Regeringens proposition

2000/01:77

Integrering av verksamheter inom politikområdet Skydd mot olyckor

Prop.

2000/01:77

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 15 mars 2001

Lena Hjelm-Wallén

 Björn von[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Försvarsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Regeringen föreslår vissa ändringar m.m. i lagen (1988:868) om brandfarliga och

explosiva varor. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 oktober 2001 och

innebär att Sprängämnesinspektionen kan läggas ned den 30 september 2001 och att

 verksamheten där kan föras över till Statens räddningsverk den 1 oktober 2001.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga

och explosiva varor 4

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Bakgrund 7

4.1 Sprängämnesinspektionen 7

4.2 Statens räddningsverk 7

4.3 Tidigare behandling av frågan om samman-

 slagning m.m. 8

5 Överföring av Sprängämnesinspektionens verksamhet till

Statens räddningsverk m.m. 9

6 Kostnadskonsekvenser och ikraftträdande 14

Bilaga 1 Sammanfattning av Statskontorets rapport 15

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser avseende

 Statskontorets rapport 21

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 mars 2001 22

Rättsdatablad 23

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva

varor

Härigenom föreskrivs att 13, 16, 27 och 28 §§ lagen (1988:868) om brandfarliga

och explosiva varor skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §1

Frågor om tillstånd beträffande brandfarliga varor som rör annan än

Försvarsmakten eller För-svarets materielverk prövas av den eller de kommunala

nämnder som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet. Frågor om

till-stånd i övrigt enligt denna lag

prövas, enligt vad regeringen närmare föreskriver, av Spräng-ämnesinspektionen

eller polismyn-digheten.

Frågor om tillstånd beträffande brandfarliga varor som rör annan än

Försvarsmakten, Försvarets materielverk eller Fortifikations-verket prövas av

den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom plan- och

byggnadsväsendet. Frågor om till-stånd i övrigt enligt denna lag

prövas, enligt vad regeringen när-mare föreskriver, av Statens räddningsverk

eller polismyndig-heten.

16 §2

Sprängämnesinspektionen utövar den centrala tillsynen över efter- levnaden av

denna lag samt de föreskrifter och villkor som med- delats med stöd av lagen.

På det lokala planet utövas tillsynen, om inte regeringen före-skriver något

annat, i fråga om brandfarliga varor av den eller de kommunala nämnder som

svarar för räddningstjänsten och i fråga om explosiva varor av

polismyn-digheten.

Statens räddningsverk utövar den centrala tillsynen över efter-levnaden av denna

 lag samt de föreskrifter och villkor som med- delats med stöd av lagen.

På det lokala planet utövas tillsynen, om inte regeringen före-skriver något

annat, i fråga om brandfarliga varor av den eller de kommunala nämnder som

svarar för räddningstjänsten och i fråga om explosiva varor av

polismyn-digheten.

27 §3

Ett beslut i tillståndsärenden av en sådan nämnd som avses i 13 § får överklagas

 hos länsstyrelsen. Länsstyrelsens beslut får över-klagas hos allmän

förvaltnings-domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till

kammar-rätten. Sprängämnesinspektionen får överklaga nämndens beslut om

tillstånd.

Polismyndighetens beslut i till-ståndsärenden får överklagas hos

Sprängämnesinspektionen. Inspek-tionens beslut får inte överklagas.

Sprängämnesinspektionens beslut i tillståndsärenden, som

inspektionen har prövat som första instans, får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Prövnings-tillstånd krävs vid överklagande till

kammarrätten.

Ett beslut i tillståndsärenden av en sådan nämnd som avses i 13 § får överklagas

 hos länsstyrelsen. Länsstyrelsens beslut får över-klagas hos allmän

förvaltnings-domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till

kammar-rätten. Statens räddningsverk får överklaga nämndens beslut om tillstånd.

Polismyndighetens beslut i till-ståndsärenden får överklagas hos

Räddningsverket. Räddnings-verkets beslut får inte överklagas.

Räddningsverkets beslut i till-ståndsärenden, som Räddnings-verket har prövat

som första instans, får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövnings-tillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

28 §4

Beslut av en polismyndighet och av en sådan nämnd som avses i

16 § i tillsynsärenden får över-klagas hos Sprängämnesinspek-tionen.

Inspektionens beslut får inte överklagas.

Sprängämnesinspektionens be-slut i tillsynsärenden och i övriga ärenden som

inspektionen prövar som första instans får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över-klagande till

kammarrätten.

Beslut om föreskrifter som avses i 8 kap. regeringsformen och som har meddelats

med stöd av bemyndigande enligt denna lag får inte överklagas.

Beslut av en polismyndighet och av en sådan nämnd som avses i

16 § i tillsynsärenden får överklagas hos Statens räddnings-verk.

Räddningsverkets beslut får inte överklagas.

Räddningsverkets beslut i till-synsärenden och i övriga ärenden som

Räddningsverket prövar som första instans får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Pröv-ningstillstånd krävs vid över-klagande till

kammarrätten.

Beslut om föreskrifter som avses i 8 kap. regeringsformen och som har meddelats

med stöd av bemyndigande enligt denna lag får inte överklagas.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2001.

3 Ärendet och dess beredning

Hösten 1999 lämnade regeringen en skrivelse till riksdagen om utvecklingsprogram

 för kommuner med särskilda omställningsproblem främst på grund av

strukturomvandlingar inom Försvarsmakten (skr. 1999/2000:33). Där lämnas en

redovisning av det planerade arbetet med utvecklingsprogram för kommuner med

särskilda omställnings-problem främst på grund av strukturomvandling inom

Försvarsmakten med anledning av regeringens proposition Det nya försvaret (prop.

 1999/2000:30). I skrivelsen anges att annan statlig verksamhet kan komma att

lokaliseras till de orter som berörs. Regeringen uppdrog den 29 juni 2000 åt

Statskontoret att utreda frågan om hur en sammanslagning av

Sprängämnesinspektionen, framdeles lokaliserad till Karlskoga, med Statens

räddningsverk i Karlstad skulle kunna genomföras samt konsekvenserna av en sådan

 sammanslagning. Statskontoret skulle särskilt

- redogöra för sambandet mellan verksamheterna vid Statens räddningsverk och

Sprängämnesinspektionen, bl.a. när det gäller att förebygga olyckor och skador

av olyckor i kemikaliehanterande verksamheter, samt redogöra för verksamheter i

Sprängämnesinspektionen där samband saknas med Räddnings-verket,

- redogöra för de verksamhets- och kompetensmässiga samt ekonomiska

konsekvenserna av en sammanslagning.

