en

kontinuitetsprincip innebärande att det eller de övertagande företagen

inträdde i den tidigare ägarens skattemässiga situation. Vid

internationella andelsbyten beräknades en reavinst men enligt 23 §

IGOL beskattades bara kontantdelen omedelbart. Reavinsten i övrigt

beskattades först när de mottagna andelarna avyttrades. Av 23 § framgick

vidare att om de mottagna andelarna avyttrades genom nytt

internationellt andelsbyte eller utslocknade på grund av en internationell

fusion eller fission fördes uppskovet vidare till andelarna som mottogs

vid det senare förfarandet.

Företagsskatteutredningen har därefter sett över dessa frågor och

kommit med ett förslag till ändrade regler för omstruktureringar av

företag (SOU 1998:1). Förslagen gällde såväl svenska som

gränsöverskridande omstruktureringar. Förslagen lades till grund för

lagstiftning år 1998 varvid IGOL upphävdes. Den upphävda lagen skall

dock enligt övergångsbestämmelserna i lagen (1998:1618) om

upphävande av lagen (1994:1854) om inkomstbeskattningen vid

gränsöverskridande omstruktureringar inom EG (upphävandelagen) gälla

i fråga om

 internationella fusioner och fissioner på förfaranden som

genomförts före den 1 januari 1999,

 internationella verksamhetsöverlåtelser på överlåtelser före den 1

januari 1999, och

 internationella andelsbyten på förvärv före den 1 januari 1999.

Några övergångsbestämmelser som tog sikte på efterföljande

förfaranden infördes inte.

Företagsskatteutredningens förslag innebar att generella regler skulle

införas för såväl svenska som internationella omstruktureringar.

Bestämmelser om andelsbyten togs in i lagen (1998:1601) om uppskov

med beskattningen vid andelsbyten, och om koncerninterna

andelsöverlåtelser i lagen (1998:1602) om uppskov med beskattningen

vid andelsöverlåtelser inom koncerner. Bestämmelser om fusioner,

fissioner och verksamhetsöverlåtelser togs in i lagen (1998:1603) om

beskattningen vid fusioner, fissioner och verksamhetsöverlåtelser.

I samband med att IL infördes år 1999 upphävdes lagarna och

bestämmelserna fördes över till 25, 37, 38 och 49 kap. IL.

Skälen till regeringens förslag

Upphävandelagen

I IGOL fanns bestämmelser som innebar att uppskovsbeloppet från ett

andelsbyte kunde föras vidare vid efterföljande andelsbyten, fusioner

eller fissioner, 23 § tredje stycket. Såsom övergångsbestämmelserna är

utformade i upphävandelagen gäller inte dessa bestämmelser efter

utgången av år 1998. Uppskovsbeloppet kan inte heller föras vidare till

bestämmelserna i 25 kap. IL om koncerninterna andelsavyttringar eller

till 49 kap. om andelsbyten eftersom IGOL var upphävd när IL infördes,

jfr 1 kap. 4 § lagen (1999:1230) om ikraftträdande av

inkomstskattelagen (1999:1229). Uppskovsbeloppet skall alltså tas upp

som intäkt vid en efterföljande transaktion. En sådan ordning kan inte

vara förenlig med fusionsdirektivet. En möjlighet bör därför införas för

den skattskyldige att begära att realisationsvinsten som uppkommit

genom det internationella andelsbytet behandlas som kapitalvinst vid

tillämpning av bestämmelserna i 25 kap. 6 27 §§ IL om andelar som

mottagits som ersättning vid ett internationellt andelsbyte avyttras

genom en koncernintern andelsavyttring och det finns förutsättningar

för uppskov med beskattningen av kapitalvinsten. Bestämmelserna i 25

kap. 6 27 §§ bör också gälla om de mottagna andelarna utslocknar på

grund av en efterföljande fusion eller fission. Om det i stället uppstår en

kapitalförlust vid den efterföljande transaktionen men förutsättningarna

för uppskov i övrigt är uppfyllda bör uppskovsbeloppet ändå kunna

behandlas som en kapitalvinst vid tillämpning av nämnda bestämmelser

om den skattskyldige begär det.

Om de mottagna andelarna i stället avyttras genom ett sådant

andelsbyte som avses i 49 kap. IL bör realisationsvinsten behandlas som

kapitalvinst vid beräkning av uppskovsbeloppet enligt bestämmelserna i

det nämnda kapitlet.

Förslaget föranleder ändring i upphävandelagen.

Koncerninterna andelsavyttringar och efterföljande fissioner

För att bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar i 25 kap. IL

skall bli tillämpliga krävs enligt 14 § att moderbolaget är ett sådant

svenskt företag som anges där. Om den skattskyldige har fått uppskov

med beskattningen av kapitalvinsten vid en koncernintern andelsavyttring

skall kapitalvinsten enligt huvudregeln i 17 § tas upp som intäkt först när

det inträffar en omständighet som medför att den avyttrade andelen inte

längre existerar eller innehas av ett företag inom samma svenska

koncern. Av 7 § andra stycket framgår att om den skattskyldige fått

uppskov med beskattningen av kapitalvinsten med tillämpning av en

bestämmelse i ett skatteavtal, avses med svensk koncern också utländska

motsvarigheter. Handelshögskolan i Stockholm föreslår att 25 kap. 7 §

andra stycket IL utvidgas till att omfatta inte bara de fall det är ett

skatteavtal som tillämpats utan även EG-fördraget.

Såsom Handelshögskolan påpekat diskrimineras koncerner där

moderbolaget är en utländsk juridisk person som inte hör hemma i en

stat med vilket Sverige ingått ett skatteavtal eftersom moderbolaget

enligt 14 § skall vara ett svenskt företag. Om moderbolaget är en

utländsk juridisk person skall således kapitalvinsten vid den

koncerninterna andelsavyttringen tas upp som intäkt omedelbart.

I 49 kap. IL finns bestämmelser om andelsbyten, dvs. ersättningen för

de avyttrade andelarna lämnas i form av andelar i det köpande företaget.

Vid andelsbyten inom koncerner gäller dock reglerna om

koncerninterna andelsavyttringar om förutsättningarna är uppfyllda för

att tillämpa dessa bestämmelser, 49 kap. 5 § IL. Bestämmelserna som

innebär omedelbar beskattning om moderbolaget är ett utländskt företag

som hör hemma inom EU är i sådana fall inte förenliga med

fusionsdirektivet.

Om ersättningen inte utgörs av andelar omfattas regleringen inte av

fusionsdirektivet. Det är ändå inte uteslutet att bestämmelserna står i

strid med etableringsfriheten i artikel 43 i EG-fördraget. Mot denna

bakgrund anser regeringen att bestämmelserna bör ändras så att svensk

koncern även omfattar fall då moderbolaget i koncernen är ett utländskt

bolag som hör hemma inom EES. Av 2 kap. 5 § IL framgår att med en

svensk koncern avses en sådan grupp av företag eller andra näringsidkare

som enligt någon svensk lag bildar en koncern. Avsikten med förslaget

är att bestämmelserna bara skall gälla sådana koncerner som bildar en

koncern enligt svensk lag, med det undantaget att moderföretaget kan

höra hemma i en annat stat inom EES.

Regeringen har också uppmärksammat att det vid tillämpning av

bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar saknas

bestämmelser om efterföljande fissioner i vissa fall. Om det säljande

företaget upphör att existera skall kapitalvinsten enligt huvudregeln i

20 § första stycket tas upp som intäkt. Detta gäller dock inte om det

säljande företaget genom en fusion går upp i ett företag som tillhör

samma svenska koncern. Något undantag från huvudregeln finns inte om

ett företag upphör att existera genom en fission. En internationell

fission får enligt fusionsdirektivet inte leda till några omedelbara

inkomstskattekonsekvenser.

En bestämmelse som motsvarar den som gäller för fusioner saknar i

detta fall praktisk betydelse för fissioner eftersom det inte finns några

civilrättsliga interna regler om fissioner. Bestämmelser om fissioner

har ändå generellt tagits in i IL för att lagstiftningen skall vara komplett.

I vissa länder finns nämligen sådana civilrättsliga regler. Undantaget från

omedelbar beskattning bör därför också gälla när det säljande företaget

upphör att existera genom en fission.

I 24 § finns bestämmelser om att kapitalvinsten inte skall tas upp om

det avyttrade företaget går upp i ett annat företag genom en fusion och

det övertagande företaget ingår i samma svenska koncern som det

säljande företaget. Någon motsvarande bestämmelse finns inte om det

avyttrade företaget i stället upphör att existera genom en fission och de

övertagande företagen ingår i samma svenska koncern som det säljande

företaget. Det finns inte något skäl att behandla fusioner och fissioner

olika i dessa fall. Paragrafen bör därför kompletteras med en regel om

fissioner.

Förslagen föranleder ändringar i 25 kap. 14, 24 och 25 §§ och 49 kap.

22 § IL samt fyra nya paragrafer, 5 kap. 12 15 §§, i lagen (1999:1230)

om ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229).

9.8

9.9 Avdrag och avräkning för utländsk skatt

Regeringens förslag: Bestämmelserna i lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt, AvrL, föreslås utvidgas till att omfatta

även begränsat skattskyldiga fysiska och juridiska personer om de

bedriver verksamhet här vid ett fast driftställe.

Rätten till avdrag för utländsk allmän skatt föreslås gälla även för

begränsat skattskyldiga som bedriver näringsverksamhet i Sverige vid

ett fast driftställe.

Promemorians förslag: I promemorian föreslås ingen ändring i

bestämmelserna om avdrag för utländsk skatt vid inkomsttaxeringen.

Förslagen till ändringar i AvrL överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Riksskatteverket, Hovrätten för Västra

Sverige och Kammarrätten i Göteborg anför att ordet svenskt bör tas

bort i bestämmelsen om garantiavräkning i 1 § tredje stycket AvrL i

konsekvens med de ändringar som föreslås i 24 kap. 20 § IL.

Riksskatteverket och Hovrätten för Västra Sverige föreslår med

anledning av de utvidgade avräkningsmöjligheterna att en följdändring

görs i 65 kap. 16 § IL om avdrag för utländsk skatt.

Bakgrunden till regeringens förslag

Före 1966 fanns ingen möjlighet att fullt ut undanröja dubbelbeskattning

såvida det inte fanns ett skatteavtal mellan Sverige och den utländska

staten. Den internationella dubbelbeskattningen kunde endast lindras

genom att omkostnadsavdrag för utländska allmänna skatter i vissa fall

medgavs. I rättspraxis finns i RÅ 1943 ref. 3 ett tidigt exempel på att

sådant avdrag medgavs för en i utlandet erlagd definitiv källskatt. Andra

rättsfall, såsom RÅ 1947 ref. 22, tolkades som att avdrag inte kunde

medges för annan utländsk skatt än definitiv källskatt. En allmän

möjlighet att dra av utländska allmänna skatter infördes i svensk lag först

1951 (prop. 1951:171, bet. 1951:BevU45, SFS 1951:324). Denna

avdragsrätt finns i dag i 16 kap. 19 § IL där det föreskrivs att allmän skatt

till en utländsk stat skall dras av, om den har betalats av en obegränsat

skattskyldig person på inkomster som anses ha sitt ursprung i den

utländska staten.

År 1966 infördes i dåvarande 24 28 §§ SIL interna regler om

avräkning av utländsk statlig skatt från svensk statlig inkomstskatt (prop.

1966:127, bet. 1966:BevU54, SFS 1966:730). Reglerna utvidgades år

1982 till att gälla även utländsk och svensk kommunalskatt. Samtidigt

infördes den s.k. overall-principen vid avräkningen beaktas samtliga

utländska skatter och inkomster samtidigt som blev tillämplig både vid

avräkning enligt intern rätt och avräkning enligt skatteavtal. År 1986

fördes de interna avräkningsreglerna över till en särskild lag, lagen

(1986:468) om avräkning av utländsk skatt (prop. 1985/86:131, bet.

1985/86:SkU43).

Av 1 § AvrL framgår att endast obegränsat skattskyldiga har rätt till

avräkning.

Skälen för regeringens förslag

Bestämmelserna om avdrag och avräkning för utländsk skatt gäller bara

sådana fysiska och juridiska personer som är obegränsat skattskyldiga i

Sverige. Bestämmelserna innebär alltså att en utländsk fysisk eller

juridisk person som bedriver verksamhet i Sverige från ett fast

driftställe inte har rätt till avdrag eller avräkning om en inkomst även

beskattas i en utländsk stat, såvida en sådan rätt inte följer av ett

skatteavtal.

Såsom framgått av de föregående avsnitten är det inte förenligt med

EG-fördragets bestämmelser om förbud mot inskränkningar i

etableringsfriheten att vägra utländska företag som är etablerade i ett

land inom EES samma förmåner vid beskattningen som inhemska

företag får.

Bestämmelsernas tillämpningsområde bör därför utvidgas till att

omfatta begränsat skattskyldiga fysiska och juridiska personer som

bedriver verksamhet här från ett fast driftställe. Såsom

remissinstanserna anmärkt bör detta också gälla regeln om

garantiavräkning i 1 § tredje stycket AvrL.

I 2 § AvrL föreskrivs att rätt till avräkning enligt 1 § första stycket inte

föreligger om statlig inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, den

utländska skatten samt den utländska intäkten omfattas av

dubbelbeskattningsavtal. Syftet med denna bestämmelse är att klarlägga

att avräkning för en utländsk skatt inte medges i fall då den utländska

inkomsten som skatten belöper sig på är undantagen från beskattning

enligt ett skatteavtal (exempt). I det fall att den utländska inkomsten

omfattas av ett skatteavtal och det i avtalet föreskrivs att

dubbelbeskattning skall undanröjas genom avräkning av utländsk skatt

(credit) saknar bestämmelsen betydelse för den skattskyldige.

Resultatet blir i detta fall detsamma oavsett om avräkning sker med stöd

av 1 § AvrL eller skatteavtal. Skälet för detta är att i båda fallen skall 4*

13 §§ AvrL tillämpas.

När ett företag, som hör hemma i en stat med vilken Sverige ingått ett

skatteavtal (hemviststat), innehar ett fast driftställe i Sverige,

föreskriver detta avtal hur beskattningsrätten skall fördelas mellan

Sverige och hemviststaten. Det är emellertid inte i första hand

förhållandet mellan Sverige och hemviststaten som avses att regleras i

förslaget till ändring av 2 § AvrL utan förhållandet till en tredje stat. Om

en skatt på en utländsk inkomst som erlagts i en tredje stat belastar ett

utländskt företags fasta driftställe i Sverige skall Sverige medge

avräkning för denna skatt från svensk skatt på driftställets inkomst. I

många fall torde avräkning kunna ske för skatt erlagd i en tredje stat med

stöd av artikeln om förbud mot diskriminering i skatteavtalet mellan

Sverige och hemviststaten. Med hänsyn till att denna artikel inte alltid är

utformad på samma sätt i alla avtal och att tillämpningsområdet för

sådana artiklar i skatteavtal inte alltid är entydigt finns skäl att göra ett

förtydligande i 2 § AvrL. Detta förtydligande, som föreslås i ett nytt

tredje stycke i 2 § AvrL, innebär att bara för att de svenska och utländska

skatterna samt den utländska intäkten omfattas av skatteavtal skall rätten

till avräkning enligt 1 § AvrL inte i någon situation gå förlorad.

Termer och uttryck som används i AvrL har normalt samma innebörd

som motsvarande termer och uttryck i IL. Eftersom detta inte kommer

till uttryck i lagtexten bör en bestämmelse med denna innebörd tas in i

AvrL.

Förslagen föranleder ändringar dels i 1 och 2 §§ AvrL samt att det i

lagen införs en ny paragraf, 2 a §, dels i 16 kap. 19 § och 65 kap. 16 § IL.

10

11 Övriga frågor

11.1 En justering av reglerna om beräkning av skatteavdrag

Regeringens förslag: Om en arbetstagare inte lämnar föreskrivna

uppgifter får arbetsgivaren göra skatteavdrag enligt den skattetabell

som motsvarar skattesatsen för kommunal inkomstskatt för den ort

där arbetsgivaren har sitt kontor eller där ersättningen i annat fall

betalas ut, ökat med 10 % av avdraget enligt skattetabellen.

Skälen för regeringens förslag: I prop. 1998/99:38 lade regeringen

bl.a. fram förslag om hur avgifter till registrerade trossamfund kan tas in

med statlig hjälp. Förslaget har antagits av riksdagen (bet.

1998/99:SkU17, rskr. 1998/99:206, SFS 1999:316). Hittills har

uppbördshjälp förekommit endast i fråga om avgift till Svenska kyrkan. I

framtiden kommer sannolikt flera trossamfund att ansöka om och

beviljas sådan uppbördshjälp.

I 8 kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483) föreskrivs nu att om en

fysisk person inte fullgör sin skyldighet enligt 5 kap. 16 §, dvs. att lämna

arbetsgivaren sådana uppgifter att arbetsgivaren vet hur stort

skatteavdrag som skall göras, skall arbetsgivaren göra skatteavdrag enligt

skattetabellen för den ort där arbetsgivaren har sitt kontor eller där

ersättningen i annat fall betalas ut, ökat med 10 % av avdraget enligt

tabellen.

Olika tabeller kan gälla såväl för den ort där arbetsgivaren har sitt

kontor som för den ort där ersättningen i annat fall betalas ut. Detta

hänger samman med att det för varje ort finns en skattetabell för sådana

skattskyldiga som tillhör Svenska kyrkan och en för övriga. Om fler

trossamfund beviljas uppbördshjälp, kommer det att finns fler

skattetabeller för arbetsgivaren att välja emellan.

