ÅTERKALLAD GENOM SKRIVELSE 1995/96:114

Regeringens proposition

1995/96:231

Fortsatt reformering av beskattningen av utländska kapitalförsäkringar

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 juni 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att den särskilda punktskatten på premier för utländska

kapitalförsäkringar slopas och att försäkringarna avkastningsbeskattas på

motsvarande sätt som svenska kapitalförsäkringar. För utländska

kapitalförsäkringar ligger dock skattskyldigheten hos försäkringstagaren och

inte hos försäkringsgivaren så som gäller för inhemska kapitalförsäkringar. Det

föreslås även en justering i reglerna för förmögenhetsvärderingen av svenska och

utländska livförsäkringar samt särskilda regler för utländska livförsäkringar

som tagits för pensionsändamål vid bosättning i utlandet. De senare reglerna

likställer vissa utländska pensionsordningar med svenska och syftar till att

underlätta arbetsbyten över landgränserna. De nya reglerna föreslås gälla

fr.o.m. den 1 januari 1997 (1998 års taxering). Ändringarna i fråga om

underlaget för förmögenhetsskatt föreslås gälla fr.o.m årsskiftet 1997/98, dvs.

även i detta fall fr.o.m. 1998 års taxering.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om

 avkastningsskatt på pensionsmedel 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1850) om upp-

 hävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt10

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter 11

 2.4 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)13

 2.5 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)14

 2.6 Förslag till lag om ändring i kommunal-

 skattelagen (1928:370) 15

 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om

 statlig inkomstskatt 22

 2.8 Förslag till lag om upphävande av lagen (1990:662) om

 skatt på vissa premiebetalningar 24

3 Ärendet och dess beredning 25

4 Syftet med omläggningen 26

5 Gällande regler 26

6 Avkastningsskatt på försäkringssparande i utlandet29

7 Förmögenhetsskatt 42

8 Utländska pensionsordningar 44

9 Övergångsbestämmelser 48

10 Författningskommentar 49

 10.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661) om

 avkastningsskatt på pensionsmedel 49

 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1850) om

 upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögen-

 hetsskatt 52

 10.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter 52

 10.4 Förslaget till lag om ändring i taxerings-

 lagen (1990:324) 53

 10.5 Förslaget till lag om ändring i uppbörds-

 lagen (1953:272) 53

 10.6 Förslaget till lag om ändring i kommunal-

 skattelagen (1928:370) 54

 10.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om

 statlig inkomstskatt 55

 10.8 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1990:662) om

 skatt på vissa premiebetalningar 55

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser (Ds 1996:27)

Bilaga 2 Remitterade lagförslag

Bilaga 3 Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 juni 1996

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel,

 2. lag om ändring i lagen (1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om

statlig förmögenhetsskatt,

 3. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 4. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324),

 5. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 6. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

 7. lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

 8. lag om upphävande av lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

 3

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

 dels att 2, 3, 9 och 12 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 10 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Skattskyldiga till avkastningsskatt är

-------------------------------------------------------

 1. svenska 1. svenska

livförsäkringsföretag, livförsäkringsföretag,

 2. utländska livförsäkrings- 2. utländska

företag som bedriver livförsäkringsföretag som

försäkringsrörelse här i landetbedriver försäkringsrörelse

genom etablering, från fast driftställe i

 Sverige,

 3. understödsföreningar som bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhet,

 4. pensionsstiftelser enligt lagen (1967:531) om tryggande av pensionsut-

fästelse m.m.,

 5. arbetsgivare som i sin balansräkning redovisar skuld under rubriken Avsatt

till pensioner enligt 5 § lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m.,

-------------------------------------------------------

 6. i Sverige bosatt in- 6. i Sverige bosatt in-

nehavare av nehavare av

pensionssparkonto enligt 1 pensionssparkonto enligt 1

kap. 2 § lagen (1993:931) om kap. 2 § lagen (1993:931)

individuellt om individuellt

pensionssparande. pensionssparande,

 7. svensk juridisk

 person och i Sverige

 bosatt fysisk person som

 innehar

 a) kapitalförsäkring som

 avses i punkt 1 av

 anvisningarna till 31 §

 kommunalskattelagen

 (1928:370) och är meddelad

 i försäkringsrörelse som inte

 bedrivs från fast drift-

 ställe i Sverige, eller

 b) försäkring som anses

 som pensionsförsäkring

 enligt sjuttonde stycket

 av samma anvisningspunkt.

 Bestämmelserna i första

 stycket 7 omfattar inte

 försäkring som enbart avser

 olycks- eller sjukdomsfall

 eller dödsfall senast vid

 70 års ålder och som inte är

 återköpsbar.

 I fråga om handelsbolag och europeisk ekonomisk intressegruppering är dock

delägarna respektive medlemmarna skattskyldiga.

 4

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §2

-------------------------------------------------------

 Skatteunderlaget är kapi- Skatteunderlaget är kapi-

talunderlaget enligt talunderlaget enligt

andra-sjätte styckena, andra-åttonde styckena,

multiplicerat med den multiplicerat med den

genomsnittliga genomsnittliga

statslåneräntan under kalen- statslåneräntan under kalen-

deråret närmast före ingångenderåret närmast före ingången

av beskattningsåret. av beskattningsåret.

Skatteunderlaget avrundas Skatteunderlaget avrundas

nedåt till helt hundratal nedåt till helt hundratal

kronor. kronor.

 För skattskyldig som avses i 2 § första stycket 1-4 utgörs kapitalunderlaget

av värdet av den skattskyldiges tillgångar vid ingången av beskattningsåret

efter avdrag för finansiella skulder vid samma tidpunkt. För skattskyldig som

avses i 2 § första stycket 2 medräknas dock endast sådana tillgångar och skulder

som är hänförliga till den i Sverige bedrivna försäkringsrörelsen.

-------------------------------------------------------

 Vid beräkning av kapital- Vid beräkning av kapital-

underlag enligt andra underlag enligt andra

stycket skall bortses från stycket skall bortses från

tillgångar och skulder som ärden del av tillgångar och

hänförliga till avgångs- skulder som

bidragsförsäkringar meddelade 1. inte förvaltas för

enligt grunder som faststäl- försäkringstagarnas räkning,

lts i kollektivavtal mellan 2. är hänförliga till

arbetsmarknadens huvudorga- avgångsbidragsförsäkringar

nisationer. meddelade enligt grunder

 Vid beräkning av som fastställts i kollekti-

kapitalunderlag skall även vavtal mellan arbets-

bortses från den del av marknadens huvud-

tillgångar och skulder som organisationer,

inte förvaltas för 3. är hänförliga till försäk-

försäkringstagarnas räkningarringar som i

eller som avser försäkringar redovisningshänseende tas

som i redovisningshänseende upp som grupp-

tas upp som grupplivförsäk- livförsäkringar, eller

ringar eller sjuk- och 4. avser sjuk- och

olycksfallsförsäkringar olycksfallsförsäkringar

hänförliga till försäkrings- hänförliga till försäkrings-

klass enligt 2 kap. 3 a § klass enligt 2 kap. 3 a §

första stycket 1 och 2 samt första stycket 1 och 2 samt

3 b § första stycket 1 b och 3 b § första stycket 1 b och

4 försäkringsrörelselagen 4 försäkringsrörelselagen

(1982:713). (1982:713).

 Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 5 utgörs av

pensionsskuldens belopp vid ingången av beskattningsåret. Vid bestämning av

pensionsskuldens belopp skall beaktas sådana pensionsåtaganden för vilkas

tryggande avdragsrätt föreligger enligt punkt 20 d jämfört med punkt 20 e av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370) och sådana

pensionsåtaganden för vilka avdragsrätt föreligger enligt 8 § lagen (1975:1348)

om ikraftträdande av lagen (1975:1347) om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370).

 Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6 utgörs av

värdet av de tillgångar som vid ingången av kalenderåret är hänförliga till

pensionssparkontot.

-------------------------------------------------------

 Kapitalunderlaget för

 skattskyldiga som avses i

 2 § första stycket 7 utgörs

 av värdet vid beskattnings-

 årets ingång av sådana försäk-

 ringar som anges där. Detta

 värde beräknas enligt sjunde

 och åttonde styckena.

 Som värde av försäkringen

 tas upp dess på försäkring-

 stekniska grunder beräknade

 återköpsvärde med tillägg för

 beräknad upplupen andel i

 livförsäkringsrörelsens

 överskott.

 I fråga om försäkringsavtal

 som ingåtts före den 1

 januari 1997 skall endast

 den del av försäkringens

 värde tas upp som överstiger

 värdet vid denna tidpunkt.

 Till det värde som undantas

 från skatteunderlaget får

 tillägg göras för årlig

 värdestegring beräknad

 enligt första stycket.

 Denna begränsning gäller

 dock inte om försäkringen

 övergått till ny innehavare

 efter utgången av år 1996 på

 annat sätt än genom arv,

 testamente, gåva, bodelning

 eller, såvitt gäller

 försäkring som har samband

 med tjänst, överlåtelse

 mellan arbetsgivare på

 grund av anställds byte av

 tjänst.

 9 §3

 Skatten uppgår till 15 procent av skatteunderlaget enligt 3 § om inte annat

följer av andra och tredje styckena.

-------------------------------------------------------

 För den del av För den del av

skatteunderlaget som hos skatteunderlaget som hos

sådan skattskyldig som avses sådan skattskyldig som av-

i 2 § första stycket 1-3 är ses i 2 § första stycket 1-3

hänförligt till annan person-och 7 är hänförligt till

försäkring än pensionsförsäkringannan personförsäkring än

uppgår skatten till 30 pensionsförsäkring uppgår

procent av nio tiondelar av skatten till 30 procent av

skatteunderlaget. nio tiondelar av skatteun-

 derlaget.

 I det fall beskattningsåret är längre eller kortare än 12 månader skall

skattesatsen jämkas i motsvarande mån. Sådan jämkning skall också göras om hela

behållningen på ett pensionssparkonto avskattas enligt 32 § 1 mom. första

stycket j kommunalskattelagen (1928:370) eller pensionsskuld som avses i 3 §

femte stycket helt upplöses under beskattningsåret. Överlåts ett helt

försäkringsbestånd från ett livförsäkringsföretag till ett annat sådant företag

eller sker fusion enligt 15 a kap. 1 eller 18 § försäkringsrörelselagen

(1982:713) anses som om överlåtande och övertagande företag utgjort en

skattskyldig.

 10 a §

-------------------------------------------------------

 Skattskyldig som avses i

 2 § första stycket 7 har rätt

 till nedsättning av skatten

 på försäkring med belopp som

 motsvarar den utländska

 skatt hänförlig till för-

 säkringen som försäkrings-

 givaren eller den

 skattskyldige har betalat.

 Nedsättning medges endast

 om rätt till avräkning för

 den utländska skatten

 enligt lagen (1986:468) om

 avräkning av utländsk skatt

 saknas. Med utländsk skatt

 avses dels sådan skatt som

 anges i 14 § nämnda lag,

 dels punktskatt och

 förmögenhetsskatt. Avräk-

 ningsbar skatt som kvarstår

 outnyttjad får räknas av

 senare år mot skatt enligt

 denna lag vilken avser

 samma försäkring.

 Det åligger den

 skattskyldige att lämna den

 utredning som behövs för

 prövning av frågan om

 nedsättning av skatt. Har

 den skattskyldige visat

 att förutsättningar för ned-

 sättning föreligger men inte

 förmått lämna samtliga de

 uppgifter som fordras för

 tillämpningen av ned-

 sättningsreglerna får ned-

 sättning ske med skäligt

 belopp.

 12 §4

-------------------------------------------------------

 Beteckningar i denna lag Beteckningar i denna lag

har samma betydelse som i har samma betydelse som i

kommunalskattelagen kommunalskattelagen

(1928:370) och lagen (1928:370) och lagen

(1947:576) om statlig (1947:576) om statlig

inkomstskatt. inkomstskatt.

 Beskattningsåret för

 skattskyldiga som avses i

 2 § första stycket 7 skall

 dock alltid vara

 kalenderåret.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. I fråga om försäkringar som meddelats i en försäkringsrörelse

som inte bedrivs från fast driftställe i Sverige tillämpas lagen dock inte

tidigare än fr.o.m. det första beskattningsår efter ikraftträdandet under vilket

premie eller liknande ersättning för försäkringen betalas. Nedsättning enligt de

nya bestämmelserna i 10 a § medges endast för utländsk skatt som betalas efter

ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1994:1879.

2 Senaste lydelse 1993:1568.

3 Senaste lydelse 1994:1880.

4 Senaste lydelse 1993:947.

 5

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1850) om

upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

 Härigenom föreskrivs att punkt 6 i övergångsbestämmelserna till lagen

(1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 6.2 Livförsäkring som 6. Livförsäkring som

meddelats i utländsk meddelats i utländsk

försäkringsverksamhet vilken försäkringsverksamhet vilken

inte bedrivits från fast inte bedrivits från fast

driftställe i Sverige räknas driftställe i Sverige räknas

som skattepliktig tillgång i som skattepliktig tillgång

den omfattning som anges i i den omfattning som anges

punkt 6 av anvisningarna i punkt 6 av anvisningarna

till 3 och 4 §§. till 3 och 4 §§. I värdet av

 svensk och utländsk

 livförsäkring skall inräknas

 beräknad upplupen andel i

 livförsäkringsverksamhetens

 överskott.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering.

1Lagen omtryckt 1994:1897.

2Senaste lydelse 1995:1541.

 6

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 15 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 15 §1

-------------------------------------------------------

 Kontrolluppgift om Kontrolluppgift om

försäkringsvärde skall lämnasförsäkringsvärde skall lämnas

av försäkringsföretag och un-av försäkringsföretag och un-

derstödsförening avseende derstödsförening avseende

sådan livförsäkring som avsessådan livförsäkring som avses

i punkt 6 av anvisningarna i punkt 6 av anvisningarna

till 3 och 4 §§ den upphävda till 3 och 4 §§ den upphävda

lagen (1947:577) om statlig lagen (1947:577) om

förmögenhetsskatt samt punkt statlig förmögenhetsskatt,

6 av övergångsbestämmelserna punkt 6 av övergångsbe-

till lagen (1991:1850) om stämmelserna till lagen

upphävande av lagen (1991:1850) om upphävande

(1947:577) om statlig för- av lagen (1947:577) om

mögenhetsskatt. statlig förmögenhetsskatt

 samt 2 § första stycket 7

 lagen (1990:661) om av-

 Kontrolluppgift skall kastningsskatt på

lämnas för den som är ägare pensionsmedel.

till försäkringen eller är Kontrolluppgift skall

förmånstagare med förfo- lämnas för den som är ägare

ganderätt till sådan till försäkringen eller är

försäkring, om värdet av en förmånstagare med förfo-

eller flera försäkringar ganderätt till sådan

uppgår till minst 1 000 försäkring, om värdet av en

kronor. Kontrolluppgiften eller flera försäkringar

skall uppta försäkringarnas uppgår till minst 1 000

värde vid årets utgång. kronor. För försäkring som

 innehas av fysisk person

 eller dödsbo skall kontrol-

 luppgiften uppta försäkring-

 ens värde vid årets och, om

 försäkringen är meddelad i

 försäkringsrörelse som inte

 bedrivs från fast

 driftställe i Sverige, det

 närmast föregående årets ut-

 gång. För övriga innehavare

 av sådan utländsk försäkring

 skall försäkringens värde vid

 sistnämnda tidpunkt redovi-

 sas.

 Den som i Sverige förmedlar skattepliktig utländsk försäkring skall för

försäkringsavtal som förmedlats under kalenderåret till Riksskatteverket lämna

uppgift om försäkringsgivarens och försäkringstagarens namn och postadress,

försäkringstagarens personnummer samt till verket vidarebefordra handling som

avses i fjärde stycket.

 Innehavare av skattepliktig utländsk försäkring som avses i första stycket

skall efter försäkringsavtalets tecknande utan dröjsmål till förmedlaren av

försäkringen eller, om sådan saknas, till Riksskatteverket lämna dels en skrift-

lig förbindelse från den utländske försäkringsgivaren att årligen senast den 31

januari taxeringsåret lämna kontrolluppgift enligt första och andra styckena

till verket, dels ett eget medgivande till sådant kontrolluppgiftslämnande.

Förbindelse behöver inte lämnas om detta tidigare gjorts enligt 32 b §.

 Riksskatteverket får medge undantag från skyldigheten att ge in sådan

förbindelse som avses i fjärde stycket om det finns särskilda skäl.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. Kontrolluppgift till ledning för

beräkning av avkastningsskatt för försäkring som tecknats i en utomlands

bedriven försäkringsverksamhet skall tidigast lämnas för värde vid ingången av

år 1998.

1 Senaste lydelse 1995:1543.

 7

2.4 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § taxeringslagen (1990:324) skall ha

följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §1

 Denna lag gäller vid fastställelse av underlaget för att ta ut

skatt eller avgift (taxering) enligt

 1. kommunalskattelagen (1928:370),

 2. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

 3. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt,

 4. lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

-------------------------------------------------------

 5. lagen (1990:661) om 5. lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på avkastningsskatt på

pensionsmedel i fall pensionsmedel i fall

som avses i 2 § första som avses i 2 § första

stycket 1-5 nämnda lag, stycket 1-5 och 7 nämnda

 lag,

 6. lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader,

 7. lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter,

 8. lagen (1993:1537) om expansionsmedel.

 Lagen gäller även vid handläggning av ärenden om särskilda avgifter

(skattetillägg och förseningsavgift) om inte annat följer av 5 kap.

 Lagen innehåller bestämmelser som skall gälla vid handläggning av

mål om taxering och särskilda avgifter i allmän förvaltningsdomstol.

 Att bestämmelserna i denna lag gäller även i fråga om förfarandet för

fastställelse av mervärdesskatt i vissa fall framgår av 14 kap. 28 §

mervärdesskattelagen (1994:200).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Senaste lydelse 1994:1681.

 8

2.5 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs att 1 § uppbördslagen (1953:272)1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 Med skatt avses i denna lag, om inte annat anges:

 1. kommunal inkomstskatt,

 2. statlig inkomstskatt,

 3. statlig förmögenhetsskatt,

 4. statlig fastighetsskatt,

 5. skogsvårdsavgift,

 6. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

-------------------------------------------------------

 7. avkastningsskatt i 7. avkastningsskatt i

fall som avses i 2 § första fall som avses i 2 § första

stycket 1-5 lagen stycket 1-5 och 7 lagen

(1990:661) om avkastnings- (1990:661) om avkastnings-

skatt på pensionsmedel, skatt på pensionsmedel,

 8. särskild löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på

pensionskostnader,

 9. skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324)

samt förseningsavgift enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152),

 10. mervärdesskatt som redovisas i särskild självdeklaration enligt

14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200),

 11. annuitet på avdikningslån,

 12. avgifter enligt lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter,

 13. skatt enligt lagen (1993:1537) om expansionsmedel.

 Att vad som sägs i denna lag om egenavgifter enligt lagen om socialavgifter

även tillämpas i fråga om skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster och avgifter enligt 2 § lagen (1994:1920)

om allmän löneavgift följer av 3 § lagen om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster och 4 § lagen om allmän löneavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2Senaste lydelse 1994:1922.

 9

2.6 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 32 § 1 mom. och punkt 1 av anvisningarna till 31 §

kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 32 §

 1 mom.1 Till intäkt av tjänst hänförs

 a) avlöning, arvode och kostnadsersättning samt annan förmån i pengar, bostad

eller annat som utgått för tjänsten,

 b) pension,

 c) sådan livränta som utgått på grund av sjuk-, olycksfalls- eller

skadeförsäkring eller annorledes än på grund av försäkring med undantag av

livränta som utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån det inte är

fråga om livränta som avses i d) och inte heller annat följer av 2 mom.,

 d) i fråga om sådan i c) angiven livränta, som utgår till följd av personskada

och på vilken 2 mom. inte är tillämpligt, den del av livräntan som avser

ersättning för förlorad inkomst av skattepliktig natur eller för förlorat

underhåll,

 e) ersättning som utgått i annan form än livränta på grund av sjuk- eller

olycksfallsförsäkring, tagen i samband med tjänst, dock inte ersättning, som

avser sjukvårds- eller läkarkostnader,

 f) undantagsförmåner, periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk

intäkt som avses i 31 §,

 g) engångsbelopp som utgår till följd av personskada och utgör skattepliktig

intäkt enligt punkt 1 av anvisningarna till 19 §,

 h) sådan utdelning på och vinst vid avyttring av aktier i fåmansföretag som

enligt 3 § 12 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall tas upp som

intäkt av tjänst samt sådan vinst vid avyttring av andel i handelsbolag som

enligt 24 § 7 mom. nämnda lag skall tas upp som intäkt av tjänst,

 i) sådana förmåner och ersättningar m. m. som anges i punkterna 14 och 15 av

anvisningarna,

 j) behållning på pensionssparkonto till den del pensionssparavtalet upphör att

gälla enligt 4 kap. 6 och 14 §§ och 6 kap. 5 § lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande, samt till den del behållningen tas i anspråk på grund av

utmätning, konkurs eller ackord.

