Regeringens proposition 1992/93:77

om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Prop.

1992/93:77

Regeringen överlämnar denna proposition till rUcsdagen.

Föredragande vid regeringssammanträdet har varit chefen för Försvarsde­partementet.

Stockholm den 15 oktober 1992 På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag tUl en ny lag som skall ersätta lagen (1974:614) om beredskapsstyrka för FN-tjänst.

Enligt förslaget utvidgas möjlighetema för regeringen att utan riksdagens hörande ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksam­het utomlands.

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1993.

1 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 77.

Proposition om väpnad styrka för tjänstgöring

Prop. 1992/93:77

utomlands

1 Ärendet och dess beredning

Den internationella utvecklingen på senare tid har gett vid handen att inter­nationella fredsbevarande operationer i framtiden kan komma att äga rum i nya former och under annat huvudmannaskap än, som hittills. Förenta nationemas (FN:s).

Inom Försvarsdepartementet har upprättats en promemoria med förslag till ny lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. Enligt förslaget skall möjligheterna för regeringen att utan riksdagens hörande ställa en väpnad styrka till förfogande för internationella uppdrag utvidgas till att omfatta framställningar som görs även från annat håll än FN. Promemorian bör fogas till denna proposition som bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet. I bilaga 2 finns en förteckning över de remissinstanser som avgett remissyttranden.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 september 1992 att inhämta Lagrådets ytt­rande över de lagförslag som är bifogade propositionen som bilaga 3.

Lagrådet har den 5 oktober 1992 yttrat sig över förslagen. Lagrådets ytt­rande framgår av bilaga 4. Lagrådets granskning har lett till vissa omformu­leringar av förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. I övrigt har Lagrådet lämnat förslagen utan erinran.

2   Formella   förutsättningar

Enligt 10 kap. 9 § första stycket regeringsformen får regeringen sätta in för­svarsmakten eller en del därav vid väpnade angrepp mot riket. I övrigt fär svensk väpnad styrka sättas in i strid eller sändas till ett annat land endast om riksdagen medger det (första punkten), om det är medgivet i lag som anger förutsättningarna för åtgärden (andra punkten) eller om en skyldig­het att vidta åtgärden följer av internationell överenskommelse eller för­pliktelse som riksdagen har godkänt (tredje punkten).

Enligt lagen (1974:614) om beredskapsstyrka för FN-tjänst, som ersatt den tidigare gällande kungörelsen (1967:18) om svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst, finns möjlighet för regeringen att efter framstäUning av FN:s generalsekreterare ställa personal ur den beredskapsstyrka, som enligt la­gen skall finnas organiserad inom försvarsmakten, till FN:s förfogande för att delta i fredsbevarande verksamhet. Regeringen får också besluta att be­redskapsstyrkan skall biträda i humanitär verksamhet utomlands.

Genom 1974 års lag regleras säledes dels det enligt 10 kap. 9 § första stycket regeringsformen delegeringsbara området i fråga om insättande av

väpnad styrka utomlands, dels annan användning av beredskapsstyrkan än     Prop. 1992/93:77 sådan som kan betecknas som väpnad insats.

Närmare bestämmelser om hur beredskapsstyrkan skall organiseras, per­sonalens anställning och tjänstgöring m.m. finns i förordningen (1984:309) om beredskapsstyrkan för FN-tjänst.

Av förordningen framgår bl.a. att Överbefälhavaren eller på Överbefäl­havarens uppdrag Chefen för armén rekryterar, organiserar och utbUdar be­redskapsstyrkan samt att den som anställs i beredskapsstyrkan är skyldig att tjänstgöra utomlands.

Anställda i beredskapsstyrkan är under tid då de tjänstgör utomlands un­derkastade disciplinsystemet för krigsmän enligt 2 § lagen (1986:644) om di­sciplinförseelser av krigsmän, m.m.

Bestämmelser om förmåner tUl beredskapsstyrkans personal finns i för­ordningen (FFS 1984:31) om förmåner till anställd i beredskapsstyrkan för FN-tjänst och i övervakningskontingenten i Korea.

3 Fredsbevarande operationer

Enligt FN-stadgans artikel 42 kan säkerhetsrådet som en yttersta åtgärd i en internationell konflikt inskrida med mUitära operationer. En medlemsstat som efter ett sådant beslut av säkerhetsrådet anmodas att delta är skyldig att ställa väpnade styrkor till förfogande. För svenskt vidkommande är 10 kap. 9 § första stycket 3 regeringsformen tUlämplig i ett sådant fall. Regeringen är alltså direkt behörig att utan hörande av riksdagen och utan tillämpning av 1974 års lag sätta in väpnad styrka utomlands.

Militära operationer i FN:s egen regi direkt gmndade på artikel 42 har hittills inte förekommit. Däremot har det förekommit att medlemsstater kunnat företa väpnade insatser sanktionerade av FN. Sveriges bidrag med sjukvårdsinsatser i Koreakriget åren 1950-53 och under Gulfkriget år 1991 är exempel pä svenskt deltagande i sådana internationella operationer utan­för FN:s direkta regi. Under den senare konflikten mellan Irak och Kuwait år 1991 ställdes ett svenskt fältsjukhus till den brittiska regeringens förfo­gande i Saudiarabien. Bakgmnden var att FN i resolution 678 hade godkänt att de stater som samarbetade med Kuwait använde våld för att åstad­komma ett irakiskt tillbakadragande från kuwaitiskt territorium samt upp­manat alla medlemsstater att på lämpligt sätt stödja operationerna. Fält­sjukhuset och dess personal organiserades ur beredskapsstyrkan för FN-tjänst och tillhörde därför den svenska försvarsmakten. Personalen var dock utrustad med vapen endast för självförsvar och ansågs därför inte ut­göra väpnad styrka i regeringsformens mening. Regeringen var följaktligen oförhindrad att utan riksdagens hörande besluta om svenskt deltagande. Re­geringens handläggning av ärendet har granskats av konstitutionsutskottet som inte funnit anledning att göra något särskilt uttalande i frågan (bet. 1990/91:KU30s.60).

S.k. fredsbevarande operationer har sedan länge förekommit i FN:s regi i andra fall än sådana som regleras i artikel 42. Det saknas uttryckliga regler i FN-stadgan om sådana insatser och de har ansetts förutsätta samtycke av de

i konflikten inblandade parterna inom vars territorium de skall genomföras. Prop. 1992/93:77 Fredsbevarande operationer har genomförts på många håll i världen i FN:s regi. Sverige har deltagit flitigt i dessa fredsbevarande operationer. För när­varande ingår svensk personal i Libanon, i föratvarande Jugoslavien, på Cypern, i Mellersta Östern, i Kashmir, i Irak och Kuwait, i Afghanistan, i El Salvador, i Angola samt i Kambodja.

