Regeringens proposition

1999/2000:80

Avtal om handel, utveckling och samarbete mellan

Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater och

Republiken Sydafrika

Prop.

1999/2000:80

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 22 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner avtalet om handel,

utveckling och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess

medlemsstater å ena sidan och Republiken Sydafrika å andra sidan.

Avtalet innehåller bestämmelser om bl.a. frihandel, politisk dialog,

ekonomiskt samarbete och utvecklingssamarbete. Syftet med avtalet är

bl.a. att fördjupa relationerna med Sydafrika och stödja den politiska,

ekonomiska och sociala utvecklingen i landet. Genom avtalet inrättas

vissa organ som skall övervaka avtalets tillämpning.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 1

2 Ärendet och dess beredning 1

3 Bakgrund 1

3.1 Förhandlingarnas bakgrund 1

3.2 Den ekonomiska utvecklingen i Sydafrika 1

3.3 Sveriges och EG:s handelsförbindelser med Sydafrika 1

3.3.1 Handeln mellan Sverige och Sydafrika 1

3.3.2 Handeln mellan EG och Sydafrika 1

3.4 Det regionala ekonomiska och handelspolitiska samarbetet

i södra Afrika 1

4 Innehållet i avtalet 1

4.1 Ingressen 1

4.2 Syftet 1

4.3 Politisk dialog 1

4.4 Handel allmänt 1

4.5 Industriprodukter 1

4.6 Jordbruksprodukter 1

4.7 Generella bestämmelser 1

4.8 Etableringsrätt och tillhandahållande av tjänster 1

4.9 Löpande betalningar och kapitalrörelser 1

4.10 Konkurrenspolitik och statligt stöd 1

4.11 Andra handelsrelaterade bestämmelser 1

4.12 Ekonomiskt samarbete 1

4.13 Utvecklingssamarbete och samarbete på andra områden 1

4.14 Finansiella aspekter på samarbetet 1

4.15 Slutbestämmelser 1

4.16 Ikraftträdande och provisorisk tillämpning 1

5 Godkännande av avtalet 1

Bilagor 1. Avtal om handel, utveckling och samarbete mellan

Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan

och Republiken Sydafrika å andra sidan. . .21

 2. Rättelse till bilaga 2 till avtalet 621

 3. Rättelse till bilaga 3 till avtalet 623

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 mars 2000 .624

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner avtalet om handel,

utveckling och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess

medlemsstater å ena sidan och Republiken Sydafrika å andra sidan.

2 Ärendet och dess beredning

Europeiska unionens råd beslutade den 12 juni 1995 att förhandlingarna

om ett avtal om handel, utveckling och samarbete mellan Europeiska

gemenskapen (EG) och dess medlemsstater å ena sidan och Republiken

Sydafrika å den andra skulle inledas.

Europeiska kommissionen förde förhandlingarna i samråd med

medlemsstaterna och Sverige deltog aktivt under hela förhandlings-

arbetet. Synpunkter inhämtades löpande från de närmast berörda myndig-

heterna, nämligen Kommerskollegium och Statens jordbruksverk.

Avtalet slutförhandlades i mars 1999 och undertecknades den 11 oktober

samma år. Avtalet är ett s.k. blandat avtal, vilket innebär att såväl gemen-

skapen som medlemsstaterna i Europeiska unionen (EU) är parter i

avtalet på ena sidan. Bestämmelser i avtalet som omfattas av

gemenskapens kompetens började tillämpas provisoriskt fr.o.m. den 1

januari 2000. Avtalet skall godkännas av de avtalsslutande parterna innan

det kan träda i kraft.

Avtalet, jämte slutakten till avtalet, fogas som bilaga 1 till

propositionen. Två rättelser har utfärdats. Den ena rättelsen rör bilaga 2

till avtalet och den andra rör protokoll 1 till avtalet. Rättelserna fogas

som bilaga 2 och 3 till propositionen.

3 Bakgrund

3.1 Förhandlingarnas bakgrund

Nya möjligheter till stöd och samarbete med Sydafrika öppnades i och

med övergången till ett demokratiskt styre och de första fria valen år

1994. Dessförinnan hade gemenskapen under åren 1985 och 1986 beslu-

tat om två åtgärdsprogram med restriktiva och positiva åtgärder för att

främja en fredlig förändring i Sydafrika. Bland annat kanaliserades bi-

drag genom enskilda organisationer till offren för apartheidregimens för-

tryck. Sverige inledde humanitärt bistånd till Sydafrika i början på 1960-

talet, ett stöd som framför allt riktade sig till African National Congress

(ANC) verksamhet i exil och till organisationer som verkade inne i

apartheidtidens Sydafrika. Det svenska stödet avslutades år 1994 och

ersattes därefter av bilateralt utvecklingssamarbete.

I december 1993 beslutade EG att övergången till ett demokratiskt

Sydafrika skulle stödjas dels genom ett samordnat biståndsprogram till

stöd för förberedelse och bevakning av valen i april 1994, dels genom

skapandet av en lämplig samarbetsram för att konsolidera den ekono-

miska och sociala grunden för denna övergång. Ett förenklat sam-

arbetsavtal ingicks mellan EG och Sydafrika i oktober 1994 med ömse-

sidiga åtaganden om samarbete. Avtalet möjliggjorde bl.a. lån genom

Europeiska investeringsbanken (EIB) och syftade till att främja ekono-

miskt samarbete i regionen.

