Regeringens skrivelse 1990/91:143

om den lokala konsumentverksamheten

Skr. 1990/91:143

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Föredragande vid regeringssammanträdet har varit statsrådet Wall­slröm.

Slockholm den 27 mars 1991 På regeringens vägnar 

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen redovisar regeringen hur den lokala konsumentverksamheten har utvecklats. Bedömningen är atl verksamheten har byggts ut tillfreds­ställande fram lill år 1990. Då hade 271 av landets 284 kommuner konsu­mentverksamhet. Under senare lid har flera kommuner beslutat att lägga ner eller begränsa konsumentverksamheten.

Denna utveckling påkallar stöd till den lokala konsumentverksamheten, om den skafl kunna utvecklas som statsmakterna har förutsatt. Det inne­bär bland annat att alla kommuner skall ha konsumentverksamhet. Det lokala arbetet anses öka i belydelse bland annat genom att en ökad samver­kan inom Europa kräver en förbättrad marknadsbevakning.

I skrivelsen redovisas de åtgärder som regeringen har vidtagit för att stödja den lokala verksamhelen och som syftar till att

öka kunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och dess effekter,

utveckla formerna för en effektivare kommunal konsumentverksamhet,

stärka frivilliga organisationers möjligheler all lokall arbeta med konsu­mentfrågor,

effektivisera det statliga slödel lill den lokala konsumentverksamheten.

1    Riksdagen 1990/91. 1 saml. Nr 143

Som elt led i en försöksverksamhet har denna skrivelse utformats på ell nytt sätt. Den nya utformningen syftar till att vinna erfarenhet för en eventuell övergång till en ändamålsenligare ulformning av rege­ringens förslag m. m. till riksdagen.

Den sedvanliga rubriken "Hemställan" motsvaras i skrivelsen av rubriken "Ärendel till riksdagen".

Skr. 1990/91:143

Skrivelse om den lokala konsumentverksamheten 1  Inledning

Riktlinjerna för den statliga konsumentpolitiken fastställdes senast år 1986 (prop. 1985/86:121, LU 34, rskr. 292). Enligt riksdagsbeslutet är målet för konsumentpolitiken atl stödja hushållen i deras sirävan alt effektivt ulnyltja sina resurser samt atl stärka konsumenternas ställning på marknaden. Beslulel innebar en tydligare inriklning av konsumentpoliti­ken på de hushållsekonomiska frågorna. Vikten av atl den lokala konsu-mentpoliliska verksamheten utvecklas, atl särskilt utsatta grupper stöds och atl fler grupper i samhället engageras i konsumentpolitiken ströks under. Kraven på förelagen ställdes högre när del gäller alt förbättra förhållandena för konsumenterna. Lagstiftningen till skydd för konsumen­terna skulle fortsatt byggas ut.

Den lokala förankringen av konsumentfrågorna är grundläggande för all konsumentpolitiken skall bli framgångsrik. Riksdagsbeslutet år 1986 om inriktningen av konsumentpolitiken utgick från bedömningen alt konsu­mentverksamhet skulle komma att finnas i samtliga landets kommuner inom en relalivt nära framtid (LU 1985/86:34 s. 60).

Den kommunala konsumentverksamheten har successivt byggts ut i enlighet med statsmakternas intentioner. Utbyggnadstakten har fram till år 1990 i stort betraktats som tillfredsställande. Då bröts den posiliva utvecklingen genom all flera kommuner beslulade all lägga ner eller skära ner konsumenlverksamheten. Fler kommuner har aviserat atl de kommer att ta slällning till den fortsatta verksamheten under våren 1991. Åtgärder­na har sin förklaring i att kommunernas ekonomiska läge gör del nödvän­digt med rationaliseringar och omprövning av befintlig verksamhet.

I 1991 års budgetproposilion (prop. 1990/91:100 bfl. 15 s. 89) redovisa­des atl många kommuner hade aviserat atl man avsåg att göra inskränk­ningar i den kommunala konsumentverksamheten. Föredraganden, stats­rådet[REDACTED_EFTERNAMN], framhöll all utvecklingen var oroande om detta skulle bli verklighet. Vissa medel beräknades under konsumentverkets anslag för utökat stöd till den lokala konsumenlverksamheten samt under allmänna reklamalionsnämndens anslag för att nämnden skulle kunna hantera en ökande ärendelillsirömning.

Vidare aviserade slalsrådel Wallslröm all hon avsåg all ha överläggning­ar med berörda intressenter för all få underiag för sina överväganden om

vilka ålgärder som kan vidias för alt stötta den kommunala konsu- Skr. 1990/91: 143 menlverksamhelen. Sådana överläggningar har hållils med företrädare för löntagarorganisationer, konsumentkooperationen, pensionärsorganisa­tioner, andra konsumentorganisationer. Svenska kommunförbundet, de kommunala konsumentvägledarna, myndigheterna på konsumentområ­det, handeln samt banker och finansbolag. Frågan om stödet till den kommunala konsumentverksamheten har också anmälts i beredningen (C 1990: B) för samverkan mellan stat och kommun.

I flera motioner som har lagts fram under allmänna motionstiden under innevarande riksmöte har yrkanden förts fram som rör stödet lill den kommunala konsumentverksamheten.

Regeringen finner, mol den bakgrund som har redovisats, det påkallat atl närmare redogöra för riksdagen hur den lokala konsumentverksamhe­ten har utvecklats saml redovisa vilka åtgärder regeringen bedömer kan vidtas för all stödja konsumentverksamheten lokalt.

2 Den nuvarande lokala konsumentverksamheten

2.1  Den kommunala konsumentverksamheten

Statsmakternas inriktning av verksamheten

Den lokala verksamhelen spelar en huvudroll i konsumentpolitiken sedan många år. Del har varil en bred politisk uppslutning kring behovel av atl satsa på verksamhelen. År 1975 preciserade statsmakterna riktlinjerna för verksamhetens innehåll och organisation. Intentionerna var all kommu­nernas medverkan i konsumentpolitiken skulle byggas ul väsentligt. 1 1986 års riksdagsbeslut om inriktningen av konsumentpolitiken bekräftades atl den lokala verksamheten skulle prioriteras högt och vikten av en fortsatt snabb utbyggnad av den kommunala konsumentverksamheten ströks un­der (prop. 1985/86:121, LU 34, rskr. 292).

Den kommunala konsumenlverksamheten är elt frivilligt åtagande för kommunerna. När statsmakterna tidigare har tagit ställning till kommu­nernas engagemang i konsumentpolitiken har frågan om verksamheten bör vara obligatorisk diskuterats. Vid det senasle beslutet i frågan år 1986 bedömdes utbyggnadstakten som acceptabel. Strävandena all minska den statliga styrningen av kommunernas verksamhel och varierande lokala betingelser anfördes som ytterligare skäl för en frivillig verksamhet. Vidare framhölls att en kommunal konsumentverksamhet aldrig kan bli fram­gångsrik om kommunerna inte själva är övertygade om värdet av den. En bedömning var all när kommunernas insikt ökade om all konsu­mentverksamheten kunde ge besparingar inom andra kommunala förvalt­ningsområden skulle utbyggnadstakten gynnas. Sammanlagd bedömde föredraganden del varken lämpligl eller nödvändigl med lagsliflning om obligatorisk kommunal konsumentverksamhet. Riksdagen ställde sig bak­om detta ställningslagande.

Del ankommer på varje kommun alt med utgångspunkt i sina förhållan-

den och förutsättningar avgöra hur konsumentverksamheten skall organi-     Skr. 1990/91:143 seras.

I 1986 års konsumenlpoliliska beslul betonade riksdagen belydelsen av all verksamhelen får en tydlig poUtisk förankring. En aktiv politisk medver­kan ansågs nödvändig om den kommunala konsumentverksamheten skulle få tillräcklig bredd och tyngd saml utvecklas tillfredsställande. Slalsmak­terna har utgått ifrån att kommunerna skall finna del lämpligt och naturligt all förankra verksamheten hos förtroendevalda och ha en självständig resurs för det löpande arbetet.

I 1986 års proposilion om inriktningen av konsumentpolitiken gavs en beskrivning av vad en kommunal konsumentverksamhet rimligen bör omfalta. En kalalog med arbetsuppgifter som det är i konsumenternas intresse all kommunerna arbelar med redovisades. Arbetsområden som rådgivning, reklamationshantering, informalion, marknadsuppföljning, varu- och serviceförsörjning, utbildning och slöd till organisationer skulle ingå i verksamheten. Del betonades all var tyngdpunkten skaU ligga måste avgöras lokalt. Några tyngdpunklsförskjulningar förordades. Rådgivning till enskilda konsumenter som äv tradition är en viktig del av samhällets konsumentpolitik skulle även framdeles vara en viktig uppgift för kommu­nerna. Relalivi sett skulle dock mindre resurser satsas på områdel. Den rådgivning som gavs skulle i högre grad inriklas mol budgelrådgivning. Vidare skulle de tjänstemän som arbetar med konsumentfrågorna i kom­munerna mer aktivt än lidigare kunna medverka lill en uppgörelse mellan näringsidkare och konsument när det gäller reklamationer. Ökad tyngd skulle vidare ges ål marknadsbevakning, förebyggande insatser och sam­verkan med andra förvaltningar inom kommunen saml med organisatio­ner och näringsliv.

Utvecklingen av den kommunala konsumentverksamheten

Den kommunala konsumenlverksamheten har successivt byggts ut. Be­dömningen fram till år 1990 har varil all utvecklingen av konsumentverk­samheten har varil tillfredsställande även om viss oro funnits för att utbyggnaden går för långsamt och för att kvaliteten i verksamheten vari­erar för myckel i landel (jfr konsumentverkets anslagsframställning för budgetåret 1991/92 s.l 1).

Ulveckling när det gäller anlalel kommuner med konsumentverksamhet under de senaste decennierna illustreras i figur 1.

Skr. 1990/91:143

Kommuner med konsumentverksamhet

300 T

250

200

100 +

-80    -81

84    -85    -86    -87    -88    -89    -90    -91

Figur 1: Antalet kommuner med konsumentverksamhet 1972-1991.

