Regeringens proposition 1990/91:188

om riktlinjer för det fortsatta samarbetet vid

omhändertagande av miljöfarligt avfall i Sverige och    1990/91:188 Norge

Regeringen föreslår riksdagen att anta de riktlinjer som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 6 juni 1991.

På regeringens vägnar

Odd[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgitta[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås riktlinjer för det fortsatta samarbetet vid omhänder­tagande av miljöfariigt avfall i Sverige och Norge. Ett gemensamt bolag med svenska och norska ägare bör bildas. Bolagets verksamhet bör syfta till att bl.a. analysera möjligheterna till att gemensamt uppföra anläggningar för miljöriktig hantering av miljöfarligt avfall.

1  Riksdagen 1990/91. 1 saml. Nr 188

Miljödepartementet

Prop.

1990/91:188 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 juni 1991

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]. G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Samarbete vid omhändertagande av miljöfarligt avfall i Sverige och Norge

1 Inledning

Riksdagens beslut år 1975 om återvinning och omhändertagande av avfall (prop. 1975:32, JoUIO, rskr. 161) innebar bl.a. att Svensk Avfallskonverte-ring AB (SAKAB) bildades. Med staten som huvudägare i SAKAB skulle samhället ha det organisatoriska ansvaret för det slutliga omhändertagandet av miljöfarligt avfall. Behandlingsresurserna skulle byggas upp successivt och anpassas till behov av omhändertagande som kunde följa av kommunalt insamlingsansvar i fråga om miljöfarligt avfall.

Riksdagen har därefter vid flera tillfällen behandlat frågor om miljöfarligt avfall, bl.a. i samband med 1990 års budgetproposition (prop. 1989/90:100 bil. 16, JoU16, rskr. 241). Av propositionen framgår att behandlingskapaci­teten för miljöfarligt avfall i Sverige är otillräcklig i förhållande till de behov som föreligger. Vidare slås fast att avfall inte skall exporteras till länder som saknar resurser att ta hand om det på ett miljöriktigt sätt och att det är indu­striländernas skyldighet att själva lösa sina avfallsproblem. I propositionen betonas att det är den som ger upphov till avfallet som skall bära kostna­derna för avfallshanteringen. Bl.a. mot den bakgrunden föreslår regeringen att statens hittillsvarande engagemang i SAKABs drift och övriga skötsel bör begränsas. I propositionen anför föredragande statsrådet att regeringen hos riksdagen hemställer om bemyndigande aft sälja aktier i SAKAB. Riksda­gen anslöt sig till huvuddragen i regeringens förslag om avfallshanteringen liksom till övervägandena om att begränsa statens engagemang i SAKABs drift och skötsel. Riksdagen fann dock att samhällets kontroll över företaget bör bibehållas genom att stat och kommun gemensamt kontrollerar minst 51 % av aktierna.

I propositionen 1990/91:90. En god livsmiljö, redogör regeringen för ett intentionsavtal mellan Sveriges och Norges regeringar om utvidgat samar-

bete på avfallsområdet. Avtalet bör fogas till protokollet i detta ärende som Prop. bilaga 1. I intentionsavtalet utfäster sig regeringarna att gemensamt verka 1990/91:188 för att i de båda länderna minimera mängderna av miljöfarligt avfall, upp­föra anläggningar som på ett miljöriktigt sätt kan behandla miljöfarligt av­fall, inkl. anläggningar för särskilt svårbehandlat avfall, samt organisera om­händertagandet, inkl. transporterna, av miljöfarligt avfall på ett miljöriktigt och kostnadseffektivt sätt.

De båda regeringarna har gjort den bedömningen att även om målet är att minimera uppkomsten av miljöfarligt avfall, så måste under överskådlig tid kapacitet för omhändertagande ftnnas tillgänglig. I både Sverige och Norge har konstaterats att kapaciteten för miljöfarligt avfall är otillräcklig i förhål­lande till behoven. En utbyggnad av behandlingskapaciteten är nödvändig. Mot bakgrund av detta har Sveriges och Norges regeringar beslutat att verka för att ett gemensamt svenskt-norskt bolag bildas. Bolagets uppgift bör vara att närmare klarlägga de fortsatta samarbetsformerna, behovet av behand-ligskapacitet, val av behandlingsteknik, lokaliserings- och finansieringsfrå­gor.