När förhandlingarna om det mer omfattande handels-, utvecklings- och

samarbetsavtalet inleddes år 1995 var syftet att uppnå ett sammanhållet

ramverk för de långsiktiga relationerna mellan gemenskapen och Syd-

afrika. Parallellt med dessa förhandlingar fördes förhandlingar om ett

protokoll för Sydafrikas anslutning till Lomékonventionen. Förhandling-

arna om ett bilateralt avtal och Loméprotokoll fördes parallellt fram till

år 1997 då Sydafrika tillträdde Lomékonventionen. Sydafrika inkluderas

bl.a. i upphandlingsområdet avseende Europeiska utvecklingsfonden

(EDF) och i begränsad omfattning i Lomékonventionens s.k.

kumulationsregler. Däremot omfattar tillträdet inte EG:s

handelspreferensarrangemang , ekonomiskt samarbete och

biståndsresurser, områden som istället ingår i det bilaterala avtalet. I

jämförelse med övriga 70 u-länder i Afrika, Västindien och

Stillahavsområdet som omfattas av Lomékonventionen, dvs. de s.k.

AVS-staterna, ansågs Sydafrikas höga utvecklingsnivå och goda

ekonomiska potential motivera denna uppdelning.

Med utgångspunkten att handelsfrågorna skulle regleras i ett fri-

handelsavtal antog rådet den 25 mars 1996 ett tilläggsdirektiv och ett

förhandlingsmandat för kommissionen. Ur svensk synvinkel var tilläggs-

direktivet inte tillfredsställande då det innehöll alltför många undantag på

jordbruksområdet. Bland annat med hänvisning till Världshandelsorgani-

sationens (WTO) regler för frihandelsavtal och tullunioner, motsatte sig

Sverige att undantagslistorna till avtalet hade gjorts så omfattande. För

att vara gynnsamma för alla parter och leva upp till WTO:s regler måste

sådana avtal omfatta i stort sett all handel. Dessutom bör inga viktigare

sektorer undantas. Vidare utgör handel en viktig del i gemenskapens stöd

till Sydafrika under övergångsperioden. Sverige och Storbritannien lade

ned sina röster i omröstningen och markerade genom en gemensam

förklaring en reservation mot dessa undantag.

Därefter påbörjades förhandlingarna vad gäller frihandelsavsnittet i

avtalet. Den övergripande målsättningen var att genom handel och ökat

marknadstillträde, där gemenskapen skall liberalisera fler områden och i

snabbare takt än Sydafrika, stödja en positiv utveckling i Sydafrika under

landets övergångsperiod till solid demokrati. Frihandels- och andra

handelsrelaterade frågor skulle kombineras med samarbete och stöd inom

andra områden.

Sydafrika ingår i två regionala handelsarrangemang, dels tullunionen

SACU (Southern African Customs Union), dels SADC (Southern African

Development Community). Det regionala samarbetet har varit en viktig

fråga under förhandlingarnas gång. Inom EU har hänsyn tagits till de

regionala aspekterna dels för att bidra till att skapa goda förutsättningar

för regional handel, dels för att undvika eventuella negativa

konsekvenser av avtalet för regionen. Sverige har aktivt stött denna linje.

Avtalet stipulerar att övergångsperioden skall vara tio år för

gemenskapen och tolv år för Sydafrika innan handelsliberaliseringarna

genomförs fullt ut. Knappt 90 procent av handeln mellan parterna

kommer då att vara tullfri. De produkter som undantas från avtalet är

främst jordbruksprodukter, närmare 39 procent av Sydafrikas

jordbruksexport till gemenskapen undantas helt eller delvis.

Jordbruksexporten är visserligen relativt liten (ca 7 procent av

Sydafrikas totala export) men det är en sektor som bedöms ha god

utvecklingspotential. Sammantaget är det Sydafrika som står för de

tyngsta åtagandena vad gäller tullsänkningar, om än från en hög

utgångsnivå.

Avtalet anger också de övergripande riktlinjerna för utvecklings-

samarbetet med Sydafrika. Ett nytt vägledande program för

utvecklingssamarbetet skall utformas.

Förhandlingarna har tidvis präglats av intensiva diskussioner då olika

uppfattningar har varit rådande såväl mellan olika medlemsländer inom

EU, som i förhandlingarna mellan kommissionen och Sydafrika.

3.2 Den ekonomiska utvecklingen i Sydafrika

Sydafrika är ekonomiskt det mest betydelsefulla landet i Afrika. Landets

betydande naturtillgångar, bl.a. guld, kol, uran och diamanter, har

historiskt lagt grunden för landets ekonomi. I dag utgör denna sektor

dock endast omkring åtta procent av bruttonationalprodukten (BNP). De

dominerande sektorerna är tillverkningsindustrin som utgör 24 procent

av BNP, den finansiella sektorn inklusive försäkringsbranschen som

utgör 19 procent, parti- och detaljhandeln samt hotell- och

restaurangbranschen som utgör 16 procent och slutligen den offentliga

sektorn som utgör 15 procent av BNP. Serviceindustrin är på stark

frammarsch. Den sydafrikanska ekonomin präglades fram till

apartheidregimens fall år 1994 av ett betydande mått av protektionism.

Landets ekonomi påverkades av de internationella sanktioner och

bojkotter, främst de ekonomiska, som infördes. I samband med den nya

regeringens tillträde öppnades landet för internationell konkurrens, vilket

bl.a. ledde till en omstrukturering inom industrin och att en rad

arbetstillfällen gick förlorade. Den ekonomiska politiken vägleds sedan

år 1996 av policydokumentet GEAR (Growth, Employment and

Redistribution), vilket förespråkar marknadsekonomi, fiskal

återhållsamhet och en stark och oberoende centralbank. Kompletteringar

är dock att vänta, inte minst till småföretagarsektorn och ansträngningar

för att skapa ett gynnsammare investeringsklimat. Ett privatiserings-

program avses fortsätta avseende samtliga större statliga företag. Den

nya regeringen har också vidtagit åtgärder för att ge företräde för de

historiskt eftersatta grupperna genom att bl.a. uppmuntra och stödja icke-

vita företagare.