 Vid avskattning enligt första stycket j avses med pensionssparkontots

behållning marknadsvärdet på kontots tillgångar efter avräkning för den skatt

enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel som är hänförlig

till kontot.

 Som intäkt av tjänst räknas jämväl annat belopp än ovan sagts såsom

vinstandel, återbäring eller vid återköp av försäkring uppburet belopp vilket

utgått på grund av pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller

olycksfallsförsäkring, som tagits i samband med tjänst.

 Har tjänsteinnehavare som löneförmån innehaft fastighet på sådant sätt, att

han enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses som

ägare, skall dock intäkt, vilken tjänsteinnehavaren åtnjutit från fastigheten,

räknas som intäkt av näringsverksamhet eller behandlas enligt reglerna för

privatbostad.

-------------------------------------------------------

 Pension från sådan

 försäkring som anses som

 pensionsförsäkring enligt

 punkt 1 sjuttonde stycket

 av anvisningarna till 31 §

 skall inte tas upp som

 intäkt av tjänst till den

 del den skattskyldige

 visar att han inte har

 haft rätt till avdrag för

 försäkringspremier som han

 betalat eller att han

 förmånsbeskattats för

 försäkringen utan att få ett

 motsvarande avdrag. Detta

 gäller dock inte i den

 utsträckning avdrag inte

 kan medges på grund av

 bestämmelserna i punkt 6

 andra-sjätte styckena av

 anvisningarna till 46 §.

 Vid tillämpningen av denna

 paragraf beaktas avdrag

 och beskattning i såväl

 Sverige som utlandet. Med

 avdrag likställs skatte-

 reduktion eller liknande

 skattelättnad i utlandet.

 Anvisningarna

 till 31 §

 1.2 Med pension förstås dels belopp, som annorledes än i följd av försäkring

utgår på grund av föregående tjänsteförhållande, dels belopp, som på grund av

lagen (1962:381) om allmän försäkring utgår i form av folkpension eller

tilläggspension, dels belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring, dels

belopp som utbetalas från pensionssparkonto till pensionsspararen, till

förmånstagare på grund av förmånstagarförordnande, till den som erhållit rätten

till pension genom bodelning, till make eller bröstarvinge på grund av jämkning

av förmånstagarförordnande samt vid återbetalning enligt 13 kap. 4 §

äktenskapsbalken, dels kapital hänförligt till pensionsförsäkring vilken

antingen överlåts till försäkringsgivare som inte meddelar pensionsförsäkring

enligt denna lag eller överförs till sådan del av försäkringsgivarens verksamhet

som inte avser pensionsförsäkring enligt denna lag.

-------------------------------------------------------

 Med pensionsförsäkring Med pensionsförsäkring

förstås försäkring, som inte förstås försäkring, som inte

medför rätt till andra medför rätt till andra

försäkringsbelopp än ålders- försäkringsbelopp än ålders-

pension, sjukpension eller pension, sjukpension eller

efterlevandepension. För att efterlevandepension. För

en försäkring skall anses somatt en försäkring skall

pensionsförsäkring fordras anses som pensionsförsäkring

vidare, om inte annat följer fordras vidare, om inte

av förklaring enligt annat följer av sjuttonde

sjuttonde stycket, att stycket, att försäkringen

försäkringen meddelats i en meddelats i en här i landet

här i landet bedriven bedriven försäkringsrörelse

försäkringsrörelse för vilkenför vilken skattskyldighet

skattskyldighet föreligger föreligger enligt lagen

enligt lagen (1990:661) om (1990:661) om avkastnings-

avkastningsskatt på skatt på pensionsmedel

pensionsmedel respektive respektive lagen

lagen (1947:576) om statlig (1947:576) om statlig

inkomstskatt. Med försäkrad inkomstskatt. Med försäkrad

avses den på vars liv avses den på vars liv

försäkringen tagits eller, i försäkringen tagits eller, i

fråga om sjukpension, den fråga om sjukpension, den

vars arbetsoförmåga vars arbetsoförmåga försäk-

försäkringen avser. Med ringen avser. Med

tjänstepensionsförsäkring tjänstepensionsförsäkring

förstås pensionsförsäkring, somförstås pensionsförsäkring,

har samband med tjänst och som har samband med tjänst

för vilken den försäkrades och för vilken den

arbetsgivare åtagit sig att försäkrades arbetsgivare

ansvara för betalning av åtagit sig att ansvara för

hela avgiften. Med tjänste- betalning av hela

pensionsförsäkring förstås ocksåavgiften. Med

pensionsförsäkring, som - om tjänstepensionsförsäkring

en anställd avlidit - tagits förstås också

av den anställdes pensionsförsäkring, som - om

arbetsgivare till förmån för en anställd avlidit -

den anställdes efterlevande tagits av den anställdes

och för vilken försäkring arbetsgivare till förmån för

arbetsgivaren åtagit sig att den anställdes efterlevande

ansvara för betalning av och för vilken försäkring

hela avgiften. arbetsgivaren åtagit sig

 att ansvara för betalning

 av hela avgiften.

 I fråga om annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring skall

försäkringstagaren vara den försäkrade. Har försäkringstagaren eller hans make

eller person med vilken han sammanbor under äktenskapsliknande förhållanden barn

under 20 år, får han ta försäkring avseende efterlevandepension på sin makes

eller den sammanboendes liv, om barnet insätts som förmånstagare. Om särskilda

skäl föreligger kan skattemyndigheten medge att dödsboet efter skattskyldig som

bedrivit närings-verksamhet i Sverige får ta försäkring avseende

efterlevandepension. Som förutsättning för att medgivande skall lämnas gäller

att den efterlevande saknar betryggande pensionsskydd och att försäkringen tas i

samband med att boet upphör med driften i förvärvskällan. Motsvarande gäller om

den avlidne drivit verksamheten genom förmedling av juridisk person.

 Ålderspension får inte börja utgå vid lägre ålder än 55 år. Utbetalning får

dock ske dessförinnan till den som fått rätt till förtidspension enligt lagen om

allmän försäkring. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får

skattemyndigheten besluta att pension får börja utgå vid lägre ålder.

 Ålderspension får utgå högst så länge den försäkrade lever, men under den

försäkrades livstid lägst fem år eller, om försäkringen skall upphöra när den

försäkrade fyller 65 år, lägst tre år. Pensionen får under den första

femårsperiod under vilken den utbetalas inte utgå med annat än samma belopp vid

varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp.

 För ålderspension som utgår enligt allmän pensionsplan gäller, om den skall

upphöra innan den försäkrade avlider, vad därom utfästs enligt planen. Vad som

enligt denna lag avses med allmän pensionsplan framgår av punkt 20 av

anvisningarna till 23 §.

 Förmånstagare får inte insättas till annan ålderspensionsförsäkring än

tjänstepensionsförsäkring. Till tjänstepensionsförsäkring avseende ålderspension

skall anställd, som då försäkringsavtalet ingicks var den försäkrade, vara

förmånstagare.

 Med sjukpension förstås pension som utgår till den försäkrade högst så länge

denne är arbetsoförmögen eller har nedsatt arbetsförmåga. Sjukpension får

upphöra tidigast fem år efter det försäkringsavtalet träffades. I fråga om

förmånstagare gäller föreskrifterna i föregående stycke.

 Med efterlevandepension förstås pension

 1. som efter den försäkrades död utgår till den försäkrades make, varmed i

detta sammanhang förstås person med vilken den försäkrade varit gift eller

sammanbott under äktenskapsliknande förhållanden,

 2. som efter den försäkrades död utgår till barn till den försäkrade eller

barn till person som angivits under 1,

 3. som utgår till efterlevande på grund av försäkring som tagits av dödsbo

efter medgivande enligt tredje stycket, varvid pension får utgå som om den

avlidne varit försäkrad, eller

 4. som utgår på grund av försäkring som tagits av arbetsgivare till förmån för

anställds efterlevande med stöd av andra stycket sista meningen, varvid pension

får utgå som om den avlidne varit försäkrad.

 Efterlevandepension får utgå högst så länge den efterlevande lever och får

under den första femårsperiod under vilken den utbetalas inte utgå med annat än

samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp.

Efterlevandepension får under den efterlevandes livstid inte upphöra förrän fem

år förflutit efter den försäkrades död med följande undantag:

 1. Efterlevandepension till person som avses i föregående stycke 1, får

upphöra när denne ingår nytt äktenskap.

 2. Har den försäkrade avlidit mindre än fem år före den tidpunkt då

försäkringen annars skulle ha upphört, får efterlevandepension upphöra vid sist

nämnda tidpunkt.

 3. Om utbetalning av efterlevandepension till barn under 20 år påbörjats, får

pensionen upphöra när barnet fyller 20 år.

 4. Har försäkring avseende efterlevandepension till barn tagits på sådan

persons liv som avses i föregående stycke 1, skall pensionen upphöra senast när

barnet fyller 20 år.

 Som förmånstagare till försäkring avseende efterlevandepension får endast

insättas person till vilken efterlevandepension kan utgå enligt nionde och

tionde styckena.

 Försäkringsvillkor, som med hänsyn till bestämmelserna i denna lag är

avgörande för frågan huruvida försäkringen är att anse som pensionsförsäkring,

skall tas in i försäkringsavtalet. Detta skall dessutom innehålla villkor att

försäkringen inte får pantsättas eller belånas och inte heller ändras på sådant

sätt att den inte längre uppfyller de föreskrifter, som anges för

pensionsförsäkring i denna lag, eller i andra fall än nedan föreskrivs överlåtas

eller återköpas. Avtalet får inte innehålla villkor som är oförenligt med

bestämmelserna om pensionsförsäkring i denna lag.

 Under den försäkrades livstid får pensionsförsäkring endast överlåtas

 1. till följd av anställningsförhållande, därvid försäkringen före eller efter

överlåtelsen skall ha karaktär av tjänstepensionsförsäkring,

 2. på grund av utmätning liksom vid ackord eller konkurs eller

 3. genom bodelning.

 Ny ägare till pensionsförsäkring skall omedelbart underrätta försäk-

ringsgivaren om förvärvet av försäkringen.

 Återköp av pensionsförsäkring får utan hinder av bestämmelserna i denna lag

ske,

 1. om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett basbelopp enligt lagen

om allmän försäkring och försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt

förmånstagarförordnande samt premier för försäkringen inte har betalats senare

än 10 år före återköpet, eller

 2. om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av ett

basbelopp enligt lagen om allmän försäkring.

 Om det i annat fall än som avses i föregående stycke finns synnerliga skäl för

återköp och sådant får ske enligt försäkringstekniska grunder, får återköp

medges av skattemyndigheten. Bestämmelserna i förevarande lag hindrar inte

heller återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av försäkringstagarens

tillgodohavande.

-------------------------------------------------------

 Om särskilda skäl Försäkring som

föreligger, kan huvudsakligen avser ålders-

skattemyndigheten efter , sjuk- eller efterle-

ansökan förklara att försäkringvandepension och som har

som har meddelats i meddelats i

utomlands bedriven försäk- försäkringsrörelse vilken

ringsrörelse skall anses som inte bedrivs från fast

pensionsförsäkring. Sådan driftställe i Sverige skall

förklaring får meddelas anses som pensionsförsäk-

endast under förutsättning ring, om den försäkrade var

att villkoren för försäkringenbosatt utomlands när

i huvudsak står i över- avtalet ingicks och där

ensstämmelse med medgavs avdrag, skattere-

bestämmelserna i denna duktion eller liknande

anvisningspunkt om pen- skattelättnad för inbetalda

sionsförsäkring. Har premier. Detsamma gäller

förklaring som här avses försäkring av nämnda slag som

meddelats kan försäkringen arbetsgivare betalt premi-

inte övergå till kapitalför- er för under den försäkrades

säkring. bosättning eller förvärvs-

 arbete i utlandet utan att

 betalningen räknats som in-

 komst för den försäkrade vid

 beskattningen i detta

 land. Ett sådant förvärvsar-

 bete skall vara den för-

 säkrades huvudsakliga

 förvärvsverksamhet. Skatte-

 myndigheten får, om särskil-

 da skäl finns i annat fall

 än som avses i detta

 stycke, medge att försäkring

 meddelad i försäkringsrörelse

 vilken inte bedrivs från

 fast driftställe i Sverige

 skall anses som pensions-

 försäkring. Om en försäkring

 beskattats som pen-

 sionsförsäkring med stöd av

 detta stycke, kan

 försäkringen inte övergå till

 kapitalförsäkring.

 Med kapitalförsäkring förstås annan livförsäkring än pensionsförsäkring. Till

kapitalförsäkring hänförs mot statens grupplivförsäkring svarande förmån från

kommun, även om förmånen inte utgår på grund av försäkring.

 Försäkring som enligt denna lag är att hänföra till pensionsförsäkring får

anses såsom kapitalförsäkring, om förbehåll härom intagits i avtalet vid dess

ingående.

 Premiebefrielseförsäkring skall anses tillhöra samma slag av försäkring som

huvudförsäkringen.

 För att sjuk- eller olycksfallsförsäkring skall anses ha tagits i samband med

tjänst fordras, att premier för försäkringen skall betalas av arbetsgivaren.

Vidare fordras att anmälan görs till försäkringsanstalten om att försäkringen

har tagits i samband med tjänst.

 Till livränta räknas även höjning av livräntan och sådant tillägg till denna

som skall utgå under livräntans fortsatta bestånd.

 Såvitt gäller kraven enligt denna anvisningspunkt, att en ålders- eller

efterlevandepension under den första femårsperioden inte utgår med annat än

samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp, bortses

i fråga om försäkring enligt lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning

till värdepappersfonder från sådana förändringar av beloppen som föranleds av

kursutvecklingen på fondandelarna.

-------------------------------------------------------

 Beslut som Beslut som

skattemyndighet meddelat skattemyndighet meddelat

med stöd av tredje, fjärde, avseende medgivande enligt

sextonde eller sjuttonde tredje, fjärde, sextonde

stycket av denna anvis- eller sjuttonde stycket av

ningspunkt får överklagas hosdenna anvisningspunkt får

Riksskatteverket. Riksskat- överklagas hos Riks-

teverkets beslut får inte skatteverket. Riksskat-

överklagas. teverkets beslut får inte

 överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Om en försäkring enligt äldre bestämmelser har förklarats

likställd med pensionsförsäkring, skall detta gälla även vid 1998 och senare års

taxeringar. I fråga om andra försäkringar som tecknats i en utomlands bedriven

försäkringsrörelse före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser, om inte

den skattskyldige yrkar att de nya bestämmelserna skall tillämpas.

1Senaste lydelse 1995:1625.

2Senaste lydelse 1995:853.

 10

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

6 mom.2 Med livförsäkringsföretag avses

 1. livförsäkringsbolag enligt 1 kap. 4 § försäkringsrörelselagen (1982:713),

samt

 2. utländska försäkringsföretag som driver livförsäkringsrörelse här i landet

med stöd av lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva

försäkringsrörelse i Sverige eller lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares

verksamhet i Sverige.

-------------------------------------------------------

 Med skadeförsäkringsföretag Med skadeförsäkringsföretag

förstås annat försäkringsföretagförstås annat

än livförsäkringsföretag. försäkringsföretag än

Utländskt försäkringsföretag,livförsäkringsföretag.

som drivit försäkringsrörelseUtländskt försäkringsföretag,

i Sverige, bedöms med hänsyn som drivit försäkringsrörelse

endast till den rörelse som i Sverige, bedöms med hänsyn

företaget drivit här genom endast till den rörelse som

etablering. företaget drivit här från

 fast driftställe.

 Livförsäkringsföretag frikallas från skattskyldighet enligt denna lag för dels

den del av nettointäkten som är hänförlig till tillgångar och skulder som

förvaltas för försäkringstagarnas räkning, dels influtna premier. Undantaget

från skattskyldighet gäller dock inte den del av nettointäkten eller premierna

som är hänförlig till försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som

grupplivförsäkringar eller sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap.

3 a § första stycket 1 och 2 samt 3 b § första stycket 1 b och 4

försäkringsrörelselagen. Avdrag får inte göras för kostnader som är hänförliga

till intäkter som är fria från skatt enligt detta moment.

 Att särskilda bestämmelser gäller vid beskattning av livförsäkringsföretag

följer av lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel.

 Såsom nettointäkt av försäkringsrörelse, som drivits av inländskt

skadeförsäkringsföretag, anses överskottet av försäkringsrörelsen. Detsamma

gäller för livförsäkringsföretag till den del nettointäkten är hänförlig till

försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som grupplivförsäkringar eller

sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 1 och

2 samt 3 b § första stycket 1 b och 4 försäkringsrörelselagen.

 Vid beräkning av överskottet av försäkringsrörelse, som avses i föregående

stycke, får från bruttointäkten avdrag göras förutom för driftkostnader, som

avses i 23 § kommunalskattelagen, för avgifter och bidrag, som utgivits till

kommun, förening eller sammanslutning och som avser att understödja verksamhet

med syfte att förebygga skador, vilka faller inom ramen för den av företaget

bedrivna rörelsen, för ökning av försäkringstekniska avsättningar för egen

räkning, för ökning av säkerhetsreserv samt för utbetald återbäring och

verkställd premieåterbetalning.

 Med försäkringstekniska avsättningar för egen räkning förstås sådana skulder

enligt 7 kap. 1 § första stycket försäkringsrörelselagen (1982:713)

(premiereserv, ersättning fär oreglerade skador, tilldelad återbäring och

utjämningsreserv för kreditförsäkring) minskade med värdet av åter-

försäkringsgivares ansvarighet.

 Med säkerhetsreserv förstås den reserv skadeförsäkringsföretag får redovisa

enligt en av regeringen eller efter regeringens bemyndigande av

Finansinspektionen fastställd normalplan.

 Minskning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning, av

säkerhetsreserv, av regleringsfond för trafikförsäkring och minskning av

utjämningsfond skall anses som intäkt.

 Utöver vad ovan stadgas får avdrag inte ske för avsättning till omedelbar

eller framtida vinstutdelning till försäkringstagare.

 Bestämmelserna i detta moment om inländskt livförsäkringsföretag har

motsvarande tillämpning på försäkringsrörelse som utländskt livförsäk-

ringsföretag drivit här i riket.

 Beträffande försäkringsrörelse, som här drivits av utländskt skadeför-

säkringsföretag, anses som här i riket skattepliktig nettointäkt ett belopp

motsvarande två procent av företagets premieinkomst av här bedriven

försäkringsrörelse. Med premieinkomst förstås bruttobeloppet av årets

försäkringspremier, dvs. utan avdrag för återförsäkringspremier.

 Blir det på grund av bestämmelserna i detta moment nödvändigt att dela upp

intäkt eller avdrag mellan olika delar av ett försäkringsföretags verksamhet,

skall fördelningen av intäkten eller avdraget göras på skäligt sätt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1995:1614.

 11

2.8 Förslag till lag om upphävande av lagen (1990:662) om

skatt på vissa premiebetalningar

 Härigenom förskrivs att lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar

skall upphöra att gälla vid utgången av år 1996. Den upphävda lagen tillämpas

alltjämt i fråga om betalningar före den 1 januari 1997.

 12

3 Ärendet och dess beredning

I samband med justeringar i vissa beskattningsregler för pensionsförsäkringar

aviserade regeringen i mars 1995 att den avsåg att återkomma i

beskattningsfrågor rörande försäkringssparande i utlandet (prop. 1994/95:187

s.19). Den 22 juni 1995 lämnade regeringen en skrivelse till riksdagen med

meddelande om kommande förslag om beskattningen av utländska kapitalförsäkringar

med verkan fr.o.m. den 23 juni samma år (skr. 1995/96:7). Den aviserade

retroaktiva tillämpningen avsåg beskattningen av betalningar vid förvärv av s.k.

begagnade utländska kapitalförsäkringar. Skrivelsen innehöll även besked om en

allmän översyn av beskattningsreglerna för utländska kapitalförsäkringar. Det

framhölls att regeringen avsåg att föreslå förmögenhetskatteplikt och kontroll-

uppgiftsskyldighet på området.

 Hösten 1995 lämnade regeringen som ett första steg i nämnda översyn

propositionen Vissa frågor om beskattningen av utländska kapitalförsäkringar

(prop. 1995/96:97). I propositionen föreslogs förmögenhetsskatteplikt och

kontrolluppgiftsskyldighet för utländska försäkringar fr.o.m. 1996 års taxering.

Dessa nya regler gäller enligt övergångsbestämmelserna dock i huvudsak endast

försäkringsavtal som ingåtts efter halvårsskiftet 1995. Dessutom föreslogs en

justering i reglerna för punktskatt på premier för utländska försäkringar som

tog sikte på "begagnade" kapitalförsäkringar. Riksdagen antog förslagen i slutet

av förra året (bet. 1995/96:SkU16, SFS 1995:1540-1543). I propositionen

aviserades en fortsatt översyn av punktskattesystemet (premieskatten) för

utländska försäkringar med sikte på en enhetlig inkomstbeskattning för svenska

och utländska försäkringar (prop. s.11).

