Regeringens proposition

1999/2000:93

Ändringar i varumärkeslagen

Prop.

1999/2000:93

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 16 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att det införs en bestämmelse om regional

konsumtion i varumärkeslagen (1960:644). Med konsumtion avses inom

varumärkesrätten att ensamrätten att använda ett varukännetecken för en

viss vara förbrukas efter det att varan har förts ut på marknaden av

rättighetsinnehavaren eller med dennes samtycke. Den föreslagna

konsumtionsbestämmelsen innebär att en varumärkesinnehavares ensam-

rätt att använda ett varukännetecken för en viss vara förbrukas endast om

varan av innehavaren eller med dennes samtycke förts ut på marknaden

inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

I propositionen föreslås vidare att den regel i varumärkeslagen som

innehåller undantag från konsumtionsprincipen utvidgas.

De föreslagna ändringarna innebär en anpassning av varumärkeslagen

till artikel 7 i rådets första direktiv 89/104/EEG om tillnärmningen av

medlemsstaternas varumärkeslagar (EGT L 040, 11.2.1989, s. 1, Celex

31989L0104) såsom artikeln tolkats i EG-domstolens praxis.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644) 4

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Nuvarande ordning 7

4.1 Inledning 7

4.2 Konventionsåtaganden 8

4.3 EG 9

4.4 Varumärkeslagen 10

4.4.1 Huvuddragen 10

4.4.2 Konsumtion 11

5 Reformbehovet 11

5.1 Konsumtionsprincipen 11

5.2 Undantaget från konsumtionsprincipen 13

6 En regel om regional konsumtion införs 14

7 Undantaget från konsumtionsprincipen vidgas 17

8 Ikraftträdande 17

9 Ekonomiska konsekvenser av förslagen 18

10 Författningskommentar 18

Bilaga 1 RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV av den 21 december 1988

 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar

 (89/104/EEG) 21

Bilaga 2 Sammanfattning av Varumärkeskommitténs delbetänkande 41

Bilaga 3 Varumärkeskommitténs lagförslag 42

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser 44

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 45

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2000 46

Rättsdatablad 47

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om

ändring i varumärkeslagen (1960:644).

2 Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen

(1960:644)

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

dels att 4 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 4 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Rätten till ett varukännetecken enligt 1 3 §§ innebär, att annan än

innehavaren inte får i näringsverksamhet använda ett därmed

förväxlingsbart kännetecken för sina varor, vare sig på varan eller dess

förpackning, i reklam eller affärshandling eller på annat sätt, däri

inbegripet också muntlig användning. Vad som nu sagts skall gälla

oavsett om varan tillhandahålls eller är avsedd att tillhandahållas här i

landet eller utomlands eller också hit införs. Är i fall som avses i 2 §

kännetecknet inte inarbetat i hela landet, gäller rätten endast inom det

område där kännetecknet är inarbetat.

Som otillåten användning enligt första stycket anses, att någon vid

tillhandahållande av reservdel, tillbehör eller liknande, som lämpar sig

för annans vara, åberopar dennes kännetecken på sådant sätt, att det kan

ge sken av att vad som tillhandahålls kommer från kännetecknets

innehavare eller av att denne medgett kännetecknets användning.

Har en vara tillhandahållits

under ett visst kännetecken och

har den därefter förändrats eller

försämrats, får inte, då varan på

nytt tillhandahålls i näringsverk-

samhet här i landet, kännetecknet

användas om inte förändringen

tydligt anges eller annars tydligt

framgår.

4 a §

Rätten till ett varukännetecken

enligt 1 3 §§ hindrar inte att

någon annan än innehavaren

använder kännetecknet för varor

som innehavaren, eller någon med

innehavarens samtycke, under

kännetecknet fört ut på marknaden

inom Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet.

Första stycket gäller dock inte

när varornas skick har förändrats

eller försämrats sedan de förts ut

på marknaden eller när det finns

någon annan skälig grund för

innehavaren att motsätta sig

användningen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

3 Ärendet och dess beredning

Europeiska gemenskapernas råd antog den 21 december 1988 rådets

första direktiv 89/104/EEG om tillnärmningen av medlemsstaternas

varumärkeslagar (EGT L 040, 11.2.1989, s. 1, Celex 31989L0104),

bilaga 1.

Sverige åtog sig att genomföra direktivet som en följd av tillträdet till

avtalet den 2 maj 1992 om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

(EES-avtalet). Detta föranledde ändringar i varumärkeslagen (1960:644),

vilka trädde i kraft den 1 januari 1993 (prop. 1992/93:48, bet.

1992/93:LU17, rskr. 1992/93:125).

Artikel 7.1 i direktivet innehåller en bestämmelse om när en ensamrätt

till ett varumärke konsumeras, dvs. när innehavaren av ett varumärke

förbrukar rätten att ingripa mot att någon annan använder varumärket för

en viss vara när varan omsätts på nytt. I artikel 7.2 finns ett undantag från

denna bestämmelse. När direktivet genomfördes i Sverige ansåg riks-

dagen att någon bestämmelse motsvarande artikel 7.1 inte skulle föras in

i varumärkeslagen. Som skäl angavs bl.a. att det rådde en utbredd osäker-

het om direktivets rätta innebörd på denna punkt. Samtidigt konstaterades

att frågan fick övervägas på nytt i den mån Europeiska gemenskapernas

domstol (EG-domstolen) skulle komma att uttala sig om artikelns

innebörd. I fråga om artikel 7.2 bedömdes denna kunna genomföras

genom en mindre ändring av 4 § tredje stycket varumärkeslagen.

Under åren 1997 och 1998 har EG-domstolen meddelat två domar som

rör tolkningen av artikel 7 i direktivet. Dessa domar har medfört att

frågan om varumärkeslagens anpassning till direktivet har aktualiserats

på nytt.

Den 16 oktober 1997 tillkallade regeringen en kommitté med uppdrag

att göra en samlad översyn av den varumärkesrättsliga lagstiftningen (dir.

1997:118). Kommittén har antagit namnet Varumärkeskommittén. Med

anledning av de två domarna från EG-domstolen fick kommittén den

26 november 1998 i uppdrag att särredovisa frågan om konsumtion av de

rättigheter som är knutna till ett varumärke (Ju98/4034). Kommittén

redovisade detta uppdrag i delbetänkandet Artikel 7 i EG:s varumärkes-

direktiv Ändringar i varumärkeslagen (SOU 1999:19).

Delbetänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av

remissyttrandena finns tillgänglig i Regeringskansliet (hos Justitie-

departementet, dnr Ju99/2003).

En sammanfattning av delbetänkandet finns i bilaga 2. Det lagförslag

som lades fram återges i bilaga 3. En förteckning över remissinstanserna

finns i bilaga 4.

På grundval av förslaget i delbetänkandet lägger regeringen i

propositionen fram förslag till en bestämmelse om konsumtion och till

vissa andra ändringar i varumärkeslagen. Förslaget har till syfte att

anpassa varumärkeslagen till artikel 7 i direktivet såsom artikeln tolkats i

EG-domstolens praxis.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 10 februari 2000 att inhämta Lagrådets

yttrande över lagförslaget. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

Lagrådsremissens lagförslag stämmer överens med propositionens

lagförslag. Lagrådet har inte haft något att erinra mot förslaget.

4 Nuvarande ordning

4.1 Inledning

Varumärkesrätten, som hör till den del av immaterialrätten som brukar

betecknas industriellt rättsskydd, ger innehavare av varumärke en

ensamrätt att använda varumärket som symbol för varor eller tjänster

som tillhandahålls i dennes näringsverksamhet. Ensamrätten innebär att

någon annan inte i näringsverksamhet får använda ett varumärke som kan

förväxlas med det skyddade för varor eller tjänster av samma eller

liknande slag. Genom sitt varumärke kan varumärkesinnehavaren

särskilja och framhäva sina varor i förhållande till övriga varor på

marknaden. Även för konsumenterna fyller varumärket en viktig

funktion genom att underlätta identifieringen av varor.

I likhet med vad som gäller för övriga rättigheter inom det industriella

rättsskyddet är ensamrätten till ett varumärke i princip nationellt

begränsad. Varje land bestämmer följaktligen, med de begränsningar som

följer av internationella åtaganden, vem som kan inneha ett varumärke,

vad som kan utgöra ett varumärke och vad ensamrätten till ett varumärke

innebär.

Normalt gäller ensamrätten att använda ett varumärke för en viss vara

endast när den varan första gången förs ut på marknaden. I och med att

detta sker förbrukas konsumeras ensamrätten. Innehavaren av varu-

märket förlorar därmed rätten att ingripa mot att någon annan använder

varumärket vid fortsatt omsättning av just den varan. En förutsättning för

att ensamrätten skall anses vara konsumerad är att varan förts ut på

marknaden av rättighetsinnehavaren eller med dennes samtycke.

Det finns olika konsumtionsprinciper. Anses ensamrätten konsumerad

endast i det land där den konsumtionsgrundande överlåtelsen ägt rum

brukar detta betecknas som nationell konsumtion. Om ensamrätten anses

förbrukad oavsett var i världen varan omsätts för första gången brukar

man tala om global konsumtion. En annan princip är att ensamrätten

anses konsumerad när varan förs ut på marknaden inom en viss region,

t.ex. ett visst frihandelsområde. En sådan ordning kallas regional

konsumtion.

Principen om konsumtion har stor praktisk betydelse. En tillämpning

av nationell konsumtion ger innehavaren av ett varumärke möjlighet att

motsätta sig att varor som han själv eller någon med hans samtycke har

fört ut på marknaden utomlands förs in i det land där han själv har

ensamrätt att använda varumärket för dessa varor. Tillämpas i stället en

princip om regional konsumtion kan innehavaren motsätta sig att varor

som han själv fört ut på marknaden utanför regionen förs in i den eller de

delar av regionen där han har ensamrätt att använda varumärket. En

tillämpning av global konsumtion innebär däremot att en varumärkes-

innehavare, så snart han har fört ut en viss vara under sitt varumärke på

marknaden och oavsett var i världen detta har skett, inte kan hindra andra

från att använda sig av varumärket när varan säljs vidare. Om en varu-

märkesinnehavare säljer sina varor dels i Sverige till ett visst pris, dels i

ett annat land till ett lägre pris, innebär detta att var och en fritt kan köpa

ett parti av varorna till det lägre priset, föra in partiet till Sverige och här

utbjuda det till försäljning i konkurrens med varumärkesinnehavaren.