Detta medför givetvis administrativa problem för arbetsgivarna när det

gäller att välja skattetabell om en arbetstagare inte fullgör sin

uppgiftsskyldighet enligt 5 kap. 16 § skattebetalningslagen. För att

underlätta valet av skattetabell för arbetsgivarna bör det i en sådan

situation vara tillåtet för arbetsgivaren att göra skatteavdrag enligt den

skattetabell som motsvarar skattesatsen för kommunal inkomstskatt för

den ort där arbetsgivaren har sitt kontor eller där ersättningen i annat fall

betalas ut, ökat med 10 % av avdraget enligt skattetabellen. Regeringen

föreslår en sådan ordning.

Regeringens förslag föranleder en ändring i 8 kap. 6 §

skattebetalningslagen.

11.2 Beskattning av vissa ersättningar vid utbildning och

arbetslöshet

Regeringens förslag: Från och med 1 augusti 2000 har ett flertal

ändringar genomförts beträffande vissa arbetsmarknadspolitiska

författningar. Till följd härav föreslås att skattereglerna i

inkomstskattelagen (1999:1229) och lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) anpassas till den

nya lagstiftningen. Reglerna bör träda i kraft den 1 januari 2001.

Skälen för regeringens förslag: Från och med den 1 augusti 2000

gäller ett flertal nya och förändrade författningar inom

arbetsmarknadspolitiken (prop. 1999/2000:98, bet. 1999/2000:AU07,

rskr. 1999/2000:230). Ändringarna innebär i huvudsak att antalet

arbetsmarknadspolitiska författningar minskas och att bestämmelserna

blir färre, mer lättlästa och mer enhetliga. Till följd av detta bör även

vissa följdändringar göras på inkomstbeskattningens område. De

bestämmelser som berörs återfinns i 11 kap. 33, 35 och 36 §§ samt i

12 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229, IL).

Lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program trädde i kraft

den 1 augusti 2000 och ersatte bl.a. lagen (1997:1268) om kommuners

ansvar för ungdomar mellan 20 och 24 år. Den skattefrihet som gäller

för utvecklingsersättningar enligt den sist nämnda lagen (jfr 11 kap 33 §

IL) bör därmed ändras till att avse utvecklingsersättningar som betalas ut

enligt den nya lagen om arbetsmarknadspolitiska program.

Enligt 11 kap. 35 § IL är särskilda bidrag till dem som deltar i

yrkesinriktad rehabilitering och arbetsmarknadsutbildning skattefria.

Det gäller också särskilda bidrag till dem som är likställda med sådana

deltagare. Bestämmelserna infördes 1959 och gällde ursprungligen all

ersättning men år 1973 infördes en begränsning till traktamenten och

särskilda bidrag. Genom IL har i lagtexten numera förtydligats att de

bidrag som avses är bl.a. bidrag till utgifter för nattlogi och resor. I

begreppet arbetsmarknadsutbildning har fram till den 1 augusti 2000

ingått de arbetsmarknadspolitiska insatserna arbetspraktik och

datorteksverksamhet. Bestämmelsen i IL bör anpassas till de nya

reglerna inom det arbetsmarknadspolitiska området. Någon förändring i

sak är inte avsedd. Skattefriheten bör även fortsättningsvis vara

begränsad till de nämnda slagen av kostnadsersättningar. Den bör också

vara begränsad till att avse samma personkrets som idag, dvs. personer

som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering, arbetsmarknadsutbildning

eller annan utbildning inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt

program, arbetspraktik eller datorteksverksamhet. Skattefriheten bör

liksom för närvarande också gälla för särskilt stöd som betalas ut till

ledsagare till deltagare i fråga om sådan verksamhet eller till elever med

funktionshinder vid utbildning i grundskolan, gymnasieskolan eller

motsvarande utbildning.

I 11 kap. 36 § IL anges vilka ersättningar vid arbetslöshet som skall tas

upp till beskattning. Under punkt 3 i paragrafen anges att ersättning i

samband med generationsväxling är skattepliktig. Generationsväxling

kan inte längre beslutas [förordningen (2000:632) om upphävande av

förordningen (1997:1287) om generationsväxling på arbetsmarknaden].

Med hänsyn härtill bör punkten 3 upphävas. Enligt förordningen

(1996:1100) om aktivitetsstöd lämnas från och med den 1 augusti 2000

aktivitetsstöd till den som tar del av de arbetsmarknadspolitiska program

som nämns i 4 § nämnda förordning. Dessa program är

arbetsmarknadsutbildning, arbetspraktik, stöd till start av

näringsverksamhet, aktivitetsgaranti, vissa ungdomsinsatser och

förberedande insatser samt fr.o.m. den 1 januari 2001 projekt med

arbetsmarknadspolitisk inriktning. Eftersom de ersättningar som avses i

nuvarande lydelse av 11 kap. 36 § punkt 2 och 4 IL fortsättningsvis

kommer att betalas ut i form av aktivitetsstöd bör dessa sammanföras i

en punkt.

11.3 Rättelser i inkomstskattelagen m.m.

Regeringens förslag: Några uppenbara fel och inkonsekvenser med

anledning av införandet av inkomstskattelagen (1999:1229) skall

rättas till.

Skälen för regeringens förslag: IL infördes år 1999 och trädde i

kraft den 1 januari 2000. Lagen tillämpas första gången vid 2002 års

taxering. I IL har de flesta inkomstskattelagar arbetats in, förutom den

upphävda kommunalskattelagen (1928:370, KL) och den upphävda lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt, ytterligare 33 andra lagar.

Vid överföringen av bestämmelserna i de upphävda lagarna till IL har

några felaktigheter uppkommit. Det gäller uppenbara skrivfel såsom att

hänvisningar gjorts till fel paragraf. Vidare har det uppmärksammats att

det uppstått några inkonsekvenser beträffande terminologin och dylikt. I

propositionen föreslås att felaktigheterna och inkonsekvenserna rättas

till. Vilka ändringar som görs framgår av författningskommentarerna.

Sveriges försäkringsförbund har i en skrivelse hemställt att 58 kap.

17 § IL skall förtydligas på så sätt att det klargörs att en

pensionsförsäkring kan överlåtas mellan arbetsgivare och anställd. I 58

kap. 17 § föreskrivs att en pensionsförsäkring får överlåtas bara om en

av tre förutsättningar är uppfyllda. En av dessa förutsättningar lyder till

följd av ändring i anställningsförhållanden, förutsatt att försäkringen

före eller efter överlåtelsen är en tjänstepensionsförsäkring . I

motsvarande bestämmelse i KL - punkt 1 trettonde stycket av

anvisningarna till 31 § - fanns orden ändring av inte med.

Försäkringsförbundet menar att bestämmelsen genom detta tillägg i IL

har fått en annan innebörd. När bestämmelsen infördes anfördes i

förarbetena (prop. 1975/76:31 s. 123) att det bör vara möjligt för en

anställd att överlåta en pensionsförsäkring till sin arbetsgivare, t.ex. när

en egenföretagare tar anställning. Vidare anfördes att det bör vara

möjligt att föra över äganderätten till en inte slutbetald

tjänstepensionsförsäkring till anställd i samband med att anställningen

upphör, varvid försäkringen skall likställas med pensionsförsäkring som

inte har tagits i samband med tjänst. Denna fråga har nyligen prövats av

Regeringsrätten (RÅ 2000 not. 76) som kom fram till att också

bestämmelsen i KL hade den innebörden att det skulle vara fråga om

ändrade anställningsförhållanden.

I propositionen 1999/2000:2 föreslogs följdändringar i ett stort antal

lagar. Det har uppmärksammats att några ytterligare följdändringar

måste göras i andra lagar. Det gäller lagen (1990:676) om skatt på ränta

på skogskontomedel m.m., förmögenhetsskattelagen (1997:323) och

skattebetalningslagen (1997:483). Förslagen till dessa ändringar

kommenteras i författningskommentaren.

Förslag om upphävande lämnas slutligen ifråga om följande

författningar som inte längre är tillämpliga:

1. förordningen (1967:44) om investeringsavgift för vissa

byggnadsarbeten,

2. lagen (1992:846) om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484)

om arbetsmiljöavgift,

3. lagen (1992:1330) om tillfällig avvikelse från lagen

(1989:484) om arbetsmiljöavgift, och

4. lagen (1995:659) om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484)

om arbetsmiljöavgift

12 Offentligfinansiella konsekvenser

Syftet med förslagen är att anpassa våra nationella regler till vad som

följer dels av de skatteavtal som Sverige ingått med andra länder, dels av

vårt medlemskap i EU. Av avsnitt 4.1 framgår att regler som begränsar

vissa förmåner till svenska företag i praktiken ofta utvidgas till att gälla

även utländska företag på grund av en klausul om diskrimineringsförbud

i ett skatteavtal.

Av avsnitt 4.2 framgår att EG-domstolen vid flera tillfällen ansett att

medlemsstaters skattelagstiftning stått i strid med etableringsfriheten.

EG-rätten skall inte bara beaktas fullt ut i medlemsstaternas nationella

rätt, utan den skall också ges företräde framför nationella regler som

står i strid med den. En nationell regel som strider mot

gemenskapsrätten skall inte tillämpas.

De föreslagna ändringarna får bara offentligfinansiella konsekvenser i

de fall då en ickediskrimineringsklausul inte finns i ett skatteavtal eller

om den inte är tillämplig i en viss situation. I den mån dagens regler

diskriminerar utländska företag avhåller sig svenska företag normalt från

att etablera koncerner med sådana strukturer. De offentligfinansiella

effekterna av dessa regeländringar bedöms vara betydelselösa.

De ändringar som görs med anledning av de nya

arbetsmarknadspolitiska reglerna samt ändringarna som görs i

skattebetalningslagen (1997:483) har inte någon offentligfinansiell

effekt.

13

14 Författningskommentar

14.1 Förslaget till lagen om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229)

3 kap. 12 §

I andra stycket regleras att anställda ombord på utländska fartyg som

huvudsakligen går i oceanfart under vissa förutsättningar inte är

skattskyldiga för inkomst av anställningen. I tredje stycket definieras

vad som avses med oceanfart. En sådan definition fanns inte med i

motsvarande bestämmelse i den numera upphävda kommunalskattelagen

(1928:370, KL), utan där hänvisades till fartygssäkerhetsförordningen

(1988:594). När definitionen fördes in i inkomstskattelagen

(1999:1229, IL) togs, av misstag, fart på vissa europeiska farvatten inte

med i definitionen. Det görs därför ett tillägg här i tredje stycket.

6 kap. 6 §

I andra stycket behandlas juridiska personer som förvaltar

samfälligheter och som inte beskattas för inkomster i samfälligheten.

Villkoret att den juridiska personen skall ha bildats enligt en författning

eller på liknande sätt har av misstag fallit bort. Det tas därför in här.

6 kap. 12 §

I paragrafen föreskrivs att andra utländska juridiska personer än

utländska bolag från sina inkomster skall dra av sådan del av inkomsterna

som delägarna beskattas för enligt 13 16 §§. Bestämmelserna i 13 16

§§ reglerar vad delägarna är skattskyldiga för. Bestämmelsen här i 12 §

ändras därför på det sättet att den utländska juridiska personen inte är

skattskyldig för den del av inkomsterna enligt 11 § som delägarna är

skattskyldiga för enligt 13 16 §§. Det är fråga om en redaktionell

ändring.

7 kap. 17 §

I paragrafen finns den s.k. katalogen med juridiska personer som bara är

skattskyldiga för inkomst på grund av innehav av fastighet. I den första

strecksatsen räknas Aktiebolaget Svenska Spel upp. I motsvarande

bestämmelse i SIL räknades inte Aktiebolaget Svenska Spel upp utan i

stället stod det de bolag som avses i 1 § tredje stycket 5 lagen

(1991:1482) om lotteriskatt . I det lagrummet står numera sådant

lotteri och sådant spel enligt kasinolagen (1999:355) som har anordnats

av företag som i sin helhet, direkt eller indirekt, ägs av staten (se 1 §

fjärde stycket 5). Ändringen i lotterilagen gjordes år 1999 med

ikraftträdande den 1 juli 1999 (prop. 1998/99:80, bet. 1998/99:KrU11,

SFS 1999:357). Skälet till ändringen var att det bildats ett nytt bolag -

Casino Cosmopol AB - som skall bedriva kasinoverksamhet. Genom att

det fanns en hänvisning till lotterilagen från SIL kom Casino Cosmopol

AB att tillhöra den grupp av juridiska personer som är skattskyldiga bara

för innehav av fastighet. Det gjordes emellertid, av misstag, inte något

tillägg för detta företag i IL.

Det är lämpligast att föreskriva att de som skall omfattas är helägda

dotterbolag till Aktiebolaget Svenska Spel. Det har två fördelar. För det

första begränsas kretsen till sådana företag som bara bedriver

spelverksamhet. Om något företag också skulle bedriva annan

verksamhet, t.ex. restaurangverksamhet, omfattas det inte av undantaget

från skattskyldighet. Vidare ger det Aktiebolaget Svenska Spel en

möjlighet att strukturera sin koncern på lämpligast möjliga sätt, dvs.

koncernstrukturer låses inte fast av denna bestämmelse.

10 kap. 3 §

I punkten 5 om avskattning av pensionssparkonto har den felaktiga

hänvisningen till 59 kap. 33 § rättats till 58 kap. 33 §.

10 kap. 11 § och 11 kap. 16 §

I 10 kap. 11 § andra stycket föreskrivs att personaloptioner skall

avskattas om den skattskyldige upphör att vara obegränsat skattskyldig.

Av 3 kap. 3 § framgår att med obegränsat skattskyldig avses den som är

bosatt i Sverige, stadigvarande vistas i Sverige och den som har väsentlig

anknytning till Sverige och tidigare har varit bosatt här.

I motsvarande bestämmelse i KL föreskrevs att avskattning skulle ske

om den skattskyldige upphörde att ha sitt egentliga bo och hemvist i

Sverige eller att stadigvarande vistas här. Enligt bestämmelsen i KL

skulle avskattning således ske oberoende av om den skattskyldige hade

väsentlig anknytning till Sverige och tidigare har varit bosatt här.

Någon avsikt att ändra bestämmelsen när den togs in i IL fanns inte.

Orden obegränsat skattskyldig har därför bytts ut mot bosatt eller

stadigvarande vistas här. Av samma skäl har motsvarande ändring

gjorts i 11 kap. 16 §.

I 10 kap. 11 § finns bestämmelser om beskattningstidpunkten.

Bestämmelsen i andra stycket sista meningen är inte en sådan

bestämmelse utan en skattepliktsbestämmelse. Bestämmelsen har därför

flyttats till ett nytt andra stycke i 11 kap. 16 §.

11 kap. 26 §

Terminologin anpassas till förslagen i övrigt i propositionen. Uttrycket

inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-

länderna byts ut mot inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Det senare begreppet omfattar EU:s medlemsländer samt de till EFTA

anslutna staterna Island, Liechtenstein och Norge. Bestämmelsen gäller

bara när resor företas mellan två platser inom EES. Om resan företagits

till eller från någon plats som inte är belägen inom detta område är

förmånen eller ersättningen i sin helhet skattepliktig.

11 kap. 33 §

Ändringen föranleds av att lagen (1997:1268) om kommuners ansvar för

ungdomar mellan 20 och 24 år upphävts. De s.k. utvecklings-

ersättningarna som regleras i den upphävda lagen motsvaras numera av

utvecklingsersättningar som betalas ut enligt lagen (2000:625) om

arbetsmarknadspolitiska program.

11 kap. 35 §

Ändringen innebär att termen särskilda bidrag ersätts med särskilt

stöd och yrkesinriktad med arbetslivsinriktad . Eftersom begreppet

arbetsmarknadsutbildning [jfr 11 § förordningen (2000:634) om

arbetsmarknadspolitiska program] numera har renodlats till att endast

avse utbildning, ändras bestämmelsen så att den omfattar särskilt stöd

till deltagare i arbetsmarknadsutbildning eller annan utbildning inom

ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Bestämmelsen

kompletteras också med programmen arbetspraktik och

datorteksverksamhet.

Av andra stycket framgår att särskilt stöd som betalas ut till ledsagare

till deltagare i sådan verksamhet omfattas av samma skattefrihet.

Detsamma gäller om det särskilda stödet betalas till elever med

funktionshinder vid utbildning i grundskolan, gymnasieskolan eller

motsvarande utbildning. Detta innebär inte någon förändring i sak.

11 kap. 36 §

Ändringen i punkt 2 är en följd av att de ersättningar som regleras i

nuvarande punkt 2 och 4, fortsättningsvis kommer att betalas ut i form av

aktivitetsstöd. Detta innebär även att ersättning vid s.k. aktivitetsgaranti,

som infördes som ett arbetsmarknadspolitiskt program den 1 augusti

2000 skall tas upp i inkomstslaget tjänst.

Punkt 3 har slopats till följd av att åtgärden generationsväxling har

upphört fr.o.m. den 1 augusti 2000.

12 kap. 3 §

Regleringen i paragrafen ger uttryck för principen att de utgifter som

bidrag enligt bl.a. 11 kap. 35 § skall täcka inte får dras av. Ändringen

innebär inte någon förändring i sak, utan är en komplettering till följd av

att begreppet särskilda bidrag i 11 kap. 35 § första stycket bytts ut mot

 särskilt stöd .