2 Intentionsavtalet om utvidgat samarbete

Den 25 oktober 1990 ingicks ett intentionsavtal mellan Sveriges och Norges regeringar om utvidgat samarbete för omhändertagande av miljöfarligt av­fall och bildande av ett bolag härför. I intentionsavtalet utfäster sig de båda regeringarna att gemensamt verka för att i de båda länderna

-

minimera mängderna av miljöfarligt avfall,

-

uppföra anläggningar som på ett miljöriktigt sätt kan behandla miljöfar­ligt avfall, inkl. anläggningar för särskilt svårbehandlat avfall,

-

organisera omhändertagandet inkl. transporterna av miljöfarligt avfall på ett miljöriktigt och kostnadseffektivt sätt.

Enligt intentionsavtalet skall verksamheten i bolaget tillgodose den gemen­samma nyttan i båda länderna och bygga på ömsesidiga insatser av resurser och lokalisering av behandlingsanläggningar för omhändertagande av miljö­farligt avfall. Vidare skall operativt inriktade hel- eller delägda aktiebolag i Sverige och Norge knytas till bolaget. Tanken är att en utbyggnad av behand­lingskapaciteten i första steget skall ske med en anläggning avsedd för orga­niskt avfall i Norge medan en ökning av kapaciteten för oorganiskt avfall skall ske i Sverige. Denna arbetsfördelning kommer enligt regeringarna aft leda till såväl miljövinster som kostnadsbesparingar.

Avsikten enligt intentionsavtalet är att det gemensamma bolaget även skall förvärva aktierna i SAKAB. I detta sammanhang vill jag betona att regeringarna är ense om att en samhällelig kontroll av verksamheten skall säkras genom att det allmänna i Sverige och Norge tillsammans skall tillför­säkras majoriteten av aktierna i det nya bolaget.

Bolaget skall drivas på strikt kommersiella grunder, dvs. intäkterna från avfallsproducenterna skall täcka företagets kostnader. Enskilda intressenter från främst Sverige och Norge skall erbjudas att teckna aktier i bolaget.

I intentionsavtalet mellan Sverige och Norge stadgas att förhandlingar

mellan parterna om den konkreta bplagsbildningen m.m. skall äga rum. Re-     Prop. geringen utsåg den 1 november 1990 styrelseordföranden i Svensk Avfalls-     1990/91:188 konvertering AB, riksdagsledamoten Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN], till svensk för­handlare med uppdrag att tillsammans med en norsk förhandlare överväga och lägga fram förslag till slutlig uppgörelse.

3 Förhandlarnas förslag till slutlig uppgörelse

Den 7 mars 1991 överlämnade förhandlarna sin rapport med förslag till slut­lig uppgörelse till resp. regering. Huvudrapporten bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Förhandlarna konstaterar att flera avgörande frågor återstår att besvara innan beslut om ett gemensamt avfallshanterings­bolag kan tas. Det gäller såväl kunskapen om tillgänglig behandlingsteknik som prognoser för volymen miljöfarligt avfall som skall behandlas. Exem­pelvis kan inom en snar framlid alternativa processmetoder till termisk be­handling bli tillgängliga. Förhandlarna har under den tid som stått till förfo­gande inte kunnat utvärdera tekniken för behandlingsverksamheten och öv­riga omständigheter som påverkar investeringens storlek och andra förhål­landen som påverkar finansieringsbehov m.m, Beslut om tekniska lösningar för behandling etc. bör enligt förhandlarna skjutas på framtiden och tas av bolaget självt.

Enligt intentionsavtalet hör aktiekapitalet fordelas mellan det allmänna i Sverige och Norge i relationen 30 resp. 25 %. Resterande 45 % bör fördelas mellan enskilda intressenter från främst Sverige och Norge. Enligt förhand­larna kommer valet av teknik, upphandling av anläggning, osv. troligen att innebära val mellan alternativa finansieringslösningar. De ekonomiska ef­fekterna av exempelvis en traditionell upphandling eller olika varianter av leasing m.m. har inte kunnat klarläggas i detta tidiga skede.

Förhandlarna anser därför att ett beslut i dagsläget om att etablera ett ge­mensamt bolag med tillräckligt stor finansiell kapacitet för att kunna för­värva aktierna i SAKAB samt etablera dotterbolag i Norge och därtill svara för genomförande och drifttagning av de aktuella investerirgarna, skulle komma att vila på flera osäkra antaganden och kalkyler.