I budgetpropositionen för 2001 informerade regeringen om uppdraget till

Statskontoret och angav bl.a. att en eventuell sammanslagning av myndigheterna

inte skulle påverka verksamhetens inriktning och ändamålet med sjätte

utgiftsområdets anslag 7:5 Brandfarliga och explosiva varor, utan endast ha

betydelse för frågan om ansvarig myndighet. Vidare ändrades anslagets benämning

från att tidigare ha varit Sprängämnesinspektionen till att bli Brandfarliga och

 explosiva varor.

I september 2000 lämnade Statskontoret rapporten Utlokalisering av

Sprängämnesinspektionen - Sammanslagning med Räddningsverket? (Statskontoret

2000:42). En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 1.

Statskontorets rapport har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i

Försvarsdepartementets akt i ärendet (dnr Fö2000/1590/CIV).

Lagrådet

Lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor hör till Lagrådets

granskningsområde. De föreslagna ändringarna avser bara enkla anpassningar till

följd av den organisationsändring som regeringen förordar. Vidare undantas

Fortifikationsverket från kommunal nämnds tillståndsprövning när det gäller

frågor om tillstånd beträffande brandfarliga varor. I stället kan

tillståndsprövningen läggas på Statens räddningsverk. Beskaffenheten av

lagförslagen är enligt regeringens mening sådan att Lagrådets hörande skulle

sakna betydelse.

4 Bakgrund

4.1 Sprängämnesinspektionen

Sprängämnesinspektionen är enligt sin instruktion central förvaltningsmyndighet

enligt lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Det övergripande

målet för verksamheten är att förebygga att personer, egendom och miljö kommer

till skada vid hantering av sådana varor. Sprängämnesinspektionen fullgör

uppgifter som tillståndsmyndighet, tillsynsmyndighet och föreskrivande

myndighet. På det lokala planet utövas tillsynen i fråga om brandfarliga varor

av den eller de kommunala nämnder som svarar för räddningstjänsten och när det

gäller explosiva varor av polismyndigheten.

Sprängämnesinspektionens verksamhet har även betydelse för reglerna om åtgärder

för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor och om

transport av farligt gods.

Sprängämnesinspektionen har cirka 25 anställda och är lokaliserad i Stockholm.

4.2 Statens räddningsverk

Statens räddningsverk är enligt sin instruktion central förvaltningsmyndighet

för bl.a. frågor om olycks- och skadeförebyggande åtgärder enligt

räddningstjänstlagen (1986:1102). Av lagen framgår att varje kommun svarar för

att åtgärder vidtas så att bränder och skador till följd av bränder förebyggs.

Kommunerna skall även främja annan olycks- och skadeförebyggande verksamhet.

Statens räddningsverk har till uppgift att samordna bl.a.

beredskaps-planläggningen mot kärnenergiolyckor och andra allvarliga olyckor,

bl.a. kemikalieolyckor.

Räddningsverket är central tillsynsmyndighet enligt lagen (1999:381) om åtgärder

 för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor

(Sevesolagstiftningen).

Vidare har Räddningsverket uppgifter enligt lagen (1982:821) om transport av

farligt gods och den därtill knutna förordningen. Räddnings-verket är t.ex.

transportmyndighet i fråga om landtransporter av farligt gods och samordnar

övriga transportmyndigheters arbete. Räddnings-verket ansvarar för godkännanden

av säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods samt utövar tillsyn över

lagens efterlevnad när det gäller säkerhetsrådgivare. Räddningsverket skall

också samordna övriga tillsynsmyndigheters verksamhet i fråga om landtransporter

 av farligt gods. Räddningsverket har huvudkontor i Karlstad och skolor i

Revinge, Skövde, Rosersberg och Sandö. Av myndighetens sammanlagt cirka 900

anställda arbetar 590 vid de fyra skolorna.

4.3 Tidigare behandling av frågan om sammanslagning m.m.

Vid flera tillfällen de senaste åren har frågan om sammanslagning av

Sprängämnesinspektionen med Statens räddningsverk aktualiserats.

Kommittén för samordning av den centrala ledningen av räddningstjänsten i fred

och civilförsvarsverksamheten, som antog namnet CESAM-kommittén (Fö 1982:41),

föreslog i sitt principbetänkande Räddningsverket (Ds Fö 1984:2) en

sammanslagning av dåvarande Civilförsvarsstyrelsen, Statens brandnämnd,

Sprängämnesinspektionen och Riksnämnden för kommunal beredskap till en central

myndighet med namnet Räddningsverket. Kommittén föreslog att den nya myndigheten

 skulle få en samordnad funktion för skadeförebyggande åtgärder. Genom att

Sprängämnesinspektionen skulle ingå i den nya myndigheten skulle splittringen av

 ansvaret för olycks- och skadeförebyggande åtgärder minska på central nivå.

Statens räddningsverk bildades 1986 men Sprängämnesinspektionen blev kvar som

egen myndighet (prop. 1984/85:161 om ledningen av befolkningsskyddet och

räddningstjänsten m.m.). De motiv som redovisades för detta var främst risken

för initiala kompetensförluster vid en flyttning av inspektionens verksamhet,

att Sprängämnesinspektionen var en relativt nybildad och väl fungerande egen

myndighet, att det förelåg begränsade rationaliseringsvinster eftersom

administrationen var förhållandevis liten samt att verksamheten hade betydelse

från arbetarskyddssynpunkt. Olika åtgärder skulle vidtas för att i stället

förbättra samordningen mellan myndigheterna. Regeringen anförde slutligen att

man avsåg noga följa utvecklingen och återkomma inom två år om lösningen skulle

visa sig inte vara tillfredsställande.

Hot- och riskutredningen (Fö 1993:4) föreslog i sitt betänkande Ett säkrare

samhälle (SOU 1995:19) bl.a. att Sprängämnesinspektionens uppgifter skulle delas

 mellan Statens räddningsverk och Arbetarskyddsverket. Utredningen anförde att

Sprängämnesinspektionens verksamhet ligger mycket nära en central del av

Räddningsverkets uppgifter. En överföring av delar av Sprängämnesinspektionens

arbetsuppgifter till Räddningsverket skulle följaktligen kunna bli en viktig del

 av den förbättrade samordning inom kemikalieområdet som riksdagen tidigare

begärt. Andra uppgifter skulle enligt utredningen kunna föras över till

Arbetarskyddsverket.