Denna typ av import brukar betecknas parallellimport. Numera skiljer

man mellan egentlig parallellimport och reimport. Med egentlig parallell-

import avses import av varor som har sitt ursprung utanför importlandet

eller, under förutsättning att principen om regional konsumtion gäller,

utanför den region i vilken en konsumtionsgrundande överlåtelse kan äga

rum. Reimport innebär import av varor med ursprung innanför något av

dessa områden.

Det har ofta hävdats att principen om global konsumtion gynnar den

fria konkurrensen och motverkar konstlad prisdifferentiering. Frågan har

varit föremål för ett flertal studier. Konkurrensverket lade i januari 1999

fram en rapport om ekonomiska konsekvenser av olika principer för

konsumtion (Parallellimport till Sverige effekter av Silhouette-domen).

På uppdrag av Europeiska kommissionen presenterade utrednings-

institutet National Economics Research Associates i februari 1999 en

utredning om de ekonomiska konsekvenserna av valet av konsumtions-

princip (The Economic Consequences of the Choice of a Regime of

Exhaustion in the Area of Trademarks).

4.2 Konventionsåtaganden

Som påpekas ovan är ensamrätten till ett varumärke i princip nationellt

begränsad. Den omfattande utrikeshandeln har emellertid medfört att

varumärkesrätten har en i hög grad internationell prägel. Sverige är

anslutet till flera internationella konventioner på området. Den mest

grundläggande av dessa är Pariskonventionen för industriellt rättsskydd

från år 1883, till vilken närmare 160 stater har anslutit sig. Konventionen

bygger på principen om nationell behandling. Detta innebär att stater som

är bundna av konventionen är skyldiga att ge skydd åt varumärken från

alla andra konventionsländer på samma sätt som man skyddar sina egna

varumärken.

På det internationella planet har även vissa system för registrering av

varumärken etablerats. De viktigaste av dessa system är det som bygger

på Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av

varumärken och det som bygger på ett protokoll till Madridöverens-

kommelsen, det s.k. Madridprotokollet. Grundtanken i dessa båda system

är att en sökande som uppfyller vissa förutsättningar kan ansöka hos

Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (WIPO) om

registrering av ett varumärke i en eller flera av de stater som har anslutit

sig till systemet och därigenom erhålla skydd i de angivna staterna.

Sverige är anslutet till Madridprotokollet men inte till Madridöverens-

kommelsen.

Även det internationella avtalet om handelsrelaterade aspekter av

immaterialrätter (TRIP:s-avtalet) innehåller bestämmelser av betydelse

för varumärkesrätten. Sverige är bundet till detta avtal genom sin

anslutning till Världshandelsorganisationen (World Trade Organization,

WTO). I TRIP:s-avtalet finns bl.a. regler om utformningen av medlems-

ländernas lagstiftning såvitt gäller sanktioner och rättsmedel som syftar

till att säkerställa ett fungerande rättsskydd mot intrång i immateriella

rättigheter.

Ingen av de nu nämnda konventionerna innehåller några bestämmelser

om konsumtion. I TRIP:s-avtalet anges uttryckligen att ingenting i det

avtalet skall användas beträffande frågan om konsumtion av immateriella

rättigheter (artikel 6).

4.3 EG

EG-fördraget har stor betydelse för utformningen och tillämpningen av

nationell varumärkesrätt. Av särskild vikt är artikel 12 (f.d. artikel 6) om

förbud mot diskriminering på grund av nationalitet, artikel 28 (f.d. artikel

30) om förbud mot kvantitativa importrestriktioner och liknande

åtgärder, artikel 30 (f.d. artikel 36) om skydd för industriell äganderätt

samt konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 (f.d. artiklarna 85 och 86).

EG:s varumärkesdirektiv, som grundas på artikel 95 (f.d. artikel 100 a)

i EG-fördraget, syftar till att eliminera vissa skillnader i de olika EG-

ländernas nationella varumärkeslagar. Direktivet innebär inte att de olika

EG-ländernas varumärkeslagar harmoniseras helt. Harmoniseringen har

begränsats till sådana nationella bestämmelser som på ett mera direkt sätt

kan motverka den fria rörligheten för varor eller tjänster. Framför allt

reglerar direktivet frågor om vad som behövs för att kunna få och

vidmakthålla en ensamrätt till ett varumärke och frågor om det rättsliga

skyddet av ensamrätten till ett varumärke. Alla artiklarna i direktivet är

inte obligatoriska utan beträffande en del av dem överlåts det åt den

enskilda staten att besluta om artikeln skall införas eller inte.

I artikel 7 i direktivet finns bestämmelser om konsumtion. Artikeln är

obligatorisk. Enligt den svenska officiella översättningen lyder artikel 7 i

sin ursprungliga lydelse på följande sätt.

 1. Ett varumärke ger inte innehavaren rätt att förbjuda användningen

av varumärket för varor som av innehavaren eller med hans samtycke har

förts ut på marknaden under varumärket inom gemenskapen.

2. Punkt 1 skall inte gälla när innehavaren har skälig grund att motsätta

sig fortsatt marknadsföring av varorna, särskilt när varornas beskaffenhet

har förändrats eller försämrats efter att de har förts ut på marknaden.

Lydelsen av artikel 7.1 har ändrats genom artikel 65.2 i EES-avtalet,

jämförd med bilaga XVII fjärde punkten till avtalet, genom att orden

 inom gemenskapen ersatts av i en avtalsslutande part . Artikelns

geografiska tillämpningsområde omfattar nu således hela EES.

Vidare har Europeiska gemenskapernas råd antagit en förordning om

gemenskapsvarumärken, Rådets förordning (EG) 40/94 om gemenskaps-

varumärken (EGT L 011, 14.1.1994 s. 1, Celex 31994R0040). Förord-

ningen ersätter inte nationell lagstiftning utan kompletterar denna med ett

alternativt europeiskt skydd för s.k. gemenskapsvarumärken. I artikel 13

i förordningen finns en bestämmelse om konsumtion av sådana

varumärken, vilken till sitt innehåll överensstämmer med artikel 7.1 i

direktivet.

4.4 Varumärkeslagen

4.4.1 Huvuddragen

Varumärkeslagen ger innehavare av varumärken och andra varukänne-

tecken ensamrätt att använda kännetecknet som symbol för varor eller

tjänster som tillhandahålls i deras näringsverksamhet. Ensamrätten till ett

varumärke kan förvärvas antingen genom att varumärket registreras (1 §

varumärkeslagen) eller genom att det inarbetas (2 § första stycket

varumärkeslagen). Genom inarbetning kan ensamrätt förvärvas även till

andra särskilda varukännetecken än sådana som omfattas av lagens

definition av varumärke (2 § andra stycket varumärkeslagen).

Inarbetning sker genom att ett varumärke, eller annat varukännetecken,

används i sådan omfattning att det i Sverige inom en betydande del av

den krets som det riktar sig till, omsättningskretsen, blir känt som

beteckning för de varor eller tjänster som det används för (2 § tredje

stycket varumärkeslagen).

En varumärkesregistrering gäller i tio år, men kan förnyas ett

obegränsat antal gånger (22 § varumärkeslagen). Ensamrätt på grund av

inarbetning upphör när varukännetecknet inte längre är så känt som

fordras för att det skall anses inarbetat.

Ensamrätten innebär att någon annan inte i näringsverksamhet får

använda ett kännetecken som kan förväxlas med det skyddade för varor

eller tjänster av samma eller liknande slag (4 § första stycket och 6 §

första stycket varumärkeslagen). Innehavaren skall alltså inte behöva tåla

att identiska eller liknande kännetecken används för identiska eller

liknande varor som de han själv marknadsför.

Utöver detta allmänna skydd finns ett mer omfattande skydd för

varukännetecken som är väl ansedda i Sverige. I fråga om sådana känne-

tecken föreskrivs att ingen annan än innehavaren av varukännetecknet får

använda kännetecken som liknar det väl ansedda, om användningen

skulle dra otillbörlig fördel av eller skada det väl ansedda kännetecknets

särskiljningsförmåga och anseende (4 § första stycket och 6 § andra

stycket varumärkeslagen). Detta skydd gäller oberoende av för vilka

varor eller tjänster som det andra kännetecknet används.

Varukännetecknens förmögenhetsvärden kan realiseras på olika sätt.

Varukännetecken kan överlåtas (32 § varumärkeslagen). Registrerade

varumärken kan också mätas ut och pantsättas (34 § femte stycket och

34 a 34 j §§ varumärkeslagen). Vidare kan innehavaren av ett

registrerat varumärke ge annan licens att använda det (34 § första stycket

varumärkeslagen).

Reglerna om skydd för varukännetecken är sanktionerade. Det finns

bl.a. bestämmelser om straffansvar och skadeståndsskyldighet för den

som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör intrång i någon annans ensam-

rätt till ett varumärke (37 och 38 §§ varumärkeslagen). Vidare kan

domstol besluta om vissa skydds- och säkerhetsåtgärder.

4.4.2 Konsumtion

Varumärkeslagen innehåller inte någon uttrycklig regel om konsumtion. I

det utredningsbetänkande från Varumärkes- och firmautredningen som

låg till grund för varumärkeslagen konstaterades att ensamrätten till ett

varukännetecken i princip var konsumerad beträffande den aktuella varan

om den under ett visst kännetecken tillhandahållits av innehavaren eller

med dennes medgivande. Enligt utredningen kunde innehavaren inte göra

ensamrätten gällande mot någon som sålde varan vidare under

kännetecknet (SOU 1958:10 s. 238). Varumärkes- och firmautredningen

utgick således från en princip om global konsumtion. Principen har

bekräftats i rättspraxis, bl.a. genom två domar från Högsta domstolen

(NJA 1967 s. 458 och NJA 1988 s. 543).

I samband med varumärkeslagens tillkomst infördes en bestämmelse

med undantag från konsumtionsprincipen. Bestämmelsen, som togs in i

4 § tredje stycket varumärkeslagen, avsåg att skydda ett känneteckens

renommé mot att ändrade eller försämrade varor tillhandahölls under

kännetecknet. Enligt denna fick kännetecknet inte användas när en vara

tillhandahållits under ett visst kännetecken och på nytt tillhandahölls i

näringsverksamhet, om varan väsentligt förändrats genom bearbetning,

reparation eller liknande av annan än kännetecknets innehavare och detta

inte tydligt angavs. Bestämmelsen ändrades i samband med att varu-

märkesdirektivet genomfördes i Sverige. I bestämmelsen föreskrivs nu

att om en vara har tillhandahållits under ett visst kännetecken och

därefter förändrats eller försämrats, får inte, då varan på nytt

tillhandahålls i näringsverksamhet här i landet, kännetecknet användas

om inte förändringen tydligt anges eller annars tydligt framgår.