 Inom Finansdepartementet har genomförts en översyn av inkomstbeskattningen av

utländska kapitalförsäkringar. Översynen har resulterat i ett förslag om att

premieskatten skall slopas och att beskattningen av de utländska försäkringarna

skall inlemmas i avkastningsskattesystemet. I promemorian fanns också vissa

förslag om utländska försäkringar av pensionskaraktär. Förslagen redovisades i

departementspromemorian Beskattningen av utländska kapitalförsäkringar (Ds

1996:27).

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns

i bilaga 1. Remissyttrandena finns i en sammanställning tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi96/2252). I det följande behandlas de frågor som

tagits upp i promemorian.

 Den statsfinansiella betydelsen av förslagen är svårberäknad. Det kan dock

antas att den sammantagna effekten av förslagen innebär en viss ökning av

statens inkomster.

 I sammanhanget bör påpekas att beskattningsreglerna på ett annat

försäkringsområde är föremål för översyn inom regeringskansliet. En genomgång av

reglerna för företagens avdragsrätt för tjänstepensionskostnader har påbörjats.

Översynen syftar till neutralitet mellan olika former av pensionsanordningar,

såväl sådana som är avgifts- som förmånsrelaterade. Skattemässig neutralitet

skall även råda mellan de skilda tryggandeformerna. En sådan likformig ordning

leder till betydande förenklingar och en flexibilitet i förhållande till nya

pensionslösningar. Arbetet skall bedrivas skyndsamt.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 6 juni 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Regeringen

har i propositionen följt Lagrådets förslag. I förhållande till lagrådsremissen

har också gjorts vissa andra ändringar av redaktionell karaktär.

4 Syftet med omläggningen

En övergång från premieskatt till avkastningsskatt på området för

försäkringssparande i utländska livförsäkringar syftar till en enhetlig

beskattning av försäkringssparande i inhemska och utländska institut. Vid

utformningen av det nya systemet har en robust och administrativt hanterbar

ordning eftersträvats. De skillnader i beskattningsteknik mellan olika

sparalternativ som är nödvändiga för att nå ett hanterbart system medför inte

att den faktiska skattebelastningen varierar på grund av sparinstitutets

verksamhetsland. En målsättning för arbetet med nyordningen har varit att finna

regler som inte leder till en faktisk internationell dubbelbeskattning av

sparandet. Översynen av reglerna har inte syftat till en omläggning av nuvarande

schablonmässigt bestämda avkastningsskatt.

5 Gällande regler

Skatteregler

Livförsäkringar delas upp i två grupper vid inkomstbeskattningen. För den ena

gruppen medges inte avdrag för de till försäkringsföretagen inbetalda premierna.

I sådana fall beskattas inte de belopp som utfaller på försäkringen. Denna metod

gäller för kapitalförsäkring (K-försäkring). Premier för försäkringar i den

andra gruppen är avdragsgilla. Mot detta svarar skatteplikt för den utfallande

ersättningen. Den senare principen gäller för pensionsförsäkring (P-försäkring).

 De regler som karaktäriserar och avgränsar de olika försäkringsslagen finns i

punkt 1 av anvisningarna till 31 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, och

kallas kvalitativa villkor. Livförsäkringar som inte uppfyller villkoren för det

långsiktiga pensionssparandet i P-försäkring hänförs till gruppen K-

försäkringar. Ett av villkoren för att en livförsäkring skall vara P-försäkring

är att den meddelats i en försäkringsverksamhet med fast driftställe i Sverige.

 Bekattningen av avkastningen på det sparkapital som hör till försäkringarna

sker enligt särskilda regler i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel. Som huvudregel beskattas all avkastning hos försäkringsgivaren på

kapital i både svensk P- och K-försäkring med avkastningsskatt.

 Sedan den 1 januari 1995 är skattesatsen för avkastningsskatt på P-

försäkringar 15 %. Motsvarande skattesats för inhemska K-försäkringar är 30 % av

nio tiondelar av ett schablonmässigt bestämt underlag, vilket medför ett

skatteuttag som motsvarar den generella skatten på kapitalinkomster.

 För att upprätthålla neutralitet i beskattningen infördes i samband med 1990

års skattereform en skatt på premier betalda av den som är bosatt i Sverige för

K-försäkringar och andra personförsäkringar som meddelats i en

försäkringsverksamhet i utlandet. Premieskatten har i regeltekniskt hänseende

utformats som en punktskatt. Bestämmelserna om skatten finns i lagen (1990:662)

om skatt på vissa premiebetalningar. Skatten uppgår till 15 % av premiebeloppet.

Premieskatten är avsedd att balansera avsaknaden av inkomstskatt på utländska K-

försäkringar.

 Om en utländsk K-försäkring belastas av en skatt i utlandet som är jämförlig

med den beskattning som gäller i Sverige får beskattningsmyndigheten

(Skattemyndigheten i Kopparbergs län) medge undantag helt eller till hälften

från premieskatten.

 Som nämnts i det föregående har förmögenhetsskatteplikten för K-försäkring

fr.o.m. utgången av år 1995 utvidgats till att gälla även utländsk försäkring.

 Försäkringsbolaget är skattskyldigt för avkastningsskatt på kapital hänförligt

till P- resp. K-försäkring. Skatt utgår oavsett om försäkringstagaren är bosatt

i Sverige eller utlandet. Taxeringslagen reglerar förfarandet. Även pen-

sionskapital på pensionssparkonto i det individuella pensionssparandet (IPS)

beskattas med avkastningsskatt. I detta fall betalar endast den som är bosatt i

Sverige skatten. Pensionssparinstitutet betalar in skatten men innehavaren av

pensionssparkontot är ägare av medlen på kontot och formellt skattskyldig.

Taxeringslagen reglerar inte förfarandet vid beskattningen av medel på

pensionssparkonto utan i stället gäller reglerna i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP). Inbetalningar och utbetalningar

kopplade till P-försäkringar och pensionssparkonton redovisas i kontrollupp-

gifter från försäkringsbolag resp. pensionssparinstitut.

Kontrolluppgiftsskyldigheten för försäkringsgivare gäller även värdet på K-

försäkring. För utländsk K-försäkring gäller på samma sätt som för

inlåningskonto eller värdepappersdepå i utlandet att den som är bosatt i Sverige

skall lämna ett åtagande från det utländska institutet att lämna uppgifter till

Riksskatteverket om utbetalningar, behållning m.m. Den som förmedlar de

utländska försäkringsavtalen skall lämna kontrolluppgift om avtalsparterna.

Försäkringsrörelseregler

Det s.k. tredje livförsäkringsdirektivet (92/96/EEG) har införlivats i svensk

rätt med verkan i huvudsak fr.o.m. den 1 juli 1995 (prop. 1994/95:184, bet.

1994/95:NU24, SFS 1995:779-792). Genom de nya bestämmelserna har principerna om

en enda auktorisation och om hemlandstillsyn genomförts.

 Principen om en enda auktorisation innebär att en försäkringsgivare skall ha

möjlighet att med stöd av auktorisationen i sitt hemland driva

försäkringsverksamhet inom hela det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

(EES). Verksamheten får med stöd av auktorisationen bedrivas genom en

sekundäretablering, dvs. filial, agentur eller liknande i något EES-land, och

genom gränsöverskridande verksamhet från försäkringsgivarens hemland eller från

sekundäretableringar i andra EES-länder. Värdlandet för sekundäretableringen

resp. mottagarlandet för den gränsöverskridande verksamheten kan i princip inte

hindra att en utländsk försäkringsgivare bedriver verksamhet inom det egna

territoriet med stöd av principen om en enda auktorisation.

 Principen om hemlandstillsyn innebär att det är tillsynsmyndigheten i

försäkringsgivarens hemland som är primärt ansvarig för tillsynen av den

verksamhet försäkringsgivaren bedriver med stöd av sin auktorisation från

hemlandet oavsett var inom EES verksamheten bedrivs.

 En utländsk försäkringsgivare med säte utanför EES måste alltjämt ha svensk

koncession för att driva försäkringsrörelse här. Verksamheten får endast

bedrivas från fast driftställe i Sverige.

Romfördraget

Gemenskapsrätten kan kortfattat beskrivet sägas ge de enskilda medlemsländerna

rätt att göra skillnad i skattereglerna mellan skattebetalare med hänsyn till

bostadsort och den ort där deras kapital investerats under förutsättning att

reglerna inte har diskrimineringskaraktär eller syftar till annan förtäckt

begränsning av de rättigheter till fri rörlighet som regleras i gemen-

skapsrätten. Denna princip har kodifierats såvitt gäller kapitalets fria

rörlighet i artikel 73 d i Romfördraget i dess lydelse enligt Maas-

trichtfördraget.

 13

6 Avkastningsskatt på försäkringssparande i

utlandet

Regeringens förslag: Nuvarande premieskatt på försäkringssparande i utlandet

slopas och ersätts med årlig avkastningsskatt på motsvarande sätt som gäller för

svenska kapitalförsäkringar. För en utländsk försäkring skall skattskyldigheten

ligga hos försäkringens ägare. Försäkringsgivaren skall alltjämt vara

skattskyldig till avkastningsskatt för inhemsk kapitalförsäkring. Från

avkastningsskatten får avräkning ske för skatt i utlandet som är hänförlig till

försäkringen.

Promemorians förslag överenstämmer med regeringens med den skillnaden att

skattskyldigheten för svenskt K-försäkringskapital i formellt hänseende fördes

ner på försäkringstagarnivå enligt promemorieförslaget.

Remissinstanserna tillstyrker överlag att nuvarande premieskatt ersätts med

samma beskattningssystem som gäller för inhemska försäkringar. Utländska

Försäkringsbolags Förening avstyrker förslaget bl.a. på grund av att systemet

skiljer sig från vad som gäller i övriga Europa. Försäkringsförbundet anger som

förutsättning för en nyordning bl.a. att ändamålsenliga regler för avräkning

finns och att den svenska statslåneräntan inte utnyttjas som avkastningsfaktor.

Förbundet har också framhållit att skattesatsen för såväl inhemsk som utländsk

K-försäkring bör sänkas för att försäkringssparande inte skall hamna i ett sämre

läge konkurrensmässigt jämfört med vanligt fondsparande. Dessutom bör

skatteuppbörden för inhemskt privat pensionssparande ske enligt enhetliga

regler. Riksskatteverket tillstyrker den föreslagna överföringen av

skattskyldigheten och föreslår kompletterande regler i inkomstslaget kapital av

utbetalningar från oredovisade försäkringar. Kammarrätten i Sundsvall förordar

ytterligare överväganden bl.a. rörande skattskyldigt subjekt.

Försäkringsförbundet, Näringslivets Skattedelegation, Finansinspektionen m.fl.

anser att övervägande skäl talar för att beskattningen av svenskt K-

försäkringskapital av administrativa skäl tills vidare bör ligga kvar på

livbolagsnivå. Finansinspektionen anser att det finns skäl att medge

beskattning enligt den lägre avkastningsskattesatsen för utländska

pensionsordningar även i de fall de förvärvas av dem som är bosatta i Sverige.

Bakgrunden till regeringens förslag:

Syfte och problem med premieskatten

Premieskatten på försäkringssparande i utlandet infördes som ett led i 1990 års

skattereform och ett reformerat system för försäkringssparande (prop.

1989/90:110 s. 494 f.). Avsikten med premieskatten var att åstadkomma

neutralitet mellan sparande i svenska och utländska försäkringsföretag. I

arbetet med skattereformen bedömdes en punktskatt på insättningar i utländskt

försäkringssparande som den lämpligaste lösningen för att uppnå neutralitet på

marknaden för livförsäkringar.

 Punktskattesatsen bestämdes till 15 % av insättningarna efter en sammanvägning

av de två skattesatserna för privat P-försäkring (15 %) resp. K-försäkring (30

%). Beräkningen utfördes med viss försiktighet för att en överbeskattning skulle

undvikas.

 Premieskattelagen har nu gällt i fem år och erfarenheterna av tillämpningen

talar för en reformering av systemet. De skilda systemen för utländska resp.

svenska K-försäkringar är redan i sig en faktor som kan leda till diskussioner

om diskriminering med hänsyn till kapitalets lokalisering och således till en

bristande stabilitet i systemet. Vidare har vissa företrädare för

försäkringsbranschen gjort gällande att premieskatten inte är förenlig med EG-

rätten. Beslut som rör premieskatt har också överklagats vid allmän

förvaltningsdomstol på denna grund och är för närvarande föremål för prövning

(mål nr 272-96 hos länsrätten i Kopparbergs län). Inom ramen för denna prövning

har förhandsbesked nyligen begärts hos EG-domstolen.

 Dispensinstitutet med halv eller hel nedsättning av skatten vid jämförlig

beskattning i utlandet har inte sällan medfört en betydande osäkerhet för den

enskilde om det faktiska skatteuttaget. Beskattningsmyndighetens dispenspraxis

har i huvudsak inneburit att en inkomstbeskattning i utlandet som motsvarar

minst hälften av den svenska skattebelastningen på inkomsterna är att anse som

en med svensk beskattning jämförlig ordning. Prövningen har ofta avsett den

faktiska skattebelastningen för varje aktuell utländsk försäkringsgivare. Vid

åtskilliga dispensprövningar har gränsdragningen varit svår att göra. Ingående

undersökningar har ofta gjorts beträffande ett enskilt livförsäkringsföretags

skattesituation.

 En ändrad skattebelastning på försäkringssparandet inom landet eller i ett

berört främmande land har lett till svårigheter att förutse beskattningen.

Skiftningar i det enskilda utländska försäkringsföretagets ekonomi kan få samma

konsekvenser. Denna osäkerhet har drabbat såväl enskilda försäkringstagare som

försäkringsbolag och försäkringsmäklare. Som ett exempel kan nämnas att två

engelska livbolag som ingår i svenska bank- och försäkringskoncerner under

senare tid erhållit helt skilda beslut i dispensfrågan beroende på den särskilda

skattesituationen i de resp. livbolagen.

 Beskattningsmyndighetens beslut i dispensfrågan överklagas till

Riksskatteverket medan myndighetens beslut i övriga delar överklagas hos

länsrätten. Det har i den praktiska ärendehanteringen ofta varit svårt att

avgöra vilken av dessa frågor som avses i överklagandena. Detta har lett till

problem beträffande instansordningen.

Utländska system i huvuddrag

De flesta länderna i Europa beskattar inte avkastning på liv- och

pensionsförsäkringskapital hos livbolagen i den mån kapitalet är reserverat för

försäkringstagarna. Detta gäller tämligen generellt för långsiktigt inhemskt

pensionssparande. För övrigt försäkringssparande har dock systemen i några

länder utformats från samma utgångspunkt som i Sverige, dvs. att livförsäkring

som inte är en ren riskprodukt är en form av sparande med ett indirekt ägande av

placeringskapitalet. Sistnämnda princip har fått genomslag bl.a. i Storbritan-

nien, Irland, Danmark, Belgien, Frankrike och, i viss utsträckning, Tyskland.

 De engelska och irländska systemen ligger nära varandra och är i sin tur

besläktade med det svenska systemet. Försäkringsföretag med anknytning till

Storbritannien har sedan länge haft en dominerande ställning på den europeiska

försäkringsmarknaden. Det engelska systemet är därför av särskilt intresse.

 Den avkastning som reserveras för livförsäkringstagarnas räkning och som inte

uppfyller villkoren för pensionskapital beskattas årligen i de engelska

livbolagen med en skattesats på 25 %, efter det att avdrag gjorts för

livbolagets administrationskostnader. Inslag finns av beskattning av både

realiserad och orealiserad värdetillväxt. Vid beräkning av reavinster räknas

anskaffningsvärden upp med hänsyn till inflationen. För upplupna inte förfallna

räntor på räntebärande värdepapper tillämpas en bokföringsmässig

belöpandeprincip. Sådana värdepapper är normalt inte föremål för

reavinstbeskattning. Avdrag för under året och, i vissa fall, under tidigare år

uppkomna utgifter (som t.ex. skatt) fördelas jämnt över en sjuårsperiod.

 Mot bakgrund av de betydande skattelättnaderna i de kontinentala länderna för

försäkringskapitalet har Storbritannien nyligen infört en ordning där deras

motsvarighet till svensk avkastningsskatt lyfts av för försäkringskapital

hänförligt till försäkringstagare bosatta i annat land. Avlyftet sker dock inte

med "automatik" utan kräver insättningar enligt ett särskilt system för

sparandet. Lättnaden avser fysiska personer bosatta utanför Storbritannien och

arbetsgivare med motsvarande skatterättsliga hemvist under förutsättning att

även de försäkrade är bosatta i utlandet. Frånsett reglerna för pensionssparande

och reglerna för försäkringsrörelser i utlandet finns det i Storbritannien,

efter denna nyordning, i huvudsak två sätt att beskatta livförsäkringssparande

för dem som bor i landet och ett tredje system för gränsöverskridande verksamhet

som avser sparare bosatta i utlandet.

 De olika beskattningsformerna kan beskrivas på följande sätt.

 1. För försäkringar som tecknas i inhemska bolag med fonder o.d. i

Storbritannien utgår engelsk "avkastningsskatt" som belastar livbolaget. Skatten

beräknas på både realiserad och orealiserad värdetillväxt som tillkommer

försäkringstagarna och skattesatsen motsvarar den lägre marginalskattesatsen för

fysiska personer. Skatteunderlaget reduceras bl.a. av avdrag för livbolagets

administrationskostnader. När försäkringsbeloppet faller ut betalas ingen

ytterligare inkomstskatt om försäkringstagaren beskattas i det lägre

marginalskatteskiktet. Sker beskattningen i det övre skiktet betalas en

kompletterande skatt med en skattesats som motsvarar skillnaden mellan de två

skattesatserna för de olika skikten. Den kompletterande skatten utgår på

utfallande belopp efter avdrag för inbetalda premier (onshore-försäkringar).

 2. För försäkringar som tecknas i bolag verksamma i utlandet utan belastning

av engelsk avkastningsskatt betalar försäkringstagaren inkomstskatt med sin

ordinarie marginalskattesats på ett underlag som motsvarar skillnaden mellan

utfallande belopp och inbetalda premier (offshore-försäkringar). En årlig

beskattning under försäkringens löptid kan i vissa fall aktualiseras enligt

särskilda skatteflyktsbestämmelser.

 3. För försäkringar som tecknas i inhemska bolag inom visst regelverk med

försäkringstagare bosatta i utlandet utgår ingen avkastningsskatt

(OLAB-försäkringar).

 I Danmark beskattas avkastningen på pensionskapitalet med en realränteskatt.

Den årliga värdestegringen på övrigt försäkringssparande tas upp som en vanlig

kapitalinkomst. Danmark övergick år 1992 från ett system med premieskatt på

kapitalförsäkringar till en årlig inkomstbe-skattning av värdestegringen på

försäkringskapitalet. Försäkringstagaren är skattskyldig. Samma regler gäller

för såväl utländska som inhemska kapitalförsäkringar. Värdestegringen beräknas

normalt som skillnaden mellan å ena sidan försäkringens kapitalvärde vid

inkomstårets utgång med tillägg för utbetalningar under året och å andra sidan

kapitalvärdet vid årets ingång med tillägg för inbetalningar under året. Endast

kapital hänförligt till dem som har skatterättsligt hemvist i Danmark beskattas.

Det danska systemet medger inte någon avräkning för utländsk skatt hänförlig

till försäkringen.

 Omläggningen av det danska systemet syftade till att skapa ett robust system

som slog vakt om danska skatteanspråk och som samtidigt medgav en

gränsöverskridande försäljning av livförsäkringar från danska livbolag mot

utlandet utan inhemsk beskattning av kapitalet.

 I Belgien påförs en avgift på den del av livbolagets vinst som reserveras för

försäkringstagarna. I Tyskland beskattas den årliga avkastningen på vissa

livförsäkringar med kortare löptid. Livbolagen beräknar den avkastning som kan

anses hänförlig till försäkringen under året och lämnar underlag för

beskattningen.

 I andra länder beskattas ofta på olika sätt det belopp som slutligen faller ut

på försäkring av sparkaraktär.

 Premieskatt har endast undantagsvis utnyttjats med, i förekommande fall, låga

skattesatser för att beskatta livförsäkringssparande (Danmark före 1992 samt

Italien och Belgien).

 Frankrike har nyligen infört regler om en årlig beskattning av värdetillväxt

på försäkringssparande.

 I flera europeiska länder är livförsäkringar föremål för förmögenhetsskatt.

 Som en allmän princip för skatteanspråk rörande avkastning på hushållssparande

gäller i industriländerna att beskattningen normalt sker i det land där spararen

är bosatt.