Detta hindrar inte, anser förhandlarna, att ett samarbete bör eftersträvas i enlighet med intentionsavtalet som ett bra sätt att nå en effektiv arbetsför­delning och en miljöriktig hantering av miljöfarligt avfall i Sverige och Norge. Som ett första steg föreslås att ett gemensamt svenskt-norskt bolag bildas med uppgift att klarlägga de fortsatta samarbetsformerna, volymen miljöfarligt avfall som behöver tas om hand, marknadssituationen, val av be­handlingsteknik, lokaliseringfrågor samt finansieringsfrågor. Bolagets aktie­kapital bör inledningsvis uppgå till 20 milj .kr. och bildas mellan det allmänn£( och näringslivet i de förhållanden som anges i intentionsavtalet. På sikt före slås aktiekapitalet uppgå till 300-400 milj.kr. Förhandlarna utesluter inte att även andra nordiska länder kan komma att ingå i samarbetet.

Förhandlarna föreslår vidare att Sveriges och Norges regeringar ingår ett konsortialavtal som förplikiigar parterna att verka för en stegvis utökning av aktiekapitalet i det gemensamma bolaget, att bolaget skall äga och driva en

avfallshanteringsanläggning i Norge samt att bolaget skall förvärva aktierna i SAKAB. Enligt förhandlarna skall det vara möjligt att säga upp samarbetet om särskilda skäl föreligger. Tidsfrister och närmare förutsättningar för detta bör framgå av konsortialavtalet.

Enligt förhandlarna bör det gemensamma bolaget bildas under första de­len av år 1991. Under perioden 1992-1995 bedöms bolagets aktiekapital be­höva utökas. Målsättningen är att bolaget under senare delen av perioden förvärvar aktierna i SAKAB samt uppför en behandlingsanläggning i Norge.

Prop. 1990/91:188

4 F

ö

redragandens 

ö

verv

ä

ganden

Mitt förslag: Som riktlinjer för det fortsatta samarbetet vid omhän­dertagande av miljöfarligt avfall i Sverige och Norge föreslår jag att följande skall gälla. De båda länderna skall gemensamt verka för en bättre miljö genom att minimera mängderna miljöfarligt avfall. Vi­dare bör ett gemensamt bolag med svenska och norska ägare bildas. Bolagets verksamhet bör syfta till att bl.a. analysera möjligheterna till att gemensamt uppföra anläggningar för miljöriktig hantering av mil­jöfarligt avfall.

Skälen för mitt förslag: Arbetet med att förbättra miljön måste breddas väsentligt. Synsätt och angreppssätt när det gäller avfallet måste förändras. För att åstadkomma en varaktigt hållbar utveckling måste all verksamhet an­passas till de krav som människor och miljö långsiktigt ställer. När det gäller avfallet är det viktigaste att volym och farlighet minskar, samtidigt som be­handlingen av det avfall som ändå uppkommer förbättras. Denna inriktning gäller inte minst det miljöfarliga avfallet.

Inriktningen gäller såväl nationellt som internationellt. Under senare år har uppmärksamheten riktats bl.a. mot ökade internationella transporter av miljöfarligt avfall till utvecklingsländer och andra länder med små möjlighe­ter att ta hand om det på ett bra sätt. Detta är ett tecken på att industrilän­derna inte har hanterat sina avfallsfrågor på ett ansvarsfullt sätt. I vårt land måste utgångspunkten vara att vi själva skall kunna ta hand om vårt eget avfall. När det är lämpligt skall vi självfallet samarbeta med andra länder för att nå den för miljön bästa möjliga hanteringen.

Hantering av miljöfarligt avfall är ett område som lämpar sig väl för nor­diskt samarbete. Genom ett samarbete mellan nordiska länder kan en miljö­mässig kompetens och effektiv specialisering i behandlingen av miljöfarligt avfall uppnås. I såväl Sverige som Norge har analyserats hur behoven av ny behandlingskapacitet för omhändertagande av miljöfarligt avfall skall kunna tillgodoses. De nyanläggningar som diskuteras i både Sverige och Norge har ansetts kräva investeringar på vardera ungefär 500 milj.kr. Ett svenskt-norskt samarbete skulle medföra stora ekonomiska och hanteringsmässiga fördelar.