Sverige medverkar vidare i en insats i förutvarande Jugoslavien som kom till stånd på initiativ av de Europeiska gemenskapema (EG) och som stöds av de stater som deltar i Konferensen om säkerhet och samarbete i Europa (ESK). Insatsen består av en organisation av obeväpnade övervakare. Mer­parten av den svenska personalen har i detta fall inte hämtats från bered­skapsstyrkan utan har ställts till förfogande av den myndighet där var och en är anställd.

Till svenska engagemang utanför FN:s ram hör också deltagandet i den neutrala övervakningskommissionen i Korea.

4 Utvecklingen i Europa

I Europa har förutsättningarna för ett utvecklat och fördjupat samarbete länderna emellan på senare tid ändrats i flera hänseenden. Stora omvälv­ningar har ägt rum sedan först det forna östblocket frigjort sig från det sovje­tiska inflytandet och sedan därefter Sovjetstaten själv upplösts. Sedan många år och på sistone i ökad takt pågår också den ekonomiska och poli­tiska integrationsprocessen i Europa.

Awecklingen av den tidigare bipolära situationen har gett ökade möjlig­heter till internationellt samarbete men dessvärre också utrymme för aktive­ring av regionala och etniska motsättningar. På flera håll har våldsamma konflikter blossat upp. Det framstår som angeläget att alla möjligheter att fä tiU stånd konfliktdämpande åtgärder i sädana situationer tas till vara.

Det finns ingen formell motsättning mellan medlemskap i FN och delta­gande i regionala säkerhetsarrangemang. Sådana arrangemang är önskvärda och godtas enligt artikel 52 i FN:s stadga så länge de är förenliga med FN:s ändamål och grundsatser.

ESK utgör en samarbets- och förhandlingsprocess där för närvarande 52 stater - däribland Sverige - deltar. Inom ramen för konferensen äger bl.a. förhandlingar ram om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Resulta­tet av dessa förhandlingar har tidigast kommit till uttryck i Stockholmsdoku­mentet, en överenskommelse om förtroende- och säkerhetsskapande åtgär­der som ingicks i september 1986 och som för svensk del föranledde rege­ringen att utfärda förordningen (1988:935) om föranmälan och observation av vissa militära övningar.

Wiendokumentet 90 om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder er­satte Stockholmsdokumentet och innebar en utvidgning av samarbetsfor­merna mdlan staterna. Wiendokumentet 90 innehåller bestämmelser om ut­byte och kontroll av militär information, rapporteringsskyldighet i vissa fall, observation och inspektion av övningar m.m. De föreskrifter som behövs för svenskt vidkommande med anledning av Wiendokumentet 90 har tagits in i

förordningen (1991:1256) om utbyte av militär information mellan stater m.m. som trätt i stället för 1988 års förordning.

Förhandlingar om en vidareutveckling av Wiendokumentet 90 har den 4 mars 1992 resulterat i ett nytt Wiendokument 92 som gäller från och med den 1 maj 1992. Med anledning av detta nya dokument pågår ett arbete med att ändra nyssnämnda förordning.

Vid toppmötet i Paris i november 1990 beslutades bl.a. att ett Conflict Prevention Center (CPC) skulle inrättas. Dess roll har därefter livligt disku­terats liksom möjligheterna att inom ramen för ESK skapa förutsättningar för fredsbevarande operationer med militära inslag. Ett första steg i denna riktning togs genom att ESK:s ämbetsmannakommitté uttalade sitt stöd för den av EG organiserade övervakningsinsatsen i förutvarande Jugoslavien. I övervakningsgrappen är även andra än EG:s medlemsstater represente­rade, däribland som nämnts Sverige.

I juli i år avslutades det fjärde uppföljningsmötet inom ESK i Helsing­fors. I Helsingforsdokumentet har ESK:s roll i fråga om krishantering och konfliktförebyggande verksamhet stärkts. De deltagande staterna har utta­lat sin vilja att, i samarbete med de internationella organisationer som ver­kar i Europa, utveckla möjligheterna att få till stånd fredsbevarande insat­ser. Vidare har ESK vid Helsingforsmötet förklarats som ett regionalt sä­kerhetsarrangemang enligt FN:stadgans artikel 52.

Prop. 1992/93:77

5     Förslaget

Regeringens förslag: I en ny lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands ges möjlighet för regeringen att utan riksdagens hörande ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksam­het utomlands - förutom på begäran av FN - efter beslut som fattats av ESK.

Promemorians förslag: Enligt förslaget får regeringen utan rUcsdagens hörande ställa en väpnad styrka tUl förfogande för fredsbevarande verksam­het utomlands, inte bara på begäran av FN, utan även på begäran av andra internationella organisationer och efter beslut som fattats inom ramen för intemationellt samarbete i vilket Sverige med riksdagens godkännande deltar.

Remissinstansema: De flesta remissinstanserna har tiUstyrkt förslaget el­ler lämnat det utan erinran, i vissa fall med påpekanden om behövliga följd­ändringar. Endast Tjänstemännens Centralorganisation och Statsanställdas Förbund har avstyrkt förslaget med motiveringen att värdet i att en svensk väpnad styrka uppträder utomlands med stöd av ett riksdagsbeslut uppvä­ger den ringa fördröjning som en riksdagsbehandling medför.

Överbefälhavaren, Chefen för armén och Chefen för marinen har anfört att yrkesofficerare bör kunna beordras att delta i den väpnade styrkan. Värnpliktsverket har angett att verket finner det principiellt viktigt att den

väpnade styrkan såvitt gäller värnpliktig personal endast rekryteras på fri-     Prop. 1992/93:77 viUig grund.

Skälen för regeringens förslag: Sverige har ett starkt intresse av att delta i det samarbete som förekommer inom ramen för ESK i syfte att hantera och dämpa kriser och konflUcter. Det är mot bakgrund av den ddsnöd som kan råda när ställning skaU tas till ett svenskt militärt deltagande angeläget att de svenska beslutsformerna - inom ramen för vad regeringsformen med­ger - görs så flexibla som möjligt.

Sveriges vUja att delta i samarbete inom ramen för ESK för hantering av kriser och konflikter bör komma till uttryck genom att de formella föratsätt­ningama för ett militärt deltagande i dessa fall blir lika smidiga och lättUI-lämpade som de som gäller för att en väpnad styrka skall kunna ställas till förfogande efter en framställan från FN. Det delegeringsbara utrymmet en­ligt 10 kap. 9 § första stycket 2 regeringsformen bör därför utnyttjas på så sätt att en ny lag införs som vidgar regeringens möjligheter att ställa en väpnad styrka till förfogande även för uppdrag enligt beslut som fattats av ESK. Det finns däremot inte nu skäl att därutöver utsträcka regeringens möjlighet att ställa en väpnad styrka tiU förfogande för tjänstgöring utom­lands.