5 Reformbehovet

5.1 Konsumtionsprincipen

När varumärkesdirektivet till följd av Sveriges åtaganden enligt EES-

avtalet skulle genomföras aktualiserades frågan om konsumtion. Bered-

ningen av ändringarna i varumärkeslagen skedde i Justitiedepartementet

och redovisades i departementspromemorian Ändringar i de immaterial-

rättsliga lagarna med anledning av EES-avtalet m.m. (Ds 1992:13). I

promemorian konstaterades att det var omtvistat om artikel 7.1 i

direktivet skulle tolkas på så sätt att den innebar en skyldighet att

begränsa konsumtionen till varor som förts ut på marknaden inom EES

eller om global konsumtion kunde fortsätta att gälla. Bedömningen i

promemorian blev att varumärkesdirektivet inte lade hinder i vägen för

Sverige att behålla principen om global konsumtion av varumärkes-

rättigheter (Ds 1992:13 s. 111 f.). Flera remissinstanser hävdade dock att

en bestämmelse motsvarande artikel 7.1 borde införas i varumärkeslagen

och att artikelns närmare innebörd sedan fick lämnas öppen för tolkning.

Även Lagrådet framförde denna uppfattning. I propositionen gjorde

också regeringen bedömningen att en regel motsvarande den i direktivet

skulle införas (prop. 1992/93:48 s. 87 f.).

Vid riksdagsbehandlingen av propositionen ställde sig emellertid

Lagutskottet avvisande till en särskild konsumtionsregel som man ansåg

innebar att principen om global konsumtion övergavs. Lagutskottet

konstaterade att förslaget om regional konsumtion inte låg i linje med

Sveriges strävanden mot att åstadkomma en friare handel. Lagutskottet

menade att det var ett viktigt konsumentintresse att den konkurrens som

parallellimporten från länder utanför EES medförde kunde fortgå. Vidare

påpekade Lagutskottet att det inom EG rådde delade meningar om vad

direktivet på den nu diskuterade punkten innebar och att rättsläget därför

fick anses oklart. Denna oklarhet kunde enligt Lagutskottet undanröjas

endast genom ett avgörande av EG-domstolen. Lagutskottet gjorde mot

denna bakgrund bedömningen att det inte fanns tillräckliga skäl för

Sverige att som enda land i Norden överge principen om global konsum-

tion. Samtidigt uttalade Lagutskottet att frågan fick övervägas på nytt i

den mån EG-domstolen skulle avge ett tolkningsbesked som utvisar att

global konsumtion är oförenlig med direktivet (bet. 1992/93LU17 s. 7 f.).

Någon bestämmelse motsvarande artikel 7.1 i varumärkesdirektivet

fördes således inte in i varumärkeslagen.

EG-domstolen har i ett avgörande från 1998 uttalat sig i frågan om

nationella bestämmelser om global konsumtion är förenliga med artikel

7.1 i varumärkesdirektivet. Avgörandet är EG-domstolens dom den

16 juli 1998 i målet C-355/96 Silhouette International Schmied GmbH whereas it is

therefore necessary, in view of the

establishment and functioning of the

internal market, to approximate the

laws of Member States;

Det är viktigt att inte förbise de

lösningar och fördelar som

gemenskapens varumärkessystem

kan erbjuda företag som önskar

förvärva varumärken.

Whereas it is important not to

disregard the solutions and

advantages which the Community

trade mark system may afford to

undertakings wishing to acquire

trade marks;

Det förefaller inte nödvändigt att

nu genomföra ett fullständigt

närmande av medlemsstaternas

lagstiftning om varumärken utan

det kommer att vara tillräckligt att

begränsa den till de nationella

rättsliga bestämmelser som mest

direkt påverkar den inre

marknadens funktion.

Whereas it does not appear to be

necessary at present to undertake

full-scale approximation of the trade

mark laws of the Member States and

it will be sufficient if approximation

is limited to those national

provisions of law which most

directly affect the functioning of the

internal market;

Direktivet fråntar inte medlems-

staterna deras rätt att fortsätta

skydda sådana varumärken som

förvärvats genom användning,

utan behandlar dem endast med

avseende på förhållandet mellan

dem och sådana varumärken som

förvärvats genom registrering.

Whereas the Directive does not

deprive the Member States of the

right to continue to protect

trademarks acquired through use but

takes them into account only in

regard to the relationship between

them and trade marks acquired by

registration;

Medlemsstaterna förblir också

fria att fastställa procedurregler för

registrering, upphävande och

ogiltighet av varumärken som för-

värvats genom registrering. De kan

t.ex. bestämma sättet för varu-

märkesregistrering och ogiltighets-

förklaring, bestämma om äldre

rättigheter skall åberopas antingen

vid registrerings- eller ogiltighets-

förfarandet eller i båda

förfarandena samt, i det fall de

tillåter att äldre rättigheter

åberopas i registreringsförfarandet,

använda sig av ett invändnings-

förfarande eller ett obligatoriskt

granskningsförfarande eller båda.

Medlemsstaterna får även fort-

sättningsvis bestämma vilka

konsekvenser som upphävande

eller ogiltighetsförklaring av varu-

märken skall få.

Whereas Member States also

remain free to fix the provisions of

procedure concerning the registra-

tion, the revocation and the

invalidity of trade marks acquired

by registration; whereas they can,

for example, determine the form of

trade mark registration and

invalidity procedures, decide

whether earlier rights should be

invoked either in the registration

procedure or in the invalidity

procedure or in both and, if they

allow earlier rights to be invoked in

the registration procedure, have an

opposition procedure or an ex

officio examination procedure or

both; whereas Member States

remain free to determine the effects

of revocation or invalidity of trade

marks;

Detta direktiv utesluter inte att

varumärken underkastas andra

rättsliga bestämmelser än de

varumärkesrättsliga bestämmelser

som finns i medlemsstaterna, t.ex

bestämmelser om illojal

konkurrens, skadeståndsansvar

eller konsumentskydd.

Whereas this Directive does not

exclude the application to trade

marks of provisions of law of the

Member States other than trade

mark law, such as the provisions

relating to unfair competition, civil

liability or consumer protection;

För att uppnå det mål som

tillnärmningen av de rättsliga

bestämmelserna syftar till krävs att

villkoren för erhållande och

vidmakthållande av ett registrerat

varumärke är i princip identiska i

de olika medlemsstaterna. Det är

därför nödvändigt att upprätta en

lista med exempel på tecken som

kan utgöra varumärken, under

förutsättning att sådana tecken kan

särskilja ett företags varor eller

tjänster från ett annat företags.

Grunderna för att vägra registre-

ring eller för ogiltighet av seende

själva varumärket, t.ex. frånvaro

av särskiljande egenskaper, eller

avseende konflikter mellan

varumärket och äldre rättigheter

skall anges på ett uttömmande sätt,

även om vissa av grunderna är

valfria för medlemsstaterna som

därför kan bibehålla eller införa

dessa grunder i sina lagstiftningar.

Medlemsstaterna kan i sina

respektive lagstiftningar bibehålla

eller införa registreringshinder

eller ogiltighetsgrunder som är

kopplade till villkor för att erhålla

eller vidmakthålla ett varumärke

vilka inte berörs av någon

bestämmelse om närmande, t.ex.

rörande märkesinnehavaren, för-

nyelse av varumärket eller

avgiftsregler, eller villkor som har

samband med bristande iakttag-

ande av procedurbestämmelser.

Whereas attainment of the

objectives at which this approxi-

mation of laws is aiming requires

that the conditions for obtaining and

continuing to hold a registered trade

mark are, in general, identical in all

Member States; whereas, to this

end, it is necessary to list examples

of signs which may constitute a

trade mark, provided that such signs

are capable of distinguishing the

goods or services of one

undertaking from those of other

undertakings; whereas the grounds

for refusal or invalidity concerning

the trade mark itself, for example,

the absence of any distinctive

character, or concerning conflicts

between the trade mark and earlier

rights, are to be listed in an

exhaustive manner, even if some of

these grounds are listed as an option

for the Member States which will

therefore be able to maintain or

introduce those grounds in their

legislation; whereas Member States

will be able to maintain or introduce

into their legislation grounds of

refusal or invalidity linked to

conditions for obtaining and

continuing to hold a trade mark for

which there is no provision of

approximation, concerning, for

example, the eligibility for the grant

of a trade mark, the renewal of the

trade mark or rules on fees, or

related to the non-compliance with

procedural rules;

För att minska det totala antalet

registrerade och skyddade varu-

märken inom gemenskapen och

därmed antalet tvister dem emellan

är det av vikt att registrerade

varumärken faktiskt används och

att de upphävs om så inte är fallet.

Det är nödvändigt att se till att ett

varumärke inte kan ogiltigförklaras

på grund av att ett äldre men inte

använt varumärke redan finns,

medan medlemsstaterna har full

frihet att tillämpa samma princip

vid registrering av ett varumärke

eller att säkerställa att ett

varumärke inte med framgång kan

åberopas i ett mål om intrång om

det efter invändning av en part slås

fast att varumärket kan upphävas. I

alla dessa fall tillkommer det

medlemsstaterna själva att

bestämma tillämpliga procedur-

regler.

Whereas in order to reduce the

total number of trade marks

registered and protected in the

Community and, consequently, the

number of conflicts which arise

between them, it is essential to

require that registered trade marks

must actually be used or, if not used,

be subject to revocation; whereas it

is necessary to provide that a trade

mark cannot be invalidated on the

basis of the existence of a non-used

earlier trade mark, while the

Member States remain free to apply

the same principle in respect of the

registration of a trade mark or to

provide that a trade mark may not

be successfully invoked in

infringement proceedings if it is

established as a result of a plea that

the trade mark could be revoked;

whereas in all these cases it is up to

the Member States to establish the

applicable rules of procedure;

För att underlätta den fria rörlig-

heten för varor och tjänster är det

av avgörande betydelse att säker-

ställa att registrerade varumärken

hädanefter har samma rättsliga

skydd i alla medlemsstaterna.