Som ett led i det nordiska samarbetet på avfallsområdet har därför Sveri-

ges och Norges regeringar beslutat att verka för att ett gemensamt svenskt- Prop. norskt aktiebolag för hantering av miljöfarligt avfall bildas. Samarbetet skall 1990/91:188 tjäna bägge parter. Som utgångspunkt gäller att varje land har ansvar för det avfall som uppkommer i landet. De båda regeringarna gör den bedömningen att även om målsättningen är att minimera uppkomsten av miljöfarhgt av­fall, så måste under överskådlig tid kapacitet för omhändertagande finnas tillgänglig. Denna kapacitet bör för att tillgodose kraven på kompetens och kostnadseffektivitet medföra en viss grad av specialisering.

Enligt min mening är samarbetet ett exempel på hur vi skall förena princi­pen om att varje land skall kunna ta hand om sitt eget avfall med behovet av samarbete, specialisering och effektiv arbetsfördelning för att få en kompe­tent och miljöriktig hantering.

I Sverige finns det ett antal industriföretag som tar hand om olika slags miljöfarligt avfall. Nationellt har SAKAB kapacitet för kvalificerad behand­ling av ca 40 000 ton miljöfariigt avfall per år. Det är angeläget från såväl miljö- som effektivitetssynpunkt att utnyttja detta företag och dess kompe­tens på ett optimalt sätt i ett framtida nordiskt samarbete beträffande hante­ring av miljöfarligt avfall.

Kvalificerade industriella anläggningar av den typ som SAKAB represen­terar drivs mest rationellt om de har normala företagsekonomiska förutsätt­ningar. För att SAKAB skall kunna fortsätta att spela en viktig roll i sam­band med omhändertagande av miljöfarligt avfall är det betydelsefullt med ytterligare specialisering och vidareutveckling av den teknik och kompetens som finns vid företagets nuvarande anläggning i Kumla.

Vidare är det viktigt med en uppslutning kring bolaget såväl från ägarnas sida som från dem som bolaget betjänar. I dag ägs SAKAB av staten till 96 % och av kommunerna och industrin med vardera 2 %. Jag anser att det är angeläget att såväl kommunerna som industrin ökar sin ägarandel i bolaget. En väl fungerande hantering av miljöfarligt avfall förutsätter ett samarbete mellan staten, kommunerna och industrin.

Jag anser, i likhet med förhandlarna, att ett svenskt-norskt aktiebolag bör bildas. Jag instämmer med förhandlarna i deras uppfattning att en stegvis uppbyggnad av samarbetet är att föredra. Ett stegvis förfarande skapar nöd­vändig flexibilitet vid beslutsfattandet, goda förutsättningar för kontroll över utvecklingen samt möjligheter att styra den i en riktning som är positiv från såväl miljömässiga som företagsekonomiska utgångspunkter.

Jag anser vidare att den av förhandlarna föreslagna slutliga uppgörelsen uppfyller målen i intentionsavtalet. Således bör ett gemensamt bolag med svenska och norska ägare bildas under första delen av år 1991. Bolagets verk­samhet bör syfta till att för den planerade behandlingsanläggningen närmare klarlägga behovet av behandlingskapacitet, val av behandlingsteknik samt lokaliserings- och finansieringsfrågor. Vidare bör frågor om hur ett fortsatt samarbete organiseras, var huvudkontor placeras, osv., klarläggas.

Enligt vad jag har inhämtat har SAKABs styrelse ställt sig positiv till att teckna aktier i ett aktiebolag med gemensamt svenskt-norskt ägande. Detta är tillfredsställande. Det mest ändamålsenliga tillvägagångssättet vid bolags­bildningen är nämligen, enligt min uppfattning, att SAKAB svarar för den svenska andelen i bolaget. Skälet till detta är att i SAKAB finns den erfaren-

het och kunskap som behövs för att kunna utöva ett aktivt och kompetent     Prop.

ägarskap.

1990/91:188

Ambitionen är att få till stånd ett brett ägande i det nya bolaget. Det är därför viktigt att även privata företag erbjuds att teckna aktier. På sikt kan enligt min mening även andra nordiska länder bli aktuella som samarbets­partner.

Först när det nu aktuella gemensamma bolaget har klarlagt förutsättning­arna bättre är det möjligt att ta ställning till formerna för det fortsatta samar­betet vid omhändertagande av miljöfarligt avfall i Sverige och Norge samt till frågan om ett gemensamt avfallsbehandlingsbolag och dess finansiering m.m.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att godkänna riktlinjerna för det fortsatta arbetet om ökat samarbete vid omhändertagande av miljöfarligt avfall i Sverige och Norge.

6 Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Statsrådet Kristin Hille Valla

Prop.