Skälen för regeringens förslag:

Kontrollmöjligheter m.m.

Vid utformningen av beskattningen är det i hög grad angeläget med enhetliga,

likformiga och stabila regler. Reglerna skall självfallet vara förenliga med EG-

rättens likabehandlingsprinciper. Mot bakgrund av vikten av stabila regler kan

tvekan uppstå inför ett större ingrepp i systemet för beskattning av

försäkringssparande i utlandet. Premieskatten är dock snarast instabil till sin

karaktär och har i den praktiska tillämpningen lett till en osäkerhet om

dispensgivning och faktiskt skatteutfall.

 Från fiskal synpunkt kan bl.a. nivån för premieskatten ifrågasättas mot

bakgrund av det mycket begränsade inslaget av utländska livförsäkringar på den

svenska marknaden med egentlig pensionskaraktär. Skälen för att bestämma

skattesatsen med hänsynstagande inte bara till skattesatsen för svenska K-

försäkringar utan även till skatten på P-försäkringar framstår därför numera som

svaga. Finansinspektionen har invänt mot detta resonemang och har förespråkat

att utländska försäkringar med pensionskaraktär som säljs genom

gränsöverskridande verksamhet till dem som är bosatta i Sverige skall få del av

den lägre avkastningsskattenivån på 15 %.

 En viktig förutsättning för att ett stabilt system skall uppnås är att

enhetliga regler i möjligaste mån gäller för alla K-försäkringar. Med enhetliga

tekniska regler uppkommer inte heller frågor om bristande likabehandling enligt

gemenskapsrätten. På pensionsområdet har gemenskapsrätten dock av hänsyn till

det nationella intresset av systematik i beskattningen medgett att endast

försäkringar som meddelas i verksamhet i försäkringstagarens hemland får del av

skattelättnader som tillkommer pensionssparande i detta land (EG-domstolens s.k.

Bachmanndom den 28 januari 1992, mål nr C-204/90).

 Gemenskapsrättens ställningstagande kan hänföras till de bristfälliga

kontrollmöjligheterna på området när sparande sker i annat land än

bosättningslandet. Från kommissionens sida har man mot bakgrund av dessa

svårigheter dragit slutsatsen att skillnaderna i den skattemässiga behandlingen

av pensionsordningar som meddelats inom resp. utanför ett medlemsland inte kan

hävas förrän det kommer till stånd ett europeiskt system för att förse

skattemyndigheterna i försäkringstagarens hemland med erforderliga uppgifter

från en försäkringsgivare i annat land. Ett arbete med denna inriktning bedrivs

inom kommissionens generaldirektorat XV och inom en kommissionsarbetsgrupp med

företrädare för medlemsländerna. På nuvarande stadium av diskussionerna är med-

lemsländerna eniga om att arbetet med att uppnå ett uppgiftslämnande bör

fortsätta.

 Sverige har i möjligaste mån utformat regler för att få till stånd ett

uppgiftslämnande över gränserna. Under hösten förra året antog riksdagen regler

som innebär att utländska försäkringsföretag inom EES som bedriver

gränsöverskridande verksamhet här i landet innan verksamheten börjar skall lämna

skriftlig förbindelse till Finansinspektionen att årligen lämna kontrolluppgift

om värde på försäkringar som innehas av personer bosatta i Sverige. Denna regel

saknar egentlig sanktion. Den som förmedlar utländska försäkringsavtal skall

lämna kontrolluppgift om avtalsparterna. Försäkringstagarna skall lämna fullmakt

till insyn i försäkringen. Fullmakten skall överlämnas till Riksskatteverket via

den som förmedlar försäkringsavtalet (prop. 1995/96:97, bet. 1995/96:SkU16, SFS

1995:1543).

 Även med beaktande av de nyligen införda reglerna om uppgiftslämnande är

skattekontrollen av gränsöverskridande transaktioner otillräcklig och medger

inte att nödvändig konsekvens upprätthålls i beskattningen. Regeringen delar

därför kommissionens bedömning att det i avvaktan på ett gemensamt system i

Europa för uppgiftslämnande på det aktuella området inte finns förutsättningar

för att införa avdragsrätt och den lägre avkastningsskattesatsen för

pensionsförsäkringar som meddelas från utlandet och förvärvas av dem som är

bosatta i Sverige. I de fall en egentlig pensionsförsäkring förvärvas under

bosättning utomlands är regeringen däremot beredd att redan nu föreslå regler

som likställer försäkringen med en inhemsk P-försäkring. Sistnämnda fråga

redovisas i avsnitt 8.

Modifierad premieskatt

Den minst omfattande förändringen vore att bibehålla premieskatten med justerade

regler. Under sådana omständigheter skulle det ligga nära till hands att

förändra dispensprövningen. En sådan justering skulle kunna innebära att

skattemyndigheten vid bedömningen av den utländska skattebelastningen utgick

från vad som typiskt sett gällde i det land där försäkringen tagits och inte

från det enskilda livbolagets skattesituation. På så sätt skulle dispenspröv-

ningen förenklas och blir mer förutsägbar.Tekniken med en punktskatt som syftar

till samma effekter som den gängse avkastningsskatten för inhemska K-

försäkringar ger dock två artskilda tekniska system för beskattningen av K-

försäkringskapitalet. Även om premieskatten är så utformad att den resulterar i

en skattebelastning som svarar mot kapitalinkomstbeskattningen resp. den övre

nivån för avkastningsskatten ger de skilda systemen ett intryck av att sparande-

formerna behandlas olika. Vissa företrädare för den svenska försäkringsbranschen

anser därför att premieskatten strider mot gemenskapsrätten och har också

initierat en prövning hos EG-domstolen.

 Övervägande skäl talar således för en omläggning från ett punktskatte-till ett

inkomstskattesystem. Denna lösning förespråkas också av en i stort sett enig

remissopinion. Regeringen ansluter sig till denna bedömning. I första hand bör

ändringarna genomföras utan mer omfattande ingrepp i det nya avkastnings-

skattesystemet för svensk K-försäkring som gäller sedan år 1994.

Beskattning av nettoutbetalningarna eller avkastningsskatt?

Endast ett mindre antal länder beskattar löpande avkastningen på de tillgångar i

vilka försäkringspremierna placeras. De engelska och danska systemen med en

sådan årlig beskattning är därför av särskilt intresse. I det engelska systemet

sker, som nyss redovisats, normalt beskattningen av utländska livförsäkringar

först när försäkringen faller ut. Förutom utfallande belopp skall inbetalda

premier, som utgör en avdragspost, redovisas. Denna ordning är relativt enkel

men skiljer sig tekniskt sett från behandlingen av sparande hos inhemska

livbolag. Det torde närmast vara ett sådant system som förordas av Utländska

Försäkringsbolags Förening.

 För svensk del finns en betydelsefull skillnad gentemot Storbritannien i

förutsättningarna att uppnå ett enhetligt system. Riksdagen har som tidigare

nämnts nyligen beslutat om ett införande av förmögenhetsskatt på utländska K-

försäkringar i likhet med vad som gäller för svenska K-försäkringar. För att

möjliggöra en sådan beskattning har det också införts regler för

uppgiftslämnande om försäkringens värde vid årets utgång. Om denna uppgift kan

utnyttjas som grund för den schablonmässiga beräkningen av årlig avkastning

enligt reglerna för avkastningsskatt bör i första hand en sådan lösning väljas.

 Avkastningsskatten på svenska K-försäkringar beräknas genom att ett

skatteunderlag bestäms i två steg. Först bestäms ett kapitalunderlag som i

princip utgörs av värdet av den skattskyldiges tillgångar vid beskattningsårets

ingång minskat med värdet av de skulder som föreligger vid samma tidpunkt. I det

andra steget av beräkningen multipliceras detta kapitalunderlag med en

avkastningsfaktor, nämligen den genomsnittliga statslåneräntan för det

kalenderår som närmast föregått beskattningsåret. Genom beräkningen erhålls en

schablonmässigt bestämd avkastning som beskattas med 27 % (nio tiondelar av

skatteunderlaget x 30 %).

 Livbolaget är skattskyldigt i fråga om livförsäkringskapital. Systemet är

således endast beroende av en värdering av försäkringskapitalet. Det framstår

därför som en naturlig lösning att utnyttja denna värdering även vid

inkomstbeskattningen.

 Flertalet remissinstanser har som nämnts pekat på de kontrollproblem som finns

i fråga om sparande i utlandet. Det förtjänar att understrykas att dessa problem

även skulle uppstå i ett system med beskattningen förlagd till

utbetalningsskedet.

 Under förutsättning att skatteunderlaget bestäms på ett godtagbart sätt för de

utländska försäkringarna och att en årlig skattskyldighet för innehavare av

dessa försäkringar även i övrigt kan införas bör således försäkringarna inlemmas

i avkastningsskattesystemet.

 Riksskatteverket har i sitt remissvar föreslagit en ordning som innebär att

utbetalningar från en försäkring som inte redovisats under löptiden vid den

årliga taxeringen skall beskattas i inkomstslaget kapital. Ett sådant system

innebär dock en principiell nyordning som kräver ytterligare överväganden.

Regeringen är därför inte beredd att nu lägga fram ett sådant förslag.

Skattemyndigheten är således i dessa fall hänvisad till att utnyttja ordinarie

eftertaxeringsinstitut och sanktioner.

Kapitalunderlag

I avsnitt 7 föreslås en justering i nuvarande förmögenhetsskatteregler som

innebär att försäkringarna fr.o.m. 1998 års taxering tas upp till det tekniska

återköpsvärdet med tillägg för beräknad upplupen andel i överskottet i

livförsäkringsverksamheten. Denna andel kan anses motsvara den preliminära

fördelning av överskottsmedel som för närvarande görs i svenska

livförsäkringsföretag. Den preliminära fördelningen brukar benämnas allokering

till skillnad från återbäring som lämnas först efter försäkringsfallet och som

är en av de garanterade avkastningsdelarna. I det senare fallet används termen

tilldelning.

 Ändringen leder till en mer rättvisande värdering för s.k. traditionell

försäkring. Endast en del av överskottet i livbolaget allokeras emellertid till

de enskilda försäkringarna. Underlaget för förmögenhetsbeskattningen motsvarar

dock en tillräckligt stor del av det förmögenhetsnetto i livbolaget som är

hänförligt till försäkringen för att även godtas som underlag för

avkastningsskatt. Remissopinionen i denna del behandlas i avsnitt 7.

 Det bör understrykas att det redovisade värderingsproblemet endast avser

traditionell livförsäkring som mer undantagsvis säljs genom gränsöverskridande

verksamhet från utlandet. De på den aktuella marknaden vanligen förekommande

fondförsäkringarna tas även vid förmögenhetsbeskattningen upp till det fulla

värdet, dvs. till fondandelarnas noterade värde vid årsskiftet.

 Försäkringsutredningen har nyligen i sitt slutbetänkande Försäkringsrörelse i

förändring 3 (SOU 1995:87) föreslagit nya regler som kan antas medföra en

anpassning till den ordning som normalt gäller i Europa med en årlig tilldelning

av överskottsmedel (bonus).

 Det anförda leder enligt regeringens uppfattning till slutsatsen att

kapitalunderlaget vid avkastningsbeskattningen bör bestämmas på samma sätt som

vid förmögenhetsbeskattningen.

Skattskyldigt subjekt m.m.

För utländska kapitalförsäkringar måste skattskyldigheten för avkastningen ligga

på försäkringstagaren. Från försäkringsföretagens sida har det, under åberopande

av skatteförmågeprincipen, i vissa sammanhang gjorts gällande att detta för-

hållande förhindrar en avkastningsskattemodell för utländska livförsäkringar.

 Skatteförmågeprincipen är den allmänt omfattade grunden för inkomstberäk-

ningens utformning men kan som sådan inte ges en mer precis innebörd än ett krav

på likformig inkomstberäkning (se t.ex. Melz, Kapitalvinstbeskattningens problem

s. 15). Redan ett innehav av egendom kan vara underlag för skatt utan att en

kapitalvinst realiseras (a.a. s. 26). Förmögenhetsskatten och fastighetsskatten

är exempel på skatter som bygger på antagandet att redan ett innehav av

förmögenhetstillgångar ger förmåga att bära en skatt.

 Värdetillväxten i ett sparande i K-försäkring ger typiskt sett en ökad

betalningsförmåga. Försäkringen kan i vissa fall utnyttjas som pant vid

belåning. Ofta medges förtida uttag (återköp) helt eller delvis efter en

inledande period. Det finns därför inte några allmänna hinder mot en årlig

beskattning hos försäkringstagaren.

 Önskemålet om en enhetlig teknik för beskattningen av såväl utländska som

svenska livförsäkringar talar för att skattskyldigheten för inhemskt K-försäk-

ringskapital förs från livbolaget till innehavaren av försäkringen. En sådan

förändring av de nuvarande reglerna för svensk K-försäkring skulle kunna

genomföras med reglerna om skattebetalningar från pensionssparkonto i det

individuella pensionssparandet som förebild. Enligt dessa regler är innehavaren

av pensionssparkontot skattskyldig till avkastningsskatt för kontotillgångarna

men i fråga om betalning och övrigt praktiskt förfarande vid beskattningen

behandlas sparinstitutet som skattskyldig. Det kan här inflikas att

Försäkringsförbundet i sitt remissvar, vid sidan av frågan om beskattning av

utländskt försäkringssparande, har riktat kritik mot de skilda uppbördssystemen

på området för privat pensionssparande. Denna fråga kommer senare att övervägas

inom regeringskansliet.

 Beskattningen av svenska K-försäkringar föreslogs i promemorian utformad så

att skattskyldigheten i formellt hänseende låg hos försäkringstagarna på

följande sätt.

 Substansen i livbolaget skulle värderas enligt nuvarande regler. Den del av

förmögenheten i livbolaget som är hänförlig till K-försäkringar fördelades i sin

helhet på de enskilda försäkringarna. För s.k. traditionell livförsäkring

innebar detta en skattemässig tilldelning av kapitalet som går utöver sedvanlig

tilldelning av återbäring. De principer som tillämpas vid tilldelningen av

återbäringen skulle tillämpas även vid fördelningen för beskattningsändamål av

överskjutande K-försäkringskapital. Varje innehavare av K-försäkring skulle vara

skattskyldig men ansvaret för redovisning och betalning av skatten skulle läggas

på livbolagen såvitt gäller försäkringar som meddelats från fast driftställe här

i landet.

 Remissinstanserna har i sig inte ifrågasatt tekniken för att överföra

skattskyldigheten till försäkringstagarna. Försäkringsbranschens företrädare och

Finansinspektionen har dock förordat att skattskyldigheten av administrativa

skäl tills vidare ligger kvar hos försäkringsgivarna. Det framhålls att det

faktiska skatteutfallet (med undantag för en avrundningseffekt) blir densamma

oavsett på vilken nivå den formella skattskyldigheten ligger.

 Regeringen delar den bedömning Försäkringsförbundet m.fl. gör på denna punkt.

Övervägande skäl talar för att tills vidare behålla nuvarande förfarande för

inhemska K-försäkringar. I detta sammanhang bör det påpekas att ett framtida

genomförande av en sådan allmän uppgiftsskyldighet i Europa som kommissionen

eftersträvar torde ställa krav på en ändrad nivå för skattskyldigheten i

enlighet med promemorieförslaget.

 Som en följd av ställningstagandet i fråga om svenska K-försäkringar och den

allmänna principen att hushållssparande o.d. primärt bör beskattas i det land

där spararen är bosatt föreslogs i promemorian en förändring av underlaget för

avkastningsskatt. Från skatteunderlaget i inhemska livbolag skulle kapital

undantas som är hänförligt till försäkringar som ägs av försäkringstagare

bosatta i utlandet. Regeringen anser att denna fråga kräver ytterligare

överväganden. Principen om undantag från skatteunderlaget för försäkringskapital

som är hänförligt till subjekt i utlandet är inte självklar i ett system med

avräkning för utländsk skatt. Frågan föranleder också en särskild analys som rör

tjänstepensionsförsäkringar med arbetstagare i Sverige insatta som förmånstagare

genom oåterkalleliga förordnanden. Frågan om ett undantag i denna del från

skatteunderlaget i svenska livbolag kan lämpligen behandlas i den nu påbörjade

översynen av skattereglerna för tjänstepension.

 Det förhållandet att skattskyldigheten för utländska livförsäkringar med

nödvändighet ligger hos försäkringstagaren till skillnad från vad som gäller för

svenska försäkringar påverkar inte den faktiska beskattningen. I bägge fall

beräknas skatten på samma sätt. Försäkringskapitalet multipliceras med en

avkastningsfaktor och den på detta sätt bestämda avkastningen multipliceras i

sin tur med skattesatsen. Försäkringsförbundet har förklarat att det inte är

godtagbart att den inhemska statslåneräntan utnyttjas som avkastningsfaktor när

sparandet sker i utlandet. I stället bör statslåneräntan ersättas av ett index

som utgör en sammanvägning av EU-ländernas räntelägen. Den s.k. ECU-räntan

skulle enligt förbundets mening kunna tjäna till ledning vid utformningen av ett

sådant index. Alternativt skulle resp. lands motsvarighet till den svenska

statslåneräntan utnyttjas.

 Regeringen gör i frågan om avkastningsfaktor följande bedömning.

Avkastningsskatten är utformad så att en årlig avkastning beräknas på

schablonmässiga grunder. I schablonens natur ligger att denna avkastning kan

vara såväl större som mindre än faktisk avkastning. Den fråga som

Försäkringsförbundet tar upp är aktuell redan vid en tillämpning av gällande

regler. Det gäller i synnerhet inhemsk fondförsäkring där kapitalet placeras i

utländska fonder men även livbolagens stora placeringar i utländsk egendom. I

dessa fall har statslåneräntan godtagits som avkastningsfaktor med hänsyn till

intresset att få enkla och förutsebara regler. Det krävs också att skatteuttaget

anges med tillräcklig tydlighet i lag. Det kan t.ex. anmärkas att

Riksgäldskontorets fastställande av statslåneräntan är författningsreglerat.

 I takt med att livbolagens placeringar i allt högre grad görs i utländska

värdepapper ökar skälen för att det i avkastningsskattelagens avkastningsfaktor

vägs in utländska räntelägen. Å andra sidan torde utvecklingen mot en ökad

ekonomisk integration i Europa utjämna ränteskillnader i Europa och således

verka i motsatt riktning. Regeringen anser att det för närvarande inte finns

tillräckliga skäl att ändra dagens reglering av avkastningsfaktor. Frågan bör

dock vara föremål för fortsatt uppmärksamhet.

 Om kontrolluppgift lämnas för värdet på utländsk försäkring kan detta belopp

förtryckas i förenklad deklaration. Förutsättningar finns att ange även

skattebeloppet eftersom det grundas på en schablonberäkning. I avvaktan på

erfarenhet av tillämpningen av de nya avkastningsskattereglerna bör det inte tas

in utryckliga föreskrifter om förtryckning i deklaration. Kontrolluppgiften för

förmögenhetsbeskattningen avser värdet på försäkringen vid utgången av ett

kalenderår. Eftersom avkastningsskatten beräknas på värdet vid ingången av

beskattningsåret kan underlaget för förmögenhetsbeskattningen för utländska

försäkringar utnyttjas som underlag för avkastningsskatten först följande

taxeringsår. Detta innebär att ett och samma värde kommer att användas vid två

skilda taxeringsår men för olika ändamål. Värdet för det första året gäller

förmögenhetsbeskattningen och samma värde lämnat följande år avser underlaget

för avkastningsskatten. En kontrolluppgift för fysiska personer och dödsbon bör

därför innehålla uppgift om värdet på utländsk försäkring vid såväl be-

skattningsårets utgång som ett år dessförinnan.

 Den som innehar en utländsk livförsäkring och inte lämnar förenklad

självdeklaration med förtryckta uppgifter om försäkringen skall redovisa

innehavet i deklarationen med uppgift om värdet på försäkringen vid ingången av

beskattningsåret. Om den skattskyldige skall betala förmögenhetsskatt skall även

värdet vid utgången av året redovisas för detta ändamål.

 Det bör inte möta någon svårighet att redovisa värdet på fondförsäkring. Om

uppgifter inte lämnas från försäkringsgivaren om garanterat värde på

traditionell livförsäkring med tillägg för bonus får värdet uppskattas med

ledning av inbetalda premier (jfr avsnitt 7). Skatt skall inte betalas för rena

riskförsäkringar.

 Det torde inte råda någon tvekan om bosättningslandets rätt att beskatta

avkastning på försäkringssparande i likhet med annat sparande. Bosätt-

ningslandets skatteanspråk har också fått en tydlig reglering i Danmark och

Storbritannien.

Avräkning för utländsk skatt

I likhet med nuvarande premieskatt bör avkastningsskatten på utländska

försäkringar utformas så att en faktisk internationell dubbelbeskattning inte

uppkommer. Det kan göras genom någon form av nedsättning av avkastningsskatten

med belopp som svarar mot betald utländsk skatt.