I Räddningsverksutredningens (Fö 1996:11) slutbetänkande Räddningstjänsten I

Sverige, Rädda Och Skydda (SOU 1998:59) berördes även kort frågan om

sammanslagning av Sprängämnesinspektionen med Statens räddningsverk. Utredningen

 kunde inte finna att nuvarande ordning medför några betydande problem.

Sprängämnesinspektionen hade vid tidigare tillfällen framfört som

huvudargumentet mot en sammanslagning att myndigheternas huvudinriktningar

d.v.s. olycks- och skadeförebyggande respektive skadeavhjälpande skulle vara

olika. Utredningen påpekade att grunden för detta argument inte längre var

aktuellt eftersom utredningen föreslog en förstärkning av Räddnings-verkets

förebyggande roll. Utredningen konstaterade slutligen att det föll utanför

utredningens direktiv att göra den mer ingående analys som skulle behövas för

att kunna föreslå en sammanslagning av Sprängämnesinspektionen med

Räddningsverket.

Från och med den 1 januari 1999 överfördes ansvaret för frågor avseende

brandfarliga och explosiva varor från Näringsdepartementet till

Försvarsdepartementet. Härigenom sammanfördes flera myndighetsuppgifter inom

räddningsområdet och de skade- och olycksförebyggande områdena till ett

departement. Utgifterna för Sprängämnesinspektionen beräknas från budgetåret

2000 under utgiftsområde 6 Totalförsvar.

5 Överföring av Sprängämnesinspektionens verksamhet till Statens räddningsverk

m.m.

Bakgrund till regeringens förslag

Lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor lägger några viktiga

uppgifter på Sprängämnesinspektionen, däribland att utöva den centrala tillsynen

 över lagens efterlevnad. Regeringen anser att Sprängämnesinspektionen bör

läggas ned den 30 september 2001 och att verksamheten bör föras över till

Statens räddningsverk den 1 oktober 2001. Regeringen föreslår därför i det

följande att lagen ändras så att detta blir möjligt. I anslutning härtill

redovisar regeringen sina skäl för organisationsändringen.

Regeringens förslag: Lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor ändras

 på så sätt att Statens räddningsverk åläggs vissa i lagen angivna uppgifter som

 nu tillkommer Sprängämnes-inspektionen.

Lagen ändras vidare så att regeringen får föreskriva att det av lagen framgår

att Statens räddningsverk även skall pröva frågor om tillstånd till hantering av

 brandfarliga varor inom Fortifikationsverket.

Regeringens bedömning: Sprängämnesinspektionen bör läggas ned den 30 september

2001 och verksamheten bör föras över till Statens räddningsverk den 1 oktober

2001.

Statskontorets förslag: Statskontoret föreslår i rapporten Utlokalisering av

Sprängämnesinspektionen - Sammanslagning med Räddningsverket? (Statskontoret

2000:42) en sammanslagning av Sprängämnesinspektionen med Statens räddningsverk

och en framtida samlokalisering i Karlstad. Den verksamhet som

Sprängämnesinspektionen bedriver bör enligt Statskontoret inte placeras i

Karlskoga då man funnit att mycket lite talar för det. Räddningsverket föreslås

i stället få i uppdrag att upprätta en arbetsplats för i huvudsak annan

verksamhet i Karlskoga. En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 1.

Remissyttrandena: Rikspolisstyrelsen, Riksåklagaren och Försvarsmakten

understryker vikten av att bibehålla den specialistkompetens som finns vid

Sprängämnesinspektionen.

Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) anser att största

synergieffekten skulle uppnås om Sprängämnesinspektionen slogs samman med

Arbetarskyddsstyrelsen. Vidare understryker SWEDAC att om en utlokalisering

skall kunna ske måste detta kombineras med att övergångsvis ha kvar ett

filialkontor i Stockholm med Sprängämnes-inspektionens nuvarande personal för

att inte myndighetsfunktionen skall försvagas.

Statens räddningsverk anser sig kunna genomföra utredarens förslag utan att

kompetensförluster, friktion mellan myndigheternas olika kulturer m.m. gör att

säkerheten på det område som Sprängämnes-inspektionen hittills ansvarat för

äventyras. Räddningsverket har länge ansett att Sprängämnesinspektionens

verksamhet borde samordnas med Räddningsverkets då det skulle leda till en

totalt sett tydligare och effektivare myndighetsstruktur till gagn för hela

säkerhetsarbetet och med minskat dubbelarbete. Räddningsverket menar att all

verksamhet vid Sprängämnesinspektionen har mer eller mindre samband med

Räddningsverkets verksamhet.

Sprängämnesinspektionen är negativ till förslagen. Av yttrandet framgår att

Sprängämnesinspektionen anser att Statskontorets utredning har många brister och

 svagheter. Dessutom ligger förslaget enligt Sprängämnesinspektionen inte inom

de förutsättningar som utrednings-direktiven ger. Statskontoret har med sin

utredning inte kunnat styrka att man skulle uppnå några för det statliga

säkerhetsarbetet avseende brandfarliga och explosiva varor påtagliga fördelar

med sitt förslag. Sprängämnesinspektionen avvisar denna del av

utredningsförslaget och detta kan därför inte ligga till grund för några som

helst förslag om förändringar av inspektionens verksamhet eller organisation.

Sprängämnesinspektionen avstyrker såväl omlokalisering som sammanslagning med

Räddningsverket

Om statsmakterna önskar slå samman inspektionens verksamhet med annan statlig

verksamhet som också arbetar med att förebygga olyckor, påpekar

Sprängämnesinspektionen slutligen att det finns andra och för det statliga

säkerhetsarbetet bättre lösningar än Statskontorets förslag. För att kunna

klarlägga vilken lösning som i en sådan situation kan vara den för

säkerhetsarbetet bästa behövs en förutsättningslös utredning i vilken berörda

intressenter ges möjlighet att delta.

Riksrevisionsverket pekar på brister i utredningen vad gäller konsekvenser på

kort och på lång sikt. Riksrevisionsverket saknar beräkningar av ekonomiska

konsekvenser och bedömning av besparings-potential. Vidare anses det inte klart

framgå vad problematiken med två separata myndigheter egentligen består av.

Riksrevisionsverket tar inte ställning till frågorna om utlokalisering och

sammanslagning.