BNP per capita uppgår till 3 340 US-dollar (1997). BNP-tillväxten år

1999 var endast en procent, vilket främst kan förklaras av sviterna av

globala finanskriser och låga råvarupriser, främst på guld. För de

närmaste åren är bedömningen dock att tillväxten lär bli 2-4 procent per

år. Handelsbalansens utveckling under de sista åren är gynnsam. Landet

har fört en stram budgetpolitik de senaste åren och den externa

skuldsättningen är måttlig. Arbetslöshetssiffrorna förblir dock nedslående

och ligger mellan 23-37 procent beroende på hur den informella sektorn

räknas.

Inom WTO har Sydafrika på senare år börjat hålla en något högre

profil, framför allt inom jordbrukssektorn. Sydafrika är medlem av

Cairnsgruppen, en grupp där ett femtontal stora jordbruksexporterande

länder samverkar för främjande av frihandel. Dessutom sträva Sydafrika

efter att stärka utvecklingsländernas position inom WTO.

3.3 Sveriges och EG:s handelsförbindelser med

Sydafrika

3.3.1 Handeln mellan Sverige och Sydafrika

Den svenska exporten till Sydafrika uppgick år 1998 till ca 3,6 miljarder

kronor. Under det första halvåret 1999 skedde emellertid en minskning

med 36 procent jämfört med motsvarande period år 1998. Minskningen

kan delvis förklaras med den svaga ekonomiska utvecklingen av den

sydafrikanska ekonomin som en följd av Asienkrisen och låga

råvarupriser, främst på guld. Den svenska exporten består till största

delen av verkstadsprodukter för framför allt energi- och gruvnäringen,

fordon samt telekommunikationsutrustning. Den sydafrikanska exporten

uppgick år 1998 till ca 450 miljoner kronor och består till stor del av

jordbruksprodukter men även av järn och stål, telekommunikations-

utrustning och bildelar. Under det första halvåret 1999 skedde en ökning

med 8 procent jämfört med det första halvåret 1998.

3.3.2 Handeln mellan EG och Sydafrika

EG är Sydafrikas huvudpartner när det gäller handel. År 1996 uppgick

importen från gemenskapen till omkring 10,9 miljarder US-dollar, ca 40

procent av den totala importen till Sydafrika. Samma år exporterade

Sydafrika varor till gemenskapen till ett värde av ca 7,5 miljarder US-

dollar vilket motsvarar omkring 26 procent av den sydafrikanska

exporten. Preliminära siffror för det första halvåret 1999 visar att

Sydafrikas import från gemenskapen värdemässigt minskat, medan

exporten i stort sett ligger kvar på samma nivå. Däremot har det skett en

viktig förskjutning så till vida att den andel av den sydafrikanska

exporten som går till gemenskapen ökat kraftigt, och under den nämnda

perioden uppgår till ca 44 procent. Andelsmässigt ligger däremot

Sydafrikas import från gemenskapen under första halvåret 1999 kvar på i

stort sett samma nivå, omkring 40 procent av landets samlade import.

Gemenskapen importerar framför allt guld, diamanter och andra

mineral samt jordbruksprodukter från Sydafrika. Exporten till Sydafrika

består till största delen av telekommunikationsutrustning, maskiner och

verkstadsprodukter.

3.4 Det regionala ekonomiska och handelspolitiska

samarbetet i södra Afrika

Det regionala ekonomiska och handelspolitiska samarbetet är viktigt för

Sydafrika. Landet är medlem i SADC som består av 12 länder i södra

Afrika. Sydafrika har undertecknat SADC:s handelsprotokoll, vilket

syftar till att SADC-länderna skall upprätta ett frihandelsområde inom en

tioårsperiod. Sydafrika kommer att delta i detta uppbyggnadsarbete.

Frihandelsområdet kommer ytterligare att stimulera handeln i södra

Afrika. Sydafrika ingår dessutom i tullunionen SACU, där unionens

gemensamma tullinkomster fördelas mellan länderna. Det enskilda land i

regionen med vilket Sydafrika har störst handelsutbyte är Zimbabwe.

Oron i regionen för negativa konsekvenser för den regionala handeln

av föreliggande avtal har varit påtaglig. Minskad gemensam tullintäkt för

SACU kommer sannolikt att negativt påverka statsintäkterna för de

mindre ekonomierna. En annan viktig fråga har varit hur reglerna för

ursprungskumulation (dvs. möjligheten för Sydafrika att använda

regionala insatsvaror och ändå åtnjuta tullfrihet) har behandlats.

Sydafrika säger sig löpande ha samrått med sina regionala partners.

Avtalet tar hänsyn till dessa frågor bl.a. i artiklarna 22 och 28.

4 Innehållet i avtalet

Avtalet är ett s.k. blandat avtal med bestämmelser som omfattas av såväl

gemenskapskompetens som av nationell kompetens. Avtalets 109 artiklar

är indelade i åtta avdelningar med följande rubriker: allmänna mål,

principer och politisk dialog (I), handel (II), handelsrelaterade frågor

(III), ekonomiskt samarbete (IV), utvecklingssamarbete (V), samarbete

på andra områden (VI), finansiella aspekter på samarbetet (VII), och

slutbestämmelser (VIII).

Avtalet rymmer dessutom tre sektoriella avtal som har förhandlats

separat. Ett av dessa, avtalet om vetenskap och teknologi, trädde i kraft

redan hösten 1997. De två andra avtalen som rör fiske samt vin och

spritdrycker och som ligger inom ramen för gemenskapens exklusiva

kompetens, förväntas kunna slutförhandlas under år 2000.