 En innehavare av pensionssparkonto enligt lagen om individuellt

pensionssparande äger, som tidigare nämnts, placeringstillgångarna på sitt konto

och har rätt till avräkning av utländsk skatt från avkastningsskatten. Utländsk

skatt som betalats under kalenderåret närmast före beskattningsåret får

avräknas. Outnyttjat avräkningsbelopp får räknas av senare år. Valet av period

har två orsaker. Avkastningsskatt beräknas med utgångspunkt från förhållandena

vid beskattningsårets ingång vid en tidpunkt då de utländska skatter som kommer

att betalas senare under beskattningsåret ännu inte är kända. Den utländska

avkastning som mottagits under året före beskattningsåret och som de utländska

skatterna hänför sig till kommer, efter avdrag för sådana skatter, att ingå i

kapitalunderlaget för beräkningen av avkastningsskatten. Pensionssparinstitutet

skall lämna den utredning som behövs för avräkningen.

 När det gäller utländska livförsäkringar tillkommer det problemet att

placeringstillgångarna knutna till försäkringen inte ägs av försäkringsspa-raren

utan av ett utländskt livbolag. Det är också detta livbolag som beskattas i

utlandet. Beskattningen avser normalt endast "affärsvinsten" men i t.ex.

Storbritannien beskattas även avkastningen på försäkringskapitalet.

 Promemorieförslaget har utformats på följande sätt.

 Utgångspunkten är att avräkning bör kunna ske för den utländska skatt som

betalas av livbolaget och som indirekt belastar försäkringsinnehavaren.

Avräkning bör enligt förslaget således ske för den utländska skatt som

försäkringsgivaren betalat och som kan anses hänförlig till försäkringen. Av

praktiska skäl har det ansetts att även skatt på affärsvinsten inräknas. En mer

precis sådan beräkning kan tidigast ske när årsredovisningen för livbolaget är

färdig. Som exempel kan nämnas att engelska livbolag enligt uppgift ofta

redovisar sitt bokslut först på hösten året efter räkenskapsåret. Dessa livbolag

fördelar skatt och andra utgifter under räkenskapsåret över en sjuårsperiod. För

fondförsäkring innebär detta en successiv belastning av fondförmögenheten där

den faktiska skattebelastningen avgörs av inträde och utträde ur de aktuella

fonderna.

 Avräkningsregeln i promemorian har utformats efter mönster från nuvarande

regler för pensionssparkonton. Bestämmelserna har dock ansetts så artskilda att

de bör tas in i avkastningsskattelagen i stället för i den särskilda lagen

(1986:468) om avräkning av utländsk skatt.

 Promemorieförslaget innebär att det normalt är den faktiska skattebelastningen

på sparandet, dvs. den utländska skatt som betalats och allokerats till

försäkringen, som grundar avräkningsbart belopp. I vissa fall kan det antas vara

svårt för försäkringstagarna att få fram uppgifter från de utländska bolagen om

skatt hänförlig till försäkringen. I fråga om engelska livbolag tillkommer en

osäkerhet om det slutliga skatteutfallet under en relativt lång period även

efter det att årsredovisningen lagts fram. Osäkerheten beror på de möjligheter

till korrigering av tidigare redovisat resultat som dessa bolag har.

 Promemorian redovisar därför en regel med utrymme för en skälighetsbedömning

på motsvarande sätt som gäller enligt de vanliga reglerna för avräkning av

utländsk skatt. Om en skattskyldig kan visa att förutsättningar finns för

avräkning enligt lagen om avräkning av utländsk skatt men inte kan lämna

samtliga erforderliga uppgifter kan avräkning medges med skäligt belopp. Detta

gäller dock inte avräkning mot avkastningsskatt. I promemorian bedömdes att det

i nu aktuella fallen finns starka skäl att inte tillämpa denna inskränkning för

avkastningsskatten.

 Remissutfallet angående den föreslagna avräkningsregeln är blandat. Å ena

sidan förordar Riksskatteverket en mer restriktiv regel än den föreslagna.

Försäkringsbranschens företrädare m.fl. anser att promemorieförslaget har fått

en alltför snäv utformning. Enligt Riksskatteverket bör endast utländsk skatt

som direkt och löpande belastar försäkringen vara avräkningsbar. Möjligheten att

i vissa fall uppskatta den utländska skattebelastningen till skäligt belopp

anser verket medföra alltför stora bedömningssvårigheter i den praktiska

hanteringen. Enligt Försäkringsförbundet och Näringslivets Skattedelegation är

det nödvändigt att begreppet utländsk skatt ges en vid innebörd och omfattar

alla typer av inkomst-, förmögenhets- och punktskatter som belastar

försäkringsgivaren eller försäkringstagaren. Försäkringsförbundet har erinrat om

att det råder viss osäkerhet om den inhemska avkastningsskatten till sin

karaktär är en förmögenhetsskatt eller inkomstskatt. Kammarrätten i Sundsvall

anser att en precisering bör göras rörande tidpunkten för betalning av den

utländska skatten. Flera remissinstanser har framhållit att även skatt som

direkt belastar försäkringstagaren bör få tillgodoräknas vid den aktuella

avräkningen.

 Regeringen har i frågan om hänsynstagande till utländsk skatt starkt strävat

efter en ordning som inte leder till en faktisk dubbelbeskattning. Mot denna

bakgrund finns det skäl att vid avräkningen beakta inte endast inkomstskatter

utan även rena förmögenhetsskatter och punktskatter som betalas av

försäkringsgivaren för försäkringskapitalet.

 Grundregeln bör vara att denna nedsättning endast medges för betald utländsk

skatt. I enlighet med vad Lagrådet förordat föreslår regeringen en reglering som

tar sikte på såväl försäkringsgivarens som försäkringstagarens skattebetalningar

i utlandet för försäkringen. Endast mer sällan torde dock betalning ha skett

genom försäkringstagarens försorg. En förutsättning för rätt till nedsättning är

att avräkning inte kan ske för samma belopp enligt lagen om avräkning av

utländsk skatt.

 På samma sätt som gäller för flertalet skatter vid tillämpning av de vanliga

reglerna om avräkning av utländsk skatt bör det, i fall då svårigheter

föreligger för försäkringstagaren att lämna full utredning, av förenklingsskäl

godtas om avräkning görs för en beräknad skattebelastning som kan antas bli

påförd i ifrågavarande land för det aktuella försäkringskapitalet. En sådan mer

schabloniserad ordning kan bestämmas årligen av Riksskatteverket i rekom-

mendation för länder där detta är påkallat av hänsyn till försäkringstagare och

taxeringsarbete. Mot bakgrund av att den gränsöverskridande försäljningen från

utlandet koncentrerats till vissa länder och till det förhållandet att

skattebelastningen ofta är försumbar i utlandet bör tillämpningen av

avräkningsregeln inte komma att bli alltför betungande för skatteförvaltningen.

Det bör understrykas att osäkerheten i fråga om skatteuttaget och möjligheten

att senare få avräkning enligt utredning bör innebära att den utländska skatten

beräknas försiktigt till ett belopp som man med ett relativt stort mått av

säkerhet kan anta har belastat försäkringen. En lämplig utgångspunkt för

bedömningen av skattebelastningen i visst land kan vara nivån för den lägsta

kända genomsnittliga skattebelastningen för en livförsäkringsverksamhet som i

inte obetydlig utsträckning riktas mot Sverige från det aktuella landet. Såvitt

gäller skattebelastningen i Storbritannien kan bedömningen självfallet inte avse

eller komma ett s.k. OLAB-bolag till del. I de mer sällan förekommande fall då

försäkringstagaren själv betalar utländsk skatt för försäkringen är han för

dessa belopp hänvisad till avräkning på gängse sätt enligt de vanliga

avräkningsreglerna.

7 Förmögenhetsskatt

Regeringens förslag: Vid förmögenhetsbeskattningen tas värdet av traditionell

livförsäkring upp till det garanterade värdet med tillägg för beräknad upplupen

andel av överskottet i livförsäkringsverksamheten (allokerad återbäring). De nya

värderingsreglerna gäller fr.o.m. 1998 års taxering.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens med undantag för

ikraftträdandet av de nya reglerna.

Remissinstanserna: Försäkringsbranschens företrädare och Finansinspektionen

avstyrker förslaget. Försäkringsförbundet anser bl.a. att beredningen av

Försäkringsutredningens förslag om vinstutdelning från livbolag bör avvaktas

innan ställning tas i värderingsfrågan. Förbundet och inspektionen framhåller

att en allokerad återbäring inte är garanterad utan kan återtas av bolaget.

Skälen för regeringens förslag: Förmögenhetsskatteplikt infördes nyligen för

utländska livförsäkringar med verkan fr.o.m. 1996 års taxering (prop.

1995/96:97, bet. 1995/96:SkU16, SFS 1995:1541). Övergångsreglerna utformades så

att försäkringsavtal som ingåtts före den 1 juli 1995 i huvudsak lämnades

utanför beskattningsområdet. Såväl svenska som utländska livförsäkringar

förmögenhetsbeskattas således numera. Försäkringen tas upp till det värde som

motsvarar det på försäkringstekniska grunder beräknade tekniska återköpsvärdet.

 Inhemska försäkringar förmögenhetsbeskattas fr.o.m. 1988 års taxering om

försäkringen har tecknats efter den 12 september 1986. Äldre försäkringar, P-

försäkringar samt rena riskförsäkringar är inte förmögenhetsskattepliktiga.

 Det tekniska återköpsvärdet motsvarar det värde som försäkringsbolaget enligt

försäkringsavtalet lägst skall betala till försäkringstagaren. Det innebär att

beskattningen sker med hänsyn till livbolagets kalkylränta men utan beaktande av

den återbäring som utgår när avkastningen är högre. Kalkylräntan varierar med de

skilda försäkringstekniska grunder som tillämpas av livbolagen.

 Värderingsreglerna för K-försäkring är nu utformade så att den rätt till

återbäring som uppkommer om avkastningen på försäkringskapitalet är högre än

kalkylräntan inte träffas av skatt. Detta innebär normalt att skatteunderlaget

blir betydligt lägre än det faktiska värdet. I promemorian Reformerad

förmögenhetsbeskattning (Ds 1990:91) som utarbetades i Finansdepartementet

föreslogs att denna ordning skulle kvarstå och att det skattepliktiga värdet av

utländska K-försäkringar skulle bestämmas till summan av betalda premier

uppräknade med en årlig ränta på 4 %. Denna räntesats motsvarade den kalkylränta

som allmänt tillämpades för svenska livförsäkringar. Om den skattskyldige på ett

tillfredställande sätt kunde visa att det faktiska värdet var lägre skulle detta

värde godtas.

 Vid halvårsskiftet 1995 trädde nya regler i kraft om avskattning vid viss

överlåtelse av bestånd av P-försäkring (prop. 1994/95:187). Den värdering som

skall göras i sådana fall innefattar dels det tekniska återköpsvärdet, dels den

del i livbolagets överskott (återbäring eller annan bonus) som skäligen kan

anses belöpa på försäkringen. På motsvarande sätt förmögenhetsbeskattas i

Danmark såväl inhemska som utländska K-försäkringar med hela kapitalvärdet som

underlag.

 Utredningen om makars pensionsrättigheter vid bodelning har konstaterat att en

P-försäkring som tas upp i bodelning i samband med äktenskapsskillnad värderas

till ett belopp som motsvarar det tekniska återköpsvärdet med tillägg för

beräknad upplupen (allokerad) återbäring (Pensionsrättigheter och bodelning, SOU

1995:8 s. 54 f. och 81). Någon ändring i denna bodelningsprincip föreslås inte

av utredningen.

 Regeringen kan konstatera att värderingen av tillgångar vid förmögen-

hetsbeskattningen rent allmänt bör utformas så att tillgångarna tas upp till

sitt faktiska värde. För närvarande avviker värderingen av traditionell

livförsäkring i realiteten påtagligt från denna princip. För att uppnå en mer

korrekt värdering bör den ackumulerade avkastningen på försäkringskapitalet

utöver kalkylräntan inte undgå förmögenhetsskatt i sin helhet. Det fulla

kapitalvärdet kan beskrivas som skillnaden mellan å ena sidan livbolagets

nuvarande och framtida förpliktelser gentemot försäkringstagaren, inklusive

fördelat överskott, och å andra sidan nuvärdet av de premier försäkringstagaren

skall betala. Någon årlig fördelning av hela överskottet på försäkringarna sker

inte i livbolagen. Däremot redovisar de svenska livbolagen såväl garanterade

värden som beräknad upplupen (allokerad) återbäring. Utomlands redovisas inte

sällan endast försäkringsbelopp och garanterad (tilldelad) bonus årligen. I

vissa fall tilldelas bonus först vid försäkringsavtalets slut.

 Mot denna bakgrund bör livbolagens överskott beaktas på så sätt att det

redovisade förmögenhetsvärdet även omfattar beräknad upplupen del i överskottet,

dvs. allokerad återbäring. Det förhållandet att den bedömning av värdet som

allokeringen innefattar kan komma att ändras - i likhet med vad som gäller på

andra värderingsområden - ändrar inte regeringens bedömning.

 Om kontrolluppgift helt saknas från det utländska livbolaget bör värdet

uppskattas till ett skäligt belopp med utgångspunkt från faktiskt betalda

premier med årlig uppräkning för avkastningen. Denna avkastning kan lämpligen

antas motsvara den genomsnittliga statslåneräntan under föregående år. Regeln om

uppräkning av fribelopp vid ikraftträdandet för försäkringar som tagits

dessförinnan bör således kunna tjäna till ledning vid denna värdering. I motsats

till Riksskatteverket anser regeringen det inte nödvändigt med en uttrycklig

värderingsregel för det fall uppgift saknas från den utländske

försäkringsgivaren.

 De justerade värderingsreglerna bör, med hänsyn till behovet av tid för

omläggning av kontrolluppgiftssystem, gälla först fr.o.m. 1998 års taxering.

8 Utländska pensionsordningar

Regeringens förslag: Utländska kapitalförsäkringar som tecknas när den

försäkrade inte är bosatt i Sverige men som kan visas ha varit skattegynnade i

bosättningslandet som pensionsordningar skall likställas med

pensionsförsäkringar. Detsamma gäller för s.k. gränsgångare som har sin

huvudsakliga förvärvsverksamhet i utlandet om försäkringen är skattegynnad där

som pensionsordning. Utfallande belopp är skattepliktigt i den mån avdrag eller

liknande skattelättnad medgetts för den försäkrade för premier eller för-

månsbeskattning inte skett för försäkringen. En dispensregel finns kvar för

vissa utländska pensionsordningar.

Promemorians förslag motsvarar i huvudsak regeringens men innehåller inte en

generell regel för gränsgångare.

Remissinstanserna har i huvudsak godtagit promemorieförslaget. Riksskatteverket

anser dock att den nya generella regeln bör inskränkas till att gälla

tjänstepensionsordningar. I detta begrepp inbegriper verket försäkringsordningar

där den anställde själv svarar för en del av premierna. Å andra sidan föreslår

verket att tjänstepensionsordningar skall likställas med inhemska P-försäkringar

även i de fall s.k. gränsgångare och andra som är anställda i utlandet i

skattehänseende anses bosatta i Sverige. Riksskatteverket efterlyser också

preciseringar rörande bl.a. i vad mån de inhemska s.k. kvalitativa villkoren för

P-försäkring skall gälla. Svenska försäkringsmäklares förening har rent allmänt

pekat på att de nya reglerna om avkastningsskatt kan leda till svårigheter för

utlandsanställd svensk personal på grund av att de flesta länder har andra

regler än Sverige för tjänstepensioner. Som exempel nämns att viss del av

försäkringspremien ofta betalas av den anställde i utlandet.

Skälen för regeringens förslag: Ett av de kvalitativa villkoren för P-försäkring

är som tidigare nämnts att försäkringen skall vara tecknad i en

försäkringsrörelse som bedrivs från fast driftställe i Sverige (punkt 1 andra

stycket av anvisningarna till 31 § KL). Detta innebär således att alla utländska

livförsäkringar i beskattningshänseende är K-försäkringar. Innehavare av sådana

försäkringar riskerar därför att dubbelbeskattas genom att avdrag inte medges

vid den svenska taxeringen och att utfallande belopp kan bli skattepliktiga i

det land där försäkringen tecknats. Frågor om förmånsbeskattning kan

aktualiseras i vissa fall. Även den motsatta situationen kan uppkomma om

avdragsrätt medges i utlandet och belopp samtidigt undantas från beskattning i

de berörda länderna.

 I likhet med andra K-försäkringar är försäkringen inte som P-försäkring

befriad från förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt.

 Enligt punkt 1 sjuttonde stycket av anvisningarna till 31 § KL får

skattemyndigheten emellertid, om särskilda skäl finns, efter ansökan förklara

att en försäkring som meddelats i en utomlands bedriven försäkringsrörelse skall

anses som P-försäkring. Efter en sådan förklaring kan försäkringen inte övergå

till att vara K-försäkring på nytt.

 Förarbetena till dispensregeln anger att dispensprövningen skall inriktas på

tre huvudfrågor, nämligen försäkringsvillkoren, sökandens personliga

omständigheter och hindren mot obehöriga skatteförmåner (prop. 1979/80:68 s. 21

f.).

 Försäkringsvillkoren skall vara sådana att de i huvudsak överensstämmer med

skattereglernas kvalitativa krav. Det kan emellertid godtas att försäkringen

innehåller vissa förmåner av K-försäkringsnatur om dessa förmåner inte motsvarar

mer än 25 % av de totala förmånerna.

 Medan det torde vara relativt enkelt att bedöma om villkoren är sådana att de

uppfyller de kvalitativa regler som gäller för P-försäkring kan det möta större

svårigheter att avgöra om sökandens personliga förhållanden är sådana att

dispens bör ges. Försäkringen skall täcka ett verkligt pensioneringsbehov och

starka sakliga skäl skall tala för att den utländska försäkringen vidmakthålls

under den skattskyldiges vistelse här i landet. Man kan kort uttrycka det så att

det skall vara naturligt att sökanden har sitt pensionsskydd i utlandet och inte

i Sverige. Skattemyndigheten skall vid denna prövning göra en helhetsbedömning

av sökandens situation.

 De beviljade dispenserna har oftast gällt personer som avser att återvända

till sitt hemland efter en tillfällig vistelse i Sverige. Dispens kan även bli

aktuell i andra fall. Det kan gälla personer som flyttar till Sverige efter att

ha arbetat utomlands och där förvärvat en försäkring som ger pensionsrätt på

grund av anställningen. För att vidmakthålla pensionsrätten kan det krävas

fortsatta premiebetalningar. Reglerna för s.k. gränsgångare i det nordiska

dubbelbeskattningsavtalet innebär att beskattning sker i bosättningslandet

samtidigt som pensionsrätt tillgodoräknas i arbetslandet. Pensionsrätten kan

vara tryggad genom försäkring i arbetslandet. Detta kan vara skäl för dispens.

Dispens kan även i vissa fall vara befogad för försäkringar som ger anställda i

internationella koncerner pensionsrätt enligt reglerna i moderbolagets hemland.

 Möjligheten till dispens har fått en allt större betydelse i takt med den

större rörligheten mellan skilda länders arbetsmarknader.

 I Danmark har särskilda regler tagits in som likställer utländska

pensionsordningar i skattehänseende med inhemskt skattegynnat pensionssparande.

Syftet med reglerna är att underlätta arbetskraftens fria rörlighet över

landgränserna. Reglerna omfattar livförsäkringar som tecknats när

försäkringstagaren inte är oinskränkt skattskyldig i Danmark på grund av interna

regler eller dubbelbeskattningsavtal. För att bestämmelserna skall få tillämpas

krävs att försäkringen var skattegynnad i den stat där försäkringstagaren var

skattskyldig vid tidpunkten för premiebetalningarna. Det innebär endera att

avdragsrätt rent faktiskt medgetts i den aktuella staten för premier som betalts

av den skattskyldige där eller att premierna inte har räknats med i den

skattepliktiga förvärvsinkomsten som förmån.

 Det åligger den i Danmark skattskyldige att visa att de angivna kraven är

uppfyllda.

 Regeringen gör följande bedömning.

 När en person flyttar från ett land till ett annat för att ta ett nytt arbete

kan skilda problem uppkomma som rör avdrag för pensionskostnader och beskattning

av pensionskapital resp. utfallande pensionsbelopp. Dessa och andra frågor som

rör tjänstepensionsskyddet vid byte till arbete i annat land i Europa har

uppmärksammats inom EU. De diskussioner som pågår på Europanivå kan dock inte

antas resultera i en gemenskapsreglering inom den närmaste tiden. Detsamma

gäller kommissionens nyligen återupptagna arbete i syfte att få till stånd en

ordning för information från försäkringsgivare som bedriver gränsöverskridande

verksamhet till skattemyndigheterna i det land där försäkringstagaren bor.

