Regeringens proposition 1992/93:3

om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och

       1992/93-3

Tyskland

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifo­gade utdrag ur regeringsprotokollet den 1 oktober 1992.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås riksdagen godkänna ett nytt dubbelbeskattningsav­tal mellan Sverige ocb Tyskland och anta en lag om avtalet. Avtalet avses ersätta två avtal från 1935 beträffande skatter på kvarlåtenskap respektive handräckning i skatteärenden samt ett avtal från 1959 beträffande skatter på Inkomst ocb förmögenhet. Det avses i princip bli tillämpligt efter utgången av det år då avtalet träder i kraft. Vissa regler om begränsning av skatteutta­get på utdelning avses dock få retroaktiv verkan.

1 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 3

Förslag till

Prop. 1992/93:3

Lag om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och

Tyskland

Härigenom föreskrivs följande.

1        § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på in­

komst och förmögenhet och på arv och gåva samt för att lämna ömsesidig

handräckning vid beskattning som Sverige och Tyskland undertecknade den

14 juli 1992 skall gälla som lag här i landet.

Avtalet är intaget som bUaga tUl denna lag.

2

§ Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa med­för inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle före­ligga.

3

§ I fråga om ansökan om skattelindring beträffande arvsskatt och gåvo­skatt gäller 2§ kungörelsen (1967:721) om förfarandet rörande eftergift av arvsskatt eller gåvoskatt vid dubbelbeskattning.

4

§ Anstånd enligt 3 § kungörelsen (1967:721) om förfarandet rörande efter­gift av arvsskatt eller gåvoskatt vid dubbelbeskattning får medges enligt det av följande alternativ som ger det lägsta beloppet, nämligen

1.

den skatt som erlagts eller kan antas komma att erläggas i Tyskland för egendom som enligt avtalet får beskattas där, eller

2.

den del av den svenska skatten som vid en proportionell fördelning be­löper på samma egendom.

Om skatt inte erlagts i Tyskland och uppgift saknas om hur mycket skatt som kan komma att erläggas där, får anstånd medges med skäligt belopp, dock högst med ett belopp som motsvarar den del av den svenska skatten som vid en proportionell fördelning belöper på den egendom som enligt av­talet får beskattas i Tyskland.

5        § Om en person som är bosatt i Sverige förvärvar inkomst som enligt be­

stämmelserna i avtalet beskattas endast i Tyskland skall sådan inkomst inte

tas med vid taxeringen i Sverige.

1.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2.

Genom lagen upphävs kungörelsen (1935:567) angående särskUt förfa­rande för erhållande av handräckning i Tyskland i vissa beskattningsären­den, kungörelsen (1935:568) angående handräckning åt tysk myndighet i vissa beskattningsärenden, kungörelsen (1960:549) om tillämpning av ett mellan Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland den 17 april 1959 ingånget avtal för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter å inkomst och förmögenhet ävensom beträffande vissa andra skatter, kungörelsen (1964:514) med vissa anvisningar rörande tiUämpningen av avtalet mellan Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland den 17 april 1959 för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter å inkomst och förmögenhet även­som beträffande vissa andra skatter, kungörelsen (1967:722) om tillämpning av avtal den 14 maj 1935 mellan Sverige och Tyska riket för undvikande av dubbelbeskattning beträffande arvsskatt samt förordningen (1975:846) om kupongskatt för person med hemvist i Förbundsrepubliken Tyskland, m.m.

Abkommen zwischen dem Königreich Schweden und der Bundesrepublik Deutschland

Prop. 1992/93:3 Bilaga

Avtal mellan Konungariket Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland

zur Vermeidung der Doppelbesteuerung bei den Steuern vom Einkommen und vom Vermögen sowie bei den Erbschaft- und Schenkungsteuern und zur Leistung ge-genseitigen Beistands bei den Steuern (Schwedisch-deutsches Steuerabkommen)

Das Königreich Schweden

und

die Bundesrepublik Deutschland -

von dem Wunsch geleitet, durch ein neues Abkommen, das den heutigen Beziehungen zwischen beiden Staaten und den Rechtsent-wicklungen Rechnung trägt, die Doppel­besteuerung zu vermeiden und sich gegensei-tig Beistand bei den Steuern zu leisten - sind wie folgt iibereingekommen:

för att undvika dubbelbeskattning be­träffande skatter på inkomst och för­mögenhet och på arv och gåva samt för att lämna ömsesidig handräckning vid be­skattning (Svensk-tyskt skatteavtal)

Konungariket Sverige

och

Förbundsrepubhken Tyskland

har, föranledda av önskan att genom ett nytt avtal, som tar hänsyn till dagens förbindelser mellan de båda staterna och till rättsutveck­lingen, undvika dubbelbeskattning och lämna ömsesidig handräckning vid beskattning, kom­mit överens om följande:

Abschnitt 1

Allgemeine Bestimmungen

Artikel 1

Ziel des Abkommens

Die beiden Vertragsstaaten wirken zusam-men, um die Doppelbesteuerung auf der Grundlage dieses Abkommens zu vermeiden, sich gegenseitig bei der Anwendung der Steuergesetze Beistand zu leisten und die zwi-schenstaatlichen Steuerbeziehungen durch Verständigung zu verbessern. Die zuständigen Behörden der Vertragsstaaten werden sich hierzu in geeigneten Zeitabständen iiber die Entwicklung ihres Steuerrechts informieren und beraten, wie die vorgenannten Ziele zu erreichen sind.

Kapitel I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Avtalets syfte

De båda avtalsslutande staterna skall enligt avtalet tillsammans verka för att med stöd av avtalet undvika dubbelbeskattning, att lämna ömsesidig handräckning vid tillämpningen av skattelagstiftningen samt att förbättra de mel­lanstatliga förbindelserna på skatteområdet genom ömsesidiga överenskommelser. De be­höriga myndigheterna i de avtalsslutande sta­terna skall i detta syfte med lämpliga tidsmel­lanrum informera varandra om utvecklingen inom respektive stats skattelagstiftning och rådgöra med varandra om hur förutnämnda mål skaU uppnås.

Artikel 2

Geltungsbereich des Abkommens (1) Dieses Abkommen gilt, ohne Riicksicht

Artikel 2

Avtalets tillämpningsområde

1. Detta avtal tillämpas på följande skatter.

3

Prop. 1992/93:3

auf die Art der Erhebung, fiir folgende Steuern, die fiir Rechnung eines Ver-tragsstaat, seiner Länder öder seiner Ge-bietskörperschaften erhoben werden:

a)

Abschnitt 11 fiir Steuern vom Einkom­men und vom Vermögen; als solche gal­ten alle Steuern, die vom Gesamtein-kommen, vom Gesamtvermögen öder von Teilen des Einkommens öder des Vermögens erhoben werden, ein-schlieBlich der Steuern vom Gewinn aus der VeräuBerung beweglichen öder un-beweglichen Vermögens sowie der Steuern vom Vermögenszuwachs.

b)

Abschnitt III fur NachlaB-, Erbschaft-und Schenkungsteuern; als solche gel-ten die Steuern, die

aa) von Todes wegen als NachlaBsteu-ern. Erbanfallsteuern, Abgaben vom Vermögensiibergang öder Steuern von Schenkungen auf den Todesfall erhoben werden, öder

bb) auf Obertragungen unter Leben-den nur deshalb erhoben werden, weil die Obertragungen unent-geltlich öder gegen ein zu geringes Entgelt vorgenommen werden.

c) Abschnitt 

IV 

fiir Steuern jeder Art und

Bezeichnung, soweit der Zusammen-

hang nichts anderes erfordert. Ausge-

nommen sind jedoch Zölle und Ver-

brauchsabgaben; die Umsatz- und

Luxussteuern galten fiir dan Anwen-

dungsberaich diasas Abscnitts nicht als

Verbrauchsabgaben.

(2)    Die zur Zait bestehenden Steuern, fiir

die das Abkommen gilt, sind in der Anlaga

zum Abkommen aufgefuhrt.

(3)     Das Abkommen gilt auch fiir alle

Steuern gleicher odar im wesentlichan

ähnlicher Art, die nach dar Unterzeichnung

des Abkommens neben dan bestehenden

Steuern öder an deren Stella arhoban werden.

(4)    In diasam Abkommen gallan

a)

der Abschnitt 11 fiir Personen, dia in ei-nem Vertragsstaat öder in beidan Ver­tragsstaaten ansässig sind;

b)

der Abschnitt 111 fiir

aa) Nachlässe und Erbschaften, wenn der Erblasser im Zeitpunkt saines

som påförs för en avtalsslutande stats, dess delstatars ellar lokala myndigheters räkning, oberoende av det sätt på vilket skatterna tas ut: a)    kapital ll på skatter på inkomst och för­mögenhet; som sådana förstås alla skat­tar, som utgår på inkomst eller förmö­genhat i dess helhet allar på delar av in­komst  ellar  förmögenhet,  däri  inbe­gripna skattar på vinst på grund av över­låtelse av lös ellar fast egendom, samt skatter på värdestegring,

b)            kapital 111 på kvarlåtenskapsskattar,

arvsskatter och gåvoskatter; som så­

dana förstås skatter, som utgår

1)

på grund av dödsfall såsom kvarlå-tanskapsskatt, skatt på arv, skatt på agendomsöverlåtelse allar skatt på gåva vid dödsfall, allar

2)

vid överlåtelse mellan lavande per­soner, man endast om de utgår emedan överlåtaisen sker utan ar-sättning ellar mot för lågt veder­lag,

c) kapitel 

IV 

på skatter av varje slag och

beskaffenhet, om inte sammanhanget

föranleder annat. Undantagna är dock

tullar och konsumtionsavgiftar; vid till­

lämpningen av datta kapitel ansas dock

inte omsättnings- och lyxskattar som

konsumtionsavgiftar.

2.

De för närvarande utgående skattar, på vilka avtalat tillämpas, finns angivna i bilagan till avtalet.

3.

Avtalet tillämpas även på skattar av samma eller i huvudsak likartat slag, som after undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de för närvarande utgående skatterna.

4.

1 detta avtal tillämpas

a)

kapitel 11 på parsöner som har hemvist i an avtalsslutanda stat ellar i båda av­talsslutande staterna,

b)

kapital 111 på

1) kvarlåtenskap och arv, när arvlåta-ren vid sin död hade hemvist i en

Prop. 1992/93:3

Todes in einem Vertragsstaat öder in beiden Vertragsstaaten ansässig war, und bb) Schenkungen, wenn der Schankar im Zeitpunkt der Schenkung in ai-nem Vertragsstaat öder in beiden Vertragsstaaten ansässig war.

avtalsslutande stat eller i båda av­talsslutande statarna, och

2) gåva, när givaren vid gåvotillfället hade hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande sta­terna.

Artikel 3

Allgemeine Begriffsbestimmungen

(1) Im Sinne diases Abkommens, wenn dar Zusammenhang nichts anderes erfordert:

a)

bedeutet der Ausdruck ,,Bundesrepub-Uk Deutschland", im geographischen Sinne verwendet, das Gebiet, in dem das Steuerrecht der BundesrepubUk Deutschland gilt einschlieBlich des an das Kiistenmeer angrenzenden Gabiats des Meeresbodens, des Meeresunter-grunds und der dariiber befindlichen Wassersäule, soweit die Bundesre­publik Deutschland dort in Ubereinstimmung mit dem Völkerrecht souveräne Rechte und Hoheitsbe-fugnisse ausiibt;

b)

bedeutet der Ausdruck ,,Schweden" das Königreich Schweden, und, im geo­graphischen Sinne werwendet, das schwedische Hoheitsgebiat und alle Gebiete auBerhalb der schwedischen Hoheitsgewässer, soweit Schweden dort in Ubereinstimmung mit dem Völ­kerrecht seine Hoheitsrechte zur Erfor-schung des Festlandsockels und zur Ausbautung seiner Naturschätze aus-iiben darf;

c)

bedeuten die Ausdriicke ,,ain Ver­tragsstaat" und ,,der andare Ver­tragsstaat", je nach dem Zusammen­hang, die Bundesrepublik Deutschland öder Schweden;

d)            umfaBt der Ausdruck ,,Person" natiir-

licha Parsonen und Gesallschaften;

e)            bedeutet der Ausdruck ,,GeseUschaft"

juristische Personen öder Rechtsträger,

die fur die Besteuarung wie juristische

Personen behandalt werden;

Artikel 3

Allmänna definitioner

1. Om inte sammanhanget föranleder an­nat, har vid tiUämpningen av datta avtal föl­jande uttryck nedan angiven betydelse:

a)

"Förbundsrepubliken Tyskland" åsyf­tar, när dat används i geografisk bety­delse, det område inom vilket För­bundsrepubliken Tysklands skattalag­stiftning äger tillämpning, däri inbegri­pet den del av havsbottnen, dennas un­derlag och vattenutrymmet däröver som gränsar till Förbundsrepubliken Tysklands kustvatten, i den mån För­bundsrepubliken Tyskland där i över­ensstämmelse med folkrättens reglar utövar suveräna rättigheter och befo­genheter,

b)

"Sverige" åsyftar Konungariket Sverige och, när det används i geografisk bety­delse, Sveriges territorium, samt varje utanför Sveriges territorialvatten belä­get område, i den mån Sverige enligt folkrättens regler äger utöva sina rättig­heter att utforska kontinentalsockeln där och att utvinna dess naturtillgångar,

c)

d)

e)

"en avtalsslutanda stat" eller "den andra avtalsslutande staten" åsyftar Förbundsrepubliken Tyskland eller Sverige, beroende på sammanhanget,

"parson" inbegriper fysisk person och bolag,

"bolag" åsyftar juridisk person allar an­nan som vid beskattningen behandlas som juridisk parson,

som juridisk parson,

Prop. 1992/93:3

f)    bedeuten die Ausdriicke ,,Unterneh-

men einas Vertragsstaats" und ,,Untar-

nahmen das anderen Vertragsstaats", je

nachdam, ein Unternehman, das von

einer in ainem Vertragsstaat ansässigan

Person betriaben wird, odar ain Unter­

nehman, das von einer in dam anderen

Vertragsstaat ansässigan Person batrie-

ben wird;

g)   umfaBt der Ausdruck ,,internationaler

Varkehr" jeda Beförderung mit einem

Seeschiff odar Luftfahrzeug, das von ei­

nem Unternehmen eines Vertragsstaats

betrieben wird, es sei denn, das See­

schiff odar Luftfahrzeug wird aus-

schliesslich zwischen Orten im anderen

Vertragsstaat batrieben;

h) hat dar Ausdruck ,,unbewegliches Ver­mögen" die Bedeutung, die ihm nach dam Racht des Vertragsstaats zu-kommt, in dem das Vermögen liegt. Der Ausdruck umfaBt in jedem Fall das Zubehör zum unbaweglichan Vermö­gen, das lebende und tote Inventar land- und forstwirtschaftlicher Ba-triebe, Gebäude, die Rechte, fiir die die Vorschriften des Privatrechts iiber GrundstUcka galten, Nutzungsrechte an unbeweglichem Vermögen sowie Rechte auf veränderiiche odar feste Vergiitungen fiir die Ausbeutung öder das Racht auf Ausbautung von Mine-ralvorkommen, Quellan und anderen Bodenschätzen; Schiffe und Luftfahr-zeuge galten nicht als unbeweglichas Vermögen;

i) umfaBt der Ausdruck ,,Vermögen, das Teil des Nachlasses öder einer Schenk­ung einer in einem Vertragsstaat ansäs­sigan Parson ist" alle Vermögenswarte, deren Ubergang öder Ubertragung ei­ner unter Abschnitt III des Abkom­mens fallendan Steuar unterliagt;

j) bedeutet dar Ausdruck ,,Staatsangehö-riger"

aa)   in bezug auf die Bundesrepublik Deutschland

alle Deutschen im Sinne des Grundgesetzas fiir die Bundesre­publik Deutschland und alle ]u-

f) "företag i an avtalsslutande stat" och "företag i den andra avtalsslutande sta­ten" åsyftar företag som bedrivs av per­son med hemvist i en avtalsslutande stat, respektive föratag som bedrivs av parson mad hemvist i den andra avtals­slutanda staten.

g) "intarnationell trafik" omfattar varje transport mad skepp eller luftfartyg som används av företag i en avtalsslu­tande stat, utom då skeppat eller luft­fartyget används uteslutande mellan platser i den andra avtalsslutande sta­ten,

h) "fast egendom" har dan betydelse som uttrycket har enligt lagstiftningen i den avtalsslutande stat där egendomen är belägen. Uttrycket inbegriper dock all­tid tillbehör till fast egendom, levande och döda inventarier i lantbruk och skogsbruk, byggnader, rättigheter på vilka bestämmelserna i privaträtten om fast egendom tillämpas, nyttjanderätt till fast egendom samt rätt till föränder­liga eller fasta ersättningar för nyttjan­det av eller rätten att nyttja mineral­förekomst, källa eller annan naturtill­gång. Skepp och luftfartyg ansas inte vara fast egendom,

i) "egendom, som ingår i kvarlåtenskap efter eUer gåva från person med hem­vist i en avtalsslutanda stat" omfattar alla tillgångar vilkas överföring allar överlåtelse är underkastade någon av de skatter på vilka kapital III i avtalet tillämpas,

j)    "medborgare" åsyftar

1)   i  fråga  om   Förbundsrepubliken Tyskland,

alla tyskar i den betydelse detta uttryck har i Förbundsrepubliken Tysklands grundlag och alla juri-

Prop. 1992/93:3

ristischen Personen, Personanga-sellschaftan und andaran Perso-nanvareinigungen, die nach dam in der Bundesrepublik Deutschland geltenden Recht arrichtet wordan sind; bb)   in bezug auf Schweden

alla natiirlichen Parsonen, dia die schwedischa Staatsangehörig-keit besitzen und alle juristischen Personen, Personengasallschaf-ten und andaren Personanvaraini-gungan, die nach dem in Schweden geltenden Recht arrichtet wordan sind; k) bedeutet dar Ausdruck ,,zuständiga Behörde"

aa)   in dar Bundesrepublik Deutsch­land den Bundasministar dar Fi-nanzan odar die Behörda, an die er saine Befugnisse delagiart hat; bb)   in Schweden den Finanzminister, seinan Bevollmächtigtan öder die Bahörde, an dia er seine Befug­nisse delegiart hat. (2) Diases Abkommen ist bai sainer Anwen­dung durch  beide Vertragsstaaten Ubarein-stimmand aus sich selbst heraus auszulegen. Ein in diesam Abkommen nicht datinierter Ausdruck hat jedoch dann die Badautung, dia ihm nach dam Recht das anwandenden Staatas zukommt, wenn der Zusammenhang dies er­fordert und die zuständigen Behördan sich nicht auf eine gemeinsame Auslegung gaeinigt haban (Artikel 39 Absatz 3, Artikel 40 Absatz 3).

diska personer och andra parson­sammanslutningar som bildats en­ligt dan lagstiftning som gäller i Förbundsrepubliken Tyskland,

2)   i fråga om Sverige,

alla fysiska personer som är svenska medborgare och alla juri­diska personer och andra parson­sammanslutningar som bildats en­ligt den lagstiftning som gäller i Sverige,

k)    "behörig myndighet" åsyftar

1)

i Förbundsrepubliken Tyskland, fi­nansministern eller den myndighat till vilken danne har delegerat sina befogenheter,

2)

i Sverige, finansministern, dennas befullmäktigade ombud eller dan myndighet till vilken denna har de­legerat sina befogenheter.

2. Detta avtal tillämpas i da avtalsslutanda statarna i enlighet med dess lydelse. Uttryck som inte definierats i avtalat har likväl, om sammanhanget föranleder detta och inta de behöriga myndigheterna överenskommit om en gemensam tolkning (artikel 39 punkt 3, ar­tikel 40 punkt 3), den batydalsa som uttrycket har enligt den tillämpande statens lagstiftning.

Artikel 4

Ansässige Person

(1) Im Sinne dieses Abkommens bedeutet der Ausdruck ,,eine in ainam Vertragsstaat ansässige Person" a)    fiir Zwecke dar Stauern vom Einkom­men und vom Vermögen eine Person, die nach dem Recht diasas Staatas dort aufgrund ihres Wohnsitzes, ihres stän-digen Aufenthalts, des Örtes ihrer Ge-schäftsleitung öder eines anderan ähn-

Artikel 4

Hemvist

1. Vid tillämpningen av detta avtal åsyftar uttrycket "person med hemvist i an avtalsslu­tande stat", a)    i fråga om skattar på inkomst och för­mögenhet, parson som enligt lagstift­ningen i denna stat är skattskyldig där på grund av hemvist, bosättning, plats för   företagsledning   ellar   annan   lik­nande omständighet. Uttrycket inbegri-

Prop. 1992/93:3

lichan Merkmals steuerpflichtig ist. Der Ausdruck umfaBt jedoch nicht eina Par­son, die in diesem Staat nur mit Ein-kiinftan aus Quallen in diasam Staat öder mit in diesem Staat gelegenem Vermögen steuerpflichtig ist; b) fur Zwecke der NachlaB-, Erbschaft-und Schenkungsteuern eine Person, de­ren NachlaB öder Schenkung öder de­ren Erwerb nach dem Recht dieses Staatas dort aufgrund ihres Wohnsitzes, ihres ständigen Aufenthalts, des Ortas ihrer Geschäftsleitung odar eines anda­ren ähnlichen Merkmals steuerpflichtig ist. Der Ausdruck umfaBt jedoch nicht eine Parson, deren NachlaB odar Schenkung in diesam Staat nur mit in diasem Staat gelegenem Vermögen steuerpflichtig ist.

(2)   1st nach Absatz 1 eina natiirliche Person

in beiden Vertragsstaaten ansässig, so gilt fol-

gendes:

a)

Die Person gilt als in dam Staat ansäs­sig, in dem sie iiber eina ständige Wohn-stätte verfugt; verfiigt sie in beidan Staaten ubar eine ständiga Wohnstätta, so gilt sie als in dem Staat ansässig, zu dem sie die engeren persönlichen und wirtschaftlichen Beziehungen hat (Mit-telpunkt der Lebensinteressen);

b)

känn nicht bestimmt werden, in wel-chem Staat die Parson den Mittelpunkt ihrar Lebensinteressen hat, öder ver­fiigt sie in keinem dar Staaten Ubar eine ständige Wohnstätte, so gilt sie als in dem Staat ansässig, in dam sie ihren ge-wöhnlichen Aufanthalt hat;

c)

hat die Person ihran gawöhnlichen Auf-enthalt in beiden Staaten odar in kai-nam der Staaten, so gilt sie als in dem Staat ansässig, dessan Staatsangehöri-ger sie ist;

d)            ist die Person Staatsangehörigar beider

Staatan öder keines der Staaten, so re­

geln die zuständigen Behörden der Ver­

tragsstaaten dia Frage in gegenseitigem

Einvernehmen.

(3)   1st nach Absatz 1 eina andare als aine na­

tiirliche Person in baiden Vertragsstaaten an-

per emellertid inte person som är skatt­skyldig i denna stat endast för inkomst från källa i denna stat ellar för förmö­genhat belägen där,

b) i fråga om kvarlåtenskapsskatt, arvs­skatt och gåvoskatt, person vars kvarlå­tenskap eUer gåva ellar vars förvärv en­ligt lagstiftningen i denna stat är skatte­pliktig där på grund av denna parsons hemvist, bosättning, plats för företags­ledning ellar annan liknande omstän­dighet. Uttrycket inbegriper emellertid inte person vars kvarlåtenskap eller gåva är skattepliktig i denna stat endast såvitt avser där belägen förmögenhet.

2. Då på grund av bestämmelserna i punkt 1 fysisk person har hemvist i båda avtalsslutande staterna, bestäms hans hemvist på följande sätt:

a)

Han anses ha hemvist i den stat där han har en bostad som stadigvarande står till hans förfogande; om han har en så­dan bostad i båda staterna, anses han ha hemvist i den stat med vilken hans per­sonliga och ekonomiska förbindelser är starkast (centrum för levnadsintres­sena),

b)

om det inta kan avgöras i vilken stat han har centrum för sina levnadsintressen ellar om han inte i någondera staten har en bostad som stadigvarande står till hans förfogande, anses han ha hemvist i den stat där han stadigvarande vistas,

c)

om han stadigvarande vistas i båda sta­terna eller om han inte vistas stadigva­rande i någon av dem, anses han ha hemvist i den stat där han är medbor-

gare,

d)

om han är medborgare i båda staterna allar om han inta är medborgare i någon av dem, avgör de behöriga myndighe­terna i de avtalsslutanda staterna frågan genom ömsesidig överenskommelse. 3. Då på grund av bestämmelserna i punkt 1 annan parson än fysisk person har hemvist i

Prop. 1992/93:3

sässig, so gilt sie als in dam Staat ansässig, in dem sich dar Ort ihrer tatsächlichan Ge­schäftsleitung befindet.

Artikel 5 Betriebsslätte

(1)

Im Sinne diases Abkommens bedeutet der Ausdruck ,,Betriebsslätte" eine feste Ge-schäftseinrichtung, durch die die Tätigkeit ei­nes Unternehmens ganz odar teilweise aus-geiibt wird.

(2)

Der Ausdruck ,,Betriebsstätte" umfaBt insbesondere:

a)

einen Ort der Leitung,

b)

eine Zweigniederlassung,

c)

eine Geschäftsstelle,

d)   eine Fabrikationsstätte,

e)   eine Werkstätte und

f) ein Bergwerk, ein Öl- odar Gasvor-

kommen, einen Steinbruch öder eine

andere Slätte der Ausbeutung von Bo­

denschätzen.

(3)

Eina Bauausfuhrung öder Montage ist nur dann aine Betriabsstätte, wenn ihre Dauer zwölf Monata iibarschreitat.

(4)

Ungaachtet dar vorstehenden Bestim­mungen diases Artikels gelten nicht als Ba-triebsstätten:

a)

Einrichtungen, dia ausschliaBlich zur Lagerung, Ausstellung odar Ausliefe-rung von Giitern öder Waren des Un-ternehmans benutzt werden;

b)

Bestända von Giitern öder Waren des Unternehmens, die ausschlieBlich zur Lagerung, Ausstellung öder Ausliefe-rung unterhaltan werden;

c)

Bestände von Giitern öder Waren des Unternehmens, die ausschlieBlich zu dem Zweck unterhalten werden, durch ein anderes Unternehmen bearbeitet odar verarbeitet zu wardan;

d)            eine feste Geschäftseinrichtung, die

ausschlieBlich zu dam Zweck unterhal­

ten wird, fiir das Unternehmen Giiter

öder Waren ainzukaufen odar Informa­

tionen zu beschaffen;

a) aine festa Geschäftseinrichtung, die ausschliaBlich zu dem Zweck unterhal-

båda avtalsslutanda staterna, anses personen i fråga ha hemvist i den stat där dan har sin verkliga ledning.

Artikel 5 Fast driftställe

1.

Vid tillämpningen av detta avtal åsyftar uttrycket "fast driftställe" en stadigvarande plats för affärsverksamhet, från vilken att fö­ratags verksamhat helt aUar delvis badrivs.

2.

Uttrycket "fast driftställe" innefattar sär­skilt:

a)

plats för företagsledning,

b)

filial,

c)

kontor,

d)   fabrik,

a)    verkstad, och

f) gruva, olje- eller gaskälla, stenbrott el­ler annan plats för utvinning av natur­tillgångar.

3.

Plats för byggnads-, anläggnings- eller in-stallationsvarksamhet utgör fast driftställe en­dast om verksamheten pågår mer än tolv må­nader.

4.

Utan hinder av föregående bestämmelser i denna artikel anses uttrycket "fast driftstäUe" inte innefatta:

a)

användningen av anordningar uteslur tände för lagring, utställning eUer ut­lämnande av företaget tillhöriga varor,

b)

innehavet av ett företaget tiUhörigt va­rulager uteslutande för lagring, utställ­ning ellar utlämnande,

c)

innehavet av ett företaget tillhörigt va­rulager uteslutande för bearbetning el­ler förädling genom annat företags för­sorg,

d)            innehavet av stadigvarande plats för af­

färsverksamhet uteslutande för inköp

av varor eller inhämtande av upplys­

ningar för företaget,

e)            innehavet av stadigvarande plats för af­

färsverksamhet uteslutande för att för

Prop. 1992/93:3

ten wird, fiir das Untarnahmen zu wer-ben. Informationen zu arteilen, wissen-schaftiiche Forschung zu betreiben öder ähnliche Tätigkeiten auszuiiban, die vorbereitender Art sind öder eina Hilfstätigkait darstallen; f) eina festa Geschäftseinrichtung, die ausschlieBlich zu dem Zweck unterhal­ten wird, mahrere der unter den Buch-staban a bis e genannten Tätigkaitan auszuiiben, vorausgesetzt, daB die sich daraus ergabenda Gesamttätigkeit der festen Geschäftseinrichtung vorberei­tender Art ist öder aine Hilfstätigkait darstallt.

(5)    1st eina Person - mit Ausnahme einas

unabhängigen Vartreters im Sinne das Absat-

zas 6 - fiir ein Unternehmen tätig und besitzt

sie in einem Vertagsstaat die Vollmacht, im

Namen des Unternehmens Verträge abzu-

schlieBen, und iibt sie dia Vollmacht dort ge-

wöhnlich aus, so wird das Unternehmen unge-

achtat der Absätze 1 und 2 so behandalt, als

habe as in diesem Staat fiir alle von der Parson

fiir das Unternehmen ausgeiibten Tätigkaitan

eine Betriabsstätte, as sei dann, diese Tätig­

keiten beschränken sich auf dia in Absatz 4 ge-

nanntan Tätigkeiten, die, wiirdan sie durch

eine feste Geschäftseinrichtung ausgeiibt,

diese Einrichtung nach dem genannten Absatz

nicht zu einer Betriabsstätte machten.

(6)

Ein Untarnehman wird nicht schon das-halb so behandalt, als habe as eina Batriebs-stätte in einam Vertragsstaat, weil es dort seine Tätigkait durch einen Mäklar, Kommis­sionär öder einen anderen unabhängigen Ver-treter ausiibt, sofarn diese Parsonen im Rah-men ihrer ordentlichen Gaschäftstätigkeit handaln.

(7)

Allain dadurch, daB aine in ainem Ver­tragsstaat ansässige Gesellschaft aine Gesall-schaft baherrscht odar von einar Gesellschaft beherrscht wird, die im anderen Vertragsstaat ansässig ist öder dort (entwader durch eina Betriabsstätte öder auf andere Weisa) ihre Tä­tigkeit ausiibt, wird keine der beiden Gesall­schaften zur Betriabsstätte der anderen.

föratagat ombesörja raklam, ge upplys­ningar, bedriva vetenskaplig forskning allar liknande verksamhet av förbere­dande eller biträdanda art.

f) innehavet av stadigvarande plats för af­färsverksamhet uteslutande för att kombinera verksamheter som anges i punkterna a-a, under förutsättning att hela den verksamhet som bedrivs från dan stadigvarande platsen för affärs­verksamhet på grund av danna kombi­nation är av förberedande ellar biträ­danda art.

5.

Om person, som inte är sådan oberoende representant på vilken punkt 6 tillämpas, är verksam för att föratag samt i an avtalsslu­tande stat har och där regelmässigt använder fullmakt att sluta avtal i företagets namn, an­sas datta föratag - utan hinder av bestämmel­serna i punkterna 1 och 2 - ha fast driftställe i denna stat beträffande varje verksamhet som denna person bedriver för förataget. Detta gäller dock inta, om dan verksamhet som denna parson badriver är begränsad till sådan som anges i punkt 4 och som - om den bedrevs från an stadigvarande plats för affärsverksam­het - inte skulle göra denna stadigvarande plats för affärsverksamhet till fast driftställe enligt bastämmalserna i nämnda punkt.

6.

Föratag anses inte ha fast driftställe i en avtalsslutande stat endast på den grund att företaget bedriver affärsverksamhet i denna stat genom förmedling av mäklare, kommis­sionär eller annan oberoende representant, under förutsättning att sådan person därvid bedriver sin sedvanliga affärsverksamhet.

7.

Dan omständigheten att ett bolag med hemvist i en avtalsslutande stat kontrollarar el­ler kontrolleras av ett bolag med hemvist i dan andra avtalsslutande staten eller som bedriver affärsverksamhet i denna andra stat (antingen från fast driftställe ellar på annat sätt), medför inta att någotdera bolaget utgör fast driftställe för det andra.

10

Prop. 1992/93:3

Abschnitt 

II

Besteuarung das Einkommens und Vermö­gens

Kapitel 

II

Beskattning av inkomst och förmögenhet

Artikel 6

Einkunfte aus unbeweglichem Vermögen

(1)

Einkiinfte, die aina in ainem Ver­tragsstaat ansässige Parson aus unbewegli­chem Vermögen (einschlieBlich der Einkiinfte aus land- und forstwirtschaftiichen Betriaban) bazieht, das im anderen Vertragsstaat liegt, können im anderen Staat besteuart werden.

(2)

Absatz 1 gilt fiir Einkiinfte aus dar un-mittelbaren Nutzung, der Vermietung odar Varpachtung sowia jadar andaran Art der Nutzung unbeweglichen Vermögens.

(3)

Die Absätze 1 und 2 gelten auch fiir Ein­kiinfte aus unbeweglichem Vermögen eines Untarnehmans und fiir Einkiinfte aus unhe-vveglicham Varmögan, das dar Ausiibung ei­ner selbständigan Arbait dient.

Artikel 6

Inkomst av fast egendom

1.

Inkomst, som person med hemvist i en avtalsslutanda stat förvärvar av fast egendom (däri inbegripen inkomst av lantbruk och skogsbruk) belägen i dan andra avtalsslutanda staten, får beskattas i danna andra stat.

2.

Bastämmalsarna i punkt 1 tillämpas på in­komst som förvärvas genom omedelbart bru­kande, genom uthyrning eller värja annan an­vändning av fast egendom.

3.

Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 till-lämpas även. på inkomst av fast egendom som tillhör föratag och på inkomst av fast egendom som används vid självständig yrkesutövning.

Artikel 7 Unternehmensgewinne

(1)

Gawinne ainas Unternahmens ainas Vertragsstaats können nur in diesem Staat basteuert wardan, as sai denn, das Unterneh­men iibt saina Tätigkait im anderen Ver­tragsstaat durch aina dort galagene Betriebs­slätte aus. Ubt das Unternehmen saina Tätig­keit auf diese Weise aus, so können die Ga­winne eines Unternehmens im anderen Staat basteuert wardan, jadoch nur insoweit, als sia dieser Betriebsstätta zugerachnat werden kön­nen.