Några remissinstanser har ansett att yrkesofficerare bör kunna beordras att ddta i den väpnade styrkan. Regeringen anser dock inte att det är lämp­ligt att i detta lagstiftningsärende - som ju endast syftar tiU ett vidgat bemyn­digande för regeringen att sätta in den väpnade styrkan utomlands - föreslå några ändringar vad avser det förhållandet att styrkan skall rekryteras på frivillig grund.

6 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad som nu har anförts har inom Försvarsdepartementet upprättats förslag till

1.

lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands,

2.

lag om ändring i brottsbalken,

3.

lag om ändring i lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. och

4.   lag om ändring i lagen(1939:727) om förbud mot uppsägning eller av­

skedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m.

Förslaget under 2 har upprättats i samråd med Justitiedepartementet.

Lagrådet har granskat lagförslagen.

7 Specialmotivering

Prop. 1992/93:77

7.1 Förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

I lagens första paragraf anges förutsättningarna för att regeringen skall få stäUa en väpnad styrka tUl förfogande för tjänstgöring utomlands.

Enligt paragrafen utvidgas rätten för regeringen att sätta in en väpnad styrka i förhållande till vad som gäller enligt 1974 års lag på så sätt att rege­ringen kan göra detta även efter beslut som fattats av ESK, om syftet är att styrkan skall användas för fredsbevarande verksamhet.

Ett beslut av ESK, som inte har stäUning av internationell organisation utan utgör ett organiserat samarbete mellan stater, förutsätter att de delta­gande staterna, alltså även Sverige, är eniga om beslutet.

Bestänunelsen i 1974 års lag om vilken befattningshavare inom FN som är behörig att göra framställning till regeringen har tagits bort. Det behövs inte någon regel om behörigheten, utan den får prövas av regeringen med utgångspunkt från organisationens stadga eller andra regler som styr dess verksamhet.

När det gäller begreppet fredsbevarande verksamhet har detta sanmia betydelse som i 1974 års lag. FN:s generalsekreterare har nyligen i sin rap­port "Agenda for Peace" beskrivit begreppet såsom en teknik som ökar möjligheterna att både förebygga konflikter och att skapa fred.

Det behövs ingen reglering i lag motsvarande bestämmelsen i 1974 års lag om användning av beredskapsstyrkan för hjälpverksamhet utomlands i samband med naturkatastrof eller lUcnande händelse. Det finns ingen be­gränsning i regeringsformen i fråga om regeringens möjligheter att använda militär personal, som inte utgör väpnad trapp, för humanitär verksainhet utomlands.

Lagen innehåller inget ställningstagande tUl hur personalen skall vara ut­rustad vid tjänstgöring i olika sammanhang. Endast för det faU att en styrka som skall sändas utomlands utrustats på sådant sätt att den kan betecknas som väpnad faller frågan om dess användning inom lagens tUlämpningsom­råde.

2

§

I paragrafen anges att den personal som ingår i en väpnad styrka som an­vänds för fredsbevarande verksamhet utomlands skall anställas särskilt för detta ändamål i en utlandsstyrka inom försvarsmakten. Bestänunelsen mot­svarar 4 § i 1974 års lag och utgör i likhet med den bestämmelsen en marke­ring av att styrkan skall rekryteras på frivillig grund. Varken försvarsmak­tens fast anställda personal eller värnpliktiga kan alltså beordras att ingå i styrkan (prop. 1974:50 s. 34). Däremot finns givetvis inget hinder mot att i andra sammanhang ålägga försvarsmaktens anställda personal att enligt arbetsrättsliga regler inom ramen för anställningsförhållandet och försvars­maktens verksamhet tjänstgöra utomlands. Användningen av annan personal än sådan som utgör väpnad trupp regle-

ras, som tidigare framhållits, inte i lagen. Det kan emellertid inte uteslutas Prop. 1992/93:77 att andra personalkategorier på motsvarande sätt som varit fallet med be­redskapsstyrkan för FN-tjänst av praktiska skäl knyts till samma organisa­tion. Det ankommer på regeringen att på motsvarande sätt som i fråga om beredskapsstyrkan enligt 1974 års lag närmare reglera anställningsförhål­landen och förmåner för personalen. Därvid får ställning också tas tUl hur utlandsstyrkan närmare skall organiseras och om andra personalkategorier än den militära personalen skall knytas till samma utlandsstyrka.

3

§

Bestämmelsen i denna paragraf motsvarar 3 § i 1974 års lag. Vid tillkomsten av 1974 års lag angavs att en styrka om tre bataljoner motsvarade ca 3 000 man. Det framstår som lämpligt att nu direkt ange ett visst antal personer som gräns för styrkans storlek utan närmare precisering av styrkans organi­satoriska uppbyggnad.

Av konstitutionellt intresse är endast antalet personer som vid varje given tidpunkt satts in för att tjänstgöra utomlands i väpnad tjänst. Det saknas därför anledning att i lag begränsa möjligheterna att dämtöver anställa mUi­tär personal exempelvis för övningar i Sverige eller att anställa personal för annan verksamhet än väpnad tjänst. Beredskapsstyrkan har inte vid något tillfälle uppgått tUl den högsta tillåtna numerären och denna bör inte sättas högre än i dag.

7.2 Förslaget till lag om ändring i brottsbalken

2 kap. 3 § brottsbalken innehåller vissa specialbestänunelser angående svensk domstols behörighet och tillämplig lag i fråga om brott begångna utom riket. Enligt tredje punkten döms efter svensk lag och vid svensk dom­stol, om brottet begåtts vid tjänstgöring utom rUcet av någon som är anställd i svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst. Bestänunelsen fick sin nuvarande utformning i samband med tillkomsten av lagen om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. (prop. 1985/86:9 s. 93 ff och s. 125). Regeln har sin bak­grand i det förhållandet att militär FN-personal i brottmål på grand av överenskonunelser mellan FN och de länder där fredsbevarande insatser ägt rum inte blivit underkastad någon annan domsrätt än sitt hemlands. De stater som ställt personal till FN:s förfogande har i aUmänhet inför en fredsbevarande insats utomlands förbundit sig att upprätthålla en bestämd och effektiv domsrätt beträffande alla brott och förseelser såväl i som utom tjänsten. Det får föratsättas att motsvarande överväganden görs i samband med andra beslut om att ställa utlandsstyrkan tUl förfogande för tjänstgö­ring utomlands. Bestämmelsen bör därför nu ändras så att den bUr tillämp­lig på brott begångna vid tjänstgöring utom riket av den som anställts vid försvarsmaktens särskilda utlandsstyrka.