Antalet årsarbetskrafter som kommunerna har avdelat för konsu­mentverksamheten har de senasle fem åren ökat från 183 till 246. 1 80 kommuner finns en eller flera heltidstjänster. Motsvarande siffra år 1986 var 55 tjänster. Kommunernas satsning på konsumentverksamheten de se­naste fem åren har ökat från 35 miljoner kronor till ca 60 miljoner kronor per år. I 91 kommuner fanns i början av år 1990 konsumentnämnd eller etl särskik konsumenlutskoll. I jämförelse med vad som gällde vid tidpunkten för riksdagsbeslutet år 1986 om inriktningen av konsumentpolitiken mins­kade antalet kommuner med särskild konsumentnämnd. Antalet förtroen­devalda har under de senaste fem åren varil i stort konstant - ca 1 500.

Som tidigare har nämnls är rådgivning till enskilda konsumenter en viktig uppgift lokalt. Av figur 2 framgår hur denna verksamhet har utveck­lats sedan år 1985. Siffrorna avser antalet rådgivningskonlakler med en­skilda konsumenter som konsumentvägledarna har haft.

1985

1986

1987

1988

1989

1990

Föränd r. 1985-1990

Köpråd Budgetråd Konsumenträtt Reklamationer

Summa

134000

9000

36000

70000

249000

145000 18000 45000 82000

130000 13000 40000 77000

260000       290000

147000 18000 53000 84000

302000

144000 24000 53000 89000

145000 22000 58000 90000

315000  310000

-I- 7% -f 166% -I- 47% +  27%

+  25%

Figur 2: Rådgivning till enskilda konsumenter (information till bland annat föreningar och skolor ingår inte).

Siffrorna bekräftar alt många köpråd ges av den kommunala konsu­

mentverksamheten. En lyngdpunktsförskjulning kan noteras. Förköps-

kontakterna har under hela femårsperioden ökat obetydligt. Under de allra

senaste åren har de minskal. Förklaringen ligger sannolikt i ändrade priori­

teringar i många kommuner samt i alt förköpsrådgivning har givits på

5

annal sätt, exempelvis genom receptioner, bibliotek och konsumentom-     Skr. 1990/91:143 bud.

Kommunerna har satsat allt mer resurser på budgetrådgivning och and­ra hushållsekonomiska frågor. Antalet hushållsekonomiska ärenden ökade under perioden från 9000 lill 24000. Dessa ärenden tar ofta belydligt längre tid än exempelvis förköpsrådgivningen.

En annan viktig verksamhet, nämligen Ivistlösning har sedan år 1985 ökat med 27% till ca 89000 ärenden. Under samma tid har de konsumen­trättsliga frågorna ökat från 36000 till ca 53000 ärenden, dvs. med 47%. Reklamationerna och den konsumenlrättsliga rådgivningen har under pe­rioden ökat sin relativa andel av direklrådgivningskonlakterna från ca 43 lill närmare 46%. Den hell övervägande delen av reklamalionerna klaras upp lokalt. Knappt 5% slussas vidare för behandling i allmänna reklamations­nämnden.

Del resurstillskott som verksamheten har fåll utnyttjas i alll större ulslräckning till annan verksamhel än lill enskild rådgivning. Många kom­muner har infört begränsningar i telefonlider och besökstider för atl kunna arbela med förebyggande verksamhel.

Marknadsbevakningen är en viktig del i det lokala arbete som är inriktat på all förebygga och lösa konsumentproblem på marknaden. Sedan millen av 80-talet medverkar kommunerna i uppföljning av efterlevnaden av kon­sumentverkets rikllinjer och andra överenskommelser med näringslivet samt efterlevnaden av lagar, beslut från marknadsdomstolen m. m. Under år 1990 har 108 kommuner deltagit i sådana samarbelsprojekl. Flera kom­muner genomför lokala uppföljningar på egna inilialiv. Kommunen reder dessutom ut, direki med enskilda förelag, många fall som rör brisler i mark­nadsföringen.

Kontakterna med näringslivet har under perioden ökat väsentligt. Under år 1989 hade 114 kommuner kontakter med köpmannaföreningar och enskilda branscher. Sådana konlakler kan ha olika karaklär. Del kan gälla alt informera om konsumentverksamheten, att utbilda butikspersonal i konsumenträtt eller att finna mera organiserat samarbete belräffande re­klamationer.

Varuförsörjningsfrågor och distributionsfrågor har fått ökad uppmärk­samhet under 80-lalel. Konsumenlvägledningen i ca 90 kommuner deltar på olika säll i kommunernas varuförsörjningsplanering. Denna planering har medverkat till atl del har varit möjligt all behålla dagligvaruservicen i många glesbygdsorter. Debatten om livsmedelspolitiken, matpriser och etableringsfrågor har medfört all konsumentverksamhetens intresse har ökat för hur strukturförändringar inom dagligvaruhandeln påverkar hus­hållens resursanvänding.

Samarbetet med övriga förvaltningar inom. kommunen är viktigt för att kommunens samlade resurser ska utnyttjas effektivt. Samarbetet utgör också etl viktigt inslag i del förebyggande arbetet. Figur 3 åskådliggör hur arbelel har utvecklals under de senaste åren.

Skr. 1990/91:143

Samverkan Inom kommunen

ID11S87  1988  11989  1990

Kultur

Bvoan & fastighet

Miljfi S h

ä

lsoskydd

Socialtj

ä

nst

Skola

Figur 3: Den kommunala konsumentverksamhetens samverkan med andra förvalt­ningar inom kommunen.

Skolkontakterna utgör det i särklass vanligaste samarbetet inom kom­munen. Kring 200 kommuner hade kontakt med skolan år 1989. Molsva­rande siffra var vid periodens början ca 50 kommuner. Den vanligaste for­men för del praktiska samarbetet utgörs alltjämt av all konsumentverksam­heten tar emot studiebesök av lärare och elever och atl konsumentvägleda­ren besöker enskilda skolklasser. Under 1989 medverkade ca 50 konsument-vägledare i utbildning av lärare.

I ett 100-tal kommuner samarbetar konsumentverksamheten och social­förvaltningen. Samarbetet har t. ex. inneburit atl konsumenlverksamheten hjälper socialtjänsten med budgelrådgivning och utbildar socialsekreterare så att de själva kan ge budgetråd.

Genom hushållens ökade intresse för miljöaspekter på sin konsumtion har alll större krav rests på den kommunala konsumentverksamhetens arbele med miljöfrågor i form av bland annal informalion, utställningar och kampanjer. I dag arbetar konsumentvägledarna i åtminstone 100 kommu­ner med dessa frågor; i 80 av kommunerna i samarbete med miljö- och hälsoskyddslbrvaltningen.   .

De satsningar som gjorts för all rationalisera främst förköpsrådgivning­en, genom att man försökt föra över delar av den till bland annat bibliotek, har också lett lill ett ökat samarbele med kullurförvallningen.

Samarbetet med organisationerna lokall har också ulvecklats positivt. Från att ha förekommit i mindre än 100 kommuner vid periodens början hade 155 kommuner år 1989 samarbele med enskflda organisationer. Antalet organisationer man samarbetar med har också ökat högst väsent­ligt (jfr avsnitt 2.2).

Anlalel kommuner där del förekommer fackliga konsumentombud har ökat från uppskattningsvis ett 40-tal vid mitten av 80-lalet till närmare 65

år 1989. Den kommunala konsumentverksamheten ger service till konsu- Skr. 1990/91:143 mentombuden i form av material och deltagande vid informationsmöten. Konsumentombudsidén har spritt sig till övriga organisationer. År 1989 uppgav 50 kommuner att konsumentombud fanns inom det lokala organi­sationslivet. 130 av dessa angav man att det fanns konsumenlombud i lokala föreningar inom Pensionärernas riksorganisation (PRO).

Som framgår av beskrivningen har den kommunala konsumentverksam­heten fram till år 1990 i stort ulvecklats i enlighel med slalsmakiernas inlentioner. Då bröts trenden. Då minskade för första gången sedan verk­samheten började byggas upp år 1972 anlalel kommuner med kommunal konsumentverksamhet. 13 kommuner har lagt ner eller beslulal alt lägga ner konsumenlvägledningen. Det gäller Gislaved, Kil, Lilla Edel, Ro­bertsfors, Vansbro, Höganäs, Jönköping, Habo, Täby, Kävlinge, Karlstad, Nora och Kungälv. Påtagliga inskränkningar av verksamheten har beslutats i Kalmar, Karlskrona, Örebro, Södertälje, Helsingborg, Ronneby, och Värnamo. Beslulen berör ca en miljon medborgare. I vissa av de nämnda kommunerna överförs delar av verksamhelen till andra förvaltningar.

Del finns också kommuner som satsar mer på konsumentverksamheten. Den återupptas i tre kommuner, nämligen Smedjebacken, Höör och Jokk­mokk. I sju kommuner ökar resurserna under år 1991. Del gäller Flen, Göteborg, Malung, Parlille, Skellefteå, Skurup och Surahammar.

Verksamhet saknas sedan lidigare i Boxholm, Eksjö, Ljusnarsberg, Säter, Söderköping, Torsås, Vallentuna, Vaxholm och Österåker.

Samtliga siffror som nu har redovisats bygger på konsumentverkets statistik över den kommunala konsumentverksamheten.

2.2 De frivilliga organisationerna

Statsmakternas inriktning av verksamheten

I riksdagsbeslutet år 1986 om inriktningen av konsumentpolitiken ströks under att konsumenternas inflytande, när del gäller produktion och distri­bution av varor saml information om varor och tjänster, är av utomor­dentlig betydelse. De frivilliga organisationernas roll framhölls särskill. Det slogs fast alt de frivilliga organisationernas konsumentverksamhet har sin största betydelse på det lokala planet. Del framhölls atl de frivilliga organisationerna har genom en fri och värderingsinriktad opinionsbild­ning goda möjligheler all påverka olika beslutsfattare inom den offentliga sektorn och inom näringslivet. Vidare att organisationerna har möjlighet all också hjälpa och stödja enskilda konsumenter på ett effektivt sätt samt all de kan göra betydande insatser när det gäller all följa upp efterlevnaden av centrala konsumentpolitiska beslut. Statsmakterna slog fast att en vä­sentlig förutsättning för alt konsumentpolitiken skall kunna utvecklas på ett önskvärt säll är etl ökat engagemang inom de frivilliga organisalioner­na på lokal nivå.