(2)

Ubt ein Unternehman eines Ver­tragsstaats saine Tätigkeit im andaren Ver­tragsstaat durch aina dort galagene Betriebsstätte aus, so werden vorbehaltlich des Absatzes 3 in jadem Vertragsstaat dieser Betriebsstätte dia Gawinne zugerechnet, die sie hatte erzialen können, wenn sie eine glei-cha öder ähnliche Tätigkeit unter gleichan öder ähnUchen Bedingungen als selbständiges Unternehmen ausgeubt hatte und im Verkehr mit dem Unternehmen, dessen Betriebsstätte sie ist, völlig unabhängig gewesen wäre.

Artikel 7

Inkomst av rörelse

1. Inkomst av rörelse, som företag i en av­talsslutande stat förvärvar, beskattas endast i denna stat, såvida inte företaget bedriver rö­relse i den andra avtalsslutande staten från där beläget fast driftställe. Om företaget bedriver rörelse på nyss angivet sätt, får företagets in­komst beskattas i denna andra stat, men en­dast så stor del av den som är hänförlig till det fasta driftstället.

2. Om företag i en avtalsslutande stat bedri­ver rörelse i den andra avtalsslutande staten från där beläget fast driftställe, hänförs, om inte bestämmelserna i punkt 3 föranleder an­nat, i vardera avtalsslutande staten till det fasta driftstället den inkomst som det kan an­tas att driftstället skulle ha förvärvat, om det varit ett fristående företag, som bedrivit verk­samhet av samma eller liknande slag under samma eller liknande villkor och självständigt avslutat affärer med det företag till vilket drift­stället hör.

11

Prop. 1992/93:3

(3)

Bei der Ermittlung der Gewinne einer Betriebsstätte werden die fiir diese Betriebsstätte entstandenen Aufwendungen, einschlieBlich der Geschäftsfiihrungs- und all-gemeinen Verwaltungskosten, zum Abzug zu-gelassen, gleichgiiltig, ob sie in dem Staat, in dem die Betriebsstätte liegt, öder anderswo entstanden sind.

(4)

Soweit es in einem Vertragsstaat iiblich ist, die einer Betriebsstätte zuzurechnenden Gewinne durch Aufteilung der Gesamtge-winne des Unternehmens auf seine einzelnen TeUe zu ermitteln, schlieBt Absatz 2 nicht aus, daB dieser Vertragsstaat die zu besteuernden Gewinne nach der ublichen Aufteilung ermit-telt; die gewählte Gewinnaufteilung muB je­doch derart sein, daB das Ergebnis mit den Grundsätzen dieses Artikels iibereinstimmt.

(5)

Aufgrund des bloBen Einkaufs von Gii­tern öder Waren fiir das Unternehmen wird ei­ner Betriebsstätte kein Gewinn zugerechnet.

(6)

Bei der Anwendung der vorstehenden Absätze sind die der Betriebsstätte zuzurech­nenden Gewinne jedes Jahr auf dieselbe Art zu ermitteln, es sei denn, daB ausreichende Griinde dafiir bestehen, änders zu verfahren.

(7)

Gehören zu den Gewinnen Einkiinfte, die in anderen Artikeln dieses Abkommens behandelt werden, so werden die Bestimmun­gen jener Artikel durch die Bestimmungen dieses Artikels nicht beriihrt.

3. Vid bestämmandet av fast driftställes in­komst medges avdrag för utgifter som upp­kommit för det fasta driftstället, härunder in­begripna utgifter för företagets ledning och all­männa förvaltning, oavsett om utgifterna upp­kommit i den stat där det fasta driftstället är beläget eller annorstädes.

4.1 den mån inkomst hänförlig till fast drift­ställe brukat i en avtalsslutande stat bestäm­mas på grundval av en fördelning av företagets hela inkomst på de olika delarna av företaget, hindrar bestämmelserna i punkt 2 inte att i denna avtalsslutande stat den skattepliktiga inkomsten bestäms genom sådant förfarande. Den fördelningsmetod som används skall dock vara sådan att resultatet överensstämmer med principerna i denna artikel.

5.

Inkomst hänförs inte till fast driftställe endast av den anledningen att varor inköps ge­nom det fasta driftställets försorg för företa­get.

6.

Vid tillämpningen av föregående punkter bestäms inkomst som är hänförUg till det fasta driftstället genom samma förfarande år från år, såvida inte goda och tillräckliga skäl föran­leder annat.

7.

Ingår i inkomst av rörelse inkomstslag som behandlas särskilt i andra artiklar av detta avtal, berörs bestämmelserna i dessa artiklar inte av reglerna i förevarande artikel.

Artikel 8

Seeschiffahrt, Luftfahrt und Container-Belrieb

(1)

Gewinne eines Unternehmens eines Vertragsstaats aus dem Betrieb von Seeschif-fen öder Luftfahrzeugen im internationaleri Verkehr können nur in diesem Staat besteuert werden.

(2)

Gewinne eines Unternehmens eines Vertragsstaats aus dem Betrieb (Nutzung öder Vermietung) von Containern, die im interna-tionalen Verkehr verwendet werden, und der dazugehörigen Ausriistung fiir die Beförde­rung der Container können nur in diesem Staat besteuert werden.

Artikel 8

Sjöfart, luftfart och användning av containers

1.

Inkomst, som företag i en avtalsslutande stat förvärvar genom användningen av skepp eller luftfartyg i internationell trafik, beskattas endast i denna stat.

2.

Inkomst, som företag i en avtalsslutande stat förvärvar genom användningen (eget nytt­jande eller uthyrning) av containers som an­vänds i internationell trafik samt därtill hö­rande utrustning för transport av containers, beskattas endast i denna stat.

12

Prop. 1992/93:3

(3) Die Absätze 1 und 2 gelten auch fiir Ge­winne aus der Beteiligung an einem Pool, ei­ner Betriebsgemeinschaft öder einer interna-tionalen Betriebsstelle.

Artikel 9

Verbundene Unternehmen

(1) Wenn

a)

ein Unternehmen eines Vertragsstaats unmittelbar öder mittelbar an der Ge­schäftsleitung, der Kontrolle öder dem Kapital eines Unternehmens des ande­ren Vertragsstaats beteiligt ist öder

b)

dieselben Personen unmittelbar öder mittelbar an der Geschäftsleitung, der Kontrolle öder dem Kapital eines Un­ternehmens eines Vertragsstaats und ei­nes Unternehmens des anderen Ver­tragsstaats beteiligt sind

und in diesen Fallen die beiden Unterneh­men in ihren kaufmännischen öder finanziel-len Beziehungen an vereinbarte öder aufer-legte Bedingungen gebunden sind, die von de-nen abweichen, die unabhängige Unterneh­men miteinander vereinbaren wiirden, so diir-fen die Gewinne, die eines der Unternehmen ohne diese Bedingungen erzielt hatte, wegen dieser Bedingungen aber nicht erzielt hat, den Gewinnen dieses Unternehmens zugerechnet und entsprechend besteuert werden.

(2) Werden in einem Vertragsstaat den Ge­winnen eines Unternehmens dieses Staates Gewinne zugerechnet - und entsprechend besteuert -, mit denen ein Unternehmen des anderen Vertragsstaats in diesem Staat besteu­ert worden ist, und handelt es sich bei den zu-gerechneten Gewinnen um solche, die das Un­ternehmen des erstgenannten Staates erzielt hatte, wenn die zwischen den beiden Unter­nehmen vereinbarten Bedingungen die glei-chen gewesen wären, die unabhängige Unter­nehmen miteinander vereinbaren wurden, so nimmt der andere Staat eine entsprechende Änderung der dort von diesen Gewinnen er-hobenen Steuer vor, soweit diese notwendig ist, um eine doppelte Belastung der Gewinne zu vermeiden. Bei der Änderung sind die iibri-gen Bestimmungen dieses Abkommens zu be-riicksichtigen; erforderlichenfalls werden die zuständigen Behörden der Vertragsstaaten einander konsultieren.

3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 till-lämpas även på inkomst som förvärvas genom deltagande i en pool, ett gemensamt företag eller en internationell driftsorganisation.

Artikel 9

Förelag med intressegemenskap

l.lfaUdå

a)

ett företag i en avtalsslutande stat direkt eller indirekt deltar i ledningen eller övervakningen av ett företag i den andra avtalsslutande staten eller äger del i detta företags kapital, eller

b)

samma personer direkt eller indirekt deltar i ledningen eller övervakningen av såväl ett företag i en avtalsslutande stat som ett företag i den andra avtals­slutande staten eller äger del i båda dessa företags kapital, iakttas följande.

Om mellan företagen i fråga om handelsför­bindelser eller finansiella förbindelser avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan av varandra obe­roende företag, får all inkomst, som utan så­dana villkor skulle ha tillkommit det ena före­taget men som på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag, inräknas i detta företags inkomst och beskattas i överensstäm­melse därmed.

2.1 fall då inkomst, för vilken ett företag i en avtalsslutande stat beskattas i denna stat, även inräknas i inkomsten för ett företag i den andra avtalsslutande staten och beskattas i överensstämmelse därmed i denna andra stat samt den sålunda inräknade inkomsten är så­dan som skulle ha tillkommit företaget i den förstnämnda staten om de villkor som avtalats mellan företagen hade varit sådana som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, skall den andra staten genomföra ve­derbörlig justering av det skattebelopp som påförts för inkomsten i denna stat, i den mån detta är nödvändigt för att förhindra dubbel­beskattning av inkomsten. Vid sådan justering iakttas de övriga bestämmelserna i detta avtal och de behöriga myndigheterna i de avtalsslu­tande staterna överlägger vid behov med var­andra.

13

Prop. 1992/93:3

Artikel 10 Dividenden

(1)

Dividenden, die eine in einem Ver­tragsstaat ansässige Gesellschaft an eine im anderen Vertragsstaat ansässige Person zahlt, können im anderen Staat besteuert werden.

(2)

Diese Dividenden können jedoch auch in dem Vertragsstaat, in dem die die Dividen­den zahlende Gesellschaft ansässig ist, nach dem Recht dieses Staates besteuert werden; die Steuer darf aber, wenn der Empfänger der Dividenden der Nutzungsberechtigte ist, 15 vom Hundert des Bruttobetrags der Dividen­den nicht iibersteigen.

Dieser Absatz beriihrt nicht die Besteue-rung der Gesellschaft in bezug auf die Ge­winne, aus denen die Dividenden gezahlt wer­den.

(3)   Abweichend von Absatz 2 darf bei Divi­

denden, deren Nutzungsberechtigter eine Ge­

sellschaft ist, die unmittelbar iiber mindestens

10 vom Hundert des Kapitals der die Dividen­

den zahlenden Gesellschaft verfiigt,

a)

die Steuer nicht erhoben werden, wenn die Dividenden von einer in Schweden ansässigen Gesellschaft gezahlt werden, und

b)

die Steuer 5 vom Hundert des Brutto­betrags der Dividenden nicht uberstei-gen, wenn die Dividenden von einer in der Bundesrepublik Deutschland ansäs­sigen Kapitalgesellschaft gezahlt wer­den; die Steuer darf jedoch nicht erho­ben werden, wenn der Unterschied zwi­schen den Sätzen der deutschen Kör-perschaftsteuer fiir ausgeschiittete Ge­winne und nichtausgeschiittete Ge­winne weniger als 5 Prozentpunkte beträgt.

(4)   Der Ausdruck ,,Dividenden" bedeutet

fiir die Zwecke dieses Artikels Einkiinfte aus

Aktien, GenuBrechten öder GenuBscheinen,

Kuxen, Griinderanteilen öder aus sonstigen

Gesellschaftsanteilen, wenn die Einkiinfte

hieraus nach dem Recht des Staates, in dem

die zahlende Gesellschaft ansässig ist, den

Einkiinften aus Aktien Steuerlich gleich-

gestellt sind. Der Ausdruck ,,Dividenden"

umfaBt auch

Artikel 10 Utdelning

1.   Utdelning från bolag med hemvist i en av­

talsslutande stat till person med hemvist i den

andra avtalsslutande staten får beskattas i

denna andra stat.

2.   Utdelningen får emellertid beskattas

även i den avtalsslutande stat där bolaget som

betalar utdelningen har hemvist, enligt lag­

stiftningen i denna stat, men om mottagaren

har rätt till utdelningen får skatten inte över­

stiga 15 procent av utdelningens bruttobelopp.

Denna punkt berör inte bolagets beskatt­ning för vinst av vilken utdelningen betalas.

3.   Med avvikelse från bestämmelserna i

punkt 2 får beträffande utdelning som tillfaller

bolag som har rätt till utdelningen och som di­

rekt äger minst 10 procent av det utbetalande

bolagets kapital,

a)

skatten inte tas ut om utdelningen beta­las av ett i Sverige hemmahörande bo­lag, och

b)

skatten inte överstiga 5 procent av ut­delningens bruttobelopp om utdel­ningen betalas av ett i Förbundsrepubli­ken Tyskland hemmahörande bolag vars delägare inte personligen ansvarar för bolagets förbindelser (Kapitalgesell­schaft); skatten får emellertid inte tas ut om skillnaden i bolagsskattesats mellan skatt på utdelad vinst och på icke utde­lad vinst uppgår till mindre än 5 pro­centenheter.

4.   Med uttrycket "utdelning" förstås i denna

artikel inkomst av aktier, andelsbevis eller

andra liknande bevis med rätt till andel i vinst,

gruvaktier, stiftarandelar eller av andra ande­

lar i bolag, om inkomsten av dessa andelar i

bolag enligt lagstiftningen i den stat där det ut­

delande bolaget har hemvist i beskattnings­

hänseende jämställs med inkomst av aktier.

Uttrycket utdelning omfattar också

14

Prop. 1992/93:3

a)   in der Bundesrepublik Deutschland

Einkiinfte eines stillen Gesellschaf-ters aus seiner Beteiligung als stiller Ge-sellschafter, Einkiinfte aus partiari-schen Darlehen, Gewinnobligationen und ähnlichen gewinnabhängigen Ver­giitungen sowie Ausschuttungen auf Anteilscheine an einem Investmentver-mögen:

in Schweden

Ausschiittungen auf Anteilscheine an einem ,,Aktiefond",

b)            andere Einkiinfte, die nach dem Recht

des Staates, in dem der Schuldner an­

sässig ist, den Einkiinften aus Anteilen

an Gesellschaften steuerlich gleich-

gestellt sind;

(5)

Abweichend von den Absätzen 1 bis 3 diirfen Einkiinfte aus Rechten öder Forderun-gen mit Gewinnbeteiligung (in der Bundesre­publik Deutschland einschlieBlich der Ein­kunfte eines stillen Gesellschafters aus seiner Beteiligung als stiller Gesellschafter öder aus partiarischen Darlehen und Gewinnobligatio­nen) nach dem Recht des Staates, aus dem sie stammen, besteuert werden, wenn sie dort bei der Ermittlung des Gewinns des Schuldners abzugsfähig sind.

(6)

Die Absätze 1 bis 3 sind nicht anzuwen­den, wenn der in einem Vertragsstaat ansäs­sige Nutzungsberechtigte im anderen Ver­tragsstaat, in dem die die Dividenden zah­lende Gesellschaft ansässig ist, eine gewerbli-che Tätigkeit durch eine dort gelegene Betriebsstätte öder eine selbständige Arbeit durch eine dort gelegene feste Einrichtung ausiibt und die Beteiligung, fiir die die Divi­denden gezahlt werden, tatsächlich zu dieser Betriebsstätte öder festen Einrichtung gehört. In diesem Fall ist Artikel 7 beziehungsweise Artikel 14 anzuwenden.

(7)

Bezieht eine in einem Vertragsstaat an­sässige Gesellschaft Gewinne öder Einkunfte aus dem anderen Vertragsstaat, so darf dieser andere Staat weder die von der Gesellschaft gezahlten Dividenden besteuern, es sei denn, daB diese Dividenden an eine in diesem ande­ren Staat ansässige Person gezahlt werden öder daB die Beteiligung, fiir die die Dividen­den gezahlt werden, tatsächlich zu einer in die-

a)   i Förbundsrepubliken Tyskland,

inkomst som bolagsman i tyst bolag uppbär i denna egenskap, inkomst av vinstandelslån, inkomst av obligationer på vilka avkastning utgår i förhållande till vinsten och liknande vinstberoende ersättningar samt utdelning på andels­bevis i en "Investmentvermögen",

i Sverige,

utdelning på andelar i aktiefond,

b)            inkomst, som enligt lagstiftningen i den

stat där gäldenären har hemvist i be­

skattningshänseende jämställs med in­

komst av andelar i bolag.

5.

Med avvikelse från bestämmelserna i punkterna 1 -3 får inkomst av rättigheter eller fordringar med rätt till andel i vinst (i För­bundsrepubliken Tyskland innefattande in­komst som bolagsman i tyst bolag i denna egenskap uppbär eller inkomst av vinstandels­lån och av obligationer på vilka avkastning ut­går i förhållande till vinsten) beskattas enligt lagstiftningen i den stat från vilken inkomsten härrör, om den vid beräkningen av gäldenä­rens vinst är avdragsgill där.

6.

Bestämmelserna i punkterna 13 tilläm­pas inte, om den som har rätt till utdelningen har hemvist i en avtalsslutande stat och bedri­ver rörelse i den andra avtalsslutande staten, där bolaget som betalar utdelningen har hem­vist, från där beläget fast driftställe eller ut­övar självständig yrkesverksamhet i denna andra stat från där belägen stadigvarande an­ordning, samt den andel på grund av vilken ut­delningen betalas äger verkligt samband med det fasta driftstället eller den stadigvarande anordningen. 1 sådant fall tillämpas bestäm­melserna i artikel 7 respektive artikel 14.

7.

Om bolag med hemvist i en avtalsslu­tande stat förvärvar inkomst från den andra avtalsslutande staten, får denna andra stat inte beskatta utdelning som bolaget betalar, utom i den mån utdelningen betalas till person med hemvist i denna andra stat eller i den mån den andel på grund av vilken utdelningen betalas äger verkligt samband med fast driftställe eller stadigvarande anordning i denna andra stat.

15

Prop. 1992/93:3

sem anderen Staat gelegenen Betriebsstätte öder festen Einrichtung gehört, noch Gewinne der Gesellschaft einer Steuer fiir nichtausge-schuttete Gewinne unterwerfen, selbst wenn die gezahlten Dividenden öder die nichtausge-schiitteten Gewinne ganz öder teilweise aus im anderen Staat erzielten Gewinnen öder Ein­kiinften bestehen.

och ej heller beskatta bolagets icke utdelade vinst, även om utdelningen eller den icke utde­lade vinsten helt eller delvis utgörs av inkomst som uppkommit i denna andra stat.

Artikel 11 Zinsen

(1)

Zinsen, die aus einem Vertragsstaat stammen und an eine im anderen Ver­tragsstaat ansässige Person gezahlt werden, können, wenn diese Person der Nutzungsbe­rechtigte ist, nur im anderen Staat besteuert werden.

(2)

Der in diesem Artikel verwendete Aus­druck ,,Zinsen" bedeutet Einkiinfte aus For-derungen jeder Art, auch wenn die Forderun-gen durch Pfandrechte an Grundstiicken gesi-chert öder mit einer Beteiligung am Gewinn des Schuldners ausgestattet sind, und insbe­sondere Einkiinfte aus öffentlichen Anleihen und aus Obligationen einschlieBlich der damit verbundenen Aufgelder und der Gewinne aus Losanleihen. Zuschläge fiir verspätete Zahl-ung gelten nicht als Zinsen im Sinne dieses Ar­tikels. Der Ausdruck ,.Zinsen" umfaBt nicht die in Artikel 10 behandelten Einkiinfte.

(3)

Absatz 1 ist nicht anzuwenden, wenn der in einem Vertragsstaat ansässige Nut­zungsberechtigte im anderen Vertragsstaat, aus dem die Zinsen stammen, eine gewerbli-che Tätigkeit durch eine dort gelegene Betriebsstätte öder eine selbständige Arbeit durch eine dort gelegene feste Einrichtung ausiibt und die Forderung, fiir die die Zinsen gezahlt werden, tatsächlich zu dieser Betriebsstätte öder festen Einrichtung gehört. In diesem Fall ist Artikel 7 beziehungsweise Artikel 14 anzuwenden.

(4)

Bestehen zwischen dem Schuldner und dem Nutzungsberechtigten öder zwischen je­dem von ihnen und einem Driften besondere Beziehungen und iibersteigen deshalb die Zin­sen, gemessen an der zugrundeliegenden For-

Artikel 11 Ränta

1.    Ränta, som härrör från en avtalsslutande

stat och som betalas till person med hemvist i

den andra avtalsslutande staten, beskattas en­

dast i denna andra stat, om personen i fråga

har rätt till räntan.

2.

Med uttrycket "ränta" förstås i denna ar­tikel inkomst av varje slags fordran, antingen den säkerställts genom inteckning i fast egen­dom eller inte och antingen den medför rätt till andel i gäldenärens vinst eller inte. Uttrycket åsyftar särskilt inkomst av värdepapper som utfärdats av staten och inkomst av obligationer eller debentures, däri inbegripna agiobelopp och vinster som hänför sig tUl sådana värde­papper, obligationer eller debentures. Straff­avgift på grund av sen betalning anses inte som ränta vid tillämpningen av denna artikel. Ut­trycket "ränta" innefattar inte de inkomster som behandlas i artikel 10.

3.

Bestämmelserna i punkt 1 tillämpas inte, om den som har rätt till räntan har hemvist i en avtalsslutande stat och bedriver rörelse i den andra avtalsslutande staten, från vilken räntan härrör, från där beläget fast driftställe eller ut­övar självständig yrkesverksamhet i denna andra stat från där belägen stadigvarande an­ordning, samt den fordran för vilken räntan betalas äger verkligt samband med det fasta driftstället eller den stadigvarande anord­ningen. 1 sådant fall tillämpas bestämmelserna i artikel 7 respektive artikel 14.

4.

Då på grund av särskilda förbindelser mellan utbetalaren och den som har rätt till räntan eller mellan dem båda och annan per­son räntebeloppet, med hänsyn till den ford­ran för vilken räntan betalas, överstiger det

16

Prop. 1992/93:3

derung, den Betrag, den Schuldner und Nut­zungsberechtigter ohne diese Beziehungen vereinbart hatten, so wird dieser Artikel nur auf den letzteren Betrag angewendet. In die­sem Fall kan der ubersteigende Betrag nach dem Recht eines jeden Vertragsstaats und un­ter Beriicksichtigung der anderen Bestimmun­gen dieses Abkommens besteuert werden.

belopp som skulle ha avtalats mellan utbetala­ren och den som har rätt till räntan om sådana förbindelser inte förelegat, tillämpas bestäm­melserna i denna artikel endast på sistnämnda belopp. 1 sådant fall beskattas överskjutande belopp enligt lagstiftningen i vardera avtalsslu­tande staten med iakttagande av övriga be­stämmelser i detta avtal.

Artikel 12 Lizenzgebuhren

(1)

Lizenzgebuhren, die aus einem Ver­tragsstaat stammen und an eine im anderen Vertragsstaat ansässige Person gezahlt wer­den, können, wenn diese Person der Nut­zungsberechtigte ist, nur im anderen Staat besteuert werden.

(2)

Der in diesem Artikel verwendete Aus­druck ,,Lizenzgebiihren" bedeutet Vergiitun­gen jeder Art, die fiir die Benutzung öder fiir das Recht auf Benutzung von Urheberrechten an literarischen, kvinstlerischen öder wissen-schaftlichen Werken, einschlieBlich kinema-tographischer Filme öder Bandaufnahmen fiir Fernsehen öder Rundfunk, von Patenten, Wa-renzeichen, Mustern öder Modellen, Plånen, geheimen Formeln öder Verfahren öder fur die Mitteilung gewerblicher, kaufmännischer öder wissenschaftlicher Erfahrungen gezahlt werden.

(3)   Absatz 1 ist nicht anzuwenden, wenn der

in einem Vertragsstaat ansässige Nutzungsbe­

rechtigte im anderen Vertragsstaat, aus dem

die Lizenzgebiihren stammen, eine gewerbli-

che Tätigkeit durch eine dort gelegene

Betriebsstätte öder eine selbständige Arbeit

durch eine dort gelegene feste Einrichtung

ausiibt und die Rechte öder Vermögenswerte,

fiir die die Lizenzgebiihren gezahlt werden,

tatsächlich zu dieser Betriebsstätte öder festen

Einrichtung gehören. In diesem Fall ist Arti­

kel 7 beziehungsweise Artikel 14 anzuwenden.

(4)    Bestehen zwischen dem Schuldner und

dem Nutzungsberechtigten öder zwischen je­

dem von ihnen und einem Dritten besondere

Beziehungen und ubersteigen deshalb die Li-

Artikel 12 Royalty

1.

Royalty, som härrör från en avtalsslu­tande stat och som betalas till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, be­skattas endast i denna andra stat, om personen i fråga har rätt tUl royaltyn.

2.

Med uttrycket "royalty" förstås i denna artikel varje slags betalmng som mottas såsom ersättning för nyttjandet av eller för rätten att nyttja upphovsrätt till litterärt, konstnärligt el­ler vetenskapligt verk, häri inbegripet biograf­film eUer bandupptagning för television eller radio, patent, varumärke, mönster eller mo­dell, ritning, hemligt recept eller hemlig till­verkningsmetod samt för upplysning om erfa­renhetsrön av industriell, kommersiell eller vetenskapUg natur.

3.

Bestämmelserna i punkt 1 tiUämpas inte, om den som har rätt till royaltyn har hemvist i en avtalsslutande stat och bedriver rörelse i den andra avtalsslutande staten, från vilken royaltyn härrör, från där beläget fast driftställe eller utövar självständig yrkesverksamhet i denna andra stat från där belägen stadigva­rande anordning, samt den rättighet eller egendom i fråga om vilken royaltyn betalas äger verkligt samband med det fasta driftstäl­let eller den stadigvarande anordningen. 1 så­dant fall tillämpas bestämmelserna i artikel 7 respektive artikel 14.

4.

Då på grund av särskilda förbindelser mellan utbetalaren och den som har rätt till royaltyn eller mellan dem båda och annan per­son royaltybeloppet, med hänsyn till det nytt-

2 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 3

17

Prop. 1992/93:3

zenzgebiihren, gemessen an der zugrundelie­genden Leistung, den Betrag, den Schuldner und Nutzungsberechtigter ohne diese Bezieh­ungen vereinbart hatten, so wird dieser Arti­kel nur auf den letzteren Betrag angewendet. In diesem Fall kan der ubersteigende Betrag nach dem Recht eines jeden Vertragsstaats und unter Beriicksichtigung der anderen Be­stimmungen dieses Abkommens besteuert werden.

jande, den rätt eller den upplysning för vilken royaltyn betalas, överstiger det belopp som skulle ha avtalats mellan utbetalaren och den som har rätt till royaltyn om sådana förbindel­ser inte förelegat, tillämpas bestämmelserna i denna artikel endast på sistnämnda belopp. 1 sådant fall beskattas överskjutande belopp en­ligt lagstiftningen i vardera avtalsslutande sta­ten med iakttagande av övriga bestämmelser i detta avtal.

Artikel 13

Gewinne aus der Veräiifierung von Vermögen

(1)

Gewinne, die eine in einem Ver­tragsstaat ansässige Person aus der Veräus-serung unbeweglichen Vermögens bezieht, das im anderen Vertragsstaat liegt, können im anderen Staat besteuert werden. Dies gilt auch bei der VeräuBerung einer Beteiligung an ei­ner Gesellschaft, deren Hauptzweck im direk-ten öder indirekten Halten öder Verwalten derartigen unbeweglichen Vermögens be-steht, wenn der VeräuBerer an der Gesell­schaft zu irgendeinem Zeitpunkt in den funf der VeräuBerung vorausgehenden Jahren zu mindestens 10 vom Hundert an der Gesell­schaft beteiligt war. Unbewegliches Vermö­gen, das einem eigenen land- und forstwirt­schaftiichen öder gewerblichen Betrieb dient, bleibt hierbei auBer Betracht.

(2)

Gewinne aus der VeräuBerung bewegli­chen Vermögens, das Betriebsvermögen einer Betriebsstätte ist, die ein Unternehmen eines Vertragsstaats im anderen Vertragsstaat hat, öder das zu einer festen Einrichtung gehört, die einer in einem Vertragsstaat ansässigen Person fiir die Ausubung einer selbständigen Arbeit im anderen Vertragsstaat zur Verfu-gung steht, einschlieBlich derartiger Gewinne, die bei der VeräuBerung einer solchen Betriebsstätte (allein öder mit dem iibrigen Unternehmen) öder einer solchen festen Ein­richtung erzielt werden, können im anderen Staat besteuert werden.

(3)

Gewinne aus der VeräuBerung von See-schiffen, Luftfahrzeugen öder Containern, die ein Unternehmen eines Vertragsstaats im in-

Artikel 13

Realisationsvinst

1. Vinst, som person med hemvist i en av­talsslutande stat förvärvar på grund av överlå­telse av fast egendom som är belägen i den andra avtalsslutande staten, får beskattas i denna andra stat. Detta gäller också beträf­fande överlåtelse av andel i bolag vars huvud­sakliga ändamål är att direkt eller indirekt in­neha eller förvalta sådan egendom i det fall överlåtaren vid någon tidpunkt under de fem år som närmast föregått försäljningen innehaft minst 10 procent i bolaget. Fast egendom, som används i eget jord- eller skogsbruk eller i nä­ringsverksamhet, beaktas därvid inte.

2.

Vinst på grund av överlåtelse av lös egen­dom, som utgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe, vilket ett företag i en avtalsslu­tande stat har i den andra avtalsslutande sta­ten, eller av lös egendom, hänförlig till stadig­varande anordning för att utöva självständig yrkesverksamhet, som person med hemvist i en avtalsslutande stat har i den andra avtals­slutande staten, får beskattas i denna andra stat. Detsamma gäller vinst på grund av över­låtelse av sådant fast driftställe (för sig eller tillsammans med hela företaget) eller av sådan stadigvarande anordning.

3.

Vinst på grund av överlåtelse av skepp, luftfartyg eller containers som används i inter­nationell trafik av företag i en avtalsslutande

18

Prop. 1992/93:3

ternationalen Verkehr betreibt, und von be-weglichem Vermögen, das dem Betrieb dieser Schiffe, Luftfahrzeuge öder Container dient, können nur in diesem Staat besteuert werden.

(4)

Gewinne aus der VeräuBerung des in den Absätzen 1 bis 3 nicht genannten Vermö­gens können nur in dem Vertragsstaat besteu­ert werden, in dem der VeräuBerer ansässig ist.

(5)

Bei einer natiirlichen Person, die in ei­nem Vertragsstaat während mindestens zwei Jahren ansässig war und die im anderen Ver­tragsstaat ansässig geworden ist, beriihrt Ab­satz 4 nicht das Recht des erstgenannten Staa­tes, bei Aktien und anderen Anteilen an Ge­sellschaften und Personengesellschaften, die in dem erstgenannten Vertragsstaat ansässig sind, nach seinen innerstaatlichen Rechtsvor-schriften bei der Person einen Vermögenszu­wachs bis zu ihrem Wohnsitzwechsel öder die Gewinne aus der VeräuBerung zu besteuern, die diese Person zu irgendeinem Zeitpunkt während der ersten fiinf Jahre nach dem Wohnsitzwechsel bezieht.

stat och lös egendom som är hänförlig till an­vändningen av sådana skepp, luftfartyg eller containers beskattas endast i denna stat.

4.

Vinst på grund av överlåtelse av annan egendom än sådan som avses i punkterna 13 beskattas endast i den avtalsslutande stat där överlåtaren har hemvist.

5.

I fråga om fysisk person som har haft hemvist i en avtalsslutande stat under minst två år och som har erhåUit hemvist i den andra avtalsslutande staten, påverkar bestämmel­serna i punkt 4 inte den förstnämnda statens rätt att fram till tidpunkten för bytet av hem­vist enligt sin interna lagstiftning beskatta så­dan person för värdestegring på aktier och andra andelar i bolag (Gesellschaften) och handelsbolag, kommanditbolag, enkelt bolag, partrederi eller gruvbolag (Personengesell­schaften) som är hemmahörande i den först­nämnda staten eller att enligt sin interna lag­stiftning beskatta vinst på grund av överlåtelse av sådan egendom som denna person förvär­var vid någon tidpunkt under de första fem åren efter bytet av hemvist.

Artikel 14 Selbständige Arbeit

(1)

Einkunfte, die eine in einem Ver­tragsstaat ansässige Person aus einem freien Beruf öder aus sonstiger selbständiger Tätig­keit bezieht, können nur in diesem Staat besteuert werden, es sei denn, daB der Person im anderen Vertragsstaat fiir die Ausubung ih­rer Tätigkeit gewöhnlich eine feste Einrich­tung zur Verfiigung steht. Steht ihr eine solche feste Einrichtung zur Verfiigung, so können die Einkiinfte im anderen Staat besteuert wer­den, jedoch nur insoweit, als sie dieser festen Einrichtung zugerechnet werden können.

(2)

Der Ausdruck ,,freier Beruf umfaBt insbesondere die selbständig ausgeubte wis-senschaftliche, literarische, kunstlerische, er-zieherische öder unterrichtende Tätigkeit so­wie die selbständige Tätigkeit der Ärzte, Zahnärzte, Rechtsanwälte, Ingenieure, Ar-chitekten und Buchsachverständigen.

Artikel 14

Självständig yrkesutövning

1.

Inkomst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar genom att utöva fritt yrke eller annan självständig verksamhet, beskattas endast i denna stat om han inte i den andra avtalsslutande staten har stadigvarande anordning, som regelmässigt står till hans för­fogande för att utöva verksamheten. Om han har sådan stadigvarande anordning, får in­komsten beskattas i denna andra stat men en­dast så stor del av den som är hänförUg till denna stadigvarande anordning.

2.

Uttrycket "fritt yrke" inbegriper särskilt självständig vetenskaplig, litterär och konst­närlig verksamhet, uppfostrings- och undervis­ningsverksamhet samt sådan självständig verksamhet som läkare, tandläkare, advokat, ingenjör, arkitekt och revisor utövar.