Detta förhållande får emellertid

inte hindra medlemsstaterna från

att efter eget bedömande ge ett

omfattande skydd åt sådana

varumärken som är kända.

Whereas it is fundamental, in

order to facilitate the free circulation

of goods and services, to ensure that

henceforth registered trade marks

enjoy the same protection under the

legal systems of all the Member

States; whereas this should however

not prevent the Member States from

granting at their option extensive

protection to those trade marks

which have a reputation;

Det skydd som följer av det

registrerade varumärket, vars

funktion framför allt är att

garantera att varumärket anger ur-

sprunget, är absolut när det råder

identitet mellan märket och tecknet

och varorna eller tjänsterna.

Skyddet gäller också vid likhet

mellan märket och tecknet och

varorna eller tjänsterna. Det är

nödvändigt att tolka begreppet

likhet mot bakgrund av risken för

förväxling. Grundförutsättningen

för skyddet är att det finns en risk

för förväxling och denna måste

bedömas mot bakgrund av flera

faktorer, särskilt i hur hög grad

märket är känt på marknaden, den

association som det använda eller

registrerade märket framkallar,

graden av likhet mellan märket och

tecknet samt mellan de

ifrågavarande varorna eller

tjänsterna. Formerna för fast-

slående av risk för förväxling och

framför allt bevisbördan skall

regleras av nationella procedur-

regler som inte berörs av detta

direktiv.

Whereas the protection afforded

by the registered trade mark, the

function of which is in particular to

guarantee the trade mark as an

indication of origin, is absolute in

the case of identity between the

mark and the sign and goods or

services; whereas the protection

applies also in case of similarity

between the mark and the sign and

the goods or services; whereas it is

indispensable to give an

interpretation of the concept of

similarity in relation to the

likelihood of confusion; whereas the

likelihood of confusion, the

appreciation of which depends on

numerous elements and, in parti-

cular, on the recognition of the trade

mark on the market, of the

association which can be made with

the used or registered sign, of the

degree of similarity between the

trade mark and the sign and between

the goods or services identified,

constitutes the specific condition for

such protection; whereas the ways

in which likelihood of confusion

may be established, and in particular

the onus of proof, are a matter for

national Procedural rules which are

not prejudiced by the Directive;

Av hänsyn till rättssäkerheten,

men utan att i orimlig grad skada

de intressen som innehavaren av

ett äldre märke har, är det viktigt

att säkerställa att denne inte längre

får begära ogiltighetsförklaring

samt att han inte får motsätta sig

användningen av ett varumärke

som är yngre än hans eget och som

han i vetskap därom har tillåtit

användning av under en längre tid

om inte ansökan om registrering av

det yngre varumärket gjorts i ond

tro.

Whereas it is important, for

reasons of legal certainty and

without inequitably prejudicing the

interests of a proprietor of an earlier

trade mark, to Provide that the latter

may no longer request a declaration

of invalidity nor may he oppose the

use of a trade mark subsequent to

his own of which he has knowingly

tolerated the use for a substantial

length of time, unless the

application for the subsequent trade

mark was made in bad faith:

Alla medlemsstaterna i

gemenskapen är bundna av

Pariskonventionen för industriellt

rättsskydd. Det är nödvändigt att

detta direktivs bestämmelser helt

överensstämmer med bestämmel-

serna i Pariskonventionen. De av

medlemsstaternas skyldigheter

som är en följd av konventionen

berörs inte av detta direktiv. Där så

är lämpligt skall artikel 234, andra

stycket i fördraget, tillämpas.

Whereas all Member States of the

Community are bound by the Paris

Convention for the Protection of

Industrial Property; whereas it is

necessary that the provisions of this

Directive are entirely consistent

with those of the Paris Convention;

whereas the obligations of the

Member States resulting from this

Convention are not affected by this

Directive; whereas, where

appropriate, the second

subparagraph of Article 234 of the

Treaty is applicable,

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS

FÖLJANDE.

HAS ADOPTED THIS

DIRECTIVE:

Artikel 1

Article 1

Räckvidd

Scope

Detta direktiv skall tillämpas för

varumärken avseende varor eller

tjänster vilka i en medlemsstat är

föremål för registrering eller

ansökan om registrering som

individuellt varumärke, kollektiv-

märke eller garanti- eller

kontrollmärke, eller vilka är

föremål för registrering eller

ansökan om registrering hos

Benelux varumärkesmyndighet

eller föremål för en internationell

registrering med rättsverkan i en

medlemsstat.

This Directive shall apply to

every trade mark in respect of goods

or services which is the subject of

registration or of an application in a

Member State for registration as an

individual trade mark, a collective

mark or a guarantee or certification

mark, or which is the subject of a

registration or an application for

registration in the Benelux Trade

Mark Office or of an international

registration having effect in a

Member State.

Artikel 2

Article 2

Tecken som kan utgöra ett

varumärke

Signs of which a trade mark may

consist

Ett varumärke kan utgöras av

alla tecken som kan återges

grafiskt, särskilt ord, inbegripet

personnamn, figurer, bokstäver,

siffror, formen på en vara eller

dess förpackning, förutsatt att

tecknen i fråga kan särskilja ett

företags varor eller tjänster från

andra företags.

A trade mark may consist of any

sign capable of being represented

graphically, particularly words,

including personal names, designs,

letters, numerals, the shape of goods

or of their packaging, provided that

such signs are capable of

distinguishing the goods or services

of one undertaking from those of

other undertakings.

Artikel 3

Article 3

Registreringshinder eller ogiltig-

hetsgrunder

Grounds for refusal or invalidity

1. Följande tecken och varumärken

får inte registreras och om

registrering har skett skall de

kunna ogiltigförklaras:

1. The following shall not be

registered or if registered shall be

liable to be declared invalid:

a) Tecken som inte kan utgöra

ett varumärke.

(a) signs which cannot constitute

a trade mark;

b) Varumärken som saknar

särskiljningsförmåga.

(b) trade marks which are devoid

of any distinctive character;

c) Varumärken som endast

består av tecken eller upplysningar

vilka i handeln visar varornas eller

tjänsternas art, kvalitet, kvantitet,

avsedda användning, värde,

geografiska ursprung, tiden för

deras framställande eller andra

egenskaper hos varorna eller

tjänsterna.

d) Varumärken som endast

består av tecken eller upplysningar

vilka i det dagliga språkbruket

eller enligt branschens vedertagna

handelsbruk kommit att bli en

sedvanlig beteckning för varan

eller tjänsten.

(c) trade marks which consist

exclusively of signs or indications

which may serve, in trade, to

designate the kind, quality, quantity,

intended purpose, value,

geographical origin, or the time of

production of the goods or of

rendering of the service, or other

characteristics of the goods or

service;

(d) trade marks which consist

exclusively of signs or indications

which have become customary in

the current language or in the bona

fide and established practices of the

trade;

e) Tecken som endast består av

(e) signs which consist

exclusively of:

- en form som följer av varans

art, eller

- the shape which results from the

nature of the goods themselves, or

- en form på en vara som krävs

för att uppnå ett tekniskt resultat,

eller

- the shape of goods which is

necessary to obtain a technical

result, or

- en form som ger varan ett

betydande värde.

- the shape which gives

substantial value to the goods;

f) Varumärken som strider mot

allmän ordning eller mot allmänna

moralbegrepp.

(f) trade marks which are contrary

to public policy or to accepted

principles of morality;

g) Varumärken som är ägnade

att vilseleda allmänheten t ex med

avseende på varans eller tjänstens

art, kvalitet eller geografiska

ursprung.

(g) trade marks which are of such

a nature as to deceive the public, for

instance as to the nature, quality or

geographical origin of the goods or

service;

h) Varumärken som inte har

godkänts av behöriga myndigheter

och som skall vägras registrering

eller ogiltigförklaras i enlighet

med artikel 6b i Pariskonventionen

för industriellt rättsskydd, i

fortsättningen kallad "Paris-

konventionen".

(h) trade marks which have not

been authorized by the competent

authorities and are to be refused or

invalidated pursuant to Article 6 ter

of the Paris Convention for the

Protection of Industrial Property,

hereinafter referred to as the ''''Paris

Convention''''.

2. En medlemsstat kan

bestämma att ett varumärke inte

skall registreras eller, om det redan

är registrerat, att det skall kunna

förklaras ogiltigt i följande fall:

2. Any Member State may

provide that a trade mark shall not

be registered or, if registered, shall

be liable to be declared invalid

where and to the extent that:

a) Om användningen av

varumärket kan förbjudas med

stöd av andra lagbestämmelser än

medlemsstatens eller gemen-

skapens varumärkeslagstiftning.

(a) the use of that trade mark may

be prohibited pursuant to provisions

of law other than trade mark law of

the Member State concerned or of

the Community;

b) Om varumärket omfattar ett

tecken av högt symbolvärde,

särskilt en religiös symbol.

(b) the trade mark covers a sign of

high symbolic value, in particul.ar a

religious symbol;

c) Om varumärket innehåller

andra tecken, emblem eller vapen

än de som nämns i artikel 6b,

Pariskonventionen, och som är av

allmänt intresse, under förut-

sättning att vederbörande myndig-

heter inte givit tillstånd till dess

registrering i enlighet med

medlemsstatens lagstiftning.

(c) the trade mark includes

badges, emblems and escutcheons

other than those covered by Article

6 ter of the Paris Convention and

which are of Public interest, unless

the consent of the appropriate

authorities to its registration has

been given in conformity with the

legislation of the Member State;

d) Om ansökan om registrering

av varumärket gjorts i ont uppsåt

av den sökande.

(d) the application for registration

of the trade mark was made in bad

faith by the applicant.

3. Ett varumärke skall inte

vägras registrering eller ogiltig-

förklaras med stöd av punkt 1 b, c

eller d, om det före tidpunkten för

registreringsansökan och som en

följd av det bruk som har gjorts av

det har förvärvat särskiljnings-

förmåga. En medlemsstat kan

dessutom besluta att denna

bestämmelse skall gälla även då

särskiljningsförmågan har förvär-

vats efter tidpunkten för registre-

ringsansökan eller tidpunkten för

registreringen.

3. A trade mark shall not be

refused registration or be declared

invalid in accordance with

paragraph 1 (b), (c) or (d) if, before

the date of application for

registration and following the use

which has been made of it, it has

acquired a distinctive character. Any

Member State may in addition

provide that this provision shall also

apply where the distinctive character

was acquired after the date of

application for registration or after

the date of registration.