Utvecklingen av de frivilliga organisationernas insatser

De fackliga organisationerna har en lång tradition när det gäller all öka medlemmarnas kunskaper och engagemang i konsumentfrågor. Enligt vad

regeringen har inhämtat har del konsumenlpoliliska arbelel i de frivilliga Skr. 1990/91: 143 organisationerna märkbart ökat under senare lid. Flera organisalioner med direki konsumentpolitiska mål har utvecklat sin verksamhet. Här följer några exempel. Husmodersförbundet Hem och Samhälle har förstärkt sina insatser, utarbetat ell konsumenlprogram och bygger för närvarande upp etl brett lokalt föreningsarbete. Landsorganisationen i Sverige (LO) har nyligen presenterat ett konsumentpolitiskt program: Pensionärernas riksorganisa­tion (PRO) har ett konsumentpolitiskt handlingsprogram och konsumen­tombud i alla sina 1 600 lokalföreningar. Konsument-Forum i Hultsfred och Kooperativa Konsumentgillesförbundet är exempel på andra organisalio­ner som aktivt arbetar för atl stärka konsumenternas ställning på markna­den.

Som vi redan har redovisat har antalet fackliga konsumentombud ökat under 1980-lalel (avsnitt 2.1). Ell annat exempel på etl fackligt engagemang är Livsmedelsarbetareförbundels arbele kring livsmedlens kvalilet. Vi vill särskilt nämna några lokala projekt. I Piteå har fackliga och kooperativa organisalioner samarbetat i etl projekt om privat ekonomi. I Blekinge och Kalmar län driver LO-distriktel ett projekt riktat till ungdomar om den första bostaden. I Trollhättan har metallklubbarna på några stora arbets­platser påbörjat ett projekt om hushållsekonomisk rådgivning. I Skellefteå är LO-skolan en fast bas för fackliga aktiviteter på konsumentområdel.

Många ideella organisationers verksamhet syftar till alt förbättra förut­sättningarna för särskill utsatta grupper. Det gäller bland annal handikapp-, nykterhets-, kvinno-, pensionärs- och invandrarorganisationer. De insatser dessa organisationer gör gynnar också i många fall konsumenter utanför den målgrupp som de i första hand vänder sig till.

Intresset för konsumtionens inverkan på miljön ökar. Miljöorganisatio­nernas arbete är därför viktigt från konsumentsynpunkt. Organisalioner som Friluftsfrämjandet och andra frilufls-, hälso- och idrotlsorganisalio-ner arbelar med frågor som rör kosten och hälsan.

2.3 Näringslivet

Förelagen och deras organisationer har av tradition spelat en viktig roll i konsumentpolitiken. I det senaste konsumenlpoliliska beslutet år 1986 betonades all företagens egenåtgärder skulle spela en delvis slörre och friare roll inom konsumentpoliliken.

Olika lyper av initiativ har lagils från näringslivels sida. Flera etiska nämnder har inrättats som bland annal behandlar marknadsföringsfrågor. Inom vissa branscher finns också reklamalionsorgan.

Flera centrala egenålgärdsprogram har också genomförts bland annal när det gäller teledireklhandeln saml hemelektronik- och tobaksbranscherna.

Företagens ålgärder för alt förbättra konsumenternas förhållanden är givelvis särskilt angelägna lokak. Det är i butiken som konsumenterna i första hand skall få den informalion som erfordras för väl avvägda val och det är dit konsumenten skall vända sig med klagomål.

Handelns företrädare har visal inlresse för atl hilla samverkansformer

lokak för hantering av reklamationsfrågor.

9

fl    Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 143

I några kommuner har det bildats lokala reklamationsråd som den Skr. 1990/91:143 lokala handeln och den kommunala konsumenlveksamheten medverkar i. Råden kan medla i och rekommendera lösningar på tvister mellan köpare och säljare men kan också ta upp generella frågor som rör förhållandet mellan köpman och konsument. Verksamhet av den här typen finns i bl. a. Uppsala, Västerås, Lidköping, Trollhättan och Landskrona. Myckel lyder på atl råden kan lösa konsumenternas klagomål på ett bra sätt. Det förefaller också som om de förebygger tvister genom sin existens. Konsu­mentverket stödjer och analyserar denna verksamhet.

3 Åtgärder för att stärka konsumenternas ställning

Regeringen har i sin inledning redovisal huvuddragen i 1986 års riksdags­beslut om inriktningen av konsumentpoliliken.

Del finns flera skäl lill all så slor vikl läggs vid den lokala konsumentpo­litiska verksamhelen. Lokalt finns de bästa förutsättningarna för konsu­menterna och deras organisalioner att aktivera sig i konsumenlpoliliska frågor. Där finns de bästa förutsällningarna alt fånga upp konsumenternas problem och all nå dem som bäsl behöver hjälp. Del är också där huvud­delen av de förelag finns som har ell stort ansvar när del gäller de förhållanden som konsumenterna möter på marknaden.

Behovet av insatser lokall påverkas också av vad som händer på mark­naden och hur konsumentskyddet i övrigt utvecklas.

Innan vi behandlar hur den lokala konsumentverksamheten kan stödjas vill vi därför kort uppehålla oss vid dessa frågor.

Regeringen gör slora ansträngningar för atl få lill slånd en förstärkl sam­hällsekonomisk utveckling och ökad ekonomisk tillväxt. Della är centralt för utrymmet för den privata konsumtionen samt för alt vi skall kunna behålla en god samhällsservice och få utrymme för nya reformer. Ålgärder för att förbättra den svenska ekonomin är sålunda mycket viktiga för konsumen­terna. De kan emellertid ställa nya krav på konsumentpoliliken.

Flera obalanser har kännetecknat den svenska ekonomin under senare år. Bland annal har hushållssparandel varil lågt och många hushåll har lånat lill sin konsumtion. Della har givit både samhället och hushållen problem. Del har därför varil naturligt all ge de hushållsekonomiska frågorna än högre prioritet inom konsumentpoliliken. Bland annal har regeringen givit eko­nomiskt slöd lill en försöksverksamhet med budget- och skuldrådgivning. Verksamheten har förstärkts med mycket goda resultat för både hushållen och del allmänna. Vi återkommer senare till dessa (avsnitt 4.3.3).

Man får räkna med atl många hushåll även framöver kommer att ha

problem med sin privatekonomi. Flera av åtgärderna som är ägnade all

stärka samhällsekonomin ger vidare nya förutsättningar för hushållens

ekonomi. Del gäller bland annal skattereformen, de nya reglerna för bo­

stadsfinansieringen saml återhållsamhet när det gäller lönekrav. De hushålls­

ekonomiska frågorna kommer därför forlsatl all stå i fokus. Vi kommer att

lägga stor vikt vid ålgärder som hjälper de alllför kredillyngda hushållen,

som förebygger ohållbar skuldsättning och som gör del möjligl för konsu-

10

menlerna alt få ut så mycket som möjligl av sina resurser. Vi kommer under Skr. 1990/91: 143 hösten 1991 alt lägga fram en proposition om en ny konsumenlkreditlag som ökar kraven på kreditprövning, skärper marknadsföringsreglerna, förbätt­rar kreditavtalen m. m. Frågan om möjligheter lill skuldsanering bör införas har utretts. Betänkandet (SOU 1990:74) Skuldsaneringslag remiss-behandlas för närvarande. Vidare kommer budgetrådgivningen att byggas ut ytterligare.

Bland de åtgärder vi har initierat för att förbättra ekonomins funktions­sätt ingår satsningar på en eifeA:n'vare/co«/cMrre/7.s saml avreglering inom flera samhällssektorer. Avsikten är givelvis all de välfärdsvinster som härigenom uppnås skall komma konsumenterna till del. De marknadsinriktade åtgär­derna påkallar all konsumenternas ställning stärks.

Vi har nyligen överlämnat en proposition lill riksdagen om förstärkl kon­kurrens på livsmedelsområdet (prop. 1990/91:147). Dessa regler skall sä­kerställa all avregleringen inom jordbruket verkligen ger resultat för kon­sumenterna i form av främsl lägre priser.

I anslutning till riksdagens livsmedelspolitiska beslut år 1990 (prop. 1989/90:146, JoU 25, rskr. 327) inrättades eU särskik stöd rill ideella konsumentorganisationer för atl stärka konsumenternas möjligheler alt ulöva inflylande i frågor som rör livsmedelspoliliken och hushållsekono­min. Under innevarande budgetår uppgår anslaget till 2 milj. kronor. Vi har i 1991 års budgetproposition föreslagil elt oförändrat anslag för budgetåret 1991/92 (prop. 1990/91:100 bil. 15s. 91).

En särskild konsumentberedning skall vidare tillsältas med uppgift all konlinuerligt följa och utvärdera den livsmedelspolitiska reformen ur ett brett konsumentperspektiv (dir. 1990: 84).

SPK har genom regeringsbeslut den 20 december 1990 fått i uppdrag all under omslällningsperioden analysera den livsmedelspolitiska reformens effekter på marknaden och särskill för konsumenterna.

Vi har i 1991 års budgetpropositionen (prop. 1990/91:100 bil. 15 s. 84) också föreslagit förstärkta resurser till de konkurrensvårdande myndighe­terna.

Regeringen lägger särskild vikt vid konsumenternas prismedvelenhet. Vi gav i januari länsslyrelserna i uppdrag atl med slöd av slalens pris- och konkurrensverk (SPK) stimulera löntagar- och konsumentorganisationer att arbeta för ökad prismedvetenhet hos konsumenterna. En god prisinfor­mation i handeln är mycket viktig för konsumenternas prismedvetenhet och deras möjligheteratt göra väl övervägda val vid sina inköp och hushålla med sina resurser. Vi har nyligen remitterat elt förslag lill lagrådet om en prisin-formalionslag (C90/2469/MA).

Den pågående internationaliseringen av handeln och i synnerhet arbelel med att bilda ett stort europeiskt ekonomiskt samarbelsområde (EES) på­verkar konsumenternas förhållanden. Regeringen bedömer atl denna ul­veckling mest kommer alt ge konsumenterna fördelar genom bland annal en ökad importkonkurrens som ökar utbudet av varor och tjänster och pressar priserna på den svenska marknaden. Särskilda konsumenlpoliliska insatser fordras dock för atl konsumenternas intressen skall kunna las lill vara.