Dessutom omfattar avtalet tio bilagor och två protokoll som utgör en

integrerad del av avtalet. Det har avgivits åtta gemensamma förklaringar,

två ensidiga förklaringar från gemenskapen, en förklaring från

Europeiska investeringsbanken samt tre ensidiga förklaringar från

Sydafrika. Förklaringarna och ett protokoll om en politisk dialog mellan

parterna har bilagts slutakten.

4.1 Ingressen

I avtalets ingress omnämns bl.a. vikten av de befintliga vänskapsbanden

mellan parterna och önskan att ytterligare stärka dessa och upprätta

bestående förbindelser grundade på ömsesidighet, partnerskap och

gemensam utveckling. Vidare uttalas ett erkännande av det sydafrikanska

folkets seger över apartheidsystemet och gemenskapens stöd till den

politiska omvandlings- och övergångsprocessen i Sydafrika. Dessutom

erinras om den betydelse parterna fäster vid Förenta nationernas stadga,

de demokratiska principerna och de grundläggande mänskliga

rättigheterna. Parterna erinrar om önskan att upprätta nära relationer

mellan Sydafrika och AVS-länderna, något som uttrycks genom

Sydafrikas anslutning till Lomékonventionen år 1997. Parternas

rättigheter och skyldigheter inom ramen för deras WTO-medlemskap

beaktas och gemenskapens och dess medlemsstaters stöd för

handelsliberalisering och ekonomisk omstrukturering i Sydafrika

bekräftas. Dessutom bekräftas parternas åtagande att främja samarbete

och ekonomisk integration i regionen, och man uppmärksammar

åtagandet att samarbetet mellan parterna inte skall hindra en

omstrukturering av tullunionen SACU. Parternas åtagande att främja

ekonomisk och social utveckling och respektera arbetstagarnas

grundläggande rättigheter bekräftas. Slutligen erinras om vikten av

regelbunden politisk dialog i bilaterala och multilaterala sammanhang

avseende frågor av gemensamt intresse.

4.2 Syftet

Artiklarna 1-3

Syftet med avtalet är att skapa lämpliga ramar för en dialog mellan

parterna, stödja Sydafrika under övergångsperioden, främja såväl

samarbete och ekonomisk integration i regionen som utvidgning och

liberalisering av handeln, uppmuntra landets integrering i

världsekonomin och främja samarbetet mellan gemenskapen och

Sydafrika. En viktig beståndsdel i avtalet är respekten för de

demokratiska principerna, de grundläggande mänskliga rättigheterna och

rättsstatsprincipen.

Avtalet innehåller också en klausul (artikel 3) om regler för

tillvägagångssättet vid brott mot avtalet. Om den ena parten anser att den

andra har brutit mot avtalet, får den vidta lämpliga åtgärder. Dessa skall

vara förenliga med folkrätten och i första hand vara sådana som vållar

minsta möjliga störningar i avtalets tillämpning.

4.3 Politisk dialog

Artikel 4

Avtalet föreskriver upprättandet av en regelbunden politisk dialog mellan

parterna i alla frågor av gemensamt intresse. Dialogen skall bl.a. främja

en ökad förståelse mellan parterna, understödja demokratin och respekten

för de mänskliga rättigheterna samt bidra till att bekämpa fattigdom och

till att undanröja alla former av diskriminering. Dialogen ska föras på

flera olika nivåer, inklusive ministernivå, och äga rum när helst det

behövs. Dessutom skall parterna dra nytta av och aktivt bidra till den

regionala politiska dialogen mellan EU och länderna i södra Afrika

liksom den bredare dialog mellan AVS-länderna och EU som föreskrivs i

tillämpliga avtal. (Se vidare under avsnitt 4.16.)

4.4 Handel allmänt

Artikel 5

Genom avtalet upprättas under en övergångsperiod ett frihandelsområde.

Övergångstiden skall vara högst tio år för gemenskapen och tolv år för

Sydafrika. Frihandelsområdet omfattar fri rörlighet för varor inom alla

sektorer och avtalet avser dessutom liberalisering av handeln med

tjänster och fri rörlighet för kapital.

Artiklarna 6-9

Vid klassificering av varor som omfattas av avtalet skall gemenskapen

tillämpa den kombinerade nomenklaturen, dvs. gemenskapens interna

tulltaxa, och Sydafrika det s.k. harmoniserade systemet, vilket är en

internationellt accepterad tulltaxa. För de tullsänkningar som

överenskommits skall den bastullsats gälla som tillämpas vid avtalets

ikraftträdande. För sådan tullavveckling som påbörjas senare än vid

avtalets ikraftträdande skall som bastullsats vanligen gälla den tullsats

som tillämpas den dag då tullavvecklingen inleds. Bestämmelserna om

avskaffande av importtullar gäller även importavgifter med motsvarande

verkan som importtullar samt också tullar av fiskal karaktär med

undantag av vissa punktskatter.

4.5 Industriprodukter

Artiklarna 10-12

Vid avtalets ikraftträdande skall gemenskapen avveckla alla importtullar

och avgifter med motsvarande verkan för varor som har ursprung i

Sydafrika. Undantag görs för varor som specificeras enligt

förteckningarna i bilaga 2 till avtalet. Importtullar som gäller för dessa

varor avvecklas enligt olika tidtabeller. Importtullarna för produkterna i

förteckning 1 skall avvecklas över en period om tre år, och motsvarande

period är sex år för produkterna i förteckning 2. De produkter som anges

i förteckning 3 omfattas av tullavveckling som börjar tre år efter avtalets

ikraftträdande fram till sex år efter avtalets ikraftträdande. För vissa

stålprodukter genomförs sänkningarna på basis av principen om mest

gynnad nation (MGN) och tullfrihet skall vara genomförd år 2004. En

rättelse har utfärdats till förteckning 3. Förteckning 4 anger produkter

med tullavveckling senast tio år efter avtalets ikraftträdande. För bildelar

i denna förteckning kommer den tillämpade tullsatsen att sänkas med 50

procent vid avtalets ikraftträdande. Gemenskapens exakta bastullsatser

för varor i denna förteckning kommer att fastställas senare. Enligt

förteckning 5 skall tullavveckling eventuellt ske för dessa varor efter

särskild översyn under avtalets femte giltighetsår. En rättelse har

utfärdats till förteckning 5.