Länsstyrelserna i Örebro och Värmlands län är positiva till utlokalisering och

sammanslagning och menar bl.a. att länsstyrelserna borde kunna få en utökad roll

 på sikt vad gäller tillsyn över kommuner-nas verksamhet även vad gäller lagen

om brandfarliga och explosiva varor (jämför länsstyrelsernas tillsynsroll enligt

 räddningstjänstlagen). Länsstyrelsen anses vara bäst lämpad att sköta den

samordnade tillsynen på regional nivå inom området skydd mot olyckor. Risken med

 förlust av kompetenser anses vara av övergående art och bör vägas mot de

regionalpolitiska aspekterna.

Arbetarskyddsstyrelsen är kritisk till förslagen, saknar tillräcklig utredning

av de säkerhetsmässiga aspekterna och pekar på stora skill-nader mellan

Räddningsverkets och Sprängämnesinspektionens arbets-sätt. En sammanslagning av

Sprängämnesinspektionen med Arbetarskyddsstyrelsen vore enligt

Arbetarskyddsstyrelsen bättre med hänsyn till dessa båda myndigheters liknande

arbetsformer. Om Sprängämnesinspektionen skall upphöra som egen myndighet bör en

 ny utredning tillsättas med uppdrag att förutsättningslöst undersöka

lämpligaste fördelning av Sprängämnesinspektionens nuvarande arbetsuppgifter på

andra myndigheter.

Boverket pekar på dels de initiala svårigheter, dels de positiva effekter som

förekom då myndigheten utlokaliserades till Karlskrona. Boverket konstaterar att

 man i dag har en väl fungerande organisation med hög kompetens på den nya

orten. Vidare konstaterar Boverket, vad gäller frågan om sammanslagning av

Sprängämnesinspektionen och Statens räddningsverk, att det ligger nära till

hands att verksamheterna samordnas. Samordningen kan skapa administrativa

fördelar och effektivt resursutnyttjande. Många avnämare skulle se det som

naturligt att en sådan sammanslagning kommer till stånd med lokalisering till

Karlstad.

Naturvårdsverket är positivt till en sammanslagning.

Karlstads och Karlskoga kommuner samt Karlstad universitet är positiva till

förslagen. Universitetet anför att en sammanslagning ger stabilitet,

kompetensfördelar och minskar sårbarheten hos den lilla myndigheten.

Flera fackliga organisationer är kritiska till såväl utlokalisering som

sammanslagning. Industrifacket framför att samordningsvinster lättare kan uppnås

 genom att slå samman Sprängämnesinspektionen med Arbetarskyddsstyrelsen då man

slipper bekymret med omlokalisering.

Kemikontoret, Svenska Petroleuminstitutet, Svenska Gasföreningen och några

företag i branschen är kritiska till förslagen och befarar att sammanslagningen

kan medföra en kompetensförlust som skulle kunna leda till ett ökat antal

olyckor.

Skälen för regeringens förslag och bedömning

Behov av samordning

Sedan en följd av år har statsmakterna eftersträvat en ökad integration mellan

olycks- och skadeförebyggande åtgärder samt räddningstjänst. Mot denna bakgrund

bör ambitionen vara att så långt möjligt samordna verksamheter och därvid

förbättra återföringen av erfarenheter mellan olycksförebyggande och

skadeavhjälpande åtgärder. En helhetssyn bör råda där den övergripande

målsättningen är att minska antalet olyckor.

I budgetpropositionen för 2001 tar regeringen ett samlat grepp inom området

skydd mot olyckor genom att under Försvarsdepartementet skapa ett nytt

politikområde (Skydd mot olyckor) som omfattar verksamheter som bedrivs av

myndigheterna under det sjätte utgiftsområdet, bl.a. Statens räddningsverk och

Sprängämnesinspektionen. Politikområdet omfattar förebyggande,

konsekvensbegränsande och skadeavhjälpande åtgärder avseende olyckor.

Tillsyn med avseende på åtgärder för att hindra eller begränsa skador till följd

 av brand bedrivs såväl enligt räddningstjänstlagen (1986:1102) som enligt lagen

 (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Tillsynen enligt

räddningstjänstlagen, vilken framför allt sker i form av brandsyn, och tillsynen

 enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor, utövas lokalt av en och samma

 myndighet, nämligen den eller de kommunala nämnder som svarar för

räddningstjänsten. Ofta sker förrättning enligt båda lagstiftningarna vid samma

tillfälle. I fråga om den centrala tillsynen är dock ansvaret uppdelat mellan

Statens räddningsverk och Sprängämnesinspektionen på så sätt att Räddningsverket

 svarar för tillsynen enligt räddningstjänstlagen och Sprängämnesinspektionen

för tillsynen enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor.

Statens räddningsverk är ansvarig myndighet för landtransporter av farligt gods

och samordnar dessutom övriga transportmyndigheters (luft- och sjötransporter)

arbete inom området. Brandfarliga och explosiva varor utgör en mycket stor del

av alla transporter med farligt gods. Sprängämnesinspektionen är

tillsynsmyndighet för sådana varugrupper. Sprängämnesinspektionen biträder

Statens räddningsverk i det internationella arbetet vad gäller

klassificeringsfrågor.

Räddningsverket är central tillsynsmyndighet och föreskrivande myndighet enligt

lagen (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av

allvarliga kemikalieolyckor (Sevesolagstiftningen). En viktig del av de farliga

ämnen som Seveso-II direktivet5 reglerar utgörs av de varugrupper som

Sprängämnesinspektionen har tillsyns-ansvar över enligt reglerna om brandfarliga

 och explosiva varor.

Som framgått överlappar Sprängämnesinspektionens och Räddnings-verkets

verksamheter varandra på ett viktigt område som är lagstiftningsmässigt och

administrativt komplicerat. En integrering av myndigheterna skapar

förutsättningar för förenkling och samordning. En integrering skulle också

tillföra Räddningsverket en viktig kompetens i rollen som samordnande myndighet

för transport av farligt gods och medföra en rationalisering av verksamheten.

Vidare skulle förutsättningar skapas för en samordnad föreskriftsgivning,

tillsyn, vägledning och informationsverksamhet gentemot kommuner, industri och

allmänhet. Tillsynsorganisationen kan utvecklas och förutsättningar skapas för

en samordnad tillbuds- och olycksstatistik.