19

Prop. 1992/93:3

Artikel 15 Unselbständige Arbeit

(1)

Vorbehaltlich der Artikel 16 bis 19 kön­nen Gehälter, Löhne und ähnliche Vergiitun­gen, die eine in einem Vertragsstaat ansässige Person aus unselbständiger Arbeit bezieht, nur in diesem Staat besteuert werden, es sei denn, die Arbeit wird im anderen Ver­tragsstaat ausgeubt. Wird die Arbeit dort aus­geubt, so können die dafur bezogenen Vergii­tungen im anderen Staat besteuert werden.

(2)

Ungeachtet des Absatzes 1 können Ver­giitungen, die eine in einem Vertragsstaat an­sässige Person fur eine im anderen Ver­tragsstaat ausgeubte unselbständige Arbeit bezieht, nur im erstgenannten Staat besteuert werden, wenn

a)

der Empfänger sich im anderen Staat insgesamt nicht länger als 183 Tage während des betreffenden Kalender-jahrs aufhält und

b)

die Vergiitungen von einem Arbeitge-ber öder fur einen Arbeitgeber gezahlt werden, der nicht im anderen Staat an­sässig ist, und

c)

die Vergiitungen nicht von einer Betriebsstätte öder einer festen Ein­richtung getragen werden, die der Ar­beitgeber im anderen Staat hat.

(3)

Ungeachtet der vorstehenden Bestim­mungen dieses Artikels können Vergiitungen fiir unselbständige Arbeit, die an Bord eines Seeschiffs öder Luftfahrzeugs, das ein Unter­nehmen eines Vertragsstaats im internationa-len Verkehr betreibt, ausgeubt wird, in diesem Staat besteuert werden.

(4)

Die Bestimmungen des Absatzes 2 fin-den keine Anwendung auf Vergiitungen fiir Arbeit im Rahmen gewerbsmäBiger Arbeit-nehmeriiberlassung. Die zuständigen Behör­den treffen nach Artikel 40 die Vereinbarun-gen, die notwendig sind, um eine doppelte Er­hebung von Abzugsteuern zu vermeiden und die Steueranspriiche der beiden Vertragsstaa­ten zu sichern.

Artikel 15 Enskild tjänst

1.    Om inte bestämmelserna i artiklarna

1619 föranleder annat, beskattas lön och an­

nan liknande ersättning, som person med

hemvist i en avtalsslutande stat uppbär på

grund av anställning, endast i denna stat, så­

vida inte arbetet utförs i den andra avtalsslu­

tande staten. Om arbetet utförs i denna andra

stat, får ersättning som uppbärs för arbetet be­

skattas där,

2.   Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1

beskattas ersättning, som person med hemvist

i en avtalsslutande stat uppbär för arbete som

utförs i den andra avtalsslutande staten, en­

dast i den förstnämnda staten, om

a)

mottagaren vistas i den andra staten un­der tidrymd eller tidrymder som sam­manlagt inte överstiger 183 dagar under kalenderåret i fråga, och

b)

ersättningen betalas av arbetsgivare som inte har hemvist i den andra staten eller på dennes vägnar, samt

c)

ersättningen inte belastar fast driftställe eller stadigvarande anordning som ar­betsgivaren har i den andra staten.

3.   Utan hinder av föregående bestämmelser

i denna artikel får ersättning för arbete, som

utförs ombord på skepp eller luftfartyg som

används i internationell trafik av företag i en

avtalsslutande stat, beskattas i denna stat.

4. Bestämmelserna i punkt 2 tillämpas inte beträffande ersättning för arbete inom ramen för yrkesmässig uthyrning av arbetskraft. De behöriga myndigheterna skall enligt artikel 40 träffa de överenskommelser som erfordras för att undvika dubbelt uttag av skatt och för att säkra de båda avtalsslutande staternas skatte­anspråk.

20

Prop. 1992/93:3

Artikel 16

Aufsichtsrats-, Verwaltungsrats- und Geschäfts-leitungsvergiitungen

Aufsichtsrats- öder Verwaltungsratsvergu-tungen und ähnliche Zahlungen, die eine in ei­nem Vertragsstaat ansässige Person in ihrer Eigenschaft als Mitglied des Aufsichts- öder Verwaltungsrats, als Geschäftsfiihrer öder als Vorstandsmitglied einer Gesellschaft bezieht, die im anderen Vertragsstaat ansässig ist, kön­nen im anderen Staat besteuert werden.

Artikel 16

Styrelsearvode, ersättning till person iföretags-ledande ställning och annan Uknande ersäu­ning

Styrelsearvode och annan liknande ersätt­ning, som person med hemvist i en avtalsslu­tande stat uppbär i egenskap av medlem i sty­relse eller annat liknande organ i bolag med hemvist i den andra avtalsslutande staten eller såsom verkställande direktör eller medlem av direktionen i sådant bolag, får beskattas i denna andra stat.

Artikel 17

Kanslier und Sportler

(1)

Ungeachtet der Artikel 7,14 und 15 kön­nen Einkunfte, die eine in einem Vertragsstaat ansässige Person als Kunstler, wie Buhnen-, Film-, Rundfunk- und Fernsehkiinstler sowie Musiker, öder als Sportler aus ihrer im ande­ren Vertragsstaat persönlich ausgeiibten Tä­tigkeit bezieht, im anderen Staat besteuert werden.

(2)

FlieBen Einkiinfte aus einer von einem Kiinstler öder Sportler in dieser Eigenschaft persönlich ausgeiibten Tätigkeit nicht dem Kunstler öder Sportler selbst, sondern einer anderen Person zu, so können diese Einkunfte ungeachtet der Artikel 7, 14 und 15 in dem Vertragsstaat besteuert werden, in dem der Kiinstler öder Sportler seine Tätigkeit ausiibt, wenn er auf diese andere Person einen kontrollierenden EinfluB ausiiben känn.

(3)

Die Absätze 1 und 2 gelten nicht fur Ein­kiinfte aus der von Kiinstlern öder Sportlern in einem Vertragsstaat ausgeiibten Tätigkeit, wenn der Aufenthalt in diesem Staat ganz öder im wesentlichen Umfang unmittelbar öder mittelbar aus öffentlichen Kassen des an­deren Vertragsstaats unterstiizt wird.

Artikel 17

Artister och idrottsmän

1.

Utan hinder av bestämmelserna i artik­larna 7,14 och 15 får inkomst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar ge­nom sin personliga verksamhet i den andra av­talsslutande staten i egenskap av artist, såsom teater- eller filmskådespelare, radio- eller tele­visionsartist eller musiker, eller av idrottsman, beskattas i denna andra stat.

2.

1 fall då inkomst genom personlig verk­samhet, som artist eller idrottsman utövar i denna egenskap, inte tillfaller artisten eller id­rottsmannen själv utan annan person, får denna inkomst, utan hinder av bestämmel­serna i artiklarna 7, 14 och 15, beskattas i den avtalsslutande stat där artisten eller idrotts­mannen utövar verksamheten om denne kan utöva ett kontrollerande inflytande på denna andra person.

3.

Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 till-lämpas inte på inkomst från uppträdande av artister eller idrottsmän, om deras vistelse i en avtalsslutande stat helt eller i väsentlig omfatt­ning direkt eller indirekt är bekostad av all­männa medel från den andra avtalsslutande staten.

Artikel 18

Ruhegehälter und ähnliche Zahlungen

(1) Erhält eine in einem Vertragsstaat ansäs­sige Person Ruhegehälter und ähnliche Vergii-

Artikel 18

Pension och liknande betalning

1. Pension och liknande ersättning och liv­ränta, som person med hemvist i en avtalsslu-

21

Prop. 1992/93:3

tungen öder Renten, so können diese Beziige nur in diesem Staat besteuert werden.

(2)

Beziige, die eine in einem Vertragsstaat ansässige Person aus der gesetzlichen Sozial-versicherung des anderen Vertragsstaats er­hält, können abweichend von Absatz 1 nur in diesem anderen Staat besteuert werden. Diese Beziige können jedoch nur im erstgenannten Vertragsstaat besteuert werden, wenn diese Person ein Staatsangehöriger dieses Staates und nicht ein Staatsangehöriger des anderen Staates ist.

(3)

Wiederkehrende und einmalige Vergii­tungen, die ein Vertragsstaat öder eine seiner Gebietskörperschaften an eine in dem ande­ren Vertragsstaat ansässige Person als Vergii-tung fiir einen Schaden zahlt, der als Folge von Kriegshandlungen öder politischer Verfolgung entstanden ist (einscliHeBlich Wiedergut-machungsleistungen), können abweichend von Absatz 1 nur in dem erstgenannten Staat besteuert werden.

(4)

Der Begriff Rente" bedeutet einen be-stimmten Betrag, der regelmäBig zu festge-setzten Zeitpunkten lebenslänglich öder wäh­rend eines bestimmten öder bestimmbaren Zeitabschnitts aufgrund einer Verpflichtung zahlbar ist, die diese Zahlungen als Gegen-leistung fiir in Geld öder Geldeswert bewirkte angemessene Leistungen vorsieht.

(5)

Einer in einem Vertragsstaat ansässigen Person, die Beziige aus der gesetzlichen Sozi-alversicherung des anderen Vertragsstaats er­hält, sind bei der Besteuerung dieser Beziige im erstgenannten Staat die gleichen Vergiinsti-gungen zu gewähren, die fiir derartige Beziige aus Quellen des erstgenannten Staates ge-währt werden.

tände stat uppbär, beskattas endast i denna stat.

2.

Med avvikelse från bestämmelserna i punkt 1 beskattas belopp, som person med hemvist i en avtalsslutande stat erhåller enligt socialförsäkringslagstiftningen i den andra av­talsslutande staten, endast i denna andra stat. Dessa belopp kan emellertid endast beskattas i den förstnämnda staten om personen är med­borgare i denna stat men inte är medborgare i den andra staten.

3.

Med avvikelse från bestämmelserna i punkt 1 beskattas periodiska ersättningar eller engångsbelopp, som en avtalsslutande stat el­ler dess lokala myndigheter betalar till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten som ersättning för skada som uppkommit till följd av krigshandling eller politisk förföljelse (däri inbegripet vissa gottgörelsebetalningar; "Wiedergutmachungen"), endast i den först­nämnda staten.

4.

Med uttrycket "livränta" förstås ett fast­ställt belopp, som utbetalas periodiskt på fast­ställda tidpunkter under en persons livstid el­ler under annan fastställd eller fastställbar tidsperiod och som utgår på grund av förplik­telse att verkställa dessa utbetalningar som er­sättning för däremot fullt svarande vederlag i penningar eller penningars värde.

5.

Person med hemvist i en avtalsslutande stat som uppbär belopp enligt socialförsäk­ringslagstiftningen i den andra avtalsslutande staten är berättigad till samma förmåner vid beskattningen i den förstnämnda staten som skulle ha medgivits om beloppet erhållits från källa i den förstnämnda staten.

Artikel 19

Öffentlicher Dienst

(1) Vergiitungen, ausgenommen Ruhege­hälter, die von einem Vertragsstaat, einem sei­ner Länder, einer ihrer Gebietskörperschaften öder einer anderen juristischen Person des öf­fentlichen Rechts eines der beiden Staaten an eine natiirliche Person fiir geleistete Dienste gezahlt werden, sowie die in Absatz 4 genann-

Artikel 19

Offentlig tjänst

1. Ersättning (med undantag för pension), som betalas av en avtalsslutande stat, någon av dess delstater eller lokala myndigheter eller av annan offentligrättslig juridisk person i endera staten till fysisk person på grund av utfört ar­bete samt sådan ersättning som anges i punkt 4, beskattas endast i denna stat. Sådan ersätt-

22

Prop. 1992/93:3

ten Vergiitungen, können nur in diesem Staat besteuert werden. Diese Vergiitungen können jedoch nur im anderen Vertragsstaat besteuert werden, wenn die Dienste In diesem Staat ge-leistet werden, die natijriiche Person In diesem Staat ansässig ist, ein Staatsangehöriger dieses Staates und nicht ein Staatsangehöriger des erstgenannten Staates ist.

(2)     Ruhegehälter, die von einem Ver­

tragsstaat, einem seiner Länder, einer Ihrer

Gebietskörperschaften öder einer anderen ju­

ristischen Person des öffentlichen Rechts eines

der beiden Staaten an eine naturllche Person

fur geleistete Dienste gezahlt werden, können

abweichend von Artikel 18 nur In diesem Staat

besteuert werden. Diese Ruhegehälter kön­

nen jedoch nur im anderen Vertragsstaat

besteuert werden, wenn die natiirliche Person

in diesem Staat ansässig Ist, ein Staatsangehö­

riger dieses Staates und nicht ein Staatsange­

höriger des erstgenannten Staates Ist.

(3)

Auf Vergiitungen fur DIenstleistungen und Ruhegehälter, die im Zusammenhang mit einer gewerblichen Tätigkeit eines Ver­tragsstaats, eines seiner Länder, einer ihrer Gebietskörperschaften öder einer anderen ju­ristischen Person des öffentlichen Rechts eines der Staaten erbracht werden, sind die Artikel 15, 16 und 18 anzuwenden.

(4)

Absatz 1 glit auch fiir Vergiitungen, die gezahlt werden

a)

Im Fall der Bundesrepublik Deutsch­land von der Deutschen Bundesbank, der Deutschen Bundesbahn öder der Deutschen Bundespost; im Fall Schwe-dens von Postverket", Televerket", Statens Järnvägar" öder Sveriges Riksbank",

b)

vom öder fiir das deutsche Goethe-ln-stltut In Schweden öder eine vergleich-bare schwedische Institution in der Bundesrepublik Deutschland fiir DIenstleistungen an diese Institutionen,

c)

als Ausglelchzulage aus deutschen öf­fentlichen Kassen an zeitwelse in Schweden tätige Lehrkräfte,

d)            vom öder fiir den Sveriges Exportråd"

In der Bundesrepublik Deutschland

öder die Deutsch-schwedishe Handels-

kammer in Schweden fur Dienstleistun-

ning beskattas emellertid endast I den andra avtalsslutande staten, om arbetet utförs I denna stat och personen I fråga har hemvist I denna stat och är medborgare där och Inte är medborgare I den förstnämnda staten.

2. Pension, som betalas av en avtalsslutande stat, någon av dess delstater eller lokala myn­digheter eller av annan offentligrättslig juri­disk person I endera staten till fysisk person på grund av utfört arbete, beskattas, utan hinder av bestämmelserna i artikel 18, endast i denna stat. Sådan pension beskattas emellertid en­dast I den andra avtalsslutande staten om per­sonen I fråga har hemvist I denna stat och är medborgare där och inte är medborgare i den förstnämnda staten.

3.

Bestämmelserna i artiklarna 15,16 och 18 tillämpas på ersättning och pension som beta­las på grund av arbete som utförs i samband med rörelse som bedrivs av en avtalsslutande stat, någon av dess delstater eller lokala myn­digheter eller av annan offentligrättslig juri­disk person i endera staten.

4.

Punkt 1 gäller också i fråga om ersättning, som betalas

a)

beträffande Förbundsrepubliken Tysk­land av "die Deutsche Bundesbank", "die Deutsche Bundesbahn" och "die Deutsche Bundespost", och beträf­fande Sverige av Postverket, Telever­ket, Statens Järnvägar och Sveriges Riksbank,

b)

av tyska Goethe-lnstitutet i Sverige el­ler för dess räkning eller av en jämför­bar svensk Institution i Förbundsrepu­bliken Tyskland eller för dess räkning för arbete vid sådan institution,

c)

som utjämningstillägg av tyska all­männa medel till I Sverige tillfälligt verksamma lärare,

d) av Sveriges Exportråd i Förbundsrepu­

bliken Tyskland eller av Tysk-svenska

handelskammaren I Sverige eller för en­

deras räkning för arbete som handels-

23

Prop. 1992/93:3

gen als Handelssekretär beziehungs­weise Geschäftsfiihrer.

Fur Ruhegehälter, die von den öder fur die in Buchstabe a) genannten Personen gezahlt werden, gilt Absatz 2.

(5) Unterliegt der Zahlungsempfänger mit den in Absatz 4 genannten Vergutungen in dem Staat, dem nach MaBgabe der vorstehen­den Absätze 1 und 2 das Besteuerungsrecht zustehen wiirde, nicht der dortigen Steuer-pfllcht, so hat der andere Staat das Besteu­erungsrecht.

sekreterare respektive direktör ("Ge-schäftsfuhrer").

Beträffande pension som betalas av eller för räkning för en av de i punkt a nämnda institu­tionerna gäller punkt 2.

5. Om mottagare av sådan ersättning som avses I punkt 4 inte kan beskattas i den stat som enligt punkterna 1 och 2 erhållit beskatt­ningsrätten, har den andra staten rätt att be­skatta ersättningen.

Artikel 20

Unterhattszahlungen und Zahlungen an Stu­denten

(1)

Unterhaltszahlungen, einschlieBlich der-jenlgen fiir Kinder, die eine in einem Ver­tragsstaat ansässige Person an eine im anderen Vertragsstaat ansässige Person zahlt, sind in dem anderen Staat von der Steuer befreit. Das gilt nicht, soweit die Unterhaltszahlungen Im erstgenannten Staat bei der Berechnung des steuerpflichtigen Einkommens des Zahlungs-verpflichteten abzugfähig sind; Steuerfrei-beträge zur Milderung der sozialen lasten gel­ten nicht als Abzug im Sinne dieser Bestim-mung.

(2)

Zahlungen, die ein Student öder ein In einem gewerblichen, technischen, land- öder forstwirtschaftiichen Lehrverhältnis Stehen-der (einschlieBlich eines Praktikanten), der sich in einem Vertragsstaat ausschlieBlich zum Studium öder zu Ausbildung aufhält und der im anderen Vertragsstaat ansässig ist öder dort unmittelbar vor der Einreise in den erstge­nannten Staat ansässig war, fiir seinen Unter-halt, sein Studium öder seine Ausbildung er­hält, durfen im erstgenannten Staat nicht besteuert werden, sofern diese Zahlungen aus Quellen auBerhalb dieses Staates stammen.

Artikel 20

Underhållsbidrag och betalningar tiU stude­rande

1.

Underhållsbidrag, däri inbegripet bidrag till barn, som person med hemvist i en avtals­slutande stat betalar till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, undantas från beskattning i denna andra stat. Detta gäller dock Inte I den mån underhållsbidraget är av­dragsgillt I den förstnämnda avtalsslutande staten vid beräkningen av den betalningsskyl­diges skattepliktiga inkomst. Avdrag vid be­skattningen som är socialt betingade anses Inte såsom avdrag vid tillämpningen av denna be­stämmelse.

2.

Studerande eller person som undergår ut­bildning inom industri, teknik, jordbruk eller skogsbruk (praktikant däri inbegripen) och som har eller omedelbart före inresa till en av­talsslutande stat hade hemvist i den andra av­talsslutande staten och som vistas i den först­nämnda staten uteslutande för studier eller ut­bildning, beskattas inte i denna stat för belopp som han erhåller för sitt uppehälle, sina stu­dier eller sin utbildning, under förutsättning att beloppen härrör från källa utanför denna stat.

Artikel 21

Andere Einkiinfte

(1) Einkunfte einer In einem Vertragsstaat ansässigen Person, die in den vorstehenden Artikeln   nicht   behandelt  wurden,   können

Artikel 21

Annan inkomst

1. Inkomst som person med hemvist i en av­talsslutande stat förvärvar och som Inte be­handlas i föregående artiklar beskattas endast

24

Prop. 1992/93:3

ohne Riicksicht auf Ihre Herkunft nur In die­sem Staat besteuert werden.

(2) Absatz 1 Ist auf andere Einkiinfte als sol­che aus unbeweglichem Vermögen nicht anzu­wenden, wenn der In einem Vertragsstaat an­sässige Empfänger im anderen Vertragsstaat eine gewerbliche Tätigkeit durch eine dort ge­legene Betriebsstätte öder eine selbständige Arbeit durch eine dort gelegene feste Einrich­tung ausiibt und die Rechte öder Vermögens­werte, fiir die die Einkunfte gezahlt werden, tatsächlich zu dieser Betriebsstätte öder festen Einrichtung gehören. In diesem Fall ist Arti­kel 7 beziehungsweise Artikel 14 anzuwenden.

i denna stat, oavsett varifrån Inkomsten här­rör.

2. Bestämmelserna I punkt 1 tillämpas Inte på Inkomst, med undantag för Inkomst av fast egendom, om mottagaren av inkomst har hemvist i en avtalsslutande stat och bedriver rörelse I den andra avtalsslutande staten från där beläget fast driftställe eller utövar själv­ständig yrkesverksamhet I denna andra stat från där belägen stadigvarande anordning, samt den rättighet eller egendom i fråga om vilken inkomsten betalas äger verkligt sam­band med det fasta driftstället eller den stadig­varande anordningen. I sådant fall tillämpas bestämmelserna I artikel 7 respektive artikel 14.

Artikel 22 Vermögen

(1)

Unbewegliches Vermögen, das einer in einem Vertragsstaat ansässigen Person gehört und im anderen Vertragsstaat liegt, känn im anderen Staat besteurert werden.

(2)

Bewegllches Vermögen, das Betriebs­vermögen einer Betriebsstätte ist, die ein Un-ternehemen eines Vertragsstaats im anderen Vertragsstaat hat, öder das zu einer festen Ein­richtung gehört, die einer in einem Ver­tragsstaat ansässigen Person fur die Ausubung einer selbständigen Arbeit im anderen Ver­tragsstaat zur Verfiigung steht, känn im ande­ren Staat besteuert werden.

(3)

Seeschiffe, Luftfahrzeuge und Contai­ner, die von einem Unternehmen eines Ver­tragsstaats Im Internationalen Verkehr betrie­ben werden, sowie bewegllches Vermögen, das dem Betrieb dieser Schiffe, Luftfahrzeuge öder Container dient, können nur in diesem Vertragsstaat besteuert werden.

(4)

Alle anderen Vermögensteile einer In ei­nem Vertragsstaat ansässigen Person können nur in diesem Staat besteuert werden.

Artikel 23

Vermeidung der Doppelbesteuerung im Wohn-sitzstaat

(1) Bei einer in der Bundesrepublik Deutschland ansässigen Person wird die Steuer wie folgt festgesetzt:

Artikel 22 Förmögenhet

1.

Fast egendom, vilken person med hem­vist I en avtalsslutande stat innehar och vilken är belägen i den andra avtalsslutande staten, får beskattas i denna andra stat.

2.

Lös egendom, som utgör del av rörelse­tillgångarna i fast driftställe, vilket ett företag i en avtalsslutande stat har i den andra avtals­slutande staten, eller som är hänförlig till sta­digvarande anordning för att utöva självstän­dig yrkesverksamhet, som person med hem­vist i en avtalsslutande stat har i den andra av­talsslutande staten, får beskattas i denna andra stat.

3.

Skepp, luftfartyg och containers som an­vänds i Internationell trafik av företag i en av­talsslutande stat samt lös egendom som är hän­förlig till användningen av sådana skepp, luft­fartyg eller containers beskattas endast i denna avtalsslutande stat.

4.

Alla andra slag av förmögenhet, som per­son med hemvist i en avtalsslutande stat inne­har, beskattas endast i denna stat.

Artikel 23

Undvikande av dubbelbeskattning i hemvblsta-ten

1. Beträffande person som har hemvist i Förbundsrepubliken Tyskland bestäms skat­ten på följande sätt:

25

Prop. 1992/93:3

a)   Von der Bemessungsgrundlage der

deutschen Steuer werden die Elnkiifte

aus Schweden sowie die In Schweden

gelegenen Vermögenswerte ausgenom­

men, die nach diesem Abkommen In

Schweden besteuert werden können

und die nicht unter Buchstabe b fallen.

Die Bundesrepublik Deutschland be-

hält aber das Recht, die so ausgenom-

menen Einkiinfte und Vermögenswerte

bei der Festsetzung des Steuersatzes fiir

andere Einkiinfte und Vermögenswerte

zu beriicksichtigen. Die vorstehenden

Bestimmungen sind auch auf Einkunfte

aus Ausschiittungen auf Beteiligungen

an Kapltalgesellschaften anzuwenden,

die an eine in der Bundesrepublik

Deutschland ansässige Gesellschaft von

einer in Schweden ansässigen Gesell­

schaft gezahlt werden, deren Kapital zu

mindestens 10 v.H. unmittelbar der

deutschen Gesellschaft gehört.

Nicht von der Steuerbemessungsgrund-lage werden jedoch Ausschuttungen ausgenommen, die von einem Invest-mentfonds gezahlt werden, und Aus­schiittungen von Beträgen, die bei der Ermittlung der Gewinne der ausschiit-tenden Gesellschaft fiir Zwecke der schwedischen Steuer abgezogen wor­den sind.

Fiir die Zwecke der Steuern vom Ver­mögen werden von der Bemes­sungsgrundlage der deutschen Steuer ebenfalls Beteiligungen ausgenommen, deren Ausschättungen, falls solche ge­zahlt wiirden, nach den vorhergehen-den Sätzen von der Steuerbemessungs-grundlage auszunehmen wären.

b)   Auf die von den nachstehenden Ein­

kiinften aus Schweden zu erhebende

deutsche Einkommen- und Körper-

schaftsteuer wird unter Beachtung der

Vorschriften des deutschen Steuer­

rechts iiber die Anrechnung ausländi-

scher Steuern die schwedische Steuer

angerechnet, die nach schwedischem

Recht und In Ubereinstimmung mit die­

sem Abkommen gezahlt worden ist fiir

a) Såvida inte bestämmelserna I punkt b) nedan är tillämpliga undantas från be­skattningsunderlaget för tysk skatt så­dan Inkomst som härrör från Sverige och sådan förmögenhet som är belägen I Sverige, vilka Sverige enligt detta avtal har rätt att beskatta. Förbundsrepubli­ken Tyskland förbehåller sig emellertid rätten att beakta den undantagna in­komsten och förmögenheten vid be­stämmandet av skattesatsen för annan Inkomst och förmögenhet. Föregående bestämmelser gäller även I fråga om ut­delning på andelar i ett aktiebolag som betalas till bolag med hemvist i För­bundsrepubliken Tyskland från bolag med hemvist I Sverige, vars kapital till minst 10 procent direkt innehas av det tyska bolaget

Från beskattningsunderlaget undantas emellertid Inte utdelning från investe­ringsfonder ("Investmentfonds") eller utdelning av belopp för vilket avdrag medgivits vid fastställandet av det utde­lande bolagets beskattningsbara vinst i Sverige.

Beträffande skatt på förmögenhet skall likaså från beskattningsunderlaget för tysk skatt undantas sådana andelar på vilka utdelning - om sådan skulle beta­las - enligt föregående meningar skulle undantas från beskattningsunderlaget.

b) Med iakttagande av bestämmelserna I tysk skattelagstiftning om avräkning av utländsk skatt skall från tysk inkomst­skatt och bolagsskatt avräknas sådan svensk skatt på inkomst som enligt svensk lagstiftning och I överensstäm­melse med detta avtal erlagts på nedan­stående inkomster som härrör från Sve­rige:

26

Prop. 1992/93:3

aa)   Einkiinfte   aus   Dividenden,   die

nicht unter Buchstabe a fallen, bb)   Einkunfte, die nach Artikel 13 Ab­satz 1 Satz 2 und Artikel 13 Absatz 5 in Schweden besteuert werden können, cc)   Vergiitungen, die nach den Arti­keln 15 Absatz 4, 16 und 17 in Schweden besteuert werden kö­nen, und dd)   Einkunfte auf die nach Artikel 43 Absatz 1 anstelle einer Steuerbe-freiung eine Steueranrechnung zu gewähren ist. Im Sinne dieses Absatzes gelten Gewinne öder Einkiinfte einer in der Bundesrepublik Deutschland ansässigen Person als aus Quel­len in Schweden stammend, wenn sie in Uber­einstimmung   mit   diesem   Abkommen   in Schweden besteuert werden.

(2) Bei einer In Schweden ansässigen Person wird die Doppelbesteuerung wie folgt vermie-den:

a)

Bezieht eine in Schweden ansässige Person Einkiinfte, die nach diesem Ab­kommen in der Bundesrepublik Deutschland besteuert werden können, so rechnet Schweden unter Beachtung der Bestimmungen des schwedischen Steuerrechts (unter Beachtung der je-weils anzuwendenden Änderungen, die den allgemeinen Grundsatz dieser Be­stimmungen unberiihrt lassen) auf seine von diesen Einkiinften erhobene Steuer den Betrag an, der der in der Bundesre­publik Deutschland hIerfUr gezahlten Steuer vom Einkommen entsprlcht.

b)

Bezieht eine in Schweden ansässige Person, die vorher In der Bundesre­publik Deutschland ansässig war, Ge­winne aus der VeräuBerung von Vermö­gen, das in Ubereinstimmung mit Arti­kel 13 Absatz 5 in der Bundesrepublik Deutschland besteuert worden ist, so rechnet Schweden auf seine von diesen Gewinnen erhobene Steuer den Betrag an, der der in der Bundesrepublik Deutschland fur diese Gewinne gezahl­ten Steuer, einschlieBlich der Steuer, die im Zeitpunkt des Wohnsitzwechsels

1)

Utdelning, som inte omfattas av bestämmelserna i punkt a,

2)

vinst som enligt bestämmelserna I artikel 13 punkt 1 andra meningen och artikel 13 punkt 5 får beskattas i Sverige,

3)

ersättning som enligt bestämmel­serna I artikel 15 punkt 4, artik­larna 16 och 17 får beskattas i Sve­rige, och

4)

inkomst beträffande vilken enligt artikel 43 punkt 1 i stället för skat­tebefrielse avräkning skall ske.

Vid tillämpningen av denna punkt anses alla vinster och Inkomster som uppbärs av person med hemvist i Förbundsrepubliken Tyskland ha källa i Sverige om dessa beskattas i Sverige i enlighet med detta avtal.

2. Beträffande person med hemvist i Sverige undviks dubbelbeskattning på följande sätt:

a) I fall då person med hemvist i Sverige uppbär inkomst som enligt detta avtal får beskattas i Förbundsrepubliken Tyskland, skall Sverige - med iaktta­gande av bestämmelserna i svensk lag­stiftning (även i den lydelse den framde­les kan få genom att ändras utan att den allmänna princip som anges här änd­ras) - trån skatten på inkomsten av­räkna ett belopp motsvarande den skatt som erlagts i Förbundsrepubliken Tysk­land för inkomsten.

b) I fall då person med hemvist i Sverige, som tidigare har haft hemvist i För­bundsrepubliken Tyskland, uppbär vinst på grund av överlåtelse av egen­dom som enUgt bestämmelserna i arti­kel 13 punkt 5 har beskattats i För­bundsrepubliken Tyskland, skall Sve­rige från sin skatt på sådan vinst av­räkna ett belopp motsvarande den skatt som tagits ut på vinsten i Förbundsrepu­bliken Tyskland, däri inbegripet den skatt som vid tidpunkten för byte av hemvist tagits ut på den då uppkomna

27

Prop. 1992/93:3

den zu diesem Zeitpunkt entstandenen Vermögenszuwachs erhoben worden ist, entsprlcht. Der anzurechnende Be­trag darf jedoch den Teil der vor der Anrechnung ermlttelten schwedischen Steuer nicht iibersteigen, die auf den VeräuBerungsgewinn entfällt.

Diese Bestlmmung gilt nur bei Ver-äuBerungen innerhalb eines Zeitraums von 10 Jahren nach dem Wohnsitzwech­sel.

c) Besitzt eine in Schweden ansässige Per­

son Vermögen, das nach diesem Ab­

kommen in der Bundesrepublik

Deutschland besteuert werden känn, so

rechnet Schweden auf die vom Vermö­

gen dieser Person erhobenen Vermö-

gensteuer den Betrag an, der der in der

Bundesrepublik Deutschland gezahlten

Steuer vom Vermögen entsprlcht. Der

anzurechnende Betrag darf jedoch den

Teil der vor der Anrechnung ermlttel­

ten schwedischen Vermögensteuer

nicht ubersteigen, die auf das in der

Bundesrepublik Deutschland zu

besteuernde Vermögen entfällt.

d) Bezieht eine in Schweden ansässige

Person Einkunfte, die in Ubereinstim­

mung mit Artikel 18 beziehungsweise

Artikel 19 nur in der Bundesrepublik

Deutschland besteuert werden können,

so känn Schweden diese Einkiinfte bei

der Festsetzung des Steuersatzes fiir an­

dere Einkiinfte beriicksichtigen.

(3) Ungeachtet des Absatzes 2 sind Aus­schiittungen auf Beteiligungen an Kapltalge­sellschaften, die eine In der Bundesrepublik Deutschland ansässige Gesellschaft an eine in Schweden ansässige Gesellschaft tätigt, von der schwedischen Steuer befreit, soweit die Ausschuttungen nach schwedischem Recht von der schwedischen Steuer befreit wären, wenn beide Gesellschaften in Schweden ansäs­sig wären. Diese Freistellung Ist jedeoch nur zu gewähren, wenn die Gewinne, aus denen die Ausschiittungen stammen, ausschlieBlich öder fast ausschlieBlich bestehen aus

a) Gewinnen, die der normalen Körper-schaftsteuer der Bundesrepublik Deutschland öder einer mit der schwe-

förmögenhetsökningen. Avräkningsbe-loppet skall emellertid inte överstiga den del av den svenska skatten, beräk­nad utan sådan avräkning, som är hän­förlig till realisationsvinsten.

Denna bestämmelse tillämpas endast på överlåtelser som skett inom en tid­rymd av tio år räknat från bytet av hem­vist.

c) 1 fall då person med hemvist i Sverige

Innehar förmögenhet som enligt be­

stämmelserna I detta avtal får beskattas

i Förbundsrepubliken Tyskland, skaU

Sverige från förmögenhetsskatten på

denna persons förmögenhet avräkna ett

belopp motsvarande den förmögenhets­

skatt som betalats i FörbundsrepubU-

ken Tyskland. Avräkningsbeloppet får

emellertid inte överstiga den del av den

svenska förmögenhetsskatten, beräk­

nad utan sådan avräkning, som belöper

på den förmögenhet som får beskattas i

Förbundsrepubliken Tyskland.

d) Om person med hemvist i Sverige för­

värvar inkomst, som enligt bestämmel­

serna i artikel 18 respektive artikel 19

beskattas endast i Förbundsrepubliken

Tyskland, får Sverige beakta Inkomsten

vid bestämmandet av skattesatsen på

annan inkomst.