 När avtalet träder i kraft skall Sydafrika avveckla alla importtullar och

avgifter med motsvarande verkan för varor med ursprung i gemenskapen.

Undantag gäller för varor som specificeras enligt förteckningar i bilaga 3

till avtalet. Importtullar som gäller för dessa varor avvecklas enligt

tidtabeller. Förteckning 1 anger produkter med tullavveckling över en

treårsperiod. I förteckning 2 och 3 återfinns produkter där tull-

avvecklingen inleds tre år efter avtalets ikraftträdande fram till fem resp.

tolv år efter avtalets ikraftträdande. Tullavveckling gradvis under en

tolvårsperiod anges för produkter i förteckning 4. För produkter i

förteckning 5 skall tullreducering ske enligt en tidsplan på sex, nio eller

tolv år. För varor enligt förteckning 6 skall översyn av tullarna ske med

jämna mellanrum under avtalets löptid med sikte på ytterligare

liberaliseringar av handeln. Sydafrika kommer att lämna förslag till

ytterligare liberaliseringar av produkter från bilindustrin som anges i

förteckningarna 5 och 6. Parterna skall granska förslaget under sista

halvåret år 2000.

4.6 Jordbruksprodukter

Artiklarna 13-15

Avtalets bestämmelser tillämpas på produkter med ursprung i

gemenskapen och i Sydafrika, som omfattas av WTO:s definition av

jordbruksprodukter, och på fisk och fiskeriprodukter. Gemenskapens

importtullar för jordbruksprodukter med ursprung i Sydafrika som inte

ingår i bilaga 4 till avtalet skall avskaffas när avtalet träder i kraft. I

förteckning 1 och 2 till bilaga 4 anges produkter vars importtullar skall

avskaffas gradvis under en treårs- resp. tioårsperiod. Tullavveckling

inleds tre eller fem år efter avtalets ikraftträdande och avslutas efter tio år

för förteckning 3 och 4. En tullfri kvot kan vara aktuell för vissa av dessa

produkter under övergångsperioden. Tullsatser för bearbetade

jordbruksprodukter anges i förteckning 5. I förteckning 6 återfinns

jordbruksprodukter som omfattas av sänkta tullar fr.o.m. avtalets

ikraftträdande. Tullsatser som skall ses över med jämna mellanrum under

avtalstiden är angivna i förteckning 7. För produkter som anges i

förteckning 8 är tullkoncessioner inte tillåtna då dessa produkter omfattas

av Europeiska unionens skyddade ursprungsbeteckningar. Bilaga 5 anger

tullkoncessioner för import till EG av fiskeriprodukter.

 Importtullar till Sydafrika av andra jordbruksprodukter med ursprung i

gemenskapen än de som anges i bilaga 6 till avtalet skall upphöra när

avtalet träder i kraft. Förteckning 1 och 2 till bilaga 6 anger produkter

med tullavveckling under en period om tre till fem år. Fem år efter det att

avtalet trätt i kraft skall tullavveckling börja ske för produkterna i

förteckning 3, och för vissa produkter skall en tullfri kvot tillämpas

fr.o.m. avtalets ikraftträdande. Importtullarna i förteckning 4 skall ses

över regelbundet. Bilaga 7 till avtalet anger att importtullar för

fiskerivaror gradvis skall avvecklas samtidigt som tullarna för

motsvarande tulltaxenummer avskaffas av gemenskapen.

Artiklarna 16-18

Om import av jordbruksprodukter orsakar allvarliga störningar på den

ena partens marknad skall samarbetsrådet fatta beslut om lämplig lösning

på problemet. I avvaktan på samarbetsrådets beslut är det möjligt för den

berörda parten att vidta tillfälliga skyddsåtgärder. Sydafrika kan begära

att gemenskapen prövar förslag för en påskyndad avveckling av

importtullar till Sydafrika för jordbruksprodukter samtidigt som en

avveckling sker av exportrestitutioner för export till Sydafrika av samma

produkter med ursprung i gemenskapen. En översynsklausul anger att

gemenskapen och Sydafrika senast fem år efter avtalets ikraftträdande

skall överväga ytterligare liberaliseringar av handeln.

4.7 Generella bestämmelser

Artiklarna 19-21

Nya kvantitativa restriktioner för import eller export eller åtgärder med

motsvarande verkan får inte införas i handeln mellan EG och Sydafrika

och redan existerande åtgärder skall avskaffas vid avtalets ikraftträdande.

Inte heller får nya tullar eller avgifter med motsvarande verkan införas

eller befintliga sådana höjas. Inom samarbetsrådet kan samråd ske om

strategiska och praktiska frågor kring parternas jordbrukspolitik. Interna

fiskala åtgärder som kan komma att diskriminera någon parts produkter

får inte förekomma.

Artikel 22

Upprättandet eller upprätthållandet av tullunioner, frihandelsområden

eller andra ordningar mellan någon av avtalets parter och tredje land får

inte hindras av upprättandet av det nu aktuella avtalet, förutom i de fall

de ändrar de rättigheter och skyldigheter som fastställs i avtalet. Frågor

rörande detta skall diskuteras i samarbetsrådet.