12 kap. 21 §

För dem som arbetar tillfälligt utanför bostadsorten, oavsett om arbetet

utförs inom ramen för en tjänsteresa eller på annat sätt, får avdrag göras

för logiavgifter enligt bestämmelserna i 13 §. Utformningen av första

stycket har ändrats i enlighet härmed.

12 kap. 24 och 25 §§

Ändringarna som är redaktionella motsvarar dem som görs i 11 kap.

26 §.

Bestämmelserna gäller bara när resor företas mellan två platser inom

EES. Om resan företagits till eller från någon plats som inte är belägen

inom detta område får utgiften för resan inte till någon del dras av.

12 kap. 35 §

När IL infördes utvidgades rätten att dra av avgifter till en utländsk

arbetslöshetskassa till att gälla även i inkomstslaget näringsverksamhet.

I 16 kap. 33 § hänvisas till bestämmelserna som gäller i inkomstslaget

tjänst i 12 kap. 35 §. Av andra stycket framgår att avdrag bara får göras

om inkomsten av arbetet i den utländska staten skall tas upp i

inkomstslaget tjänst under beskattningsåret och utgiften inte skall dras

av enligt 62 kap. 6 §. För att förtydliga att bestämmelsen också skall

tillämpas i näringsverksamhet har orden i inkomstslaget tjänst bytts ut

mot som intäkt.

16 kap. 19 §

Förslaget innebär att en begränsat skattskyldig har rätt till avdrag för

utländsk skatt om förutsättningarna för avräkning inte är uppfyllda.

Avdrag får bara göras för utländsk skatt som betalas på inkomster som

beskattas i Sverige.

16 kap. 29 §

Tredje stycket slopas. Ändringen innebär att enskilda näringsidkare som

är bokslutsföretag inte längre behöver göra avsättning i räkenskaperna

för att få dra av egenavgifter som belöper sig på beskattningsåret.

I andra stycket behålls dock uttrycket sätts av. I inkomstskattelagen

(1999:1229, IL) används uttrycket i en mer allmän bemärkelse för att

koppla samman avdraget med den skattemässiga reserveringen, se prop.

1999/2000:2, del 2 s. 375. Förslaget motiveras också i avsnitt 5.6.

16 kap. 30 §

Tredje stycket slopas, vilket innebär att avdrag för beräknade

egenavgifter för beskattningsåret även får göras för egenavgifter som

belöper sig på inkomster i en näringsverksamhet som bedrivs utomlands.

17 kap. 6 §

I rubriken före och i paragrafen görs några redaktionella ändringar för

att bestämmelserna om Lex Asea skall vara enhetligt utformade i IL.

Bestämmelserna anpassas till 48 kap. 8 § IL som gäller om de mottagna

andelarna skall kapitalvinstbeskattas.

17 kap. 7 §

En anpassning görs till motsvarande bestämmelse som gäller om

aktierna kapitalvinstbeskattas, 48 kap. 9 § IL. Det är fråga om

redaktionella ändringar i lagtexten samt införande av en ny rubrik före

paragrafen.

18 kap. 11 §

Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande paragraf i

fråga om byggnader i 19 kap. 14 §. Paragrafen inleds med orden om den

skattskyldige i stället för om en skattskyldig.

18 kap. 20 §

Paragrafen har korrigerats så att den överensstämmer med

bestämmelserna i den nya bokföringslagen (1999:1078). De företag

som enligt den upphävda bokföringslagen (1974:125) skulle upprätta

årsbokslut skall enligt den nya bokföringslagen upprätta årsredovisning

eller årsbokslut.

21 kap. 9 §

Bestämmelserna om rationaliseringsförvärv i 10 § gäller inte heller om

ett dödsbo förvärvar fastigheter efter dödsfallet. I andra stycket har ett

förtydligande tillägg gjorts. Det anges att i sådana fall tillämpas

bestämmelserna i 7 § i stället för första stycket och 10 §.

22 kap 10 §

I andra stycket har en felaktig hänvisning rättats.

23 kap. 14 §

I 2 § 6 mom. den upphävda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

reglerades att livförsäkringsföretag inte var skattskyldiga för vissa

inkomster. Eftersom dessa företag inte var skattskyldiga kunde de inte

heller vara förvärvare vid tillämpning av bestämmelserna i den upphävda

lagen (1998:1600) om beskattningen vid överlåtelser till underpris i

fråga om tillgångar som ingick i verksamhet som de inte var

skattskyldiga för. Enligt 19 § den nämnda lagen skulle förvärvaren

omedelbart efter förvärvet vara skattskyldig för inkomst av

näringsverksamhet i vilken tillgången ingick.

Vid tillämpning av bestämmelserna i IL är livförsäkringsföretagen i

och för sig skattskyldiga för verksamheten. I stället anges i 39 kap. 3 §

en begränsning för livförsäkringsföretagen i skyldigheten att ta upp vissa

inkomster och premier liksom en motsvarande avdragsbegränsning. I

39 kap. 4 § finns undantag från denna regel. Undantaget gäller inte till

den del inkomsterna, premierna och utgifterna hänför sig till

försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som

grupplivförsäkringar eller sådana sjuk- och olycksfallsförsäkringar som

avses i 2 kap. 3 a § första stycket 1 och 2 samt 3 b § första stycket 1 b

och 4 försäkringsrörelselagen (1982:713). Till den del inkomsterna är

skattepliktiga skall de beskattas enligt reglerna som gäller för

skadeförsäkringsföretag.

Vid tillämpning av reglerna om underprisöverlåtelser i 23 kap. skall i

enlighet med vad som gällde innan IL infördes ett livförsäkringsföretag

inte kunna vara förvärvare i fråga om tillgångar som ingår i sådan

verksamhet som inte skall beskattas enligt IL. Eftersom dessa företag

inte beskattas för sådana inkomster blir reglerna om uttagsbeskattning

inte tillämpliga på dem. Reglerna om underprisöverlåtelser som innebär

undantag från uttagsbeskattning har ingen funktion att fylla i nu aktuella

fall.

Vid tillämpning av reglerna om underprisöverlåtelser får alltså

livförsäkringsföretag bara vara förvärvare i fråga om tillgångar som ingår

i sådan verksamhet som enligt 39 kap. 4 § skall beskattas enligt reglerna

för skadeförsäkringsföretag.

23 kap. 26 §

Ändringen i första stycket har gjorts för att markera att det bara är den

överlåtande delägaren som är undantagen från villkoret i första

meningen.

I andra stycket har, när bestämmelserna fördes över till IL, orden

med underskott av misstag fallit bort.

23 kap. 28 §

Bestämmelserna i 28 § gäller inte för delägare i svenska handelsbolag.

Motsvarande bestämmelse för delägare i handelsbolag finns i 26 §.

Orden respektive varje delägare i andra stycket har därför tagits bort.

24 kap. 15 och 20 §§

I 15 § anges vilka företag som skattefritt kan ta emot utdelning på

näringsbetingade andelar. Det nya andra stycket innebär att utlandsägda

fasta driftställen kan ta emot utdelning skattefritt om det utländska

bolaget som bedriver verksamheten här har hemvist inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet (EES).

Det är bara utländska juridiska personer med fast driftställe i Sverige

som kan bli föremål för beskattning här. Bestämmelsen blir därför bara

tillämplig på sådana driftställen som är belägna här även om

bestämmelsen inte uttryckligen har begränsats till dessa. Utdelning som

tas emot av ett utlandsägt fast driftställe som inte är beläget i Sverige

beskattas inte här.

Motsvarande utvidgning föreslås i 20 § när det gäller möjligheten att

ta emot skattefri utdelning på andelar i utländska juridiska personer.

Detta åstadkoms genom att ordet svensk i första meningen slopas. Att

bestämmelsen bara gäller svenska företag och utländska fasta

driftställen i Sverige följer av kravet i punkten 1 att utdelningen enligt

12 19 §§ skulle ha varit skattefri om den utdelande juridiska personen

hade varit svensk. Av det nya andra stycket i 15 § framgår att utländska

bolag som motsvarar ett sådant företag som anges i punkterna 1 4 skall

behandlas som ett svenskt företag.

Eftersom det krävs att den utländska juridiska personen är ett

utländskt bolag, även i det fall då den utländska juridiska personen hör

hemma i ett land inom EES, måste inkomstbeskattningen av den

utländska juridiska personen vara likartad med svensk

inkomstbeskattning av aktiebolag, se 6 kap. 9 § IL. Kravet på likartad

beskattning gäller dock inte om den utländska juridiska personen hör

hemma och är skattskyldigt i ett avtalsland som räknas upp i 6 kap. 10 §

och personen omfattas av avtalets begränsning av beskattningsrätten.

Motiven för ändringarna finns i avsnitt 5.2.

25 kap. 11 §

I andra stycket har en felskrivning rättats.

25 kap. 14 §

I den nya punkten, 5, jämställs utländska bolag som hör hemma inom

EES med svenska företag om de motsvarar sådana svenska företag som

anges i första stycket. Förslaget innebär att vid tillämpning av reglerna

om koncerninterna andelsavyttringar avses med svensk koncern även

koncerner där moderbolaget är ett sådant utländskt bolag.

25 kap. 20, 23 och 24 §§

Ändringen i 20 § innebär att kapitalvinsten inte behöver tas upp om det

säljande företaget upphör att existera genom en fission. Som

förutsättning gäller att de övertagande företagen ingår i samma svenska

koncern som det säljande företaget. Ändringen i 14 § innebär att

bestämmelsen blir tillämplig även i de fall de övertagande företagen har

ett moderbolag som hör hemma i en stat inom EES. Motsvarande skall

genom ändringen i 24 § gälla om det avyttrade företaget upphör att

existera genom en fission. Som en konsekvens har också rubriken

närmast före 24 § justerats.

När det säljande företaget upphör att existera genom en fission skall

kapitalvinsten, för vilket det säljande företaget fått uppskov, fördelas på

de övertagande företagen med beaktande av hur stor del dessa företag

har haft av kapitalet i det bolag som fissionerats. Upphör det avyttrade

företaget att existera genom en fission skall i stället kapitalvinsten på de

faktiskt avyttrade andelarna fördelas enligt samma metod. I

lagrådsremissen föreslogs att fördelning skulle ske utifrån de

skattemässiga värdena på tillgångarna som överförs till de övertagande

företagen. Eftersom bestämmelserna har betydelse för utländska företag

är det lämpligare att fördelningen sker utifrån det kapital som förs över

till respektive företag.

Ändringen i 23 § är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall

skall behandlas som svenska aktiebolag.

25 kap. 25 §

Ändringarna är en konsekvens av att kapitalvinsten inte omedelbart skall

tas upp till beskattning vid en fission.

26 kap. 13 §

I 26 kap. finns bestämmelser om att gjorda värdeminskningsavdrag m.m.

skall återföras när en näringsfastighet eller näringsbostadsrätt avyttras

eller blir privatbostadsfastighet respektive privatbostadsrätt. Här i 13 §

regleras den situationen att en näringsfastighet eller näringsbostadsrätt

som är lagertillgång övergår till en ny ägare genom vissa benefika

förvärv och i samband därmed blir privatbostadsfastighet respektive

privatbostadsrätt.

Det finns liknande regler i 9 och 11 §§ i fråga om kapitaltillgångar. De

bestämmelserna ändrades efter ett förslag från Lagrådet (se prop.

1999/2000:2 del 2 s. 341 och del 3 s. 427 f.) så att lagtexten

överensstämmer med lydelsen enligt motsvarande bestämmelse i KL,

dvs. punkt 5 åttonde stycket av anvisningarna till 22 §. Ändringen bestod

i att det skrevs in att återföring skall ske inte bara om

fastigheten/bostadsrätten blir privatbostadsfastighet/privatbostadsrätt

utan också om den kan antas komma att bli

privatbostadsfastighet/privatbostadsrätt.

Någon motsvarande ändring gjordes inte här i 13 § för lagertillgångar.

Det finns emellertid inte någon anledning till att ha olika regler för

kapitaltillgångar och lagertillgångar och det fanns inte heller någon

skillnad i reglerna i KL (se punkt 5 åttonde stycket av anvisningarna till

22 § KL). Därför kompletteras denna paragraf med orden eller kan

antas komma att bli .

26 kap. 15 §

I denna paragraf finns hänvisningar till olika bestämmelser med regler

om att värdeminskningsavdrag m.m. inte skall återföras. I den tredje

strecksatsen hänvisas till bestämmelserna om fusioner och fissioner i

38 kap. 12 §. Den paragrafen är emellertid begränsad till kvalificerade

fusioner och fissioner. Därför har ordet kvalificerade lagts till här i 15

§.

27 kap. 17 §

I andra stycket har en felskrivning rättats.

31 kap. 25 a §

I 31 kap. 25 § finns bestämmelser om att skattemyndigheten kan medge

att ersättningsfonder får tas över av ett annat företag.

Den nya paragrafen är en konsekvens av att motsvarande tillägg gjorts

i 35 kap. 2 a § och innebär att ett utländskt bolag, om det hör hemma i en

stat inom EES, jämställs med ett svenskt företag. Som förutsättning

gäller dels att det utländska bolaget är skattskyldigt i Sverige för den

näringsverksamhet som fonden förs över till, dels att verksamheten inte

är undantagen från beskattning i Sverige genom ett skatteavtal.

Som ett svenskt företag skall också anses ett sådant svenskt företag

som på grund av ett skatteavtal har hemvist i en stat inom EES om

företaget bedriver näringsverksamhet här genom ett fast driftställe och

fonden förs över till näringsverksamhet som beskattas här.

35 kap. 2 a §

I paragrafen som är ny införs en bestämmelse som likställer utländska

bolag med svenska företag om det utländska bolaget hör hemma i en stat

inom EES. Som förutsättningar gäller att både givaren och mottagaren av

koncernbidraget beskattas i Sverige för näringsverksamhet och att

koncernbidraget tas upp som intäkt i sådan näringsverksamhet. Av sista

meningen framgår att som ett svenskt företag skall också behandlas ett

sådant svenskt företag som på grund av ett skatteavtal har hemvist i en

utländsk stat inom EES och det utländska företaget bedriver

näringsverksamhet i Sverige genom ett fast driftställe och

koncernbidraget hänför sig till sådan näringsverksamhet.

Ändringarna motiveras också i avsnitt 5.4.

35 kap. 3 §

Här anges vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att

koncernbidrag skall kunna ges med avdragsrätt mellan två företag. En av

förutsättningarna är enligt punkt 4 att mottagaren inte enligt ett

skatteavtal får ha hemvist i en utländsk stat. Ett tillägg görs som undantar

fasta driftställen till svenska bolag som enligt ett skatteavtal har hemvist

i en stat inom EES.

I den nya punkten 5 anges att näringsverksamheten som

koncernbidraget hänför sig till inte får vara undantagen från beskattning i

Sverige genom ett skatteavtal. I 6 § 1 mom. a) den upphävda lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) användes uttrycket hänför sig

till fastighet eller fast driftställe här i riket. Uttrycket

näringsverksamheten som koncernbidraget hänför sig till har

formulerats med nämnda bestämmelse i SIL som förebild.

35 kap. 4 och 5 §§

Ändringarna är konsekvensändringar.

36 kap. 2 a §

Vid tillämpning av bestämmelserna om kommissionärsförhållanden

skall ett utländskt bolag som motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en

svensk ekonomisk förening anses som ett svenskt företag om det

utländska bolaget bedriver näringsverksamhet i Sverige vid ett fast

driftställe här under förutsättning att bolaget hör hemma i en stat inom

EES. Ett krav som skall upprätthållas i de fallen då det utländska bolaget

är kommittentföretag är att inkomsten från kommissionärsverksamheten

tas upp som intäkt i näringsverksamhet som beskattas i Sverige. Att

näringsverksamheten som bedrivs här inte får vara undantagen från

beskattning i Sverige genom ett skatteavtal framgår genom att den nya

punkten 5 i 35 kap. 3 § omfattas av hänvisningen i 36 kap. 3 § till

reglerna om koncernbidrag. Förslaget motiveras i avsnitt 5.5.

36 kap. 3 §

Här anges anger vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att

bestämmelserna om kommissionärsförhållanden skall bli tillämpliga.

Ändringen i andra stycket markerar att vid prövningen om

förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda skall, om

kommissionärsföretaget är ett utländskt bolag eller ett svenskt företag

som har hemvist i ett annat EES-land, det som sägs i punkterna 3 och 4

om kommissionärsföretaget gälla dess fasta driftställe här.

40 kap. 5 §

I paragrafen finns en förklaring till vad som i detta kapitel avses med

bestämmande inflytande. I tredje strecksatsen hänvisas till

bankaktiebolagslagen (1987:618). Den lagen upphävdes emellertid den

1 januari 1999 (prop. 1997/98:166, bet. 1998/99:LU4, SFS

1998:1500). Strecksatsen har därför strukits.

40 kap. 6 §

I paragrafen har orden hör hemma i en medlemsstat i Europeiska

unionen bytts ut mot hör hemma inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet och begränsningen i övrigt till sådana utländska

bolag som avses i 6 kap. 10 § IL tagits bort. Bestämmelsen föreslås

gälla för alla utländska bolag. Ändringen görs för bestämmelserna i IL

skall bli utformade på ett likformigt sätt.

40 kap. 18 §

I 40 kap. 10 och 14 §§ finns bestämmelser om att det inträder en

koncernbidragsspärr vid olika ägarförändringar. Här i 18 § första stycket

förklaras vad som avses med koncernbidragsspärren. I tredje stycket

första meningen föreskrivs att om ett belopp på grund av bestämmelsen i

första stycket inte har kunnat dras av, skall det dras av det följande

beskattningsåret, om det inte finns någon begränsning då. Av styckets

andra mening framgår att då skall koncernbidragsspärren gälla även

under nästa år och de därpå fyra följande åren. Meningen har dock fått en

olycklig utformning om den läses isolerat från föregående mening. För

att förtydliga vad som avses har bestämmelsen formulerats om.