4. En medlemsstat kan med

avsteg från punkterna 1, 2 och 3

bestämma att registreringshinder

eller grunder för ogiltighets-

förklaring gällande i den staten

före ikraftträdandet av detta

direktivs tvingande bestämmelser

skall gälla för ansökan om

varumärke som gjorts före den

tidpunkten.

4. Any Member State may

provide that, by derogation from the

preceding paragraphs, the grounds

of refusal of registration or

invalidity in force in that State prior

to the date on which the provisions

necessary to comply with this

Directive enter into force, shall

apply to trade marks for which

application has been made prior to

that date.

Artikel 4

Article 4

Ytterligare registreringshinder

eller ogiltighetsgrunder med

avseende på konflikter med

äldre rättigheter

Further grounds for refusal or

invalidity concerning conflicts

with earlier rights

1. Ett varumärke skall inte

registreras eller om det är

registrerat skall det kunna ogiltig-

förklaras

1. A trade mark shall not be

registered or, if registered, shall be

liable to be declared invalid:

a) om det är identiskt med ett

äldre varumärke och de varor eller

tjänster som varumärket har

ansökts eller registrerats för är

identiska med de varor eller

tjänster för vilka det äldre

varumärket är skyddat,

(a) if it is identical with an earlier

trade mark, and the goods or

services for which the trade mark is

applied for or is registered are

identical with the goods or services

for which the earlier trade mark is

protected;

b) om det på grund av sin

identitet eller likhet med det äldre

varumärket och identiteten eller

likheten mellan de varor eller

tjänster som täcks av varumärkena

föreligger en risk att allmänheten

förväxlar dem, inbegripet risken

för att varumärket associeras med

det äldre varumärket.

(b) if because of its identity with,

or similarity to,the earlier trade

mark and the identity or similarity

of the goods or services covered by

the trade marks, there exists a

likelihood of confusion on the part

of the public, which includes the

likelihood of association with the

earlier trade mark.

2. Med äldre varumärken i

punkt 1 avses

2. Earlier trade marks within

the meaning of paragraph 1 means:

a) följande kategorier av

varumärken för vilka ansökan om

registrering gjorts tidigare än

ansökan om registrering av

varumärket ifråga, med veder-

börlig hänsyn tagen till de anspråk

som kan göras på företrädesrätt för

dessa varumärken:

i) EG-varumärken,

(a) trade marks of the following

kinds with a date of application for

registration which is earlier than the

date of application for registration

of the trade mark, taking account,

where appropriate, of the priorities

claimed in respect of those trade

marks:

(i) Community trade marks;

ii) varumärken som har

registrerats i medlemsstat eller,

vad avser Belgien, Luxemburg

eller Nederländerna, hos Benelux

varumärkesmyndighet,

(ii) trade marks registered in the

Member State or, in the case of

Belgium, Luxembourg or the

Netherlands, at the Benelux Trade

Mark Office;

iii) varumärken som blivit

föremål för en internationell

registrering med rättsverkan i

medlemsstaten ifråga,

(iii) trade marks registered under

international arrangements which

have effect in the Member State;

b) EG-varumärken som i

enlighet med förordningen om EG-

varumärken gör befogat anspråk

på anciennitet gentemot ett

varumärke i a ii och a iii även om

det senare varumärket inte har

vidmakthållits eller innehavaren

inte förnyat registreringen,

(b) Community trade marks

which validly claim seniority, in

accordance with the Regulation on

the Community trade mark, from a

trade mark referred to in (a) (ii) and

(iii), even when the latter trade mark

has been surrendered or allowed to

lapse;

c) ansökan om varumärken

nämnda i a och b under

förutsättning av deras registrering,

(c) applications for the trade

marks referred to in (a) and (b),

subject to their registration;

d) varumärken som, vid

tidpunkten för ansökan om

registrering eller, i förekommande

fall, vid tidpunkten för begäran om

företrädesrätt med avseende på

ansökan om registrering av

varumärket, är välkända i en

medlemsstat, i den betydelse som

ges ordet "välkänt" i artikel 6a i

Pariskonventionen.

(d) trade marks which, on the date

of application for registration of the

trade mark, or, where appropriate, of

the priority claimed in respect of the

application for registration of the

trade mark, are well known in a

Member State, in the sense in which

the words ''''well known'''' are used in

Article 6 bis of the Paris

Convention.

3. Ett varumärke skall inte heller

registreras eller, om det är

registrerat, skall det kunna

ogiltigförklaras om det är identiskt

med, eller liknar ett äldre EG-

varumärke enligt punkt 2, och det

avses bli registrerat för eller har

registrerats för varor eller tjänster

som inte liknar dem för vilka det

äldre EG-varumärket är registrerat,

om det äldre EG-varumärket är

känt i gemenskapen och använd-

ningen av det yngre varumärket

utan skälig anledning skulle dra

otillbörlig fördel av eller vara till

förfång för det äldre EG-

varumärkets särskiljningsförmåga

eller renommé.

3. A trade mark shall furthermore

not be registered or, if registered,

shall be liable to be declared invalid

if it is identical with, or similar to,

an earlier Community trade mark

within the meaning of paragraph 2

and is to be, or has been, registered

for goods or services which are not

similar to those for which the earlier

Community trade mark is registered,

where the earlier Community trade

mark has a reputation in the

Community and where the use of

the later trade mark without due

cause would take unfair advantage

of, or be detrimental to, the

distinctive character or the repute of

the earlier Community trade mark.

4. En medlemsstat kan vidare

besluta att ett varumärke inte skall

registreras eller, om det är

registrerat, skall kunna

ogiltigförklaras i följande fall:

4. Any Member State may

furthermore provide that a trade

mark shall not be registered or, if

registered, shall be liable to be

declared invalid where, and to the

extent that:

a) Om varumärket är identiskt

med, eller liknar ett äldre nationellt

varumärke enligt punkt 2 och det

avses bli registrerat för eller redan

har registrerats för varor och

tjänster som inte liknar dem för

vilka det äldre varumärket är

registrerat, om det äldre varu-

märket är känt i medlemsstaten

ifråga och användningen av det

yngre varumärket utan skälig

anledning skulle dra otillbörlig

fördel av eller vara till förfång för

det äldre varumärkets särskilj-

ningsförmåga eller renommé.

(a) the trade mark is identical

with, or similar to, an earlier

national trade mark within the

meaning of paragraph 2 and is to he,

or has been, registered for goods or

services which are not similar to

those for which the earlier trade

mark is registered, where the earlier

trade mark has a reputation in the

Member State concerned and where

the use of the later trade mark

without due cause would take unfair

advantage of, or be detrimental to,

the distinctive character or che

repute of the earlier trade mark;

b) Om rätten till ett oregistrerat

varumärke eller till ett annat i

förvärvsverksamhet använt tecken

har förvärvats före tidpunkten för

ansökan om registrering av det

yngre märket eller före tidpunkten

för den företrädesrätt som

åberopats till stöd för ansökan om

registrering av det yngre märket

och om det oregistrerade

varumärket eller tecknet ger

innehavaren rätt att förbjuda

användningen av det yngre

varumärket.

(b) rights to a non-registered trade

mark or to another sign used in the

course of trade were acquired prior

to the date of application for

registration of the subsequent trade

mark, or the date of the priority

claimed for the application for

registration of the subsequent trade

mark and that non-registered trade

mark or other sign confers on its

proprietor the right to prohibit the

use of a subsequent trade mark;

c) Om användningen av ett

varumärke kan förbjudas med stöd

av en annan äldre rättighet än de

rättigheter som sägs i punkterna 2

och 4 b och särskilt

(c) the use of the trade mark may

be prohibited by virtue of an earlier

right other than the rights referred to

in paragraphs 2 and 4 (b) and in

particular:

i) rätten till ett namn,

(i) a right to a name;

ii) rätten till egen bild,

(ii) a right of personal portrayal:

iii) en upphovsrätt,

(iii) a copyright;

iv) en industriell rättighet.

(iv) an industrial property right;

d) Om varumärket är identiskt

med eller liknar ett äldre

kollektivmärke till vilket var

knutet en rätt som gått ut högst tre

år före tidpunkten för ansökan.

(d) the trade mark is identical

with, or similar to, an earlier

collective trade mark conferring a

right which expired within a period

of a maximum of three years

preceding application;

e) Om varumärket är identiskt

med eller liknar ett äldre garanti-

eller kontrollmärke till vilket var

knutet en rätt som gått ut inom en

tid som fastställts av medlems-

staten ifråga före tidpunkten för

ansökan.

(e) the trade mark is identical

with, or similar to, an earlier

guarantee or certification mark

conferring a right which expired

within a period preceding

application the length of which is

fixed by the Member State;

f) Om varumärket är identiskt

med eller liknar ett äldre

varumärke som registrerats för

identiska eller liknande varor och

tjänster och till vilka var knutna en

rätt som på grund av bristande

förnyelse har upphört högst två år

före ansökan, förutsatt att inne-

havaren av det äldre varumärket

inte gett sitt tillstånd till

registreringen av det yngre

varumärket eller inte använt sitt

varumärke.

(f) the trade mark is identical

with, or similar to, an earlier trade

mark which was registered for

identical or similar goods or

services and conferred on them a

right which has expired for failure

to renew within a period of a

maximum of two years preceding

application, unless the proprietor of

the earlier trade mark gave his

agreement for the registration of the

later mark or did not use his trade

mark;

g) Om varumärket kan förväxlas

med ett märke som användes i

utlandet vid tidpunkten för

ansökan och som fortfarande

används där, under förutsättning

att sökande vid tidpunkten för

ansökan var i ont uppsåt.

(g) the trade mark is liable to be

confused with a mark which was in

use abroad on the filing date of the

application and which is still in use

there, provided that at the date of the

application the applicant was acting

in bad faith?

5. Medlemsstaterna kan om det

är lämpligt tillåta att varumärket

inte skall vägras registrering eller

ogiltigförklaras om innehavaren av

det äldre varumärket eller den

äldre rättigheten ger sitt

medgivande till registreringen av

det yngre varumärket.

5. The Member States may permit

that in appropriate circumstances

registration need not be refused or

the trade mark need not be declared

invalid where the proprietor of the

earlier trade mark or other earlier

right consents to the registration of

the later trade mark.