ökad internationell handel och marknadsföring över gränserna, ofta i nya     Skr. 1990/91:143 medier, kommer atl kräva en förstärkt marknadsbevakning. Inom civil­departementet förbereds en översyn av marknadsföringslagen samt ålgär­der mol könsdiskriminerande reklam.

En slor europeisk marknad utan hinder för handeln släller stora krav på atl de varor och tjänster som bjuds ul är säkra. Regeringen lägger slor vikl vid produktsäkerhetsfrågorna. Konsumentverket medverkar i ökad ut­sträckning i det europeiska standardiseringsarbelel. EES-samarbetet tor­de vidare ge Sverige möjligheter att få tillgång till databaser om skaderi­sker m. m. Regeringen har nyligen lagt fram en proposition om hinder mot export av farliga varor (prop. 1990/91:91). En promemoria om utvidgning av produktsäkerhetslagens tillämpningsområde lill vissa offenlliga tjänster har utarbetats inom civildepartementet. Promemorian kommer atl remiss-behandlas.

Miljösynpunkter pä konsumtionen blir allt viktigare för medborgarna. År 1989 inrättades ell nordiskt syslem för miljömärkning. Den svenska, miljömärkningen har hittills fått ett bidrag på ca 3 milj. kronor och ell bidrag i samma storleksordning har föreslagils av oss för budgetåret 1991 /92. Vidare gör konsumentverket, i enlighet med statsmakternas inten­tioner (LU 1989/90:13), insatser när det gäller miljöfrågor.

Lagstiftningen till skydd för konsumenterna har förstärkts under den senaste femårsperioden. Av särskild betydelse från konsumentsynpunkt är atl en särskild produktsäkerhetslag med bland annal möjligheter att åter­kalla farliga varor har tillkommit, all konsumenlköpen har fåll en heltäc­kande reglering i den nya konsumentköplagen samt atl konsumentljänstla-gen kompletterats med regler om småhusenleprenader. En lagrådsremiss om en produklskadelag har nyligen lagts fram. Vi har redan nämnt annan lagstiftning som är aktuell.

Vi bedömer all de konsumenlpoliliska insatserna för närvarande ökar i belydelse. Regeringen har här redovisal några av de viktigaste reformerna som är akluella inom konsumentområdet. Vi vill betona atl om dessa insat­ser skall ge resultat fordras ett brell lokall arbele nära de enskilda hushållen och konsumenterna. Det lokala arbetet är särskilt viktigl för att ett starkt stöd skall kunna ges lill särskill utsatta grupper.

Med hänsyn till förändringarna på marknaden ökar lokala insatser som rör budgelrådgivning, miljöaspekter på konsumtionen, bevakning av före­tagens marknadsföring och avtalsvillkor saml granskning av produklerna på marknaden, främsl från säkerhelssynpunkl i betydelse. Insatser som bidrar till att konsumenternas kunskaper ökar och som stimulerar dem all aktivt agera på den lokala marknaden är också vikliga.

Regeringen finner del mol den angivna bakgrunden mycket angelägel att konsumentpolitiken fortsalt har en stark lokal förankring. I del läge som nu har uppstått är det påkallat all verksamhelen får etl utökat stöd i olika former. Syftel är alt skapa förutsättningar för den lokala konsumentverk­samheten all utvecklas i enlighet med riksdagens konsumentpolitiska be­slul år 1986. De åtgärder som kan bli akluella måsle ta sin utgångspunkt i den situation som kommunerna befinner sig i.

12

4 Åtgärder för att stödja den lokala konsumentverksamheten

4.1 Allmänt om åtgärderna

Skr. 1990/91:143

Regeringens bedömning: Ett utökat slöd till den lokala konsu­mentverksamheten behövs om den skall utvecklas i enlighet med riksdagens konsumenpolitiska beslul år 1986.

Ålgärder som övervägs måsle utgå från det rådande ekonomiska läget och det pågående reformarbetet i kommunerna.

Åtgärderna bör

öka kunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och dess effekter

utveckla formerna för en effektivare kommunal konsumentverk­samhet

stärka de frivilliga organisationernas möjligheter all lokalt arbeta med konsumentfrågor

effektivisera det statliga stödet till den lokala verksamheten.

Skälen för regeringens bedömning: Kommunernas ekonomiska situation

Under hela efterkrigstiden har utvecklingen av den kommunala sektorn varit synnerligen expansiv. Kommunerna har fåll mer omfattande uppgif­ter inom samhällsservicen. Del är ell resultat dels av beslut av statsmakter­na, dels av att kommunerna har tagit på sig vidgade uppgifter. Efterfrågan på den kommunala sektorns tjänster har länge kunnal tillgodoses genom expansion av verksamheten. Den lägre tillväxten i samhällsekonomin och nödvändigheten av alt undvika skatlehöjningar gör att medborgarnas krav nu alltmer sällan kommer alt kunna lillgodoses genom tillskott av resurser. Kommunernas ekonomi behandlas i finansplanen 1991 (prop. 1990/91:100 Bil. 1 s. 30 och 31). Vi har gjort bedömningen all den kommu­nala sektorns volymtillväxt måsle begränsas lill högsl 1 %. Rationaliseringar och omprövningar i befintlig verksamhet är därmed nödvändiga. Åtgärder måste vidias för alt långsiktigt nå balans mellan kommunernas ulgifler och inkomster. Dessa ålgärder måsle vara så utformade atl den kommunala sektorns ulveckling anpassas lill det samhällsekonomiska utrymmet.

Reformarbetet i kommunerna

I regeringens proposition om en ny kommunaflag (prop. 1990/91:117) lämnas en redogörelse för utgångspunkterna för reformarbetet i kommu­nerna. Regeringen ser positivt på det arbete som pågår i kommunerna för atl förbättra effektiviteten i verksamhelen och bättre tillgodose medbor­garnas behov och önskemål. Kommunerna föreslås få ett ökat utrymme när det gäller atl beslämma hur verksamhelen skall organiseras. Uppfölj-

13

ning och utvärdering får ökad belydelse. Kommunstyrelsens roll kan till viss del komma atl förändras i ett mer målstyrt syslem. Del kan handla om att i större utsträckning göra avstämningar mellan olika sektorer och att mer aktivt ansvara för resultatuppföljning och utvärdering. I propositio­nen framhålls vidare atl bland annal högre produktivitets- och effektivitets-mål för den kommunala sektorn släller nya krav på statens uppföljning och utvärdering av verksamhelen och all det därför är viktigt atl få till stånd en fördjupad mål- och resultatdialog mellan staten och kommunerna.

Skr. 1990/91:143

Inrikningen på åtgärderna för att stödja den lokala konsumentverksamheten

Alt den successiva utbyggnaden av den kommunala konsumentverksam­heten nu har bytts mol nedskärningar har givelvis sin förklaring i kommu­nernas ansträngda ekonomi. Kommunerna är tvingade lill rationalisering­ar och omprövning av den verksamhel som bedrivs. Med utgångspunkt i kommunernas ekonomiska situation, del förändringsarbele som bedrivs i kommunerna, den diskussion statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] har initierat i slal-kommunberedningen om möjliga ålgärder för att stödja konsumentverk­samheten och de överläggningar som hållits med de parter som har ett intresse i verksamheten har regeringen funnit alt några olika typer av ålgärder bör övervägas nämligen sådana som

ökar kunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och dess effekter

utvecklar formerna för en effektivare kommunal verksamhet

stärker de frivillig organisationernas möjligheler att lokall arbeta med konsumentfrågor

effektiviserar del statliga stödet till den lokala konsumentverksamhe­ten.

Vi går nu över lill att mer i detalj redovisa vilka åtgärder regeringen bedömer som möjliga för alt stödja den lokala konsumenlverksamheten.

4.2 Kunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och dess effekter

Regeringens bedömning: Kunskaperna om den kommunala konsu­mentverksamheten och dess effekter kan förbättras, bland annat ge­nom alt verksamheten utvärderas i ökad utsträckning saml resultaten aktivt sprids i och mellan kommunerna.

Regeringens åtgärd: Regeringen har uppdragit åt konsumentverket atl la fram olika modeller för all ulvärdera effekterna av kommunal konsumentverksamhet.

Skälen för regeringens bedömning: Statsmakterna konstaterade i sam­band med 1986 års konsumenlpoliliska beslut atl kommunerna genom all salsa på konsumentpolitiken kunde spara inte oväsentliga belopp inom andra förvaltningsområden. Man menade att en insikt om detta kunde få

14

en gynnsam inverkan på utbyggnadslakten. Statsmakterna utgick därför     Skr. 1990/91: 143 ifrån att målet att ha konsumentpolitisk verksamhet i samtliga landets kommuner   skulle   kunna   nås   inom   en   relalivt   nära   framtid.   (LU 1985/86:34 s. 60)

Som regeringen redan har redovisat har utbyggnaden av den kommunala konsumentverksamheten i stort varit tillfredsställande fram till år 1990.1 ett läge när den kommunala ekonomin sviktar är det nödvändigt att rationali­sera och ompröva verksamheter. Det gäller givetvis också konsumentverk­samheten. En förvaltningsrevision som riksrevisionsverket (RRV) inom kort kommer att slutföra om den statliga styrningen och uppföljningen av den kommunala konsumentverksamheten visar också, enligt vad vi har inhämtat, atl det finns behov av ytterligare utvärderingar av effekterna av den kommunala konsumentverksamheten.

Bedömningen att enskilda konsumenter, handeln, kommunerna och staten kan tjäna på en god kommunal konsumentverksamhet har bekräf­tats i flera undersökningar. Blaand annat visar försöksverksamhet att budget- och skuldrådgivning i kommunerna minskar behovet av socialbi­drag i avsevärd grad. Vi återkommer till detta (avsnitt 4.3.3).

Att den kommunala konsumentverksamheten kan möjliggöra besparing­ar inom andra förvaltningsomåden har uppenbarligen inte fåll de effekter statsmakterna har väntal sig. En slutsals som kan dras är all verksamheten inte är tillräckligt känd hos förtroendevalda och tjänstemän i kommuner­na.