Artiklarna 23-27

Avtalet medför inte någon begränsning i parternas ömsesidiga rättigheter

att vidta åtgärder enligt artikel VI i Allmänna tull och handelsavtalet

(GATT), WTO-avtalen om antidumpning, subventioner och

utjämningsåtgärder samt avtalen om skyddsåtgärder och om jordbruk.

Sydafrika kan dessutom under en övergångsperiod vidta skyddsåtgärder

om tullsänkningar enligt avtalet medför allvarliga svårigheter. Avtalet

innehåller en sedvanlig undantagsbestämmelse för handelsbegränsningar

som grundas på hänsyn till allmän moral, ordning eller säkerhet, att

skydda människors och djurs hälsa och liv.

Artikel 28

Som villkor för tullförmåner gäller att varorna skall ha sitt ursprung i

något av de avtalsslutande parternas länder. Reglerna för

ursprungsbestämningen återfinns i protokoll 1 till avtalet. En rättelse har

utfärdats till detta protokoll. Reglerna överensstämmer i princip med de

ursprungsregler som gäller i frihandelsavtalen mellan EG och länderna i

Central- och Östeuropa. Genom särskild utformning av de s.k.

kumulationsreglerna stipulerar avtalet att tidigare gällande ekonomiska

relationer mellan Sydafrika och övriga länder i södra Afrika samt AVS-

staterna inte försämras.

4.8 Etableringsrätt och tillhandahållande av tjänster

Artiklarna 29-31

Parternas åtaganden i WTO:s tjänstehandelsavtal, Allmänna

tjänstehandelsavtalet (GATS), bekräftas i avtalet. EG och Sydafrika

förbinder sig att sträva efter att i framtiden bilateralt ytterligare

liberalisera handeln med tjänster. Hänsyn skall i det sammanhanget tas

till de krav på regionala frihandelsarrangemang på tjänsteområdet som

ställs i artikel V i GATS. Samarbetsrådet skall senast fem år efter avtalets

ikraftträdande göra en översyn av målet om en bilateral liberalisering av

tjänstehandeln. Avtalet innehåller en särskild artikel om sjötransporter,

vars syfte är att slå vakt om nuvarande praxis rörande internationellt

marknadstillträde.

4.9 Löpande betalningar och kapitalrörelser

Artiklarna 32-34

Sådana betalningar som avser löpande transaktioner i fritt konvertibel

valuta skall tillåtas enligt avtalet. Dock får skyddsåtgärder vidtas under

en begränsad tidsperiod för löpande transaktioner om någon av parterna

(även ett enstaka medlemsland inom EU) hotas av eller möter allvarliga

betalningsbalanssvårigheter. Sådana åtgärder skall stämma överens med

de villkor som fastställs enligt GATT 1994 och med artiklarna VIII och

XIV i stadgan för Internationella valutafonden (IMF). Den andra parten

skall omedelbart underrättas om de åtgärder som vidtas och snarast

möjligt förses med en tidsplan för avveckling av åtgärderna.

4.10 Konkurrenspolitik och statligt stöd

Artiklarna 35-40

Konkurrensbegränsande förfaranden och missbruk av dominerande

ställning är oförenliga med avtalet och skall beivras i enlighet med

parternas interna lagstiftning efter samråd inom samarbetsrådet. Tekniskt

bistånd skall lämnas till Sydafrika vid omstrukturering av

konkurrenslagstiftning och konkurrenspolitik.

Artiklarna 41-44

Statligt stöd är oförenligt med avtalet om sådant stöd exempelvis gynnar

vissa företag eller produktionen av vissa varor, snedvrider eller hotar

snedvrida konkurrensen. Parterna är överens om att statligt stöd skall

beviljas på ett rättvist, skäligt och öppet sätt. Artiklarna innehåller även

stadganden om korrigerande åtgärder, öppenhet om statliga stödinsatser

samt tillämpning av artiklarna VI och XVI i GATT 1994 samt i WTO-

avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder.

4.11 Andra handelsrelaterade bestämmelser

Artiklarna 45-49

På upphandlingsområdet skall gemenskapen och Sydafrika samarbeta för

att se till att villkoren för tillträde till parternas upphandlingskontrakt är

rättvisa, skäliga och öppna. Vad gäller immateriella rättigheter skall

parterna säkerställa ett effektivt skydd i överensstämmelse med högsta

internationella standard. Avtalet innehåller också en bestämmelse om att

Sydafrika kan erhålla tekniskt bistånd i syfte att förbättra dess lagar och

administrativa kapacitet för skydd och upprätthållande av immateriella

rättigheter. Samarbete skall även påbörjas inom bl.a. standardisering och

kvalitetssäkring, mellan tulltjänsterna i resp. land, samt inom

statistikområdet.

Samarbetet inom tullens område skall i huvudsak ske inom ramen för

protokoll 2 till avtalet. I protokollet förbinder sig parterna att bistå

varandra för att förebygga, utreda och beivra verksamhet som strider mot

tullagstiftningen. Biståndet skall inte påverka befintliga regler om

ömsesidigt bistånd i straffrättsliga frågor. Biståndet skall ske efter

begäran och omfattar överlämnandet av information. På eget initiativ

skall information överlämnas om bl.a. misstänkt illegal verksamhet, nya

medel eller metoder samt varuslag som är föremål för smuggling. Vissa

undantag görs från skyldigheten att lämna bistånd, bl.a. om risk finns för

kränkande av Sydafrikas eller något medlemslands suveränitet.

