Regeringens proposition 2002/03:85

Vissa elmarknadsfrågor

Prop.

2002/03:85

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 13 mars 2003 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Leif[REDACTED_EFTERNAMN] (Näringsdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen lägger regeringen fram förslag till två nya lagar. Lagen om effektreserv innebär att Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät) får ansvaret för att en effektreserv om högst 2 000 megawatt finns tillgänglig. Svenska kraftnät skall fullgöra denna uppgift genom att träffa avtal dels med elproducenter om att ställa ytterligare produktionskapacitet till förfogande, dels med stora elanvändare om minskad elförbrukning. Båda dessa avtalstyper får alltså användas parallellt. Svenska kraftnät får rätt att ta ut en avgift av de balansansvariga för att finansiera effektreserven. Lagen, som föreslås träda i kraft den 1 juli 2003, skall bara gälla till utgången av februari 2008, varefter en marknadsmässig lösning beträffande effektreserven skall ha växt fram. Lagen om ursprungsgarantier avseende förnybar el ger producenter av förnybar el, dvs. sådan el som produceras med användande av förnybara energikällor, en rätt att av Svenska kraftnät få en ursprungsgaranti. En sådan garanti utgör ett intyg om att en viss mängd förnybar el har producerats i en viss produktionsanläggning under en viss tid. Denna garanti kan producenten, inför potentiella köpare av el, använda som bevis för att han producerar förnybar el. Denna lag föreslås träda i kraft den 1 oktober 2003. Vidare presenterar regeringen sin bedömning av om riksdagens villkor för en stängning av Barsebäck 2 före utgången av 2003 är uppfyllda. I propositionen redovisar regeringen även sin bedömning rörande frågor om månadsvis avläsning av elförbrukningen samt en sänkning av gränsen för timvis mätning av elförbrukningen. Elnätsföretagen bör vara skyldiga att mäta och läsa av elförbrukningen minst en gång i månaden för samtliga kunder. Detta bör vara obligatoriskt senast den 1 juli 2009. 1 En sänkning av gränsen för timvis mätning bör genomföras den 1 juli Prop. 2002/03:85 2006, från dagens 200 ampere eller 135 kW till 63 ampere. 2

Innehållsförteckning

Prop. 2002/03:85

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

5

2

Lagtext

...............................................................................................

6

2.1

Förslag till lag om effektreserv ...........................................

6

2.2

Förslag till lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el7

3

Ärendet och dess beredning...............................................................

9

4

Kärnkraftsreaktorn Barsebäck 2 ......................................................

10

4.1

1997 års energipolitiska beslut..........................................

10

4.2

Tidigare prövning av villkorsuppfyllelsen........................

11

4.3

2002 års energipolitiska beslut..........................................

12

4.4

Möjlighet att uppfylla villkoren vid en stängning av

Barsebäck 2 under år 2003................................................

12

4.4.1

Allmänt om underlagsrapporterna och

remissinstansernas synpunkter ........................

12

4.4.2

Tillgången på el för industrin ..........................

13

4.4.3

Elpriset ............................................................

14

4.4.4

Effektbalansen ................................................

14

4.4.5

Miljön och klimatet .........................................

15

4.5

Slutsatser

...........................................................................

16

5

Effektfrågan.....................................................................................

19

5.1

En lag om .................effektreserv på elmarknaden införs

19

5.2

Riktlinjer för den långsiktiga hanteringen av effektfrågan23

6

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara

energikällor på den inre marknaden för el.......................................

24

7

En lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el införs.............

29

8

Riktlinjer för månadsvis avläsning av elmätare samt sänkt gräns för

timvis mätning m.m.........................................................................

30

8.1

Bakgrund...........................................................................

30

8.2

Riktlinjer för månadsvis avläsning ...................................

32

8.3

Riktlinjer för sänkt gräns för timvis mätning....................

35

8.4

Automatisk avbrottsregistrering och sanktioner ...............

36

9

Konsekvensanalys ...........................................................................

38

9.1

Förslaget till lag om effektreserv ......................................

38

9.2

Förslaget till lag om ursprungsgarantier avseende förnybar

el........................................................................................

38

10 Författningskommentar ...................................................................

39

10.1

Förslaget till lag om effektreserv ......................................

39

10.2

Förslaget till lag om ursprungsgarantier avseende förnybar

el........................................................................................

40

Bilaga 1

Sammanfattning av Svenska kraftnäts rapport

Effektförsörjning på den öppna elmarknaden .......................

47

Bilaga 2

Sammanfattning av förslag till lag om tillfällig effektreserv 51

3

Bilaga 3

Sammanställning av remissyttranden över Svenska kraftnäts

Prop. 2002/03:85

rapport Effektförsörjning på den öppna elmarknaden...........