Konsumentverket kommer redan under våren all öka kontakterna med kommunerna för att informera om hur den kommunala konsumenlverk­samheten kan bedrivas och de resultat som kan uppnås i den. Verkei kom­mer bland annat att föra diskussioner med förtroendevalda, della i konfe­renser, la fram exempel som illustrerar behovet och värdet av den kommu­nala konsumenlverksamheten, aktivt föra ut resultaten från försöks­verksamheten med budget och skuldrådgivning saml ytterligare följa upp verksamheten i kommunerna.

Statistik om den lokala verksamheten är viktig för analys av resultat och överväganden om olika ålgärder. Den dalabas som konsumentverket har med fakta om den kommunala konsumentverksamheten kommer atl ut­vecklas och uppgifterna göras mer lältillgängliga.

Regeringen bedömer att dessa insatser är mycket värdefuUa. Vi anser atl de bör kompletteras med åtgärder som ytterligare underiällar för kommu­nerna alt göra egna utvärderingar. Vi har därför lidigare idag uppdragit ål konsumentverkel att i samråd med RRV och Svenska kommunförbundet ta fram lokall och centralt användbara modeller för utvärdering av kommunal konsumentverksamhet. Samarbele skall sökas med universitet, högskolor och kommuner. Resultaten skall redovisas till regeringen senast den 31 augusti 1992.

15

4.3 Former för effektivare kommunal konsumentverksamhet

4.3.1  Arbetsformer m. m.

Skr. 1990/91:143

Regeringens bedömning: Arbetsområdena för den kommunala kon­sumentverksamheten bör preciseras.

Den kommunala konsumentverksamhetens insatser bör ytterliga­re förskjutas mol budgelrådgivning, Ivistlösning, utbildning och kontakter med skolan, marknadsbevakning saml varuförsörjning.

Konsumentvägledarnas möjligheter all bygga upp sin kompetens bör förbättras.

Regeringens åtgärd: Regeringen har uppdragit åt konsumentverket att undersöka om möjligheterna för konsumentvägledarna all ge­nomgå kvalificerad vidareutbildning kan ökas.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringens har redan redovisat vad statsmakterna anser att en kommunal konsumentverksamhet rimligen bör omfatta, nämligen rådgivning, reklamationeshanlering, informalion, mark­nadsuppföljning, varu- och serviceförsörjning, utbildning saml stöd lill or­ganisationer och näringsliv.

Vår beskrivning av hur verksamheten har utvecklals (avsnitt 2.1) visar att den i stort fåll del innehåll som var tänkt och atl tyngdpunkten sålunda har förskjutils mol reklamalionshantering, budgelrådgivning, marknadsbevak­ning och förebyggande insatser samt samverkan med andra kommunala förvaltningar, organisationer oeh näringsliv.

En tendens är dock att arbetsfältet växer. Givetvis är det glädjande atl konsumentfrågorna lokall omfattar många områden men vi menar all det också finns en risk att den här utvecklingen leder till att verksamhetens gränser kan bli olydliga. Det blir också myckel krävande för konsumentvä­gledarna atl arbeta med ell brett verksamhetsfält. Detta kan menligt påverka förutsättningarna att driva verksamheten effektivt.

Vi bedömer atl de skäl som lidigare har förts fram för att konsument­verksamheten skall vara elt frivilligt åtagande för kommunerna väger tyngst även om utvecklingen sviktat under senare tid (avsnitt 2.1). Det innebär bland annat atl kommunerna själva måste avgöra var tyngdpunkten i verksamheten bör ligga.

Det är ingel mål i sig att verksamheten skall vara enhetlig i hela landet. Den måsle anpassas efler lokala betingelser som kan vara starkt skiftande. Verksamheten måsle också vara flexibel och kunna anpassas efler vad som över tiden är viktigast för konsumenterna. Vi bedömer dock all verksam­heten kan bedrivas bättre om arbetsuppgifterna preciseras ytterligare . Om de grundläggande uppgifterna för en kommunal konsumentverksamhet ty­dligare kan anges torde vidare verksamhelens möjligheler att hävda sig långsiktigt förbättras.

Vi ser positivt på en ökad samverkan i konsumentfrågor inom och mellan olika kommunala förvaltningar. Vi kommer senare att också beröra sam-

16

verkan mellan stal och kommun i dessa frågor (avsnitt 4.3.2). Del kan i Skr. 1990/91:143 sammanhangel nämnas alt flera kommuner har funnit nya kanaler för sin förköpsrådgivning, exempelvis via biblioteken. Nya former för bland annal förköpsrådgivning kan förbättra konsumenternas tillgänglighet tifl informa­tion samtidigt som konsumentvägledarna avlastas. Konsumentverkel avser alt fortsalt följa och dokumentera samverkan inom kommunerna främsl när det gäller hushållsekonomi, energi, miljö, varuförsörjning och skolan.

Utgångspunkten för hur den kommunala konsumentverksamheten bäst läggs upp måste vara att konsumenterna skall tillförsäkras en verksamhel som är ullräckligl omfallande, kvalificerad och varaklig. För atl uppnå detta är det angelägel alt del finns en kvalificerad konsumentpolitisk resurs inom kommunen som kan verka ulifrån ell konsumentperspektiv.

Vid bedömer del angeläget att den kommunala konsumentverksamhe­tens insatser yllerligare förskjuts mol budgetrådgivning, reklamationshan­tering, utbildning och kontakter med skolan, marknadsbevakning samt varuförsörjning.

En klarare avgränsning av i verksamheten ger möjligheter all precisera de kompetenskrav som kan ställas på konsumentvägledarna saml ökar också möjlighelerna alt tillgodose deras utbildningsbehov. Vi vill framhålla att tanken inte är atl släUa upp formella krav på kompelens.

Konsumentverket anordnar både grund- och fortbildningskurser för konsumentvägledare. Utbildning inom speciella områden erbjuds också. Kurserna utformas i nära samarbele mellan representanter för konsu­mentvägledarna och konsumentverket. Också på nordisk nivå finns en kvalificerad vidareutbildning. Härutöver är utbudet av fortbildning be­gränsat. Det finns få kurser med konsumentinriktning vid universitet och högskolor.

Regeringen anser det betydelsefuUt att det finns möjligheter för vägle-darna att bygga upp sin kompetens och fördjupa sina kunskaper inom olika ämnesområden. Regeringen finner att den grund- och vidareutbild­ning som ges av konsumentverket och Nordiska ministerrådet är myckel värdefull och alt den bör fortsätta. Regeringen anser dock atl del finns skäl alt överväga ökade möjligheter för vägledarna atl komplettera sin utbild­ning genom kurser vid universitet och högskolor.

Regeringen har därför tidigare idag beslutat att uppdra åt konsument­verket, all i samråd med Svenska kommunförbundet, företrädare för konsumentvägledarna och berörda universitet och högskolor undersöka om möjligheterna för konsumenlvägledare all genomgå kvalificerad vida­reutbildning kan ökas. Uppdraget skall redovisas lill regeringen senast den 31 augusti 1992.

Vi går nu över lill att närmare redogöra för hur vissa av arbetsområdena bör utvecklas.

17

4.3.2 Förköpsrådgivning

Skr. 1990/91:143

Regeringens bedömning: Formerna för förköpsrådgivningen bör ut­vecklas så att dels tillgängligheten till informalionen förbättras, dels konsumentvägledarna avlastas arbete.

Konsumentfrågorna har en naturlig plats i de försök som pågår med lokal offentlig service, såsom medborgarkontoren.

Skälen för regeringens bedömning: En mycket viktig uppgift för konsu­mentverksamheten har Iradilionelll varit rådgivning till enskilda konsu­menter. Rådgivningen har förskjutits från centrala organ lill lokala i takt med utbyggnaden av den lokala verksamheten. Konsumentverket och allmänna reklamationsnämnden ger numera i princip inga råd direki lill enskilda konsumenter.

Rådgivningen till konsumenterna är en stor uppgift för den kommunala konsumenlverksamheten. Vi har redan redovisat hur omfattande den är (avsnitl 2.1). Sirävan har under senare år varit all minska viss rådgivning, särskill råd före köp, lill förmån för budgetrådgivning och andra förebyg­gande ålgärder. Detta har lyckats. Regeringen bedömer det angelägel att denna lyngdpunktsförskjulning i det kommunala arbetet kan drivas vidare. Också handelns ansvar för alt konsumenterna får en korrekt och lättillgäng­lig information om de varor och tjänster som bjuds ut måsle, som statsmak­terna lidigare har gjort, betonas.

Detta innebär dock inle att råd före köp inte skulle vara en lämplig uppgift lokalt för det aUmänna. Den lokala förankringen är viktig för alt rådgivningen skaU vara lättillgänglig för konsumenterna. Undersökningar visar också att den lokala rådgivningen i högre grad än den centrala kan hjälpa konsumenter som är särskill utsatta i olika avseenden. Formerna för förköpsrådgivningen bör sålunda utvecklas så all dels tiUgängligheten till information förbättras för konsumenterna, dels konsumentvägledarna avlastas och deras lid används för mer komplicerade ärenden.

En del kommuner har redan nu sökt nya kanaler för den typ av konsu­mentinformation som vi nu behandlar. Bland annat i anslutning tiU försöks­verksamhet med frikommuner har man valt att föra ul delar av konsument­verksamheten lill kommundelskonlor och biblioteksfilialer. Konsument­verket stödjer försök i Sandviken och Hudiksvall.

11991 års budgetproposilion (prop. 1990/91:100 bil. 2) poängleras atl sam­verkan mellan myndigheter och organ över sektorsgränser är en viktig ut­gångspunkt för förnyelsen av den offenlliga sektorn. Målet är atl göra den offentliga förvaltningen mer serviceinriktad, mindre resurskrävande och mindre beroende av indelningen i organisatoriska enheter.

Del pågår elt förnyelsearbete när det gäller lokal offentlig service. Försök bedrivs med all samordna den kommunala och den lokala statliga ser­vicen. Syftet är all trygga den service som finns idag, genom all göra den effektivare och finna former som svarar mol medborgarnas efterfrågan av offentlig service.

I Härnösand finns sedan ett drygt halvår ell medborgarkontor där all-

mänhelen kan få all sorts enklare förvallningsservice, personlig rådgivning och beslut i enklare ärenden. Konsumentrådgivning ingår i den service som kontoret ger och är den mest efterfrågade ijänslen.