3. Utan hinder av bestämmelserna i punkt 2 är utdelning på aktie i aktiebolag ("Kapitalge­sellschaft") med hemvist i Förbundsrepubli­ken Tyskland till bolag med hemvist i Sverige undantagen från svensk skatt i den mån utdel­ningen enligt svensk lagstiftning skulle ha varit undantagen från svensk skatt, om båda bola­gen hade haft hemvist i Sverige. Sådan skatte­befrielse medges dock endast, om den vinst av vilken utdelningen betalas uteslutande eller nästan uteslutande utgörs av

a) vinst som underkastats den normala bo­lagsskatten i Förbundsrepubliken Tysk­land eller en med svensk bolagsskatt

28

Prop. 1992/93:3

dischen Körperschaftsteuer zu verglei-chenden Besteuerung in der Bundesre­publik Deutschland öder in einem an­deren Staat unterlegen haben, öder b)    Ausschiittungen, die die Gesellschaft im Jahr der Ausschiittung öder In friihe-ren  Jahren  aus  Gesellschaftsanteilen empfangen hat, die sie an einer in ei­nem dritten Staate ansässigen Gesell­schaft halt und die freigestellt worden wären, wenn die Gesellschaftsanteile, aus denen die Ausschuttungen getätigt wurden, direkt von der in Schweden an­sässigen Gesellschaft gehalten worden wären. Diese Freistellung ist nicht zu gewähren, wenn die Ausschiittungen von einem Invest­mentfonds gezahlt werden, und bei Ausschut­tungen von Beträgen, die bei der Ermittlung der Gewinne der ausschiittenden Gesellschaft fiir Zwecke der deutschen Steuer abgezogen worden sind.

(4) Verwendet eine in der Bundesrepublik Deutschland ansässige Gesellschaft Einkunfte aus Schweden zur Ausschiittung, so schlieBt Absatz 1 die Herstellung der "Ausschiittungs-belastung" nach den Vorschriften des deut­schen Steuerrechts nicht aus.

jämförlig Inkomstskatt i Förbundsrepu­bliken Tyskland eller I en annan stat, el­ler

b) utdelning, vilken bolaget under utdel­ningsåret eller tidigare år mottagit på bolagsandelar som bolaget innehar i bo­lag med hemvist I tredje stat och vilken hade varit undantagen från svensk skatt om bolagsandelarna för vilka utdel­ningen betalas innehafts direkt av bola­get med hemvist i Sverige.

Denna skattebefrielse medges dock inte be­träffande utdelning från investeringsfonder ("Investmentfonds") eller utdelning av belopp för vilket avdrag medgivits vid fastställandet av det utdelande bolagets beskattningsbara vinst I Förbundsrepubliken Tyskland.

4. Om bolag med hemvist i Förbundsrepu­bliken Tyskland använder Inkomst från Sve­rige för utdelning, hindrar bestämmelserna i punkt 1 inte tillämpningen av reglerna om ut­delningsbeskattning ("Ausschiittungsbelast-ung") enligt skattelagstiftningen i Förbundsre­publiken Tyskland.

Abschnitt III Besteuerung   von und Schenkungen

Nachlässen,   Erbschaften

Kapitel 111

Beskattning av kvarlåtenskap, arv och gåva

Artikel 24 Besteiierungsregeln

(1)

Unbewegliches Vermögen, das Teil des Nachlasses öder einer Schenkung einer in ei­nem Vertragsstaat ansässigen Person ist und im anderen Vertragsstaat liegt, känn im ande­ren Vertragsstaat besteuert werden.

(2)

Bewegllches Vermögen eines Unterneh­mens, das Teil des Nachlasses öder einer Schenkung einer In einem Vertragsstaat ansäs­sigen Person ist und

a) Betriebsvermögen einer im anderen Vertragsstaat belegenen Betriebsstätte darstellt, öder

Artikel 24 Beskattningsregler

1.

Fast egendom, som ingår i kvarlåtenskap efter eller gåva från person med hemvist I en avtalsslutande stat och som är belägen i den andra avtalsslutande staten, får beskattas i denna andra stat.

2.

Lös egendom vilken tillhör ett företag och ingår i kvarlåtenskap efter eller gåva från person med hemvist i en avtalsslutande stat och vilken

a) utgör tillgångar I rörelse som tillhör fast driftställe beläget i den andra avtalsslu­tande staten, eller

29

Prop. 1992/93:3

b) der Ausiibung eines freien Berufs öder einer sonstigen selbständigen Tätigkeit dient und das zu einer im anderen Ver­tragsstaat belegenen festen Einrichtung gehört, känn Im anderen Staat besteuert Werden.

(3) Allés andere Vermögen, das Teil des Nachlasses öder einer Schenkung einer in ei­nem Vertragsstaat ansässigen Person ist, känn ohne Rucksicht auf seine Belegenheit nur in diesem Staat besteuert werden, soweit Artikel 26 nichts anderes bestimmt.

b) används vid utövandet av fritt yrke eller annan självständig verksamhet och In­går i stadigvarande anordning belägen i den andra avtalsslutande staten,

får beskattas i denna andra stat.

3. Övrig egendom, som ingår i kvarlåten­skap efter eller gåva från person med hemvist I en avtalsslutande stat, beskattas, oberoende av var egendomen är belägen, endast I denna stat, såvida Inte annat föreskrivs i artikel 26.

Artikel 25 Schuldenabzug

(1)

Schulden, die durch das in artikel 24 Ab­satz 1 genannte Vermögen besonders gesichert sind, werden vom Wert dieses Vermögens ab­gezogen. Schulden, die zwar nicht durch das in Artikel 24 Absatz 1 genannte Vermögen be­sonders gesichert sind, die aber im Zusam­menhang mit dem Erwerb, der Änderung, der Instandsetzung öder der Instandhaltung sol­chen Vermögens entstanden sind, werden vom Wert dieses Vermögens abgezogen.

(2)

Vorbehaltlich des Absatzes 1 werden Schulden, die mit einer in Artikel 24 Absatz 2 Buchstabe a genannten Betriebsstätte öder ei­ner In Artikel 24 Absatz 2 Buchstabe b ge­nannten festen Einrichtung zusammenhän-gen, vom Wert der Betriebsstätte beziehungs­weise der festen Einrichtung abgezogen.

(3)

Die anderen Schulden werden vom Wert des Vermögens abgezogen, fur das Artikel 24 Absatz 3 gilt.

(4)

Ubersteigt eine Schuld den Wert des Vermögens, von dem sie in einem Ver-stragsstaat nach den Absätzen 1 öder 2 abzu-ziehen ist, so wird der Ubersteigende Betrag vom Wert des Ubrigen Vermögens, das In die­sem Staat besteuert werden känn, abgezogen.

(5)

Verbleibt in einem Vertragsstaat nach den AbzUgen, die aufgrund von Absatz 3 öder 4 vorzunehmen sind, ein Schuldenrest, so wird dieser vom Wert des Vermögens, das im ande­ren Vertragsstaat besteuert werden känn, ab­gezogen.

(6)

1st ein Vertragsstaat nach den Absätzen

Artikel 25

Avdrag för skulder

1. Skulder, för vilka sådan egendom som av­ses i artikel 24 punkt 1 utgör säkerhet, skall dras av från värdet av egendomen. Skulder, för vilka egendom som avses I artikel 24 punkt 1 i och för sig Inte utgör säkerhet, men vilka uppkommit för förvärv, ombyggnad, repara­tion eller underhåll av sådan egendom, skall dras av från värdet av egendomen.

2.

Om inte punkt 1 föranleder annat, skall skulder, som är hänförliga till ett sådant fast driftställe som anges i artikel 24 punkt 2 a eller till en sådan fast anordning som anges i artikel 24 punkt 2 b, dras av från värdet av det fasta driftstället eller den fasta anordningen.

3.

Andra skulder dras av från värdet av egendom på vilken artikel 24 punkt 3 tilläm­pas.

4.

Om skuld överstiger värdet av egendom från vilket den skall dras av i en avtalsslutande stat enligt punkt 1 eller 2, dras överskjutande belopp av från värdet av övrig egendom som får beskattas I denna stat.

5.

Skuldöverskott som uppkommit i en av­talsslutande stat efter avdrag som avses I punkt 3 eller 4 dras av från värdet av den egendom som är skattepliktig i den andra avtalsslutande staten.

6.1 den mån bestämmelserna i punkterna

30

Prop. 1992/93:3

1 bis 5 verpflichtet, einen höheren als nach sei-nem Recht vorgesehenen Schuldenabzug vor­zunehmen, so gelten die genannten Absätze nur Insoweit, als der andere Vertragsstaat nach seinem innerstaatlichen Recht nicht ver­pflichtet ist, die gleichen Schulden abzuzie-hen.

1-5 medför skyldighet för en avtalsslutande stat att medge avdrag för skulder i större om­fattning än vad som följer av den statens lag­stiftning, skall dessa bestämmelser endast gälla om den andra avtalsslutande staten enligt sin lagstiftning Inte är skyldig att medge av­drag för skulderna i fråga.

Artikel 26

Vermeidung der Doppelbesteuerung im Wohn-sitzstaat

(1) War der Erblasser, der Schenker öder ein Erwerber In der Bundesrepublik Deutsch­land ansässig, so wird die Doppelbesteuerung in der Bundesrepublik Deutschland wie folgt beseitigt:

a)

War der Erblasser im Zeitpunkt seines Todes öder der Schenker im Zeitpunkt der AusfUhrung der Schenkung in der Bundesrepublik Deutschland ansässig, so rechnet die Bundesrepublik Deutschland nach MaBgabe der Vor­schriften des deutschen Rechts uber die Anrechnung ausländischer Steuern auf ihre Steuer die Steuer an, die in Schwe­den fur das Vermögen gezahlt wird, das nach Artikel 24 Absätze 1 und 2 in Schweden besteuert werden känn.

b)

War im Zeitpunkt des Todes des Erblas-sers öder der Schenkung ein Erwerber in der Bundesrepublik Deutschland an­sässig, so känn die Bundesrepublik Deutschland den Erwerb dieser Person nach den Bestimmungen des deutschen Rechts besteuern. Sie rechnet aber nach MaBgabe der Vorschriften des deutschen Rechts uber die Anrechnung ausländischer Steuern auf ihre Steuer die Steuer an, die In Schweden fur allés Vermögen gezahlt wird, das nicht nach Artikel 24 Absätze 1 und 2 in der Bun­desrepubUk Deutschland besteuert werden känn.

Der anzurechnende Betrag darf jedoch den Teil der vor der Anrechnung ermittelten deutschen Steuern nicht Ubersteigen, der auf das Vermögen entfällt, fur das die Anrech­nung zu gewähren ist.

Artikel 26

Undvikande av dubbelbeskattning i hemviststa­ten

1. Om en arvlåtare eller gåvogivare eller en arv- eller gåvotagare hade hemvist i Förbunds­republiken Tyskland, undviks dubbelbeskatt­ning i Förbundsrepubliken Tyskland på föl­jande sätt: a)    Om arvlåtaren vid sin död eller givaren vid gåvotillfället hade hemvist i För­bundsrepubliken   Tyskland,   avräknar Förbundsrepubliken   Tyskland,   enligt bestämmelserna i tysk lagstiftning om avräkning av utländsk skatt, från sin skatt den skatt som har erlagts i Sverige för sådan egendom som enligt bestäm­melserna i artikel 24 punkterna 1 och 2 får beskattas i Sverige.

b) Om arv- eller gåvotagare vid arvlåta-rens död eller vid gåvotillfället hade hemvist I Förbundsrepubliken Tysk­land, får Förbundsrepubliken Tyskland beskatta sådan persons förvärv enligt bestämmelserna i tysk lagstiftning. För­bundsrepubliken Tyskland skall emel­lertid, enligt bestämmelserna I tysk lag­stiftning om avräkning av utländsk skatt, från sin skatt avräkna den skatt som erlagts I Sverige för all egendom som Inte enligt bestämmelserna i artikel 24 punkterna 1 och 2 får beskattas i För­bundsrepubliken Tyskland.

Avräkningsbeloppet får dock inte överstiga den del av den tyska skatten, beräknad före avräkningen, som belöper på den egendom för vilken avräkning skall medges.

31

Prop. 1992/93:3

(2) War der Erblasser öder der Schenker In Schweden ansässig, so wird die Doppelbesteu­erung in Schweden wie folgt beseitigt:

a)

War der Erblasser Im Zeitpunkt seines Todes öder der Schenker Im Zeitpunkt der AusfUhrung der Schenkung In Schweden ansässig, so rechnet Schwe­den auf die nach seinem Recht festge-setzte Steuer den Betrag an, der den Steuern entsprlcht, die in der Bundesre­publik Deutschland fUr das Vermögen gezahlt werden, das nach Artikel 24 Absätze 1 und 2 in der Bundesrepublik Deutschland besteuert werden känn.

b)

War im Zeitpunkt des Todes des Erblas-sers öder der .Schenkung ein Erwerber nach schwedischem Recht in Schweden ansässig, und nicht gleichzeitig nach deutschem Recht In der Bundesre­publik Deutschland ansässig, so känn Schweden den Erwerb dieser Person nach den Bestimmungen des schwedi­schen Rechts besteuern. Es rechnet aber auf die schwedische Steuer die Steuer an, die in der Bundesrepublik Deutschland fUr allés Vermögen gezahlt wird, das nicht nach Artikel 24 Absätze 1 und 2 in Schweden besteuert werden känn.

Der anzurechnende Betrag darf jedoch den Teil der vor der Anrechnung ermlttelten schwedischen Steuer nicht Ubersteigen, der auf das Vermögen entfällt, fur das die Anrech­nung zu gewähren ist.

2. Om en arvlåtare eller gåvogivare hade hemvist i Sverige, undviks dubbelbeskattning i Sverige på följande sätt: a)    Om arvlåtaren vid sin död eller givaren vid gåvotillfället hade hemvist i Sverige, avräknar Sverige från den enhgt svensk lagstiftning fastställda skatten ett be­lopp motsvarande den skatt som erlagts i Förbundsrepubliken Tyskland för så­dan  egendom  som  enligt  artikel  24 punkterna 1 och 2 får beskattas i För­bundsrepubliken Tyskland.

b) Om arv- eller gåvotagare vid arvlåta-rens död eller vid gåvotillfället hade hemvist i Sverige enligt svensk rätt, och inte samtidigt hade hemvist i Förbunds­republiken Tyskland enligt tysk rätt, får Sverige beskatta sådan persons förvärv enligt bestämmelserna i svensk lagstift­ning. Sverige skall emellertid från den enligt svensk lagstiftning fastställda skatten avräkna den skatt som erlagts i FörbundsrepubUken Tyskland på aU egendom som enligt bestämmelserna I artikel 24 punkterna 1 och 2 Inte får be­skattas i Sverige.

Avräkningsbeloppet får dock Inte överstiga den del av den svenska skatten, beräknad före avräkningen, som belöper på den egendom för vilken avräkning skall medges.

Artikel 27

Funf-Jahres-Regel

(1) War der Erblasser Im Zeitpunkt seines Todes öder der Schenker Im Zeitpunkt der Schenkung

a)

Staatsangehöriger eines Vertragsstaats, ohne gleichzeitig Staatsangehöriger des anderen Vertragsstaats zu sein, und

b)

wird er In dem erstgenannten Staat nach dessen Steurrecht wie eine dort ansässige Person besteuert und

Artikel 27

Femårsregel

1. Om arvlåtaren vid sin död eller givaren vid gåvotiUfället

a)

var medborgare i en avtalsslutande stat utan att samtidigt vara medborgare i den andra avtalsslutande staten, och

b)

beskattas I den förstnämnda staten en­ligt dess skattelagstiftning på samma sätt som en person med hemvist där, samt

32

Prop. 1992/93:3

c)    war er in dem anderen Vertragsstaat aufgrund   des   Artikels   4   Absatz   1 Buchstabe b fUr die Dauer von nicht mehr als funf Jahren ansässig gewesen, so gilt er abweichend von Artikel 4 als In dem Vertragsstaat ansässig, dessen Staatsangehöri­ger er war.

(2) Absatz 1 gilt ensprechend fur die Be­steuerung eines Erben öder Beschenkten, wenn er in seiner Person im Zeitpunkt des Erbfalls öder der Schenkung die Voraussetz-ungen nach Absatz 1 erfullt.

c)    inte enligt bestämmelserna i artikel 4 punkt 1 b haft hemvist i den andra av­talsslutande staten under en tid av mer än fem år, anses han, med avvikelse från bestämmelserna i artikel 4, ha hemvist i den avtalsslutande stat där han var medborgare.

2. Bestämmelserna i punkt 1 tillämpas på motsvarande sätt vid beskattningen av arvta­gare eller gåvomottagare, om denne själv vid arvfallet eller gåvotillfället uppfyller förutsätt­ningarna enligt bestämmelserna i punkt 1.

Artikel 28

Steuerbefreite Organisationen

(1)  Eine deutsche Körperschaft öder Orga­

nisation, die ausschlieBlich religiöse, mildtä-

tige, wissenschaftllche, erzieherische öder öf-

fentliche Zwecke verfolgt, ist fUr Zwecke der

NachlaB-, Erbschaft- und Schenkungsteuern

(Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe b) in Schweden

steuerbefreit, wenn und soweit sie

a)

in der Bundesrepublik Deutschland steuerbefreit ist und

b)

In Schweden steuerbefreit wäre, sofern sie dort organisiert worden und aus­schlieBlich dort tätig wäre.

(2)  Eine schwedische Körperschaft öder Or­

ganisation, die ausschlieBlich religiöse, mildtä-

tige, wissenschaftllche, erzieherische öder öf-

fentllche Zwecke verfolgt, ist fiir Zwecke der

NachlaB-, Erbschaft- und Schenkungsteuern

(Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe b) in der Bun­

desrepublik Deutschland steuerbefreit, wenn

und soweit sie

a)

in Schweden steuerbefreit ist und

b)

In der Bundesrepublik Deutschland steuerbefreit wäre, sofern sie dort orga­nisiert worden und ausslichlieBlich dort tätig wäre.

Artikel 28

Skattebefriade organisationer-

1.  En tysk sammanslutning eller organisa­

tion, som uteslutande tjänar religiöst, välgö­

rande, vetenskapligt, fostrande eller offentligt

ändamål, är, såvitt avser kvarlåtenskaps-,

arvs- och gåvoskatt (artikel 2 punkt 1 b), un­

dantagen från beskattning i Sverige om och i

den mån den

a)

är undantagen från beskattning i För­bundsrepubliken Tyskland och

b)

skulle ha varit undantagen från beskatt­ning i Sverige om den hade varit bildad och uteslutande verksam där.

2.    En svensk sammanslutning eller en

svensk organisation, som uteslutande tjänar

religiöst, välgörande, vetenskapUgt, fostrande

eller offentligt ändamål, är, såvitt avser kvarlå­

tenskaps-, arvs- och gåvoskatt (artikel 2 punkt

1 b), undantagen från beskattning i Förbunds­

republiken Tyskland om och i den mån den

a)

är undantagen från beskattning i Sve­rige och

b)

skulle ha varit undantagen från beskatt­ning i Förbundsrepubliken Tyskland om den hade varit bildad och uteslutande verksam där.

3 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 3

33

Prop. 1992/93:3

Abschnitt 

IV

Beistand in Steuersachen

Kapitel 

IV

Handräckning i skatteärenden

Artikel 29

Allgemeine Regeln

(1)  Die zuständigen  Behörden  der Ver­tragsstaaten leisten sich gegenseitig Beistand

a) b)

durch den Austausch von AuskUnften,

durch die Unterstutzung bei der Bei-

trelbung,    einschlieBlich    Slcherungs-

maBnahmen, und

c)

bei   der   Bekanntgabe   von   Schrift-

stUcken.

(2)

Gegenstand des Beistands sind auch Feststellungen und andere MaBnahmen zu-gunsten des Steuerpflichtigen sowie zur Ver­meidung der Doppelbesteuerung. Dies gilt insbesondere bei zeitlich abgestimmten MaB­nahmen der Steuerverwaltungen. Känn sich aus BeistandsmaBnahmen eine Doppelbesteu­erung ergeben, so ist sie im Rahmen des Arti­kels 40 einverständlich zu beseitigen.

(3)

Finanzgerlchte öder andere Stellen, die in den Vertragsstaaten richterliche Aufgaben bei den Steuern im Sinne des Artikels 2 Absatz 1 Buchstabe c des Abkommens wahrnehmen, können sich unter Beachtung der Regelungen Ihres nationalen Rechts auf Ersuchen und un­ter Vermlttlung der zuständigen Behörden nach MaBgabe dieses Abkommens Beistand leisten. Andere Bestimmungen, nach denen sich diese Stellen Beistand leisten können, blelben unberUhrt.

(4)

Dieses Abkommen läBt die Anwendung des Europälschen Ubereinkommens vom 20. April 1959 Uber die Rechtshilfe In Strafsachen einschlieBlich des Zusatzprotokolls vom 17. März 1978 und der zwischen den Vertragsstaa­ten hierzu bestehenden bilateralen Vereinba-rungen unberuhrt.

(5)

Die iibUchen bei der Gewährung des Beistands entstehenden Kosten gehen zu Las­ten des ersuchten Staates. AuBergewöhnliche bei der Gewährung des Beistands enstehende Kosten gehen zu Lasten des ersuchenden Staa­tes.

Artikel 29

Allmänna bestämmeber

1.    De behöriga myndigheterna i de avtals­

slutande staterna biträder varandra ömsesidigt

med handräckning genom

a)

utbyte av upplysningar,

b)

bistånd vid Indrivning, vari Inbegrips säkringsåtgärder, och

c)

delgivning av handlingar.

2.

Syftet med handräckning är att åstad­komma en korrekt taxering och att vidta andra åtgärder till förmån för de skattskyldiga samt att söka undvika dubbelbeskattning. Detta gäller särskilt vid tidsmässigt samordnade åt­gärder från skattemyndigheternas sida. Har vidtagna handräckningsåtgärder resulterat i dubbelbeskattning skall denna undanröjas ge­nom samråd Inom ramen för artikel 40.

3.

Skattedomstolar och andra myndigheter, som i de avtalsslutande staterna handlägger rättsfrågor rörande sådana skatter som avses i artikel 2 punkt 1 c, skall, med beaktande av bestämmelserna i respektive stats Interna lag­stiftning, på begäran och genom medverkan av de därtill behöriga myndigheterna lämna var­andra bistånd I enlighet med bestämmelserna I detta avtal. Andra bestämmelser enligt vilka dessa myndigheter kan lämna bistånd påver­kas inte av dessa bestämmelser.

4.

Detta avtal påverkar Inte tillämpningen av den europeiska konventionen av den 20 april 1959 om inbördes rättshjälp i brottmål in­begripet tilläggsprotokollet av den 17 mars 1978 eller de bilaterala överenskommelser som i anslutning härtill gäller mellan de avtals­slutande staterna.

5.    Sedvanliga kostnader för bistånd med

handräckning betalas av den anmodade sta­

ten. Kostnader därutöver åligger det den ansö­

kande staten att betala.

34

Prop. 1992/93:3

Artikel 30

Auskunft auf besonderes Ersuchen

Auf Ersuchen der zuständigen Behörde des einen Vertragsstaats erteilt die zuständige Be­hörde des ersuchten Staates dem ersuchenden Staat Auskunfte, die in diesem Staat fUr die zutreffende Festsetzung der Steuern erheblich sein können.

Artikel 30

Upplysningar efter särskild framställning

Efter framställning av den behöriga myndig­heten i en avtalsslutande stat lämnar den be­höriga myndigheten i den anmodade staten till den förstnämnda staten upplysningar som denna stat kan använda vid fastställandet av en korrekt taxering.

Artikel 31

Auskunft ohne besonderes Ersuchen

(1)   Die zuständige Behörde des einen Ver­

tragsstaats känn der zuständigen Behörde des

anderen Vertragsstaats die in Artikel 30 be-

zeichneten AuskUnfte ohne vorheriges Ersu­

chen erteilen, wenn Grunde fUr die Vermu-

tung bestehen, daB

a)

Steuern im anderen Staat verkUrzt wor­den sind öder verkUrzt werden könn-ten;

b)

zum Zwecke der Steuerumgehung Ge-schäftsbeziehungen Uber Drittstaaten geleitet worden sind;

c)

insgesamt eine niedrigere Steuerbe-lastung dadurch eintreten känn, daB Gewinne zwischen nahestehenden Per­sonen nicht wie zwischen nicht naheste­henden Personen abgegrenzt werden;

d)            ein Sachverhalt, aufgrund dessen eine

SteuerermäBigung öder Steuerbefrei-

ung gewährt worden ist, fUr den Steuer­

pflichtigen zu einer Besteuerung öder

Steuererhöhung im anderen Staat fUh-

ren könnte;

e)            ein im Zusammenhang mit der Aus-

kunftserteilung des anderen Staates er-

mlttelter Sachverhalt fUr die zutref­

fende Festsetzung der Steuern in die­

sem Staat erhebUch ist.

(2)   Die zuständigen Behörden der Ver­

tragsstaaten können sich auf der Grundlage

der Gegenseitlgkelt und nach MaBgabe ihres

innerstaatlichen Rechts auch ohne besonderes

Ersuchen AuskUnfte uber gleichartige Sach-

verhalte erteilen, die

Artikel 31

Upplysningar utan särskild framställning

1.   Sådana upplysningar som angivits i artikel

30 som den behöriga myndigheten i en avtals­

slutande stat har kännedom om kan myndig­

heten utan föregående framställning meddela

den behöriga myndigheten i den andra avtals­

slutande staten i fall då det finns anledning att

anta att

a)

skatt har påförts eller skulle kunna på­föras med för lågt belopp i den andra staten,

b)

affärstransaktioner sker via tredje stat i syfte att undgå skatt,

c)

en lägre sammanlagd skattebelastning kan uppkomma genom att vinst inte fördelas mellan närstående på sätt som meUan icke närstående,

d) en skattskyldig får sådan nedsättning el­

ler befrielse från skatt i den ena staten

som bör föranleda att skatt påförs eller

påförs med högre belopp I den andra

staten,

e) upplysningar som den har erhållit från

den behöriga myndigheten i den andra

avtalsslutande staten har bidragit tiU att

klarlägga omständigheter som kan

tjäna till ledning för fastställandet av

skatt i denna andra stat.

2.   De behöriga myndigheterna i de avtals­

slutande staterna kan också utan särskild

framställning - under förutsättning av ömsesi­

dighet och i enlighet med de möjligheter till

detta som följer av Intern lagstiftning - utbyta

upplysningar angående likartade sakförhållan­

den, avseende

35

Prop. 1992/93:3

a)

b)

die Uberlassung ausländischer Arbelt-nehmer und Gestaltungen zur Umge-hung von Rechtsvorschrlften des ertel-lenden Staates auf diesem Gebiet öder Einkunfte nicht im erteilenden Staat ansässiger Personen, die durch Anga-ben im Steuerentlastungsverfahren be-kannt werden, öder

c)

Vergutungen der Vorsteuerbeträge in besonderen Verfahren fUr nicht im er­teilenden Staate ansässige Steurpflich-tige betreffen,  um sicherzustellen, daB Steuern nicht verkUrzt  öder Steuersstattungen  und Steuervergutungen nicht zu Unrecht gewährt werden.

a)

uthyrning av utländsk arbetskraft och åtgärder för att kringgå rättsföreskrifter I den uppgiftslämnande staten inom detta område, eller

b)

I den uppgiftslämnande staten Icke bo­satta personers inkomster, vilka blir kända genom uppgifter som lämnas i samband med förfarande vid nedsätt­ning av skatt, eller

c)

gottgörelse av överskjutande prelimi­när skatt vid speciella förfaranden för i den uppgiftslämnande staten icke bo­satta personer

för att säkerställa att skatt inte sätts ned, åter­betalas eller gottgöres på oriktiga grunder.

Artikel 32

Beitreibung steuerlicher Anspruche

(1)

Auf Ersuchen der zuständigen Behörde des einen Vertragsstaats fUhrt der ersuchte Staat vorbehaltlich des Absatzes 5 und des Ar­tikels 33 die Beitreibung der steuerllchen AnsprUche des erstgenannten Staates durch, als handele es sich um seine eigenen steuerll­chen Anspruche.

(2)

Absatz 1 glit nur fUr steuerllche AnsprU­che, die Gegenstand eines Im ersuchenden Staat gUltigen Vollstreckungstitels sind und die nicht angefochten sind.

(3)

Bei steuerllchen AnsprUchen Im Zusam­menhang mit einem Erblasser öder seinem NachlaB fUhrt der ersuchte Staat die Beitrei­bung derartiger AnsprUche ledigllch bis zur Höhe des Wertes des Nachlasses öder desjenl-gen Telles des Vermögens durch, der auf jeden NachlaBbegunstigten entfällt, je nachdem, ob die Anspruche aus dem NachlaB öder gegenU-ber den NachlaBbegUnstigten zu befrledlgen sind.

(4)

Auf Ersuchen der zuständigen Behörde des einen Vertragsstaats trifft der ersuchte Staat zum Zweck der Beitreibung der Steuer-beträge SicherungsmaBnahmen, selbst wenn gegen die steuerllchen AnsprUche Einspruch

Artikel 32

Indrivning av skattefordringar

1.

Efter framställning av den behöriga myn­digheten I en avtalsslutande stat skall den an­modade staten, om inte bestämmelserna i punkt 5 nedan och artikel 33 föranleder annat, vidta åtgärder för att driva in den förstnämnda statens skattefordringar på samma sätt som om de vore dess egna.

2.

Bestämmelserna I punkt 1 gäller endast sådan skattefordran beträffande vilken finns en I den ansökande staten giltig verkställig­hetstitel vilken fordran Inte längre kan över­klagas.

3.

Skyldigheten för den anmodade staten att ge handräckning vid indrivning av skatteford­ran som avser avliden person eller dennes dödsbo är begränsad till dödsboets värde re­spektive värdet av dödsbodelägarnas andelar av dödsboet, beroende på om indrivningen av fordran skall riktas mot dödsboet eller dess delägare.

4. Efter framställning av den behöriga myn­digheten I en avtalsslutande stat vidtar dén an­modade staten åtgärder för att säkerställa in­drivningen av skattefordringar, även om dessa har överklagats eller det endast föreligger en

36

Prop. 1992/93:3

elngelegt öder ledigllch ein vorläufiger öder zu Sicherungszwecken ausgebrachter Vollstreck-ungstitel ausgestellt worden ist.

(5)

Die steuerllchen AnsprUche, bei deren Beitreibung Unterstutzung gelelstet wird, ge-nieBen In dem ersuchten Staat kein Recht auf bevorzugte Befrledlgung, das fUr steuerllche Anspruche dieses Staates besonders gewährt wird.

(6)

Der ersuchte Staat känn einem Zah-lungsaufschub öder Ratenzahlungen zustim-men, wenn sein Recht öder seine Verwal-tungspraxis dies in ähnlichen Fållen zuläBt; er unterrichtet den ersuchenden Staat hieruber.

(7)

Dem Ersuchen sind beIzufUgen:

a)

eine Erklärung, daB der Anspruch eine unter das Abkommen fallende Steuer betrifft und daB er im Falle eines Bei-trelbungsersuchens nicht mehr ange­fochten werden känn;

b)

soweit erforderlich eine amtllche Aus-fertigung des Im ersuchenden Staat gUl­tigen Vollstreckungstitels; und

c)

die anderen fur die Beitreibung öder die SicherungsmaBnahmen erforderli-chen SchriftstUcke.

(8)   Der im ersuchenden Staat gUltige

Vollstreckungstitel wird, soweit erforderlich,

gemäB den im ersuchten Staat geltenden Be­

stimmungen nach Eingang des Ersuchens so

bald wie möglich anerkannt, ergänzt öder

durch einen Vollstreckungstitel des ersuchten

Staates ersetzt.

interimistisk eller för säkringsåtgärder gäl­lande verkställighetstitel.

5.

Skattefordran för vilken handräckning för indrivning lämnas åtnjuter Inte i den anmo­dade staten sådan särskild förmånsrätt som kan tillkomma denna stats egna skatteford­ringar.

6.

Den anmodade staten får bevilja anstånd med betalningen eller medge att denna sker enligt avbetalningsplan, när detta är tillåtet för liknande fall enligt lagstiftning eller administ­rativ praxis i denna stat. När så sker skall den ansökande staten underrättas om detta.

7.

Till framställning om handräckning skall fogas:

a)

en försäkran att skattefordran gäller skatt som omfattas av avtalet och, i det fall framställningen avser indrivning, en försäkran att skattefordran inte längre kan komma att överklagas,

b)

när så behövs, en officiell kopia av den I den ansökande staten giltiga verkstäl­lighetstiteln, och

c)

de övriga handlingar som behövs för in­drivning eller säkringsåtgärder.

8.   En verkställighetstitel som är giltig i den

ansökande staten skall om så erfordras snarast

möjligt efter det att framställningen har in­

kommit godkännas, kompletteras eller ersät­

tas med en verkställighetstitel som är giltig i

den anmodade staten i enlighet med de be­

stämmelser som gäller i den anmodade staten.

Artikel 33 Verjährungsfristen

(1)

FUr Fragen im Zusammenhang mit Ver­jährungsfristen bei steuerlichen AnsprUchen ist ausschlieBlich das Recht des ersuchenden Staates maBgebend. Das Ersuchen um Bei­treibung enthält Angaben Uber die fUr die steuerlichen Anspruche geltenden Verjähr­ungsfristen.

(2)

BeitrelbungsmaBnahmen, die vom er­suchten   Staat   aufgrund   eines   Ersuchens

Artikel 33 Preskription

1. Frågor om preskription av skattekrav av-göres uteslutande med tillämpning av gällande rätt i den ansökande staten. Framställning om indrivning skall innehålla uppgift om när skat­tefordran preskriberas.

2. Indrivningsåtgärder, som sker i den an­modade staten efter framställning och som en-

37

Prop. 1992/93:3

durchgefuhrt werden und die nach dem Recht dieses Staates die Verjährungsfrist hemmen öder unterbrechen wurden, haben nach dem Recht des ersuchenden Staates dieselbe Wir-kung. Der ersuchte Staat unterrichtet den er­suchenden Staat Uber die zu diesem Zweck ge-troffenen MaBnahmen.

ligt lagstiftningen i denna stat uppskjuter eller avbryter preskription, skall ha samma verkan i den ansökande staten. Den anmodade staten underrättar den ansökande staten om åtgärder som vidtas för detta ändamål.