40 kap. 23 §

Ändringen är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall skall

behandlas som svenska ekonomiska föreningar.

41 kap. 3 §

I paragrafen har en felaktig hänvisning rättats.

42 kap. 16 a §

Paragrafen som är ny innebär att bestämmelserna om utdelning av

dotterbolagsandelar utan omedelbara skattekonsekvenser också skall

gälla om moderbolaget är ett utländskt bolag som hör hemma i en stat

inom EES eller i en stat med vilken Sverige har ett skatteavtal som

innehåller en artikel om ömsesidigt informationsutbyte. Vad som avses

med utländskt bolag framgår av 6 kap. 9 och 10 §§ IL. Kravet på

utländska bolag innebär, om bolaget inte hör hemma i ett avtalsland, bl.a.

att beskattningen är likartad med beskattningen av svenska aktiebolag.

I anslutning till detta förslag har Lagrådet tagit upp en fråga om

paragrafens räckvidd och behov av att göra lagtexten tydligare. Lagrådet

hänvisar till 22 kap. 10 § IL, som reglerar frågan om uttagsbeskattning

skall ske hos det utdelande bolaget. Paragrafen innebär att

uttagsbeskattning under vissa förutsättningar inte skall ske. Lagrådet

konstaterar att det av förslaget åtminstone inte omedelbart framgår att

bestämmelserna i 22 kap. 10 § också skall omfattas av utvidgningen i

16 a § till utländska bolag, dvs. att ändringen även tar sikte på andra

situationer än dem som avses i 16 § första stycket. Lagrådet pekar på att

tillämpningsområdet för 22 kap. 10 § bestäms bl.a. genom orden: Vid

sådan utdelning av andelar som avses i 42 kap. 16 § .

Lagrådet anser att om avsikten är att bestämmelserna i 22 kap. 10 §

även skall omfatta utländska bolag bör det uttryckas klarare i lagtexten.

Enligt Lagrådet torde den bästa utvägen i det fallet vara att låta

hänvisningen i 22 kap. 10 § omfatta både 16 och 16 a §§ i 42 kap. Den

senare bestämmelsen föreslås omformulerad eftersom den då inte kan

ha karaktär av definitionsregel. Lagrådet pekar också på att motsvarande

ändring kan behöva göras i andra lagrum i IL.

Det är vanligt förekommande i IL att en definition utvidgas eller

inskränks genom bestämmelser i andra paragrafer, oftast placerade i

nära anslutning till definitionen. Som exempel kan nämnas definitionen

av kvalificerad andel i 57 kap. 4 §. I 57 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ finns

bestämmelser som påverkar innebörden av definitionen. När uttrycket

kvalificerad andel används i andra paragrafer finns det ingen hänvisning

till dessa kompletterande bestämmelser. Detta förfaringssätt har

tillämpats med konsekvens i den nya lagstiftningen. Ett alternativt

förhållningssätt med uttryckliga hänvisningar skulle ha tyngt lagtexten

och medfört andra effekter som var svåra att överskåda i det

exceptionellt omfattande lagstiftningsarbete IL innebar. Den valda

systematiken föranledde inte några kommentarer från Lagrådet vid

föredragningen (jfr Lagrådets yttrande i prop. 1999/2000:2, del 3,

bilaga 6).

Enligt regeringens mening framstår det inte som lämpligt att göra ett

enstaka avsteg från den metod som nu valts i IL. En mer övergripande

genomlysning i syfte att få en klarare lagstiftning i nu berört avseende är

för närvarande inte aktuell. När samlade erfarenheter från

lagstiftningens tillämpning föreligger kan det finnas anledning att se

över denna och andra frågor av liknande slag.

Mot bakgrund av vad som nu anförts är regeringen inte beredd att följa

Lagrådets förslag till ändring av 42 kap. 16 a §.

42 kap. 20 a §

Vid tillämpning av bestämmelserna om utskiftning i samband med att en

ekonomisk förening upplöses (42 kap. 19 § IL) eller ombildas till ett

svenskt aktiebolag (42 kap. 20 § IL), skall utländska bolag som

motsvarar svenska ekonomiska föreningar och aktiebolag jämställas

med sådana svenska företag. Som förutsättning gäller att det utländska

bolaget hör hemma i en stat inom EES.

Lagrådet anser att vad det anfört om förhållandet mellan denna

paragraf och 22 kap. 10 § har motsvarande tillämpning här, se Lagrådets

yttrande och regeringens inställning i frågan i kommentaren till 16 a §.

44 kap. 7 §

Ändringen är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall skall

behandlas som svenska ekonomiska föreningar.

46 kap. 17 §

I paragrafen har en felaktig hänvisning rättats.

48 kap. 7 §

I paragrafen har en felaktig hänvisning rättats.

48 kap. 8 och 9 §§

I rubrikerna före 8 och 9 §§ och i paragraferna görs några redaktionella

ändringar för att bestämmelserna skall bli utformade på samma sätt som

motsvarande rubriker och paragrafer som gäller om de mottagna

andelarna blir lagertillgångar i 17 kap. 6 och 7 §§.

49 kap. 8 §

Terminologin har anpassats till förslagen i 10 kap. 11 § och 11 kap. 16 §

IL.

49 kap. 22 §

Ändringen är en konsekvens av att kapitalvinsten inte omedelbart skall

tas upp till beskattning vid en fission.

51 kap. 1 §

I detta kapitel finns bestämmelser om att fysiska personer som avyttrar

en andel i ett handelsbolag i vissa fall skall ta upp ett belopp som

inkomst av aktiv näringsverksamhet. I första paragrafen finns en

uppräkning under vilka förhållanden reglerna gäller. I första stycket 2

står som en förutsättning att andelen är en kapitaltillgång hos

överlåtaren. Termen kapitaltillgång definieras i 25 kap. 3 § andra stycket

som vissa tillgångar i näringsverksamheten. Vad som avses här i första

stycket 2 är inte tillgångar i näringsverksamheten utan sådana tillgångar

som beskattas enligt kapitalvinstreglerna i inkomstslaget kapital för

fysiska personer. Punkten 2 har därför ändrats. I den nya lydelsen slås

det dessutom fast att bestämmelserna i kapitlet bara gäller om det

uppkommit en vinst.

56 kap. 2, 4, 5 och 6 §§

I IL definieras fler termer och uttryck än i de upphävda lagarna.

Definierade termer och uttryck används konsekvent i hela lagen. När

definitionerna av fåmansföretag, fåmanshandelsbolag och delägare

fördes över från KL till IL blev lagtexten otydlig och inkonsekvent.

Ändringarna som är av redaktionell karaktär har gjorts för att

åstadkomma en konsekvent terminologi.

56 kap. 8 §

Ändringen är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall skall

behandlas som svenska ekonomiska föreningar.

61 kap. 19 §

I paragrafen anpassas terminologin till förslagen i övrigt i

propositionen.

63 kap. 9 §

I första stycket har en felaktig hänvisning rättats.

65 kap. 16 §

Ändringen är en konsekvens av att bestämmelserna i avräkningslagen

(1986:468) utvidgas till att i vissa fall omfatta även begränsat

skattskyldiga.

Övergångsbestämmelser

Utvecklingsersättningar som betalas ut enligt övergångsbestämmelser

till den upphävda lagen (1997:1268) om kommuners ansvar för

ungdomar mellan 20 och 24 år bör genom övergångsbestämmelser till

11 kap. 33 § IL undantas från skatteplikt även fortsättningsvis. Detta sker

genom en särskild övergångsbestämmelse, punkt 2. Därutöver

kompletteras också lagändringen i 11 kap. 36 § IL med

övergångsbestämmelser av innebörd att skatteplikt föreligger för

ersättningar som avses i den äldre lydelsen och som betalas ut efter den

1 januari 2001, punkt 3.

14.2 Förslaget till lagen om ändring i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229)

5 kap. 12 15 §§

Inkomstskattelagen (1999:1229) trädde i kraft den 1 januari 2000 och

tillämpas första gången vid 2002 års taxering. De upphävda lagarna,

såsom lagen (1998:1601) om uppskov med beskattningen vid

andelsbyten och lagen (1998:1602) om uppskov med beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom koncerner tillämpas till och med 2001 års

taxering. I 5 kap. har införts ändringar i de upphävda lagarna som skall

tillämpas vid 2001 och tidigare års taxeringar.

De nya paragraferna som nu tas in i 5 kap. innehåller motsvarande

ändringar i de upphävda lagarna som föreslagits i 25 kap. 20, 24 och

25 §§ samt 49 kap. 22 § IL. Se kommentarerna till dessa.

5 kap. 16 §

Bestämmelsen, som är ny, innebär att de utvecklingsersättningar som

betalas ut med stöd av lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska

program skall vara befriade från beskattning under perioden den 1

augusti 2000 31 december 2000. Motsvarande gäller särskilt stöd som

betalas ut under motsvarande tidsperiod.

14.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt

2 a §

I denna paragraf anges att termer och uttryck som används i denna lag har

samma betydelse och tillämpningsområde som i IL om inte något annat

anges eller framgår av sammanhanget. Motsvarande bestämmelse om

termer och uttryck finns i de flesta andra skattelagar, t.ex. 1 kap. 3 §

skattebetalningslagen (1997:483).

14.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt

på ränta på skogskontomedel m.m.

3 §

Hänvisningarna till skogskontolagen (1954:142) respektive lagen

(1979:611) om upphovsmannakonto har ändrats till att avse 21

respektive 32 kap. inkomstskattelagen (1999:1229).

14.5 Förslaget till lag om ändring i förmögenhetsskattelagen

(1997:323)

3 §

I denna paragraf räknas det upp vilka tillgångar som är skattepliktiga.

I första stycket 2 har en felaktig hänvisning till inkomstskattelagen

(1999:1229, IL) rättats.

Även bestämmelsen i första stycket 6 fick en felaktig utformning när

den ändrades i samband med att IL infördes. I SLK:s förslag inleddes

bestämmelsen med annan delägarrätt än aktie som är jämförlig med

aktie och som inte är marknadsnoterad . I propositionen föll dock orden

 som är jämförlig med aktie bort.

Innan ändringen gjordes inleddes punkten med orden annan inte

marknadsnoterad delägarrätt som avses i 27 § 1 mom. lagen (1947:576)

om statlig inkomstskatt än aktie . Att aktie undantas beror på att aktier

regleras särskilt i punkten 5. Uttrycket delägarrätt var inte definierat i

förmögenhetsskattelagen. Vad som avsågs var sådana som är att

jämställa med aktier på så sätt att innehavaren har en del i en juridisk

person (jfr RÅ 1999 ref. 55). I 1 § tredje stycket

förmögenhetsskattelagen föreskrevs bl.a. att begrepp som används i

denna lag har samma innebörd som i KL och SIL. Ordet delägarrätt

användes inte i KL eller SIL.

I 1 § tredje stycket förmögenhetsskattelagen föreskrivs numera att

termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och

tillämpningsområde som i IL. I 48 kap. 2 § definieras delägarrätt. Denna

definition överensstämmer inte med det som bör omfattas av punkten 6 i

3 § förmögenhetsskattelagen. I 48 kap. 2 § första stycket IL räknas upp

sådana tillgångar som innebär att innehavaren äger en del i företaget,

t.ex. aktier och andelar i ekonomiska föreningar. Denna uppräkning

motsvarar vad som bör omfattas av punkten 6. I 48 kap. 2 § andra stycket

IL räknas det upp tillgångar som vid tillämpning av IL skall behandlas på

samma sätt som aktier och liknande tillgångar och som därför omfattas

av termen delägarrätt. De tillgångar som räknas upp i andra stycket är

vinstandelsbevis, konvertibla skuldebrev, terminer och optioner vars

underliggande tillgångar består av aktier eller avser aktieindex samt

andra tillgångar med liknande konstruktion eller verkningssätt. Sådana

tillgångar skall inte omfattas av punkten 6 i 3 §

förmögenhetsskattelagen. Vinstandelsbevis och konvertibla skuldebrev

omfattas av punkten 11. Terminer och optioner som inte är

marknadsnoterade skall inte vara skattepliktiga. Samtliga sådana

tillgångar som avses i 48 kap. 2 § andra stycket IL skall därför undantas i

punkten 6.

Som tidigare nämnts har termer och uttryck samma innebörd som i IL.

Av 5 kap. 2 § IL framgår att vad som sägs om svenska handelsbolag, vid

beskattningen också gäller i fråga om europeiska ekonomiska

intressegrupperingar samt för delägare respektive andelar i dem. Det

räcker alltså att det står andel i handelsbolag i 3 § första stycket 6 för

att bestämmelsen även skall gälla för sådana intressegrupperingar. Orden

 och europisk ekonomisk intressegruppering har därför tagits bort.

14 §

Det är lämpligt att ha samma terminologi i 14 § som i 3 §. Därför har

lydelsen i första stycket första meningen utan saklig ändring

korrigerats. Orden och europeisk ekonomisk intressegruppering har

tagits bort av samma anledning som i 3 § första stycket 6.

Bestämmelsen i första stycket andra meningen har korrigerats för

att markera att innehav av kontanta medel, värdepapper eller liknande

tillgångar som inte innehas som ett led i rörelsen inte är skattefria. Att

hänvisningen till 13 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229, IL) har

strukits beror på att den bara gäller för enskilda näringsidkare och att

sådana ersättningar ändå anses som rörelse hos en juridisk person.

Bestämmelserna om juridiska personer skall enligt 2 kap. 3 § IL inte

tillämpas på svenska handelsbolag. Eftersom termer och uttryck som

används i förmögenhetsskattelagen enligt 1 § tredje stycket nämnda lag

har samma betydelse och tillämpning som i IL har bestämmelserna i

första stycket korrigerats så att de även gäller tillgångar och skulder i

handelsbolag.

Hänvisningarna till europeiska ekonomiska intressegrupperingar och

deras medlemmar i tredje stycket har tagits bort av samma anledning

som orden och europeisk ekonomisk intressegruppering har tagits

bort i första stycket respektive i 3 § första stycket 6.

14.6 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

8 kap. 6 §

Ändringen i första stycket innebär att om en fysisk person inte fullgör

sin uppgiftsskyldighet enligt 5 kap. 16 § behöver arbetsgivaren inte ta

reda på om arbetstagaren tillhör något trossamfund som får

uppbördshjälp utan kan beräkna skatteavdraget enligt den skattetabell

som närmast motsvarar skattesatsen för kommunal inkomstskatt för den

ort där arbetsgivaren har sitt kontor eller där ersättningen i annat fall

betalas ut. Det sålunda beräknade skatteavdraget skall ökas med 10 % av

avdraget enligt tabellen.

Att skatteavdraget skall vara 30 % av ersättningen om den inte utgör

arbetstagarens huvudsakliga ersättning för arbete (sidoinkomst) framgår

av andra meningen i första stycket.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till SFS 1999:1300

Inkomstskattelagen (1999:1229) gäller inte vid 2001 års taxering. Den

nya punkten 4 innebär att vid debitering av slutlig skatt avseende 2001

års taxering gäller äldre bestämmelser i 11 kap. skattebetalningslagen.

14.7 Förslaget till lagen om ändring i lagen (1998:1618) om

upphävande av lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande

omstruktureringar inom EG

Övergångsbestämmelserna i lagen görs om till punkter för att lagen skall

bli mer överskådlig.

Bestämmelserna i punkten 4 är nya. Om den skattskyldige begär det

behöver han inte ta upp en realisationsvinst eller en intäkt av

näringsverksamhet som uppkommit på grund av ett internationellt

andelsbyte vid tillämpning av den upphävda lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande omstruktureringar inom

EG (IGOL) vid ett efterföljande andelsbyte eller en koncernintern

andelsavyttring. Om den skattskyldige begär att uppskovet skall föras

vidare behandlas vinsten eller motsvarande belopp som en kapitalvinst

som uppkommit vid den efterföljande transaktionen vid tillämpning av

bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar i 25 kap. 6 27 §§

IL eller om andelsbyten i 49 kap. IL. Beloppet som kommer att

behandlas som en kapitalvinst tas upp till beskattning enligt

bestämmelserna i 25 kap. 17 24 §§ eller 49 kap.

Ett exempel kan få åskådliggöra överföringen av uppskovet från IGOL

till IL. Antag att företaget A AB har gjort ett internationellt andelsbyte

år 1997. Andelar i C erhölls i ersättning för andelarna i B.

Realisationsvinsten och uppskovsbeloppet är 100. År 2001 sker ett nytt

andelsbyte som är en koncernintern andelsavyttring enligt 25 kap. IL.

Andelarna i C lämnas i ersättning för andelar i D och kapitalvinsten är

200. Uppskovet på 100 behandlas som en vanlig kapitalvinst och räknas

samman med den senare kapitalvinsten 200. Uppskovet blir totalt 300.

Beloppet tas upp till beskattning enligt 17 §.

Bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar och

andelsbyten gäller bara om det uppkommit en kapitalvinst vid

avyttringen. Ett uppskov från IGOL får föras över till IL även om det inte

uppstår en kapitalvinst vid den efterföljande transaktionen. Om det

uppkommer en förlust vid den efterföljande transaktionen skall denna

behandlas enligt förlustregeln. Kapitalförlusten får inte till någon del

kvittas mot IGOL-uppskovet (som skall behandlas som kapitalvinst) vid

detta tillfälle, utan först när avdragsrätt enligt förlustregeln föreligger.