Försöken med samordnad lösning för kommunal och statlig service kommer alt fördjupas. Regeringen har bland annat beslutat om fortsall ekonomiskt stöd till ett projekt i Västernorrlands län.

Regeringen vill framhålla alt konsumentfrågorna har en naturlig plats i de försök som pågår.

Datatekniken används i allt slörre ulslräckning för alt förmedla konsu­mentinformation. Konsumentverket har utvecklat dataprogram för hus­hållsbudgetar, bilkostnader, kredilkoslnader och skuldsanering. Man har datoriserad sökordlisla lill sitt rådgivningsmalerial och bedriver försök med daiabaserade marknadsöversikter. Stödet är främst avsett som hjälp­medel för konsumentvägledarna. Också nordiskt bedrivs flera projekt angående datateknikens användning inom konsumentpolitiken.

Inom civildepartementet förbereds för närvarande etl beslutsunderlag om hur samhällsinformationen kan effektiviseras. Bland annat kommer frågor som rör leknikslöd för samhällsinformation all belysas. Det är na­turligt alt olika aspekter på konsumentinformation beaktas i detta samman­hang.

Skr. 1990/91:143

4.3.3 Budget- och skuldrådgivning

Regeringens bedömning: Del finns slarka skäl för atl bygga ul bud­get- och skuldrådgivningen i kommunerna. Om alla kommuner inom rimlig tid skall kunna erbjuda sina invånare denna service måste verksamheten få ytterligare slöd.

Konsumentverket och socialstyrelsen prioriterar detta område.

Spardelegationen avser atl avsätta medel för fortsall stöd lill budget- och skuldrådgivning i kommunerna.

Skälen för regeringens bedömning: De hushållsekonomiska frågorna har under de senaste fem åren blivit allt mer centrala i konsumentpolitiken. Del har ansetts myckel viktigt att få igång budget- och skuldrådgivning i kommunerna.

Konsumentverket och socialstyrelsen har bedrivit flera projekt för att stimulera och påskynda en sådan utveckling. År 1988 kunde man redovisa goda resukat av budget- och skuldrådgivning i fem socialdistrikt i Slock­holm och Trollhättan. Bland annat minskade behovet av socialbidrag med 60 % för de hushåll som ingick i studien (socialstyrelsens PM 1988:9 Mer för pengarna). I januari 1991 redovisadekonsumentverket och socialstyrelsen till regeringen ytterligare etl projekt (konsumentverket, socialstyrelsen Rap­port 1990/91:12, Projekt Budget-ochskuldrådgivninginom socialtjänsten). I projektet medverkade 21 kommuner och resultaten bedöms som minsl lika goda som lidigare.

Förståelsen inom kommunerna för behovet av budgelrådgivning har

19

vuxit. För varje år har mer resurser avsatts för verksamhelen. Den ökar för     Skr. 1990/91:143 närvarande mest av all konsumentrådgivning som kommunerna ger. Dessa ärenden är många gånger mer tidskrävande än annan rådgivning. Intresset för verksamheten är sålunda storl och den har byggts ut under senare år.

Det finns många skäl som lalar för all verksamheten bör byggas ul yllerligare.

Kommunens insatser när det gäller budget- och skuldrådgivning måsle variera beroende på vilken silualion del hushåll är i som efterfrågar hjälp. Del kan handla om alt ge förebyggande råd, tillhandahålla material som den enskilde kan använda själv, hjälpa till med enklare budgetöversikter och råd om hur hushållet självt kan förändra sin ekonomi eller atl hjälpa hushåll som har svåra ekonomiska problem med exempelvis skuldsane­ring. Delta innebär all verksamhelen lorde bedrivas effektivast genom ell samarbele mellan konsumentvägledare och socialsekreterare.

Behovet av budget- och skuldrådgivning har dokumenterats och konsu­menternas efterfrågan är stor. Efterfrågan torde också kunna öka bland annat genom atl skaltereformen, ny ordning för bostadsfinansieringen och återhållsamma lönekrav kan förändra hushållens ekonomiska situation. Också socialtjänstens personal väntas i större utsträckning efterfråga detta hjälpmedel i sill arbete. Budget- och skuldrådgivningen är ett viktigl område för socialtjänsten att vidareutveckla. Regeringen kommer inom kort besluta att en översyn skall göras av socialtjänstlagen. Det framstår som naturligt atl budget- och skuldrådgivningen, som elt hjälpmedel för alt att minska so-cialbidragskoslnaderna, uppmärksammas av ulredningen.

Etl tungt vägande skäl för att bygga ut budget- och skuldrådgivningen ytterligare är de posiliva effekterna för kommunernas ekonomi samt för de enskilda hushållens ekonomi och välbefinnande. Vinster kan också göras för staten genom färre ärenden hos tingsrätter och kronofogdemyndigheter. Belastningen på samhällels vård- och hälsoiesurser kan minska.

Konsumentverket och socialstyrelsen menar att budget- och skuldråd­givningen måsle få yllerligare slöd om alla kommuner inom rimlig tid skall kunna erbjuda sina invånare denna service. Regeringen gör samma be­dömning.

Det är viktigt att kommunerna får hjälp att identifiera de vinster som verksamheten kan ge. Konsumentverket och socialstyrelsen kommer un­der sommaren att ulvärdera del senasle projektet och därefter informera om resultaten. Vi har redan redovisal (avsnitl 4.2) del arbete som regeringen har tagit initiativ till för alt få fram modeUer för utvärdering.

Det är vikligt att fler kommuner får praktiska förutsättningar att börja med budget- och skuldrådgivning. Kommunerna måste få råd om hur verksamheten kan organiseras effektivt och budgetrådgivarna måste få utbildning och handledning. Ett sådanl stöd bedöms komma att behövas under en femårsperiod.

Området kommer all prioriteras av konsumentverkel och socialstyrelsen.

Regeringen har erfarit atl spardelegationen, som fortsätter sin verksamhet fram till 1 juli 1991, avser all avsälla medel för slöd lill budget- och skuld-

20

rådgivning i kommunerna. Regeringen avser atl återkomma lill frågan i budgetpropositionen år 1992.

När budget- och skuldrådgivning väl fått en stabil grund inom kommu­nerna borde den kunna underhållas genom all centrala myndigheter erbju­der utbildning av rådgivare samt genom atl kommunerna utbyter erfaren­heter och stöttar varandra.

I den nya centrala utbildningsplanen för den sociala linjen vid socialhög­skolorna som Iräder i krafl senast hösten 1991 föreskrivs all ulbildningen skall ge kunskap om problem och möjligheler till ålgärder rörande bland annat inkomster, utgifter och problem i den privala ekonomin.

Regeringen vill i della sammanhang understryka atl det är angelägel atl budget- och skuldrådgivning ingår i socionomernas grund- och fortbild­ning. Det är också angeläget att högskolorna stimulerar forskning på det hushållsekonomiska området. Regeringen har erfarit att socialstyrelsen kommer att ha särskilda överläggningar i dessa frågor med företrädare för socialhögskolorna.

Skr. 1990/91:143

4.3.4 Konsumenttvister

Regeringens bedömning: Den lokala medlingen i konsumenttvister har visal sig vara effektiv för konsumenterna, handeln och del allmänna. Sirävan bör även framdeles vara alt den byggs ut.

Regeringens åtgärder: Regeringen har uppdragit åt konsumentver­kel att i samråd med allmänna reklamlionsnämnden ulveckla mo­dellerna för lokal medling i konsumenltvisler i syfle atl yllerligare effektivisera verksamhelen.

Regeringen har beslutat om en försöksverksamhet hos allmänna reklamalionsnämnden med en slags grupptalan för konsumenterna.

Skälen för regeringens bedömning: Konsumenterna har möjligheter all få tvister med näringsidkare lösta på olika sätt. Del kan vara genom direktkontakt med förelagen eller med hjälp av den kommunala konsu­menlverksamheten, allmänna reklamationsnämnden, privata reklama-lionsnämnder och allmänna domslolar.

De flesta klagomålen klaras bäsl upp genom att köparen så fort som möjligl lar kontakl med säljaren. Utvecklas ändå en tvist bör man på ett tidigt siadium försöka lösa den lokalt. Della var utgångspunkten år 1986 när slalsmakterna uttalade all konsumentvägledarna i ökad ulslräckning skulle kunna medla i konsumenllvisler.

Antalet reklamationer som kommer lill den kommunala konsument­verksamheten har ökat med drygl 25% under den senasle femårsperioden. Vägledarna kommer för närvarande i kontakl med ca 90000 reklamatio­ner om årel. Som jämförelse kan nämnas att allmänna reklamalionsnämn­den får in ca 6 500 tvister om årel. Ungefär 30% av vägledarnas rådgiv­ningskontakter rör klagomål på varor och tjänster. Det finns ingen samlad statistik som belyser i vilken utsträckning vägledarna utnyttjar möjlighe-

21

ten atl medverka till en uppgörelse mellan parterna. Faktum är emellertid     Skr. 1990/91: 143 att endast 4000 av de reklamationer som vägledarna kommer i kontakt med förs vidare till allmänna reklamationsnämnden. Det är också rimligt atl dra slutsatsen att ett storl anlal tvister som hade kunnal bli komplicera­de och dyra att lösas centralt, klaras upp lokall.

I några kommuner har det, som vi redan beskrivit, bildats lokala reklama-lionsråd som den lokala handeln och den kommunala konsumenlveksam­heten medverkar i. Råden kan medla i och rekommendera lösningar på tvister mellan köpare och säljare men kan också ta upp generella frågor som rör förhållandet meflan köpman och konsument. Mycket tyder på att råden kan lösa konsumenternas klagomål på ell bra sätt. Del förefaller också som om de förebygger tvister genom sin existens. Konsumentverket stödjer och analyserar denna verksamhel.