Artikel 34 Rechtsbehelf

(1)

Ein Rechtsbehelf gegen die vom ersuch­ten Staat augfrund des Artikels 32 ergriffenen MaBnahmen ist nur bei den nach innerstaatll-chem Recht zuständigen Behörden dieses Staates einzulegen.

(2)

Ein Rechtsbehelf gegen die vom ersu­chenden Staat ergriffenen MaBnahmen, der das Bestehen öder die Höhe des Steuer-anspruchs öder den Vollstreckungstitel be­trifft, ist nur bei den nach innerstaatlichem Recht zuständigen Behörden dieses Staates einzulegen. Der ersuchende Staat unterrichtet den ersuchten Staat unverzUglich davon, daB ein Rechtsbehelf eingelegt worden Ist. Nach Eingang der Mitteilung setzt der ersuchte Staat das Beitreibungsverfahren aus, bis die Entscheidung der zuständigen Behörde vor-liegt. Der ersuchte Staat känn jedoch, wenn er vom ersuchenden Staat darum gebeten wird, SicherungsmaBnahmen zur Gewährleistung der Beitreibung treffen. Jeder Beteiligte känn dem ersuchten Staat ebenfalls mitteilen, wenn ein Rechtsbehelf eingelegt worden ist. Nach Eingang der Mitteilung konsultiert der er­suchte Staat gegebenenfalls den ersuchenden Staat.

(3)

Sobald eine endgultige Entscheidung zu dem Rechtsbehelf ergangen Ist, unterrichtet der ersUchende öder der ersuchte Staat den anderen Staat uber die Entscheidung und ihre Auswirkungen auf das Beistandsersuchen. Die beiden Staaten werden gegebenenfalls daruber beraten, ob das Beistandsersuchen aufrechterhalten wird.

Artikel 34 Rättsliga åtgärder

1.

Överklaganden i fråga om åtgärder som den anmodade staten har vidtagit enligt artikel 32 får ske endast hos den myndighet i denna stat som enligt den statens interna rättsordning har att handlägga sådana frågor.

2.

Överklaganden i fråga om åtgärder som den ansökande staten har vidtagit, vilka avser förekomsten av skattefordran eller dess stor­lek eller verkställighetstitel, får ske endast hos den myndighet i denna stat som enligt den sta­tens interna rättsordning har att handlägga så­dana frågor. Sker sådana överklaganden skaU den ansökande staten ofördröjUgen under­rätta den anmodade staten, som skall upp­skjuta åtgärderna till dess att beslut i ärendet meddelats av den aktuella myndigheten. Den anmodade staten kan dock på begäran av den ansökande staten vidta säkringsåtgärder för att säkerställa Indrivningen. Även den som sa­ken angår kan meddela den anmodade staten att rättsliga åtgärder har vidtagits. Sedan så­dan underrättelse har inkommit, skall den an­modade staten, när detta behövs, rådgöra med den ansökande staten.

3. Så snart ett överklagat ärende har slutligt avgjorts, skall den ansökande staten eller den anmodade staten underrätta den andra staten om avgörandet och dess konsekvenser för handräckningsframställningen. Båda staterna skall när anledning därtill föreligger samråda för att avgöra om ansökan om bistånd skall stå kvar.

38

Prop. 1992/93:3

Artikel 35

Bekanntgabe von Schriftstucken

(1)

Jeder Vertragsstaat känn einer Person im Gebiet des anderen Vertragsstaats Schrift­stUcke durch die Post unmittelbar zusenden.

(2)

Auf Ersuchen stellt der ersuchte Staat dem Empfänger die SchriftstUcke einschlieB­lich gerichtllcher Entscheidungen zu, die aus dem ersuchenden Staat stammen und eine un­ter das Abkommen fallende Steuer betreffen.

(3)

Der ersuchte Staat stellt SchriftstUcke zu

a)

In einer Form, die sein Recht fur die Zustellung im wesentlichen ähnlicher SchriftstUcke vorschreibt;

b)

soweit möglich In einer besonderen vom ersuchenden Staat gewUnschten Form öder einer dieser am nächsten kommenden Form, die das Recht des ersuchten Staates vorsieht.

(4)  Dieses Abkommen Ist nicht so auszule­

gen, als bewirke es die Nichtigkeit einer durch

einen Vertragsstaat in Ubereinstimmung mit

seinen Rechtsvorschrlften vorgenommenen

Zustellung, wenn sie im Gegensatz zu den Be­

stimmungen dieses Artikels steht.

Artikel 35

Delgivning av handlingar

1.

Vardera avtalsslutande staten får sända handlingar direkt per post till en person i den andra avtalsslutande staten.

2.

Efter framställning skall den anmodade staten delge adressaten sådana handlingar, rättsliga avgöranden häri inbegripna, som här­rör från den ansökande staten och som avser skatt som omfattas av detta avtal.

3.

Den anmodade staten ombesörjer delgiv­ning

a)

på det sätt som föreskrivs I dess egen lagstiftning I fråga om handlingar av vä­sentligen samma slag,

b)

när så kan ske, på det särskilda sätt som begärts av den ansökande staten eller på det närmast liknande sätt som är möjligt enligt lagstiftningen I den anmo­dade staten.

4.  Detta avtal medför Inte att en delgivning,

som en avtalsslutande stat har ombesörjt i en­

Ughet med sin egen lagstiftning, skaU anses

sakna verkan, om den sker på ett sätt som stri­

der mot bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 36

Grenzen der Verpflichtung zum Beistand

Artikel 36

Begränsningar i skyldigheten au lämna hand­räckning

(1) Auskunfte, vorbehaltlich des Artikels

1. Om inte annat följer av artikel 33,

33,

a)    sind nicht zu erteilen

aa) wenn die dazu dienende Amts-handlung in einem Besteuerungs-verhfahren nach dem Recht eines Staates nicht vorgenommen wer­den könnte öder einer allgemeinen Verwaltungsanweisung zuwider-laufen wurde; bb) wenn dies bei den Steuern im Sinne dieses Abkommens zu einer Besteuerung fuhren wiirde, die diesem Abkommen widerspricht; cc) wenn dies die öffentUche Ordnung beeinträchtigt, insbesondere die Geheimhaltung in einem der Ver-

a)    skall upplysningar inte lämnas

1) när de erforderliga tjänsteåtgär­derna inte kan vidtas i ett skatte­ärende enligt en stats rättsordning utan att en allmän föreskrift om handläggningen åsidosätts,

2)

när detta beträffande skatt som omfattas av avtalet skulle medföra en mot avtalet stridande beskatt­ning,

3)

när detta skulle skada allmän ord­ning, särskilt i det fall en avtalsslu­tande stats sekretesskydd inte är

39

Prop. 1992/93:3

tragsstaaten nicht im Umfang des Artikels 37 gewährleistet ist; dd) soweit die Gefahr besteht, daB dem Beteiligten durch die Preis-gabe eines Handels-, Industrie-, Gewerbe- öder Berufsgeheimnis-ses öder eines Geschäftsverfahrens ein mit dem Zweck der Auskunfts-erteilung nicht zu vereinbarender Schaden entsteht; b)    brauchen nicht erteilt zu werden, wenn

aa) bei einem Ersuchen AnlaB zu der Annahme besteht, daB der ersu­chende Staat die eigenen Ermitt-lungsmöglichkeiten nicht ausge-schöpft hat, obwohl er von ihnen hatte Gebrauch machen können, ohne den Ermittlungszweck zu ge-fährden;

bb)  keine Gegenseitlgkeit besteht;

cc) die Auskunfte nur mit unverhäU-nismäBig groBem Aufwand erteilt werden könnten;

dd) durch die Erteilung der Auskunfte die Finanzbehörden eines Staates die Erfullung ihrer eigenen Aufga­ben ernstlich gefährden wurden.

(2)

In den anderen Fållen der Beistands-leistung gilt Absatz 1 entsprechend.

(3)

Betrifft eine Beistandshandlung einen Sachverhalt, der in den Bestimmungen der Abschnitte 11,111 und 

IV 

geregeU ist, so känn sie von einer vorherigen Einigung uber ein bindendes Schiedsverfahren im Sinne des Ar­tikels 41 Absatz 5 Satz 2 abhängig gemacht werden.

tillförlitligt i den utsträckning som föreskrivs i artikel 37, 4) om risk föreligger att den som be­rörs genom att affärs-, industri-, handels- eller yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet använt förfa­rande röjs skulle åsamkas skada som inte är rimlig med hänsyn till uppgiftslämnandets syfte;

b)    föreUgger inte skyldighet att lämna upp­lysningar

1)

om en framställning som ger an­ledning att anta, att den ansö­kande staten Inte prövat alla de möjligheter som står till dess förfo­gande fastän detta hade varit möj­ligt utan att äventyra syftet med ef­terforskningen,

2)

om det inte föreligger ömsesidig­het,

3)

i de fall den anmodade staten en­dast med oproportionerligt stora insatser kan lämna upplysning­arna,

4)

i de fall skattemyndigheterna i en stat genom att lämna upplysning­arna i fråga skulle allvarligt även­tyra sina egna åUgganden.

2.

Vid annat bistånd med handräckning skall punkt 1 äga motsvarande tillämpning.

3.

Om handräckningsåtgärd avser omstän­dighet som regleras av bestämmelsema i kapit­len II, 111 och 

IV,

kan åtgärder göras beroende av att enighet nåtts om ett bindande skilje­domsförfarande enUgt artikel 41, punkt 5, andra meningen.

Artikel 37

Geheimhaltung

(1) Die AuskUnfte, die ein Vertragsstaat nach diesem Abkommen erhållen hat, sind ebenso wie Kenntnisse des Staates aufgrund seines innerstaatlichen Rechts öder nach den strengeren Vorschriften des die Auskunfte er­teilenden Staates geheimzuhalten.

Artikel 37

Sekretess

1. Upplysningar som en avtalsslutande stat erhållit enligt detta avtal skaU behandlas så­som hemliga på samma sätt som upplysningar som erhållits i den staten enligt dess interna lagstiftning eller i enlighet med sekretessbe­stämmelserna i den stat som lämnar upplys­ningarna, om dessa bestämmelser är mer re­striktiva.

40

Prop. 1992/93:3

(2)   Diese AuskUnfte dUrfen nur fUr Zwecke

der Steuerfestsetzung, der Uberprufung der

Steuerfestsetzung durch die Aufsichtsbehör-

den öder der RechnungsprUfung verwendet

werden und nur solchen Personen offenbart

werden, die mit diesen Aufgaben unmittelbar

befaBt sind. Dies gilt auch, wenn nach dem in­

nerstaatlichen Recht des empfangenden öder

erteilenden Staates eine weitergehende Ver-

wendung öder Offenbarung zugelassen ist, es

sei denn, die zuständige Behörde des jeweils

anderen Staates stimmt zu. Die AuskUnfte

durfen auch in einem gerichtlichen Verfahren

öder in einem Straf- öder BuBgeldverfahren

fur Zwecke dieser Verfahren unmittelbar an

diesen Verfahren beteiligten Personen offen­

bart werden, wenn diese Verfahren im Zusam­

menhang mit der Steuerfestseztung öder der

UberprUfung der Steuerfestsetzung stehen.

Sie durfen in öffentlichen Gerichtsverhand-

lungen öder bei der öffentlichen VerkUndi-

gung von Urteilen nur bekanntgegeben wer­

den, wenn die zuständige Behörde des die

Auskunfte erteilenden Staates keine Einwen-

dungen erhebt.

Entsprechendes gilt in den anderen Fallen der Beistandsleistung.

(3)

Die von einem Vertragsstaat dem ande­ren Vertragsstaat erteilten AuskUnfte können von diesem nach vorheriger Genehmigung durch die zuständige Behörde des erstgenann­ten Staates an einen Drittstaat Ubermittelt werden, wenn dort derselbe Gehelmhaltungs-schutz gewährleistet ist.

(4)

Die Vertragsstaaten weisen durch ge-elgnete Aufdrucke auf den besonderen Ge-heimhaltungsschutz hin.

Abschnitt V

Schutz des Steuerpflichtigen und Verständi­gung

2. Upplysningarna får endast användas för sådana ändamål som fastställande av skatt, prövning som överordnad myndighet företar av påförd skatt eller revision och endast yppas för sådana personer som direkt handlägger dessa uppgifter. Detta gäller också om den stat som mottagit uppgifterna eller den stat som lämnat uppgifterna enligt dess interna rätt har en mer vidsträckt rätt att använda eller offent­liggöra upplysningar såvida inte de behöriga myndigheterna i den andra staten vid varje till­fälle ger tillåtelse. Upplysningar av betydelse för förfarandet eller processen får också ome­delbart offentliggöras för berörda personer i ett rättsligt förfarande eller i en brottmålspro­cess eller i ett förfarande för att förelägga vite, om förfarandet eller processen har samband med fastställandet av skatt eller prövning av sådant fastställande. De får offentliggöras i of­fentliga förhandlingar inför domstol eller vid offentliggörandet av domar endast om de be­höriga myndigheterna i den uppgiftslämnande staten inte invänder däremot.

Vid annat bistånd med handräckning skall motsvarande gälla.

3.

Upplysningar som en avtalsslutande stat har lämnat till den andra avtalsslutande staten får av den senare överlämnas till en tredje stat under förutsättning att den behöriga myndig­heten i den förstnämnda staten i förväg sam­tycker därtill samt att uppgifterna ges samma sekretesskydd i denna tredje stat.

4.

De avtalsslutande staterna skall genom lämplig påstämpUng ange det särskilda sekre­tesskyddet.

Kapitel V

Skydd för den skattskyldige och ömsesidig

överenskommelse

Artikel 38

Verbot der Diskriminierung

(1) Staatsangehörige eines Vertragsstaats durfen im anderen Vertragsstaat kelner Be­steuerung öder damit zusammenhängenden Verpflichtungen unterworfen werden, die än­ders öder belastender sind als die Besteuerung

Artikel 38

Förbud mot dbkriminering

1. Medborgare i en avtalsslutande stat skall inte i den andra avtalsslutande staten bli före­mål för beskattning eller därmed samman­hängande krav som är av annat slag eller mer tyngande än den beskattning och därmed sam-

41

Prop. 1992/93:3

und die damit zusammenhängenden Ver­pflichtungen, denen Staatsangehörige des an­deren Staates unter gleichen Verhältnissen un­terworfen sind öder unterworfen werden kön­nen. Diese Bestlmmung gilt ungeachtet des Artikels 2 Absatz 4 auch fUr Personen, die in keinem Vertragsstaat ansässig sind.

(2)

Die Besteuerung einer Betriebsstätte, die ein Unternehmen eines Vertragsstaats im anderen Vertragsstaat hat, darf im anderen Staat nicht ungunstiger sein als die Besteuer­ung von Unternehmen des anderen Staates, die die gleiche Tätigkeit ausUben. Diese Be-stimmung Ist nicht so auszulegen, als ver-pflichte sie einen Vertragsstaat, den Im ande­ren Vertragsstaat ansässigen Personen Steuer-freibeträge, -vergUnstigungen und -ermäBi-gungen zu gewähren, die er seinen ansässigen Personen gewährt.

(3)

Sofern nicht Artikel 9 Absatz 1, Artikel 11 Absatz 4 öder Artikel 12 Absatz 4 anzuwen­den Ist, sind Zinsen, Lizenzgebuhren und an­dere Entgelte, die ein Unternehmen eines Vertragsstaats an eine im anderen Ver­tragsstaat ansässige Person zahlt, bei der Er­mittlung der steuerpflichtigen Gewinne dieses Unternehmens unter den gleichen Bedingung­en wie Zahlungen an eine im erstgenannten Staat ansässige Person zum Abzug zuzulassen. Dementsprechend sind Schulden, die ein Un­ternehmen eines Vertragsstaats gegenUber ei­ner im anderen Vertragsstaat ansässigen Per­son hat, bei der Ermittlung des steuerpflichti­gen Vermögens dieses Unternehmens unter den gleichen Bedingungen wie Schulden gegenUber einer Im erstgenannten Staat ansäs­sigen Person zum Abzug zuzulassen.

(4)

Unternehmen eines Vertragsstaats, de­ren Kapital ganz öder teilweise unmittelbar öder mittelbar einer Im anderen Vertragsstaat ansässigen Person öder mehreren solchen Per­sonen gehört öder Ihrer Kontrolle unterliegt, durfen im erstgenannten Staat keiner Besteuerung öder damit zusammenhängenden Verpflichtung unterworfen werden, die änders öder belastender ist als die Besteuerung und die damit zusammenhängenden Verpflicht­ungen, denen andere ähnliche Unternehmen des erstgenannten Staates unterworfen sind öder unterworfen werden können.

manhängande krav som medborgare i denna andra stat under samma förhållanden är eller kan bli underkastad. Utan hinder av bestäm­melserna i artikel 2 punkt 4 tillämpas denna bestämmelse även på person som inte har hemvist i någon av de avtalsslutande staterna.

2.

Beskattningen av fast driftställe, som företag I en avtalsslutande stat har i den andra avtalsslutande staten, skall i denna andra stat inte vara mindre fördelaktig än beskattningen av företag i denna andra stat, som bedriver verksamhet av samma slag. Denna bestäm­melse innebär inte skyldighet för en avtalsslu­tande stat att medge person med hemvist i den andra avtalsslutande staten sådant personligt avdrag vid beskattningen, sådan skattebefri­else eller skattenedsättning som medges per­son med hemvist i den egna staten.

3.

Utom i de fall då bestämmelserna I arti­kel 9 punkt 1, artikel 11 punkt 4 eller artikel 12 punkt 4 tillämpas, är ränta, royalty och annan betalning från företag i en avtalsslutande stat till person med hemvist i den andra avtalsslu­tande staten avdragsgUla vid bestämmandet av den beskattningsbara Inkomsten för sådant företag på samma villkor som betalning till person med hemvist i den förstnämnda staten. Pä samma sätt är skuld som företag i en avtals­slutande stat har till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten avdragsgill vid be­stämmandet av sådant företags beskattnings­bara förmögenhet på samma villkor som skuld till person med hemvist i den förstnämnda sta­ten.

4. Företag i en avtalsslutande stat, vars ka­pital helt eller delvis ägs eller kontrolleras, di­rekt eller indirekt, av en eller flera personer med hemvist i den andra avtalsslutande staten, skall inte I den förstnämnda staten bli föremål för beskattning eller därmed sammanhäng­ande krav som är av annat slag eller mer tyng­ande än den beskattning och därmed samman­hängande krav som annat Uknande företag i den förstnämnda staten är eller kan bli under­kastat.

42

Prop. 1992/93:3

(5) Dieser Artikel gilt ungeachtet des Arti­kels 2 fUr Steuern jeder Art und Bezeichnung.

5. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 2 tillämpas bestämmelserna i förevarande arti­kel på skatter av varje slag och beskaffenhet.

Artikel 39 Konsultation

(1)

Die zuständigen Behörden der Ver­tragsstaaten werden sich bemUhen, Schwierlg-keiten öder Zweifel, die bei der Auslegung öder Anwendung des Abkommens im allge­meinen öder im Einzelfall entstehen, in gegen­seitigem Einvernehmen zu beseitigen. Sie können auch gemeinsam darUber beraten, wie in Fållen, die im Abkommen nicht behandelt sind, eine Doppelbesteuerung vermieden wer­den känn öder wie durch eine besondere Ver-einbarung Fragen geklärt werden, die im Zu­sammenhang mit den Steuern im Sinne des Abkommens stehen und die sich durch unter-schiedliche MaBstäbe der Vertragsstaaten fur die Besteuerungsgrundlagen öder aus anderen Grunden ergeben. Sie können sich ferner be­raten, um andere Schwierigkeiten, die sich aus Unterschieden ihrer Steuerrechte ergeben, zu mildern öder zu beseitigen, und der internatio­nalen Steuerverkurzung und -umgehung zu begegnen.

(2)

Die zuständigen Behörden der Ver­tragsstaaten können im Wege der Konsulta­tion Vereinbarungen treffen, um

a)

kunftige Zweifel zu klären, fur welche Steuern das Abkommen nach seinem Artikel 2 Absatz 3 gilt;

b)

festzulegen, wie die Begrenzungs-bestimmungen des Abkommens, insbe­sondere der Artikel 10 bis 12, durchzu-fuhren sind.

(3)    Die zuständigen Behörden der Ver­

tragsstaaten können gemeinsam Uber allge­

meine Regelungen beraten, um auf der

Grundlage des Abkommens den Anspruch

der Steuerpflichtigen auf abgestimmte An­

wendung des Abkommens in beiden Staaten

durch gemeinsame Auslegungen öder durch

besondere Verfahren zu sichern.

Artikel 39

Överläggningar

1. De behöriga myndigheterna i de avtals­slutande staterna skall genom ömsesidig över­enskommelse söka avgöra svårigheter eller tvivelsmål som uppkommer i fråga om tolk­ningen eller tillämpningen av avtalet i allmän­het eller i enskilda fall. De kan även rådgöra med varandra hur dubbelbeskattning skall undvikas i fall som inte omfattas av avtalet el­ler hur man genom särskild överenskommelse skall lösa frågor som har samband med de skatter som avses i avtalet och som uppkom­mer på grund av olikheter i de avtalsslutande staternas principer för att bestämma beskatt­ningsunderlaget eller av andra skäl. De kan vi­dare rådgöra för att lindra eller undanröja andra svårigheter som uppkommer på grund av olikheter i skattelagstiftningarna samt för att bekämpa Internationellt skatteundandra­gande eller internationell skatteflykt.

2.    De behöriga myndigheterna i de avtals­

slutande staterna kan överlägga och ingå över­

enskommelser för att

a)

undanröja framtida tvivel om vilka skatter som omfattas av avtalet enligt artikel 2 punkt 3,

b)

bestämma hur avtalets bestämmelser om begränsningar, särskilt de i artik­larna 10-12, skall genomföras.

3.    De behöriga myndigheterna i de avtals­

slutande staterna kan tillsammans rådgöra om

generella bestämmelser för att på grundval av

avtalet uppfylla de skattskyldigas anspråk på

en likformig tillämpning av avtalet i båda sta­

terna genom gemensam tolkning eller genom

särskilt förfarande.

43

Prop. 1992/93:3

Artikel 40 Verständigung

(1)

1st eine Person der Auffassung, daB MaBnahmen eines Vertragsstaats öder beider Vertragsstaaten fUr sie zu einer Besteuerung fUhren öder fUhren werden, die diesem Ab­kommen nicht entsprlcht, so känn sie unbe-schadet der nach dem innerstaatlichen Recht dieser Staaten vorgesehenen Rechtsbehelfe ihren Fall der zuständigen Behörde des Ver­tragsstaats, in dem sie ansässig ist, öder, sofern ihr Fall von Artikel 38 Absatz 1 erfaBt wird, der zuständigen Behörde des Vertragsstaats unterbreiten, dessen Staatsangehöriger sie ist.

(2)

Halt die zuständige Behörde die Ein-wendung fur begrundet und ist sie selbst nicht in der Lage, eine befriedigende Lösung her-beizufiihren, so wird sie sich bemUhen, den Fall durch Verständigung mit der zuständigen Behörde des anderen Vertragsstaats so zu re­geln, daB eine dem Abkommen nicht entspre­chende Besteuerung vermieden wird. Die Ver-ständigungsregelung ist ungeachtet der Fristen des innerstaatlichen Rechts der Vertragsstaa­ten durchzufuhren.

(3)

Die zuständigen Behörden der Ver-tragsstaateii können einander nach Artikel 39 öder nach den vorstehenden Bestimmungen dieses Artikels insbesondere konsultieren, um nach Möglichkeit eine Einigung darUber zu er­reichen, daB

a)

Gewinn, der auf ein Unternehmen ei­nes Vertragsstaats und auf seine im an­deren

Vertragsstaat

gelegene Betriebsstätte entfällt, ubereinstim-mend zugerechnet wird;

b)

Gewinne verbundener Unternehmen im Sinne des Artikels 9 Absatz 1 ubereinstimmend abgegrenzt werden;

c)

Einkunfte, die im Quellenstaat den EinkUnften aus Anteilen an Gesell­schaften steuerlich gleichgestellt sind, im anderen Staat als Einkunfte aus Ausschuttungen auf Beteiligungen an KapitalgeseUschaften behandelt wer­den;

d)            Schulden bei den Steuern vom Vermö­

gen, von Nachlässen, Erbschaften und

Schenkungen ubereinstimmend behan­

delt werden.

Artikel 40

Ömsesidig överenskommebe

1.

Om en person anser att en avtalsslutande stat eller båda avtalsslutande staterna vidtagit åtgärder som för honom medför eller kommer att medföra beskattning som strider mot be­stämmelserna i detta avtal, kan han, utan att detta påverkar hans rätt att använda sig av de besvärsmöjligheter som finns i dessa staters in­terna rättsordning, framlägga saken för den behöriga myndigheten i den avtalsslutande stat där han har hemvist eller, om fråga är om tillämpning av artikel 38 punkt 1, i den avtals­slutande stat där han är medborgare.

2.

Om den behöriga myndigheten finner in­vändningen grundad men inte själv kan få till stånd en tillfredsställande lösning, skall myn­digheten söka lösa frågan genom ömsesidig överenskommelse med den behöriga myndig­heten i den andra avtalsslutande staten i syfte att undvika beskattning som strider mot avta­let. Överenskommelse som träffats genomförs utan hinder av tidsgränser i de avtalsslutande staternas interna lagstiftning.

3.

De behöriga myndigheterna i de avtals­slutande staterna kan överlägga med varandra enligt artikel 39 eller överlägga särskilt enUgt föregående bestämmelser i denna artikel för att såvitt möjligt nå enighet om

a)

beräkningen av vinst som tillfaller ett företag i en avtalsslutande stat och dess fasta driftställe I den andra avtalsslu­tande staten,

b)

fördelningen av vinst mellan sådana företag med intressegemenskap som av­ses i artikel 9 punkt 1,

c)

behandlingen av inkomst som i källsta­ten vid beskattningen jämställs med in­komst av andel i bolag och som i den andra staten anses utgöra utdelning på andelar i aktiebolag ("Kapitalgesell­schaft");

d)            behandlingen av skulder vid beskatt­

ningen av förmögenhet, kvarlåtenskap,

arv och gåva.

44

Prop. 1992/93:3

Artikel 41 Verfahren

(1)

Die Zuständigen Behörden der Ver­tragsstaaten können zur Herbeifuhrung einer Einigung im Sinne der Artikel 39 und 40 un­mittelbar miteinander verkehren.

(2)

Erscheint ein mUndllcher Meinungs-austausch fUr die Herbeifuhrung der Einigung zweckmäBig, so känn ein solcher Meinungs-austausch In einer Kommission durchgefUhrt werden, die aus Vertretern der zuständigen Behörden der Vertragsstaaten besteht.

(3)

Die zuständigen Behörden können ge-meinschaftlich ein unabhängiges Gremium be-auftragen, eine gutachterliche ÄuBerung zu einer Frage abzugeben, die sie diesem Gre­mium vorlegen.

(4)

Bezieht sich das Verfahren auf einen Einzelfall, so sind die Betroffenen zu hören; sie haben das Recht, eigene Anträge zu stel­len.

(5)

FUr die Beilegung völkerrechtllcher Streitlgkelten aus diesem Abkommen gelten die Bestimmungen der Kapitel I, 

II

und 

IV 

des Europälschen Ubereinkommens vom 29. April 1957 zur friedlichen Beilegung von Strei­tlgkelten. Die Vertragsstaaten können jedoch vereinbaren, anstelle der dort vorgesehenen Verfahren ein Schiedsgerlcht anzurufen, des­sen Entscheidung fUr sie bindend Ist. Dieses Schiedsgerlcht soil aus Berufsrichtern der Ver­tragsstaaten öder dritter Staaten öder interna-tionaler Organisationen bestehen. Sein Ver­fahren wird nach den fUr Schiedsverfahren In­ternational anerkannten Grundsätzen gere-gelt. Den Beteiligten Ist volles rechtllches Ge­hör und das Recht zur Stellung eigener An­träge zu geben. Die Entscheidung ergeht auf der Grundlage der zwischen den Vertragsstaa­ten geltenden Verträge und des allgemeinen Völkerrechts; eine Entscheidung ex aequo et bono ist nicht zulässlg. Solange eine Einigung Uber die Anrufung und Zusammensetzung des Schiedsgerlchts sowie Uber dessen Verfahrens-regeln noch nicht zustande gekommen ist, bleibt es jedem der Vertragsstaaten unbenom-men, nach Satz 1 vorzugehen.

Artikel 41 Förfarande

1.

De behöriga myndigheterna i de avtals­slutande staterna kan träda i direkt förbindelse med varandra i syfte att träffa överenskom­melse i de fall som avses i artiklarna 39 och 40.

2.

Om muntliga överläggningar anses un­derlätta en överenskommelse, kan sådana överläggningar äga rum inom en kommission som består av representanter för de behöriga myndigheterna I de avtalsslutande staterna.

3.

De behöriga myndigheterna kan gemen­samt uppdra åt ett fristående organ att avge ett expertutlåtande i ärende som de förelägger detta organ.

4.

Avser detta förfarande ett enskilt ärende, skall de personer som berörs av ären­det höras. Dessa har rätt att framställa egna yrkanden.

5.

För att lösa folkrättsliga tvister på grund av detta avtal tillämpas bestämmelserna i kapi­tel 1, Il och 

IV

i Europakonventionen den 29 april 1957 om fredlig lösning av tvister. De av­talsslutande staterna kan emellertid komma överens om att, i stället för det i konventionen anvisade förfarandet, tillsätta en skiljenämnd, vars beslut är bindande för staterna. Sådan skiljenämnd skall vara sammansatt av yrkes­domare från de avtalsslutande staterna, från tredje stat eller från internationella organisa­tioner. Förfarandet i nämnden regleras av de internationellt vedertagna principer som gäller för skiljemannaförfarande. De personer som berörs av ärende i nämnden har rätt att föra talan och rätt att framställa egna yrkanden. Nämndens beslut sker på grundval av mellan de avtalsslutande staterna gällande fördrag och allmän folkrätt. Beslut "ex aequo et bono" är Inte tillåtna. Så länge enighet inte nåtts om att vädja till skiljenämnd och om dess sam­mansättning eller förfaranderegler, är vardera staten oförhindrad att förfara enligt första me­ningen.

45

Prop. 1992/93:3

Abschnitt 

VI

Besondere Bestimmungen

Artikel 42 Luftfahrtkonsortien

(1)    Hinsichtlich des schwedisch-dänisch-

norwegischen Luftfahrtkonsortiums ,,Scandi­

navian Airlines System" gilt folgendes:

a)

fur die Gewinne des Konsortiums, seine VeräuBemngsgewinne sowie fUr Ver­mögen, die auf den schwedischen Teil-haber des Konsortiums entfallen, gelten die Bestimmungen des Artikels 8, des Artikels 13 Absatz 3 und des Artikels 22 Absatz 3;

b)

Vergutungen fur unselbständige Ar­beit, die von einer in Schweden ansässi­gen Person an Bord eines im internatio­nalen Verkehr betriebenen Luftfahr­zeugs des Konsortiums ausgeUbt wird, können nur in Schweden besteuert wer­den.

(2)    Die Bestimmungen des Absatzes 1 gel­

ten entsprechend, falls die Bundesrepublik

Deutschland öder die Lufthansa AG einem

entsprechenden Konsortium beitreten.

Kapitel 

VI

Särskilda bestämmelser

Artikel 42

Luftfartskonsortier

1. Beträffande det svensk-dansk-norska luftfartskonsortiet Scandinavian Airlines Sy­stem gäller följande:

a)

Bestämmelserna i artikel 8, artikel 13 punkt 3 och artikel 22 punkt 3 tillämpas beträffande den rörelseinkomst, reaU-sationsvinst och förmögenhet som är hänförUg till den svenske delägaren i konsortiet.

b)

Ersättning för arbete som en person med hemvist i Sverige utför ombord på luftfartyg i internationell trafik som till­hör konsortiet beskattas endast i Sve­rige.

2. Bestämmelserna i punkt 1 gäller i mot­svarande mån i det fall Förbundsrepubliken Tyskland eller Lufthansa AG bildar ett mot­svarande konsortium.

Artikel 43

Abkommensanwendung in besonderen Fallen

(1) Der Wohnsitzstaat vermeidet die Dop­pelbesteuerung anstelle einer nach Artikel 23 zu gewährenden Steuerbefreiung durch eine Steueranrechnung nach den Grundsätzen des genannten Artikels, a)    wenn in den Vertragsstaaten EinkUnfte öder Vermögen unterschiedlichen Ab-kommensbestimmungen     zugeordnet öder verschiedenen Personen zugerech­net werden (auBer nach Artikel 9) und dieser Konflikt sich nicht durch ein Ver­fahren nach Abschnitt V regeln läBt und

aa) wenn aufgrund dieser unterschied­lichen Zuordnung öder Zurech-nung die betreffenden EinkUnfte öder Vermögenswerte doppelt besteuert wUrden öder bb)  wenn aufgrund dieser unterschied-

Artikel 43

Kvalifikationskonflikter

1. Hemviststaten undviker dubbelbeskatt­ning genom avräkning enligt de principer som anges i artikel 23 i stället för att medge skatte­befrielse när

a) de avtalsslutande staterna i fråga om in­komst eller förmögenhet tillämpar sins­emellan olika bestämmelser I avtalet el­ler inkomst eller förmögenhet tillgodo­räknas olika personer, utom i fall som avses i artikel 9, och dessa olikheter i tillämpningen inte kan undanröjas ge­nom ett förfarande enligt kapitel V, och

1)

om de ifrågavarande inkomsterna eller förmögenhetstillgångarna blir dubbelbeskattade på grund av dessa olikheter i tillämpningen, el­ler

2)

om de ifrågavarande inkomsterna

46

Prop. 1992/93:3

llchen Zuordnung öder Zurech-nung die betreffenden EinkUnfte öder Vermögenswerte unbesteuert blieben öder zu niedrig besteuert wurden, öder b)    wenn er nach gehöriger Konsultation und vorbehaltlich der Beschränkungen seines innerstaatlichen Rechts dem an­deren Vertragsstaat auf diplomatischem Weg andere EinkUnfte notifiziert hat, auf die er diesen Absatz anzuwenden beabsichtigt. Die Notifikation wird erst ab dem ersten Tag des Kalenderjahrs wirksam, das auf das Jahr folgt, in dem die Notifikation Ubermittelt wurde und alle rechtlichen Voraussetzungen nach dem innerstaatlichen Recht des notifi-zlerenden Staates fUr das Wlrksamwer-den der Notifikation erfUllt sind.