6. En medlemsstat kan med

avvikelse från punkterna 1-5

bestämma att de registrerings-

hinder eller ogiltighetsgrunder som

gällde i den staten före ikraftträd-

andet av detta direktivs tvingande

bestämmelser skall gälla för

varumärken för vilka ansökan

gjorts före den tidpunkten.

6. Any Member State may

provide that, by derogation from

paragraphs 1 to S, the grounds for

refusal of registration or invalidity

in force in that State prior to the date

on which the provisions necessary

to comply with this Directive enter

into force, shall apply to trade marks

for which application has been made

prior to that date.

Artikel 5

Article 5

Rättigheter som är knutna till

ett varumärke

Rights conferred by a trade mark

1. Det registrerade varumärket

ger innehavaren en ensamrätt.

Innehavaren har rätt att förhindra

tredje man, som inte har hans

tillstånd, att i näringsverksamhet

använda

1. The registered trade mark shall

confer on the proprietor exclusive

rights therein. The proprietor shall

be entitled to prevent all third

parties not having his consent from

using in the course of trade:

a) tecken som är identiska med

varumärket med avseende på de

varor och tjänster som är identiska

med dem för vilka varumärket är

registrerat,

(a) any sign which is identical

with the trade mark in relation to

goods or services which are

identical with those for which the

trade mark is registered;

b) tecken som på grund av sin

identitet eller likhet med

varumärket och identiteten eller

likheten hos de varor och tjänster

som täcks av varumärket och

tecknet kan leda till förväxling hos

allmänheten, inbegripet risken för

association mellan tecknet och

varumärket.

(b) any sign where, because of its

identity with, or similarity to, the

trade mark and the identity or

similarity of the goods or services

covered by the trade mark and the

sign, there exists a likelihood of

confusion on the part of the public,

which includes the likelihood of

association between the sign and the

trade mark.

2. En medlemsstat kan också

besluta att innehavaren skall ha rätt

att förhindra tredje man, som inte

har hans tillstånd, från att i

näringsverksamhet använda ett

tecken som är identiskt med eller

liknar varumärket med avseende

på varor och tjänster av annan art

än dem för vilka varumärket är

registrerat, om detta är känt i den

medlemsstaten och om använd-

ningen av tecknet utan skälig

anledning drar otillbörlig fördel av

eller är till förfång för varumärkets

särskiljningsförmåga eller renom-

mé.

2. Any Member State may also

provide that the proprietor shall be

entitled to prevent all third parties

not having his consent from using in

the course of trade any sign which is

identical with, or similar to, the

trade mark in relation to goods or

services which are not similar to

those for which the trade mark is

registered, where the latter has a

reputation in the Member State and

where use of that sign without due

cause takes unfair advantage of, or

is detrimental to, the distinctive

character or the repute of the trade

mark.

3. Bl.a. kan följande förbjudas

enligt punkterna 1 och 2:

3. The following, inter alia, may

be prohibited under paragraphs 1

and 2:

a) Att anbringa tecknet på varor

eller deras förpackning.

(a) affixing the sign to the goods

or to the packaging thereof;

b) Att utbjuda varor till

försäljning, marknadsföra dem

eller lagra dem för dessa ändamål

eller utbjuda eller tillhandahålla

tjänster under tecknet.

(b) offering the goods, or putting

them on the market or stocking them

for these purposes under that sign,

or offering or supplying services

thereunder;

c) Att importera eller exportera

varor under tecknet.

(c) importing or exporting the

goods under the sign;

d) Att använda tecknet på affärs-

handlingar och i reklam.

(d) using the sign on business

papers and in advertising.

4. Om en medlemsstats bestäm-

melser inte gör det möjligt att

förbjuda användningen av ett

tecken enligt vad som nämns i

punkterna 1 b eller 2 före

ikraftträdandet av detta direktivs

tvingande bestämmelser, kan den

fortsatta användningen av tecknet

inte förhindras med stöd av de

rättigheter som är knutna till

varumärket.

4. Where, under the law of the

Member State, the use of a sign

under the conditions referred to in 1

(b) or 2 could not be prohibited

before the date on which the

provisions necessary to comply with

this Directive entered into force in

the Member State concerned, the

rights conferred by the trade mark

may not be relied on to prevent the

continued use of the sign.

5. Punkterna 1-4 skall inte

beröra en medlemsstats bestäm-

melser om skydd mot användning

av ett tecken för annat ändamål än

att särskilja varor eller tjänster, om

användning av tecknet ifråga utan

skälig anledning drar otillbörlig

fördel av eller är till förfång för

varumärkets särskiljningsförmåga

eller renommé.

5. Paragraphs 1 to 4 shall not

affect provisions in any Member

State relating to the protection

against the use of a sign other than

for the purposes of distinguishing

goods or services, where use of that

sign without due cause takes unfair

advantage of, or is detrimental to,

the distinctive character or the

repute of the trade mark

Artikel 6

Article 6

Begränsningar av ett

varumärkes rättsverkan

Limitation of the effects of a trade

mark

1. Varumärket ger inte

innehavaren rätt att förhindra

tredje man att i näringsverksamhet

använda

1. The trade mark shall not entitle

the proprietor to prohibit a third

party from using, in the course of

trade,

a) sitt eget namn eller adress,

(a) his own name or address;

b) uppgifter om varornas eller

tjänsternas art, kvalitet, kvantitet,

avsedda ändamål, värde, geo-

grafiska ursprung, tidpunkten för

framställandet eller andra egen-

skaper,

(b) indications concerning the

kind, quality, quantity, intended

purpose, value, geographical origin,

the time of production of goods or

of rendering of the service, or other

characteristics of goods or services;

c) varumärket om det är

nödvändigt för att ange en varas

eller tjänsts avsedda ändamål,

särskilt som tillbehör eller

reservdel, förutsatt att tredje man

handlar i enlighet med god

affärssed.

(c) the trade mark where it is

necessary to indicate the intended

purpose of a product or service, in

particular as accessories or spare

parts; provided he uses them in

accordance with honest practices in

industrial or commercial matters

2. Varumärket ger inte

innehavaren rätt att förbjuda tredje

man att i näringsverksamhet

använda en äldre rättighet som

endast gäller i ett avgränsat

geografiskt område om rättigheten

erkänns av den ifrågavarande

medlemsstatens lagstiftning samt

används inom gränserna för det

territorium i vilket den är erkänd.

2. The trade mark shall not entitle

the proprietor to prohibit a third

party from using, in the course of

trade, an earlier right which only

applies in a particular locality if that

right is recognized by the laws of

the Member State in question and

within the limits of the territory in

which it is recognized.

Artikel 71

Article 71

Konsumtion av de rättigheter

som är knutna till ett varumärke

Exhaustion of the rights conferred

by a trade mark

1. Ett varumärke ger inte

innehavaren rätt att förbjuda

användningen av varumärket för

varor som av innehavaren eller

med hans samtycke har förts ut på

marknaden under varumärket inom

gemenskapen.

1. The trade mark shall not entitle

the proprietor to prohibit its use in

relation to goods which have been

put on the market in the Community

under that trade mark by the

proprietor or with his consent.

2. Punkt 1 skall inte gälla när

innehavaren har skälig grund att

motsätta sig fortsatt marknads-

föring av varorna, särskilt när

varornas beskaffenhet har föränd-

rats eller försämrats efter att de har

förts ut på marknaden.

2. Paragraph 1 shall not apply

where there exist legitimate reasons

for the proprietor to oppose further

commercialization of the goods,

especially where the condition of

the goods is changed or impaired

after they have been put on the

market.

Artikel 8

Article 8

Licens

Licensing

1. Det kan ges licens för ett

varumärke för en del eller alla de

varor eller tjänster för vilka det är

registrerat samt för hela eller del

av medlemsstatens territorium. En

licens kan vara exklusiv eller icke-

exklusiv.

l. A trade mark may be licensed

for some or all of the goods or

services for which it is registered

and for the whole or part of the

Member State concerned. A license

may be exclusive or non-exclusive.

2. Innehavaren av ett varumärke

kan åberopa de till varumärket

knutna rättigheterna gentemot en

licenstagare som överträder en

bestämmelse i licensavtalet med

avseende på licensens giltighetstid,

den av registreringen skyddade

formen under vilket varumärket får

användas, arten av de varor eller

tjänster för vilka licensen är

utfärdad, området inom vilket

varumärket får användas eller

kvaliteten på de av licenstagaren

tillverkade varorna eller tillhanda-

hållna tjänsterna.

2. The proprietor of a trade mark

may invoke the rights conferred by

that trade mark against a licensee

who contravenes any provision in

his licensing contract with regard to

its duration, the form covered by the

registration in which the trade mark

may be used, the scope of the goods

or services for which the licence is

granted, the territory in which the

trade mark may be affixed, or the

quality of the goods manufactured

or of the services provided by the

licensee.

Artikel 9

Article 9

Begränsningar till följd av

passivitet

Limitation in consequence of

acquiescence

1. Om innehavaren av ett i

artikel 4.2 nämnt äldre varumärke

har funnit sig i att ett yngre

varumärke, som är registrerat i en

medlemsstat, har använts i

medlemsstaten under fem år i följd

och han har varit medveten om det,

har han inte längre rätt att med

åberopande av det äldre

varumärket begära att det yngre

varumärket skall ogiltigförklaras

eller motsätta sig att det används

med avseende på de varor eller

tjänster för vilka det har brukats,

förutsatt att ansökan om

registrering av det yngre varu-

märket inte har gjorts i ond tro.

1. Where, in a Member State, the

proprietor of an earlier trade mark

as referred to in Article 4 (2) has

acquiesced, for a period of five

successive years, in the use of a

later trade mark registered in that

Member State while being aware of

such use, he shall no longer be

entitled on the basis of the earlier

trade mark either to apply for a

declaration that the later trade mark

is invalid or to oppose the use of the

later trade mark in respect of the

goods or services for which the later

trade mark has been used, unless

registration of the later trade mark

was applied for in bad faith.

2. En medlemsstat kan

bestämma att punkt 1 skall gälla

mutatis mutandis för innehavaren

av ett i artikel 4.4 a nämnt äldre

varumärke eller annan äldre

rättighet som nämns i artikel 4.4 b

eller c.

2. Any Member State may

provide that paragraph 1 shall apply

mutatis mutandis to the proprietor of

an earlier trade mark referred to in

Article 4 (4) (a) or an other earlier

right referred to in Article 4 (4) (b)

or (c).