Regeringen anser av dessa skäl att Sprängämnesinspektionens verksamhet bör

inordnas i Räddningsverkets övriga verksamhet då det leder till en totalt sett

tydligare och effektivare myndighetsstruktur till gagn för hela säkerhetsarbetet

 och till att dubbelarbete undviks. Organisationsändringen medför att en

förvaltningsmyndighet får det centrala ansvaret för den kommunala

räddningstjänstens verksamhetsområde. Den innebär dessutom att Räddningsverket

ges bättre förutsättningar att verka längs hela skalan av olycks- och

skadeförebyggande åtgärder samt räddningstjänst. Organisations-ändringen ligger

också i linje med statsmakternas ambition att Statens räddningsverk och den

kommunala räddningstjänsten får en stärkt förebyggande roll. Med en myndighet

förbättras förutsättningen för framtida arbete med att modernisera och förenkla

lagstiftningen inom hela politikområdet Skydd mot olyckor.

Några av remissinstanserna anser att det finns större samordningsfördelar med

att lägga samman Sprängämnesinspektionen med Arbetsmiljöverket. Det finns ett

flertal delområden inom dessa myndigheters verksamhet som sammanfaller, vilket

Statskontoret också redovisar i sin rapport. Arbetsmiljöverkets

tillsynsverksamhet tar sikte på samtliga förhållanden av betydelse för hälsa och

 säkerhet i arbetet, vilket även inbegriper hanteringen av brandfarliga och

explosiva varor i arbetslivet. De båda myndigheternas verksamhet är såvitt

gäller arbetsmetoder m.m. likartade.

Sprängämnesinspektionens och Räddningsverkets verksamheter avser skydd av

allmänhet, egendom och yttre miljö utan de begränsningar till hälsa och säkerhet

 i arbetslivet som arbetsmiljölagstiftningen har.

Regeringen anser att de skäl som talar för en sammanslagning av

Sprängämnesinspektionens arbetsuppgifter med Räddningsverkets väger tyngre.

Regeringen anser att det är angeläget att det utvecklas ett effektivt samarbete

mellan Statens räddningsverk och Arbetsmiljöverket, som bygger vidare på det

hittillsvarande väl fungerande samarbetet mellan Sprängämnesinspektionen och

Arbetsmiljöverket. Därvid är det av särskild vikt att det olycksförebyggande

arbetet utvecklas.

Lokalisering av Sprängämnesinspektionens verksamhet

Flera remissinstanser har befarat att en utlokalisering av

Sprängämnesinspektionens verksamhet från Stockholm skulle leda till förluster av

 kompetensen till men för verksamheten. Regeringen tar fasta på detta och anser

att det är av största vikt att genomföra organisationsändringen på ett sådant

sätt att den inte äventyrar säkerheten på det område som Sprängämnesinspektionen

 hittills ansvarat för. En fortsatt lokalisering till Stockholm av den

verksamhet som Sprängämnesinspektionen har bedrivit bör därför gälla tills

vidare.

Regeringen avser utse en särskild utredare med uppgiften att förbereda och

genomföra organisationsändringen.

Regeringen avser att uppdra åt Räddningsverket att redovisa hur det fortsatta

arbetet med att integrera de båda myndigheternas verksamhet och nuvarande

organisation kan ske utan att det medför kompetensförluster av betydelse för

säkerheten och även redovisa hur personalens intressen i möjligaste mån kan

tillgodoses.

I regeringens uppdrag till Statskontoret ingick som förutsättning bl.a. att

Sprängämnesinspektionen skulle omlokaliseras till Karlskoga. Statskontoret

kommer i sin utredning fram till att i huvudsak annan verksamhet i

Räddningsverket bör lokaliseras till Karlskoga.

Regeringen kommer att uppdra åt Statens räddningsverk att närmare utreda

förutsättningen för att kunna genomföra Statskontorets förslag vad gäller att

lokalisera verksamhet i Karlskoga. Det är därvid även viktigt att

Räddningsverket samråder med andra myndigheter, organisationer m.m. som berörs

av förslaget.

Lagförslaget i övrigt

Enligt lagens 13 § prövas frågor om tillstånd beträffande brandfarliga varor som

 rör annan än Försvarsmakten eller Försvarets materielverk av den eller de

kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet. Vidare

sägs att frågor om tillstånd i övrigt prövas av Sprängämnesinspektionen

(framdeles Statens räddningsverk) enligt vad regeringen föreskriver. Regeringen

anser att bemyndigandet för regeringen att meddela föreskrifter om

tillståndsprövning bör utvidgas så att det även omfattar prövning av tillstånd

till aktuell hantering inom Fortifikationsverket.

6 Kostnadskonsekvenser och ikraftträdande

Sprängämnesinspektionens verksamhet är till största delen finansierad genom

anslag och till en mindre del via avgifter. Av budgetpropositionen för 2001,

utgiftsområde 6 Totalförsvar framgår att anslag 7:5 Brandfarliga och explosiva

varor6 finansierar verksamhet som avser förebyggande åtgärder inom området.

Sådana avgiftsintäkter som härrör från uppdrag och serviceverksamhet disponeras

av myndigheten medan avgifter som tas ut med stöd av lagen (1988:868) om

brandfarliga och explosiva varor redovisas mot inkomsttitel 2552 Övriga

offentligrättsliga avgifter.

Avsikten är att finansieringen av Sprängämnesinspektionens verksamhet genom

anslag och avgifter skall finnas kvar för motsvarande verksamhet i Statens

räddningsverk.

Regeringens förslag innebär inga ökade ambitioner verksamhetsmässigt jämfört med

 myndigheternas tidigare verksamhet. Förslaget medför möjlighet till en

långsiktig effektivisering av de verksamheter som de båda myndigheterna hittills

 har bedrivit. De rationaliserings-effekter som organisationsändringen medför

har av Statskontoret beräknats till några enstaka tjänster.

De eventuella merkostnader som arbetet med att genomföra organisationsändringen

medför ryms inom befintliga ekonomiska ramar.

Överföringen av Sprängämnesinspektionen till Statens räddningsverk avses bli

genomförd den 1 oktober 2001, samtidigt som de föreslagna lagändringarna träder

i kraft.

Regeringen avser att föreskriva att Statens räddningsverk fr.o.m. den 1 oktober

2001 disponerar anslaget 7:5 Brandfarliga och explosiva varor.

Sammanfattning av Statskontorets rapport

Regeringen överväger att föreslå riksdagen att omlokalisera

Sprängämnesinspektionen till Karlskoga. I samband därmed vill man pröva frågan

om en sammanslagning med Statens räddningsverk. Statskontoret har fått i uppdrag

 att utreda hur en sådan sammanslagning skulle kunna genomföras samt

konsekvenserna av den. Förslaget innehåller sålunda två aspekter; omlokalisering

 och sammanslagning. Även om uppdraget inte explicit efterlyser Statskontorets

synpunkter på förslaget om utflyttning så belyser Statskontoret det ändå

eftersom så många av de intervjuade instanserna ser detta som en huvudfråga.