Om den skattskyldige redan skattat av en del av realisationsvinsten

som uppkom vid det internationella andelsbytet skall realisationsvinsten

som skall behandlas som kapitalvinst minskas med det belopp som

tidigare beskattats. Om det är kvalificerade andelar och någon del skulle

ha tagits upp i inkomstslaget tjänst enligt 23 § IGOL skall motsvarande

belopp behandlas som tjänstebelopp vid tillämpning av reglerna i 49 kap.

IL om andelsbyten.

14.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624)

4 §

Ändringen i första stycket är en följd av den redaktionella ändringen i

6 kap. 12 § inkomstskattelagen (1999:1229).

14.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1255) om

ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk

skatt

1 och 2 §§

Bestämmelserna i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt,

AvrL, utvidgas till att omfatta även begränsat skattskyldiga fysiska och

juridiska personer som bedriver verksamhet från ett fast driftställe i

Sverige.

14.10 Förslaget till lag om upphävande av förordningen

(1967:44) om investeringsavgift för vissa

byggnadsarbeten

Enligt förordningen förelåg det en skyldighet att erlägga en s.k.

investeringsavgift för vissa byggnadsarbeten bl.a. byggnation av

bensinstationer, parkeringshus, kommunala förvaltningsbyggnader,

idrottsanläggningar och samlingslokaler som igångsattes under tiden

den 1 mars 1967 den 30 september 1968 (prop. 1967:10, bet.

1967:BevU/LU3:1, rskr. 1967:53). Syftet med avgiften var bl.a. att

åstadkomma en återhållsamhet i den kommunala

investeringsexpansionen för att säkerställa en balanserad utveckling på

byggnadsmarknaden. Detta skedde genom införande av en särskild

tidsbegränsad avgift på icke prioriterat byggande. Avgiften låg på en

sådan nivå att den kraftigt skulle dämpa investeringsbenägenheten.

Med hänsyn till den tidsrymd som förflutit sedan de byggnadsarbeten

som omfattades av bestämmelserna i förordningen påbörjades finns det

inte längre något behov av att reglera investeringsavgiften. Förordningen

bör därför upphävas.

14.11 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1992:846)

om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift

Enligt lagen bemyndigades regeringen med avvikelse från 2 § lagen om

arbetsmiljöavgift att för budgetåret 1992/93 disponera 2 miljarder

kronor från arbetslivsfonden för sysselsättningsskapande åtgärder. Av 2

§ sistnämnda lag framgår att arbetsmiljöavgift skulle användas till bidrag

till arbetsgivare för vissa utgifter. Lagen upphörde att gälla den 1 januari

1996. Även denna lag bör kunna upphävas.

14.12 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1992:1330)

om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift

Enligt lagen bemyndigades regeringen med avvikelse från 2 § lagen om

arbetsmiljöavgift att för budgetåret 1992/93 disponera 3 miljarder

kronor från Arbetslivsfonden. Av 2 § sistnämnda lag framgår att

arbetsmiljöavgift skulle användas till bidrag till arbetsgivare för vissa

utgifter. Lagen upphörde att gälla den 1 januari 1996. Även denna lag bör

kunna upphävas.

14.13 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1995:659)

om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om

arbetsmiljöavgift

Enligt lagen bemyndigades regeringen med avvikelse från 2 § lagen om

arbetsmiljöavgift att för budgetåret 1995/96 disponera 600 miljoner

kronor från arbetslivsfonden till sysselsättningsskapande åtgärder. Av 2

§ sistnämnda lag framgår att arbetsmiljöavgift skulle användas till bidrag

till arbetsgivare för vissa utgifter. Lagen upphörde att gälla den 1 januari

1996. Även denna lag bör kunna upphävas.

Sammanfattning av promemorian Anpassningar på

företagsskatteområdet till EG-fördraget (Ds 2000:28)

I promemorian behandlas vissa nationella regler som vid inkomst-

beskattningen i dag gynnar svenska företag i förhållande till utländska

företag i samma situation eller gynnar investeringar i Sverige framför

investeringar i utlandet. I promemorian förslås ändringar i reglerna om

skattefria utdelningar i vissa fall, utskiftningar från ekonomiska

föreningar, koncernbidrag, kommissionärsförhållanden och avräkning av

utländsk skatt. Slutligen föreslås terminologiska anpassningar i vissa

bestämmelser i inkomstskattelagen (1999:1229, IL).

Utdelningar på näringsbetingade andelar

Enligt gällande regler i 24 kap. 15 och 20 §§ IL kan bara svenska företag

ta emot skattefri utdelning på näringsbetingade andelar. I promemorian

föreslås att ett utländskt bolag som bedriver näringsverksamhet här vid

ett fast driftställe skall jämställas med ett svenskt företag. Det utländska

bolaget måste dock höra hemma inom en stat i Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet (EES) och motsvara ett sådant svenskt företag som

kan ta emot skattefri utdelning.

Lex Asea

Lex Asea gör det möjligt att dela upp företag utan omedelbara in-

komstskattekonsekvenser. Ett moderbolag som delar ut andelarna i ett

dotterbolag måste dock enligt gällande bestämmelser i 42 kap. 16 § IL

vara svenskt. I promemorian föreslås att bestämmelserna också skall

gälla utländska moderbolag.

Utskiftning från ekonomiska föreningar

Om en svensk ekonomisk förening ombildas till ett svenskt aktiebolag,

skall aktier som skiftas ut till medlemmarna inte behandlas som

utdelning (42 kap. 20 § IL). I promemorian föreslås att utländska bolag

som motsvarar svenska aktiebolag eller ekonomiska föreningar skall

jämställas med svenska företag om de utländska bolagen hör hemma i en

stat inom EES.

Utskiftning i annat fall då föreningen upplöses behandlas enligt

gällande rätt som utdelning om den ekonomiska föreningen är svensk

(42 kap. 19 § IL). I promemorian föreslås att motsvarande skall gälla om

den ekonomiska föreningen är ett utländskt bolag som hör hemma i en

stat inom EES.

Koncernbidrag

Koncernbidrag kan i dag enligt 35 kap. IL bara lämnas mellan svenska

företag och vidarebefordras genom sådana företag. I promemorian

föreslås att utländska bolag som hör hemma i en stat inom EES jämställs

med motsvarande svenska företag om

 både givare och mottagare är skattskyldiga för näringsverksamhet i

Sverige,

 koncernbidraget skall tas upp som intäkt i näringsverksamhet som

bedrivs i Sverige, och

 näringsverksamheten som koncernbidraget hänför sig till inte är

undantagen från beskattning i Sverige på grund av ett skatteavtal.

Kommissionärsförhållanden

Med kommissionärsföretag avses enligt 36 kap. 2 § IL ett svenskt

aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som bedriver nä-

ringsverksamhet i eget namn för ett annat svenskt aktiebolags eller en

svensk ekonomisk förenings räkning. Med kommittentföretag avses det

bolag eller den förening för vars räkning verksamheten bedrivs. I

promemorian föreslås att utlandsägda fasta driftställen jämställs med

svenska företag om det utländska bolaget motsvarar ett svenskt

aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening och hör hemma i en stat

inom EES.

Om det utländska företaget är kommittentföretag krävs att

kommissionärsverksamheten hänförs till det utländska företagets fasta

driftställe i Sverige.

Avräkningslagen

Lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt, AvrL, gäller bara för

personer som är obegränsat skattskyldiga i Sverige. Fysiska och

juridiska personer som hör hemma i utlandet och har fast driftställe i

Sverige föreslås också få tillämpa reglerna i AvrL.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 11 kap. 26 §, 12 kap. 24 och 25 §§, 17 kap. 6 och 7 §§, 24 kap.

15 och 20 §§, 35 kap. 3 5 §§, 40 kap. 6 §, 42 kap. 16 §, 48 kap. 8 och 9

§§ och 61 kap. 19 § samt rubrikerna närmast före 17 kap. 6 § och 48

kap. 8 och 9 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 35 kap. 2 a §, 36

kap. 2 a §, och 42 kap. 20 a § samt närmast före 17 kap. 7 § en ny rubrik

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

26 §

Förmån av resa inom eller

mellan Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-

länderna till eller från

anställningsintervju skall inte tas

upp. Detta gäller också ersättning

för sådan resa till den del

ersättningen inte överstiger

utgifterna för resan och, när det

gäller resa med egen bil, inte

överstiger avdragsbeloppet enligt

12 kap. 27 §.

Förmån av resa inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet till eller från

anställningsintervju skall inte tas

upp. Detta gäller också ersättning

för sådan resa till den del

ersättningen inte överstiger

utgifterna för resan och, när det

gäller resa med egen bil, inte

överstiger avdragsbeloppet enligt

12 kap. 27 §.

12 kap.

24 §

När en skattskyldig på grund av

sitt arbete vistas på en annan ort än

den där han eller hans familj bor,

skall utgifter för hemresor dras

av, om avståndet mellan hemorten

och arbetsorten är längre än 50

kilometer. Avdrag skall göras för

högst en hemresa per vecka och

bara för utgifter för resor inom

eller mellan Europeiska

unionens medlemsländer eller

EES-länderna.

När en skattskyldig på grund av

sitt arbete vistas på en annan ort än

den där han eller hans familj bor,

skall utgifter för hemresor dras

av, om avståndet mellan hemorten

och arbetsorten är längre än 50

kilometer. Avdrag skall göras för

högst en hemresa per vecka och

bara för utgifter för resor inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet.

Avdraget skall beräknas efter utgiften för det billigaste färdsättet.

Skäliga utgifter för flygresa och utgifter för tågresa skall dock dras av.

Om det saknas godtagbara allmänna kommunikationer, skall utgifter

för resa med egen bil eller med den skattskyldiges förmånsbil dras av

med det belopp som gäller för resor mellan bostaden och arbetsplatsen

enligt 27 och 29 §§. Detta gäller också den som använt en förmånsbil

som en närstående till honom eller hans sambo men inte han själv är

skattskyldig för.

25 §

Utgifter för särskilda resor

inom eller mellan Europeiska

unionens medlemsländer eller

EES-länderna i samband med att

den skattskyldige börjar eller

slutar en tjänst skall dras av.

Bestämmelserna i 24 § andra och

tredje styckena tillämpas också

för sådana avdrag.

Utgifter för särskilda resor

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet i samband

med att den skattskyldige börjar

eller slutar en tjänst skall dras av.

Bestämmelserna i 24 § andra och

tredje styckena tillämpas också

för sådana avdrag.

17 kap.

6 §

Andelar som förvärvas genom

vissa utdelningar och

utskiftningar

Andelar som förvärvas genom

utdelning i vissa fall

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 § skall som anskaffningsvärde

anses så stor del av

anskaffningsvärdet för aktierna i

det utdelande bolaget som

motsvarar den förändring i

marknadsvärdet som utdelningen

inneburit för dessa aktier.

Anskaffningsvärdet för aktierna i

det utdelande bolaget skall

minskas i motsvarande mån.

Om den som förvärvar aktier

genom utdelning utan att äga

aktier i det utdelande bolaget har

lämnat ersättning för rätten till

utdelning, anses ersättningen som

anskaffningsvärde. Om någon

ersättning inte har lämnats, är

anskaffningsvärdet noll.

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsvärde

så stor del av anskaffningsvärdet

för aktierna i moderbolaget som

motsvarar den förändring i

marknadsvärdet som utdelningen

medför för dessa aktier.

Anskaffningsvärdet för aktierna i

moderbolaget skall minskas i

motsvarande mån.

Om den som förvärvar andelar

genom utdelning utan att äga

aktier i moderbolaget lämnar

ersättning för rätten till utdelning,

anses ersättningen som

anskaffningsvärde. Om någon

ersättning inte lämnas, är

anskaffningsvärdet noll.

Aktier som förvärvas genom

utskiftning i vissa fall

7 §

För aktier som förvärvas genom

sådan utskiftning från en

ekonomisk förening som avses i

42 kap. 20 § skall som

anskaffningsvärde anses

anskaffningsvärdet för andelarna i

den förening som skiftat ut

aktierna.

För aktier som förvärvas genom

utskiftning från en ekonomisk

förening vid en sådan

ombildning av en svensk

ekonomisk förening till

aktiebolag som avses i 42 kap. 20

§, skall som anskaffningsvärde

anses anskaffningsvärdet för

andelarna i den förening som

skiftar ut aktierna.

24 kap.

15 §

Utdelning på näringsbetingade

andelar i svenska aktiebolag och

svenska ekonomiska föreningar

skall inte tas upp, om den tas emot

av

 ett sådant svenskt aktiebolag

eller en sådan svensk ekonomisk

förening som inte är

investmentföretag eller

förvaltningsföretag,

 en sådan svensk stiftelse eller

svensk ideell förening som inte

omfattas av bestämmelserna om

undantag från skattskyldighet i 7

kap.,

 en svensk sparbank, eller

 ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag.

Utdelning på näringsbetingade

andelar i svenska aktiebolag och

svenska ekonomiska föreningar

skall inte tas upp, om den tas emot

av

1. ett sådant svenskt aktiebolag

eller en sådan svensk ekonomisk

förening som inte är

investmentföretag eller

förvaltningsföretag,

2. en sådan svensk stiftelse eller

svensk ideell förening som inte

omfattas av bestämmelserna om

undantag från skattskyldighet i 7

kap.,

3. en svensk sparbank, eller

4. ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag.

Vid tillämpning av

bestämmelserna i första stycket

skall ett utländskt bolag, som

hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet och

motsvarar ett svenskt företag

som avses i första stycket 1 4,

behandlas som ett sådant

företag.

20 §

Utdelning på andelar i en

utländsk juridisk person skall inte

tas upp av ett svenskt företag om

Utdelning på andelar i en

utländsk juridisk person skall inte

tas upp av ett företag om

1. utdelningen på grund av 12 19 §§ inte skulle ha tagits upp om den

utdelande juridiska personen hade varit svensk, och

2. inkomstbeskattningen av den utländska juridiska personen är

jämförlig med inkomstbeskattningen enligt denna lag av ett svenskt

företag med motsvarande inkomster.

35 kap.

2 a § Vid tillämpning av

bestämmelserna i detta kapitel

skall ett utländskt bolag, som

hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet och som

motsvarar ett svenskt företag

som anges i dessa bestämmelser,

behandlas som ett sådant

företag, om både givaren och

mottagaren av koncernbidraget

är skattskyldiga för

näringsverksamhet i Sverige och

koncernbidraget utgör inkomst i

mottagarens näringsverksamhet.

3 §

Ett koncernbidrag från ett moderföretag till ett helägt dotterföretag

eller från ett helägt dotterföretag till ett moderföretag skall dras av

under förutsättning att

1. varken givaren eller mottagaren är ett privatbostadsföretag,

investmentföretag eller förvaltningsföretag,

2. både givaren och mottagaren redovisar bidraget öppet i

självdeklarationen vid samma års taxering,

3. dotterföretaget har varit helägt under givarens och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan dotterföretaget började bedriva

näringsverksamhet av något slag,

4. mottagaren inte enligt ett

skatteavtal skall anses ha hemvist i

en utländsk stat, och

5. om bidraget lämnas från

dotterföretaget till

moderföretaget, utdelning under

beskattningsåret från

dotterföretaget inte skall tas upp

hos moderföretaget.

4. mottagaren inte enligt ett

skatteavtal skall anses ha hemvist i

en utländsk stat om inte annat

följer av andra stycket,

5. näringsverksamheten som

koncernbidraget hänför sig till

inte är undantagen från

beskattning i Sverige på grund

av ett skatteavtal, och

6. om bidraget lämnas från

dotterföretaget till

moderföretaget, utdelning under

beskattningsåret från

dotterföretaget inte skall tas upp

hos moderföretaget.

Första stycket 4 gäller inte om

mottagaren är ett sådant

utländskt bolag som avses i 2 a

§.

4 §

Ett koncernbidrag från ett helägt

dotterföretag till ett annat helägt

dotterföretag till samma

moderföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1

4 är uppfyllda och

Ett koncernbidrag från ett helägt

dotterföretag till ett annat helägt

dotterföretag till samma

moderföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 §

första stycket 1 5 är uppfyllda

och

1. moderföretaget är ett investmentföretag eller förvaltningsföretag,

2. utdelning under beskattningsåret från det dotterföretag som ger

koncernbidraget inte skall tas upp av moderföretaget, eller

3. utdelning under beskattningsåret från det dotterföretag som tar

emot koncernbidraget skall tas upp av moderföretaget.

5 §

Ett koncernbidrag från ett

moderföretag till ett annat svenskt

aktiebolag än ett helägt

dotterföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1,

2 och 4 är uppfyllda och om

ägarförhållandena under givarens

och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan

mottagaren började bedriva

näringsverksamhet av något slag

har varit sådana att mottagaren

genom fusioner mellan

moderföretag och dotterbolag har

kunnat gå upp i moderföretaget.

Fusion skall anses kunna äga rum

när ett moderföretag äger mer än

90 procent av aktierna i ett

dotterbolag, men inte i andra fall.

Ett koncernbidrag från ett

moderföretag till ett annat svenskt

aktiebolag än ett helägt

dotterföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 §

första stycket 1, 2, 4 och 5 är

uppfyllda och om

ägarförhållandena under givarens

och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan

mottagaren började bedriva

näringsverksamhet av något slag

har varit sådana att mottagaren

genom fusioner mellan

moderföretag och dotterbolag har

kunnat gå upp i moderföretaget.