3. I de fall som nämns i

punkterna 1 och 2 har innehavaren

av ett yngre registrerat varumärke

inte rätt att motsätta sig

användningen av den äldre

rättigheten, även om den inte

längre kan åberopas gentemot det

yngre varumärket.

3. In the cases referred to in

paragraphs 1 and 2, the proprietor of

a later registered trade mark shall

not be entitled to oppose the use of

the earlier right, even though that

right may no longer be invoked

against the later trade mark.

Artikel 10

Article 10

Bruk av varumärken

Use of trade marks

1. Om innehavaren av varu-

märket inte inom fem år efter det

att registreringsförfarandet av-

slutats har gjort verkligt bruk av

varumärket i medlemsstaten för de

varor eller tjänster för vilka det

registrerats, eller om sådant bruk

inte skett under fem år i följd, skall

varumärket bli föremål för de

sanktioner som bestäms i detta

direktiv, under förutsättning att det

inte finns giltiga skäl till att

varumärket inte använts.

1. If, within a period of five years

following the date of the completion

of the registration procedure, the

proprietor has not put the trade mark

to genuine use in the Member State

in connection with the goods or

services in respect of which it is

registered, or if such use has been

suspended during an uninterrupted

period of five years, the trade mark

shall be subject to the sanctions

provided for in this Directive, unless

there are proper reasons for non-use.

2. Även det följande utgör bruk

enligt punkt 1:

2. The following shall also

constitute use within the meaning of

paragraph 1:

a) Användning av varumärket i

en form som skiljer sig i detaljer

vilka inte förändrar märkets

särskiljande egenskaper så som det

registrerats.

(a) use of the trade mark in a form

differing in elements which do not

alter the distinctive character of the

mark in the form in which it was

registered;

b) Anbringandet i medlems-

staten ifråga av varumärket på

varor eller deras emballage endast

för exportändamål.

(b) affixing of the trade mark to

goods or to the packaging thereof in

the Member State concerned solely

for export purposes.

3. Varje användning av ett

varumärke med tillstånd av

innehavaren eller en person som är

behörig att använda kollektiv-,

garanti- eller kontrollmärke skall

anses utgöra bruk av innehavaren.

3. Use of the trade mark with the

consent of the proprietor or by any

person who has authority to use a

collective mark or a guarantee or

certification mark shall be deemed

to constitute use by the proprietor.

4. Om ett varumärke registrerats

före tidpunkten för ikraftträdandet

av detta direktivs tvingande

bestämmelser i medlemsstaten

ifråga gäller följande:

4. In relation to trade marks

registered before the date on which

the provisions necessary to comply

with this Directive enter into force

in the Member State concerned:

a) Om en bestämmelse som

gäller före tidpunkten ifråga

föreskriver sanktioner mot ett

varumärke som inte använts under

en sammanhängande period skall

den i punkt 1 nämnda femårs-

perioden anses ha börjat löpa vid

samma tid som den redan

påbörjade perioden under vilken

varumärket inte använts.

(a) where a provision in force

prior to that date attaches sanctions

to non-use of a trade mark during an

uninterrupted period, the relevant

period of five years mentioned in

paragraph 1 shall be deemed to have

begun to run at the same time as any

period of non-use which is already

running at that date;

b) Om ingen bestämmelse om

användning trätt i kraft före

tidpunkten ifråga, skall de i punkt

1 nämnda femårsperioderna anses

börja löpa tidigast från den

tidpunkten.

(b) where there is no use

provision in force prior to that date,

the periods of five years mentioned

in paragraph 1 shall be deemed to

run from that date at the earliest.

Artikel 11

Article 11

Rättsliga eller administrativa

sanktioner vid bristande

användning av ett varumärke

Sanctions for non use of a trade

mark in legal or administrative

proceedings

1. Ett varumärke får inte

ogiltigförklaras med åberopande

av att det står i konflikt med ett

äldre varumärke om det sist-

nämnda inte uppfyller kraven på

användning i artikel 10.1-10.3

eller, i förekommande fall, i artikel

10.4.

1. A trade mark may not be

declared invalid on the ground that

there is an earlier conflicting trade

mark if the latter does not fulfil the

requirements of use set out in

Article 10 (1), (2) and (3) or in

Article 10 (4), as the case may be.

2. En medlemsstat får bestämma

att registrering av ett varumärke

inte får vägras med åberopande av

att det står i konflikt med ett äldre

varumärke, om det sistnämnda inte

uppfyller kraven på användning i

artikel 10.1-10.3 eller, i förekom-

mande fall, i artikel 10.4.

2. Any Member State may

provide that registration of a trade

mark may not be refused on the

ground that there is an earlier

conflicting trade mark if the latter

does not fulfil the requirements of

use set out in Article 10 (1), (2) and

(3) or in Article 10 (4), as the case

may be.

3. Om ett genkäromål om

upphävande av registrering görs,

får en medlemsstat bestämma, utan

hinder av til lämpningen av artikel

12, att ett varumärke inte med

framgång kan åberopas i ett mål

om intrång om det efter

invändning från en part slås fast att

varumärket kan hävas i enlighet

med artikel 12.1.

3. Without prejudice to the

application of Article 12, where a

counter-claim for revocation is

made, any Member State may

provide that a trade mark may not

be successfully invoked in

infringement proceedings if it is

established as a result of a plea that

the trade mark could be revoked

pursuant to Article 12 (1 ).

4. Om det äldre varumärket har

använts endast för en del av de

varor eller tjänster för vilka det

registrerats, skall det vid

tillämpning av punkterna 1, 2 och

3 anses vara registrerat endast för

den delen av varorna eller

tjänsterna.

4. If the earlier trade mark has

been used in relation to part only of

the goods or services for which it is

registered, it shall, for purposes of

applying paragraphs 1, 2 and 3, be

deemed to be registered in respect

only of that part of the goods or

services.

Artikel 12

Article 12

Grunder för upphävande

Grounds for revocation

1. Ett varumärke skall kunna

upphävas om det inom en

sammanhängande femårsperiod

utan giltiga skäl inte har tagits i

verkligt bruk i medlemsstaten

ifråga för de varor eller tjänster för

vilka det registrerats. Emellertid

kan ingen kräva att varumärket

skall upphävas om varumärket har

tagits i verkligt bruk eller dess

bruk återupptagits under tiden

mellan utgången av femårs-

perioden och ansökan om

upphävande. Om bruket av

varumärket påbörjas eller återupp-

tas inom en tremånadersperiod

före ansökan om upphävande, och

denna tremånadersperiod inleds

tidigast vid utgången av den

sammanhängande femårsperiod

under vilken märket inte använts,

skall emellertid användningen

lämnas utan avseende om

förberedelserna för att inleda eller

återuppta den vidtogs först efter

det att innehavaren fick kännedom

om att en ansökan om upphävande

kunde komma att göras.

1. A trade mark shall be liable to

revocation if, within a continous

period of five years, it has not been

put to genuine use in the Member

State in connection with the goods

or services in respect of which it is

registered, and there are no proper

reasons for non-use; however, no

person may claim that the

proprietor''''s rights in a trade mark

should be revoked where, during the

interval between expiry of the five-

year period and filing of the

application for revocation, genuine

use of the trade mark has been

started or resumed; the

commencement or resumption of

use within a period of three months

preceding the filing of the

application for revocation which

began at the earliest on expiry of the

continuous period of five years of

non-use, shall, however, be

disregarded where preparations for

the commencement or resumption

occur only after the proprietor

becomes aware that the application

for revocation may be filed.

2. Ett varumärke skall också

kunna bli föremål för upphävande

om det, efter den dag då det

registrerades,

2. A trade mark shall also be

liable to revocation if, after the date

on which it was registered,

a) som ett resultat av

innehavarens verksamhet eller

passivitet, har blivit en allmän

beteckning i handeln för en vara

eller tjänst för vilket det är

registrerat,

(a) in consequence of acts or

inactivity of the proprietor, it has

become the common name in the

trade for a product or service in

respect of which it is registered;

b) som ett resultat av det bruk

innehavaren gjort av varumärket

eller den användning till vilken

innehavaren gett sitt tillstånd med

avseende på varorna eller tjänst-

erna för vilka det är registrerat, kan

komma att vilseleda allmänheten,

särskilt vad gäller varornas eller

tjänsternas art, kvalitet eller

geografiska ursprung.

(b) in consequence of the use

made of it by the proprietor of the

trade mark or with his consent in

respect of the goods or services for

which it is registered, it is liable to

mislead the public, particularly as to

the nature, quality or geographical

origin of those goods or services.

Artikel 13

Article 13

Registreringshinder eller

grunder för upphävande eller

ogiltighetsförklaring avseende

endast en del av varorna eller

tjänsterna

Grounds for refusal or revocation

or invalidity relating to only some

of the goods or services

I de fall då registreringshinder

eller grunder för upphävande eller

ogiltighetsförklaring föreligger

endast för en del av de varor eller

tjänster för vilka varumärket har

ansökts eller registrerats, skall

vägran att registrera, upphäva eller

ogiltigförklara varumärket endast

avse dessa varor eller tjänster.

Where grounds for refusal of

registration or for revocation or

invalidity of a trade mark exist in

respect of only some of the goods or

services for which that trade mark

has been applied for or registered,

refusal of registration or revocation

or invalidity shall cover those goods

or services only.

Artikel 14

Article 14

Beslut i efterhand om

ogiltighetsförklaring eller

upphävande av ett varumärke

Establishment a posteriori of

invalidity or revocation of a trade

mark

Om anciennitet för ett äldre

varumärke som inte har vidmakt-

hållits eller som inte förnyats

åberopas för ett EGvarumärke, kan

det i efterhand beslutas om

ogiltighetsförklaring eller upphäv-

ande av det äldre varumärket.

Where the seniority of an earlier

trade mark which has been

surrendered or allowed to lapse, is

claimed for a Community trade

mark, the invalidity or revocation of

the earlier trade mark may be

established a posteriori

Artikel 15

Article 15

Särskilda bestämmelser för

kollektivmärken, garantimärken

och kontrollmärken

Special provisions in respect of

collective marks, guarantee marks

and certification marks

1. Utan hinder av artikel 4 kan

medlemsstater, vilkas bestäm-

melser tilllåter registrering av

kollektivmärken, garanti- eller

kontrollmärken, bestämma att

sådana märken inte skall

registreras, eller att de skall

upphävas eller ogiltigförklaras,

med stöd av ytterligare grunder än

de som nämns i artiklarna 3 och 12

i de fall dessa märkens funktion

kräver det.