Statskontoret har uppfattat att regeringens tanke med omlokaliseringen dels är

att utnyttja och stärka den kompetens inom sprängämnesområdet som traditionellt

finns i Karlskoga, dels att utveckla arbetsmarknaden där inför framtiden. Idén

stöds av företag i Karlskoga som på olika sätt är kopplade till

sprängämnesindustrin. Nu är det emellertid så att endast en mindre del av

Sprängämnesinspektionens verksamhet (motsvarande en dryg heltidstjänst) gäller

den sprängämnesindustri som har ett centrum i Karlskoga och i övrigt är

lokaliserad till östra Värmland och Närke. Sprängämnesinspektionens namn är med

andra ord inte särskilt relevant eftersom dess näringslivskontakter i övrigt

framförallt gäller industri och annan verksamhet inom t.ex. gas- och

oljebranschen som är lokaliserad till södra och västra Sverige. För övrigt är

Stockholm viktigt för Sprängämnesinspektionen med tanke på att så gott som alla

de myndigheter man samarbetar med finns där. Detsamma gäller näringslivets

branschföreningar. Inspektionen har en intensiv reseverksamhet och en stor del

av arbetet förutsätter personliga kontakter med organisationer och myndigheter i

 Stockholm.

Utlokalisering kostar

Varje utlokalisering från Stockholm medför engångskostnader för omställningen,

högre kostnader i tid och pengar för resor och större tidsåtgång för

sammanträden i Stockholm eller på andra orter, för vilka Stockholm är ett

kommunikationsnav. Detta är generella effekter som gäller för alla

utflyttningar. Effekterna blir särskilt starka för Sprängämnesinspektionen

eftersom de flesta anställda, inte bara ledningen, måste resa mycket och har

många stockholmskontakter. Kommunikationsmässigt är Karlskoga inte en särskilt

gynnsam lokalisering för en reseintensiv verksamhet.

Vad de flesta intervjuade emellertid trycker på är risken för kompetensbortfall

under en längre tid om Sprängämnesinspektionen skulle flyttas. Enligt

inspektionens ledning och fackliga organisationer kommer knappast någon anställd

 att följa med till Karlskoga. Då ärendehanteringen vid Sprängämnesinspektionen

måste hållas i gång utan avbrott blir det förmodligen nödvändigt att vid en

utlokalisering hålla kvar en distansarbetsplats i Stockholm under en

övergångstid. Man fruktar också att det långsiktigt skulle bli svårare att

nyrekrytera till Karlskoga. Sprängämnesinspektionens personal har en mycket

uttalad spetskompetens på de tekniska specialområdena. Till det kommer krav på

kunnighet i myndighetsutövande - några andra centrala statliga myndigheter finns

 inte i Karlskoga - och social kompetens i kontaktverksamheten. Å andra sidan är

 Karlskoga en ingenjörstät kommun med dubbelt så många civilingenjörer i

förhållande till befolkningen som landet i övrigt.

Det som kan tala för en utflyttning är detsamma som gäller för andra

myndigheter. Många utlokaliserade verk visar på effektivitetsvinster i det

dagliga arbetet på den mindre orten. För personalen är också kortare arbetsresor

 och betydligt lägre boendekostnader påtagliga fördelar. För omlokalisering av

statliga myndigheter från Stockholm finns dock framför allt andra skäl än den

specifika myndighetens intressen. Det är regionalpolitiska motiv som risken för

överhettning i storstaden och sviktande arbetsmarknader på andra håll i landet.

Sprängämnesinspektionen väger genom sin litenhet inte särskilt tungt i den

lokaliseringspolitiska vågskålen. Däremot är nackdelarna för verksamheten

betydande vid en utlokalisering.

Sammanslagning?

När det gäller sammanslagning har flera utredningar under årens lopp föreslagit

en sådan - med Statens räddningsverk eller med andra myndigheter. Skäl för en

sammanslagning av Sprängämnesinspektionen med en större myndighet skulle kunna

vara synergieffekter med tanke på gemensamma uppdrag, rationaliseringsvinster på

 den administrativa sidan och minskad sårbarhet för den lilla myndigheten.

Flera lagar reglerar och flera myndigheter sysslar med skade- och

olycksförebyggande verksamhet. Varje uppdelning av ansvarsområdena leder

obönhörligen till gråzoner, risk för dubbelarbete och behov av samarbete över

gränserna. Detta kan illustreras just med att Sprängämnesinspektionen haft flera

 olika tillhörigheter och ofta varit föremål för förslag om ny

organisationsform. I det aktuella fallet är det ingen av de intervjuade som

anser att det i verksamheten råder oklarhet om myndighetsutövningen. Inte heller

 upplever man att dubbelarbete förekommer i någon större omfattning.

Några intressenter påpekar att Sprängämnesinspektionen verksamhetsmässigt har

större samhörighet med Arbetarskyddsstyrelsen.

Den granskning Statskontoret gjort av myndigheternas ansvarsområden visar att

beröringspunkter finns och Räddningsverket anser för sin del att betydande

vinster skulle göras vid en sammanslagning.

Mot sammanslagning talar de utomordentligt goda vitsord Sprängämnesinspektionen

får från framförallt näringslivets organisationer. Sprängämnesinspektionen

uppges vara effektiv och serviceinriktad, obyråkratisk, lättillgänglig och

mycket kompetent. Myndighetens goda resultat uppnås just genom att den är liten,

 anser man.

Ett annat skäl som framförs av Sprängämnesinspektionen är de två myndigheternas

olika kulturer och den misstänksamhet som finns från inspektionens sida på grund

 av Räddningsverkets sedan länge visade intresse för en sammanslagning.

Otvetydigt är dock Sprängämnesinspektionen en mycket liten myndighet och som

sådan sårbar. En sammanslagning skulle ge bättre möjligheter till back-up för

såväl den inspekterande som den regelskrivande personalen. Man skulle också få

tillgång till resurser för utveckling. Därutöver finns vissa

rationaliseringsmöjligheter på framför allt den administrativa sidan men också i

 internationella och nationella samarbetsgrupper. Kommunförbundet framhåller

också det positiva i en minskning av myndighetskontakterna för kommunerna.