53

Bilaga 4

Sammanställning av remissyttranden över förslag till lag om

tillfällig effektreserv ..............................................................

61

Bilaga 5

Sammanfattning av Regeringens uppdrag

(N2002/5781/ESB) om genomförandet av delar av EG-

direktivet 2001/77/EG om främjande av el från förnybara

energikällor Ursprungsgarantier enligt artikel 5...............

65

Bilaga 6

Sammanställning av remissyttranden över Statens

energimyndighets redovisning av regeringens uppdrag

(N2002/5781/ESB) om genomförandet av delar av EG-

direktivet om främjande av förnybara energikällor 

Ursprungsgarantier enligt artikel 5........................................

66

Bilaga 7

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den

27 september 2001 om främjande av el producerad från

förnybara energikällor på den inre marknaden för el ............

69

Bilaga 8

Sammanställning av remissyttranden över utvärderings-

rapporter om 1997 års energipolitiska program ....................

81

Bilaga 9

Lagrådsremissens lagförslag .................................................

95

Bilaga 10

Lagrådets yttrande .................................................................

98

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 2003. ........

99

Rättsdatablad..........................................................................................

100

4 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om effektreserv,

2.

lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el.

Prop. 2002/03:85 5 Prop. 2002/03:85 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om effektreserv

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Den myndighet som enligt 8 kap. 1 § första stycket ellagen (1997:857) har systemansvaret för el (den systemansvariga myndighe- ten), har ansvaret för att en effektreserv om högst 2 000 megawatt finns tillgänglig. Effektreserven skall skapas genom att den systemansvariga myndigheten ingår avtal dels med elproducenter om att ställa ytterligare produktionskapacitet till förfogande, dels med elanvändare om rätt att begränsa deras elförbrukning. Effektreserven skall vara ett komplement till den övriga produktions- kapacitet som finns på elmarknaden.

2 § Den som enligt 8 kap. 4 § första stycket ellagen (1997:857) har ingått avtal med den systemansvariga myndigheten (balansansvarig) skall till myndigheten betala en avgift för täckande av de kostnader som upp- står för myndigheten enligt de avtal som avses i 1 § första stycket. Avgiftens storlek för varje balansansvarig skall baseras på omfatt- ningen av dennes balansansvar enligt avtalet med den systemansvariga myndigheten och omfattningen av den balansansvariges obalans under den tidsperiod som avgiften avser. Avgiften bestäms av den systeman- svariga myndigheten.

3 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systemansva- riga myndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för att den systemansvariga myndigheten skall kunna full- göra sina uppgifter enligt denna lag.

4 § Beslut av den systemansvariga myndigheten enligt 2 § andra stycket får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003 och gäller till och med den 29 februari 2008. 6

2.2

Förslag till lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om en rätt för elproducenter att få ursprungsgarantier för el som producerats med användande av förny- bara energikällor (förnybar el). Med ursprungsgaranti avses ett dokument som anger att en viss mängd förnybar el har producerats.

2 § Den myndighet som enligt 1 kap. 3 § lagen (2003:000) om elcertifi- kat har utsetts att handlägga de frågor som enligt den lagen ligger på kontoföringsmyndigheten (garantimyndigheten) skall handlägga frågor om ursprungsgarantier.

3 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av den myndighet som enligt 1 kap. 3 § lagen (2003:000) om elcertifikat har utsetts att handlägga de frågor som enligt den lagen ligger på tillsynsmyndigheten. Tillsynen omfattar inte garantimyndigheten.

4 § Berättigade att få ursprungsgarantier är

1.

den som enligt 2 kap. 1 § 

14 lagen (2003:000) om elcertifikat är berättigad att bli tilldelad elcertifikat,

2.

innehavaren av en produktionsanläggning där el produceras med användande av vattenkraft, och

3.

innehavaren av en produktionsanläggning där el produceras med användande av biobränslen.

Med biobränslen avses bränslen framställda ur biomassa samt deponi- gas, gas från avloppsreningsanläggningar och biogas. Med biomassa avses den biologiskt nedbrytbara fraktionen av produk- ter, avfall och rester av både vegetabiliska och animaliska ämnen från jordbruk, skogsbruk och närstående industrier samt den biologiskt ned- brytbara fraktionen av industriavfall och kommunalt avfall.

5 § Innehavaren av en produktionsanläggning som vill få ursprungsga- rantier för framtiden skall anmäla detta till tillsynsmyndigheten. Detta gäller dock inte om anläggningen har godkänts enligt 2 kap. 5 § andra stycket lagen (2003:000) om elcertifikat.

6 § Om el har producerats i en sådan produktionsanläggning som avses i 4 § med användande av såväl sådana energikällor som berättigar anlägg- ningens innehavare att få ursprungsgarantier som andra energikällor, får ursprungsgarantier utfärdas bara för den andel av elen som producerats med användande av den först nämnda typen av energikällor.