 Det kan konstateras att en ökad rörlighet över gränserna för arbetskraften

redan nu ställer krav på flexiblare regler för flyttningsfallen.

 Regeringen delar bedömningen i promemorieförslaget att en utredningsregel av

generell natur liknande den som finns i Danmark bör införas. Med en sådan regel

godtas i stor utsträckning den bedömning som görs i utlandet om en försäkring

skall hänföras till gynnat pensionssparande. Om en utländsk försäkring skall

anses som P-försäkring bör dess värde vara underlag för avkastningsskatt enligt

den lägre nivå som gäller för pensionskapital. Om det visas att avdragsrätt

eller jämförbar lättnad inte förelegat för premierna till viss del eller att

eventuella premiebetalningar av arbetsgivare beskattats delvis, undantas

utfallande pension i motsvarande mån från beskattning.

 Regeringen har förståelse för den restriktiva inställning Riksskatteverket har

i fråga om privata P-försäkringar utan samband med tjänst. Såväl verket som

försäkringsmäklarnas organ redovisar dock i sina remissvar att det i utlandet

ofta finns mer eller mindre starka inslag av individuella lösningar som

kombinerar tjänstepension med privat pension. Åtskillnad mellan tjänstepension

och privat pension kan därför antas leda till betydande gränsdragningsproblem

redan när det gäller den anställdes försäkringsskydd. Sådana problem uppkommer

även om man, som Riksskatteverket förordar, godtar anordningar med delbetalning

från den anställde. En utlandsanställning kan därutöver indirekt ställa krav på

pensionsförsäkringar som tas på makes liv. Om sådana försäkringar inte får

redovisas som P-försäkringar efter familjens återkomst till Sverige uppkommer

med de föreslagna reglerna om avkastningsskatt och de nyligen införda

förmögenhetsskattereglerna en betydande skärpning av beskattningen. Regeringen

anser därför att promemorieförslaget som inte gör skillnad mellan tjänstepension

och övrig pension är att föredra.

 Riksskatteverket har pekat på att utformningen i promemorian av den aktuella

bestämmelsen kan uppfattas som ett krav på att den huvudsakliga andelen av

pensionsförmånerna enligt det utländska försäkringsavtalet skall vara sådan som

överensstämmer med de svenska, internationellt sett mycket hårda kvalitativa

kraven på P-försäkring i fråga om ändamål, förmånstagarkrets, inlåsning av

sparandet och utbetalning. Regeringen anser att bestämmelsen i stället bör

utformas så att det framgår att det i detta hänseende är tillräckligt om den

utländska pensionsförsäkringen reglerar pensionsförmåner enligt de ändamål som

gäller för inhemsk P-försäkring, dvs. ålders-, sjuk- och efterlevandepension. I

fråga om ålderspension kan den svenska 55-årsgränsen tjäna till ledning.

 Den generella promemorieregeln för likställande med P-försäkring täcker inte

hela det område som nu är föremål för dispensgivning enligt praxis. Det senare

fallet gäller t.ex. vissa s.k. gränsgångarfall med bosättning och beskattning i

Sverige men förvärvsarbete i utlandet. Detsamma gäller också vissa dispenser för

försäkringar för anställda i internationella koncerner. För att inte minska

utrymmet för rörlighet över gränserna föreslogs i promemorian att en

dispensmöjlighet skulle behållas för de fall där dispens nu ges men som hamnar

utanför den nya generella regelns tillämpningsområde. Mot bakgrund av

förekomsten av ett större antal fall med gränsgångare som bor i Sverige men

arbetar i Danmark har Riksskatteverket föreslagit att den generella regeln i

stället för dispensregeln skall tillämpas på dessa och andra snarlika fall då

pensionsförsäkringen har samband med tjänst utomlands. Regeringen anser det

befogat att dels bibehålla en dispensmöjlighet, dels låta den generella regeln

omfatta gränsgångarfall o.d. där den skattskyldiges huvudsakliga

förvärvsverksamhet är förlagd utanför Sverige. Dispensinstitutet bör utnyttjas

för de fall som grundar dispensrätt enligt rådande dispenspraxis men som inte

omfattas av den generella regeln. Det bör understrykas att någon inskränkning i

nuvarande möjligheter att få en utländsk livförsäkring ansedd som P-försäkring

inte är avsedd.

 Riksskatteverket har i sitt remissyttrande, såvitt gäller dispensprövningen,

förklarat att samma krav bör ställas på de kvalitativa villkoren för utländsk

försäkring som gäller enligt den generella regeln. Regeringen delar inte denna

åsikt. Vid en tillämpning av den generella regeln kommer i stor utsträckning det

tidigare bosättningslandets regelsystem för pensionssparande att godtas. I de

fall den utländska försäkringen förvärvats under bosättning i Sverige finns det

inte samma bakomliggande syfte att underlätta rörlighet över gränserna och

således skäl att ställa mer långtgående krav i villkorsprövningen. Det bör

påpekas att bosättningsbegreppet, genom en hänvisning i

avkastningsskattereglerna, har getts samma innebörd här som i den vanliga

inkomstskattelagstiftningen.

 Kammarrätten i Sundsvall har ifrågasatt det lämpliga i att dispensfrågan

överklagas till Riksskatteverket och inte till länsrätt så som gäller för

prövningen i övrigt. Regeringen anser att det finns fog för kammarrättens

inställning på denna punkt. Den stora kunskap som finns hos Riksskatteverket i

de aktuella frågorna bör dock, i vart fall under ett inledande skede, föranleda

en bibehållen instansordning för dispensprövningen.

 De nya bestämmelserna bör också få tillämpas på äldre försäkringar om försäk-

ringstagaren begär detta.

 Avslutningsvis kan det påpekas att de skattemässiga förutsättningarna att

vidmakthålla ett tjänstepensionsskydd här i landet vid en begränsad bosättning i

utlandet inte berörs av förslaget. Dessa frågor kan dock bli behandlade vid

översynen av skattereglerna för tjänstepension.

9 Övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: De nya reglerna om avkastningsskatt gäller fr.o.m. den 1

januari 1997 och tillämpas första gången vid 1998 års taxering. De nya

bestämmelserna gäller inte för försäkringar som betalts i sin helhet före

ikraftträdandet. Bestämmelserna om premieskatt slopas vid utgången av år 1996.

Den som blir skattskyldig till avkastningsskatt för en utländsk

kapitalförsäkring med s.k. löpande premie behöver bara betala avkastningsskatt

på försäkringskapitalet till den del det överstiger kapitalet vid

ikraftträdandet av de nya reglerna med tillägg för årlig värdestegring på detta

belopp.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens men saknar en

uttrycklig regel om årlig uppräkning av det kapital vid ikraftträdandet som

skall undantas från skatteunderlaget med hänsyn till värdestegring.

Remissinstanserna: Riksskatteverket har förordat en övergångslösning som innebär

att tidigare betald premieskatt räknas av från avkastningsskatten.

Försäkringsförbundet m.fl. har framhållit att en årlig uppräkning bör ske av

fribeloppet vid ikraftträdandet. Svenska Försäkringsmäklares förening anser att

avtal som ingåtts före ikraftträdandet inte i någon del bör beskattas med

avkastningsskatt. Finansinspektionen har pekat på att ett värde vid

ikraftträdandet kan vara reducerat på grund av att livbolaget belastar

försäkringen med huvuddelen av kostnaderna i löptidens början (s.k. zillmering).

Skälen för regeringens förslag: Ikraftträdande- och övergångsreglerna bör

utformas på ett sådant sätt att beskattningsmyndigheten, Särskilda

skattekontoret hos Skattemyndigheten i Kopparbergs län, snarast efter ikraft-

trädandet befrias från betungande befattning med premieskatten som

dispensgivning o.d. Samtidigt bör invecklade övergångsregler knutna till avkast-

ningsskattesystemet undvikas. Det är vidare självfallet viktigt att reglerna

inte ger utrymme för skatteplanering vid omläggningen av beskattningssystemen.

 Det förhållandet att förvärven av utländska K-försäkringar i stor utsträckning

sker mot engångsbetalningar bör utnyttjas för att minska omställningsproblemen.

Det föreslås därför att försäkringar för vilka betalning skett före den 1

januari 1997, utan ytterligare insättningar därefter, inte skall omfattas av de

nya reglerna.

 Försäkringsavtal med årliga premiebetalningar blir föremål för den utvidgade

avkastningsskatten om premie betalas efter utgången av år 1996. Regeringen har

övervägt en lösning som innebär att tidigare betald premieskatt avräknas från

avkastningsskatten. Denna lösning har praktiska fördelar men medför i realiteten

en faktisk retroaktivitet som bör undvikas. För att förhindra en

dubbelbeskattning av sparandet bör i stället en regel tas in i

avkastningsskattelagen som innebär att försäkringens värde vid ingången av år

1997 med årlig uppräkning med statslåneräntan undantas från underlaget för

avkastningsskatt. Om försäkringen övertagits efter ikraftträdandet från annan

försäkringstagare på grund av arv, gåva eller annat benefikt förvärv eller i

samband med anställds byte av arbetsgivare gäller samma regel. Vid andra slag av

överlåtelser efter denna tidpunkt ingår hela försäkringskapitalet i underlaget

för avkastningsskatten.

10 Författningskommentar

10.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel

2 §

En ny sjunde punkt har förts in i paragrafens första stycke. Punkten behandlar

skattskyldigheten för dels K-försäkring meddelad i försäkringsverksamhet i

utlandet, dels livförsäkring som meddelats av försäkringsgivare i utlandet men

som likställs med P-försäkring enligt reglerna i punkt 1 sjuttonde stycket av

anvisningarna till 31 § KL.

 I dessa fall har tidigare inte skattskyldighet till avkastningsskatt

förelegat. Av ett nytt andra stycke framgår uttryckligen att innehav av rena

riskförsäkringar (som saknar inslag av sparande) avseende döds-, olycks- och

sjukdomsfall, dvs. annat än livsfall, inte medför skattskyldighet.

Riskförsäkringar torde normalt falla utanför regleringen redan på grund av att

kapitalvärde saknas.

 De som är bosatta i utlandet är inte skattskyldiga enligt punkten 7.

Bosättningsbegreppet har samma innebörd här som i inkomstskattelagstiftningen

(jfr 12 §). Med innehavare av försäkring avses försäkringstagaren eller den som

genom bodelning eller, efter försäkringsfall, genom förmånstagarförordnande har

rätt att förfoga över försäkringen enligt avtalet.

 En redaktionell ändring har gjorts i första stycket 2. För att uppnå en

enhetlig terminologi har "etablering" ersatts med beteckningen fast driftställe.

Denna beteckning har samma betydelse som i övriga inkomstskattelagar.

3 §

Tre nya stycken, sjätte t.o.m. åttonde styckena, har fogats till paragrafen. Som

en följd därav har en hänvisning i första stycket justerats. De nuvarande tredje

och fjärde styckena har av redaktionella skäl sammanförts till ett nytt tredje

stycke.

 Bestämmelserna i sjätte stycket knyter an till de försäkringsslag som

redovisas i de inledande skattskyldighetsbestämmelserna i 2 § första stycket 7.

 För livförsäkringar som meddelats från en verksamhet i utlandet motsvarar

kapitalunderlaget försäkringens värde beräknat på ett sätt som motsvarar förmö-

genhetsskatteprinciperna. Denna föreskrift har tagits in i ett nytt sjunde

stycke. Föreskriften i stycket tar sikte på dels utländska K-försäkringar, dels

utländska försäkringar som anses som P-försäkringar enligt punkt 1 av an-

visningarna till 31 § KL. Värderingen av försäkringen utvecklas närmare i

avsnitt 10.2.

 I åttonde stycket har regler införts av övergångskaraktär som tar sikte på

försäkringsavtal med s.k. löpande premie som tecknats före år 1997. Regeln

innebär att kapital motsvarande försäkringens värde vid ikraftträdandet skall

undantas från skatteunderlaget. Detta gäller dock inte äldre avtal som efter

ikraftträdandet övergått till ny försäkringstagare genom ett oneröst förvärv

såvitt inte förvärvet görs på grund av anställds arbetsbyte. Det kapital vid

årsskiftet 1996/97 som skall undantas från skatteunderlaget får varje år räknas

upp med den genomsnittliga statslåneräntan under kalenderåret närmast före

beskattningsåret.

9 §

Andra stycket har justerats så att det framgår att att även för utländska K-

försäkringar uppgår skatten till 30 % av nio tiondelar av underlaget. De

utländska pensionsordningar som likställs med inhemska P-försäkringar beskattas

dock med en skattesats på 15 %.

10 a §

I en ny paragraf har bestämmelser införts om rätt till nedsättning av

avkastningsskatt på utländsk K-försäkring genom avräkning av utländsk skatt som

belöper på försäkringen. Reglerna förutsätter att inte lagen (1986:468) om

avräkning av utländsk skatt är tillämplig på den utländska skatten.

 Skattenedsättning ges för utländsk skatt som är hänförlig till försäkringen

och som har betalats av försäkringsgivaren eller försäkringstagaren. Genom en

hänvisning i första stycket till 14 § lagen om avräkning av utländsk skatt

framgår att avräkning primärt skall ske för bl.a. allmän slutlig skatt i

utlandet på inkomst. Till denna grupp skatter hör t.ex. den engelska

motsvarigheten till svensk avkastningsskatt. Även rena förmög- enhetsskatter och

punktskatter som belastar försäkringskapitalet är avräkningsbara.

 Avräkningsbar skatt som inte har utnyttjats för avräkning enligt paragrafen

får utnyttjas senare år för nedsättning av avkastningsskatt på den försäkring

som föranlett skatt att avräkna. Även efter det sista taxeringsår då

avkastningsskatt påförs för försäkringen kan avräkning ske enligt de allmänna

reglerna för omprövning i taxeringslagen.

 I andra stycket har regler tagits in efter förebild från lagen om avräkning av

utländsk skatt om krav att förete utredning och om skälighetsbedömning vid

skattenedsättningen (13 och 17 §§). Skälighetsbedömningen kommenteras närmare i

den allmänna motiveringen.

12 §

Till paragrafen har fogats en ny föreskrift som innebär att beskattningsåret

alltid skall anses vara kalenderåret för skattskyldiga försäkringstagare enligt

2 § första stycket 7.

Övergångsbestämmelser

De nya reglerna gäller fr.o.m 1998 års taxering. De tillämpas dock först fr.o.m.

det år efter ikraftträdandet då premie eller liknande ersättning betalas och

sedan allt framgent.

 I 3 § åttonde stycket finns bestämmelser för utländska försäkringsavtal

tecknade före år 1997. I dessa fall kommer normalt värdet på försäkringen

tidigast vid ingången av år 1998 att utgöra underlag för beräkning av avkast-

ningsskatt. Övergångsordningen innebär, med vissa undantag, att för avtal med

löpande premieinsättningar som till någon del skett före år 1997 skall endast

den del av värdet som skjuter över värdet vid årsskiftet 1996/97 tas upp som

underlag för skatten. Till det belopp som skall undantas från underlaget får

tillägg göras varje år för värdestegringen beräknad med användning av den

genomsnittliga statslåneräntan under året före uppräkningsåret. De nya be-

stämmelserna om avkastningsskatt tillämpas alltså inte för försäkringar för

vilka inte någon betalning skett efter utgången av år 1996. Med lokutionen

"premier eller liknande ersättning" avses förutom premier betalning vid förvärv

av s.k. begagnad försäkring. Med premie avses självfallet även tilläggsbetalning

efter ikraftträdandet för engångsbetald försäkring.

 Reglerna i 10 a § om nedsättning av avkastningsskatt på utländsk försäkring

med belopp som svarar mot utländsk skatt på försäkringen gäller endast utländsk

skatt som betalas efter ikraftträdandet.

10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1850) om

upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

P 6 av övergångsbestämmelserna

Såvitt gäller s.k. traditionell livförsäkring har värderingsreglerna skärpts på

så sätt att beräknad skälig upplupen del i livbolagets överskott för

försäkringen skall ingå i det skattepliktiga värdet. Regeln gäller för såväl

inhemsk som utländsk livförsäkring. Såvitt gäller försäkringar meddelade i

Sverige kan andelen i överskottet antas motsvara återbäring som allokerats, dvs.

fördelats preliminärt bland försäkringarna utan att den tilldelats (garanterats)

den enskilda försäkringen. I de flesta europeiska länder i övrigt gäller krav på

en årlig tilldelning av återbäring (bonus) till försäkringstagarna. En del av de

årliga överskotten tillkommer utländska försäkringar i form av s.k. terminal

bonus, som betalas ut först vid försäkringstidens slut eller vid

försäkringsfall. Några upplysningar om "terminal bonus" lämnas inte till de

enskilda försäkringstagarna. Information lämnas, såvitt gäller brittiska bolag,

normalt i årliga "bonus declarations". Dessa uppgifter kan tjäna till ledning

för att bestämma beräknad upplupen andel för försäkringen i överskottet.

 De utländska försäkringar som säljs på den svenska marknaden är i allt

väsentligt fondförsäkringar. För dessa försäkringar - liksom för inhemska

fondförsäkringar - utgörs förmögenhetsvärdet av fondandelarnas värde vid

årsskiftet. Det kan tilläggas att fondandelarnas värde noteras varje börsdag.

 De nya reglerna gäller första gången vid förmögenhetsbeskattningen vid 1998

års taxering.

10.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

3 kap. 15 §

I första och andra styckena i paragrafen har ändringar gjorts som anger att

kontrolluppgift för livförsäkring som innehas av fysisk person resp. dödsbo

skall ta upp förmögenhetsvärdet på försäkringen vid dels utgången av

kalenderåret före taxeringsåret, dels utgången av året dessförinnan. Det senare

värdet tjänar som ledning för bestämmandet av avkastningsskatt eftersom denna

skatt beräknas på ett underlag som motsvarar värdet vid ingången av

beskattningsåret.

 De nya bestämmelserna gäller fr.o.m. år 1997. Det innebär att kontrolluppgift

som lämnas år 1997 kan inskränkas till att avse värdet vid utgången av år 1996

som underlag för förmögenhetsskatt. Den kontrolluppgift som lämnas senare år

skall dock, såvitt gäller fysiska personer och dödsbon, i princip innehålla

uppgift om skattepliktigt värde såväl vid utgången av året före taxeringsåret

(underlaget för förmögenhetsskatt) som utgången av andra året före taxeringsåret

(underlaget för avkastningsskatt). För övriga juridiska personer behöver endast

den värdeuppgift lämnas som är relevant för avkastningsskatten. Skattepliktigt

avkastningsskattevärde uppkommer tidigast vid ingången av år 1998 eftersom

befintligt försäkringskapital vid de nya reglernas ikraftträdande undantas från

beskattning enligt 3 § åttonde stycket lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel. Kontrolluppgiftsskyldigheten såvitt gäller underlag för

avkastningsskatt för innehavare av utländska försäkringar gäller därför första

gången i januari 1999 avseende värdet vid årsskiftet 1997/1998.

10.4 Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

1 kap. 1 §

Lagens tillämpningsområde har utvidgats till att gälla även avkastningsskatt för

försäkringsinnehavare som är skattskyldiga enligt den nya punkten 7 i 2 § första

stycket lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel.

10.5 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

1 §

En ändring av motsvarande slag som i taxeringslagen har gjorts i paragrafen.

10.6 Förslaget till lag om ändring i kommunalskatte-

lagen (1928:370)

32 § 1 mom.

Ett nytt sista stycke har lagts till momentet. För de utländska försäkringar av

pensionskaraktär som likställs med P-försäkringar enligt punkt 1 sjuttonde

stycket av anvisningarna till 31 § KL undantas utfallande pensionsbelopp från

skatteplikt i motsvarande mån som den skattskyldige kan styrka genom utredning

att han endera inte haft rätt till fullt avdrag eller liknande skattelättnad för

de premier han betalt in för försäkringen eller erhållit pensionsskyddet genom

arbetsgivarens premiebetalningar med förmånsbeskattning för del av

premiebeloppet. Det bör endast åligga den skattskyldige att visa att rätt till

skattelättnad inte förelegat i viss del. Ett avdragsbelopp som inte kan medges

på grund av de kvantitativa avdragsbegränsningarna i KL skall inte grunda

befrielse från beskattning av utfallande pension.

Punkt 1 av anvisningarna till 31 §

Nuvarande dispensregel i sjuttonde stycket kvarstår efter redaktionella

ändringar för vissa särfall (jfr. avsnitt 8). I huvudsak har dock dispensbe-

stämmelserna ersatts med en generell regel som likställer utländsk försäkring

för pensionsändamål med inhemsk P-försäkring under förutsättning dels att

försäkringen tagits under tidigare bosättning i utlandet eller under tid den

försäkrade utfört sitt huvudsakliga förvärvsarbete i utlandet dels att den då

var skattegynnad i detta land på det sätt som framgår av anvisningspunkten.