Motsvarande följdändring bör också göras i 2 kap. 5 § som bl.a. reglerar rätten att väcka åtal för brott som förövats utom riket.

7.3                                                                Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:644) om

Prop. 1992/93:77

disciplinförseelser av krigsmän, m.m.

I 2 § lagen om discipUnförseelser av krigsmän, m.m. anges vilken personal som är krigsmän och pä vilka lagen således är tillämplig. I sjunde punkten nämns anställda i svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst, när de tjänstgör utomlands.

1986 års lag bör nu göras tillämplig pä alla som anställts vid försvarsmak­ten för tjänstgöring i den särskilda utiandsstyrkan, när de tjänstgör utom­lands.

7.4    Förslaget till lag om ändring i lagen (1939:727) om

förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med

anledning av värnpliktstjänstgöring m.m.

1 1 § andra stycket andra meningen anges att den som enligt frivilligt åta­gande blivit tjänstgöringsskyldig vid avdelning organiserad inom krigsmak­ten för uppdrag hos FN inte får sägas upp eller avskedas om han har under­rättat arbetsgivaren om sitt åtagande. Lagen bör nu i stället göras tillämplig på den som blivit tjänstgöringsskyldig i utlandsstyrkan.

8 Ärendet till riksdagen

Regeringen föreslår att riksdagen antar förslagen till

1.

lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands,

2.

lag om ändring i brottsbalken,

3.

lag om ändring i lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. och

4.

lag om ändring i lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller av­skedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m.

1 * Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 77.

9 Propositionens lagförslag

Prop. 1992/93:77

1 Förslag till

Lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Regeringen får på begäran av Förenta nationerna eller enligt beslut som fattats av Konferensen om säkerhet och samarbete i Europa ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet utomlands.

2

§ Personal som skall tjänstgöra i väpnad tjänst för fredsbevarande verk­samhet utomlands skall anställas särskUt för denna uppgift. Personalen skall ingå i en utlandsstyrka inom försvarsmakten.

3

§ Högst tretusen personer ur utlandsstyrkan får samtidigt tjänstgöra utomlands  i väpnad  tjänst.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993, då lagen (1974:614) om be­redskapsstyrka för FN-tjänst skall upphöra att gälla.

10

2 Förslag till

Prop. 1992/93:77

Lag om ändring i brottsbalken

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 och 5 §§ brottsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2 kap. 3§' För brott som begåtts utom riket dömes även i annat fall än som avses i 2 § efter svensk lag och vid svensk domstol,

1.

om brottet förövats å svenskt fartyg eller luftfartyg, så ock eljest om det begåtts i tjänsten av befälhavaren eller någon som tillhörde besättningen å sådant fartyg,

2.

om brottet begåtts av någon som tUlhör försvarsmakten på ett område där en avdelning av försvarsmakten befann sig eller om det begåtts av någon annan på ett sådant område och avdelningen befann sig där för annat ända­mål än övning,

3.

om brottet begåtts vid tjänstgö- 3. om brottet begåtts vid tjänstgö­ring utom riket av någon som är an- ring utom riket av någon som är an­ställd i svensk beredskapsstyrka för ställd i utlandsstyrkan inomförsvars-FN-tjänst,

makten,

4.

om brottet förövats mot Sverige, svensk kommun eller annan menighet eller svensk allmän inrättning,

5.

om brottet begåtts inom ett område som ej tiUhör någon stat och för­övats mot svensk medborgare, svensk sammanslutning eller enskild inrätt­ning eller mot utlänning med hemvist i Sverige,

6.

om brottet är kapning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage, försök till sådana brott eller folkrättsbrott, eller

7.

om det lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brottet är fäng­else i fyra år eller däröver.

Åtal för brott, som inom riket begåtts å utländskt fartyg eller luftfartyg av utlänning som var befälhavare eller tUlhörde besättningen å fartyget eller eljest medförde detsamma mot sådan utlänning eller mot utländskt intresse, må ej väckas utan att förordnande därom meddelas av regeringen eller den regeringen bemyndigat därtill.

Åtal för brott, som förövats utom riket, må väckas allenast efter förord­nande som i första stycket sägs. Utan dylikt förordnande må dock åtal väckas, om brottet förövats

1.

å svenskt fartyg eller luftfartyg eller i tjänsten av befälhavaren eller någon som tillhörde besättningen å sådant fartyg,

2.

av någon som tillhör försvarsmakten på ett område där en avdelning av försvarsmakten befann sig,

3.

vid tjänstgöring utom riket av 3. vid tjänstgöring utom riket av någon som är anställd i svensk bered- någon som är anställd i utlandsstyr-skapsstyrka för FN-tjänst,

kan inom försvarsmakten,

4.

i Danmark, Finland, Island eller Norge eller på fartyg eller luftfartyg i reguljär trafik mellan orter belägna i Sverige eller någon av nämnda stater, eller

'Senaste lydelse 1990:416. Ny lydelse föreslagen i prop. 1992/93:81.

Senaste lydelse 1986:645. Ny lydelse föreslagen i prop. 1992/93:81.

11

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:77

5. av svensk, dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare mot svenskt intresse.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

12

3 Förslag till

Prop. 1992/93:77

Lag om ändring i lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m.

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2§' Följande personal är krigsmän:

1.

vämplUctiga under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga enligt värn­pliktslagen (1941:967),

2.

kvinnor som genomgår utbUdning enligt lagen (1980:1021) om militär grandutbildning för kvinnor,

3.

de som genomgår utbildning vid förberedande officersskola eller an­nan utbildning för att få mUitär anställning vid försvarsmakten,

4.

hemvärnsmän under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

5.

de som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sig att tjänst­göra frivUIigt i befattningar i försvarsmaktens krigsorganisation, under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

6.

de som omfattas av tjänsteplikt enligt lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- (Kh sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. och genom­går UtbUdning eller övning vid försvarsmakten,

7.

anställda i svensk beredskaps- 7. anstäUda i utlandsstyrkan inom styrka för FN-tjänst, när de tjänst- försvarsmakten, när de tjänstgör gör Utomlands.

utomlands.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

'Senaste lydelse 1990:221.

13

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m.

Prop. 1992/93:77

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m. skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

1§'

Ej må någon sägas upp eller avskedas på grund av tjänstgöring, som ålig­ger honom enligt värnpliktslagen (1941:967) eller som han eljest jämlikt stadgande i lag är skyldig att utföra åt det allmänna.