Fusion skall anses kunna äga rum

när ett moderföretag äger mer än

90 procent av aktierna i ett

dotterbolag, men inte i andra fall.

36 kap.

2 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna i detta kapitel

skall ett utländskt bolag, som

hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet och

motsvarar ett svenskt aktiebolag

eller en svensk ekonomisk

förening, behandlas som ett

sådant företag, om det utländska

bolaget bedriver

näringsverksamhet vid ett fast

driftställe i Sverige. Om det

utländska bolaget är

kommittentföretag gäller första

stycket bara under förutsättning

att inkomsten från

kommissionärsverksamheten

skall tas upp i

näringsverksamheten som

bedrivs vid det fasta driftstället.

40 kap.

6 §

Med koncern avses i detta kapitel

 en koncern enligt någon av de bestämmelser som anges i 5 § första

stycket,

 när det gäller svenska ideella föreningar, en koncern enligt 1 kap. 4 §

årsredovisningslagen (1995:1554), och

en motsvarande utländsk

företagsgrupp, om moderföretaget

hör hemma i en medlemsstat i

Europeiska unionen eller är ett

sådant utländskt bolag som avses i

6 kap. 10 §.

en motsvarande utländsk

företagsgrupp, om moderföretaget

hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet eller är ett

utländskt bolag.

42 kap.

16 §

Utdelning från ett svenskt

aktiebolag (moderbolaget) i form

av andelar i ett dotterbolag skall

inte tas upp om

Utdelning, från ett svenskt

aktiebolag eller ett utländskt

bolag som motsvarar ett svenskt

aktiebolag (moderbolaget), i

form av andelar i ett dotterbolag

skall inte tas upp om

1. utdelningen lämnas i förhållande till innehavda aktier i

moderbolaget,

2. aktierna i moderbolaget är marknadsnoterade,

3. samtliga moderbolagets andelar i dotterbolaget delas ut,

4. andelar i dotterbolaget efter utdelningen inte innehas av något

företag som tillhör samma koncern som moderföretaget,

5. dotterbolaget är ett svenskt aktiebolag eller ett utländskt bolag, och

6. dotterbolagets näringsverksamhet till huvudsaklig del består av

rörelse eller, direkt eller indirekt, innehav av andelar i sådana företag

som till huvudsaklig del bedriver rörelse och i vilka dotterbolaget, direkt

eller indirekt, innehar andelar med ett sammanlagt röstetal som

motsvarar mer än hälften av röstetalet för samtliga andelar i företaget.

Första stycket gäller även om mottagaren av utdelningen inte äger

aktierna i det utdelande bolaget.

I 48 kap. 8 § finns bestämmelser om anskaffningsutgiften på andelarna

i moderbolaget och dotterbolaget.

.

20 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna i 19 och 20 §§

skall ett utländskt bolag, som hör

hemma i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och motsvarar en svensk

ekonomisk förening, behandlas

som en sådan.

Vid tillämpning av

bestämmelserna i 20 § skall ett

utländskt bolag, som hör hemma

i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och motsvarar ett svenskt

aktiebolag, behandlas som ett

sådant.

48 kap.

Andelar som erhålls genom

utdelning i vissa fall

Andelar som förvärvas genom

utdelning i vissa fall

8 §

För andelar som erhålls genom

sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsutgift

så stor del av omkostnadsbeloppet

för aktierna i moderbolaget

beräknat vid tidpunkten för

utdelningen som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet på

dessa aktier som utdelningen

medför.

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsutgift

så stor del av omkostnadsbeloppet

för aktierna i moderbolaget

beräknat vid tidpunkten för

utdelningen som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet som

utdelningen medför för dessa

aktier.

När det senare skall beräknas ett omkostnadsbelopp för aktierna i

moderbolaget, skall den genomsnittliga anskaffningsutgiften minskas i

motsvarande mån.

Om den som erhåller andelar i

utdelning utan att äga aktier i

moderbolaget lämnar ersättning

för rätten till utdelning, anses

ersättningen som

anskaffningsutgift. Om någon

ersättning inte lämnas, är de

utdelade andelarnas

anskaffningsutgift noll.

Om den som förvärvar andelar

genom utdelning utan att äga

aktier i moderbolaget lämnar

ersättning för rätten till utdelning,

anses ersättningen som

anskaffningsutgift. Om någon

ersättning inte lämnas, är

anskaffningsutgiften noll.

Aktier som erhålls genom

utskiftning i vissa fall

Aktier som förvärvas genom

utskiftning i vissa fall

9 §

För aktier som erhålls genom

utskiftning från en ekonomisk

förening vid sådan ombildning av

en svensk ekonomisk förening till

aktiebolag som avses i 42 kap.

20 §, anses som

anskaffningsutgift det

omkostnadsbelopp som skulle ha

använts om andelarna i föreningen

hade avyttrats vid tidpunkten för

utskiftningen.

För aktier som förvärvas

genom utskiftning från en

ekonomisk förening vid sådan

ombildning av en ekonomisk

förening till aktiebolag som avses

i 42 kap. 20 §, skall som

anskaffningsutgift anses det

omkostnadsbelopp som skulle ha

använts om andelarna i föreningen

hade avyttrats vid tidpunkten för

utskiftningen.

61 kap.

19 §

Som synnerliga skäl för att justera värdet av bilförmån nedåt anses

 att bilen använts som arbetsredskap,

 att bilen använts i taxinäring, att den körts minst 6 000 mil i

verksamheten under kalenderåret och att dispositionen för privat

körning varit begränsad i mer än ringa utsträckning, eller

 att det finns liknande omständigheter.

Värdet av bilförmån skall

justeras nedåt också när bilen

ingår i en större grupp av bilar

som deltar i ett test eller liknande

för att prova ut ny eller

förbättrande miljö eller

säkerhetsteknik eller dylikt och

bilen i det utförandet inte finns att

köpa på den allmänna marknaden

inom Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-

länderna.

Värdet av bilförmån skall

justeras nedåt också när bilen

ingår i en större grupp av bilar

som deltar i ett test eller liknande

för att prova ut ny eller

förbättrande miljö eller

säkerhetsteknik eller dylikt och

bilen i det utförandet inte finns att

köpa på den allmänna marknaden

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet.

Om bilen är utrustad med teknik för drift helt eller delvis med

miljövänligare drivmedel än bensin och dieselolja eller med elektricitet

och bilens nybilspris därför är högre än nybilspriset för närmast

jämförbara bil utan sådan teknik, skall förmånsvärdet justeras nedåt till

en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Bestämmelserna i 40 kap. 6 § i sin nya lydelse tillämpas på

beskattningsår som påbörjas efter den 1 januari 2001 eller senare.

Förslag till lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av

utländsk skatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1986:468) om avräkning av

utländsk skatt

dels att 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Om en obegränsat skattskyldig

har haft intäkt

Om en obegränsat skattskyldig

har haft intäkt eller en begränsat

skattskyldig har haft sådan

intäkt som hänför sig ett fast

driftställe i Sverige

a) som medtagits vid taxering enligt inkomstskattelagen

(1999:1229),

b) för vilken han beskattats i utländsk stat, och

c) som enligt skattelagstiftningen i den utländska staten anses härröra

därifrån,

har han med den inskränkning som följer av 2 § genom avräkning

av den del av den utländska skatten som belöper sig på intäkten rätt att

erhålla nedsättning av statlig inkomstskatt och kommunal inkomstskatt

enligt 4 13 §§.

Motsvarande gäller i tillämpliga delar i fall en fysisk person enligt

lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall betala fastighetsskatt

för en privatbostad som är belägen utomlands.

Om ett svenskt företag vid en prövning enligt 24 kap. 20 §

inkomstskattelagen inte kan visa att inkomstbeskattningen av den

utländska juridiska personen är jämförlig med inkomstbeskattningen

enligt nämnda lag av ett svenskt företag med motsvarande inkomster

men övriga förutsättningar för skattefrihet för utdelningen är uppfyllda,

gäller följande. Utöver den avräkning som medges enligt första stycket

och enligt dubbelbeskattningsavtal, har företaget rätt att genom

avräkning erhålla nedsättning av statlig inkomstskatt med ett belopp som

motsvarar tretton procent av utdelningens bruttobelopp. Vid en sådan

avräkning gäller 4 13 §§ i tillämpliga delar.

2 §

Rätt till avräkning enligt 1 § första stycket föreligger inte om statlig

inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, den utländska skatten samt den

utländska intäkten omfattas av dubbelbeskattningsavtal. Med att den

utländska intäkten omfattas av dubbelbeskattningsavtal avses även fall då

någon intäkt av en privatbostad som är belägen utomlands inte uppburits

men, om sådan intäkt hade uppburits, denna omfattats av

dubbelbeskattningsavtal

Rätt till avräkning enligt 1 § andra stycket föreligger inte om statlig

fastighetsskatt omfattas av dubbelbeskattningsavtal. Vid avräkning med

stöd av dubbelbeskattningsavtal tillämpas dock 4 13 §§.

Bestämmelserna i första

stycket tillämpas inte då en

begränsat skattskyldig har rätt

till avräkning av utländsk skatt

enligt 1 § första stycket.

2 a §

Termer och uttryck som

används i denna lag har samma

betydelse och

tillämpningsområde som i

inkomstskattelagen (1999:1229)

om inte annat anges eller

framgår av sammanhanget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången vid 2002 års taxering.

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

promemorian Anpassningar på företagsskatteområdet till EG-

fördraget (Ds 2000:28)

Efter remiss har yttranden över promemorian (Ds 2000:28)

Anpassningar på företagsskatteområdet till EG-fördraget inkommit från

Riksskatteverket (RSV), Hovrätten för västra Sverige, Kammarrätten i

Göteborg, Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK),

Handelshögskolan i Stockholm, Juridiska fakulteten vid Uppsala

universitet, Sveriges Byggindustrier, Finansbolagens förening,

Föreningen auktoriserade revisorer FAR, HSB Riksförbund,

Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas Riksförbund (LRF),

Näringslivets nämnd för regelgranskning (NNR), Svenska Handel- och

Tjänsteföretagen, Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska

Bankföreningen, Svenska handelskammaren, Sveriges Advokatsamfund,

Sveriges Fastighetsägareförbund, Sveriges Försäkringsförbund, Sveriges

Industriförbund och Tjänstemännens centralorganisation (TCO).

RSV har inhämtat yttrande från skattemyndigheten i Stockholm.

Näringslivets nämnd för regelgranskning, Svenska

Arbetsgivareföreningen SAF, Svenska bankföreningen, Svenska

handelskammaren, Sveriges Försäkringsförbund och Sveriges

Industriförbund har åberopat ett remissyttrande från Näringslivets

Skattedelegation.

Landsorganisationen LO har förutom ett eget yttrande åberopat ett

yttrande från Svenska Transportarbetareförbundet.

Företagsekonomiska institutionen vid Stockholms universitet,

Finansbolagens förening, Centralorganisationen SACO, Företagarnas

Riksorganisation, Kooperativa förbundet, Skogsägarnas Riksförbund,

Svensk Industriförening, Svenska Revisorsasmfundet SRS, Sveriges

Bokförings- och revisionsbyråers Förbund, Sveriges

Redovisningskonsulters Förbund SRF och Tjänsteförbundet har också

avstått från att yttra sig.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 11 kap. 26 §, 12 kap. 24 och 25 §§, 16 kap. 19, 29 och 30 §§,

17 kap. 6 och 7 §§, 24 kap. 15 och 20 §§, 25 kap. 14, 20, 24 och 25 §§,

35 kap. 3 5 §§, 36 kap. 3 §, 40 kap. 6 §, 48 kap. 8 och 9 §§, 49 kap. 22 §,

61 kap. 19 § och 65 kap. 16 § samt rubrikerna närmast före 17 kap. 6 §,

25 kap. 24 § och 48 kap. 8 och 9 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 31 kap. 25 a §,

35 kap. 2 a §, 36 kap. 2 a §, 42 kap. 16 a och 20 a §§, samt närmast före

17 kap. 7 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

26 §

Förmån av resa inom eller

mellan Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-

länderna till eller från

anställningsintervju skall inte tas

upp. Detta gäller också ersättning

för sådan resa till den del

ersättningen inte överstiger

utgifterna för resan och, när det

gäller resa med egen bil, inte

överstiger avdragsbeloppet enligt

12 kap. 27 §.

Förmån av resa inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet till eller från

anställningsintervju skall inte tas

upp. Detta gäller också ersättning

för sådan resa till den del

ersättningen inte överstiger

utgifterna för resan och, när det

gäller resa med egen bil, inte

överstiger avdragsbeloppet enligt

12 kap. 27 §.

12 kap.

24 §

När en skattskyldig på grund av

sitt arbete vistas på en annan ort än

den där han eller hans familj bor,

skall utgifter för hemresor dras

av, om avståndet mellan hemorten

och arbetsorten är längre än 50

kilometer. Avdrag skall göras för

högst en hemresa per vecka och

bara för utgifter för resor inom

eller mellan Europeiska

unionens medlemsländer eller

EES-länderna.

När en skattskyldig på grund av

sitt arbete vistas på en annan ort än

den där han eller hans familj bor,

skall utgifter för hemresor dras

av, om avståndet mellan hemorten

och arbetsorten är längre än 50

kilometer. Avdrag skall göras för

högst en hemresa per vecka och

bara för utgifter för resor inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet.

Avdraget skall beräknas efter utgiften för det billigaste färdsättet.

Skäliga utgifter för flygresa och utgifter för tågresa skall dock dras av.

Om det saknas godtagbara allmänna kommunikationer, skall utgifter

för resa med egen bil eller med den skattskyldiges förmånsbil dras av

med det belopp som gäller för resor mellan bostaden och arbetsplatsen

enligt 27 och 29 §§. Detta gäller också den som använt en förmånsbil

som en närstående till honom eller hans sambo men inte han själv är

skattskyldig för.

25 §

Utgifter för särskilda resor

inom eller mellan Europeiska

unionens medlemsländer eller

EES-länderna i samband med att

den skattskyldige börjar eller

slutar en tjänst skall dras av.

Bestämmelserna i 24 § andra och

tredje styckena tillämpas också

för sådana avdrag.

Utgifter för särskilda resor

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet i samband

med att den skattskyldige börjar

eller slutar en tjänst skall dras av.

Bestämmelserna i 24 § andra och

tredje styckena tillämpas också

för sådana avdrag.

16 kap.

19 §

Utländsk särskild skatt som avser näringsverksamheten skall dras av.

Allmän skatt till en utländsk stat

skall dras av, om den har betalats

av en obegränsat skattskyldig

person på inkomster som anses ha

sitt ursprung i den utländska

staten. Med allmän skatt till en

utländsk stat likställs skatt till en

utländsk delstat, provins eller

kommun.

Allmän skatt till en utländsk stat

skall dras av, om den har betalats

på inkomster som anses ha sitt

ursprung i den utländska staten om

inkomsten skall tas upp i Sverige

och inte är undantagen från

beskattning här enligt ett

skatteavtal. Med allmän skatt till

en utländsk stat likställs skatt till

en utländsk delstat, provins eller

kommun.

Med skatt på inkomster likställs skatt på sådan förmögenhet som de

inkomster som avses i andra stycket kommer från. Detta gäller dock inte

om skatten huvudsakligen har karaktären av engångsskatt.

29 §

Debiterade egenavgifter skall dras av till den del de avser

näringsverksamheten. Om avgifterna sätts ned skall motsvarande del av

avdraget återföras det beskattningsår då debiteringen ändras.

Avdrag skall dessutom göras för ett belopp som sätts av för att täcka

egenavgifterna för beskattningsåret. Avdraget skall återföras det

följande beskattningsåret.

Den som är skyldig att

upprätta årsbokslut eller

årsredovisning enligt

bokföringslagen (1999:1078) får

göra avdrag bara om en

motsvarande avsättning görs i

räkenskaperna.

30 §

Avdrag enligt 29 § andra stycket skall beräknas på ett underlag som

motsvarar överskottet i näringsverksamheten före avdraget minskat med

1. sjukpenning eller annan ersättning som avses i 15 kap. 8 §, och

2. inkomst som räknas som inkomst av anställning enligt 2 kap. 3 5,

15 och 16 §§ lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

Avdraget får uppgå till högst 25 procent av underlaget. För sådana

inkomster eller skattskyldiga som avses i 2 § lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster får dock avdraget uppgå till

högst 20 procent.

Avdrag skall göras bara för

näringsverksamhet här i landet.

17 kap.

Andelar som förvärvas genom

vissa utdelningar och

utskiftningar

Andelar som förvärvas genom

utdelning i vissa fall

6 §

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 § skall som anskaffningsvärde

anses så stor del av

anskaffningsvärdet för aktierna i

det utdelande bolaget som

motsvarar den förändring i

marknadsvärdet som utdelningen

inneburit för dessa aktier.

Anskaffningsvärdet för aktierna i

det utdelande bolaget skall

minskas i motsvarande mån.

Om den som förvärvar aktier

genom utdelning utan att äga

aktier i det utdelande bolaget

har lämnat ersättning för rätten

till utdelning, anses ersättningen

som anskaffningsvärde. Om någon

ersättning inte har lämnats, är

anskaffningsvärdet noll.

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som

anskaffningsvärde så stor del av

anskaffningsvärdet för aktierna i

moderbolaget som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet som

utdelningen medför för dessa

aktier. Anskaffningsvärdet för

aktierna i moderbolaget skall

minskas i motsvarande mån.