Skattelättnaden skall i princip avse hela premiebetalningen i utlandet. En

lättnad av helt marginellt slag som begränsas till något hundratal kronor (som

det tidigare i Sverige gällande s.k. K-försäkringsavdraget) kan inte godtas i

detta sammanhang. Om en inkomst från den utländske huvudarbetsgivaren inte i

någon del beskattas i utlandet till följd av dubbelbeskattningsavtal avses i

sjuttonde stycket den skatteförmån som gäller enligt den interna rätten i det

aktuella landet för försäkringen. Bestämmelserna i övrigt i anvisningspunkten

(de kvalitativa villkoren) tjänar till ledning för innebörden av termerna

ålders-, sjuk- och efterlevandepension. I den generella regeln i sjuttonde

stycket ställs dock inte något krav på att viss andel av pensionsförmånerna i

sin helhet skall ha reglerats enligt de kvalitativa villkoren.

 Följdändringar har gjorts i andra och sista styckena.

Övergångsbestämmelser

De nya reglerna tillämpas fr.o.m. 1998 års taxering. De nya reglerna tillämpas

även för utländska försäkringar som tecknats före ikraftträdandet om den

skattskyldige begär det. Ett sådant yrkande får anses framställt om avdrag

begärs för premiebetalning för den aktuella försäkringen. En försäkring för

vilken dispens meddelats före ikraftträdandet anses alltjämt som P-försäkring.

10.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt

2 § 6 mom.

På samma sätt som skett i 2 § första stycket 2 lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel har termen etablering av enhetlighetsskäl

ersatts med beteckningen fast driftställe.

10.8 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1990:662)

om skatt på vissa premiebetalningar

Premieskattebestämmelserna upphävs vid utgången av år 1996. Bestämmelserna

gäller dock alltjämt i fråga om betalningar före ikraftträdandet. Om inte någon

insättning görs i försäkringen efter utgången av år 1996 regleras beskattningen

således i sin helhet av den upphävda lagen. I de fall en sådan insättning görs

regleras övergången av bestämmelser i 3 § åttonde stycket lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel som medger ett reducerat underlag för

avkastningsskatten.

 14

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över promemorian

Beskattningen av utländska kapitalförsäkringar (Ds 1996:27)

Efter remiss har yttranden avgetts av Riksskatteverket, Finansinspektionen,

Hovrätten för Västra Sverige, Kammarrätten i Sundsvall, Stockholms

Handelskammare, Svenska Arbetsgivareföreningen, Svenska Bankföreningen, Svenska

Försäkringsmäklares förening, Sveriges Industriförbund, Sveriges

Försäkringsförbund, Tjänstemännens Centralorganisation, Utländska

Försäkringsbolags Förening och Landsorganisationen i Sverige.

 Stockholms Handelskammare, Svenska Arbetgivareföreningen, Svenska

Bankföreningen och Sveriges Industriförbund har åberopat ett yttrande från

Näringslivets Skattedelegation.

 56

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

 dels att 2, 3, 9 och 12 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 10 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Skattskyldiga till avkastningsskatt är

-------------------------------------------------------

 1. svenska 1. svenska

livförsäkringsföretag, livförsäkringsföretag,

 2. utländska livförsäkrings- 2. utländska

företag som bedriver livförsäkringsföretag som

försäkringsrörelse här i riketbedriver försäkringsrörelse

genom etablering, från fast driftställe i

 Sverige,

 3. understödsföreningar som bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhet,

 4. pensionsstiftelse enligt lagen (1967:531) om tryggande av pensionsut-

fästelse m.m.,

 5. arbetsgivare som i sin balansräkning redovisar skuld under rubriken Avsatt

till pensioner enligt 5 § lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m.,

-------------------------------------------------------

 6. i Sverige bosatt in- 6. i Sverige bosatt in-

nehavare av nehavare av

pensionssparkonto enligt 1 pensionssparkonto enligt 1

kap. 2 § lagen (1993:931) om kap. 2 § lagen (1993:931)

individuellt om individuellt

pensionssparande. pensionssparande,

 7. svensk juridisk

 person och i Sverige

 bosatt fysisk person som

 innehar

 a) kapitalförsäkring som

 avses i punkt 1 av

 anvisningarna till 31 §

 kommunalskattelagen

 (1928:370) och är meddelad

 i försäkringsrörelse som inte

 bedrivs från fast drift-

 ställe i Sverige, eller

 b) försäkring som

 behandlas som

 pensionsförsäkring enligt

 sjuttonde stycket av samma

 anvisningspunkt.

 Bestämmelserna i första

 stycket 7 omfattar inte

 försäkring som enbart avser

 döds-, olycks- eller sjuk-

 domsfall senast vid 70 års

 ålder och inte är återköpsbar.

 I fråga om handelsbolag och europeisk ekonomisk intressegruppering är dock

delägarna respektive medlemmarna skattskyldiga.

 57

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §2

-------------------------------------------------------

 Skatteunderlaget är kapi- Skatteunderlaget är kapi-

talunderlaget enligt talunderlaget enligt

andra-sjätte styckena, andra-åttonde styckena,

multiplicerat med den multiplicerat med den

genomsnittliga genomsnittliga

statslåneräntan under kalen- statslåneräntan under kalen-

deråret närmast före ingångenderåret närmast före ingången

av beskattningsåret. av beskattningsåret.

Skatteunderlaget avrundas Skatteunderlaget avrundas

nedåt till helt hundratal nedåt till helt hundratal

kronor. kronor.

 För skattskyldig som avses i 2 § första stycket 1-4 utgörs kapitalunderlaget

av värdet av den skattskyldiges tillgångar vid ingången av beskattningsåret

efter avdrag för finansiella skulder vid samma tidpunkt. För skattskyldig som

avses i 2 § första stycket 2 medräknas dock endast sådana tillgångar och skulder

som är hänförliga till den i Sverige bedrivna försäkringsrörelsen.

-------------------------------------------------------

 Vid beräkning av kapital- Vid beräkning av kapital-

underlag enligt andra underlag enligt andra

stycket skall bortses från stycket skall bortses från

tillgångar och skulder som ärden del av tillgångar och

hänförliga till avgångs- skulder som

bidragsförsäkringar meddelade 1. inte förvaltas för

enligt grunder som faststäl- försäkringstagarnas

lts i kollektivavtal mellan räkningar,

arbetsmarknadens huvudorga- 2. är hänförliga till

nisationer. avgångsbidragsförsäkringar

 Vid beräkning av meddelade enligt grunder

kapitalunderlag skall även som fastställts i kollekti-

bortses från den del av vavtal mellan arbets-

tillgångar och skulder som marknadens huvud-

inte förvaltas för organisationer,

försäkringstagarnas räkningar 3. är hänförliga till försäk-

eller som avser försäkringar ringar som i

som i redovisningshänseende redovisningshänseende tas

tas upp som grupplivförsäk- upp som grupp-

ringar eller sjuk- och livförsäkringar, eller

olycksfallsförsäkringar 4. avser sjuk- och

hänförliga till försäkrings- olycksfallsförsäkringar

klass enligt 2 kap. 3 a § hänförliga till försäkrings-

första stycket 1 och 2 samt klass enligt 2 kap. 3 a §

3 b § första stycket 1 b och första stycket 1 och 2 samt

4 försäkringsrörelselagen 3 b § första stycket 1 b och

(1982:713). 4 försäkringsrörelselagen

 (1982:713).

 Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 5 utgörs av

pensionsskuldens belopp vid ingången av beskattningsåret. Vid bestämning av

pensionsskuldens belopp skall beaktas sådana pensionsåtaganden för vilkas

tryggande avdragsrätt föreligger enligt punkt 20 d jämfört med punkt 20 e av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370) och sådana

pensionsåtaganden för vilka avdragsrätt föreligger enligt 8 § lagen (1975:1348)

om ikraftträdande av lagen (1975:1347) om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370).

 Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6 utgörs av

värdet av de tillgångar som vid ingången av kalenderåret är hänförliga till

pensionssparkontot.

-------------------------------------------------------

 Kapitalunderlaget för

 skattskyldiga som avses i

 2 § första stycket 7 utgörs

 av värdet vid beskattnings-

 årets ingång av sådana försäk-

 ringar som anges där. Detta

 värde beräknas enligt sjunde

 och åttonde styckena.

 Som värde av en försäkring

 meddelad i försäkringsrörelse

 som inte bedrivs från fast

 driftställe i Sverige tas

 upp försäkringens på försäk-

 ringstekniska grunder

 beräknade återköpsvärde med

 tillägg för beräknad upplupen

 andel i livförsäk-

 ringsrörelsens överskott.

 I fråga om försäkringsavtal

 som ingåtts före den 1

 januari 1997 skall endast

 den del av försäkringens

 värde tas upp som överstiger

 värdet vid denna tidpunkt.

 Till det värde som undantas

 från skatteunderlaget får

 tillägg göras för årlig

 värdestegring beräknad

 enligt 3 § första stycket.

 Denna begränsning gäller

 dock inte om försäkringen

 övergått till ny innehavare

 efter utgången av år 1996 på

 annat sätt än genom arv,

 testamente, gåva, bodelning

 eller, såvitt gäller

 försäkring som har samband

 med tjänst, överlåtelse

 mellan arbetsgivare på

 grund av anställds byte av

 tjänst.

 9 §3

 Skatten uppgår till 15 procent av skatteunderlaget enligt 3 § om inte annat

följer av andra och tredje styckena.

-------------------------------------------------------

 För den del av För den del av

skatteunderlaget som hos skatteunderlaget som hos

sådan skattskyldig som avses sådan skattskyldig som av-

i 2 § första stycket 1-3 är ses i 2 § första stycket 1-3

hänförligt till annan person-och 7 är hänförligt till

försäkring än pensionsförsäkringannan personförsäkring än

uppgår skatten till 30 pensionsförsäkring uppgår

procent av nio tiondelar av skatten till 30 procent av

skatteunderlaget. nio tiondelar av skatteun-

 derlaget.

 I det fall beskattningsåret är längre eller kortare än 12 månader skall

skattesatsen jämkas i motsvarande mån. Sådan jämkning skall också göras om hela

behållningen på ett pensionssparkonto avskattas enligt 32 § 1 mom. första

stycket j kommunalskattelagen (1928:370) eller pensionsskuld som avses i 3 §

femte stycket helt upplöses under beskattningsåret. Överlåts ett helt

försäkringsbestånd från ett livförsäkringsföretag till ett annat sådant företag

eller sker fusion enligt 15 a kap. 1 eller 18 §försäkringsrörelselagen

(1982:713) anses som om överlåtande och övertagande företag utgjort en

skattskyldig.

 10 a §

-------------------------------------------------------

 Skattskyldig som avses i

 2 § första stycket 7 har rätt

 till nedsättning av skatten

 på försäkring med belopp som

 motsvarar den utländska

 skatt hänförlig till för-

 säkringen som försäkrings-

 givaren har betalat. Med

 utländsk skatt avses dels

 sådan skatt som anges i 14 §

 lagen (1986:468) om avräk-

 ning av utländsk skatt,

 dels punktskatt och

 förmögenhetsskatt. Avräk-

 ningsbar skatt som kvarstår

 outnyttjad får räknas av

 senare år mot skatt enligt

 denna lag vilken avser

 samma försäkring.

 Det åligger den

 skattskyldige att lämna den

 utredning som behövs för

 prövning av frågan om

 nedsättning av skatt. Har

 den skattskyldige visat

 att förutsättningar för ned-

 sättning föreligger men inte

 förmått lämna samtliga de

 uppgifter som fordras för

 tillämpningen av ned-

 sättningsreglerna får ned-

 sättning ske med skäligt

 belopp.

 12 §

-------------------------------------------------------

 Beteckningar i denna lag Beteckningar i denna lag

har samma betydelse som i har samma betydelse som i

kommunalskattelagen kommunalskattelagen

(1928:370) och lagen (1928:370) och lagen

(1947:576) om statlig (1947:576) om statlig

inkomstskatt. inkomstskatt.

 Beskattningsåret för

 skattskyldiga som avses i

 2 § första stycket 7 skall

 dock alltid vara

 kalenderåret.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. I fråga om försäkringar som meddelats i en försäkringsrörelse

som inte bedrivs från fast driftställe i Sverige tillämpas lagen dock inte

tidigare än fr.o.m. det första beskattningsår efter ikraftträdandet under vilket

premie eller liknande ersättning för försäkringen betalas. Nedsättning enligt de

nya bestämmelserna i 10 a § medges endast för utländsk skatt som betalas efter

ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1994:1879.

2 Senaste lydelse 1993:1568.

3 Senaste lydelse 1994:1880.

4 Senaste lydelse 1993:1568.

 58

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1850) om

upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

 Härigenom föreskrivs att punkt 6 i övergångsbestämmelserna till lagen

(1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 6.2 Livförsäkring som 6. Livförsäkring som

meddelats i utländsk meddelats i utländsk

försäkringsverksamhet vilken försäkringsverksamhet vilken

inte bedrivits från fast inte bedrivits från fast

driftställe i Sverige räknas driftställe i Sverige räknas

som skattepliktig tillgång i som skattepliktig tillgång

den omfattning som anges i i den omfattning som anges

punkt 6 av anvisningarna i punkt 6 av anvisningarna

till 3 och 4 §§. till 3 och 4 §§. I värdet av

 svensk och utländsk

 livförsäkring skall inräknas

 beräknad upplupen andel i

 livförsäkringsverksamhetens

 överskott.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering.

1Lagen omtryckt 1994:1897.

2Senaste lydelse 1995:1541.

 59

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härmed föreskrivs att 3 kap. 15 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 15 §1

-------------------------------------------------------

 Kontrolluppgift om Kontrolluppgift om

försäkringsvärde skall lämnasförsäkringsvärde skall lämnas

av försäkringsföretag och un-av försäkringsföretag och un-

derstödsförening avseende derstödsförening avseende

sådan livförsäkring som avsessådan livförsäkring som avses

i punkt 6 av anvisningarna i punkt 6 av anvisningarna

till 3 och 4 §§ den upphävda till 3 och 4 §§ den upphävda

lagen (1947:577) om statlig lagen (1947:577) om

förmögenhetsskatt samt punkt statlig förmögenhetsskatt,

6 av övergångsbestämmelserna punkt 6 av övergångsbe-

till lagen (1991:1850) om stämmelserna till lagen

upphävande av lagen (1991:1850) om upphävande

(1947:577) om statlig för- av lagen (1947:577) om

mögenhetsskatt. statlig förmögenhetsskatt

 samt 2 § första stycket 7

 lagen (1990:661) om av-

 Kontrolluppgift skall kastningsskatt på

lämnas för den som är ägare pensionsmedel.

till försäkringen eller är Kontrolluppgift skall

förmånstagare med förfo- lämnas för den som är ägare

ganderätt till sådan till försäkringen eller är

försäkring, om värdet av en förmånstagare med förfo-

eller flera försäkringar ganderätt till sådan

uppgår till minst 1 000 försäkring, om värdet av en

kronor. Kontrolluppgiften eller flera försäkringar

skall uppta försäkringarnas uppgår till minst 1 000

värde vid årets utgång. kronor. För försäkring som

 innehas av fysisk person

 eller dödsbo skall kontrol-

 luppgiften uppta försäkring-

 ens värde vid årets och det

 närmast föregående årets

 utgång. För övriga innehavare

 skall försäkringens värde vid

 utgången av andra året före

 taxeringsåret redovisas.

 Den som i Sverige förmedlar skattepliktig utländsk försäkring skall för

försäkringsavtal som förmedlats under kalenderåret till Riksskatteverket lämna

uppgift om försäkringsgivarens och försäkringstagarens namn och postadress,

försäkringstagarens personnummer samt till verket vidarebefordra handling som

avses i fjärde stycket.

 Innehavare av skattepliktig utländsk försäkring som avses i första stycket

skall efter försäkringsavtalets tecknande utan dröjsmål till förmedlaren av

försäkringen eller, om sådan saknas, till Riksskatteverket lämna dels en skrift-

lig förbindelse från den utländske försäkringsgivaren att årligen senast den 31

januari taxeringsåret lämna kontrolluppgift enligt första och andra styckena

till verket, dels ett eget medgivande till sådant kontrolluppgiftslämnande.

Förbindelse behöver inte lämnas om detta tidigare gjorts enligt 32 b §.

 Riksskatteverket får medge undantag från skyldigheten att ge in sådan

förbindelse som avses i fjärde stycket om det finns särskilda skäl.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. Kontrolluppgift till ledning för

beräkning av avkastningsskatt för försäkring som tecknats i en utomlands

bedriven försäkringsverksamhet skall tidigast lämnas för värde vid ingången av

år 1998.

1 Senaste lydelse 1995:1543.

 60

4 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § taxeringslagen (1990:324) skall ha

följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §1

 Denna lag gäller vid fastställelse av underlaget för att ta ut

skatt eller avgift (taxering) enligt

 1. kommunalskattelagen (1928:370),

 2. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

 3. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt,

 4. lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

-------------------------------------------------------

 5. lagen (1990:661) om 5. lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på avkastningsskatt på

pensionsmedel i fall pensionsmedel i fall

som avses i 2 § första som avses i 2 § första

stycket 1-5 nämnda lag, stycket 1-5 och 7 nämnda

 lag,

 6. lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader,

 7. lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter,

 8. lagen (1993:1537) om expansionsmedel.

 Lagen gäller även vid handläggning av ärenden om särskilda

avgifter (skattetillägg och förseningsavgift) om inte annat följer av 5

kap.

 Lagen innehåller bestämmelser som skall gälla vid handläggning av

mål om taxering och särskilda avgifter i allmän förvaltningsdomstol.

 Att bestämmelserna i denna lag gäller även i fråga om förfarandet

för fastställelse av mervärdesskatt i vissa fall framgår av 14 kap. 28 §

mervärdesskattelagen (1994:200).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Senaste lydelse 1994:1681.

 61

5 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs att 1 § uppbördslagen (1953:272)1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 Med skatt avses i denna lag, om inte annat anges:

 1. kommunal inkomstskatt,

 2. statlig inkomstskatt,

 3. statlig förmögenhetsskatt,

 4. statlig fastighetsskatt,

 5. skogsvårdsavgift,

 6. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

-------------------------------------------------------

 7. avkastningsskatt i 7. avkastningsskatt i

fall som avses i 2 § första fall som avses i 2 § första

stycket 1-5 lagen stycket 1-5 och 7 lagen

(1990:661) om avkastnings- (1990:661) om avkastnings-

skatt på pensionsmedel, skatt på pensionsmedel,

 8. särskild löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt

på pensionskostnader,

 9. skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324)

samt förseningsavgift enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152),

 10. mervärdesskatt som redovisas i särskild självdeklaration enligt

14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200),

 11. annuitet på avdikningslån,

 12. avgifter enligt lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter,

 13. skatt enligt lagen (1993:1537) om expansionsmedel.

 Att vad som sägs i denna lag om egenavgifter enligt lagen om socialavgifter

även tillämpas i fråga om skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster och avgifter enligt 2 § lagen (1994:1920)

om allmän löneavgift följer av 3 § lagen om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster och 4 § lagen om allmän löneavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2Senaste lydelse 1994:1922.

 62

6 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 32 § 1 mom. och punkt 1 av anvisningarna till 31 §

kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 32 §

 1 mom.1 Till intäkt av tjänst hänförs

 a) avlöning, arvode och kostnadsersättning samt annan förmån i pengar, bostad

eller annat som utgått för tjänsten,

 b) pension,

 c) sådan livränta som utgått på grund av sjuk-, olycksfalls- eller

skadeförsäkring eller annorledes än på grund av försäkring med undantag av

livränta som utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån det inte är

fråga om livränta som avses i d) och inte heller annat följer av 2 mom.,

 d) i fråga om sådan i c) angiven livränta, som utgår till följd av personskada

och på vilken 2 mom. inte är tillämpligt, den del av livräntan som avser

ersättning för förlorad inkomst av skattepliktig natur eller för förlorat

underhåll,

 e) ersättning som utgått i annan form än livränta på grund av sjuk- eller

olycksfallsförsäkring, tagen i samband med tjänst, dock inte ersättning, som

avser sjukvårds- eller läkarkostnader,

 f) undantagsförmåner, periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk

intäkt som avses i 31 §,

 g) engångsbelopp som utgår till följd av personskada och utgör skattepliktig

intäkt enligt punkt 1 av anvisningarna till 19 §,

 h) sådan utdelning på och vinst vid avyttring av aktier i fåmansföretag som

enligt 3 § 12 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall tas upp som

intäkt av tjänst,

 i) sådana förmåner och ersättningar m. m. som anges i punkterna 14 och 15 av

anvisningarna,

 j) behållning på pensionssparkonto till den del pensionssparavtalet upphör att

gälla enligt 4 kap. 6 och 14 §§ och 6 kap. 5 § lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande, samt till den del behållningen tas i anspråk på grund av

utmätning, konkurs eller ackord.

 Vid avskattning enligt första stycket j avses med pensionssparkontots

behållning marknadsvärdet på kontots tillgångar efter avräkning för den skatt

enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel som är hänförlig

till kontot.