1. Without prejudice to Article 4,

Member States whose laws

authorize the registration of

collective marks or of guarantee or

certification marks may provide that

such marks shall not be registered,

or shall be revoked or declared

invalid, on grounds additional to

those specified in Articles 3 and 12

where the function of those marks

so requires.

2. Oberoende av artikel 3.1 c kan

en medlemsstat bestämma att

tecken eller upplysningar, som i

handeln kan ange varornas eller

tjänsternas geografiska ursprung,

får utgöra kollektiv-, garanti- eller

kontrollmärken. Ett sådant märke

ger inte innehavaren rätt att

förbjuda tredje man att i

näringsverksamhet använda sådana

tecken eller upplysningar, förutsatt

att han brukar dem i överens-

stämmelse med god affärssed. I

synnerhet får ett sådant märke inte

åberopas gentemot en tredje man

som har rätt att använda ett

geografiskt namn.

2. By way of derogation from

Article 3 (1) (c), Member States

may provide that signs or

indications which may serve, in

trade, to designate the geographical

origin of the goods or services may

constitute collective, guarantee or

certification marks. Such a mark

does not entitle the proprietor to

prohibit a third party from using in

the course of trade such signs or

indications, provided he uses them

in accordance with honest practices

in industrial or commercial matters;

in particular, such a mark may not

be invoked against a third party who

is entitled to use a geographical

name

Artikel 16

Article 16

Nationella bestämmelser som

skall antas för att följa detta

direktiv

National provisions to be adopted

pursuant to this Directive

1. Medlemsstaterna skall sätta i

kraft de lagar och andra

författningar som är nödvändiga

för att följa detta direktiv senast

den 28 december 1991. De skall

genast underrätta kommissionen

om detta.

1. The Member States shall bring

into force the laws, regulations and

administrative provisions necessary

to comply with this Directive not

later than 28 December 1991 They

shall immediately inform the

Commission thereof..

2. På förslag av kommissionen

kan rådet med kvalificerad

majoritet besluta att skjuta upp

tidpunkten i punkt 1 till senast den

31 december 1992.

2. Acting on a proposal from the

Commission, the Council, acting by

qualified majority, may defer the

date referred to in paragraph 1 until

31 December 1992 at the latest.

3. Medlemsstaterna skall till

kommissionen överlämna texterna

till centrala bestämmelser i

nationell lagstiftning som de antar

inom det område som omfattas av

detta direktiv.

3. Member States shall

communicate to the Commission the

text of the main.provisions of

national law which they adopt in the

field governed by this Directive.

Artikel 17

Article 17

Mottagare

Addressees.

Detta direktiv riktar sig till

medlemsstaterna.

This Directive is addressed to the

Member States.

Utfärdat i Bryssel den 21

december 1988.

Done at Brussels, 21 December

1988.

På rådets vägnar

For the Council

V. PAPANDREOU

The President

Ordförande

V. PAPANDREOU

Sammanfattning av Varumärkeskommitténs

delbetänkande

Regeringen har beslutat att Varumärkeskommittén, som arbetar med att

se över den varumärkesrättsliga lagstiftningen, skall redovisa en del av

sitt uppdrag senast den 1 mars 1999. Redovisningen gäller anpassningen

av varumärkeslagen till artikel 7 i EG:s varumärkesdirektiv (Rådets

första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen

av medlemsstaternas varumärkeslagar). Anledningen är EG-domstolens

senare praxis i fråga om parallellimport och konsumtion av varumärkes-

rätt. Här redovisar kommittén detta uppdrag.

Artikel 7.1 i EG:s varumärkesdirektiv föreskriver att ett varumärke inte

ger innehavaren rätt att förbjuda användning av varumärket för varor som

av innehavaren eller med dennes samtycke förts ut på marknaden under

varumärket inom EES. Vid anpassningen av varumärkeslagen till

varumärkesdirektivet år 1992 bedömde riksdagen att den i rättspraxis

utvecklade principen att innehavaren inte kunde ingripa mot fortsatt

användning av varumärket oavsett var i världen han fört ut varan på

marknaden första gången inte stod i strid med artikel 7.1. Någon

bestämmelse motsvarande artikel 7.1 infördes därför inte i varumärkes-

lagen. Genom en dom från EG-domstolen den 16 juli 1998 (mål C-

355/96 Silhouette International Schmied GmbH & Co. KG mot Hartlauer

Handelsgesellschaft mbH) har det dock klarlagts att direktiv-

bestämmelsen skall tolkas så att innehavaren av varumärket kan motsätta

sig fortsatt marknadsföring av en vara under varumärket när varan med

hans samtycke marknadsförts endast utanför EES. Varumärkes-

kommittén föreslår därför att en bestämmelse som motsvarar artikel 7.1 i

EG:s varumärkesdirektiv införs i varumärkeslagen.

Artikel 7.2 i varumärkesdirektivet säger att artikel 7.1 inte skall gälla

när innehavaren av varumärket har skälig grund att motsätta sig fortsatt

marknadsföring, särskilt när varornas beskaffenhet har förändrats eller

försämrats efter att de förts ut på marknaden. Artikel 7.2 genomfördes

genom att man ändrade en sedan tidigare gällande regel i 4 § tredje

stycket varumärkeslagen. Enligt den nu gällande ordalydelsen av varu-

märkeslagen gäller undantaget dock endast när varans beskaffenhet

ändrats. EG-domstolen har dock i dom den 4 november 1997 (mål C-

337/95, Parfums Christian Dior SA och Parfums Christian Dior BV mot

Evora BV, REG 1997, s. I-6013) visat att även förhållandena vid

marknadsföringen av en vara kan vara skälig grund för innehavaren av

varumärket att motsätta sig fortsatt användning av varumärket, något som

inte synes omfattas av bestämmelsen i varumärkeslagen. Varumärkes-

kommittén föreslår därför att bestämmelsen i varumärkeslagen ändras så

att den närmare följer ordalydelsen av artikel 7.2 i varumärkesdirektivet.

Ändringarna föranleder att en ny paragraf, 4 a §, införs i

varumärkeslagen.

Varumärkeskommitténs lagförslag

Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

dels att 4 § skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas en ny paragraf 4 a § med följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §1

Rätten till ett varukännetecken enligt 1 3 §§ innebär, att annan än

innehavaren inte får i näringsverksamhet använda ett därmed

förväxlingsbart kännetecken för sina varor, vare sig på varan eller dess

förpackning, i reklam eller affärshandling eller på annat sätt, däri

inbegripet också muntlig användning. Vad som nu sagts skall gälla

oavsett om varan tillhandahålls eller är avsedd att tillhandahållas här i

landet eller utomlands eller också hit införs. Är i fall som avses i 2 §

kännetecknet inte inarbetat i hela landet, gäller rätten endast inom det

område där kännetecknet är inarbetat.

Som otillåten användning enligt första stycket anses, att någon vid

tillhandahållande av resevdel, tillbehör eller liknande, som lämpar sig för

annans vara, åberopar dennes kännetecken på sådant sätt, att den kan ge

sken av att vad som tillhandahålls kommer från kännetecknets

innehavare eller av att denne medgett kännetecknets användning.

Har en vara tillhandahållits

under ett visst kännetecken och

har den därefter förändrats eller

försämrats, får inte, då varan på

nytt tillhandahålls i närings-

verksamhet här i landet, känne-

tecknet användas om inte föränd-

ringen tydligt anges eller annars

tydligt framgår.

4 a §

Rätten till ett varukännetecken

enligt 1 3 §§ ger inte innehavaren

rätt att förbjuda användning av

kännetecknet för varor som

innehavaren, eller någon med

dennes samtycke, under känne-

tecknet fört ut på marknaden inom

Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet.

Innehavaren har dock rätt att

förbjuda användning av känne-

tecknet i näringsverksamhet när

varornas skick förändrats eller

försämrats sedan de förts ut på

marknaden eller när det finns

annan skälig grund att motsätta

sig användningen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förteckning över remissinstanser

Remissyttranden över Varumärkeskommitténs delbetänkande Artikel 7 i

EG:s varumärkesdirektiv Ändringar i varumärkeslagen (SOU 1999:19)

har avgetts av Göta hovrätt, Göteborgs tingsrätt, Juridiska

Fakultetsnämnden vid Stockholms universitet, Handelshögskolan i

Stockholm, Konkurrensverket, Patentbesvärsrätten, Kommerskollegium,

Stockholms Handelskammare, Konsumentverket, Sveriges advokat-

samfund, Svensk Handel, Sveriges Industriförbund, Företagarnas

riksorganisation, Svenska Patentombudsföreningen (SPOF), Svenska

Föreningen för Industriellt Rättsskydd (SFIR), Läkemedelsindustri-

föreningen och Föreningen för parallellimportörer av läkemedel.

Patent- och registreringsverket, Sveriges Konsumentråd samt

Konsumenter i Samverkan har inte kommit in med något yttrande.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-02-24

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 10 februari 2000 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i varumärkeslagen (1960:644).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Magnus[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Frågan huruvida vad som föreslås i lagrådsremissen redan är gällande

rätt till följd av principen om fördragskonform tolkning är ytterst en fråga

för EG-domstolen och bör därför ankomma på rättstillämpningen. Det är

således korrekt, när regeringen inte föreslår någon övergångs-

bestämmelse till den föreslagna lagändringen. Inte heller i övrigt har

Lagrådet något att erinra mot lagförslaget.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:93 Ändringar i

varumärkeslagen

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i lagen

om varumärkeslagen

(1960:644)

31989L0104

 Senaste lydelse 1992:1686.

1 Lydelsen av artikel 7.1 har ändrats genom artikel 65.2 EES-avtalet, jämförd

med bilaga

XVII fjärde punkten till avtalet, genom att orden inom gemenskapen ( in the

Community ) ersatts av i en avtalsslutande part ( in av contracting party ).

Artikelns

geografiska tillämpningsområde omfattar nu således hela EES.

1 Senaste lydelse 1992:1686.

Prop. 1999/2000:93

47

1

Prop. 1999/2000:93

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:93

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:93

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:93

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:93

Bilaga 5

Prop. 1999/2000:93