Om den som förvärvar andelar

genom utdelning utan att äga

aktier i moderbolaget lämnar

ersättning för rätten till utdelning,

anses ersättningen som

anskaffningsvärde. Om någon

ersättning inte lämnas, är

anskaffningsvärdet noll.

Aktier som förvärvas genom

utskiftning i vissa fall

7 §

För aktier som förvärvas genom

sådan utskiftning från en

ekonomisk förening som avses i

42 kap. 20 § skall som

anskaffningsvärde anses

anskaffningsvärdet för andelarna i

den förening som skiftat ut

aktierna.

För aktier som förvärvas genom

utskiftning från en ekonomisk

förening vid en sådan

ombildning av en ekonomisk

förening till aktiebolag som

avses i 42 kap. 20 §, skall som

anskaffningsvärde anses

anskaffningsvärdet för andelarna i

den förening som skiftar ut

aktierna.

24 kap.

15 §

Utdelning på näringsbetingade

andelar i svenska aktiebolag och

svenska ekonomiska föreningar

skall inte tas upp, om den tas emot

av

 ett sådant svenskt aktiebolag

eller en sådan svensk ekonomisk

förening som inte är

investmentföretag eller

förvaltningsföretag,

 en sådan svensk stiftelse eller

svensk ideell förening som inte

omfattas av bestämmelserna om

undantag från skattskyldighet i 7

kap.,

 en svensk sparbank, eller

 ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag.

Utdelning på näringsbetingade

andelar i svenska aktiebolag och

svenska ekonomiska föreningar

skall inte tas upp, om den tas emot

av

1. ett sådant svenskt aktiebolag

eller en sådan svensk ekonomisk

förening som inte är

investmentföretag eller

förvaltningsföretag,

2. en sådan svensk stiftelse eller

svensk ideell förening som inte

omfattas av bestämmelserna om

undantag från skattskyldighet i 7

kap.,

3. en svensk sparbank, eller

4. ett svenskt ömsesidigt

försäkringsföretag.

Vid tillämpning av

bestämmelserna i första stycket

skall ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och som motsvarar ett svenskt

företag som avses i första stycket

1 4, behandlas som ett sådant

företag.

20 §

Utdelning på andelar i en

utländsk juridisk person skall inte

tas upp av ett svenskt företag om

Utdelning på andelar i en

utländsk juridisk person skall inte

tas upp av ett företag om

1. utdelningen på grund av 12 19 §§ inte skulle ha tagits upp om den

utdelande juridiska personen hade varit svensk, och

2. inkomstbeskattningen av den utländska juridiska personen är

jämförlig med inkomstbeskattningen enligt denna lag av ett svenskt

företag med motsvarande inkomster.

25 kap.

14 §

Moderföretaget i den svenska koncernen skall vara

 ett svenskt aktiebolag,

 en svensk ekonomisk förening,

 en svensk sparbank, eller

 ett svenskt ömsesidigt försäkringsföretag.

Vid tillämpning av första

stycket skall ett utländskt bolag

som hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet och som

motsvarar ett svenskt företag

som avses i bestämmelsen

behandlas som ett sådant

företag.

20 §

Om det inträffar en omständighet som medför att det säljande

företaget inte längre existerar, skall kapitalvinsten tas upp som intäkt.

Detta gäller inte om det

säljande företaget genom en

fusion går upp i ett företag som

tillhör samma svenska koncern. I

stället skall de bestämmelser

som gäller för det säljande

företaget tillämpas på det

övertagande företaget.

Detta gäller inte om det

säljande företaget

 genom en fusion går upp i

ett företag som tillhör samma

svenska koncern, eller

 upphör att existera genom

en fission och vart och ett av de

övertagande företagen

omedelbart efter fissionen ingår

i samma svenska koncern som

det säljande företaget.

I fall som avses i andra stycket

skall de bestämmelser som

gäller för det säljande företaget

tillämpas på det övertagande

företaget eller de övertagande

företagen.

Vid en fission skall

kapitalvinsten för vilken det

säljande företaget fått uppskov

fördelas på de övertagande

företagen i förhållande till det

nettovärde som förs över till

varje företag. Med nettovärde

avses detsamma som i 37 kap. 28

§ andra stycket.

Det avyttrade företaget går upp i

ett koncernföretag genom fusion

Det avyttrade företaget upphör

att existera genom en fusion

eller fission

24 §

Kapitalvinsten skall inte tas upp

om det avyttrade företaget går

upp i ett annat företag genom en

fusion och det övertagande

företaget ingår i samma svenska

koncern som det säljande

företaget. Var och en av de

andelar i det övertagande

företaget som omedelbart efter

fusionen innehas av det säljande

företaget och företag som ingår i

samma svenska koncern som det

säljande företaget anses som en

avyttrad andel. Summan av

kapitalvinsterna på de faktiskt

avyttrade andelarna skall fördelas

på andelarna i det övertagande

företaget.

Kapitalvinsten skall inte tas upp

om det avyttrade företaget

 går upp i ett annat företag

genom en fusion och det

övertagande företaget ingår i

samma svenska koncern som det

säljande företaget, eller

 upphör att existera genom

en fission och vart och ett av de

övertagande företagen ingår i

samma svenska koncern som det

säljande företaget.

Var och en av de andelar i det

övertagande företaget eller de

övertagande företagen som

omedelbart efter fusionen eller

fissionen innehas av det

säljande företaget och företag

som ingår i samma svenska

koncern som det säljande

företaget anses som en avyttrad

andel.

Vid en fusion skall summan av

kapitalvinsterna på de faktiskt

avyttrade andelarna fördelas på

andelarna i det övertagande

företaget.

Vid en fission skall

kapitalvinsten på de faktiskt

avyttrade andelarna fördelas på

de övertagande företagen i

förhållande till det nettovärde

som förs över till varje företag.

Med nettovärde avses detsamma

som i 37 kap. 28 § andra stycket.

25 §

Om det köpande företaget vid tidpunkten för den koncerninterna

andelsavyttringen äger andelar av samma slag och sort som den avyttrade

andelen (gamla andelar) eller därefter förvärvar sådana andelar (nya

andelar), skall senare avyttringar som företaget gör anses ske i följande

ordning:

1. gamla andelar,

2. avyttrade andelar,

3. nya andelar.

Bestämmelsen skall tillämpas på motsvarande sätt för andra företag

som tillhör samma svenska koncern som det säljande företaget och som

i ett senare led förvärvar en avyttrad andel.

Motsvarande turordning tillämpas

1. om det köpande företaget vid tidpunkten för ett sådant andelsbyte

som avses i 21 § äger andelar av samma slag och sort som de mottagna

andelarna (gamla andelar) eller därefter förvärvar sådana andelar (nya

andelar), och

2. efter fusioner i sådana fall

som avses i 24 § i fråga om

andelar som innehas i det

övertagande företaget omedelbart

efter fusionen (avyttrade andelar)

och andelar i detta företag som

förvärvas senare (nya andelar).

2. efter fusioner eller fissioner

i sådana fall som avses i 24 § i

fråga om andelar som innehas i ett

övertagande företag omedelbart

efter fusionen eller fissionen

(avyttrade andelar) och andelar i

detta företag som förvärvas senare

(nya andelar).

31 kap.

25 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna i 25 § skall ett

utländskt bolag som hör hemma

i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

(EES) och som motsvarar ett

svenskt företag som anges i

dessa bestämmelser behandlas

som ett sådant företag, om det

utländska bolaget är

skattskyldigt för den

näringsverksamhet som fonden

förs över till och verksamheten

inte är undantagen från

beskattning i Sverige genom ett

skatteavtal. Detsamma gäller om

bolaget är ett sådant svenskt

företag som enligt ett skatteavtal

skall anses ha hemvist i en

utländsk stat inom EES och

företaget är skattskyldigt i

Sverige för den

näringsverksamhet som fonden

förs över till och verksamheten

inte är undantagen från

beskattning i Sverige på grund

av skatteavtal.

35 kap.

2 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna i detta kapitel

skall ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

(EES) och som motsvarar ett

svenskt företag som anges i

dessa bestämmelser behandlas

som ett sådant företag, om

mottagaren av koncernbidraget

är skattskyldigt i Sverige för den

näringsverksamhet som

koncernbidraget hänför sig till.

Detsamma gäller om mottagaren

är ett sådant svenskt företag som

enligt ett skatteavtal skall anses

ha hemvist i en utländsk stat

inom EES om företaget är

skattskyldigt i Sverige för den

näringsverksamhet som

koncernbidraget hänför sig till.

3 §

Ett koncernbidrag från ett moderföretag till ett helägt dotterföretag

eller från ett helägt dotterföretag till ett moderföretag skall dras av

under förutsättning att

1. varken givaren eller mottagaren är ett privatbostadsföretag,

investmentföretag eller förvaltningsföretag,

2. både givaren och mottagaren redovisar bidraget öppet i

självdeklarationen vid samma års taxering,

3. dotterföretaget har varit helägt under givarens och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan dotterföretaget började bedriva

näringsverksamhet av något slag,

4. mottagaren inte enligt ett

skatteavtal skall anses ha hemvist i

en utländsk stat, och

5. om bidraget lämnas från

dotterföretaget till

moderföretaget, utdelning under

beskattningsåret från

dotterföretaget inte skall tas upp

hos moderföretaget.

4. mottagaren inte enligt ett

skatteavtal skall anses ha hemvist i

en utländsk stat utom i fall som

avses i 2 a § andra meningen,

5. näringsverksamheten som

koncernbidraget hänför sig till

inte är undantagen från

beskattning i Sverige på grund

av ett skatteavtal, och

6. om bidraget lämnas från

dotterföretaget till

moderföretaget, utdelning under

beskattningsåret från

dotterföretaget inte skall tas upp

hos moderföretaget.

4 §

Ett koncernbidrag från ett helägt

dotterföretag till ett annat helägt

dotterföretag till samma

moderföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1

4 är uppfyllda och

Ett koncernbidrag från ett helägt

dotterföretag till ett annat helägt

dotterföretag till samma

moderföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1

5 är uppfyllda och

1. moderföretaget är ett investmentföretag eller förvaltningsföretag,

2. utdelning under beskattningsåret från det dotterföretag som ger

koncernbidraget inte skall tas upp av moderföretaget, eller

3. utdelning under beskattningsåret från det dotterföretag som tar

emot koncernbidraget skall tas upp av moderföretaget.

5 §

Ett koncernbidrag från ett

moderföretag till ett annat svenskt

aktiebolag än ett helägt

dotterföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1,

2 och 4 är uppfyllda och om

ägarförhållandena under givarens

och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan

mottagaren började bedriva

näringsverksamhet av något slag

har varit sådana att mottagaren

genom fusioner mellan

moderföretag och dotterbolag har

kunnat gå upp i moderföretaget.

Fusion skall anses kunna äga rum

när ett moderföretag äger mer än

90 procent av aktierna i ett

dotterbolag, men inte i andra fall.

Ett koncernbidrag från ett

moderföretag till ett annat svenskt

aktiebolag än ett helägt

dotterföretag skall dras av, om de

förutsättningar som anges i 3 § 1,

2, 4 och 5 är uppfyllda och om

ägarförhållandena under givarens

och mottagarens hela

beskattningsår eller sedan

mottagaren började bedriva

näringsverksamhet av något slag

har varit sådana att mottagaren

genom fusioner mellan

moderföretag och dotterbolag har

kunnat gå upp i moderföretaget.

Fusion skall anses kunna äga rum

när ett moderföretag äger mer än

90 procent av aktierna i ett

dotterbolag, men inte i andra fall.

36 kap.

2 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna i detta kapitel

skall ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och som motsvarar ett svenskt

aktiebolag eller en svensk

ekonomisk förening behandlas

som ett sådant företag om det

utländska bolaget är

skattskyldigt för

näringsverksamhet i Sverige.

Detsamma gäller ett sådant

svenskt företag som enligt ett

skatteavtal skall anses ha

hemvist i en utländsk stat inom

EES och om företaget är

skattskyldigt för

näringsverksamhet i Sverige.

Om det utländska bolaget är

kommittentföretag, gäller första

stycket bara under förutsättning

att inkomsten från

kommissionärsverksamheten

skall tas upp i

näringsverksamheten som

bedrivs från det fasta

driftstället.

3 §

Om kommissionärsföretaget bedriver kommissionärsverksamhet för

ett enda kommittentföretags räkning, får överskottet eller underskottet

av kommissionärsverksamheten tas upp respektive dras av hos

kommittentföretaget under förutsättning att

1. kommissionärsförhållandet är grundat på ett skriftligt avtal,

2. kommissionärsföretaget bedriver kommissionärsverksamheten

uteslutande för kommittentföretagets räkning,

3. kommissionärsföretaget under beskattningsåret inte bedriver

näringsverksamhet i nämnvärd omfattning vid sidan av

kommissionärsverksamheten,

4. verksamheten har bedrivits på det sätt som anges i detta kapitel

under båda företagens hela beskattningsår eller sedan kommissionärs-

företaget började bedriva näringsverksamhet av något slag,

5. beskattningsåren för båda företagen slutar vid samma tidpunkt, och

6. båda företagen skulle haft rätt till avdrag för koncernbidrag enligt

35 kap. om de hade lämnat sådant till det andra företaget under

beskattningsåret.

Vid prövning av förutsättningen

i första stycket 6 skall

kommissionärsverksamheten

anses ingå i båda företagens

verksamhet.

Om kommissionärsföretaget är

ett sådant utländskt bolag som

avses i 2 a §, skall vid prövning

av förutsättningarna i första

stycket 3 och 4 vad som sägs om

kommissionärsföretaget i stället

gälla dess fasta driftställe. Vid

prövning av förutsättningen i

första stycket 6 skall

kommissionärsverksamheten

anses ingå i båda företagens

verksamhet.

40 kap.

6 §

Med koncern avses i detta kapitel

 en koncern enligt någon av de bestämmelser som anges i 5 § första

stycket,

 när det gäller svenska ideella föreningar, en koncern enligt 1 kap. 4

§ årsredovisningslagen (1995:1554), och

 en motsvarande utländsk

företagsgrupp, om moderföretaget

hör hemma i en medlemsstat i

Europeiska unionen eller är ett

sådant utländskt bolag som avses

i 6 kap. 10 §.

 en motsvarande utländsk

företagsgrupp, om moderföretaget

hör hemma i en stat inom

Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet eller är ett

utländskt bolag.

42 kap.

16 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna om moderbolag

i 16 § första stycket skall ett

utländskt bolag som motsvarar

ett svenskt aktiebolag behandlas

som ett sådant om det utländska

bolaget hör hemma i en stat

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet (EES) eller i

en stat med vilken Sverige har

ingått ett skatteavtal som

innehåller en artikel om

informationsutbyte.

20 a §

Vid tillämpning av

bestämmelserna i 19 och 20 §§

skall ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och som motsvarar en svensk

ekonomisk förening behandlas

som en sådan. Vid tillämpning

av bestämmelserna i 20 § skall

ett utländskt bolag som hör

hemma i en stat inom EES och

som motsvarar ett svenskt

aktiebolag behandlas som ett

sådant.

.

48 kap.

Andelar som erhålls genom

utdelning i vissa fall

Andelar som förvärvas genom

utdelning i vissa fall

8 §

För andelar som erhålls genom

sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsutgift

så stor del av omkostnadsbeloppet

för aktierna i moderbolaget

beräknat vid tidpunkten för

utdelningen som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet på

dessa aktier som utdelningen

medför.

För andelar som förvärvas

genom sådan utdelning av andelar i

dotterbolag som avses i 42 kap.

16 §, anses som anskaffningsutgift

så stor del av omkostnadsbeloppet

för aktierna i moderbolaget

beräknat vid tidpunkten för

utdelningen som motsvarar den

förändring i marknadsvärdet som

utdelningen medför för dessa

aktier.

När det senare skall beräknas ett omkostnadsbelopp för aktierna i

moderbolaget, skall den genomsnittliga anskaffningsutgiften minskas i

motsvarande mån.

Om den som erhåller andelar i

utdelning utan att äga aktier i

moderbolaget lämnar ersättning

för rätten till utdelning, anses

ersättningen som

anskaffningsutgift. Om någon

ersättning inte lämnas, är de

utdelade andelarnas

anskaffningsutgift noll.

Om den som förvärvar andelar

genom utdelning utan att äga

aktier i moderbolaget lämnar

ersättning för rätten till utdelning,

anses ersättningen som

anskaffningsutgift. Om någon

ersättning inte lämnas, är

anskaffningsutgiften noll.

Aktier som erhålls genom

utskiftning i vissa fall

Aktier som förvärvas genom

utskiftning i vissa fall

9 §

För aktier som erhålls genom

utskiftning från en ekonomisk

förening vid sådan ombildning av

en svensk ekonomisk förening till

aktiebolag som avses i 42 kap.

20 §, anses som

anskaffningsutgift det

omkostnadsbelopp som skulle ha

använts om andelarna i föreningen

hade avyttrats vid tidpunkten för

utskiftningen.

För aktier som förvärvas

genom utskiftning från en

ekonomisk förening vid sådan

ombildning av en ekonomisk

förening till aktiebolag som avses

i 42 kap. 20 §, skall som

anskaffningsutgift anses det

omkostnadsbelopp som skulle ha

använts om andelarna i föreningen

hade avyttrats vid tidpunkten för

utskiftningen.

49 kap.