För att verksamhetsmässiga vinster skulle nås med en sammanslagning borde

Sprängämnesinspektionens personal för tillsyn, rådgivning, regelskrivning,

information mm integreras med Räddningsverkets personal för motsvarande

uppgifter. Det kräver att man finns geografiskt samlade. För att

rationaliseringsvinster skulle kunna göras borde den större myndighetens

resurser för personaladministration och ekonomi utan extra tillskott kunna

betjäna även den mindre myndigheten. Detta underlättas om de två myndigheterna

finns under samma tak. Resonemanget är generellt och gäller oberoende av om

Sprängämnesinspektionen skulle läggas samman med Statens räddningsverk,

Arbetarskyddsstyrelsen eller annan/andra myndigheter.

Statskontoret har alltså funnit att mycket litet talar för en lokalisering av

nuvarande Sprängämnesinspektionen till Karlskoga. Mot talar risken för

kompetenstapp, dyrare och längre resor och större avstånd till

samarbetspartners. Detsamma gäller om verksamheten skulle integreras i Statens

räddningsverk. För en sammanslagning av båda myndigheterna i Karlstad finns dock

 vissa skäl, även om en sådan inledningsvis skulle leda till betydande

kulturkrockar.

Utvecklingscentrum Karlskoga

För att svara upp mot regeringens önskan att stärka arbetsmarknaden i Karlskoga,

 har det varit vår ambition att hitta någon annan verksamhet än

Sprängämnesinspektionens som har anknytning till Karlskoga, kan dra nytta av

ortens specifika kvalifikationer och som har en framtidsinriktning.

Statskontoret har funnit ett uppslag i Örebro universitets UGV-projekt (Unmanned

 Ground Vehicle) med forskning m.m. om obemannade farkoster i riskabla miljöer.

Räddningsverket har ett stort intresse av projektet och är till viss del redan

inblandat. Förslaget är att en samordnings- och informationsfunktion för detta

projekt finansieras med statliga medel och förläggs till Karlskoga. Detta har

framförts som ett önskemål från såväl den engagerade industrin i Bofors som

universitetet.

Statskontoret har funnit ytterligare ett projekt som är i ett startskede och som

 skulle kunna stödjas av staten och kunna bli av betydelse för Karlskoga. Det

gäller Kompetenscentrum för Energetiska Material i Karlskoga, som planeras av

ett antal företag och myndigheter, som t.ex. skall ta fram civila alternativ

till försvarsindustrin. Centrat skulle verka för samverkan mellan företag,

myndigheter, organisationer och universitet. Det skulle arbeta med utbildning,

konferenser, forskning och informationsspridning inom området energetiska

material. Statskontoret föreslår att en tjänst för vardera av de två projekten

och hyra för gemensamma lokaler får statligt stöd.

Sprängämnesinspektionen har ca 20 anställda. Statskontoret utgår från att

regeringen genom förslaget i detta uppdrag vill lokalisera verksamhet av den

storleksordningen till Karlskoga. De två projekten kan växa i framtiden men

uppfyller alltså inte inledningsvis regeringens ambition.

Statskontoret föreslår därför att Statens räddningsverk ges i uppdrag att

samlokaliserat med projekten upprätta en arbetsplats i Karlskoga för dels

arbetsuppgifter som är lämpliga att flytta från Karlstad eller annan ort, dels

för en distansarbetsplats för anställda inom Räddningsverket som bor i Karlskoga

 eller har närmare dit än till Karlstad.

Statens räddningsverk ställer sig positivt till en sammanslagning med

Sprängämnesinspektionen i Karlstad och till inrättandet av en ny arbetsplats i

Karlskoga:

".. sammanslagningen bör ..kunna användas som katalysator för att i Karlskoga,

med beaktande av den särskilda kompetens som finns i regionen, bygga upp en

offensiv och framtidsinriktad utvecklingsmiljö inom området skydd mot olyckor.

En samordnad statistikhantering, uppföljning, utredning och analys av olyckor

och tillbud är en central uppgift i allt säkerhetsarbete, såväl för

verksamhetsutövare som myndigheter. Räddningsverket och Sprängämnesinspektionen

har hittills var för sig bedrivit sådan verksamhet. Här finns en stor potential

att tillsammans med andra myndigheter och berörda delar av näringslivet och med

expertstöd från närbelägna SCB i Örebro skapa en samlad funktion inom det

aktuella området. En sådan satsning stämmer väl överens med regeringens uttalade

 ambition att utveckla resultatstyrningen inom politikområdet skydd mot olyckor.

Vidare bör den sammanslagna myndigheten kunna förlägga huvuddelen av sin

utvecklingskapacitet avseende säkerhet i samband med tillverkning, hantering och

 transport av farliga varor, liksom utveckling kopplad till räddningsinsatser i

samband med explosiva varor, till Karlskoga. Räddningsverket har funnit ett

antal intressanta projektförslag och aktiviteter med anknytning till den nya

myndighetens verksamhetsområden och som myndigheten bör kunna stödja genom

inrättande av tjänster. Det gäller bland annat det planerade Kompetenscentrat

för Energetiska Material i Karlskoga, Örebro universitets UGV-projekt samt

verksamhet med samband till humanitär minröjning.

Räddningsverket bör således ges i uppdrag att i samarbete med berörda

branschorganisationer samt näringsliv och myndigheter i regionen vidare utveckla

 ovanstående områden så att verksamhet i storleksordningen 15-20 tjänster kan

etableras i Karlskoga. Genom att tonvikten i satsningen läggs på sådan

verksamhet som har en naturlig koppling till Karlskogas särskilda kunskapsprofil

 och genomförs i form av samverkansprojekt, finner Räddningsverket det troligt

att den även på kort sikt kommer att generera ytterligare arbetstillfällen.

Räddningsverket bedömer att satsningen kan påbörjas redan under 2001 och därvid

inledningsvis genomföras inom ramen för myndigheternas befintliga budgetar.

Räddningsverket bör ges uppdrag att i budgetunderlaget för år 2002 redovisa en

plan för den fortsatta uppbyggnaden vad avser detaljerad inriktning,

samverkanspartners och förslag till finansiering."

En sammanfattning av Statskontorets resonemang så här långt lyder:

En utlokalisering av Sprängämnesinspektionen gynnar inte verksamheten men det

kan finnas andra skäl. Är en utlokalisering av Sprängämnesinspektionen från

Stockholm det primära bör den ske till Karlstad, där synergieffekter kan nås

genom en sammanslagning med Statens räddningsverk.

Är utvecklingen av arbetsmarknaden i Karlskoga det primära är ett

utvecklingscentrum Karlskoga, av den art som skissats, en bättre lösning än att

förlägga Sprängämnesinspektionen till Karlskoga.