Ej heller må den som hör till krigsmaktens reservpersonal eller antagits såsom frivillig vid krigsmak­ten eller eljest enligt frivilligt åta­gande blivit tjänstgöringsskyldig inom det totala försvarets krigsorga-nbation sägas upp eller avskedas med anledning av tjänstgöring som det på sådan grand åligger honom att fullgöra. Vad nu sagts skall även gälla beträffande den som enligt fri­villigt åtagande blivit tjänstgörings­skyldig vid avdelning orgaruserad inom krigsmakten för att ställas till Förenta nationemas förfogande och som ofördröjUgen underrättat ar­betsgivaren om sitt åtagande.

Ej heller må den som hör till för­svarsmaktens reservpersonal eller antagits såsom frivillig vid försvars­makten eller eljest enligt frivilligt åtagande blivit tjänstgöringsskyldig inom totalförsvaret sägas upp eller avskedas med anledning av tjänstgö­ring som det på sådan grand åligger honom att fullgöra. Vad nu sagts skall även gälla beträffande den som enligt frivilligt åtagande blivit tjänst­göringsskyldig / utlandsstyrkan inom försvarsmakten och som ofördröjU­gen underrättat arbetsgivaren om sitt åtagande.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

'Senaste lydelse 1974:362.

14

PM ang. lag om väpnad styrka för tjänstgöring

Prop. 1992/93:77

utomlands

"8 i

Inledning

Promemorian innehåller förslag till en ny lag som skall ersätta lagen (1974:614) om beredskapsstyrka för FN-tjänst.

Enligt förslaget skall möjligheterna för regeringen att utan riksdagens hörande sända militär personal på internationella uppdrag utvidgas.

Formella förutsättningar

Enligt 10 kap. 9 § första stycket regeringsformen får regeringen sätta in försvarsmakten eller en del därav vid väpnade angrepp mot riket. I övrigt får svensk väpnad styrka sättas in i strid eller sändas till ett annat land endast om riksdagen medger det (första punkten), om det är medgivet i lag som anger föratsättningama för åtgärden (andra punkten) eller om en skyldig­het att delta i åtgärden följer av någon intemationell förpliktelse som riks­dagen har godkänt (tredje punkten).

Enligt lagen (1974:614) om beredskapsstyrka för FN-tjänst, som ersatt den tidigare gällande kungörelsen (1967:18) om svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst, finns möjlighet för regeringen att efter framstäUning av För­enta nationernas (FN:s) generalsekreterare ställa personal ur den bered­skapsstyrka, som enligt lagen skall finnas organiserad inom försvarsmak­ten, till FN:s förfogande för att delta i fredsbevarande verksamhet. Rege­ringen får också besluta att beredskapsstyrkan skall biträda i humanitär verksamhet utomlands.

Genom 1974 års lag regleras således dels det enligt 10 kap. 9 § första stycket regeringsformen delegeringsbara området i fråga om insättande av väpnad styrka utomlands, dels annan användning av beredskapsstyrkan än sådan som kan betecknas som väpnad insats.

Närmare bestämmelser om hur beredskapsstyrkan skall organiseras och om anställningsvillkoren för dess personal finns i förordningen (1984:309) om beredskapsstyrkan för FN-tjänst.

Av förordningen framgår bl.a. att överbefälhavaren eller på överbefälha­varens uppdrag chefen för armén rekryterar, organiserar och utbUdar be­redskapsstyrkan samt att den som anställs i beredskapsstyrkan är skyldig att tjänstgöra utomlands.

Anställda i beredskapsstyrkan är under tid då de tjänstgör utomlands underkastade disciplinsystemet för krigsmän enligt 2 § lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m.

Bestämmelser om förmåner till beredskapsstyrkans personal finns i för­ordningen (FFS 1984:31) om förmåner till anställd i beredskapsstyrkan för FN-tjänst och i övervakningskontingenten i Korea.

Fredsbevarande operationer

Enligt FN-stadgans artikel 42 kan säkerhetsrådet som en yttersta åtgärd i

en internationell konflikt inskrida med mUitära operationer. En medlems-

15

stat som efter ett sådant beslut av säkerhetsrådet anmodas att delta är skyl-     Prop. 1992/93:77 dig att ställa väpnade styrkor tUl förfogande. För svenskt vidkommande     Bilaga 1 är 10 kap. 9 § första stycket 3 regeringsformen tillämplig i ett sådant fall. Regeringen är alltså direkt behörig att utan hörande av rUcsdagen eller till­lämpning av 1974 års lag sätta in väpnad styrka utomlands.

S.k. fredsbevarande operationer har sedan länge förekonunit i FN:s regi i andra fall än sådana som regleras i artikel 42. Det saknas uttryckliga regler i FN-stadgan om sådana insatser och de anses föratsätta samtycke av den stat inom vars territorium de skall genomföras. Fredsbevarande operatio­ner har genomförts på många håll i väriden i FN:s regi, exempelvis i Mellan­östem, på Cypern, i Centralamerika och i Afghanistan.

Sverige har deltagit flitigt i olika FN-operationer. För närvarande ingår svensk personal i observatörsorganisationerna i Mellersta Östera och Af­ghanistan, i Kashmir, i Irak och Kuwait, i Centralamerika och i Angola samt i FN-styrkorna på Cypern och i Libanon. Regeringen beslutade den 10 mars 1992 om ett svenskt engagemang i den insats som säkerhetsrådet beslutat genomföra i Jugoslavien och Kroatien.

Det finns exempel också på svenskt deltagande i intemationella operatio­ner utanför FN:s direkta regi. Under konflikten mellan Irak och Kuwait förra året ställdes ett svenskt fältsjukhus till den brittiska regeringens förfo­gande i Saudiarabien. Bakgranden var att FN i resolution 678 hade godkänt att de stater som samarbetade med Kuwait använde våld för att åstad­konuna ett irakiskt tillbakadragande från kuwaitiskt territorium samt upp­manat alla medlemsstater att på lämpligt sätt stödja operationerna. Fält­sjukhuset och dess personal organiserades ur beredskapsstyrkan för FN-tjänst och tUlhörde därför den svenska försvarsmakten. Personalen var dock utrustad med vapen endast för självförsvar och ansågs därför inte ut­göra väpnad styrka i regeringsformens mening. Regeringen var följaktligen oförhindrad att utan riksdagens hörande besluta om svenskt deltagande. Regeringens handläggning av ärendet har granskats av konstitutionsutskot­tet som inte funnit anledning att göra något särskUt uttalande i frågan (1990/91 :KU 30 s. 60).