Milj0verndepartementet

1990/91:188

OSLO

Bilaga 1

Ers Excellens,

Sveriges regering och Norges regering (parterna) har som ett led i det nor­diska samarbetet på avfallsområdet förhandlat om ett intentionsavtal om ut­vidgat samarbete för omhändertagande av miljöfarligt avfall. Samarbetet skall tjäna bägge parter. Som utgångspunkt gäller att varje land har ansvar för det avfall som uppkommer i landet.

Härvid erinras om att Nordiska rådet och Nordiska ministerrådet vid flera tillfällen uttalat att avfallsområdet är väl ägnat för nordiskt samarbete.

Vidare erinras om att det både i Norge och Sverige har analyserats hur behoven av ny behandlingskapacitet för omhändertagande av miljöfarligt avfall skall kunna tillgodoses. 1 detta sammanhang konstateras att en förhål­landevis stor volym av det miljöfarliga avfallet behandlas i s.k. termiska an­läggningar. De nyanläggningar som diskuteras i både Norge och Sverige har ansetts kräva investeringar på vardera ungefär 500 milj.kr.

Slutligen noteras att det har förts överläggningar mellan AS Norsk Spesialavfallselskap (NORSAS) och Svensk Avfallskonvertering AB (SA­KAB) som visar att ett närmare samarbete skulle medföra stora ekonomiska och hanteringsmässiga fördelar.

Mot denna bakgrund föreslår den svenska regeringen följande.

§ 1 Parterna skall för de båda länderna gemensamt verka för en bättre miljö genom

att minimera mängderna av miljöfarligt avfall

att uppföra anläggningar som på ett miljöriktigt sätt kan behandla miljö­farligt avfall, inklusive anläggningar för särskilt svårbehandlat avfall

att organisera omhändertagandet inklusive transporterna av miljöfarligt avfall på ett kvalitetsmedvetet och kostnadseffektivt sätt inom ramen för en allmänt god hushållning.

Parterna gör härvid den bedömningen alt även om målsättningen är att minimera uppkomsten av miljöfarligt avfall, så måste under överskådlig tid betydande kapacitet för omhändertagande finnas tillgänglig. Denna kapaci­tet måste för att tillgodose kraven på kompetens och kostnadseffektivitet medföra en viss grad av specialisering.

§2 Parterna skall verka för att ett gemensamt norsk-svenskt aktiebolag (Bolaget) bildas.

Verksamheten i ett sådant bolag skall tillgodose den gemensamma nyttan i båda ländema och bygga på ömsesidiga insatser av resurser och lokalisering av behandlingsanläggningar för omhändertagande av miljöfarligt avfall.

Bolaget skall verka på strikt kommersiella grunder.

§3 Parterna skall verka för att till Bolaget knyts operativt inriktade hel-eller delägda aktiebolag i Norge och Sverige.

Parterna är ense om att inom en sådan koncern nästa komplett termiska anläggning för omhändertagande av miljöfarligt avfall bör anläggas i Norge.

Parterna är ense om att inom koncernen öka kapaciteten för omhänderta-     Prop.

gande av oorganiskt avfall, i första steget i Sverige.

19Q0/9T188

Bolaget skall hantera koncern-gemensamma frågor om marknad, logistik     ""g och teknisk utveckling.

§4 Parterna är ense om att en samhällelig kontroll av verksamheten skall säkras genom att det allmänna i Norge och Sverige tillsammans skall tillför­säkras kontrollen över Bolaget.

Aktiekapitalet kan fördelas mellan det allmänna i Norge och Sverige i re­lation 25 till 30.

Enskilda intressenter från främst Norge och Sverige skall erbjudas att teckna aktier i bolaget.

§5 Parterna är ense om att Bolagets behov av eget kapital för närvarande kan uppskattas till 300 milj.kr

§6 Parterna uppdrar till styrelseordförandena Kristian Både och Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN] i NORSAS respektive SAKAB att inom fyra månader från avta­lets undertecknande överväga och lägga fram förslag till en slutlig uppgö­relse.

§ 7 För att en slutlig överenskommelse skall bli bindande för parterna krävs att den underställs och godkänns av stortinget respektive riksdagen.

Överenskommelsen skall träda i kraft dagen för Ers Excellens' svarsnote.

Jag har äran att föreslå Ers Excellens att för det fall innehållet i denna note är godtagbart för den norska regeringen, skall denna note samt Ert svar därpå utgöra en överenskommelse mellan den svenska regeringen och den norska regeringen.