För att skapa ett Utvecklingscentrum är varken utlokalisering av

Sprängämnesinspektionen eller sammanslagning med Räddningsverket en absolut

förutsättning. Statskontoret har också pekat på att inspektionen i nuvarande

form och på nuvarande plats är välfungerande och att betydande

sammanläggningsproblem av psykologisk natur måste tas med i bilden. Återstår så

frågan om det ändå finns skäl för en sammanslagning.

En sammanslagning ger vissa rationaliseringsvinster som kan hjälpa till att

långsiktigt finansiera den nya arbetsplatsen i Karlskoga. På kort sikt äts de

dock i stor utsträckning upp av de samlade kostnaderna för utlokaliseringen. Vid

 en sammanslagning kan man också räkna med att Räddningsverkets engagemang i

Utvecklingscentrum Karlskoga blir större. Man får en ny arbetsuppgift men får

samtidigt ett tillägg av ny kompetens som man eftersträvar.

Allting sammantaget stannar Statskontoret vid att föreslå en sammanläggning av

Sprängämnesinspektionen med Statens räddningsverk i Karlstad och utflyttning av

vissa funktioner från Räddningsverket i Karlstad för att tillsammans med några

andra utvecklingsprojekt skapa ett utvecklingscentrum i Karlskoga.

Kostnader och besparingar

Det är inte möjligt att göra en precis kalkyl över kostnader och vinster med en

utlokalisering, med en sammanslagning av två myndigheter och med förslaget i

övrigt. Övergripande kan noteras:

Statskontoret räknar med att fem tjänster kan rationaliseras bort genom att

Räddningsverket med befintliga resurser kan klara ekonomi- och

personaladministration även för Sprängämnesinspektionens personal. En del andra

rationaliseringsvinster bör också kunna göras. Lokaler är billigare i

Karlstad/Karlskoga än i Stockholm.

Reskostnaderna bör dock bli högre från Karlstad/Karlskoga jämfört med Stockholm

och övergångskostnader är oundvikliga vid en utlokalisering. Det gäller

effektivitetsförluster pga. flyttningen, men också direkta flyttkostnader.

För att inte förlora specialkompetens blir det förmodligen också nödvändigt att

under en tid möjliggöra för viss personal att fortsätta ha Stockholm som

bostadsort oberoende av om Sprängämnesinspektionen flyttas separat eller slås

samman med Räddningsverket. Om en sådan situation uppstår behöver

Sprängämnesinspektionen eller Statens räddningsverk extra budgetmedel för att

finansiera en arbetsplats i Stockholm.

Långsiktigt bedöms inte rekryteringsmöjligheterna bli sämre i Karlstad/

Karlskoga än i Stockholm. För anställda kan privatekonomiska skäl, som klart

lägre boendekostnader och kortare arbetsresor göra Karlskoga/Karlstad till en

attraktiv arbetsmiljö.

Sammanfattningsvis bedömer Statskontoret att Räddningsverket inom sin egen och

Sprängämnesinspektionens befintliga budget kan klara upprättandet av den nya

arbetsplatsen i Karlskoga.

Om Sprängämnesinspektionen inte förs till Statens räddningsverk behöver

Räddningsverket allt annat lika ett tillskott av budgetmedel för att klara

kostnaden för de två kanslifunktionerna i de nya projekten. Därutöver kan

Räddningsverket behöva ytterligare medel under en kortare tid för att upprätta

den nya arbetsplatsen i Karlskoga för befintlig Räddningsverksverksamhet. Det

gäller investeringar i utrustning men också kostnader för ev. dubbla hyror under

 en övergångsperiod.

Om Sprängämnesinspektionen förs till Karlskoga som egen myndighet uppstår

omlokaliseringskostnader för själva flyttningen och för en eventuell arbetsplats

 under en övergångstid i Stockholm. Dessa kostnader är desamma vid en

sammanslagning med Räddningsverket.

Förteckning över remissinstanser avseende Statskontorets rapport

Remissvar har inkommit från följande remissinstanser:

Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Styrelsen för ackreditering och teknisk

kontroll, Standardiseringen i Sverige, Försvarsmakten, Statens räddningsverk,

Sprängämnesinspektionen, Riksrevisionsverket, Länsstyrelsen i Värmlands län,

Länsstyrelsen i Örebro län, Örebro universitet, Karlstad universitet,

Naturvårdsverket, Boverket, Vägverket, Arbetarskyddsstyrelsen,

Elsäkerhetsverket, Karlstad kommun, Karlskoga kommun, Umeå kommun, Sveriges

Industriförbund, Svenska Petroleum Institutet, Svenska Brandförsvarsföreningen,

Facket för Service och Kommunikation, Industrifacket, Kemikontoret,

Kompetenscentrum för Energetiska Material, Nammo Liab AB, Nexplo Bofors AB,

Preem Petroleum AB, Saab Bofors Dynamics AB, Saab Bofors Test Center AB, SACO:s

Tjänstemannaförbund, SACO-föreningen vid Sprängämnesinspektionen,

Statstjänstemannaförbundet, ST-föreningen vid Sprängämnesinspektionen,

ST-föreningen vid Statens räddningsverk, Svenska gasföreningen och Svenska

Industritjänstemannaförbundet.

Följande har inte inkommit med svar:

Svenska Elektriska kommissionen och Sveriges Fyrverkeribransch-Förbund.

Följande har avstått att lämna synpunkter:

Kommerskollegium, Kemikalieinspektionen, Statens haverikommission, Sveriges

Provnings- och Forskningsinstitut, Göteborgs kommun och Svenska Kommunförbundet.

Därutöver har följande inkommit med svar:

LO, Dyno Nobel Sweden AB, Göteborg Energi AB, Malmö Brandkår, Kimit AB, Sydgas

AB,[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN] och John[REDACTED_EFTERNAMN].

Försvarsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 mars 2001

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet von[REDACTED_EFTERNAMN]

________________

Regeringen beslutar proposition 2000/01:77 Integrering av verksamheter inom

politikområdet Skydd mot olyckor.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som inför, ändrar, upp-häver eller upprepar ett

normgivnings-bemyndigande

Celexnummer för bakomliggande EG-regler

Lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor

13 §

1 Senaste lydelse 1995:446.

2 Senaste lydelse 1991:1692.

3 Senaste lydelse 1995:446.

4 Senaste lydelse 1995:446.

5 Rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga

och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår.

6 Se avsnitt 3 om ändring av anslagets benämning.

Prop. 2000/01:77

23

1