Sverige har vidare medverkat i en insats i Jugoslavien som kom till stånd på initiativ av de Europeiska Gemenskapema (EG) och som stöds av de stater som deltar i konferensen om säkerhet och samarbete i Europa (ESK). Insatsen består av en organisation av obeväpnade övervakare. Merparten av den svenska personalen har i detta fall inte hämtats från beredskapsstyr­kan utan har ställts tUl förfogande av den myndighet där var och en är an­stäUd.

Utvecklingen i Europa

I Europa har förutsättningarna för ett utvecklat och fördjupat samarbete

länderna emellan på senare tid ändrats i flera hänseenden. Stora omvälv­

ningar har ägt rum sedan först det forna östblocket frigjort sig från det sov­

jetiska inflytandet och sedan Sovjetstaten själv upplösts. Sedan många år

och på sistone i ökad takt pågår också den ekonomiska och politiska inte­

grationsprocessen i Europa.

16

Awecklingen av den tidigare bipolära situationen har gett ökade möjlig-     Prop. 1992/93:77 heter till internationellt samarbete men dessvärre också utrynune för akti-     Bilaga 1 vering av regionala och etniska motsättningar. På flera håll har våldsamma konflikter blossat upp. Det framstår som angeläget att aUa möjligheter att få tUl stånd fredsbevarande och konfliktdämpande åtgärder i sådana situa­tioner tas till vara.

Det finns ingen formell motsättning mellan medlemskap i FN (x;h delta­gande i regionala säkerhetsarrangemang. Sådana arrangemang är önsk­värda och godtas enligt artikel 52 i FN:s stadga så länge de är förenliga med FN:s ändamål och grundsatser.

ESK utgör en samarbets- och förhandlingsprocess där för närvarande 51 stater - däribland Sverige - deltar. Inom ramen för konferensen äger bl.a. förhandlingar rum om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Resul­tatet av dessa förhandlingar har kommit tUl uttiyck i det s.k. Wiendoku­mentet från år 1990. Wiendokumentet 90 ersatte det s.k Stockholmsdoku­mentet, en överenskommelse om förtroende- och säkerhetsskapande åtgär­der som ingicks i september 1986 och som för svensk del föranledde rege­ringen att utfärda förordningen (1988:935) om föranmälan och observation av vissa militära övningar.

Wiendokumentet 90 om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder in­nehåller bestämmelser om utbyte och kontroll av militär information, rap­porteringsskyldighet i vissa fall, observation och inspektion av övningar m.m. De föreskrifter som behövs för svenskt vidkommande med anledning av Wiendokumentet har tagits in i förordningen (1991:1256) om utbyte av militär information mellan stater m.m. som trätt i stället för 1988 års förord­ning.

Förhandlingar om en vidareutveckling av Wiendokumentet 90 har den 4 mars 1992 resulterat i ett nytt Wiendokument 92 som skall gäUa från den 1 maj 1992.

Vid toppmötet i Paris i november 1990 beslutades bl.a. att ett Conflict Prevention Center (CPC) skulle inrättas. Dess roll har därefter livligt disku­terats liksom möjligheterna att inom ramen för ESK skapa förutsättningar för fredsbevarande operationer med mUitära inslag. Ett första steg i denna riktning togs genom att ESK:s ämbetsmannakommitté uttalade sitt stöd för den av EG organiserade övervakningsinsatsen i Jugoslavien. I övervak­ningsgrappen är även andra än EG:s medlemsstater representerade, däri­bland som nämnts Sverige.

I mars i år började det fjärde uppföljningsmötet inom ESK i Helsingfors. En av de större frågor som kommer att behandlas vid mötet är hur ESK:s roll i fråga om krishantering skall kunna utvecklas och hur dess förmåga att medverka i konfliktförebyggande verksamhet skall kunna stärkas.

Det kan för närvarande inte bedömas i vilka former internationella freds­bevarande operationer med militära inslag kan komma att organiseras i framtiden. Sverige har ett starkt intresse av att, oavsett vilken intemationell organisation som står som huvudman för operationerna, delta i det samar­bete som förekommer i syfte att hantera och dämpa kriser och konflikter i Europa.

Det är mot bakgrand av den tidsnöd som kan räda när ställning skall tas

17

till ett svenskt deltagande angeläget att de svenska beslutsformerna - inom     Prop. 1992/93:77

ramen föi vad regeringsformen medger - görs så flexibla som möjligt.

Bilaga 1

Förslaget

Sveriges vilja att delta i internationellt samarbete för hantering av kriser och konflUcter bör komma tUl uttiyck genom att de formella föratsättning­ama för ett mUitärt deltagande görs så smidiga och lättUlämpade som möj­ligt. Det delegeringsbara utiymmet enligt 10 kap. 9 § första stycket 2 rege­ringsformen bör därför utnyttjas på sä sätt att en ny lag införs som ger rege­ringen vidgade möjligheter att ställa en väpnad styrka till förfogande för interaationella uppdrag. Ett lagförslag har fogats som bilaga till denna pro­memoria.

I den nya lagen bör inte särskilt anges vUka intemationella organisationer eller vilka av deras institutioner sora är behöriga att begära bistånd direkt av den svenska regeringen. Utvecklingen i Europa är nu så dynamisk att det inte kan föratsägas hur det intemationella samarbetet kommer att orga­niseras.

Riksdagen skall enligt 10 kap. 2 § regeringsformen godkänna internatio­nella överenskommelser av större vikt. Härigenom samt genom den be­handling i utrikesnämnden som enligt 10 kap. 6 § regeringsformen före­skrivs i fråga om utrikes regeringsärenden av större vikt torde kravet på parlamentarisk kontroll över regeringens beslut om att sända väpnade styr­kor utomlands vara tillräckligt tiUgodosett.

SpecialmotiveriDg

1§

1 lagens första paragraf anges föratsättningama för att regeringen skall få ställa en väpnad styrka tUl förfogande för tjänstgöring utomlands.

Enligt paragrafen utvidgas regeringens bemyndigande att sätta in en väp­nad styrka i förhållande tUl vad som gällt enligt 1974 års lag. Regeringen är enligt paragrafen behörig att på framställning från vilken som helst interna­tionell organisation, i vUken Sverige är medlem, själv pröva om en väpnad styrka skall ställas tUl förfogande, om syftet med framstäUningen är att styr­kan skall användas för fredsbevarande eller konfliktdämpande verksamhet. Även om de formella föratsättningama för ett regeringsbeslut på detta sätt blir mer flexibla kan svenskt deltagande i interaationell fredsbevarande verksamhet antas även i framtiden komma i fråga framför allt i FN:s regi.