4.12 Ekonomiskt samarbete

Artiklarna 50-64

Det ekonomiska och industriella samarbetet mellan parterna skall

utvecklas och främjas till fördel för dem båda och för regionen i dess

helhet. Samarbetet skall bl.a. underlätta omstruktureringen och

moderniseringen av Sydafrikas industri. Detta skall ske på sådant sätt att

bl.a. skydd av miljön, hållbar utveckling och bättre ekonomiska

möjligheter säkras. Ömsesidigt fördelaktiga investeringar skall främjas,

t.ex. genom skydd för investeringarna. Parterna skall också samarbeta för

att utveckla handeln dem emellan. Ett av flera led i detta arbete är strävan

att söka förbättra de sydafrikanska produkternas konkurrenskraft. Olika

insatser skall göras för att utveckla och förstärka mikroföretag såväl som

små och medelstora företag i Sydafrika.

 Ett samarbete inleds inom områdena informations- och

kommunikationsteknik (dvs. post, radio, tv, telekommunikation och

informationsteknik), bl.a. i syfte att förbättra tillgången i Sydafrika på

kommunikationsmedel, elektronik och informationsteknik och ge stöd till

samarbetet mellan länderna i regionen på detta område. Samarbetet inom

energisektorn syftar till att förbättra sydafrikanernas tillgång till

ekonomiskt överkomliga, tillförlitliga och hållbara energikällor. Även på

detta område skall ett regionalt samarbete understödjas, vilket syftar till

att utnyttja lokala energitillgångar på ett effektivt och miljövänligt sätt.

Samarbete inom områden som postväsende, gruvdrift, transporter,

turism, jordbruk, tjänster och konsumentpolitik omfattas också av avtalet.

Dessutom avser parterna att upprätta ett separat fiskeavtal.

4.13 Utvecklingssamarbete och samarbete på andra

områden

Artiklarna 65-82

Utvecklingssamarbetet skall enligt avtalet särskilt bidra till en harmonisk

och hållbar utveckling i Sydafrika, integrering av Sydafrika i

världsekonomin och till att befästa demokratin och respekten för de

mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Stödåtgärder som

bidrar till att bekämpa fattigdomen skall ges prioritet. Särskilt kommer

programmet att inriktas på de grupper som tidigare missgynnades i landet

och hänsyn tas till både jämställdhet och miljö. I utvecklingssamarbetet

kommer dialog och partnerskap att främjas. För utvecklingssamarbetet

skall ett flerårigt vägledande program utformas.

Artiklarna 83-92

Andra områden för samarbetet mellan avtalsparterna utgörs av vetenskap

och teknik, samarbete för att förbättra miljön och bekämpa globala

miljöproblem, kultur, sociala frågor, däribland samarbete om exempelvis

jämställdhet, våld mot kvinnor, barns rättigheter, lindring av fattigdomen

m.m., information, press och audiovisuella media, mänskliga resurser,

kamp mot narkotika och penningtvätt, uppgiftsskydd samt hälsa.

4.14 Finansiella aspekter på samarbetet

Artiklarna 93-96

Sydafrika skall få ekonomiskt och tekniskt bistånd från gemenskapen i

form av gåvobistånd och lån för att förverkliga målen i avtalet.

Gåvobiståndet skall finansieras med medel från gemenskapsbudgeten.

4.15 Slutbestämmelser

Artiklarna 97-109

Ett samarbetsråd upprättas för att bl.a. säkerställa att avtalet och dialogen

genomförs och fungerar väl. Parterna skall tillsammans avgöra hur rådet

skall vara sammansatt samt formerna för möten, dagordning och dylikt.

Samarbetsrådet skall ha rätt att fatta beslut i alla de frågor som avtalet

omfattar.

Avtalet skall gälla på obestämd tid med en uppsägningstid på sex

månader. Avtalet kan också utvidgas och kompletteras för nya sektorer

eller verksamheter. En översyn ska göras inom fem år efter

ikraftträdandet. Här återfinns även regler för lösning av tvister om

tillämpningen eller tolkningen av avtalet. Avtalet träder i kraft den första

dagen i den månad som följer på den månad då alla parter har godkänt

det.

4.16 Ikraftträdande och provisorisk tillämpning

Inom EU fördes långa diskussioner beträffande den rättsliga formen för

avtalet, om det i enlighet med kommissionens uppfattning var att betrakta

som ett gemenskapsavtal eller om det i enlighet med medlemsstaternas

uppfattning snarare var ett s.k. blandat avtal. Medlemsstaternas åsikt

grundade sig på uppfattningen att avtalet även täcker områden som utgör

nationell kompetens, t.ex. politisk dialog, vissa bestämmelser som rör det

ekonomiska samarbetet och brottsbekämpning. Rådets beslut om

undertecknande av avtalet grundade sig på bedömningen att det var ett

blandat avtal.

 Dessutom fanns det hos samtliga parter ett starkt politiskt önskemål

om ett snabbt ikraftträdande av avtalet. Att invänta att avtalet skulle

godkännas av parterna i enlighet med deras interna förfaranden, något

som i vissa EU-länder kan ta minst ett år eller längre, innan avtalet skulle

kunna träda i kraft ansågs inte som något tilltalande alternativ.

 Enligt Wienkonventionen den 23 maj 1969 om traktaträtten (SÖ

1975:1) kan en internationell överenskommelse, eller en del av en

internationell överenskommelse, tillämpas provisoriskt i avvaktan på

överenskommelsens ikraftträdande dels om överenskommelsen

föreskriver det, dels om parterna på annat sätt har överenskommit om

detta (artikel 25.1). Genom Amsterdamfördraget om ändring av

Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av

Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem

(SÖ 1999:4) fördragsfästes möjligheten till provisorisk tillämpning i

Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget).

Enligt artikel 300.2 första stycket i EG-fördraget kan rådet fatta beslut

om provisorisk tillämpning av ett avtal i avvaktan på att det formellt

träder i kraft.