Allmänna reklamationsnämnden har i sin rapport lill regeringen enligt direktiven för nämndens anslagsframställning 1992/931994/95 (se 91 /M Ajuttalat sig för atl en ytterligare lyngdpunktsförskjulning från cenlral till lokal Ivistlösning bör eftersträvas. Regeringen delar denna syn. Det har visal sig att konsumenterna, handeln och det allmänna tjänar på all tvister löses lokall. Del skulle inle vara möjligl att hanlera så många ärenden hos en cenlral instans. En Ivistlösning nära förelagen går vidare snabbi, underlättar kontakterna meUan parterna och är mindre kostnadskrävande. Några grova mått på koslnaderna visar atl en tvist vid en allmän domstol kostar i ge­nomsnitt 7 500 kronor och ell ärende hos allmänna reklamationsnämnden ca I 600 kronor. Koslnaderna för de klagomål som hanteras av konsument­vägledarna är väsentligt lägre.

I rådande ekonomiska läge anser regeringen det angelägel atl modellerna för lokal medling utvecklas så att del blir möjligl all effektivisera reklama­tionshanteringen och driva den till lägre koslnader.

Konsumentverkel stödjer för närvarande ell projekt som bedrivs i sex kommuner, vars mål är all öka företagens benägenhet att klara upp rekla­mationer direki med kunden och få fler konsumenter alt utnyttja sina rät­tigheter vid misslyckade köp. Ett annal mål är att analysera och dokumen­tera insatser och effekter så att kunskapen kan spridas lill andra kommuner.

Sveriges köpmannaförbund har i en skrivelse till civildepartementet den 4 februari 1991 (C91/314/MA), med anledning av de överläggningar för­bundet haft med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], uttalat att det synes särskill angelä­gel all söka lokala samverkansformer som lar sig an reklamationsfrågor. Förbundet drar slutsatsen all reklamalionsfrågorna ligger närmasl lill hands för ett lokall samarbele mellan konsumenter och detaljhandel.

Mot bakgrund av den positiva syn som förbundet sålunda har redovisat i denna fråga ulgår regeringen ifrån all handeln kommer alt ta yllerligare initiativ för att öka företagens benägenhet att lokall lösa tvister, exempelvis genom att della i lokala reklamalionsråd tillsammans med den kommunala konsumentverksamheten.

Regeringen anser del angelägel atl också andra modeller för lokal med­

ling i konsumenltvisler utvecklas och prövas. Det kan gälla exempelvis

modeUer för samarbete mellan kommuner. Regeringen har tidigare i dag

beslutat atl ge konsumentverkel i uppdrag all i samråd med allmänna

22

reklamalionsnämnden ytterligare utveckla modellerna för lokal reklama­lionshantering i syfte att snabbare och billigare kunna lösa fler konsu-mentlvister. Resultaten skall redovisas lill regeringen senast den 31 augus-U 1992.

I vart fall på kort sikt torde det bli så att något fler konsumenter än lidigare kommer all stå utan möjlighet att få hjälp av kommunen all lösa tvister. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 1990/91:100 bil. 15 s. 91) beräknat medel under allmänna reklamationsnämndens anslag för all en viss ökad ärendelillsirömning skall kunna klaras av. Insatser för atl effektivisera hanteringen inom allmänna reklamalionsnämnden kommer också atl göras. Utbyggnaden av lagstiftningen på konsumentområdet är ett led i delta. Allmänna reklamationsnämnden har lämnat flera förslag i sin rapport inför den kommande treårsbudgeten. Dessa kommer atl prö­vas i höstens budgetarbete.

Etl av förslagen innebär att en rekommendation som nämnden ger en näringsidkare om hur en tvist skall lösas, skall gälla inte bara den konsu­ment som har anmält ärendet till nämnden ulan också andra konsumenter som har samma anspråk på näringsidkaren. Frågan om en sådan rekom­mendation las enligt förslaget upp efler ansökan av konsumentombuds­mannen (KO). Det är sålunda fråga om en slags grupptalan för konsumen­ter.

Regeringen anser det angeläget atl denna procedur, av del slag allmänna reklamalionsnämnden har föreslagil, prövas omgående i avvaktan på en mer omfattande ulredning om bland annal talerält för KO. Regeringen har därför tidigare i dag beslutat om en försöksverksamhet med sådana rekom­mendationer fram lill juli 1993. Verksamhelen kommer då all utvärderas.

Skr. 1990/91:143

4.3.5 Marknadsbevakning

Regeringens bedömning: Behovet av marknadsbevakning ökar för närvarande. Det bör därför prövas hur de samlade resurserna för denna uppgift kan utnyttjas effektivare.

Regeringenms åtgärd: Regeringen har uppdragit åt konsumentver­ket atl utreda hur arbetsmetoderna saml samarbetet mellan stal och kommun kan utvecklas när det gäller marknadsbevakning.

Skälen för regeringens bedömning: Marknadsbevakning har under många år varil en viktig konsumentpolitisk uppgift för kommunerna. Syflel är bland annal alt förmedla iakttagelser om missförhållanden på marknaden lill centrala myndigheter och atl mäta effekterna på marknaden av olika konsumentpolitiska ålgärder. Marknadsbevakningen har också en viktig funktion lokalt. Den skall uppmärksamma och avhjälpa problem, öka kunskaperna hos förelagen om de regler som gäller lill skydd för konsumen­terna, stimulera till egenåtgärder m. m.

Regeringen bedömer all marknadsbevakningen kommer all öka i bely-

23

delse. Bland de ålgärder som regeringen har initierat för all förstärka samhäUsekonomin ingår satsningar på effektivare konkurrens, avreglering och ökad internationalisering. Dessa åtgärder är viktiga för konsumenter­nas välfärd men påkallar samtidigl alt konsumenternas situation på mark­naden uppmärksammas särskilt. Bland annat kan marknadsföringen över gränserna, ofta i nya medier, göra konsumenterna mer utsatta. Det gäller särskill barn och ungdomar.

Som vi redan har redovisat (avsnitt 2.1) får konsumentverkel ell gotl stöd av kommunerna i sitt arbete med all följa upp hur näringsli vel uppträder på marknaden. Regeringen vill framhåUa att kommunernas insatser är myckel värdefulla.

I ett läge då behovet av marknadsbevakning ökar samtidigl som kom­munernas resurser är hårt ansträngda är del nödvändigt alt pröva hur marknadsbevakningen kan utvecklas. En möjlighet är givelvis att konsu­mentverket intensifierar sin marknadsbevakning genom exempelvis ytter­ligare fältarbete. Regeringen har erfarit att konsumentverket har planer på alt pröva nya former för marknadsbevakningen.

Vi har redan berört det förnyelsearbete som pågår när det gäller samver­kan mellan myndigheter och organ på den lokala nivån (avsnitt 4.3.2). Vi har också redovisat del regeringsuppdrag som länsstyrelserna nyligen har fått alt stödja prisundersökningar som lokala organisalioner gör i samverkan med den kommunala konsumentverksamheten (avsnitt 3). Marknadsbevak­ningen skulle också kunna förbättras genom ett ökat samarbele mellan stal och kommun.

Regeringen har tidigare i dag uppdragit åt konsumentverket att utreda och lägga fram förslag om hur arbetsmetoderna och samarbetet mellan stat och kommun kan utvecklas när det gäller marknadsbevakning. Resultaten skall redovisas till regeringen senast den 31 augusti 1992.

Skr. 1990/91:143

4.4 Frivilliga organisationers möjligheter att arbeta med konsumentfrågor

4.4.1 Allmänt

Regeringens bedömning: De frivilliga organisalionerna bör stödjas ytterligare i sill konsumenlpoliliska arbele. Lokala insatser är sär­skill vikliga.

Skälen för regeringens bedömning: Del konsumenlpoliliska beslutet år 1986 byggde på atl fler konsumenter och deras organisalioner skulle enga­gera sig i konsumentpolitiken. Ett ökat deltagande av de frivilliga organisa­tionerna bedömdes som avgörande för utvecklingen av konsumentpoliti­ken, speciellt för stödet lill dem som har del sämst slälll. Del slogs fasl att de friviUiga organisationernas arbete får bäst effekt på lokal nivå.

Organisationernas engagemang under slutet av 1980-talet har inte helt motsvarat förväntningarna. För närvarande finns del dock myckel som tyder på atl de konsumenlpoliliska aktiviteterna ökar i de frivilliga organi-

24

sationerna. Rapporter kommer om atl de etablerade organisationerna bygger ut sin verksamhel och all nya organisalioner mer aktivt förmår arbeta med konsumentfrågor. Många av initiativen gäller för närvarande livsmedelspolitiken och matpriserna.

Denna utveckling är glädjande och bör stödjas. Bland annat förändringar i samhällsekonomin, såsom ökad konkurrens, avreglering och internatio­nalisering, lyfter fram frågor som konsumenterna måsle ha kunskap och insikt om och inflytande på. Vi viU framhålla att aktiviteter som bidrar till atl hålla nere priserna är särskilt angelägna för närvarande.

Staten stödjer de frivilliga konsumentorganisationerna på olika säll. Konsumentverket hjälper organisationer som vill utveckla sin konsument­politiska verksamhet genom alt förmedla erfarenheter, stötta med utbild­ning m.m.

Del penningslöd som direkt är avsett för konsumentorganisationerna har ökat under senare år. Konsumentverket ger årligen bidrag på ca 200 000 kronor lill olika projekt. Vi har redan nämnt stöd på 2 milj. kr. som inrät­tades i samband med det livsmedelspoliliska beslutet år 1990. Det skall gå till ideella organisalioner för all stimulera dem atl agera och stärka deras möjligheteratt ulöva inflylande på livsmedelspoliliken. Stödet handhas av konsumentverket. Regeringen har föreslagit att detta stöd skall vara lika slort under budgetåret 1991 /92. Som vi också nämnt tog regeringen i januari ett initiativ för att öka prismedvetenhelen hos konsumenterna. Länsslyrel­serna fick i uppdrag att ge fackliga organisationer, pensionärsorganisatio­ner, lokala grupper m. fl. slöd för att de aktivt skall kunna följa prisutveck­lingen.

Givetvis kan också konsumentorganisationer få del av de allmänna stöd som ges till folkbildningen, exempelvis till studiecirklar. Detta stöd är för närvarande i omdaning. Regeringen har nyligen lagt fram en proposition om folkbildning (prop. 1990/91:82) som bland annat innebär att folkbild­ningen själv skall la ansvar för fördelningen av statsbidrag. Studiecirkel­verksamheten skall ulgöra basen i den slalsbidragsberätligade verksamhe­ten. Målet med statsbidrag lill folkbildningen skall vara att stödja en verk­samhel som syftar lill att göra det möjligt för människor atl påverka sin livssituation och skapa engagemang atl delta i samhällsutvecklingen. Per­soner som är utbildningsmässigt, socialt eller kulturellt missgynnade skall särskilt prioriteras. Detta ligger väl i linje med målet för konsumentpoliti­ken.