Med hänsyn tUl att framstäUningar om svensk mUitär medverkan i freds­bevarande eller konfliktdämpande operationer kan komma att göras även inom ramen för ESK, som inte har ställning av internationell organisation utan utgör ett organiserat samarbete mellan stater, har paragrafen formule­rats så att det blir möjligt för regeringen att bifalla även sådana framställ­ningar utan riksdagens hörande. Det skall här framhållas att ett beslut inom ramen för ESK föratsätter att de deltagande statema, alltså även Sverige, är eniga om beslutet.

Det behövs ingen lagreglering i fråga om vUket organ eller vilken befatt-

18

ningshavare inom en internationell organisation som är behörig att göra     Prop. 1992/93:77 framställning till regeringen. Behörigheten får prövas av regeringen med     Bilaga 1 utgångspunkt från organisationens stadga eller andra regler som styr dess verksamhet.

Det behövs heller ingen reglering som motsvarar bestämmelsen i 1974 års lag om användning av beredskapsstyrkan för hjälpverksamhet utomlands i samband med naturkatastrof eller liknande händelse. Det finns ingen grandlagsenlig begränsning i fråga om regeringens möjligheter att använda militär personal för humanitär verksamhet utomlands.

Lagen innehåller inget ställningstagande tUl hur personalen skall vara ut­rustad vid tjänstgöring i olika sammanhang. Endast för det fall att en styrka som skall sändas utomlands utrustats på sådant sätt att den kan betecknas som väpnad faller frågan om dess användning inom lagens tUlämpningsom­råde.

2

§

I andra paragrafen anges att den personal som ingår i väpnad styrka som används för utrikes tjänstgöring skall anställas särskilt för detta ändamål. Bestämmelsen motsvarar 4 § i 1974 års lag och utgör i likhet med den be­stämmelsen en markering av att styrkan skall rekryteras på frivillig grand. Varken försvarsmaktens fast anställda personal eUer vämpliktiga kan alltså beordras att ingå i styrkan (prop. 1974:50 s. 34). Däremot finns givetvis inget hinder mot att i andra sammanhang ålägga försvarsmaktens anställda personal att enligt vanliga arbetsrättsliga regler inom ramen för anställ­ningsförhållandet och försvarsmaktens verksamhet tjänstgöra utomlands. Det ankommer på regeringen att på motsvarande sätt som i fråga om be­redskapsstyrkan enligt 1974 års lag närmare reglera anställningsförhållan­den och förmåner för personalen.

3

§

Bestämmelsen i tredje paragrafen motsvarar 3 § i 1974 års lag. Beredskaps­styrkan har inte vid något tillfälle uppgått till den högsta tUlåtna numerären och denna bör inte sättas högre än i dag. Vid tiUkomsten av 1974 års lag angavs att en styrka om tre bataljoner motsvarade ca 3 000 man. Det fram­står som lämpligt att nu ange detta antal personer som gräns för styrkans storlek utan närmare precisering av styrkans organisatoriska uppbyggnad. Av konstitutionellt intresse är endast antalet personer som vid varje given tidpunkt satts in för att tjänstgöra utonUands. Det saknas anledning att i lag begränsa möjligheterna att därutöver anställa personal exempelvis för övningar eller för administrativa göromål i Sverige.

19

Förslag till

Prop. 1992/93:77

Lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Bilaga till

Härigenom föreskrivs följande.

promemorian

1 § Regeringen får på begäran av en internationell organisation, i vUken Sverige är medlem, eUer efter beslut som fattats inom ramen för intematio­nellt samarbete, i vilket Sverige med riksdagens godkännande deltar, stäUa en väpnad styrka tUl förfogande för fredsbevarande eller konfliktdämpande verksamhet   utomlands.

2

§ Styrkan skall bestå av personal som anställts vid försvarsmakten sär­skilt för denna uppgift.

3

§ Högst tretusen personer ur styrkan får samtidigt tjänstgöra utom­lands.

Denna lag träder i kraft den , då lagen (1974:614) om beredskapsstyrka för FN-tjänst skall upphöra att gälla.

20

Förteckning över remissinstanser som avgett

Prop. 1992/93:77

yttrande över promemorian

Bilaga 2

1.

Justitiekanslem

2.

Rikspolisstyrelsen

3.

Utrikesdepartementets ESK-sekretariat

4.

Överbefälhavaren

5.

Chefen för armén

6.

Chefen för marinen

7.

Chefen för flygvapnet

8.

Försvarets civUförvaltning

9.

Försvarets sjukvårdsstyrelse

10.

VämplUctsverket

11.

Aiméstabens FN-avdelning

12.

Statens arbetsgivarverk

13.

Tjänstemännens Centralorganisation

14.

Statsanställdas Förbund

21

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 1992/93:77

.      ,       

Bilaga 3

1 Förslag till

Lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands 

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Regeringen får på begäran av Förenta nationerna eller efter beslut som fattats inom ramen för Konferensen om säkerhet och samarbete i Europa ställa en väpnad styrka tUl förfogande för fredsbevarande verksamhet utomlands.

2

§ Personal som skall ingå i en väpnad styrka för fredsbevarande verk­samhet utomlands skall anställas särskilt för denna uppgift i en utlands-styrka inom försvarsmakten.

3

§ Högst tretusen personer ur utlandsstyrkan får samtidigt tjänstgöra utomlands i väpnad tjänst.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993, då lagen (1974:614) om be­redskapsstyrka för FN-tjänst skall upphöra att gälla.

22

2 Förslag till

Prop. 1992/93:77

Lag om ändring i brottsbalken

Bilaga 3

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 och 5 §§ brottsbalken skall ha följande lyddse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydebe

2 kap. 3§> För brott som begåtts utom riket dömes även i annat fall än som avses i 2 § efter svensk lag och vid svensk domstol,

1.

om brottet förövats å svenskt fartyg eller luftfartyg, så ock eljest om det begåtts i tjänsten av befälhavaren eller någon som tillhörde besättningen å sådant fartyg,

2.

om brottet begåtts av någon som tillhör försvarsmakten på ett område där en avdelning av försvarsmakten befann sig eller om det begåtts av någon annan på ett sådant område och avdelningen befann sig där för annat ända­mål än övning,

3.

om brottet begåtts vid tjänstgö- 3. om brottet begåtts vid tjänstgö­ring utom riket av någon som är an- ring utom riket av någon som är an­ställd i svensk beredskapsstyrka för ställd i utlandsstyrkan inomförsvars-FN-tjänst,

makten,

4.

om brottet förövats mot Sverige, svensk kommun eller annan menighet eller svensk allmän inrättning,

5.

om brottet begåtts inom ett område som ej tiUhör nägon stat och för­övats mot svensk medborgare, svensk sammanslutning eller enskild inrätt­ning eller mot utlänning med hemvist i Sverige,

6.

om brottet är kapning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage, försök till sådana brott eller folkrättsbrott, eller

7.

om det lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brottet är fäng­else i fyra år eller däröver.