 Rådet beslutade den 28 juli 1999 om en provisorisk tillämpning av

vissa bestämmelser i det blandade avtalet i enlighet med ett avtal genom

skriftväxling om provisorisk tillämpning. Gemenskapen och Sydafrika

har i en skriftväxling kommit överens om att tillämpa dessa

bestämmelser provisoriskt i avvaktan på att godkännandeproceduren

fullföljs så att avtalet kan träda i kraft. Den provisoriska tillämpningen,

som endast berör bestämmelser i avtalet som rör gemenskapens

kompetens, påbörjades den 1 januari 2000. Följande artiklar omfattas av

den provisoriska tillämpningen: 1-3, 5-28, 65-82, 93-97 och 99-109.

Dessutom omfattas bilagorna 1-7 och 10 samt protokoll 1 och 2 till

avtalet.

 Medlemsstaterna och Sydafrika har i ett protokoll, som har bifogats

slutakten, kommit överens om att inleda en regelbunden politisk dialog

när den provisoriska tillämpningen blir gällande, dvs. den 1 januari 2000.

 Under den tid då avtalet tillämpas provisoriskt skall, när det gäller

genomförandet av institutionella aspekter (artikel 97), en företrädare för

kommissionen vara ordförande för samarbetsrådet och lägga fram

gemenskapens ståndpunkt. Utifrån kommissionens förslag skall rådet

besluta om den ståndpunkt som gemenskapen skall inta inom

samarbetsrådet.

5 Godkännande av avtalet

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner avtalet om handel,

utveckling och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess

medlemsstater å ena sidan och Republiken Sydafrika å andra sidan.

Skälen för regeringens förslag: I avtalet är det Europeiska

gemenskapen och medlemsstaterna som är avtalsparter på den ena sidan.

Avtalet är därmed ett s.k. blandat avtal.

Avtalet är ett associeringsavtal. Detta innebär att avtalet syftar till att

knyta tredje land närmare gemenskapen och dess regelverk än vad som är

fallet då parterna ingår t.ex. ett samarbetsavtal. Vissa organ inrättas som

skall övervaka avtalets tillämpning. Avtalet reglerar bl.a. frågor inom den

gemensamma handelspolitikens område. Av artikel 133 i Fördraget om

upprättandet av Europeiska gemenskapen och EG-domstolens praxis

framgår att Europeiska gemenskapens traktatkompetens inom den

gemensamma handelspolitiken är exklusiv. Det nu aktuella avtalet

reglerar emellertid även förhållanden som ligger inom ramen för

medlemsstaternas kompetens. Det gäller t.ex. de delar av avtalet som

avser politisk dialog, vissa frågor om det ekonomiska samarbetet och

brottsbekämpning.

Sydafrika har sedan övergången från apartheidsystem till ett

demokratiskt styre år 1994 fått en ökad betydelse för Europa och Sverige.

Det nu aktuella avtalet syftar till att bredda och fördjupa relationerna med

Sydafrika och understödja den politiska, ekonomiska och sociala

utvecklingen i landet. Målet är att bidra till en positiv utveckling i

Sydafrika under övergångsperioden till stabil demokrati, en övergång

kantad av både svårigheter och möjligheter. Avtalet ger ramarna för en

politisk dialog, definierar ett brett spektrum av samarbetsområden och

öppnar vägen för frihandel. Skapandet av ett frihandelsområde förutses,

trots att vissa väsentliga produkter undantas, kunna bidra till ett ökat

handels- och exportutbyte. Detta antas vidare ge nödvändiga impulser till

att ytterligare modernisera och omstrukturera den sydafrikanska

ekonomin.

Avtalet förutses kunna bidra till ett politiskt stabilt och ekonomiskt

välmående Sydafrika. Hela regionen antas gynnas av denna positiva

utveckling. De positiva konsekvenserna av avtalet för regionen bedöms

allmänt överskugga eventuella negativa följder, exempelvis i form av

minskade tullintäkter för SACU-länderna.

Avtalet visar på den vikt som man på EU:s sida tillskriver det nya

demokratiska Sydafrika och landets utvecklingspotential. Det lägger

grunden för samarbete inom flera olika områden. Avtalet skapar

dessutom goda möjligheter till att fördjupa och bredda detta samarbete.

Denna tanke överensstämmer väl med den svenska målsättningen att

uppnå ett partnerskapsbaserat samarbete på en rad olika områden med

länderna i Afrika. Avtalet bedöms vara ett viktigt och bra första steg mot

ett ökat handelsutbyte mellan Sydafrika och gemenskapen.

Som har framgått av det föregående reglerar avtalet med Sydafrika

också förhållanden som ligger utanför gemenskapens kompetens.

Sålunda innehåller avtalet regler som innebär åtaganden för

medlemsstaterna och därmed också för Sverige.

 Regeringen bedömer att de områden inom avtalet som ligger inom

medlemsstaternas kompetens sammantagna är av större vikt. Avtalet

skall därför enligt 10 kap. 2 § regeringsformen godkännas av riksdag

 Sydafrikanska företag får vara med i budgivningen för kontrakt till

utvecklingsprojekt

som finansieras av EDF. Ursprungskumulationsreglerna innebär möjlighet att vid

tillverkning av en vara använda material från en leverantör inom Loméområdet

eller från

annat geografiskt närliggande utvecklingsland.

 Handelspreferensarrangemangen innebär att Loméländerna får tullfrihet i EU.

 I SACU ingår Botswana, Lesotho, Namibia, Swaziland och Sydafrika. SADC:s

medlemmar är Angola, Botswana, Lesotho, Malawi, Mauritius, Moçambique, Namibia,

Sydafrika, Swaziland, Tanzania, Zambia och Zimbabwe.

1

12