(2)   Dieses Abkommen ist nicht so auszule­

gen, als

a)

könne nach ihm die Steuerpfllcht in ei­nem Vertragsstaat durch den MiB-brauch von GestaltungsmögUchkeiten des Rechts umgängen werden;

b)

hindere es die Bundesrepublik Deutschland däran, ihre Steuern auf Beträge zu erheben, die nach dem Vier-ten Teil des deutschen AuBensteuerge-setzes dem Einkommen einer in der Bundesrepublik Deutschland, ansässi­gen Person zuzurechnen sind;

c)

hindere es Schweden däran, seine Steu­ern aufgrund von Vorschriften zu erhe­ben, die den In Buchstabe b genannten Vorschriften nach Zlel und Wirkung entsprechen.

Wenn die vorstehenden Bestimmungen zu einer Doppelbesteuerung fUhren, beraten die zuständigen Behörden gemäB Artikel 40 Ab­satz 3 uber die Vermeidung der Doppelbesteu­erung.

(3)   Im Sinne der Artikel 10 bis 12 gilt eine in

einem Vertragsstaat ansässige Person als Nut­

zungsberechtigter von Dividenden, Zinsen

und Lizenzgebuhren, wenn sie nach der Ge-

setzgebung dieses Staates dieser Person steu­

erlich zuzurechnen sind. Diese Person ist je­

doch nicht Nutzungsberechtigter, wenn nach

dem Recht des anderen Staates diese Ein-

eller förmögenhetstillgångarna blir obeskattade eller för lågt be­skattade på grund av dessa olikhe­ter i tillämpningen, eller

b) hemviststaten efter vederbörlig konsul­tation och med förbehåll för Inskränk­ningar I sin interna rätt på diplomatisk väg har underrättat den andra avtalsslu­tande staten om andra inkomster på vilka man avser att tillämpa detta stycke. Underrättelsen får verkan från och med den första dagen I det kalen­derår som följer närmast efter det år då underrättelsen överlämnats och alla rättsliga förutsättningar enligt lagstift­ningen i den underrättande staten upp­fyllts för att underrättelsen skall bU verksam.

2. Detta avtal skall inte tolkas så

a)

att någon kan undgå skattskyldighet I en avtalsslutande stat genom missbruk av de möjligheter till tolkning av avtalet som intern lagstiftning medger,

b)

att det hindrar Förbundsrepubliken Tyskland att ta ut skatt på belopp Som inräknas i den inkomst som person med hemvist I Förbundsrepubliken uppbär i enlighet med del fyra i den tyska "Aus-sensteuergesetz",

c)

att det hindrar Sverige att ta ut skatt en­ligt bestämmelser med samma syfte och verkan som de I punkt b nämnda be­stämmelserna.

1 fall då dessa bestämmelser föranleder dub­belbeskattning skall de behöriga myndighe­terna enligt bestämmelserna i artikel 40 punkt 3 överlägga om undvikande av dubbelbeskatt­ning.

3.    En person med hemvist i en avtalsslu­

tande stat skall vid tillämpningen av artiklarna

10-12 anses ha rätt till utdelning, ränta eller

royalty om han enligt lagstiftningen i denna

stat är den person som i beskattningshän­

seende anses ha förvärvat Inkomsten. Sådan

person skall emellertid Inte anses ha rätt till er­

sättningen,  när ersättningen enligt lagstift-

47

Prop. 1992/93:3

kunfte steuerlich anderen Personen zuzurech­nen sind, denen die Nutzung fUr diese Ein­kUnfte zusteht und die nicht in dem erstge­nannten Staat ansässig sind.

ningen i den andra staten i beskattningshän­seende anses ha tillfallit andra personer som kunnat tillgodogöra sig inkomsten och som inte har hemvist I den förstnämnda staten.

Artikel 44

Inanspruchnahme   von   Ermäjiigungen   und Befreiungen

(1)

Werden in einem Vertragsstaat die Steu­ern von Dividenden, Zinsen, Lizenzgebuhren öder sonstigen von einer im anderen Ver­tragsstaat ansässigen Person bezogenen Ein­kUnften im Abzugsweg (an der Quelle) erho­ben, so wird das Recht des erstgenannten Staates zur Vornahme des Steuerabzugs zu dem nach seinem innerstaatlichen Recht vor­gesehenen Satz durch dieses Abkommen nicht berUhrt. Die im Abzugsweg (an der Quelle) erhobene Steuer ist jedoch auf Antrag des Steuerpflichtigen zu erstatten, wenn und so­weit sie durch das Abkommen ermäBigt wird öder entfällt. Der Empfänger känn jedoch die unmittelbare Anwendung des Abkommens im Zeitpunkt der Zahlung beantragen, wenn das innerstaatliche Recht des betreffenden Staates dies zuläBt.

(2)

Die Anträge auf Erstattung mUssen vor dem Ende des vierten auf das Kalenderjahr der Zahlung der Dividenden, Zinsen, Lizenz­gebuhren öder anderen EinkUnfte folgenden Jahres eingereicht werden.

(3)     Die Steuerpflichtigen mUssen jedem

nach Absatz 1 eingereichten Antrag eine

Wohnsitzbestätlgung von den Steuerbehörden

des Vertragsstaats beifUgen, in dem sie ansäs­

sig sind.

(4)   Die zuständigen Behörden können in ge­

genseitigem Einvernehmen die Durchfuhrung

dieses Artikels regeln und gegebenenfalls an­

dere Verfahren zur Durchfuhrung der Im Ab­

kommen vorgesehenen SteuerermäBlgungen

öder -befreiungen festlegen.

Artikel 44

Villkor för skattelindring och skattebefrielse

1.

Om i en avtalsslutande stat källskatt uttas på utdelning, ränta, royalty eller annan in­komst som betalas till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, påverkar inte bestämmelserna i detta avtal den förstnämnda statens rätt att ta ut skatt enligt den skattesats som bestäms i denna stats interna bestämmel­ser. Den vid källan innehållna skatten skall emellertid efter ansökan av den skattskyldige återbetalas när och i den omfattning som nämnda skatt reduceras eller bortfaller enligt detta avtal. Mottagaren kan likväl begära att avtalets bestämmelser om begränsning av skattskyldighet skall tillämpas direkt vid tid­punkten för inkomstens utbetalning i den mån ett sådant förfarande är möjligt enligt den be­rörda statens interna bestämmelser.

2.

Ansökan om återbetalning av innehållen källskatt på utdelning, ränta, royalty eller an­nan inkomst måste göras före utgången av det fjärde kalenderåret efter det år då utbetal­ningen gjordes.

3.

En skattskyldig måste till varje ansökan enligt punkt 1 bifoga ett bosättningsintyg ut­färdat av skattemyndigheterna i den avtalsslu­tande stat där han har hemvist.

4.

De behöriga myndigheterna kan genom ömsesidig överenskommelse fastställa hur be­stämmelserna i denna artikel skall genomföras samt om hur andra skattelindringar och skatte­befrielser enligt detta avtal skall genomföras.

Artikel 45

Mitglieder diplomatischer Missionen und kon-sularischer Vertretungen

(1) Dieses Abkommen beruhrt nicht die

Artikel 45

Diplomatiska företrädare och konsulära tjäns­temän

1. Bestämmelserna i detta avtal berör inte

48

Prop. 1992/93:3

steuerlichen Vorrechte, die den Mitgliedern diplomatischer Missionen und konsularischer Vertretungen sowie Internationaler Organisa­tionen nach den allgemeinen Regeln des Völ­kerrechts öder aufgrund besonderer Uberein-kUnfte zustehen.

(2)

Soweit EinkUnfte öder Vermögenswerte wegen solcher Vorrechte im Empfangsstaat nicht besteuert werden, steht das Besteu­erungsrecht dem Entsendestaat zu.

(3)

Ungeachtet der Vorschriften des Arti­kels 4 wird eine naturllche Person, die Mit­glied einer diplomatischen Mission öder einer konsularischen Vertretung ist, welche ein Ver­tragsstaat im anderen Vertragsstaat öder in ei­nem dritten Staat hat, fUr Zwecke des Abkom­mens als eine im Entsendestaat ansässige Per­son angesehen, wenn sie

a)

nach dem Völkerrecht im Emp­fangsstaat mit EinkUnften aus Quellen auBerhalb dieses Staates nicht besteuert wird und

b)

im Entsendestaat mit ihrem Weltein-kommen denselben steuerlichen Ver­pflichtungen unterliegt wie eine dort ansässige Person.

(4)     Das Abkommen gilt nicht fUr zwi-

schenstaatliche Organisationen, ihre Organe

öder Beamten sowie nicht fur Mitglieder

diplomatischer Missionen öder konsularischer

Vertretungen eines dritten Staates und ihnen

nahestehende Personen, die in einem Ver­

tragsstaat anwesend sind, aber in keinem der

beiden Vertragsstaaten fUr Zwecke der Steu­

ern vom Einkommen und vom Vermögen wie

dort ansässige Personen behandelt werden.

de privilegier vid beskattningen som enligt folkrättens allmänna regler eller bestämmelser i särskilda överenskommelser tiUkommer per­son som tillhör diplomatisk beskickning, kon­sulat eller internationell organisation.

2.1 den mån inkomst eUer förmögenhetstill­gång på grund av sådana privilegier inte be­skattas i den mottagande staten, tillkommer beskattningsrätten den sändande staten.

3. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 4 anses en fysisk person, som tillhör diplomatisk beskickning eller konsulat som en avtalsslu­tande stat har i den andra avtalsslutande staten eller I tredje stat, ha hemvist I den sändande staten vid tillämpningen av avtalet, om

a)

han enligt folkrättens allmänna regler inte är skattskyldig I den mottagande staten för inkomst från källa utanför denna stat och

b)

han i den sändande staten,är underkas­tad samma skyldigheter i fråga om skatt på hela sin världsvida inkomst som per­son med hemvist i denna stat.

4. Avtalet tillämpas inte på mellanstatliga organisationer, dess organ eller tjänstemän och inte heller på en person som tillhör en tredje stats diplomatiska beskickning eller konsulat - eller närstående till sådan person -och som vistas i en avtalsslutande stat utan att i någondera avtalsslutande staten vid beskatt­ningen för inkomst och för förmögenhet be­handlas som person med hemvist där.

Abschnitt VII SchluBbestimmungen

Artikel 46

Inkrafttreten

(1)

Dieses Abkommen bedarf der Ratifika­tion; die Ratifikationsurkunden werden so bald wie möglich in Stockholm ausgetauscht.

(2)

Dieses Abkommen tritt einen Monat nach Austausch der Ratifikationsurkunden in , Kraft und  Ist anzuwenden  in beiden Ver­tragsstaaten

Kapitel VII Slutbestämmelser

Artikel 46

Ikraftträdande

1.

Detta avtal skall ratificeras och ratifika­tionshandlingarna skall utväxlas i Stockholm snarast möjligt.

2.

Detta avtal träder I kraft en månad efter det att ratifikationshandlingarna har utväxlats och tillämpas i båda avtalsslutande staterna

4 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 3

49

Prop. 1992/93:3

a)

bei den Steuern vom Einkommen auf Einkommen, das In Zeiträumen ab dem 1. Januar des Kalenderjahrs erzielt wird, das auf das Jahr folgt, in dem das Abkommen in Kraft getreten Ist, und bei den Steuern vom Vermögen auf die Steuern, die fUr Vermögenswerte erho­ben werden, die am öder nach dem 1. Januar des Kalenderjahrs vorhanden sind, das auf das Jahr folgt, in dem das Abkommen In Kraft getreten Ist;

b)

bei der Erbschaftsteuer auf Nachlässe von Personen, die am öder nach dem 1. Januar des Kalenderjahrs gestorben sind, das auf das Jahr folgt, in dem das Abkommen in Kraft getreten ist, und bei der Schenkungsteuer auf Schenk­ungen, die am öder nach dem 1. Januar des genannten Jahres ausgefUhrt wer­den;

c)

bei Belstandshandlungen, die am öder nach dem 1. Januar des Kalenderjahrs vorgenommen werden, das auf das Jahr folgt, in dem das Abkommen in Kraft getreten ist.

(3) Abweichend von den Vorschriften dieses Abkommens gilt fUr Dividenden im Sinne des Artikels 10 Absatz 3, die zwischen dem 1. Ja­nuar 1990 und dem 31. Dezember 1991 gezahlt werden, folgendes:

a)

bei Dividenden, die von einer In Schwe­den ansässigen Aktlengesellschaft ge­zahlt werden, ist der Steuersatz anzu­wenden, der In Artikel 9 Absätze 3 und 4 des Abkommens vom 17. April 1959 zwischen dem Königreich Schweden und der Bundesrepublik Deutschland zur Vermeidung der Doppelbesteu­erung auf dem Gebiete der Steuern vom Einkommen und vom Vermögen sowie verschledener anderer Steuern in der Fassung des Protokolls vom 22. September 1978 vorgesehen ist;

b)

bei Dividenden, die von einer in der Bundesrepublik Deutschland ansässi­gen Kapitalgesellschaft gezahlt werden, darf die Steuer 10 vom Hundert des Bruttobetrags der Dividenden nicht Ubersteigen.

a) beträffande inkomstskatt, på inkomst som förvärvas från och med den 1 ja­nuari kalenderåret närmast efter det då avtalet trädde i kraft och beträffande skatt på förmögenhet, på skatt som tas ut på förmögenhetstillgångar som inne­has den 1 januari kalenderåret närmast efter det då avtalet trädde I kraft eller senare,

b) beträffande arvsskatt, på kvarlåtenskap efter person som avlider den 1 januari kalenderåret närmast efter det då avta­let trädde i kraft eller senare och beträf­fande gåvoskatt, på gåva som sker den 1 januari nämnda kalenderår eller se­nare.

c) beträffande handräckning, som verk­ställs den 1 januari kalenderåret när­mast efter det då avtalet trädde i kraft eller senare.

3. Med avvikelse från bestämmelserna i detta avtal gäller beträffande utdelning som avses i artikel 10 punkt 3, vilken betalas mellan den 1 januari 1990 och den 31 december 1991 följande.

a)

Beträffande utdelning som betalas av ett I Sverige hemmahörande aktiebolag tillämpas fortfarande den skattesats som anges I artikel 9 punkterna 3 och 4 i avtalet den 17 april 1959 mellan Ko­nungariket Sverige och Förbundsrepu­bliken Tyskland för undvikande av dub­belbeskattning beträffande skatter å in­komst och förmögenhet ävensom be­träffande vissa andra skatter, i dess ly­delse enligt protokollet den 22 septem­ber 1978.

b)

Beträffande utdelning som utbetalas av ett I Förbundsrepubliken Tyskland hemmahörande "Kapitalgesellschaft" får skatten Inte överstiga 10 procent av utdelningens bruttobelopp.

50

Prop. 1992/93:3

Fur Dividenden dieser Art, die nach dem 31. Dezember 1991 gezahU werden, gehen die Vorschriften dieses Abkommens.

(4) Mit dem Inkrafttreten dieses Abkom­mens treten

a)

das Abkommen vom 17. April 1959 zwischen dem Königreich Schweden und der Bundesrepublik Deutschland zur Vermeidung der Doppelbesteu­erung auf dem Gebiete der Steuern vom Einkommen und vom Vermögen sowie verschledener anderer Steuern in der Fassung des Protokolls vom 22. September 1978;

b)

das Abkommen vom 14. Mai 1935 zwi­schen dem Königreich Schweden und dem Deutschen Reich zur Vermeidung der Doppelbesteuerung auf dem Ge­biete der Erbschaftsteuern und

c)

der Vertrag vom 14. Mai 1935 zwischen dem Königreich Schweden und dem Deutschen Reich uber Amts- und Rechtshilfe In Steuersachen

auBer Kraft; sie sind aber noch anzuwenden auf Einkommen, Vermögen, Nachlässe, Schenkungen und Belstandshandlungen, fUr die dieses Abkommen nicht gilt.

Beträffande utdelning av detta slag som be­talas efter den 31 december 1991 gäller be­stämmelserna i detta avtal.

4. Vid ikraftträdandet av avtalet skall

a) avtalet den 17 april 1959 mellan Ko­nungariket Sverige och Förbundsrepu­bliken Tyskland för undvikande av dub­belbeskattning beträffande skatter å in­komst och förmögenhet ävensom be­träffande vissa andra skatter, i dess ge­nom protokollet den 22 september 1978 ändrade lydelse.

b)

avtalet den 14 maj 1935 mellan Ko­nungariket Sverige och Tyska Riket för undvikande av dubbelbeskattning å kvarlåtenskap, och

c)

avtalet den 14 maj 1935 mellan Ko­nungariket Sverige och Tyska Riket an­gående  handräckning I  beskattnings­ärenden upphöra att gälla. Avtalen skall dock alltjämt tillämpas i fråga om   inkomst,   förmögenhet,   kvarlåtenskap, gåva och handräckningsåtgärd på vilka föreva­rande avtal inte är tillämpligt.

Artikel 47

A ujierkrafttrelen

Dieses Abkommen bleibt auf unbestimmte Zeit in Kraft, jedoch känn jeder der Ver­tragsstaaten bis zum 30. Juni eines jeden Ka­lenderjahrs nach Ablauf von fUnf Jahren, vom Tag des Inkrafttretens an gerechnet, das Ab­kommen    gegenUber    dem    anderen    Ver­tragsstaat auf diplomatischem Weg schriftlich kUndlgen; in diesem Fall ist das Abkommen nicht mehr anzuwenden in beiden Staaten a)    bei den Steuern vom Einkommen auf das Einkommen, das fUr Zelträume ab dem 1. Januar des Kalenderjahrs erzielt wird, das auf das KUndlgungsjahr folgt, und bei den Steuern vom Vermögen auf die Steuern, die fUr Vermögenswerte erhoben werden, die am öder nach dem 1. Januar des Kalenderjahrs vorhanden sind, das auf das KUndlgungsjahr folgt;

Artikel 47

Upphörande

Detta avtal förblir I kraft utan tidsbegräns­ning, men envar av de avtalsslutande staterna kan, senast den 30 juni under något kalen­derår som infaller sedan fem år förflutit räknat från dagen för Ikraftträdandet, på diplomatisk väg skriftligen säga upp avtalet hos den andra avtalsslutande staten. I händelse av sådan upp­sägning skall avtalet inte längre tillämpas i nå­gon av staterna a)    beträffande inkomstskatt, på inkomst som förvärvas från och med den 1 ja­nuari kalenderåret närmast det då upp­sägning skedde och beträffande skatt på förmögenhet, på skatt som tas ut på för­mögenhetstillgångar som Innehas den 1 januari kalenderåret närmast efter det då uppsägning skedde eller senare,

51

Prop. 1992/93:3

b)

bei der Erbschaftsteuer auf Nachlässe von Personen, die am öder nach dem 1. Januar des Kalenderjahrs sterben, das auf das KUndlgungsjahr folgt, und auf Schenkungen, die am öder nach dem 1. Januar des genannten Jahres ausgefUhrt werden;

c)

bei Belstandshandlungen, die am öder nach dem 1. Januar des Kalenderjahrs vorgenommen werden, das auf das KUndlgungsjahr folgt.

Geschehen zu Bonn am 14 Juli 1992 in zwei Urschriften, jede in schwedischer und deut-scher Sprache, wobel jeder Wortlaut glelcher-maBen verbindlich ist.

FUr das Königreich Schweden Torsten Örn

FUr die Bundesrepublik Deutschland Theodor Walgel Harmut Hillgenberg

b)

beträffande arvsskatt, på kvarlåtenskap efter person som avlider den 1 januari kalenderåret närmast efter det då upp­sägning skedde eller senare och beträf­fande gåva som sker den 1 januari nämnda kalenderår eller senare,

c)

beträffande handräckning, som verk­ställs den 1 januari kalenderåret när­mast efter det då uppsägning skedde el­ler senare.

Som skedde i Bonn den 14 juli 1992 i två ex­emplar på tyska och svenska språken, vilka båda texter äger lika vitsord.

För Konungariket Sverige: Torsten Örn

För Förbundsrepubliken Tyskland: Theodor Walgel Harmut Hillgenberg

52

Prop. 1992/93:3

Anlage zum Abkommen zwischen dem Kö­nigreich Schweden und der Bundesrepublik Deutschland zur Vermeidung der Doppel­besteuerung bei den Steuern vom Einkommen und vom Vermögen sowie bei den Erbschaft und Schenkungsteuern und zur Leistung ge-genseitigen Beistands bei den Steuern.

Zu den zur Zeit bestehenden Steuern, fUr die das Abkommen gilt, gehören

Bilaga tlU avtalet mellan Konungariket Sve­rige och Förbundsrepubliken Tyskland för att undvika dubbelbeskattning beträffande skat­ter på inkomst och förmögenhet och på arv och gåva samt för att lämna ömsesidig hand­räckning vid beskattning.

De för närvarande utgående skatter, på vilka avtalet tillämpas, är:

1. In der Bundesrepubik Deutschland:

Abschnitt 

II

a)

die Einkommensteuer,

b)

die Körperschaftsteuer,

c)

die Vermögensteuer,

d)   die Gewerbesteuer,

e)   die Grundsteuer,

Abschnitt 111

die Erbschaftsteuer (Schenkungsteuer),

Abschnitt 

IV

a)

die Steuern der Abschnitte 

II

und III,

b)

die Umsatzsteuer,

c)

die Grunderwerbsteuer,

d)   die Getränkesteuer,

e)   die Vergnugungssteuer,

f)    die Kraftfahrzeugsteuer,

g)            die      Verspätungszuschläge,      Säum-

nlszuschläge, Zinsen und Kosten,

2. In Schweden:

Abschnitt II

a)

die staatliche Einkommensteuer (ein­schlieBlich der Kuponsteuer und der Seemannsteuer),

b)

die staatliche besondere Einkommen­steuer fUr beschränkt Steuerpflichtige,

c)

die staatliche besondere Einkommen­steuer fUr beschränkt steuerpflichtige KUnstler,

d)   die Gemeindeeinkommensteuer,

e)   die staatilche Vermögensteuer,

f)    die Grundsteuer,

1. 1 Förbundsrepubliken Tyskland:

Kapitel 

II 

a)    Inkomstskatten,

b) c) d) e)

bolagsskatten, förmögenhetsskatten, näringsskatten, fastighetsskatten.

Kapitel 111

Arvsskatten (gåvoskatten).

Kapli a) b) c) d) e) 

0

tel 

IV 

Skatterna enligt kapitel 11 och 111, omsättningsskatten, jordförvärvsskatten, dryckesskatten, nöjesskatten, motorfordonsskatten,

g)

förseningstillägg,         dröjsmålstillägg, ränta och kostnader.

2.1 Sverige:

Kapitel II

a)

Den statliga inkomstskatten, kupong­skatten och sjömansskatten häri Inbe­gripna,

b)

den särskilda inkomstskatten för utom­lands bosatta,

c)

den särskilda inkomstskatten för utom­lands bosatta artister m.fl.,

d)   kommunalskatten,

e)   den statiiga förmögenhetsskatten,

f)    fastighetsskatten.

Abschnitt III

Die Erbschaft- und Schenkungsteuer,

Kapitel III

Arvs- och gåvoskatten.

53

Prop. 1992/93:3

b) c)

d) e) f)

g)

Abschnitt 

IV 

a)    die Steuern der Abschnitte 11 und 111, die Mehrwertsteuer, die Steuer auf die VeräuBerung von Kraftfahrzeugen, die Steuer auf CharterflUge, die StraBenverkehrsteuer, die    StraBenverkehrsteuer    auf    be-stimmte Fahrzeuge, die nicht in Schwe­den zugelassen sind, die   Steuerzuschläge,   Verspätungszu­schläge, Säumniszuschläge, Zinsen und Kosten.

Kapitel 

IV

a)

Skatterna enligt kapitel 11 och 111,

b)

mervärdeskatten,

c)

försäljningsskatten på motorfordon,

d)   charterskatten,

e)   vägtrafikskatten,

f) vägtrafikskatten på vissa fordon som

icke är registrerade i riket,

g)            skattetillägg, förseningsavgifter, dröjs­

målsavgifter, räntor och kostnader.

54

Finansdepartementet

Prop. 1992/93:3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Frig­gebo,[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkel­spiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Unc­kel, P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Tyskland

1 Inledning

Samarbetet på skatteområdet mellan Sverige och Tyskland inleddes redan på 1920-talet. Nu gällande avtal angående handräckning i skatteärenden re­spektive för undvikande av dubbelbeskattning beträffande arvsskatt ingicks 1935 med Tyska riket, SFS 1935:567,568 (SÖ 1935:28) och 572. Den 17 april 1959 undertecknades det nu gällande avtalet mellan Sverige och Tyskland för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet ävensom beträffande vissa andra skatter. Avtalet tillämpades första gången vid 1960 års taxering (prop. 1959:157, bet. 1959:BevU51, rskr 1959:312, SFS 1960:549). Detta avtal liksom avtalen från 1935 är fr.o.m. den 1 januari 1991 tillämpliga avseende det återförenade Tyskland i sin helhet (prop. 1990/91:57, SFS 1990:1458).

Avtalen är med hänsyn till ändringarna i resp. skattelagstiftningar och ut­vecklingen pä avtalsområdet starkt föråldrade. Förhandlingar om en revi­sion av avtalen inleddes därför redan 1978.1 juli 1985 paraferades ett utkast till ett avtal avsett att ersätta de tre avtalen. Stark kritik kom emellertid att riktas mot förslaget bl.a. från ordföranden i förbundsdagens finansutskott.

Efter det att förhandlingarna återupptagits ändrades utkastet bl.a. beträf­fande bestämmelserna om handräckning, beskattningen av realisationsvinst vid flyttning samt beskattningen av pensioner, vilka var de bestämmelser i det tidigare utkastet som främst kritiserats. Med hänsyn till utvecklingen inom den gemensamma marknaden ändrades också reglema om beskatt­ningen av utdelningsinkomster.

Den 4 maj 1990 paraferades ett nytt utkast till avtal. Detta utkast har un­derhandsgranskats av förbundsdagens finansutskott och lämnats utan erin­ringar. Efter paraferingen har ytterligare förhandlingar ägt mm och bl.a. bar för Sveriges vidkommande metoden för undvikande av dubbelbeskattning beträffande inkomst av fastighet och inkomst av rörelse ändrats från undan­tagande- tUl avräkningsmetoden.

Det paraferade utkastet var upprättat på tyska språket. En svensk text bar

därefter upprättats och utkasten har remitterats tUl Kammarrätten i Jönkö-

55

ping. Kammarkollegiet och Riksskatteverket. En del påpekanden av teknisk     Prop. 1992/93:3 natur har gjorts vilka föranlett vissa ändringar i avtalsförslaget. Vidare har remissinstanserna uttryckt önskemål om att vissa avtalsbestämmelser förkla­ras närmare i propositionen.

Avtalet undertecknades den 14 juli 1992. Ett förslag till lag om dubbelbe­skattningsavtal mellan Sverige och Tyskland har upprättats inom Finansde­partementet.

2 Lagen om dubbelbeskattningsavtal

Lagförslaget består dels av paragraferna 1-5, dels av en bilaga som innehål­ler den överenskomna avtalstexten. Här redovisas paragrafernas innehåll medan avtalets innehåll presenteras i avsnitt 4.

1 förslaget till lag föreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet (1 §). Vidare regleras där frågan om avtalets tillämplighet i förhållande till annan skattelag (2 §). 13 § har intagits en hänvisning till 2 § kungörelsen (1967:721) om förfarandet rörande eftergift av arvsskatt eller gåvoskatt vid dubbelbe­skattning som föreskriver att ansökan eller befrielse från eller nedsättning av sådan skatt skall göras skriftligen hos Kammarkollegiet. 1 förslaget anges också med vilket belopp anstånd enligt 3 § nämnda kungörelse högst får ske (4 §). 15 § i förslaget föreskrivs att då en här bosatt person uppbär inkomst som enligt avtalet skall undantas från svensk skatt skall sådan inkomst inte tas med vid taxeringen här, dvs. någon progressionsuppräkning skall dä inte ske.

Sverige har genom progressionsregeln i art. 23 punkt 2 d i avtalet i där angivna fall rätt att höja skatteuttaget på denna persons övriga inkomster. Sverige har tidigare bl.a. i förhållande tUl de nordiska staterna avstått från att utnyttja den möjlighet till progressionsuppräkning som ges i dubbelbe­skattningsavtalet. Skälen härtill var bl.a. den minskade arbetsbördan för skattemyndigheterna och den förenkling av regelsystemet som ett slopande av progressionsuppräkningen innebär. Dessa skäl motiverar även ett slo­pande av progressionsuppräkningen i förhållande tUl Tyskland. Vidare är det i nu förevarande avtal endast ett fåtal inkomster som Sverige tillämpar undantagandemetodenmetoden på. Detta innebär att det bortfall av skatt som blir följden av en slopad progressionsuppräkning torde vara helt för­sumbar ur statsfinansiell synpunkt.

Enligt art. 46 i avtalet träder detta i kraft en månad efter det att ratifika­tionshandlingarna utväxlats. Det är således inte möjligt att nu avgöra vid vil­ken tidpunkt avtalet kommer att träda i kraft. 1 förslaget till lag om dubbel­beskattningsavtal meUan Sverige och Tyskland har därför föreskrivits att la­gen träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

3 Skattelagstiftningen i Tyskland

I Tyskland beskattas bolag dels med en federal skatt (Körperschaftsteuer,

"bolagsskatten") dels med en lokal skatt (Gewerbesteuer, "näringsskatten")

56

samt också med en federal förmögenhetsskatt (Vermögensteuer).

Bolagsskattesystemet är ett fullständigt avräkningssystem avsett att helt un- Prop. 1992/93:3 danröja dubbelbeskattning av utdelad bolagsvinst. Beskattning sker på bo­lagsnivå men aktieägaren kan tillgodoräkna sig denna skatt när beskattning slutligen sker hos aktieägaren. Skattegottgörelse medges enligt tysk lagstift­ning endast aktieägare som är hemmahörande i Tyskland. Tyskland är inte berett att genom dubbelbeskattningsavtal utsträcka denna rätt till personer hemmahörande i annan stat. Skatten utgår med 50% av skattepliktig in­komst som inte utdelas och med 36% av utdelad. Skattskyldiga är bl.a. ak­tiebolag (Aktiengesellschaft, AG) och bolag med begränsad ansvarighet för delägarna (Gesellschaften mit beschränkter Haftung, GmbH) liksom aktie­kommanditbolag (Kommanditgesellschaft auf Aktien, KGaA). Vanliga han­delsbolag är inte skattesubjekt. Delägarna beskattas i stället individuellt för deras resp. andel av vinsten.

Bolag som är hemmahörande i Tyskland är skattskyldiga där för all in­komst oavsett varifrån den härrör (obegränsad skattskyldighet) medan bolag som inte är hemmahörande där endast är skattskyldiga för den inkomst som uppbärs därifrån (begränsad skattskyldighet). När ett bolag har sitt säte eller styrs från Tyskland anses det hemmahörande där. 1 den särskilda utlands­skattelagen ("Aussensteuergesetz") anges att armlängdsprincipen skall till-lämpas när ett tyskt företag har affärsförbindelser med ett närstående ut­ländskt företag. Vidare finns bestämmelser enligt vilka i Tyskland hemma­hörande skattskyldiga kan beskattas för icke-remitterad vinst i bolag i låg-skatteländer. Internationell dubbelbeskattning av utländska inkomster un­danröjs enligt intern lagstiftning med hjälp av avräkningsmetoden. Kedjebe­skattning av bolagsvinst avseende utdelning från utländska dotterbolag und­viks genom avräkning av i utlandet uttagen bolagsskatt jämte källskatt. 1 dubbelbeskattningsavtal använder dock Tyskland ofta undantagandemeto­den. Inkomst som sålunda undantagits från skatt beskattas inte om den be­hålls av mottagande bolag men blir föremål för en skatt uppgående tUl 56,25 % av utdelningens belopp om den utdelas, vilket ger en kvarhållen skatt på 36%. Förluster hänförliga till fasta driftställen vars inkomster ge­nom dubbelbeskattningsavtal undantagits från beskattning i Tyskland kan dras av vid beskattningen av företagets tyska inkomster. Avdragen återförs till beskattning under senare år i den mån det fasta driftstället då redovisar överskott. Sådan återläggning behöver dock inte ske om det inte finns möj­lighet till framtida förlustutjämning i den främmande staten.

Ett i Tyskland icke hemmahörande bolag som bedriver verksamhet från fast driftställe där beskattas med en proportionell skatt med 46 % utan ned­sättning när inkomst överförs till hemlandet. Vidare utgår källskatt på vissa slags inkomster som uppbärs från Tyskland. Detta gäller beträffande in­komst av jordbmk, skogsbruk och de flesta former av verksamhet beträf­fande fastigheter, utdelningar, räntor som inte betalas mellan banker och be­träffande uthyrningsinkomster och royalty.

Skillnaden mellan värdet av nettotillgångarna vid beskattningsårets in­

gång resp. dess utgång justerat för ändringar av det egna kapitalet utgör ut­

gångspunkt vid fastställandet av den beskattningsbara inkomsten. Värde­

ringen av tUlgångarna sker enligt civilrättslig lagstiftning utom i de fall när

avvikande tvingande regler givits i skattelagstiftningen. Linjär avskrivning,

57

degressiv avskrivning och avskrivning med hänsyn till naturtillgångs utnytt- Prop. 1992/93:3 jande är de vanligaste avskrivningsmetoderna. För anläggningstillgångar kan linjär eller degressiv avskrivning användas. Förvärvad goodwill kan av­skrivas under en l5-årsperiod. Förluster får avräknas från vinster uppburna under de två föregående åren (carry-back) eller från senare års vinster (carry forward). 1 första hand måste carry-back användas. Carry forward kan ske under obegränsad tid. Bolag hemmahörande i Tyskland som är organiserade som en koncern kan göra en gemensam resultatberäkning i moderbolagets namn om verksamheten är så integrerad att dotterbolagen är helt beroende av moderbolaget.