Mottag, Ers Excellens, försäkran om min utmärkta högaktning.

Oslo den 27 oktober 1990

Lennart[REDACTED_EFTERNAMN] Ambassadör

Ambassad0r Lennart Bodstr0m

Prop.

Sveriges Ambassade

1990/91:188

Oslo

Bilaga 1

Herr Ambassad0r,

Herved har jeg asren av å erkjenne mottakelsen av deres brev av 27 oktober 1990 med f0lgende innhold:

Ers Excellens,

Sveriges regering och Norges regering (parterna) har som ett led i det nor­diska samarbetet på avfallsområdet förhandlat om ett intentionsavtal om ut­vidgat samarbete för omhändertagande av miljöfarligt avfall. Samarbetet skall tjäna bägge parter. Som utgångspunkt gäller att varje land har ansvar för det avfall som uppkommer i landet.

Härvid erinras om att Nordiska rådet och Nordiska ministerrådet vid flera tillfällen uttalat att avfallsområdet är väl ägnat för nordiskt samarbete.

Vidare erinras om att det både i Norge och Sverige har analyserats hur behoven av ny behandlingskapacitet för omhändertagande av miljöfarligt avfall skall kunna tillgodoses. I detta sammanhang konstateras att en förhål­landevis stor volym av det miljöfarliga avfallet behandlas i s.k. termiska an­läggningar. De nyanläggningar som diskuteras i både Norge och Sverige har ansetts kräva investeringar på vardera ungefär 500 milj.kr

Slutligen noteras att det har förts överläggningar mellan AS Norsk Spesialavfallselskap (NORSAS) och Svensk Avfallskonvertering AB (SA­KAB) som visar att ett närmare samarbete skulle medföra stora ekonomiska och hanteringsmässiga fördelar.

Mot denna bakgrund föreslår den svenska regeringen följande.

§ 1 Parterna skall för de båda länderna gemensamt verka för en bättre miljö genom

att minimera mängderna av miljöfarligt avfall

att uppföra anläggningar som på ett miljöriktigt sätt kan behandla miljö­farligt avfall, inklusive anläggningar för särskilt svårbehandlat avfall

att organisera omhändertagandet inklusive transporterna av miljöfarligt avfall på ett kvalitetsmedvetet och kostnadseffektivt sätt inom ramen för en allmänt god hushållning.

Parterna gör härvid den bedömningen att även om målsättningen är att minimera uppkomsten av miljöfarligt avfall, så måste under överskådlig tid betydande kapacitet för omhändertagande finnas tillgänglig. Denna kapaci­tet måste för att tillgodose kraven på kompetens och kostnadseffektivitet medföra en viss grad av specialisering.

§2 Parterna skall verka för att ett gemensamt norsk-svenskt aktiebolag (Bolaget) bildas.

Verksamheten i ett sådant bolag skall tillgodose den gemensamma nyttan i båda länderna och bygga på ömsesidiga insatser av resurser och lokalisering av behandlingsanläggningar för omhändertagande av miljöfarligt avfall.

Bolaget skall verka på strikt kommersiella grunder.

§3     Parterna skall verka för att till Bolaget knyts operativt inriktade hel-

eller delägda aktiebolag i Norge och Sverige.

10

Parterna är ense om att inom en sådan koncern nästa kompletta termiska

Prop.

anläggning för omhändertagande av miljöfarligt avfall bör anläggas i Norge.

1990/91-188

Parterna är ense om att inom koncernen öka kapaciteten för omhänderta-

gande av oorganiskt avfall, i första steget i Sverige.

°

Bolaget skall hantera koncern-gemensamma frågor om marknad, logistik och teknisk utveckling.

§4 Parterna är ense om att en samhällelig kontroll av verksamheten skall säkras genom att det allmänna i Norge och Sverige tillsammans skall tillför­säkras kontrollen över Bolaget.

Aktiekapitalet kan fördelas mellan det allmänna i Norge och Sverige i re­lation 25 till 30.

Enskilda intressenter från främst Norge och Sverige skall erbjudas att teckna aktier i bolaget.

§5 Parterna är ense om att Bolagets behov av eget kapital för närvarande kan uppskattas till 300 milj.kr.

§6 Parterna uppdrar till styrelseordförandena Kristian Både och Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN] i NORSAS respektive SAKAB att inom fyra månader från avta­lets undertecknande överväga och lägga fram förslag till en slutlig uppgö­relse.