22 §

Om en mottagen andel avyttras genom en koncernintern

andelsavyttring, skall uppskovsbeloppet tas upp som intäkt först när

kapitalvinsten på grund av den koncerninterna andelsavyttringen skall tas

upp som intäkt. Om det vid en avyttring av en mottagen andel inte

uppkommer vare sig en kapitalvinst eller en kapitalförlust men det

skulle ha funnits förutsättningar för uppskov med beskattningen av en

kapitalvinst enligt bestämmelserna om koncerninterna andelsavyttringar

i 25 kap. 6 27 §§ om det hade uppkommit en sådan vinst, skall

uppskovsbeloppet tas upp som intäkt först när en faktisk kapitalvinst på

grund av den avyttringen skulle ha tagits upp som intäkt.

Kapitalvinsten på grund av den koncerninterna andelsavyttringen skall

anses ha tagits upp som intäkt

 vid utdelning som avses i 25 kap. 22 eller 23 §, och

 vid fusion som avses i 25 kap.

24 § första stycket om det är

koncernmoderföretaget som är

övertagande företag.

 vid fusion eller fission som

avses i 25 kap. 24 § till den del

det är koncernmoderföretaget

som är övertagande företag.

61 kap.

19 §

Som synnerliga skäl för att justera värdet av bilförmån nedåt anses

 att bilen använts som arbetsredskap,

 att bilen använts i taxinäring, att den körts minst 6 000 mil i

verksamheten under kalenderåret och att dispositionen för privat

körning varit begränsad i mer än ringa utsträckning, eller

 att det finns liknande omständigheter.

Värdet av bilförmån skall

justeras nedåt också när bilen

ingår i en större grupp av bilar

som deltar i ett test eller liknande

för att prova ut ny eller

förbättrande miljö- eller

säkerhetsteknik eller dylikt och

bilen i det utförandet inte finns att

köpa på den allmänna marknaden

inom Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-

länderna.

Värdet av bilförmån skall

justeras nedåt också när bilen

ingår i en större grupp av bilar

som deltar i ett test eller liknande

för att prova ut ny eller

förbättrande miljö- eller

säkerhetsteknik eller dylikt och

bilen i det utförandet inte finns att

köpa på den allmänna marknaden

inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet.

Om bilen är utrustad med teknik för drift helt eller delvis med

miljövänligare drivmedel än bensin och dieselolja eller med elektricitet

och bilens nybilspris därför är högre än nybilspriset för närmast

jämförbara bil utan sådan teknik, skall förmånsvärdet justeras nedåt till

en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen.

65 kap.

16 §

I lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt finns

bestämmelser om avräkning av

utländsk skatt för obegränsat

skattskyldiga.

I lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt finns

bestämmelser om avräkning av

utländsk skatt för obegränsat

skattskyldiga och i vissa fall för

begränsat skattskyldiga.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Bestämmelserna i 40 kap. 6 § i sin nya lydelse tillämpas på

beskattningsår som påbörjas den 1 januari 2001 eller senare.

Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1230) om ikraftträdande

av inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1999:1230) om ikraftträdande

av inkomstskattelagen (1999:1229) skall införas fyra nya paragrafer, 5

kap. 12 15 §§, samt närmast före 5 kap. 12 och 13 §§ nya rubriker av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

Det säljande företaget upphör

att existera genom en fission

12 §

Vid tillämpning av 10 § andra

stycket den upphävda lagen

(1998:1602) om uppskov med

beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom

koncerner skall, om den

skattskyldige begär det, vad som

sägs om fusioner också gälla om

det säljande företaget upphör

att existera genom en sådan

fission som anges i 5 § den

upphävda lagen (1998:1603) om

beskattningen vid fusioner,

fissioner och

verksamhetsöverlåtelser. Detta

gäller bara om de övertagande

företagen omedelbart efter

fissionen tillhör samma koncern

som säljaren.

Det säljande företagets vinst

fördelas på de övertagande

företagen i förhållande till det

nettovärde som förs över till

varje företag. Med nettovärde

avses detsamma som i 37 kap. 28

§ andra stycket

inkomstskattelagen (1999:1229).

Vad som sägs om det

övertagande företaget vid en

fusion gäller vart och ett av de

övertagande företagen vid en

fission.

Det överlåtna företaget upphör

att existera genom en fission

13 §

Vid tillämpning av 14 § den

upphävda lagen (1998:1602) om

uppskov med beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom

koncerner skall, om den

skattskyldige begär det, vad som

sägs om fusioner också gälla om

det avyttrade företaget upphör

att existera genom en sådan

fission som anges i 5 § den

upphävda lagen (1998:1603) om

beskattningen vid fusioner,

fissioner och

verksamhetsöverlåtelser. Detta

gäller bara om och vart och ett

av de övertagande företagen

ingår i samma koncern som det

säljande företaget. Vad som sägs

om det övertagande företaget

vid en fusion gäller vart och ett

av de övertagande företagen vid

en fission.

Kapitalvinsten på de faktiskt

avyttrade andelarna fördelas på

de övertagande företagen i

förhållande till det nettovärde

som förs över till varje företag.

Med nettovärde avses detsamma

som i 37 kap. 28 § andra stycket

inkomstskattelagen (1999:1229).

14 §

Om den skattskyIdige begär

att 13 § skall tillämpas, gäller

vad som sägs i fråga turordning

i 15 § tredje stycket 2 den

upphävda lagen (1998:1602) om

uppskov med beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom

koncerner också i fråga om

andelar som innehas i ett

övertagande företag efter en

fission.

15 §

Om den skattskyldige begär

att bestämmelserna i 13 § skall

tillämpas, gäller vad som sägs i

fråga om vinst vid fusion i 19 §

andra stycket den upphävda

lagen (1998:1601) om uppskov

med beskattningen vid

andelsbyten också vinst vid

fission till den del

koncernmoderföretaget är

övertagande företag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas på

överlåtelser som skett och förfaranden som genomförts efter utgången

av år 1998

Förslag till lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av

utländsk skatt

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1986:468) om avräkning av

utländsk skatt skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

2 a §

Termer och uttryck som

används i denna lag har samma

betydelse och

tillämpningsområde som i

inkomstskattelagen (1999:1229)

om inte annat anges eller

framgår av sammanhanget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången vid 2002 års taxering.

Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1255) om ändring i lagen

(1986:468) om avräkning av utländsk skatt

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ i lagen (1986:468) om avräkning

av utländsk skatt i stället för dess lydelse enligt lagen (1999:1255) om

ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Om en obegränsat skattskyldig

har haft intäkt

Om en obegränsat skattskyldig

har haft intäkt eller en begränsat

skattskyldig har haft sådan

intäkt som hänför sig till ett fast

driftställe i Sverige

a) som medtagits vid taxering enligt inkomstskattelagen

(1999:1229),

b) för vilken han beskattats i utländsk stat, och

c) som enligt skattelagstiftningen i den utländska staten anses härröra

därifrån,

har han med den inskränkning som följer av 2 § genom avräkning

av den del av den utländska skatten som belöper sig på intäkten rätt att

erhålla nedsättning av statlig inkomstskatt och kommunal inkomstskatt

enligt 4 13 §§.

Motsvarande gäller i tillämpliga delar i fall en fysisk person enligt

lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall betala fastighetsskatt

för en privatbostad som är belägen utomlands.

Om ett svenskt företag vid en

prövning enligt 24 kap. 20 §

inkomstskattelagen inte kan visa

att inkomstbeskattningen av den

utländska juridiska personen är

jämförlig med

inkomstbeskattningen enligt

nämnda lag av ett svenskt företag

med motsvarande inkomster men

övriga förutsättningar för

skattefrihet för utdelningen är

uppfyllda, gäller följande. Utöver

den avräkning som medges enligt

första stycket och enligt

dubbelbeskattningsavtal, har

företaget rätt att genom avräkning

erhålla nedsättning av statlig

inkomstskatt med ett belopp som

motsvarar tretton procent av

utdelningens bruttobelopp. Vid en

sådan avräkning gäller 4 13 §§ i

tillämpliga delar.

Om ett företag vid en prövning

enligt 24 kap. 20 §

inkomstskattelagen inte kan visa

att inkomstbeskattningen av den

utländska juridiska personen är

jämförlig med

inkomstbeskattningen enligt

nämnda lag av ett svenskt företag

med motsvarande inkomster men

övriga förutsättningar för

skattefrihet för utdelningen är

uppfyllda, gäller följande. Utöver

den avräkning som medges enligt

första stycket och enligt

dubbelbeskattningsavtal, har

företaget rätt att genom avräkning

erhålla nedsättning av statlig

inkomstskatt med ett belopp som

motsvarar tretton procent av

utdelningens bruttobelopp. Vid en

sådan avräkning gäller 4 13 §§ i

tillämpliga delar.

2 §

Rätt till avräkning enligt 1 § första stycket föreligger inte om statlig

inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, den utländska skatten samt den

utländska intäkten omfattas av dubbelbeskattningsavtal. Med att den

utländska intäkten omfattas av dubbelbeskattningsavtal avses även fall då

någon intäkt av en privatbostad som är belägen utomlands inte uppburits

men, om sådan intäkt hade uppburits, denna omfattats av

dubbelbeskattningsavtal. Rätt till avräkning enligt 1 § andra stycket

föreligger inte om statlig fastighetsskatt omfattas av

dubbelbeskattningsavtal. Vid avräkning med stöd av

dubbelbeskattningsavtal tillämpas dock 4 13 §§.

Bestämmelserna i första

stycket tillämpas inte då en

begränsat skattskyldig har rätt

till avräkning av utländsk skatt

enligt 1 § första stycket.

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1618) om upphävande av

lagen (1994:1854) om inkomstbeskattningen vid

gränsöverskridande omstruktureringar inom EG

Härigenom föreskrivs att övergångsbestämmelserna till lagen om

ändring i lagen (1998:1618) om upphävande av lagen (1994:1854) om

inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande omstruktureringar inom

EG skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Enligt riksdagens beslut

föreskrivs att lagen (1994:1854)

om inkomstbeskattningen vid

gränsöverskridande omstruktu-

reringar inom EG skall upphöra att

gälla vid utgången av år 1998. Den

upphävda lagen tillämpas dock

i fråga om internationella

fusioner och fissioner på

förfaranden som genomförts före

den 1 januari 1999,

i fråga om internationella

verksamhetsöverlåtelser på

överlåtelser före den 1 januari

1999 och

i fråga om internationella

andelsbyten på förvärv före den 1

januari 1999.

En internationell fusion eller

fission skall anses genomförd när

det eller de överlåtande bolagen

har upplösts.

Enligt riksdagens beslut

föreskrivs att lagen (1994:1854)

om inkomstbeskattningen vid

gränsöverskridande omstruktu-

reringar inom EG skall upphöra att

gälla vid utgången av år 1998. Den

upphävda lagen tillämpas dock

enligt följande:

1. I fråga om internationella

fusioner och fissioner tillämpas

den upphävda lagen på

förfaranden som genomförts före

den 1 januari 1999. En

internationell fusion eller fission

skall anses genomförd när det

eller de överlåtande bolagen har

upplösts.

2. I fråga om internationella

verksamhetsöverlåtelser

tillämpas den upphävda lagen på

överlåtelser före den 1 januari

1999.

3. I fråga om internationella

andelsbyten tillämpas den

upphävda lagen på förvärv före

den 1 januari 1999.

4. I fråga om internationella

andelsbyten gäller därutöver

följande om den skattskyldige

begär det.

a) Avyttras andelar som

mottagits som vederlag vid ett

internationellt andelsbyte

genom en koncernintern

andelsavyttring enligt 25 kap.

6 27 §§ inkomstskattelagen

(1999:1229) och får den

skattskyldige uppskov med

beskattningen av kapitalvinst,

skall som kapitalvinst vid

tillämpning av nämnda

bestämmelser avses även

realisationsvinst som uppkommit

vid det internationella

andelsbytet och motsvarande

belopp enligt 23 § tredje eller

fjärde styckena och vinst 24 §

den upphävda lagen.

Detsamma gäller även om

förutsättningar inte föreligger

att medge uppskov med

beskattningen vid den

koncerninterna

andelsavyttringen därför att

någon vinst inte uppkommit.

Realisationsvinst som

uppkommit vid det

internationella andelsbytet och

motsvarande belopp enligt 23 §

tredje eller fjärde styckena och

vinst enligt 24 § den upphävda

lagen behandlas som en

kapitalvinst som uppkommit vid

den koncerninterna

andelsavyttringen.

Om andelar som mottagits som

vederlag vid det internationella

andelsbytet upphör att existera

genom en fusion eller fission

gäller 25 kap. 20 och 24 §§

inkomstskattelagen på

motsvarande sätt.

b) Avyttras andelar som

mottagits som vederlag vid det

internationella andelsbytet

genom ett andelsbyte enligt 49

kap. inkomstskattelagen och får

den skattskyldige uppskov med

beskattningen av vinst, skall som

kapitalvinst enligt 49 kap. 14 §

andra stycket eller vinst enligt

17 § nämnda lag avses även

realisationsvinst som uppkommit

vid det internationella

andelsbytet och motsvarande

belopp enligt 23 § tredje eller

fjärde styckena och vinst enligt

24 § den upphävda lagen.

Detsamma gäller även om

förutsättningar inte föreligger

att medge uppskov med

beskattningen vid andelsbytet

därför att någon vinst inte

uppkommit. Realisationsvinst

som uppkommit vid det

internationella andelsbytet och

motsvarande belopp enligt 23 §

tredje eller fjärde styckena och

vinst enligt 24 § den upphävda

lagen behandlas som en

kapitalvinst som uppkommit vid

andelsbytet.

Realisationsvinst eller

motsvarande belopp som enligt

23 § den upphävda lagen skulle

ha tagits upp som intäkt av

tjänst skall behandlas som

tjänstebelopp enligt 49 kap. 16 §

andra stycket

inkomstskattelagen.

c) Vid tillämpning av

punkterna a och b skall belopp

som tidigare tagits upp som

intäkt avräknas från

realisationsvinsten eller

motsvarande belopp eller

vinsten.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas på

överlåtelser som skett och förfaranden som genomförts efter utgången

av år 1998.

2. Skall till följd av bestämmelserna i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229) inkomstskattelagen

inte tillämpas skall vid tillämpningen av denna lag hänvisningarna till

inkomstskattelagen i stället avse motsvarande bestämmelser i

 den upphävda lagen (1998:1601) om uppskov med beskattningen vid

andelsbyten, och

 den upphävda lagen (1998:1602) om uppskov med beskattningen vid

andelsöverlåtelser inom koncerner.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-10-17

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 5 oktober 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

2. lag om ändring i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av

 inkomstskattelagen (1999:1229),

3. lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk

 skatt,

4. lag om ändring i lagen (1999:1255) om ändring i lagen

 (1986:468) om avräkning av utländsk skatt,

5. lag om ändring i lagen (1998:1618) om upphävande av

 lagen (1994:1854) om inkomstbeskattningen vid gränsöver-

 skridande omstruktureringar inom EG.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet

Anita Saldén Enérus.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen

42 kap. 16 a §

Den föreslagna bestämmelsen avser den situationen att bestämmelserna

om moderbolag i 16 § första stycket är under tillämpning. Vid

paragrafens användning skall det i 16 a § angivna utländska bolaget

behandlas som ett svenskt aktiebolag vad gäller utdelning av andelar i

dotterbolag.

Frågan om uttagsbeskattning skall ske hos det utdelande bolaget

regleras i 22 kap. 10 §. Paragrafen innebär att uttagsbeskattning

under vissa förutsättningar inte skall ske. Av det förslag som

överlämnats till Lagrådet för granskning framgår inte åtminstone inte

omedelbart att bestämmelserna i 22 kap. 10 § också skall omfatta de

ifrågavarande utländska bolagen.

Den föreslagna 16 a § gäller alltså vid tillämpningen av

bestämmelserna i 16 § första stycket. Däremot sägs inte något om vad

som gäller vid tillämpningen av 22 kap. 10 §. Paragrafens

tillämpningsområde bestäms bl.a. genom orden: Vid sådan utdelning av

andelar som avses i 42 kap. 16 § . Hänvisningen till 42 kap. 16 §

ingår som en av förutsättningarna i 22 kap. 10 § och kommer att utgöra

en del av tillämpningen av sistnämnda paragraf.

Om avsikten är att bestämmelserna i 22 kap. 10 § även skall omfatta

utländska bolag, bör detta enligt Lagrådets mening uttryckas klarare i

lagtexten. Den bästa utvägen beträffande 22 kap. 10 § torde vara att

hänvisningen kommer att omfatta både 16 och 16 a §§ i 42 kap.

Motsvarande ändring kan behöva göras i andra lagrum i

inkomstskattelagen. Bestämmelsen i 16 a § kan då inte ha sin föreslagna

karaktär av definitionsregel utan bör formuleras om så att den inleds

med

orden: Första stycket i 16 § gäller även ett utländskt bolag som

motsvarar ett svenskt aktiebolag om det utländska bolaget .

42 kap. 20 a §

Vad ovan sagts under 16 a § om förhållandet mellan denna paragraf och

22 kap. 10 § har motsvarande tillämpning här.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 oktober 2000

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:22 Anpassningar på

företagsskatteområdet till EG-fördraget, m.m.

 Lydelse enligt prop. 2000/01:12.

 Senaste lydelse 2000:540.

 Senaste lydelse 1999:1298.

 Senaste lydelse 1999:1298.

 Senaste lydelse 2000:77.

Prop. 2000/01:22

7

1

8

Prop. 2000/01:22

Bilaga 1

Prop. 2000/01:22

Bilaga 2

126

Prop. 2000/01:22

Bilaga 3

Prop. 2000/01:22

Bilaga 4

142

Prop. 2000/01:22

Bilaga 5

153

Prop. 2000/01:22

154

1