Skr. 1990/91:143

4.4.2 Samrådsgrupp på regeringsnivå

Regeringens bedömning: Konsumentpoliliken bör stärkas.

Regeringens åtgärd: Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer att knyta en samrådsgrupp till sig som skall stimulera utvecklingen av konsument­politiken och öka förutsättningarna atl hävda konsumentperspekti­vet inom olika samhällssektorer.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser det angelägel atl

25

konsumenternas iniressen än tydligare förs fram i samhällsdebatten. Det finns flera viktiga fora för deball och opinionsbildning i dessa frågor. Vi vill särskilt nämna kooperationens konsumentpolitiska råd. Konsument­verkets styrelse har också som en viktig uppgift att i samhället vara förespråkare för konsumenterna och konsumentpoliliken. Till allmänna reklamationsnämnden finns ell råd knutet som skafl bistå i nämndens ord­förande när det gäller inriktningen av verksamheten.

Regeringen bedömer alt konsumentpolitiken kan stärkas ytterligare om de värdefulla insatser som görs i de nämnda grupperna kompletterades med en kontaktpunkt på regeringsnivå. Statsrådet Wallslröm kommer därför all knyla en samrådsgrupp lill sig med personer som har sådana erfarenheter all de kan ge impulser som slimulerar utvecklingen av konsumentpoliliken och ökar förulsätlningarna att hävda konsumentperspektivet inom olika sam­hällssektorer.

Skr. 1990/91:143

4.4.3 Stöd till ungdomsprojekt

Regeringens bedömning: Ungdomarna bör stärkas i sin roll som kon­sumenter. Barn- och ungdomsdelegationen avser att under perioden 1990/91 1992/93 avsätla 6 milj. kronor för projeklverksamhel som ökar ungdomars engagemang och kunskaper i konsumenlfrågor.

Skälen för regeringens bedömning: Vi har redan redovisal hur de frivifli-ga organisationernas insatser har utvecklals inom konsumentpolitiken, hur staten stödjer verksamhelen och hur vi ser på utvecklingen.

Konsumtionsvanor och värderingar grundläggs tidigt i livet. En grupp som särskill måsle uppmärksammas för att konsumentinflytandet även på sikt skall stärkas är ungdomar och unga hushåU. Marknadsföring över grän­serna, ofta i nya medier har ungdomar som främsta målgrupp och gör dem mer utsatta än andra grupper. Många ungdomar har svårt all fä sin ekonomi att gå ihop och deras skuldsättning har ökat oroväckande under den senasle tioårsperioden.

Regeringen anser det mycket angeläget all ungdomarna och deras fören­ingar i slörre utsträckning uppmuntras all arbeta med konsumenlfrågor. Såväl deras kunskaper som deras engagemang i konsumentfrågorna kan därmed öka.

Regeringen har erfarit att barn- och ungdomsdelegationen avser att under budgetåren 1990/91 -1992/93 göra en särskilt riktad satsning för att stödja projeklverksamhel som syftar till all stärka ungdomar i roUen som konsu-. menler. Av särskill intresse är projekt som i någon form stödjer ungdomars hushållsekonomiska fostran eller som tar upp frågor om kommersieU på­verkan. Det är också viktigl all projektidéerna kan spridas lill fler orter. Delegationen avser att reservera upp till 6 milj.kr. under perioden för den angivna försöksverksamheten.

26

4.5 Statens stöd till den lokala konsumentverksamheten

Skr. 1990/91:143

Regeringens bedömning: Det statliga stödet till den lokala konsu­mentverksamheten bör utvecklas ytterligare.

Regeringens åtgärd: Regeringen har uppdragit åt konsumentverkel alt lämna en samlad redovisning av stödets omfattning och inriktning saml behov av förändringar.

Skälen för regeringens bedömning: För konsumentverket är det en viktig uppgift atl stödja och stimulera den kommunala konsumentverksamheten. Arbetet med detta har under senare år ökat i omfattning och förbättrats. Verket beräknar atl slödel under budgetåret 1990/91 kommer atl la i anspråk ca 9 milj. kronor av verkels anslag på ca 70 milj. kronor.

Kommunerna stöttas bland annal med återkommande aktuell informa­lion som de behöver för dels direktrådgivningen till konsumenterna, dels för del förebyggande arbelel. Informationsmaterialet i form av marknadsöver­sikter, testresultat, faktablad, handböcker, utredningsrapporter, lagtexter, underlagför budgetrådgivning m. m. upptar för närvarande ca 7 600 sökord. För alt få en effektiv informationsförmedling tas datatekniken till hjälp i alll större utsträckning. Dataprogram har utvecklats för beräkning av hushålls­budgetar, bilkostnader och kredilkoslnader saml för skuldsanering. Data­baser finns för sökorden till informationsmaterialet och försök bedrivs be­träffande marknadsöversikter.

En viktig uppgift för konsumentverkel är all stödja kommunerna i samband med uppbyggnad och utbyggnad av konsumentverksamhet. Ver­ket har under årens lopp byggt upp omfallande kunskaper om det lokala konsumentarbelet och förmedlar dessa erfarenheler till kommunerna.All­männa reklamationsnämnden utnyttjar ca 10% av sitt anslag, dvs. för när­varande 1,2 milj. kr, för stödet till den kommunala konsumentverksamhe­ten.

Nämnden informerar löpande vägledarna om gällande rätt och praxis på skilda avtalsområden.

Konsumentverket och aUmänna reklamalionsnämnden ger dagligen råd per telefon till de kommunala konsumentvägledarna.

Konsumentverket svarar med stöd av bland annat allmänna reklama­lionsnämnden för fortbildning av konsumentvägledarna samt deltar i ut­bildning av förtroendevalda i kommunerna. Under budgetåret 1990/91 ord­nar konsumentverket drygt 30 utbildningslillfällen för vägledare. Totalt fortbildas ca 450 personer under budgetåret.

Utbildnings- och informationsinsatser som är riktade lill de förtroende­valda i kommunerna är viktiga för den lokala konsumentverksamheten. Svenska kommunförbundet ger kommunerna sådanl stöd.

Som vi redan har redovisal stödjer också konsumentverket de frivilliga organisationernas arbele med konsumentfrågor (avsnitt 4.4.1).

Utöver den löpande servicen genomför konsumentverkel under våren 1991 flera särskilda stödinsatser med anledning av nedskärningarna i den kommunala konsumenlverksamhelen.

27

Vi har erfarit att den förvaltningsrevision av statens styrning och uppfölj-     Skr. 1990/91:143 ning av den kommunala konsumentverksamheten som RRV nyligen har genomfört ger vissa förslag när det gäller stödet till och uppföljningen av den kommunala konsumentverksamheten.

Regeringen vill framhålla all konsumentverkel och allmänna reklama­tionsnämnden avsätter belydande resurser för slödel till den lokala verk­samheten. Över 10% av de båda myndigheternas anslag används för närvarande för direkt stöd lill den lokala nivån. Också andra myndigheter stödjer verksamhelen.

Regeringen anser del angelägel att stödet utvecklas ytterligare. I årets budgelproposition har vissa medel beräknats för della ändamål.

Flera nya aktiviteter är redan igång genom myndigheternas försorg. Re­geringen har också, som vi har redovisal, vidtagit vissa ålgärder. Della arbete bör drivas vidare. Regeringen bedömer det intressant all pröva om ökad samordning av olika myndighelers insatser kan förstärka stödet lill den lokala nivån.

Vi har lidigare idag uppdragit ål konsumentverkel att senast den 31 au gusli 1992 lämna en samlad redovisning till regeringen av stödets omfatt­ning och inriktning samt behov av förändringar.

5 Ärendet till riksdagen

Regeringen ger regeringen riksdagen tillfälle alt ta del av vad vi anfört om den lokala konsumenlpoliliska verksamheten.

28

Civildepartementet

Skr. 1990/91:143

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 mars 1991.

Närvarande: statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Frei­valds, Wallslröm,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Statsrådet Wallslröm anmäler fråga om skrivelse till riksdagen om den lokala konsumentverksamheten.

Regeringen beslutar att genom skrivelse lämna en redogörelse tiU riksda­gen för den lokala konsumenlverksamheten i enlighet med bilagan till detta protokoll.

Ur prolokollel: Maud MeUn

29

Innehåll

Skr. 1990/91:143

Skrivelsens huvudsakliga innehåll   .......................... 

... 

1

Skrivelse om den lokala konsumentverksamheten........ 

2

1

Inledning.......................................................... 

2

2

Den nuvarande lokala konsumentverksamheten........ 

3

2.1

Den kommunala konsumenlverksamhelen............ 

3

2.2

De frivilliga organisalionerna ............................ 

... 

8

2.3

Näringslivet  ................................................ 

9

3

Åtgärder för att stärka konsumenternas ställning..... 

10

4

Åtgärder för att stödja den lokala konsumenlverksamheten       

13

4.1

Allmänt om åtgärderna................................... 

13

4.2

Kunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och dess effekter m.m ................................................................. 

14

4.3

Former för effektivare kommunal konsumentverksamhet      

16

4.3.1

Arbelsformer m. m................................... 

16

4.3.2

Förköpsrådsgivning ................................ 

.. 

18

4.3.3

Budget- och skuldrådgivning..................... 

.. 

19

4.3.4

Konsumenltvisler..................................... 

.. 

21

4.3.5

Marknadsbevakning................................. 

.. 

23

4.4............................................................. Frivilliga organisationers möjligheter all arbela med konsu­

mentfrågor   ................................................ 

.. 

24

4.4.1

AUmänt................................................ 

.. 

24

4.4.2

Samrådsgrupp på regeringsnivå ................ 

25

4.4.3

Stöd till ungdomsprojekt........................... 

26

4.5 Statens slöd lill den lokala konsumenlverksamheten     

27

5 Ärendet till riksdagen.......................................... 

28

Uldrag ur prolokoll vid regeringssammanträde den 27 mars 1991  ...

29

Norstedts Tryckeri AB, Stockholm 1991

30