5§

Åtal för brott, som inom riket begåtts å utländskt fartyg eller luftfartyg av utlänning som var befälhavare eller tillhörde besättningen å fartyget eller eljest medförde detsamma mot sådan utlänning eller mot utländskt intresse, må ej väckas utan att förordnande därom meddelas av regeringen eller den regeringen bemyndigat därtill.

Åtal för brott, som förövats utom riket, må väckas allenast efter förord­nande som i första stycket sägs. Utan dylikt förordnande må dock åtal väckas, om brottet förövats

1.

å svenskt fartyg eller luftfartyg eller i tjänsten av befälhavaren eller nå­gon som tillhörde besättningen å sädant fartyg,

2.

av någon som tillhör försvarsmakten på ett område där en avdelning av försvarsmakten befann sig,

3.

vid tjänstgöring utom riket av 3. vid tjänstgöring utom riket av någon som är anstalld i svensk bered- nägon som är anställd i uttandsstyr-skapsstyrka för FN-tjänst,

kan inom försvarsmakten,

4.

i Danmark, Finland, Island eller Norge eUer pä fartyg eller luftfartyg i reguljär trafik mellan orter belägna i Sverige eller nägon av nämnda stater, eller

'Senaste lydelse 1990:416.

Senaste lydelse 1986:645.

23

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:77

5. av svensk, dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare mot svenskt     Bilaga 3

mtresse.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

24

3 Förslag till

Prop. 1992/93:77

Lag om ändring i lagen (1986:644) om disciplinförseelser av       Bilaga 3 krigsmän, m.m.

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande tydelse

Föreslagen lydebe

2§' Följande personal är krigsmän:

1.

värnpliktiga under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga enligt väm­pUktslagen (1941:967),

2.

kvinnor som genomgår utbildning enligt lagen (1980:1021) om militär grandutbildning för kvinnor,

3.

de som genomgår utbUdning vid förberedande officersskola eller an­nan utbildning för att få militär anställning vid försvarsmakten,

4.

hemvärnsmän under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

5.

de som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sig att tjänst­göra frivilligt i befattningar i försvarsmaktens krigsorganisation, under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

6.

de som omfattas av tjänsteplikt enligt lagen (1981:292) om tjänsteplUct för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. och genom­går UtbUdning eller övning vid försvarsmakten,

7.

anställda i svensk beredskaps- 7. anställda i utlandsstyrkan inom styrka för FN-tjänst, när de tjänst- försvarsmakten, när de tjänstgör gör utomlands.

utonUands.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

'Senaste lydelse 1990:221.

25

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledmng av värnpliktstjänstgöring m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:77 Bilaga 3

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

1§'

Ej må någon sägas upp eller avskedas på grand av tjänstgöring, som ålig­ger honom enligt värnpliktslagen (1941:967) eller som han eljest jämlikt stadgande i lag är skyldig att utföra åt det allmänna.

Ej heller må den som hör tUl för­svarsmaktens reservpersonal eller antagits såsom frivillig vid försvars­makten eller eljest enligt frivilligt åtagande blivit tjänstgöringsskyldig inom totalförsvaret sägas upp eller avskedas med anledning av tjänst­göring som det på sådan grund ålig­ger honom att fullgöra. Vad nu sagts skall även gäUa beträffande den som enligt frivilligt åtagande blivit tjänstgöringsskyldig i utlands­styrkan inom försvarsmakten och som ofördröjUgen underrättat ar­betsgivaren om sitt åtagande.

Ej heller må den som hör tUl krigsmaktens reservpersonal eller antagits såsom frivillig vid krigsmak­ten eller eljest enligt friviUigt åta­gande blivit tjänstgöringsskyldig inom det totala försvarets krigsorga­nisation sägas upp eller avskedas med anledning av tjänstgöring som det på sådan grand åligger honom att fullgöra. Vad nu sagts skall även gälla beträffande den som enligt fri­viUigt åtagande blivit tjänstgörings­skyldig vid avdelning organberad inom krigsmakten för att ställas till Förenta nationemas förfogande och som ofördröjUgen underrättat ar­betsgivaren om sitt åtagande.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

'Senaste lydelse 1974:362.

26

Lagrådet

Prop. 1992/93:77

Bilaga 4 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-10-05

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Hans-Gun­nar Solerad, regeringsrådet Anders Swartling.

Enligt protokollet vid regeringssammanträde den 24 september 1992 har regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands, m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessom Thomas Jo­hansson.

Lagrådet föreslår att 1 och 2 §§ förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands redigeras om och får den lydelse som framgår av bilaga till lagrådets protokoU.

Övriga lagförslag lämnas utan erinran.

27

Lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands       Prop. 1992/93:77

Bilaga till lagrådets

protokoll 1992-10-05

Regeringen får på begäran av Förenta nationema eUer enligt beslut som fattats av Konferensen om säkerhet och samarbete i Europa ställa en väp­nad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet utomlands.

2

§

Personal som skall tjänstgöra i väpnad tjänst för fredsbevarande verksam­het utomlands skall anställas särskilt för denna uppgift. Personalen skall ingå i en utlandsstyrka inom försvarmakten.

28

Försvarsdepartementet

Prop. 1992/93:77

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 oktober 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], OdeU,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler fråga om väpnad styrka för tjänstgöring utom­lands.

Regeringen beslutar att genom proposition lämna förslag tUl riksdagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands i enlighet med bilagan tUl detta protokoll.

Ur protokollet: Maud[REDACTED_EFTERNAMN]

29

Proposition om väpnad styrka för tjänstgöring

Prop. 1992/93:77

utomlands

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll..................... 

1

1.

Ärendet och dess beredning.......................... 

2

2.

Formella föratsättningar............................... 

2

3.

Fredsbevarande operationer.......................... 

....... 

3

4.

Utvecklingen i Europa................................... 

4

5.

Förslaget................................................... 

5

6.

Upprättade lagförslag................................... 

6

7.

Specialmotivering........................................ 

....... 

7

7.1

Förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utom­lands         

7

7.2

Förslaget till lag om ändring i brottsbalken... 

8

7.3

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1986:644) om disci­plinförseelser av krigsmän, m.m..................................................... 

9

7.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktsutbildning m.m 

9

8.

Ärendet till riksdagen................................... 

9

9.

Propositionens lagförslag.............................. 

10

Bilaga 1 PM ang. lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

15

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande

över promemorian.................................... 

21

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag.................... 

22

Bilaga 4 Lagrådets yttrande................................ 

27

Utdrag ur regeringsprotokollet 1992-10-15............ 

29

30