§ 7 För att en slutlig överenskommelse skall bli bindande för parterna krävs att den underställs och godkänns av stortinget respektive riksdagen.

Överenskommelsen skall träda i kraft dagen för Ers Excellens' svarsnote.

Jag har äran att föreslå Ers Excellens att för det fall innehållet i denna note är godtagbart för den norska regeringen, skall denna note samt Ert svar därpå utgöra en överenskommelse mellan den svenska regeringen och den norska regeringen.

Mottag, Ers Excellens, försäkran om min utmärkta högaktning.

Som svar har jeg seren av ä meddele Dem at den norske Regjering samty kker i innholdet i Deres brev og anser at denne og dette svar utgj0r en intensjon-savtale mellom vare to Regjeringer.

/Crbödigst Kristin Hille Valla

11

Regeringarna i Norge och Sverige

Prop.

1990/91:188

Miljödepartementet

Bilaga 2

Ett Norskt - Svenskt bolag för omhändertagande av miljöfarligt avfall.

Rapport från förhandlarna Kristian Både, Norge och Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN], Sverige.

Den 27 oktober 1990 ingicks ett intentionsavtal, bilaga A, mellan Sverige och Norge om ett samarbete vad gäller omhändertagande av miljöfarligt avfall (spesialavfall).

I intentionsavtalet uppdrogs det åt undertecknade att genomföra förhand­lingar i syfte att förbereda den gemensamma verksamheten. Med anledning därav vill vi lämna följande rapport.

Allmänt - tidplan m.m.

Begränsningen i tiden av uppdraget innebär att förhandlingarna skall vara avslutade i början av mars månad 1991. Denna tidpunkt beror på önskemå­let om, för de fall detta vid den slutliga beredningen bedöms bli nödvändigt, kunna få till stånd en behandling i stortinget respektive riksdagen under vår­sessionen 1991.

Stortinget respektive riksdagen har bland annat att fatta beslut om samar­bete och etableringen av bolag. Den svenska riksdagen har dessutom att ta ställning till en förändrad definition för begreppet minsta andel offentligt ägande i SAKAB. Definitionen föreslås ändrad till att gälla norskt och svenskt offentligt ägande räknat tillsammans.

Inriktningen av förhandlingarna m.m.

Intentionsavtalet visar på att ett bolag med uppgift att slutligt ta hand om miljöfarligt avfall m.m. skall etableras.

I förhandlingsarbetet har vi i första hand tagit sikte på att pröva alternativa översiktliga strukturer och ekonomiska förhållanden för bolaget samt att re­dovisa dessa.

Ingenting har under förhandlingarna kommit fram, som leder till att den lösning som intentionsavtalet indikerar skulle vara fel eller mindre lämplig. Snarare har vi stärkts i uppfattningen att en samverkan mellan Sverige och Norge är ett framsynt sätt att lösa problemen.

Utvecklingstendenser

Det sker för närvarande en jämförelsevis snabb utveckling inom olika områ­

den som kan komma att påverka de slutliga valen när det gäller investering­

arna och storleken av dessa. Detta gäller såväl tillgänglig behandlingsteknik

som prognoserna för omfattningen m.m. av vad som skall behandlas. Exem­

pelvis kan alternativa processmetoder till termisk behandling bli tillgängliga.

Vi har inte prövat vare sig teknikval för behandlingsverksamheten eller

12

andra omständigheter som påverkar investeringens storlek m.m. I dessa av-     Prop. snitt bygger på de i andra sammanhang inom främst Svensk Avfallskonverte-     1990/91:188 ring AB (SAKAB) och AS Norsk Spesialavfallselskap (NORSAS) genom-     Bilaga 2 förda analyserna.

När det gäller att direkt etablera det "kompletta" bolaget får vi emellertid konstatera att många avgörande frågor borde vara bättre klarlagda. Förut­sättningarna för att göra detta nu föreligger dock inte. Exempel på sådant är:

*        Osäkerhet om MFA-volymens utveckling.

Detta gäller exempelvis omfattningen av de volymer av miljöfarligt avfall, såväl totalt som delflöden som skall tas omhand. Behov föreligger av till­kommande behandlingskapacitet, men det går inte att nu lägga fast den ex­akta storleken.

*        Osäkerhet om val av behandlingsteknik.