Näringsskatten, som är en lokal skatt, utgår med 12-20 % av den för bo­lagsskatten beräknade beskattningsbara inkomsten. Skatten är för övrigt av­dragsgill vid denna beräkning. Skattskyldiga är såväl fysiska personer som bedriver näringsverksamhet som juridiska personer som bedriver sådan verksamhet. Skatten beräknas på två baser, dels på 5 % av rörelseinkomsten och dels på 0,2 % av rörelsekapitalet. Skattesatserna bestäms lokalt. Rörel­seinkomsten beräknas med utgångspunkt i balansräkningen. Ränta på långa lån läggs t.ex. till basen liksom i vissa fall hälften av hyreskostnaden för lös egendom som används i näringsverksamheten. Rörelsekapitalets värde ba­seras på det för förmögenhetsskatten fastställda värdet. Från detta värde dras bl.a. värdet av fast egendom som används i verksamheten.

Bolag hemmahörande i Tyskland är skattskyldiga för förmögenhetsskatt för all egendom oavsett var den är belägen medan bolag som inte är hemma­hörande där är skattskyldiga för sina tyska tillgångar. Den beskattningsbara förmögenheten uppgår till 75 % av taxerat värde och skattesatsen är 0,6 %.

1 Tyskland bosatta fysiska personer är skattskyldiga för inkomstskatt och

förmögenhetsskatt för all inkomst och förmögenhet. Detta gäller i princip

oavsett varifrån inkomsten härrör eller var förmögenheten är belägen. Fy­

sisk person anses bosatt i Tyskland om han har en stadigvarande bostad där

eller vistas stadigvarande i Tyskland. Makar som lever tillsammans samtaxe­

ras om de inte väljer att taxeras separat. Om ett barn har inkomst beskattas

barnet för denna, dvs. sådan inkomst beskattas normalt inte hos föräldrarna.

Följande inkomstslag finns: inkomst av jordbruk och skogsbruk, inkomst av

näringsverksamhet, inkomst av självständig yrkesutövning, inkomst av

tjänst, inkomst av kapital, uthymingsinkomst och royalty samt annan in­

komst. Till sistnänmda inkomstslag hänförs spekulationsvinster, vissa in­

komster av periodisk natur samt övrig inkomst. Metoden för att beräkna den

beskattningsbara inkomsten varierar beroende på inkomstslag. Beträffande

inkomst av jordbruk och skogsbmk, inkomst av näringsverksamhet samt in­

komst av självständig yrkesutövning används metoden att jämföra tUlgång-

arnas värde vid beskattningsårets utgång med motsvarande värde från före­

gående år. Om inkomsten från självständig yrkesverksamhet inte överstiger

36 000 DM eller om omsättningen inte överstiger 125 000 DM får i stället net­

toinkomstmetoden väljas. Denna metod används också beträffande övriga

inkomstslag. Det finns flera inkomster som är skattebefriade. Detta gäller

bl.a. utfallande olycksfallsförsäkringar, åtskilliga socialförsäkringsersätt­

ningar, ränta på vissa obligationer, stipendier för vetenskaplig verksamhet

och för vetenskaplig eller artistisk utbildning samt vissa i inkomstskattelagen

58

inte angivna inkomster såsom vissa premier till anställda. Styrelsemedlem Prop. 1992/93:3 som är bosatt i Tyskland anses som anställd medan där inte bosatta styrelse­medlemmar i tyska bolagsstyrelser beskattas med en definitiv källskatt med 30 %. Pension beskattas i allmänhet fullt ut men ett avdrag med 40 % av pen­sionen eller högst 4800 DM per år medges. Realisationsvinst som har sam­band med affärsverksamhet beskattas medan privata överlåtelser mellan i Tyskland bosatta personer normalt inte beskattas. Dock beskattas alltid vinst från försäljning av aktier eller obligationer som innehafts kortare tid än sex månader och av fast egendom som innehafts mindre än två år liksom av försäljning av mer än 1 % av ett bolags samtliga aktier under ett år om sälja­ren äger eller under de fem närmast föregående åren ägt, direkt eUer indi­rekt, mer än 25 % av aktiekapitalet (väsentligt innehav). Vinst vid försälj­ning av tUlgångar i en förvärvskälla eller av del av väsentligt innehav beskat­tas med nedsatt skattesats till den del inkomsten understiger 30 miljoner DM. Speciella utgifter (Sonderausgaben) och extraordinära utgifter (ausser-gewöhnliche Belastungen) är personliga levnadskostnader för vilka avdrag medges vid inkomstbeskattningen. 1 de flesta fall måste skattebetalaren visa hur stor utgiften varit men i vissa fall medges avdrag med fasta belopp. Som exempel på speciella utgifter för vilka avdrag sålunda medges kan nämnas underhåUsbidrag tiU förutvarande make/maka med upp till 36000 DM årii­gen och kostnader för anskaffande av privatbostad med högst 15 000 DM år­ligen under anskaffningsåret och de följande sju åren. Extraordinära utgifter medför avdragsrätt om de är oundvikliga och överstiger en för den skattskyl­dige rimlig belastning. Såsom sådana utgifter anses vissa kostnader för gamla och handikappade och för barns utbUdning och uppehälle. Gmndavdrag medges med 5 616 DM för ensamstående och med 11232 DM för samtaxe­rade makar. Avdrag för barn medges med 3 024 DM per barn och år för ma­kar gemensamt. Inkomstskatten utgår efter en skiktad skala med 19 % i lägsta skikt och med 53 % i högsta. På utdelning och ränta innehålls en preli­minär källskatt med 25 %. Förmögenhetsskatten utgår med 0,5 % pä netto­förmögenhet som för en enskild skattskyldig överstiger 70000 DM (140000 DMför gifta) samt ytterligare 70 000 DMförvaijeunderårigt bam. Personer bosatta i Tyskland som är äldre än 60 resp. 65 år får avdrag med ytteriigare 10000 resp. 50000 DM.

Fysisk person som inte är bosatt i Tyskland beskattas för inkomst som här­

rör från Tyskland. Såsom sådana inkomster anses bl.a. inkomst från i Tysk­

land bedrivet jord- eller skogsbruk, inkomst av näringsverksamhet bedriven

genom fast driftställe i Tyskland, inkomst från självständig yrkesutövning

där, inkomst av tjänst utövad i Tyskland samt inkomst från kapitalinveste­

ring i Tyskland. Som inkomst från kapitalinvestering anses bl.a. vinst som

delägare i handelsbolag är skattskyldig för och vinst från lån med rätt att

delta i vinst hos i Tyskland hemmahörande låntagare samt ränta på lån som

säkerställts genom inteckning i fast egendom i Tyskland. Inkomst från uthyr­

ning av fast egendom i Tyskland eller viss där belägen lös egendom liksom

inkomst av royalty anses också i vissa fall härröra därifrån. Beträffande vissa

inkomster tillämpas samma skatteskala som för person som är bosatt i Tysk­

land (skatteskalan börjar dock i detta fall med 25 %) men avdragsrätten är i

princip begränsad till utgifter för inkomstens förvärvande. Beträffande vissa

59

inkomster tillämpas i stäUet systemet med en definitiv källskatt. Detta gäller    Prop. 1992/93:3 bl.a. viss inkomst av tjänst och olika slag av kapitalinkomster. Skatten är då normalt 30%. Detta gäller dock inte utdelning och annan vinstdistribution eller beträffande ränta och royalty då skatten i stället utgår med 25 %.

Fysisk person som inte är bosatt i Tyskland och där inte hemmahörande juridisk person beskattas för viss i Tyskland nedlagd förmögenhet i den mån värdet överstiger 20 000 DM. Sådan i Tyskland nedlagd förmögenhet är bl.a. egendom som används i jord- eller skogsbmk där, i Tyskland belägen fast egendom, rörelsetillgångar tillhörande fast driftställe i Tyskland, aktier i tyskt bolag, om innehavet uppgår till 10 % av aktiekapitalet, samt rättigheter som hänför sig till fast egendom i Tyskland.

En federal skatt (Erbschaft- und Schenkungsteuer) utgår på arv och gåva. Skatten beräknas för varje arv- och gåvomottagare för sig. 1 princip utgör marknadsvärdet skattebas. Fast egendom värderas dock efter speciellt för­månliga regler. Skattesatsen varierar mellan 3-70% beroende på släktskap och värdet av det erhållna. Skatten utgår på egendom såväl inom som utom Tyskland om antingen arvlåtaren/givaren eller arvtagaren/gåvomottagaren var bosatt i Tyskland vid dödsfallet resp. gåvotillfället.

4 Avtalets innehåll

Avtalet som avses ersätta de tre nu gällande skatteavtalen mellan Sverige

och Tyskland är utformat i nära överensstämmelse med de bestämmelser

som Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) re­

kommenderat dels för bilaterala dubbelbeskattningsavtal ("Model Double

Taxation Convention on Income and on Capital", 1977 resp. "Model Double

Taxation Convention on Estates and Inheritances and on Gifts", 1983) dels

för bilaterala handräckningsavtal ("Model Convention for Mutual Adminis­

trative Assistance in the Recovety of Tax Claims", 1981). På grund av att

avtalet avses täcka samtliga de tre ämnen som avhandlas i angivna modellav-

tal har förevarande avtal fått en från modellerna delvis avvikande utform­

ning. Även i övrigt förekommer avvikelser som betingats av de speciella för­

hållandena mellan Tyskland och Sverige. Inom den gemensamma markna­

den gäller fr.o.m. den 1 januari 1992 (tbe Parent-Subsidiary Directive) att

källskatt i princip inte får tas ut på utdelning som betalas mellan dotter- och

moderbolag. Tyskland bar dock erhållit rätt att, så länge som skatten på ut­

delad bolagsinkomst understiger skatten på icke utdelad bolagsinkomst med

minst 11 procentenheter, dock längst t.o.m. den 1 juli 1996, ta ut källskatt på

utdelning från dotterbolag i Tyskland med högst 5 % (art. 5 punkt 3 i angivet

direktiv). I förevarande avtal föreskrivs att Tyskland fr.o.m. den 1 januari

1990 skall sänka skatten på utdelning som betalas från dotterbolag i Tyskland

till moderbolag i Sverige från nuvarande 15% tUl 10% (art. 46 punkt 3).

Vidare föreskrivs att reglema i art. 10 punkt 3 i avtalet, som anger att denna

tyska skatt inte får överstiga 5 % i detta fall, skall gäUa beträffande utdelning

som betalas fr.o.m. den 1 januari i år. Utdelning som betalas från dotterbo­

lag i Sverige till moderbolag i Tyskland skall från samma datum inte beskat­

tas. Genom regleringen uppnås att svenskägda dotterbolag i Tyskland i detta

60

hänseende jämställs med dotterbolag med ägare inom gemenskapen. En an- Prop. 1992/93:3 nan viktig nyhet i förevarande avtal är att Sverige enligt detta skall använda avräkningsmetoden för att undvika dubbelbeskattning beträffande såväl in­komst som förmögenhet som enligt avtalet får beskattas i Tyskland. Det sagda gäller även beträffande arv och gåva. I nu gällande avtal, som inte om­fattar gåva, är i stället undantagandemetoden huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning.

4.1 Allmänna bestämmelser

Art. 1 anger avtalets övergripande syften, dvs. att undvika dubbelbeskatt­ning och att bidra till ökat samarbete dels genom ömsesidig handräckning dels genom framtida ömsesidiga överenskommelser för att lindra uppkom­men dubbelbeskattning i enskUda fall eller för att uppnå en samstämmig tolkning och tUlämpning av avtalet. På gmnd av den snabba utvecklingen på skatteområdet har införts en skyldighet att informera den andra staten om utvecklingen inom resp. stats skattelagstiftning och att från tid tUl annan råd­göra om hur de angivna syftena skall uppnås.

Art. 2 anger vilka slags skatter som omfattas av avtalet, på vUka personer avtalet skall tillämpas samt vilken kvarlåtenskap resp. gåva som avtalet är tillämpligt på. För att avtalet skall vara tillämpligt beträffande viss person krävs sålunda dels att fråga är om sådan person som anges i art. 3 punkt 1 d eller e, dels att denna person enligt bestämmelserna i art. 4 punkt 1 har hem­vist i en avtalsslutande stat. Som framgår av angivna bestämmelser är avta­lets regler om fördelning av beskattningsrätten resp. om undvikande av dub­belbeskattning endast tillämpliga beträffande personer som är oinskränkt skattskyldiga i en avtalsslutande stat resp., beträffande arvsskatt och gåvo­skatt, på person vars arv eller gåva är skattepliktig i en avtalsslutande stat.

Art. 3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet.

Definitionerna överensstämmer i princip med de som återfinns i OECD:s

modellavtal. Definitionerna av de avtalsslutande staterna inkluderar dess

kontinentalsocklar, punkt 1 a och b. Begreppet fast egendom inbegriper

byggnader, punkt 1 h. Definitionen av "internationell trafik" avviker något

från modellavtalets definition. Anledningen till awUcelsen är att hemviststa­

ten givits beskattningsrätten till ifrågavarande inkomster i art. 8 medan i mo­

dellavtalet den stat där företaget har sin verkliga ledning i stället givits denna

rätt. Definitioner förekommer även i andra artiklar t.ex. art. 10, 11 och 12,

där den inkomst som behandlas i resp. artikel definieras. Observeras bör att

dessa definitioner endast har betydelse för tillämpningen av dessa artiklar

medan de i art. 3 angivna definitionerna har betydelse också för tolkningen

av bestämmelser i andra artiklar. När det gäller tolkning av dubbelbeskatt­

ningsavtal och då bl.a. den i art. 3 punkt 2 intagna bestämmelsen får jag hän­

visa till vad som anförts därom i propositionen om dubbelbeskattningsavtal

mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. 42 ff.). I den angivna punk­

ten i förevarande avtal har intagits en påminnelse om möjligheten att de be­

höriga myndigheterna för att uppnå en gemensam tolkning kan ingå en sär­

skild överenskommelse. En sådan överenskommelse måste ha införlivats i

svensk rätt genom författning för att gälla på svensk sida.

61

Art. 4 innehåller regler om var en person skall anses ha hemvist i avtalets Prop. 1992/93:3 mening. Dessa regler har således inte betydelse för var en person skall anses bosatt eller hemmahörande enligt interna skatteförfattningar utan avser en­dast att reglera frågan om var en fysisk eller juridisk person vid tillämp­ningen av avtalet skall anses ha hemvist. Däremot inverkar reglerna i de av­talsslutande staternas interna rätt på avtalets hemvistbegrepp, eftersom frå­gan om var en person vid tillämpningen av avtalet skall anses ha hemvist i första hand avgörs med ledning av lagstiftningen i resp. stat. Artikeln har utformats i överensstämmelse med OECD:s modellavtal.

Art. 5 definierar uttrycket "fast driftställe" i avtalet. Definitionen är av avgörande betydelse för beskattningen av inkomst av rörelse (art. 7) och har även betydelse bl.a. för tillämpningen av 183-dagarsregeln i art. 15 punkt 2. Definitionen överensstämmer med motsvarande bestämmelser i OECD:s modellavtal.

4.2 Beskattning av inkomst och förmögenhet

4.2.1 Avtalets beskattningsregler

Art. 6-22 innehåller regler om fördelning av beskattningsrätten till olika in­komster och förmögenhetstillgångar. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vid bestäm­mandet av till vilket Inkomstslag eller till vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svensk skatterätt. 1 de fall en inkomst eller tillgång "får beskattas" i en avtalsslutande stat enligt bestämmelserna i art. 6-22 innebär detta inte att den andra staten fråntagits rätten att beskatta inkomsten eller tillgången i fråga. Beskattning får - om inget annat är föreskrivet i annan bestämmelse i avtalet - ske även i den andra staten om så kan ske enligt dess interna beskattningsregler, men denna stat måste i så fall undanröja den dub­belbeskattning som därvid uppkommer. Hur detta skall gå till framgår av art. 23.

Art. 6 innehåller bestämmelser om beskattning av inkomst av fast egen­dom. Inkomst som omfattas av artikeln får beskattas i den avtalsslutande stat där den fasta egendomen är belägen. Vad som i avtalets mening avses med fast egendom har angivits i art. 3 punkt 1 h. Förevarande artikel överens­stämmer med motsvarande reglering i OECD:s modellavtal. Observera att artikelns tillämpningsområde inskränker sig till inkomst av fast egendom som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar av fast egendom belägen i den andra avtalsslutande staten. Inkomst av fast egendom belägen i den stat där personen som uppbär inkomsten har hemvist eller i en tredje stat beskattas i stället enligt bestämmelserna i art. 21. Genom att definitio­nen av fast egendom omfattar byggnader blir uthyrningsinkomst från uthyr­ning av svensk bostadsrättslägenhet inkomst av fast egendom vid tillämp­ningen av avtalet. I avtalet använder Sverige avräkningsmetoden för att und­vika dubbelbeskattning av inkomst som omfattas av art. 6. I gällande avtal används i stället undantagandemetoden. Genom att avräkningsmetoden kommer att användas på svensk sida beträffande såväl inkomstskatt som för­mögenhetsskatt avseende fastighet kommer det inte längre att föreligga nå-

62

got hinder att ta ut fastighetsskatt på fastighet i Tyskland [jfr 2§ lagen     Prop. 1992/93:3 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt].

Art. 7 reglerar beskattningen av rörelseinkomst. Artikeln överensstäm­mer helt med motsvarande artikel i OECD:s modellavtal. Rörelseinkomst som uppbärs av ett företag i en avtalsslutande stat fär enligt artikeln beskat­tas i den andra staten endast om företaget har ett fast driftställe där. Vad som avses med fast driftställe framgår av art. 5.

1 art. 8 har intagits regler om beskattningen av inkomst genom internatio­nell trafik som i princip överensstämmer med reglerna i OECD:s modellav­tal. Dessutom har intagits regler om inkomst av användandet av containers i internationell trafik. Beträffande all inkomst som omfattas av förevarande artikel gäller att sådan inkomst endast skall beskattas i den stat där personen som bedriver verksamheten har hemvist. Såsom framgår av art. 3 punkt 1 f åsyftas med "företag i en avtalsslutande stat" företag som bedrivs av person med hemvist i en avtalsslutande stat. I art. 42 har intagits särskilda bestäm­melser om luftfartskonsortier.

Art. 9 innehåller regler om skyldighet i vissa fall för en stat att vidta juste­ring av skattebelopp som påförts företag i den egna staten. 1 punkt 1 beskrivs situationen att en stat, på grund av avvikelse från villkor som skulle ha avta­lats mellan oberoende företag, beskattat ett företag i den egna staten för in­komst som skulle ha tillkommit företaget utan sådana villkor. 1 fall då in­komsten även inräknats i inkomsten för ett företag i den andra avtalsslu­tande staten skall, enligt punkt 2, denna andra stat vidta justering av det skattebelopp som påförts för inkomsten i denna stat. Skyldigheten att vidta sådan justering föreligger endast i den mån situationen är sådan som den har beskrivits i punkt 1 samt inkomsten rätteligen är sådan att den skulle ha tillkommit företaget i den förstnämnda staten. 1 punkt 2 har i detta avtal den ytterligare begränsningen föreskrivits att justeringen skall vara nödvändig för att förhindra ekonomisk dubbelbeskattning. Bestämmelserna i punkt 1 innebär givetvis inte någon inskränkning i möjligheterna att vidta en juste­ring enligt intern svensk lagstiftning.

I art. 10 behandlas beskattningen av utdelning. Vad som i denna artikel

förstås med utdelning framgår av punkt 4. Definitionen överensstämmer i

huvudsak med motsvarande definition i OECD:s modellavtal. Beträffande

Tyskland har särskilt anmärkts att utttycket utdelning även omfattar inkomst

som delägare i tyst bolag uppbär i denna egenskap, vinstandelslån, inkomst

av obligationer på vilka avkastning utgår i förhållande tiU vinsten och lik­

nande vinstberoende ersättningar samt utdelning på andelsbevis i en "Invest­

mentvermögen". De angivna inkomsterna är sådana att de redan i gällande

avtal omfattas av reglerna om begränsning av källskatten på utdelning, se

§§ 3 och 4 i art. 9 i 1959 års avtal i den lydelse dessa erhöll genom protokollet

den 22 september 1978 (prop. 1978/79:78, SFS 1980:762). På svensk sida har

särskilt anmärkts ätt utdelning på andel i aktiefond skall omfattas av reglerna

i art. 10. Liksom i gällande avtal (se den angivna propositionen) har i föreva­

rande avtal föreskrivits att de avtalsslutande staterna har rätt att beträffande

vissa inkomster ta ut en högre skatt i den mån inkomsten varit avdragsgill

vid beräkningen av gäldenärens vinst (punkt 5). Bestämmelsen avser inte

utdelning på aktier och omfattar givetvis inte utdelning för vilken avdrag

63

medgivits enligt lagen (1967:94) om avdrag vid inkomsttaxeringen för viss Prop. 1992/93:3 aktieutdelning. 1 vissa fall skall rätten att beskatta utdelning fördelas med tillämpning av avtalets regler för beskattning av inkomst av rörelse, art. 7, eller av självständig yrkesutövning, art. 14. Dessa fall anges i punkt 6. Be­stämmelserna om utdelning innebär i övrigt följande. Enligt punkt 1 får ut­delning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat till person med hem­vist i den andra avtalsslutande staten beskattas i denna andra stat. I detta sammanhang bör erinras om bestämmelserna i art. 23 (undvikande av dub­belbeskattning i hemviststaten) punkterna 1 a och 3 som innebär att utdel­ning i vissa fall skall undantas från skatt i mottagande bolags hemviststat. Enligt punkt 2 i förevarande artikel får utdelningen beskattas i källstaten men skatten får inte överstiga 15 % av utdelningens bmttobelopp om motta­garen har rätt till utdelningen. Det angivna villkoret, vilket även förekom­mer i artiklarna om ränta resp. royalty, innebär att den i punkten angivna begränsningen av källstatens beskattningsrätt inte gäller när en mellanhand, exempelvis en representant eller stäUföreträdare, sätts in mellan inkomstta­garen och utbetalaren, om inte den som har rätt tUl utdelningen har hemvist i den andra avtalsslutande staten. Är den som har rätt till utdelningen ett bolag (moderbolag) som direkt äger minst 10 % av utbetalande bolags (dot­terbolag) kapital skall, i det fall Sverige är källstat, dock inte någon källskatt utgå. Är i sådant fall Tyskland källstat och utbetalande bolag ett "Kapitalge-seUschaft" skaU skatten begränsas tiU 5% av utdelningens bmttobelopp. Rätten att ta ut skatt med 5 % gäller dock endast så länge skillnaden i bolags­skattesatsen i Tyskland på utdelad och fonderad vinst uppgår till 5 procent­enheter eller mer.

Enligt nu gällande avtal har Tyskland som källstat rätt att ta ut skatt på utdelning med i normalfaUet 15% (art. 9 §2). 1 förevarande avtal (art. 46 punkt 3) föreskrivs dock att begränsningen till 5 % i dotter- moderbolagsfal­let skall genomföras i två steg. På utdelning som betalas mellan den 1 januari 1990 och den 31 december 1991 skaU källskatt i Tyskland i detta fall tas ut med högst 10 % och på utdelning som betalas fr.o.m. den 1 januari i år skall skatten begränsas till 5 %. På svensk sida skall kupongskatt inte längre utgå pä utdelning mellan dotterbolag i Sverige och moderbolag i Tyskland som betalas efter den 31 december 1991. Genom den angivna regleringen uppnås att utdelning från svenskägda dotterbolag i Tyskland får samma behandling i detta avseende som utdelning från dotterbolag i Tyskland med moderbolag i annat land inom EG fr.o.m. den 1 januari i år erhållit med stöd av "the Parent-Subsidiary Directive". I ett protokoll som undertecknats av förhand­lingsordförandena den 4 maj 1990 har angivits att i det fall Tyskland skulle medge att helt befria utdelning som betalas tUl bolag i en EG-stat från skatt, skall förnyade förhandlingar äga mm med syfte att medge sådan befrielse också för svenska bolag.

Punkt 7 innehåller förbud mot s.k. extra-territorieU beskattning av utdel­ning (beträffande detta slag av beskattning, se punkterna 32-35 i kommen­taren till art. 10 punkt 5 i OECD:s modellavtal).

Ränta skall enligt art. 11 punkt 1 endast beskattas i mottagarens hemvist­

stat om mottagaren har rätt till räntan. Regleringen överensstämmer i prin­

cip med gällande avtal. Vad som här avses med ränta framgår av punkt 2.

64

Definitionen av "ränta" överensstämmer i huvudsak med definitionen i Prop. 1992/93:3 OECD:s modellavtal. Dock föreskrivs att uttrycket inte omfattar sädan in­komst som behandlas som utdelning enligt art. 10. Såsom angavs vid redovis­ningen av sistnämnda artikel anses t.ex. avkastningen på vissa obligationer som utdelning vid tiUämpningen av art. 10. Bestämmelserna i punkt 1 tilläm­pas inte i de fall som anges i punkt 3, dvs. då räntan är hänförlig till fordran som äger verkligt samband med fast driftställe eller stadigvarande anordning som den som har rätt till räntan har i utbetalarstaten. 1 sådant faU skall be­skattningsrätten tUl räntan i stället fördelas med tiUämpning av art. 7 resp. 14 som behandlar inkomst av rörelse resp. självständig yrkesutövning. Be­stämmelserna i punkt 1 tUlämpas inte heller då räntan på grund av särskUda förbindelser överstiger normal marknadsränta. 1 detta fall tillämpas bestäm­melserna endast på den marknadsmässiga delen (art. 11 punkt 4).

Royalty skall enligt art. 12 punkt 1, i likhet med ränta, endast beskattas i mottagarens hemviststat om mottagaren har rätt till royaltyn. Detta gäller i princip även enligt gällande avtal. Definitionen av utttycket "royalty" (punkt 2) omfattar i likhet med nuvarande lydelse av OECD:s modellavtal inte lea­singavgifter och andra ersättningar för rätten att nyttja lös egendom. 1 fråga om sådana avgifter och ersättningar skall i stället bestämmelserna i art. 7 om inkomst av rörelse tillämpas. Har den som har rätt till royaltyn fast driftställe eller stadigvarande anordning i utbetalarstaten och har den rättighet eller egendom för vilken royaltyn betalas verkligt samband med det fasta driftstäl­let eller den stadigvarande anordningen skall beskattningsrätten till royaltyn fördelas mellan staterna enligt bestämmelserna i art. 7 (inkomst av rörelse) resp. art. 14 (självständig yrkesutövning). Även art. 12 innehåller en regel om för höga betalningar på grund av intressegemenskap (art. 12 punkt 4).

Art. 13 behandlar beskattning av realisationsvinst. Fördelningen av be­skattningsrätten till realisationsvinst sker på så sätt att antingen den stat där en tillgång är belägen eller den där överlåtaren har hemvist ges rätt att be­skatta vinsten. Avtalet behandlar över huvud taget inte frågan om vid vilken tidpunkt, vid t.ex. köpeavtalets ingående eller vid erläggandet av köpeskil­lingen, som överlåtaren skall ha hemvist i hemviststaten för att hemviststa-ten skall få beskattningsrätten. Om t.ex. en person har hemvist i Sverige vid försäljningen av svenska aktier men hemvist i Tyskland vid erhållandet av köpeskiUingen föreligger således inte något hinder i avtalet mot att beskatta vinsten i Sverige.

Bestämmelserna i punkterna 1-4 överensstämmer i princip med motsva­

rande bestämmelser i OECD:s modellavtal. Enligt punkt 1 får vinst vid över­

låtelse av fast egendom som person med hemvist i en avtalsslutande stat har

i den andra staten beskattas i denna andra stat. Definitionen av fast egendom

(art. 3 punkt 1 h) omfattar även nyttjanderätt till sådan egendom. Vinst vid

överlåtelse av svensk bostadsrätt beskattas enligt intem svensk rätt i Sverige

även om överlåtaren är bosatt i utlandet [6 § 1 mom. a lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt, SlLj. Den angivna regleringen i avtalet innebär att Sve­

rige får beskatta vinst, som en person med hemvist i Tyskland förvärvar ge­

nom överlåtelse av svensk bostadsrätt. Sverige använder sig av avräknings­

metoden för att undvika dubbelbeskattning i det fall en person med hemvist

i Sverige avyttrar fast egendom belägen i Tyskland (art. 23 punkt 2 a). Detta

65

5 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 3

innebär att vinsten också beskattas i Sverige men att den svenska skatten     Prop. 1992/93:3 sätts ned med hänsyn till den skatt på vinsten som erlagts i Tyskland. I gäl­lande avtal används i stället undantagandemetoden för undvikande av dub­belbeskattning.

Enligt punkt 1 får vinst vid överlåtelse av andel i bolag vars huvudsakliga ändamål är att direkt eller indirekt inneha eller förvalta fast egendom be­skattas i den stat där den fasta egendomen är belägen om överlåtaren vid någon tidpunkt under de fem åren närmast före överlåtelsen innehaft minst 10% i bolaget. Detta gäller dock ej fast egendom som används i eget jord-eller skogsbruk eller i näringsverksamhet. Vinst vid avyttring av lös egen­dom som är hänförlig till fast driftställe eller stadigvarande anordning liksom överlåtelse av driftstället eller anordningen får enligt punkt 2 beskattas i den stat där driftstället eller anordningen är belägen. Dock skall vinst vid överlå­telse av skepp, luftfartyg eller containers som används i internationell trafik eller lös egendom som är hänförlig till denna användning endast beskattas där företaget som bedriver verksamheten har hemvist (punkt 3). 1 art. 42 har intagits särskUda bestämmelser om luftfartskonsortier. Enligt punkt 4 har överlåtarens hemviststat den uteslutande beskattningsrätten till vinst på grund av överlåtelse av annan egendom än sådan som avses i punkterna 1-3, således också till fast egendom belägen i hemviststaten eller i en tredje stat. Punkt 5 ger dock Sverige möjlighet att enligt intern lagstiftning [jfr 53 § 1 mom. a kommunalskattelagen (1928:370), KL, och 6 § 1 mom. a SIL] be­skatta vinst vid avyttring av aktier och andra andelar i svenska bolag m.m. som förvärvas av person som tidigare haft hemvist i Sverige under minst två år och som erhållit hemvist i Tyskland. En förutsättning är dock att överlåtel­sen sker under de första fem åren efter bytet av hemvist. Bestämmelsen ger Tyskland möjlighet att enligt intern lagstiftning beskatta en person som haft hemvist i Tyskland under minst två år och som erhållit hemvist i Sverige för värdestegring på aktier och andra andelar i bolag m.m. som är hemmahö­rande i Tyskland. I den mån Tyskland utnyttjar denna rätt och personen där­efter överlåter egendomen, skall Sverige från sin skatt på sådan vinst av­räkna den skatt som tagits ut på vinsten i Tyskland, däri inbegripet den skatt som i enlighet med denna bestämmelse tagits ut på värdestegringen. Detta gäller dock endast beträffande överlåtelse som skett inom tio år från bytet av hemvist (art. 23 punkt 2 b).

I art. 14 ges regler om beskattningen av inkomst av fritt yrke eller annan självständig verksamhet. Innebörden av begreppet belyses i punkt 2. Den uppräkning som där görs ger endast exempel på verksamheter som anses som utövande av fritt yrke. Det bör observeras att artikeln inte är tillämplig när fråga är om anställning, t.ex. läkare som tjänstgör som anställd företags­läkare eller ingenjör som är anställd i ett av honom ägt aktiebolag. Artikeln är inte beUer tUlämplig på sådan självständig verksamhet som artister eller idrottsmän utövar. Inkomst av fritt yrke eller annan självständig verksamhet beskattas i regel endast där yrkesutövaren har hemvist (punkt 1). Utövas verksamheten från en stadigvarande anordning i den andra staten som regel­mässigt står till hans förfogande får dock så stor del av inkomsten som är hänförlig till den stadigvarande anordningen beskattas där. Regleringen

66

överensstämmer helt med motsvarande bestämmelser i OECD:s modellav-     Prop. 1992/93:3 tal.

Enligt art. 15 beskattas inkomst av enskild tjänst i regel endast där tjänste­utövaren har hemvist. Utförs arbetet i den andra staten fär dock denna stat beskatta inkomsten om inte den s.k. 183-dagarsregeln i punkt 2 är tillämplig. 1 punkt 4 har särskilt angivits att punkt 2 inte tillämpas beträffande ersättning för arbete inom ramen för yrkesmässig uthyrning av arbetskraft. Bestämmel­sen saknar motsvarighet i OECD:s modellavtal och i gällande avtal. En lik­nande regel finns dock i det nordiska dubbelbeskattningsavtalet (SFS 1989:933, art. 15 punkt 2 d). 1 punkt VII:7 i protokollet till art. 15 i det avta­let finns också angivet vilka omständigheter som särskilt skall beaktas vid bedömningen av om uthyrning av arbetskraft föreligger. 1 punkt 4 i art. 15 i förevarande avtal har också föreskrivits att de behöriga myndigheterna skall träffa de överenskommelser som behövs för att undvika dubbelt uttag av skatt och för att säkra de båda staternas skatteanspråk. Vad här åsyftas är överenskommelser i enskilda fall för att t.ex. överenskomma om hur da­garna skall räknas vid tillämpningen av 183-dagarsregeln. 1 det nya avtalet används avräkningsmetoden för undvikande av dubbelbeskattning av in­komst av enskild tjänst medan undantagandemetoden används i gällande av­tal.

Art. 16 behandlar beskattningen av styrelsearvode och annan liknande er­sättning. Bestämmelsen omfattar även ersättning som verkställande direktör eller medlem av direktionen erhåller i denna egenskap. De här nämnda in­komsterna får i överensstämmelse med motsvarande bestämmelse i OECD:s modellavtal alltid beskattas i den stat där bolaget har hemvist oberoende av om var arbetet utförts. Såväl Sverige som Tyskland använder avräkningsme­toden för att undvika dubbelbeskattning i detta fall (art. 23 punkterna 1 b och 2 a).

Beskattningen av inkomst som artist eller idrottsman uppbär genom sin verksamhet regleras i art. 17. Sådan inkomst får beskattas i den stat där verk­samheten utövas (punkt 1). Detta gäller oavsett om inkomsten förvärvas un­der utövande av fritt yrke eller enskild tjänst. Enligt punkt 2 får inkomsten beskattas i den stat där artisten eller idrottsmannen utövar verksamheten, även om ersättningen utbetalas till annan person (t.ex. arbetsgivare hos vU­ken artisten eller idrottsmannen är anställd) än artisten eUer idrottsmannen själv. Undantag från nu behandlade bestämmelser görs dock om besöket av artisten eller idrottsmannen belt eller i väsentlig omfattning finansieras av allmänna medel från den andra avtalsslutande staten.