 Som intäkt av tjänst räknas jämväl annat belopp än ovan sagts - såsom

vinstandel, återbäring eller vid återköp av försäkring uppburet belopp - vilket

utgått på grund av pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller

olycksfallsförsäkring, som tagits i samband med tjänst.

 Har tjänsteinnehavare som löneförmån innehaft fastighet på sådant sätt, att

han enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses som

ägare, skall dock intäkt, vilken tjänsteinnehavaren åtnjutit från fastigheten,

räknas som intäkt av näringsverksamhet eller behandlas enligt reglerna för

privatbostad.

-------------------------------------------------------

 Pension från sådan

 försäkring som anses som

 pensionsförsäkring enligt

 punkt 1 sjuttonde stycket

 av anvisningarna till 31 §

 skall inte tas upp som

 intäkt av tjänst till den

 del den skattskyldige

 visar att han inte har

 haft rätt till avdrag för

 försäkringspremier som han

 betalat eller att han

 förmånsbeskattats för

 försäkringen utan att få ett

 motsvarande avdrag. Detta

 gäller dock inte i den

 utsträckning avdrag inte

 kan medges på grund av

 bestämmelserna i punkt 6

 andra-sjätte styckena av

 anvisningarna till 46 §.

 Vid tillämpningen av denna

 paragraf beaktas avdrag

 och beskattning i såväl

 Sverige som utlandet. Med

 avdrag likställs skatte-

 reduktion eller liknande

 skattelättnad i utlandet.

 Anvisningarna

 till 31 §

 1.2 Med pension förstås dels belopp, som annorledes än i följd av försäkring

utgår på grund av föregående tjänsteförhållande, dels belopp, som på grund av

lagen (1962:381) om allmän försäkring utgår i form av folkpension eller

tilläggspension, dels belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring, dels

belopp som utbetalas från pensionssparkonto till pensionsspararen, till

förmånstagare på grund av förmånstagarförordnande, till den som erhållit rätten

till pension genom bodelning, till make eller bröstarvinge på grund av jämkning

av förmånstagarförordnande samt vid återbetalning enligt 13 kap. 4 §

äktenskapsbalken, dels kapital hänförligt till pensionsförsäkring vilken

antingen överlåts till försäkringsgivare som inte meddelar pensionsförsäkring

enligt denna lag eller överförs till sådan del av försäkringsgivarens verksamhet

som inte avser pensionsförsäkring enligt denna lag.

-------------------------------------------------------

 Med pensionsförsäkring Med pensionsförsäkring

förstås försäkring, som inte förstås försäkring, som inte

medför rätt till andra medför rätt till andra

försäkringsbelopp än ålder- försäkringsbelopp än ålder-

spension, sjukpension eller spension, sjukpension

efterlevandepension. För att eller efterlevandepension.

en försäkring skall anses somFör att en försäkring skall

pensionsförsäkring fordras anses som pensionsförsäkring

vidare, om inte annat följer fordras vidare, om inte

av förklaring enligt annat följer av sjuttonde

sjuttonde stycket, att stycket, att försäkringen

försäkringen meddelats i en meddelats i en här i landet

här i landet bedriven bedriven försäkringsrörelse

försäkringsrörelse för vilkenför vilken skattskyldighet

skattskyldighet föreligger föreligger enligt lagen

enligt lagen (1990:661) om (1990:661) om avkastnings-

avkastningsskatt på skatt på pensionsmedel

pensionsmedel respektive respektive lagen

lagen (1947:576) om statlig (1947:576) om statlig

inkomstskatt. Med försäkrad inkomstskatt. Med försäkrad

avses den på vars liv avses den på vars liv

försäkringen tagits eller, i försäkringen tagits eller, i

fråga om sjukpension, den fråga om sjukpension, den

vars arbetsoförmåga vars arbetsoförmåga försäk-

försäkringen avser. Med ringen avser. Med

tjänstepensionsförsäkring tjänstepensionsförsäkring

förstås pensionsförsäkring, somförstås pensionsförsäkring,

har samband med tjänst och som har samband med tjänst

för vilken den försäkrades och för vilken den

arbetsgivare åtagit sig att försäkrades arbetsgivare

ansvara för betalning av åtagit sig att ansvara för

hela avgiften. Med tjänste- betalning av hela

pensionsförsäkring förstås ocksåavgiften. Med

pensionsförsäkring, som - om tjänstepensionsförsäkring

en anställd avlidit - tagits förstås också

av den anställdes pensionsförsäkring, som - om

arbetsgivare till förmån för en anställd avlidit -

den anställdes efterlevande tagits av den anställdes

och för vilken försäkring arbetsgivare till förmån för

arbetsgivaren åtagit sig att den anställdes efterlevande

ansvara för betalning av och för vilken försäkring

hela avgiften. arbetsgivaren åtagit sig

 att ansvara för betalning

 av hela avgiften.

 I fråga om annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring skall

försäkringstagaren vara den försäkrade. Har försäkringstagaren eller hans make

eller person med vilken han sammanbor under äktenskapsliknande förhållanden barn

under 20 år, får han ta försäkring avseende efterlevandepension på sin makes

eller den sammanboendes liv, om barnet insätts som förmånstagare. Om särskilda

skäl föreligger kan skattemyndigheten medge att dödsboet efter skattskyldig som

bedrivit närings-verksamhet i Sverige får ta försäkring avseende

efterlevandepension. Som förutsättning för att medgivande skall lämnas gäller

att den efterlevande saknar betryggande pensionsskydd och att försäkringen tas i

samband med att boet upphör med driften i förvärvskällan. Motsvarande gäller om

den avlidne drivit verksamheten genom förmedling av juridisk person.

 Ålderspension får inte börja utgå vid lägre ålder än 55 år. Utbetalning får

dock ske dessförinnan till den som fått rätt till förtidspension enligt lagen om

allmän försäkring. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får

skattemyndigheten besluta att pension får börja utgå vid lägre ålder.

 Ålderspension får utgå högst så länge den försäkrade lever, men under den

försäkrades livstid lägst fem år eller, om försäkringen skall upphöra när den

försäkrade fyller 65 år, lägst tre år. Pensionen får under den första

femårsperiod under vilken den utbetalas inte utgå med annat än samma belopp vid

varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp.

 För ålderspension som utgår enligt allmän pensionsplan gäller, om den skall

upphöra innan den försäkrade avlider, vad därom utfästs enligt planen. Vad som

enligt denna lag avses med allmän pensionsplan framgår av punkt 20 av

anvisningarna till 23 §.

 Förmånstagare får inte insättas till annan ålderspensionsförsäkring än

tjänstepensionsförsäkring. Till tjänstepensionsförsäkring avseende ålderspension

skall anställd, som då försäkringsavtalet ingicks var den försäkrade, vara

förmånstagare.

 Med sjukpension förstås pension som utgår till den försäkrade högst så länge

denne är arbetsoförmögen eller har nedsatt arbetsförmåga. Sjukpension får

upphöra tidigast fem år efter det försäkringsavtalet träffades. I fråga om

förmånstagare gäller föreskrifterna i föregående stycke.

 Med efterlevandepension förstås pension

 1. som efter den försäkrades död utgår till den försäkrades make, varmed i

detta sammanhang förstås person med vilken den försäkrade varit gift eller

sammanbott under äktenskapsliknande förhållanden,

 2. som efter den försäkrades död utgår till barn till den försäkrade eller

barn till person som angivits under 1,

 3. som utgår till efterlevande på grund av försäkring som tagits av dödsbo

efter medgivande enligt tredje stycket, varvid pension får utgå som om den

avlidne varit försäkrad, eller

 4. som utgår på grund av försäkring som tagits av arbetsgivare till förmån för

anställds efterlevande med stöd av andra stycket sista meningen, varvid pension

får utgå som om den avlidne varit försäkrad.

 Efterlevandepension får utgå högst så länge den efterlevande lever och får

under den första femårsperiod under vilken den utbetalas inte utgå med annat än

samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp.

Efterlevandepension får under den efterlevandes livstid inte upphöra förrän fem

år förflutit efter den försäkrades död med följande undantag:

 1. Efterlevandepension till person som avses i föregående stycke 1, får

upphöra när denne ingår nytt äktenskap.

 2. Har den försäkrade avlidit mindre än fem år före den tidpunkt då

försäkringen annars skulle ha upphört, får efterlevandepension upphöra vid sist

nämnda tidpunkt.

 3. Om utbetalning av efterlevandepension till barn under 20 år påbörjats, får

pensionen upphöra när barnet fyller 20 år.

 4. Har försäkring avseende efterlevandepension till barn tagits på sådan

persons liv som avses i föregående stycke 1, skall pensionen upphöra senast när

barnet fyller 20 år.

 Som förmånstagare till försäkring avseende efterlevandepension får endast

insättas person till vilken efterlevandepension kan utgå enligt nionde och

tionde styckena.

 Försäkringsvillkor, som med hänsyn till bestämmelserna i denna lag är

avgörande för frågan huruvida försäkringen är att anse som pensionsförsäkring,

skall tas in i försäkringsavtalet. Detta skall dessutom innehålla villkor att

försäkringen inte får pantsättas eller belånas och inte heller ändras på sådant

sätt att den inte längre uppfyller de föreskrifter, som anges för

pensionsförsäkring i denna lag, eller i andra fall än nedan föreskrivs överlåtas

eller återköpas. Avtalet får inte innehålla villkor som är oförenligt med

bestämmelserna om pensionsförsäkring i denna lag.

 Under den försäkrades livstid får pensionsförsäkring endast överlåtas

 1. till följd av anställningsförhållande, därvid försäkringen före eller efter

överlåtelsen skall ha karaktär av tjänstepensionsförsäkring,

 2. på grund av utmätning liksom vid ackord eller konkurs eller

 3. genom bodelning.

 Ny ägare till pensionsförsäkring skall omedelbart underrätta försäk-

ringsgivaren om förvärvet av försäkringen.

 Återköp av pensionsförsäkring får utan hinder av bestämmelserna i denna lag

ske,

 1. om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett basbelopp enligt lagen

om allmän försäkring och försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt

förmånstagarförordnande samt premier för försäkringen inte har betalats senare

än 10 år före återköpet, eller

 2. om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av ett

basbelopp enligt lagen om allmän försäkring.

 Om det i annat fall än som avses i föregående stycke finns synnerliga skäl för

återköp och sådant får ske enligt försäkringstekniska grunder, får återköp

medges av skattemyndigheten. Bestämmelserna i förevarande lag hindrar inte

heller återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av försäkringstagarens

tillgodohavande.

-------------------------------------------------------

 Om särskilda skäl Försäkring som

föreligger, kan huvudsakligen avser ålders-

skattemyndigheten efter , sjuk- eller efterle-

ansökan förklara att försäkringvandepension och som har

som har meddelats i meddelats i

utomlands bedriven försäk- försäkringsrörelse vilken

ringsrörelse skall anses som inte bedrivs från fast

pensionsförsäkring. Sådan driftställe i Sverige skall

förklaring får meddelas anses som pensionsförsäkring

endast under förutsättning om den försäkrade var bosatt

att villkoren för försäkringenutomlands när avtalet in-

i huvudsak står i över- gicks och där medgavs

ensstämmelse med avdrag, skattereduktion

bestämmelserna i denna eller liknande skat-

anvisningspunkt om pen- telättnad för inbetalda

sionsförsäkring. Har premier. Detsamma gäller

förklaring som här avses försäkring av nämnda slag som

meddelats kan försäkringen arbetsgivare betalt premi-

inte övergå till kapitalför- er för under den försäkrades

säkring. bosättning eller förvärvs-

 arbete i utlandet utan att

 betalningen räknats som in-

 komst för den försäkrade vid

 beskattningen i detta

 land. Ett sådant förvärvsar-

 bete skall vara den för-

 säkrades huvudsakliga

 förvärvsverksamhet. Skatte-

 myndigheten får, om särskil-

 da skäl finns i annat fall

 än som avses i detta

 stycke, medge att försäkring

 meddelad i försäkringsrörelse

 vilken inte bedrivs från

 fast driftställe i Sverige

 skall anses som pensions-

 försäkring. Om en försäkring

 beskattats som pen-

 sionsförsäkring med stöd av

 detta stycke kan

 försäkringen inte övergå till

 kapitalförsäkring.

 Med kapitalförsäkring förstås annan livförsäkring än pensionsförsäkring. Till

kapitalförsäkring hänförs mot statens grupplivförsäkring svarande förmån från

kommun, även om förmånen inte utgår på grund av försäkring.

 Försäkring som enligt denna lag är att hänföra till pensionsförsäkring får

anses såsom kapitalförsäkring, om förbehåll härom intagits i avtalet vid dess

ingående.

 Premiebefrielseförsäkring skall anses tillhöra samma slag av försäkring som

huvudförsäkringen.

 För att sjuk- eller olycksfallsförsäkring skall anses ha tagits i samband med

tjänst fordras, att premier för försäkringen skall betalas av arbetsgivaren.

Vidare fordras att anmälan görs till försäkringsanstalten om att försäkringen

har tagits i samband med tjänst.

 Till livränta räknas även höjning av livräntan och sådant tillägg till denna

som skall utgå under livräntans fortsatta bestånd.

 Såvitt gäller kraven enligt denna anvisningspunkt, att en ålders- eller

efterlevandepension under den första femårsperioden inte utgår med annat än

samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp, bortses

i fråga om försäkring enligt lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning

till värdepappersfonder från sådana förändringar av beloppen som föranleds av

kursutvecklingen på fondandelarna.

-------------------------------------------------------

 Beslut som Beslut som

skattemyndighet meddelat skattemyndighet meddelat

med stöd av tredje, fjärde, avseende medgivande enligt

sextonde eller sjuttonde tredje, fjärde, sextonde

stycket av denna anvis- eller sjuttonde stycket av

ningspunkt får överklagas hosdenna anvisningspunkt får

Riksskatteverket. Riksskat- överklagas hos Riks-

teverkets beslut får inte skatteverket. Riksskat-

överklagas. teverkets beslut får inte

 överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Om en försäkring enligt äldre bestämmelser har förklarats

likställd med pensionsförsäkring, skall detta gälla även vid 1998 och senare års

taxeringar. I fråga om andra försäkringar som tecknats i en utomlands bedriven

försäkringsrörelse före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser, om inte

den skattskyldige yrkar att de nya bestämmelserna skall tillämpas.

1Senaste lydelse 1995:651.

2Senaste lydelse 1995:853.

 63

7 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

6 mom.1 Med livförsäkringsföretag avses

 1. livförsäkringsbolag enligt 1 kap. 4 § försäkringsrörelselagen (1982:713),

samt

 2. utländska försäkringsföretag som driver livförsäkringsrörelse här i landet

med stöd av lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva

försäkringsrörelse i Sverige eller lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares

verksamhet i Sverige.

-------------------------------------------------------

 Med skadeförsäkringsföretag Med skadeförsäkringsföretag

förstås annat försäkringsföretagförstås annat

än livförsäkringsföretag. försäkringsföretag än

Utländskt försäkringsföretag,livförsäkringsföretag.

som drivit försäkringsrörelseUtländskt försäkringsföretag,

i Sverige, bedöms med hänsyn som drivit försäkringsrörelse

endast till den rörelse som i Sverige, bedöms med hänsyn

företaget drivit här genom endast till den rörelse som

etablering. företaget drivit här från

 fast driftställe.

 Livförsäkringsföretag frikallas från skattskyldighet enligt denna lag för dels

den del av nettointäkten som är hänförlig till tillgångar och skulder som

förvaltas för försäkringstagarnas räkning, dels influtna premier. Undantaget

från skattskyldighet gäller dock inte den del av nettointäkten eller premierna

som är hänförlig till försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som

grupplivförsäkringar eller sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap.

3 a § första stycket 1 och 2 samt 3 b § första stycket 1 b och 4

försäkringsrörelselagen. Avdrag får inte göras för kostnader som är hänförliga

till intäkter som är fria från skatt enligt detta moment.

 Att särskilda bestämmelser gäller vid beskattning av livförsäkringsföretag

följer av lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel.

 Såsom nettointäkt av försäkringsrörelse, som drivits av inländskt

skadeförsäkringsföretag, anses överskottet av försäkringsrörelsen. Detsamma

gäller för livförsäkringsföretag till den del nettointäkten är hänförlig till

försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som grupplivförsäkringar eller

sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 1 och

2 samt 3 b § första stycket 1 b och 4 försäkringsrörelselagen.

 Vid beräkning av överskottet av försäkringsrörelse, som avses i föregående

stycke, får från bruttointäkten avdrag göras förutom för driftkostnader, som

avses i 23 § kommunalskattelagen, för avgifter och bidrag, som utgivits till

kommun, förening eller sammanslutning och som avser att understödja verksamhet

med syfte att förebygga skador, vilka faller inom ramen för den av företaget

bedrivna rörelsen, för ökning av försäkringstekniska avsättningar för egen

räkning, för ökning av säkerhetsreserv samt för utbetald återbäring och

verkställd premieåterbetalning.

 Med försäkringstekniska avsättningar för egen räkning förstås sådana skulder

enligt 7 kap. 1 § första stycket försäkringsrörelselagen (1982:713)

(premiereserv, ersättning fär oreglerade skador, tilldelad återbäring och

utjämningsreserv för kreditförsäkring) minskade med värdet av åter-

försäkringsgivares ansvarighet.

 Med säkerhetsreserv förstås den reserv skadeförsäkringsföretag får redovisa

enligt en av regeringen eller efter regeringens bemyndigande av

Finansinspektionen fastställd normalplan.

 Minskning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning, av

säkerhetsreserv, av regleringsfond för trafikförsäkring och minskning av

utjämningsfond skall anses som intäkt.

 Utöver vad ovan stadgas får avdrag inte ske för avsättning till omedelbar

eller framtida vinstutdelning till försäkringstagare.

 Bestämmelserna i detta moment om inländskt livförsäkringsföretag har

motsvarande tillämpning på försäkringsrörelse som utländskt livförsäk-

ringsföretag drivit här i riket.

 Beträffande försäkringsrörelse, som här drivits av utländskt skadeför-

säkringsföretag, anses som här i riket skattepliktig nettointäkt ett belopp

motsvarande två procent av företagets premieinkomst av här bedriven

försäkringsrörelse. Med premieinkomst förstås bruttobeloppet av årets

försäkringspremier, dvs. utan avdrag för återförsäkringspremier.

 Blir det på grund av bestämmelserna i detta moment nödvändigt att dela upp

intäkt eller avdrag mellan olika delar av ett försäkringsföretags verksamhet,

skall fördelningen av intäkten eller avdraget göras på skäligt sätt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Senaste lydelse 1995:1614.

 64

8 Förslag till lag om upphävande av lagen (1990:662) om

skatt på vissa premiebetalningar

 Härigenom förskrivs att lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar

skall upphöra att gälla vid utgången av år 1996. Den upphävda lagen tillämpas

alltjämt i fråga om betalningar före den 1 januari 1997.

 65

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-06-13

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bertil Voss, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Karl-Ingvar Rundqvist.

Enligt en lagrådsremiss den 6 juni 1996 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel,

 2. lag om ändring i lagen (1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om

statlig förmögenhetsskatt,

 3. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 4. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324),

 5. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 6. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

 7. lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

 8. lag om upphävande av lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetalningar.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Lars Bergendal.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

10 a §

Paragrafen ger enligt förslaget den skattskyldige rätt till nedsättning av

avkastningsskatten på en försäkring med belopp som motsvarar den utländska skatt

hänförlig till försäkringen som försäkringsgivaren har betalat. Som första

meningen i första stycket har avfattats kan däremot någon nedsättning enligt

paragrafen inte komma ifråga för utländsk skatt hänförlig till försäkringen som

försäkringstagaren själv har betalat. I remissens allmänna motivering uttalas

beträffande detta fall att försäkringstagaren är hänvisad till avräkning på

gängse sätt enligt de vanliga avräkningsreglerna. Härmed torde avses lagen

(1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Den lagen ger emellertid enligt sin

14 § rätt till avräkning endast för inkomstskatt samt skatt hänförlig till

fastighet och synes alltså i praktiken sällan kunna utnyttjas i det sammanhang

som här är aktuellt. I likhet med vad som har föreslagits av bl.a.

Riksskatteverket vid remissbehandlingen förordar Lagrådet att det i förevarande

paragraf anges att rätt till nedsättning skall föreligga även för utländsk skatt

hänförlig till försäkringen som försäkringstagaren har betalat. Därmed undanröjs

också den oklarhet som med den föreslagna avfattningen uppkommer, om det

utländska skattesystemet innebär att det är försäkringstagaren som är

skattskyldig men att försäkringsgivaren har att inbetala skatten.

Övriga lagförslag

Förslagen lämnas utan erinran.

 77

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 juni 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositionen 1995/96:231 Fortsatt reformering av

beskattningen av utländska kapitalförsäkringar.

 79