Färska rön inom forskning och utveckling samt inte minst pågående försöks­verksamhet, kan leda fram till att då beslut om teknikval slutligen måste träf­fas, det kan föreligga beprövad ny behandlingsteknik som är kommersiellt tillgänglig. Detta kan ändra de i dag gällande förutsättningarna. Definifiva val av tekniska lösningar för behandlingen bör därför göras senare och av bolaget själv.

*        Osäkerhet om upphandlings- och finansieringslösningar.

Upphandlingsarbetet kommer säkerligen också att innebära ställningstagan­den till olika alternativa finansieringslösningar. De ekonomiska effekterna av exempelvis en traditionell lösning eller olika varianter av leasing m.m. kan inte klaras ut nu. De kan rimligen inte värderas på ett adekvat sätt förrän i slutskedet av upphandlingsfasen.

Alternativa lösningar

Vad som därför måste övervägas det är inte enbart hur bolaget direkt och fullt ut skall kunna etableras, utan också lösningar i etapper för att nå fram till den önskade verksamheten. Under förhandlingarna har därför olika vä­gar prövats att nå de mål som skisseras i intentionsavtalet.

Det är möjligt att omedelbart etablera ett bolag med bland annat tillräck­ligt stor finansiell kapacitet för att kunna "förvärva" SAKAB, etablera dot­terbolag i Norge och därtill svara för genomförande och drifttagning av de aktuella investeringarna efter nödvändiga fördjupade studiern av teknik, lo­kalisering m.m. En sådan "ettbeslutslösning" måste av olika skäl innehålla många ställningstaganden som vilar på osäkra antaganden och kalkyler. Några av dem har kortfattat redovisats ovan.

Ett bättre sätt är att starta bolaget på en lägre nivå när det gäller aktiekapi­talets storlek. Därefter kan bolaget stegvis expanderas när det jämfört med i dag föreligger mera preciserade investeringsbehov m.m.

Detta sätt att etablera bolaget uppfyller målen i intentionsavtalet. Den stegvisa vägen skapar utrymme för nödvändig flexibilitet vid beslutsfattan-

13

det och ger en betydande bättre kontroll över utvecklingen och att styra den

Prop.

i rätt riktning.

1990/91:188

Det är värdefullt om bolaget själv kan delta i och ta ansvar för en sådan

Bilaga 2

utveckling.

En stegvis uppbyggnad

Som ett första steg bör således ett bolag bildas mellan Sverige och Norge med uppgift att närmare klarlägga de fortsatta samarbetsformerna, mfa-vo-lymen, marknadssituationen, behandlingsteknik, lokaliserings- och finansie­ringsfrågor m.m.

Bolaget bör för att klara dessa inledande uppgifter ges ett aktiekapital för 20 milj. SEK. Bolaget kan bildas mellan staterna och näringslivet i de förhål­landen som intentionsavtalet anger.

De närmare villkoren m.m. för bolaget redovisas i bilaga B.

1 form av ett arbetsmaterial har vi ställt samman vissa, uppgifter m.m. som under om än i dag som ovan kortfattat visats, ibland osäkra förhållanden, kan ge en översiktlig beskrivning av det "stora" bolaget, dess struktur och arbetsbetingelser, finansiella situation m.m. Denna sammanställning redovi­sas som bilaga C. Av denna framgår att bolaget på sikt bör förfoga över ett eget kapital på 300 - 400 MSEK.

Vi överlämnar detta arbetsmaterial i informationssyfte och som underlag för fortsatt bearbetning inför den stegvisa uppbyggnaden av verksamheten. Det bör understrykas att utkasten till bolagsordning och konsortialavtal, som finns med som underbilagor, avser det större bolaget. Dessa måste där­för överarbetas innan de kan appliceras på det av oss föreslagna mindre bola­get.

Sammanfattande slutsater

Att starta bolaget och stegvis bygga upp det, det finner vi vara en god och säker väg för att åstadkomma ett i alla avseenden stabilt och välfungerande norsk-svenskt bolag för omhändertagande av miljöfarligt avfall.

Vi föreslår därför

att ett bolag bildas och

att bolaget ges uppgifter m.m. i enlighet med vad som framgår ovan och i bilaga B till denna rapport.

Oslo och Stockholm den 6 mars 1991

Kristian Både

Per-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

14

BilagorA. Intentionsavtalet.

Prop.

B.       Rapport från förhandlingarna, plan för stegvis etablering av bola-    1990/91:188

get.

C.       Arbetsmaterial från förhandlingarna, plan för ett fullt utvecklat

bolag.

15

6512. Stockholm 1991