Art. 18 behandlar beskattningen av pension, livränta, socialförsäkringser­

sättningar m.m. Pension på gmnd av tidigare offentlig tjänst omfattas dock

inte av denna artikel utan av art. 19 punkt 2. Pension på grund av tidigare

privat tjänst samt livränta, häri inbegripet pension på gmnd av egen pen­

sionsförsäkring beskattas enligt punkt 1 endast i mottagarens hemviststat.

Belopp som utbetalas enligt socialförsäkringslagstiftningen i en stat (häri in­

begripet folkpension och allmän tilläggspension) till person som har hemvist

i den andra avtalsslutande staten beskattas endast i utbetalarstaten (punkt

2). Är mottagaren av beloppet medborgare i hemviststaten utan att samti­

digt vara medborgare i utbetalarstaten beskattas emellertid beloppet i stället

67

endast i hemviststaten. Bestämmelsen innebär t.ex. att svensk folkpension Prop. 1992/93:3 och allmän tilläggspension som utbetalas till en svensk medborgare med hemvist i Tyskland endast skall beskattas i Sverige. Person som är bosatt utomlands och uppbär skattepliktig inkomst av tjänst från Sverige beskattas fr.o.m. den 1 januari 1992 enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Enligt den nämnda lagen är pension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring skattepliktig endast till den del beloppet överstiger uppburen folkpension (5§ punkt 4). Den särskilda inkomstskat­ten tas ut med 25 % (7 §). Detta innebär för en svensk pensionär som enligt avtalet har hemvist i Tyskland och som uppbär folkpension och allmän tUl-läggspension frånSverige att folkpensionen är skattefri medan den allmänna tilläggspensionen kommer att beskattas i Sverige med 25 %. Det sagda gäller dock endast om pensionären enligt svensk intern rätt inte är bosatt här. En person som enligt avtalet har hemvist i Tyskland, men som enligt svensk rätt är bosatt här, t.ex. på grund av väsentlig anknytning till Sverige, omfattas inte av lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta utan taxeras i stället i vanlig ordning. Ersättningar för skada på gmnd av krigshandlingar och politisk förföljelse som betalas av en avtalsslutande stat eller dess lokala myndigheter beskattas enligt punkt 3 endast i utbetalarstaten. Enligt punkt 5 är en person med hemvist i en avtalsslutande stat som erhåller belopp enligt socialförsäkringslagstiftningen i den andra avtalsslutande staten berättigad till samma förmåner vid beskattningen i hemviststaten som skulle ha medgi­vits om beloppet erhållits från denna stat. Detta innebär t.ex. att en svensk medborgare med hemvist här som inte samtidigt är tysk medborgare och som frän Tyskland erhåller grundpension motsvarande svensk folkpension, skall vara berättigad, om han enligt reglerna i KL skulle ha varit detta om han i stället uppburit svensk folkpension, till särskilt kommunalt grundavdrag.

Inkomst av offentlig tjänst beskattas enligt art. 19 i regel endast i den stat som betalar ut inkomsten i fråga (punkt 1). Detta gäUer också sådan ersätt­ning som anges i punkt 4. Om emellertid arbetet utförs i den andra staten och mottagaren är medborgare och har hemvist där utan att vara medbor-' gare också i utbetalarstaten, beskattas inkomsten i stället endast i hemvist­staten. Som jag redan nämnt i min redogörelse för art. 18 återfinns i art. 19 också bestämmelser rörande beskattningen av pension på grund av tidigare offentlig tjänst. Sådan pension, liksom pension som betalas av en av de i punkt 4 a nämnda instUutionerna eller för deras räkning, beskattas enligt punkt 2 i regel endast i utbetalarstaten. Om emellertid mottagaren är med­borgare och har hemvist i den andra staten utan att vara medborgare också i utbetalarstaten, beskattas inkomsten i stället endast i hemviststaten. När fråga är om rörelse som bedrivs i offentlig regi beskattas ersättning och pen­sion som betalas till anställda i denna rörelse enligt reglerna för beskattning av lön eller pension på grund av enskUd tjänst i art. 15,16 och 18. Kan sådan ersättning som avses i punkt 4 inte beskattas i den stat som enligt punkterna 1 och 2 erhåUit beskattningsrätten, får i stället enligt punkt 5 den andra staten beskatta ersättningen.

I art. 20 punkt 1 har intagits en bestämmelse enligt vilken underhållsbidrag

som person med hemvist i en avtalsslutande stat betalar till person med hem­

vist i den andra staten skall undantas från beskattning i denna andra stat.

68

Detta skall dock inte gälla om underhållsbidraget är avdragsgillt i den först-     Prop. 1992/93:3 nämnda staten. Socialt betingade avdrag beaktas dock inte i detta samman­hang. Punkt 2 innehåller regler om skattelättnader för studerande och prak­tikanter.

Inkomst som inte behandlas särskilt i art. 6-20 beskattas enligt art. 21 punkt 1 endast i inkomsttagarens hemviststat. Detta gäller t.ex. inkomst från en tredje stat. Undantag från regeln i punkt 1 gäller i de fall som anges i punkt 2. Bestämmelserna överensstämmer helt med motsvarande bestäm­melser i OECD:s modellavtal.

Bestämmelserna om beskattning av förmögenhet finns i art. 22. Princi­perna för fördelningen av beskattningsrätten till olika slags tillgångar över­ensstämmer med de som gäller vid fördelningen av beskattningsrätten till inkomst och realisationsvinst. Enligt dessa bestämmelser får förmögenhet som består av fast egendom beskattas i den stat där den fasta egendomen är belägen (punkt 1). Förmögenhet som består av lös egendom hänförlig till fast driftställe eller stadigvarande anordning får beskattas i den stat där drift­stället eller anordningen finns (punkt 2). Skepp, luftfartyg och containers som används i internationell trafik och lös egendom hänförlig till sådan verk­samhet beskattas enligt punkt 3 endast i företagets hemviststat. Övriga för­mögenhetstillgångar beskattas också endast i innehavarens hemviststat (punkt 4). 1 art. 42 har intagits särskilda bestämmelser om luftfartskonsor­tier.

4.2.2 Metoder för undvikande av dubbelbeskattning av inkomst och förmögenhet

Bestämmelserna om undvikande av dubbelbeskattning av inkomst och för­mögenhet finns i art. 23.

Sverige tillämpar, till skUlnad från vad som gäller enligt gällande avtal, ge­nomgående avräkningsmetoden för att undvika dubbelbeskattning (punkt 2 a, b och c). Innebörden av avräkningsbestämmelserna är att en person med hemvist i Sverige taxeras här för inkomst resp. tillgång som enligt avtalet får beskattas i Tyskland. Den uträknade skatten minskas därefter i princip med den skatt på inkomsten resp. tillgången som enligt avtalet har tagits ut i Tysk­land. Vid avräkningen av skatt på inkomst tillämpas i Sverige bestämmel­serna i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt.

Sverige har erhållit rätten att beakta inkomst som enligt bestämmelserna i art. 18 resp. art. 19 beskattas endast i Tyskland för progressionsuppräkning. Såsom framgått av min redogörelse om lagen om dubbelbeskattningsavtal föreslår jag att denna rätt inte skall utnyttjas.

Utdelning från tyskt aktiebolag ("Kapitalgesellschaft") tUl bolag med

hemvist i Sverige skall vara undantagen från svensk skatt i den mån utdel­

ningen skulle ha varit undantagen från beskattning enligt svensk lagstiftning,

om båda bolagen hade varit svenska (punkt 3). Enligt 7§ 8 mom. sjätte

stycket SIL är utdelning från utländskt bolag tUl svenskt moderbolag i vissa

fall skattefri. Bestämmelserna i avtalet innebär givetvis ingen inskränkning

i tUlämpligheten av dessa regler utan ger i stället möjlighet till befrielse även

i fall när någon sådan inte kan ske med tillämpning av de interna reglerna.

/rn

För befrielse enligt avtalets bestämmelser krävs att något av de ytterligare Prop. 1992/93:3 vUlkoren i punkt 3 a eller b är uppfyllt. Enligt punkt a krävs att den vinst ur vilken utdelningen betalas uteslutande eller nästan uteslutande utgörs av vinst som blivit beskattad med normal bolagsskatt i Tyskland eller en med svensk bolagsskatt jämförlig inkomstskatt. Beträffande begreppet "jämför­lig inkomstskatt" se prop. 1990/91:107 s. 29 fL 1 punkt b uppställs det alterna­tiva villkoret att den vinst av vilken utdelningen betalas uteslutande eller nästan uteslutande består av utdelning som det utdelande bolaget erhållit och som skulle ha varit undantagen från svensk skatt om bolagsandelarna för vilka utdelningen betalas innehafts direkt av det svenska bolaget. Med att utdelningen skulle ha varit undantagen från svensk skatt avses dels det fall att utdelningen skulle ha varit skattefri med tiUämpning av 7 § 8 mom. sjätte stycket SIL dels att utdelningen skulle ha varit befriad från skatt med till­lämpning av ett dubbelbeskattningsavtal. 1 det fall utdelningen dels består av vinst som uppfyller villkoren i punkt a dels av utdelning som uppfyller kraven i punkt b är avsikten att skattebefrielse skall medges. Skattebefrielse enligt punkt 3 medges dock inte beträffande utdelning från investeringsfon­der eller utdelning för vilken avdrag medgivits vid fastställandet av det utde­lande bolagets beskattningsbara vinst i Tyskland.

Tyskland använder, liksom i gällande avtal, undantagandemetoden som huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning av inkomst och förmögenhet (punkt 1 a). Detta gäUer även beträffande utdelning på andelar i ett svenskt aktiebolag som uppbärs av bolag med hemvist i Tyskland om det tyska bola­get direkt innehar minst 10% av det svenska aktiebolagets kapital. Denna skattebefrielse gäller dock inte beträffande utdelning från investeringsfon­der eUer utdelning för vUken avdrag medgivits vid fastställandet av det svenska bolagets beskattningsbara vinst. Beträffande andelar i svenska bo­lag där utdelningen är skattefri enligt de angivna reglerna gäller att dessa är undantagna från förmögenhetsskatten på bolag. I fråga om de i punkt 1 b angivna inkomsterna tiUämpar Tyskland avräkningsmetoden.

Bestämmelsen i punkt 4 har sin motsvarighet i gällande avtal (art. 19 §3 a). Punkt 1 a innehåller såsom angivits bestämmelser enligt vilka inkomst som erhållits från Sverige under vissa förutsättningar inte skall medräknas vid fastställande av ett tyskt bolags inkomstskatt. Om bolaget använder så­dan obeskattad inkomst för utdelning till aktieägare i Tyskland, är denne än­dock berättigad att erhålla skattetillgodohavande, om han är oinskränkt skattskyldig i Tyskland. Som en kompensation för skattetillgodohavandet ut­går i detta fall en särskild skatt på utdelningen. Denna skatt avräknas sedan mot aktieägarens personliga inkomstskatt. 1 punkt 4 har föreskrivits att be­stämmelserna i punkt 1 inte hindrar tillämpningen av reglerna om utdel­ningsbeskattning ("Ausshuttungsbelastung") i skattelagstiftningen i Tysk­land då bolag där använder inkomst från Sverige för utdelning.

4.3 Beskattning av kvarlåtenskap, arv och gåva

Avtalet har i denna del i stor utsträckning utformats enligt det modellavtal

från 1983 för undvikande av dubbelbeskattning beträffande kvarlåtenskap,

arv och gåva som OECD utarbetat. 1 denna del syftar avtalet i princip till att

70

lösa sådana fall av dubbelbeskattning då kvarlåtenskap efter en i Sverige el-     Prop. 1992/93:3 ler i Tyskland bosatt person är underkastad såväl svensk som tysk arvsskatt. Vidare syftar avtalet till att lösa fall då gåva är underkastad såväl svensk som tysk gåvoskatt.

Avtalet omfattar i första hand överföring av tillgångar i form av arv eller gåva från en person som vid överföringstillfället hade hemvist i en av staterna eller i båda (art. 2punkt 4 b). Avtalet omfattar också fall då arv- eller gåvota­gare vid arvlåtarens död eller vid gåvotillfället hade hemvist i Tyskland resp. Sverige (art. 26punkt 1 b och punkt 2 b).

Art. 3 innehåller vissa allmänna definitioner som också gäller vid tillämp­ningen av denna del av avtalet.

Frågan om den avlidne eller givaren vid tidpunkten för dödsfallet resp. gåvan hade hemvist i Sverige eller i Tyskland är i regel avgörande för tillämp­ningen av avtalet. Om den avlidne eller givaren vid tidpunkten för dödsfallet eller gåvan enligt lagstiftningen i Tyskland var bosatt där och enligt svensk lag var bosatt i Sverige, avgörs hans hemvist vid tillämpningen av avtalet en­ligt bestämmelserna i art. 4 och art. 27. Vid bestämmandet av om en arvlå­tare eller givare hade hemvist i Tyskland eUer i Sverige skaU med andra ord såväl bestämmelserna i art. 4 som i art. 27 beaktas. Det måste först fastslås i vilken av staterna arvlåtaren eller givaren hade hemvist enligt bestämmel­serna i art. 4. Om arvlåtaren eller givaren enligt dessa bestämmelser skall anses ha haft hemvist i en stat (hemviststaten) men var medborgare endast i den andra, kan bestämmelserna i art. 27 medföra att han ändock skall anses ha haft hemvist i den stat i vilken han var medborgare (medborgarskapssta­ten). Detta är fallet om han enligt art. 4 punkt 1 b inte haft hemvist i hemvist­staten under en längre tid än fem år och han vid den relevanta tidpunkten var oinskränkt skattskyldig i medborgarskapsstaten. En femårsregel av mot­svarande sakliga innebörd finns i art. 4 punkt 3 i arvs- och gåvoskatteavtalet med Amerikas Förenta Stater (SFS 1983:914).

Beskattningsreglerna för olika slag av egendom återfinns i art. 24. Här måste dock observeras de långtgående beskattningsbestämmelserna i art. 26 punkt 1 b och punkt 2 b. En stat har enligt dessa bestämmelser rätt att, oav­sett avtalets övriga regler utom art. 4, beskatta arv- eller gåvotagares förvärv om denne vid arvlåtarens död eller vid gåvotillfället hade hemvist i staten i fråga.

För svensk del kan denna beskattningsrätt givetvis endast utnyttjas om Sverige enligt intern svensk rätt har rätt att beskatta arvet eller gåvan. Grun­den för det svenska beskattningsanspråket, dvs. om detta gmndar sig på att fråga är om arv efter någon som flyttat från Sverige mindre än tio år före dödsfallet eller på att fråga är om svenska aktier som efterlämnats av svensk medborgare, spelar härvid ingen roll. Föreligger enligt svensk rätt ett be­skattningsanspråk och är fömtsättningama i art. 26 punkt 2 b uppfyllda skall arvet eller gåvan beskattas här. Hur dubbelbeskattning i detta fall skall und­vikas återkommer jag tUl.

Enligt art. 24punkt 1 får fast egendom som ingår i kvarlåtenskap efter eller

som överlåts som gåva av person med hemvist i en av staterna och som är

belägen i den andra staten, beskattas i den stat där egendomen är belägen.

Detta gäller även om fastigheten utgör del av rörelsetillgångar i fast drift-

71

ställe i den andra staten eller utgör del i tillgångar som är hänförliga till sta-     Prop. 1992/93:3 digvarande anordning för utövande av fritt yrke eller självständig verksam­het i denna stat.

Rörelsetillgångar, som är lös egendom, nedlagda i fast driftställe som ingår i kvarlåtenskap efter eller som överlåts som gåva av person med hemvist i en av staterna får, i det fall driftstället är beläget i den andra staten, beskattas i den stat där driftstället är beläget (art. 24 punkt 2 a). Motsvarande gäller enligt art. 24 punkt 2 b i fråga om sådana tillgångar hänförliga tUl stadigva­rande anordning för utövande av självständig verksamhet.

Annan egendom än sådan som avses i art. 24 punkterna 1 och 2 beskattas enligt art. 24 punkt 3 endast i den stat där den avlidne eller gåvogivaren en­ligt avtalet hade hemvist vid tidpunkten för dödsfallet resp. gåvan. Detta gäl­ler dock inte i fall som anges i art. 26 punkt 1 b och punkt 2 b.

1 art. 25 ges regler om hur avdrag för skulder skall fördelas mellan de båda staterna vid arvs- resp. gävobeskattningen. Reglerna överensstämmer i sak helt med motsvarande bestämmelser i nämnda modellavtal.

1 art. 26 återfinns de tidigare nämnda reglerna som ger en stat rätt att, oavsett avtalets övriga regler utom art. 4, beskatta arv- eller gåvotagares för­värv om denne vid arvlåtarens död eller vid gåvotillfället hade hemvist i sta­ten i fråga. 1 artikeln ges vidare föreskrifter hur dubbelbeskattning av arv och gåva skall undvikas. Både Sverige och Tyskland tillämpar här avräk­ningsmetoden som metod för undvikande av dubbelbeskattning. Detta inne­bär för Sveriges del att egendom skall beskattas här i den mån så kan ske enligt svensk lagstiftning, såvida inte avtalet utttyckligen förhindrar en sådan beskattning. Att märka är att Sverige som tidigare sagts har rätt att oavsett avtalets övriga bestämmelser beskatta förvärv om arv- eller gåvomottagaren vid arvlåtarens död eller vid gåvotiUfället, enligt avtalets regler hade hemvist i Sverige. 1 fall då skatt påförts i Tyskland enligt art. 24 punkt 1 eller 2, skall Sverige enligt art. 26 punkt 2 a från den svenska skatten medge avräkning med belopp motsvarande den skatt som erlagts i Tyskland på grund av arvet eller gåvan. Likaså skall Sverige medge sådan avräkning i det fall arv- eller gåvomottagaren hade hemvist i Sverige vid dödsfallet resp. gåvotillfället och beskattning skett i Sverige med stöd av art. 26 punkt 2 b. Detta gäller dock inte om visserligen arv- eller gåvomottagaren hade hemvist i Sverige vid dödsfallet resp. gåvotillfället men Sverige får beskatta egendomen även en­ligt bestämmelserna i art. 24 punkterna 1 och 2.1 detta fall skall Tyskland i stället medge avräkning enligt art. 26 punkt 1 a. Likaså skall Tyskland medge avräkning i det fall arv- eller gåvomottagaren vid arvlåtarens död resp. gåvo­tillfället hade hemvist i Tyskland och beskattning skett i Tyskland med stöd av art. 26 punkt Ib.

Art. 28 innehåller regler enligt vilka sammanslutning eller organisation i en avtalsslutande stat, som uteslutande tjänar vissa allmännyttiga ändamål, under vissa fömtsättningar skall vara undantagen från beskattning i den andra avtalsslutande staten. Motsvarande regler om likabehandling vid be­skattning återfinns i tidigare svenska dubbelbeskattningsavtal, se bl.a. art. 

IX 

i dubbelbeskattningsavtalet med Israel beträffande skatter på kvarlåten­skap (SFS 1963:34).

72

4.4 Handräckning i skatteärenden

Prop. 1992/93:3

I lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden anges de för­utsättningar som måste föreligga för att en framställning från en främmande stat om handräckning i Sverige skall bifallas resp. i vilka fall en sådan fram­ställning får göras till en annan stat. Med handräckning avses i lagen (3 §) såväl utbyte av upplysningar som bistånd vid indrivning, häri inbegripet säk­ringsåtgärder, samt delgivning av handlingar.

1 nu föreliggande avtalsutkast har angivUs, i enlighet med vad som redan tidigare var fallet, att de avtalsslutande staterna skall biträda med dessa for­mer av handräckning (art. 29punkt 1). Såsom framgår av den angivna lagen är Riksskatteverket behörig myndighet, dvs. den myndighet i Sverige som förordnar om handräckning åt en utländsk stat i varje särskilt fall (4 § andra stycket) resp. den myndighet som får begära biträde med handräckning i skatteärende i en främmande stat.

Bestämmelserna i denna del av avtalsutkastet överensstämmer till stor del med motsvarande regler i Europaråds- och OECD-konventionen om ömse­sidig handräckning i skatteärenden (prop. 1989/90:14, SFS 1990:313). Jag får därför beträffande dessa hänvisa tiU vad föredraganden anförde i den propo­sitionen.

Art. 30 och 31 behandlar utbyte av upplysningar för skatteändamål. Så­dant utbyte avses kunna ske

1.

spontant, dvs. utan särskild framställning eller överenskommelse,

2.

på begäran, dvs. efter särskild framställning från den andra staten, eller

3.

automatiskt, dvs. enligt överenskommelse om regelbundet utbyte av viss slags information.

Art. 30 behandlar utbyte på begäran av behörig myndighet i den andra avtalsslutande staten.

Art. 31 punkt 1 behandlar spontant utbyte av information och punkt 2 au­tomatiskt. Det i punkt 1 avsedda utbytet rör normalt information som fram­kommit i samband med revision eller annan granskning för taxeringsända­mål och som berör den andra staten. Sådana upplysningar får utbytas endast om de kan antas vara relevanta för fastställande av skatt i den andra staten. Av 9 § lagen om ömsesidig handräckning i skatteärenden följer att då svensk myndighet, efter begäran eller som spontan information, översänder uppgift rörande skatt till utländsk myndighet skall uppgiften normalt även tillställas den som berörs därav. 1 punkt 2 ges de behöriga myndigheterna möjlighet att under förutsättning av att båda staterna kan tillhandahåUa liknande infor­mation, överenskomma om ett systematiskt utbyte av upplysningar som skattemyndigheterna regelmässigt erhåller t.ex. kontrolluppgifter från ar­betsgivare i den egna staten som avser anställda bosatta i den andra staten.

Detta slags information gör det möjligt för myndigheterna att säkerställa att skatt inte sätts ned, återbetalas eller gottgörs på oriktiga grunder t.ex. vid tillämpning av avtalets regler om undantagande av skatt resp. avräkning av skatt.

Art. 32-35 innehåller regler om indrivning av skattefordringar, säkrings­

åtgärder, förmånsrätt för skattefordringar, anstånd, preskription av skatte­

krav, rättsliga åtgärder och delgivning av handlingar som i huvudsak över-

_,

ensstämmer med motsvarande regler i Europaråds- och OECD-konventio- Prop. 1992/93:3 nen om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Att märka är att frågor om preskription av skattefordringar skall avgöras endast med tUlämpning av lag­stiftningen i den stat som ansöker om indrivningen. Ansökan om indrivning av tysk skatt i Sverige skall bifallas om övriga förutsättningar är uppfyllda om skattefordringen inte är preskriberad enligt tysk rätt, även om en mot­svarande fordran på svensk skatt inte skulle kunna indrivas här på grund av preskription enligt svensk rätt.

1 art. 36 anges fall då handräckning inte skall lämnas, punkt 1 a, och då skyldighet att lämna upplysningar inte föreligger, punkt 1 b, I 6 och 15 §§ lagen om ömsesidig handräckning i skatteärenden har angivits i vad mån åt­gärd Inte får vidtas, upplysning inte får lämnas samt under vilka förutsätt­ningar framställning om handräckning kan göras. Observera att dessa regler gäUer även i det fall åtgärden kan vidtas enligt en överenskommelse mellan Sverige och annan stat. I punkt 3 har angivits att handräckningsåtgärd kan göras beroende av att enighet nåtts om ett bindande skiljedomsförfarande. Vad som avses är t.ex. fall då bifall till en handräckningsåtgärd kan komma att resultera i en mot avtalet stridande beskattning på gmnd av att myndighe­terna i Sverige resp. Tyskland tolkar avtalet olika.

Art. 37 innehåller regler om sekretess som i huvudsak överensstämmer med motsvarande regler i Europaråds- och OECD-konventionen om ömse­sidig handräckning i skatteärenden. Sedan denna konvention godkänts av riksdagen har det i lagen om ömsesidig handräckning i skatteärenden införts en ny 23 § enligt vUken svenska myndigheter skall följa vUlkor i avtal som begränsar möjligheten att utnyttja upplysningar som erhållits från en främ­mande stat i ett skatteärende, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning (prop. 1990/91:131, JuU28, rskr. 297, SFS 1991:439). Den i punkt 1 i förevarande artikel angivna bestämmelsen att de upplysningar som erhållits med stöd av avtalet skall behandlas enligt den stats sekretessbe­stämmelser som är restriktivast innebär att i fall då upplysningar erhållits med stöd av avtalet från Tyskland måste även tysk sekretesslagstiftning iakt­tas. Detta underiättas av det i punkt 4 angivna förfarandet att lämplig på­stämpUng av det särskilda sekretesskyddet bör ske i den stat som ger den andra upplysningar. Punkt 2 innehåller regler som fastställer minunikrav be­träffande sekretess. Dessa regler skall gälla oavsett de i punkt 1 angivna reg­lerna.

4.5 Skydd för den skattskyldige och ömsesidig överenskommelse

De i art. 38 intagna reglerna om förbud mot diskriminering överensstämmer

i princip med motsvarande bestämmelser i OECD:s modellavtal. Art. 38 tUl-

lämpas i enlighet med OECD:s modellavtal på alla slags skatter, med andra

ord inte endast på de som avtalet enligt art. 2 skall tillämpas på. Bestämmel­

serna i art. 39 och 40 innehåller regler enligt vUka de behöriga myndighe­

terna kan lösa problem vid tolkningen och tillämpningen av avtalet. Detta

kan ske såväl i enskilda fall som vid mer generella svårigheter. De behöriga

myndigheterna kan därvid behandla svårigheter som uppkommer på gmnd

74

av olikheter i skattelagstiftningarna såväl som hur avtalets begränsningar i Prop. 1992/93:3 källstatens rätt att beskatta utdelning, ränta och royalty skall genomföras. I det fall en skattskyldig anser att åtgärd vidtagits som för honom medför en beskattning i strid med avtalets bestämmelser har han alltid rätt att påkalla rättelse hos behörig myndighet (art. 40 punkt 1). På svensk sida skaU en så­dan ansökan göras hos Finansdepartementet. De behöriga myndigheterna kan träda i direkt kontakt med varandra för att försöka uppnå en lösning (art. 41 punkt 1). Sådana förhandlingar kan äga rum inom en kommission (punkt 2). Det kan uppdras åt ett fristående organ att avge ett expertutlå­tande (punkt 3). Avser förfarandet ett enskilt ärende skall de personer som berörs av ärendet höras. De har också rätt att framställa egna yrkanden (punkt 4). Såväl Sverige som Tyskland har anslutit sig till Europakonventio­nen den 29 april 1957 om fredlig lösning av tvister. 1 art. 41 punkt 5 har inta­gits en erinran om detta. Vidare erinras där om möjligheten för de avtalsslu­tande staterna att i stället för det i konventionen anvisade förfarandet komma överens om tillsättandet av en skiljenämnd. Förfaranden av det an­givna slaget har ännu aldrig behövt tillgripas på skatteområdet i förhållandet mellan Sverige och Tyskland och torde bli mycket sällsynta även i framtiden.

4.6 Särskilda bestämmelser

De särskilda bestämmelserna om SAS i art. 42 om luftfartskonsortier har sin motsvarighet i andra svenska dubbelbeskattningsavtal.

Förevarande avtal syftar, liksom alla liknande avtal, till att förhindra att samma inkomst eller tUlgång beskattas fullt ut hos samma person iijider jäm­förlig tidsperiod i mer än en stat. Avtalet syftar dessutom till att förhindra skatteflykt och total skattefrihet. 1 art. 43punkt 1 har därför angivits att hem­viststaten i vissa fall skall använda avräkningsmetoden fastän undantagande­metoden har angivits som tillämplig metod i andra artiklar i avtalet. Detta skall ske när staterna tillämpar olika bestämmelser i avtalet eller tillgodoräk­nar olika personer viss inkomst eller tillgång och inkomsten eller tillgången på grund av detta eljest skulle bli dubbelbeskattad, obeskattad eller för lågt beskattad. En avtalsslutande stat kan också välja att gå över till att använda avräkningsmetoden på visst slag av inkomst fastän undantagandemetoden har angivits som tillämplig i avtalet. Detta kan endast ske efter konsultatio­ner med den andra staten och efter underrättelse på diplomatisk väg. Be­stämmelserna i denna punkt torde i första hand ha betydelse på tysk sida eftersom Tyskland i stor utsträckning tillämpar undantagandemetoden enligt art. 23.

Punkt 2 innehåller dels en aUmän tolkningsregel dels bestämmelser som

medger en stat att tillämpa intern lagstiftning som innebär att delägare direkt

beskattas för inkomst som förvärvats av en utländsk sammanslutning. Avta­

lets utformning har påverkats av att detta tUlkommit genom förhandlingar

och av att svensk och tysk skattelagstiftning inte har samma terminologi.

Den nämnda allmänna tolkningsregeln (punkt 2 a) har tillkommit för att un­

dersttyka att avtalet måste tolkas med beaktandet av syftet att förhindra

skatteflykt och att den omständigheten att avtalet på gmnd av det sätt på

vilket detta tillkommit fått en från intern lagsttftning avvikande utformning

75

inte får leda till en tolkning som innebär att någon kan undgå skattskyldighet     Prop. 1992/93:3 i en avtalsslutande stat.

I den tyska särskilda utlandsskattelagen ("Aussensteuergesetz") finns reg­ler enligt vilka i Tyskland hemmahörande skattskyldiga i vissa fall beskattas för icke-remitterad vinst i bolag i lågskatteländer. Bestämmelserna i punkt 2 b och c anger att avtalet inte skall tolkas så att det hindrar en tillämpning av dessa regler eller av motsvarande svenska bestämmelser (jfr 53 § 2 mom. KL, punkt 10 andra stycket anvisningarna till 53 § KL och 6 § 2 mom. SIL).

Punkt 3 innehåller en bestämning av utttycket "ha rätt till" som används i art. 10, 11 och 12. Med uttrycket avses att en person enligt skattelagstift­ningen i den avtalsslutande stat där han har hemvist anses vara den person som förvärvat inkomsten. Detta gäller dock inte i det fall när ersättningen enligt lagstiftningen i källstaten anses ha tillfallit person som inte har hemvist i den andra avtalsslutande staten och personen i fråga kunnat tillgodogöra sig inkomsten.

Art. 44 innehåller regler om förfarandet när en mottagare av Inkomst öns­kar återbetalning eller begränsning av skatt enligt avtalets bestämmelser.

I art. 45 finns vissa föreskrifter beträffande diplomatiska företrädare, kon­sulära tjänstemän samt mellanstatliga organisationer, dess organ och tjänste­män. Ihinkt 1 innehåller en regel som berör förhållandet mellan folkrättens allmänna regler och bestämmelser i andra avtal som tillförsäkrar person som tillhör diplomatisk beskickning, konsulat eller internationell organisation privilegier vid beskattningen och reglerna i förevarande avtal. I punkten fastslås att privilegierna i fråga inte påverkas av förevarande avtal. Den sam­tidiga tillämpningen av avtalet och bestämmelsema om sådana privilegier skulle möjligen kunna leda till en icke avsedd ytterligare skattelättnad. För att förhindra detta har bestämmelserna {punkterna 2-4 intagits som har sina förebilder i kommentaren till art. 27 i OECD:s modellavtal beträffande skat­ter på inkomst och på förmögenhet.

4.7 Slutbestämmelser

Art. 46 och 47 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upp­hörande. Avtalet skall ratificeras och träder i kraft en månad efter det att ratifikationshandlingarna har utväxlats. Avtalets bestämmelser tUlämpas på inkomst som förvärvas, på förmögenhet som innehas och på gåva som sker fr.o.m. den 1 januari året närmast efter det år då avtalet trädde i kraft liksom på kvarlåtenskap efter person som avlider detta datum eller därefter. Beträf­fande handräckning gäller avtalet på åtgärd som verkställs den 1 januari året närmast efter det år då avtalet trädde i kraft eller senare. Såsom tidigare an­givits skall den skatt som för närvarande utgår då utdelning betalas från dot­terbolag i en av statema till moderbolag i den andra staten sänkas retroak­tivt. På utdelning som betalas mellan den 1 januari 1990 och den 31 decem­ber 1991 skall källskatten i Tyskland när fråga är om utdelning mellan dotter-och moderbolag tas ut med högst 10 % av utdelningens bmttobelopp och på utdelning som betalas fr.o.m. den 1 januari 1992 skall i detta fall skatten i Tyskland begränsas till 5 %. På svensk sida skall kupongskatt inte utgå på

76

utdelning som betalas mellan dotterbolag i Sverige och moderbolag i Tysk-     Prop. 1992/93:3 land efter den 31 december 1991.

5 Lagrådets hörande

Såsom framgår av 2 § i den föreslagna lagen skall avtalets beskattningsregler tillämpas endast i den mån de medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle föreligga. Jag anser på grund härav och på grund av förslagets beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

6 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna avtalet mellan Konungariket Sverige och Förbundsre­publiken Tyskland för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet och på arv och gåva samt för att lämna ömsesidig handräckning vid beskattning,

2.

anta förslaget till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Tyskland.

7 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

77

Innehåll

Prop. 1992/93:3

Propositionens huvudsakliga innehåll..................... 

1

Förslaget till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och

Tyskland......................................................... 

....... 

2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1992

55

1

Inledning................................................... 

...... 

55

2

Lagen om dubbelbeskattningsavtal.................. 

56

3

Skattelagstiftningen i Tyskland...................... 

...... 

56

4

Avtalets innehåll......................................... 

...... 

60

4.1

Allmänna bestämmelser............................ 

61

4.2

Beskattning av inkomst och förmögenhet.... 

62

4.2.1

Avtalets beskattningsregler............. 

62

4.2.2

Metoder för undvikande av dubbelbeskattning av inkomst och förmögenhet................................................. 

69

4.3

Beskattning av kvarlåtenskap, arv och gåva 

70

4.4

Handräckning i skatteärenden................... 

73

4.5

Skydd för den skattskyldige ocb ömsesidig överenskom­melse          

74

4.6

Särskilda bestämmelser............................ 

...... 

75

4.7

Slutbestämmelser................................... 

76

5

Lagrådets hörande....................................... 

77

6

Hemställan................................................. 

77

7

Beslut....................................................... 

77

78