7 § Ursprungsgarantier får utfärdas bara för sådan förnybar el vars inmatade mängd och dess fördelning över tiden har mätts och rapporte- Prop. 2002/03:85 7 rats till garantimyndigheten enligt de föreskrifter som meddelas av Prop. 2002/03:85 regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Om den förnybara elen matas in på ett elnät som används utan stöd av nätkoncession skall innehavaren av produktionsanläggningen svara för den mätning och rapportering som anges i första stycket. I de fall som avses i 6 § skall innehavaren av anläggningen särskilt beräkna och rapportera den el som har producerats med användande av sådana energikällor som berättigar anläggningens innehavare att få ursprungsgarantier. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om beräkning och rapportering enligt tredje stycket.

8 § Garantimyndigheten skall på begäran av någon som är berättigad att få ursprungsgarantier utfärda en sådan garanti. En ursprungsgaranti skall innehålla uppgifter om

1.

den förnybara energikälla som har använts vid produktionen av elen,

2.

den produktionsanläggning där den förnybara elen har producerats,

och

3.

den mängd el som har producerats och den tidsperiod under vilken produktionen har ägt rum. Tidsperioden skall vara en eller flera kalender- månader.

Om den förnybara elen har producerats med användande av vattenkraft skall dessutom produktionsanläggningens installerade effekt anges.

9 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgift för utfärdandet av ursprungsgarantier.

10 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite.

11 § En myndighets beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2003. 8 Prop. 2002/03:85 3 Ärendet och dess beredning Lagen om effektreserv Regeringen gav i november 2001 Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät) i uppdrag att senast den 1 oktober 2002 inkomma med förslag till ett system för att långsiktigt trygga effekttillgången i elsystemet. Svenska kraftnät har bedrivit arbetet i samråd med Statens energimyndighet (Energimyndigheten). Till arbetet har kopplats en refe- rensgrupp med företrädare för olika aktörer på elmarknaden. Svenska kraftnät inkom den 1 oktober 2002 med rapporten Effektför- sörjning på den öppna elmarknaden (N2002/9427/ESB) . I rapporten föreslår Svenska kraftnät att det skall stiftas en tillfällig lag som säker- ställer att det under en övergångsperiod tills en marknadslösning kan förväntas fungera finns en centralt upphandlad kapacitet som kan an- vändas för att minska risken för effektbrist i elsystemet. En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 1.

Svenska kraftnät inkom den 20 december 2002 med promemorian Förslag till tillfällig lag om effektreserv (N2002/12384/ESB) i vilken förslag till sådan lagstiftning ges.

En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2 . Såväl rapporten som promemorian har remissbehandlats. Remissam- manställningar finns i bilagorna 3 och 4.

Lagen om ursprungsgarantier avseende förnybar el Regeringen uppdrog den 30 maj 2002 åt Energimyndigheten att in- komma med ett förslag om s.k. ursprungsmärkning av el från förnybara energikällor. Krav på sådan märkning följer av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el. Energimyndigheten inkom den 19 november 2002 med rapporten Regeringens uppdrag (N2002/5781/ESB) om genomförande av delar av EG-direktiv 2001/77/EG om främjande av el från förnybara energikällor Ursprungsgarantier enligt artikel 5. En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 5 . Rapporten har remissbehandlats. En remissammanställning finns i bilaga 6.

EG-direktivet bifogas som bilaga 7.

Energimyndigheten inkom vidare den 28 november 2002 med rappor- ten Regeringsuppdrag att lämna förslag till ändring av regelverket för att genomföra 

EG-direktivet

 2001/77/EG om främjande av elproduktion från förnybara energikällor på den inre marknaden för el

(N2002/11381/ESB). Rapporten har remissbehandlats. En remisssam- manställning finns att tillgå i Näringsdepartementet (N2002/11381/ESB). 9

Kärnkraftsreaktorn Barsebäck 2

Prop. 2002/03:85

Regeringen uppdrog under våren 2002 åt två konsultföretag att ta fram

ett heltäckande underlag som kan ligga till grund för regeringens och

riksdagens bedömning av om villkoren för stängning av Barsebäck 2 kan

anses vara uppfyllda så att en avställning kan ske senast år 2003. Upp-

dragen avrapporterades den 1 november 2002 (N2002/10323/ESB och

N2002/10308/ESB). Vidare avrapporterade Svenska kraftnät i enlighet

med regleringsbrevet för 2002 i rapporten Inverkan på effektbalansen av

en eventuell stängning av Barsebäck 2 under år 2003 sin bedömning av

om de villkor som riksdagen ställt upp avseende effektbalansen kan an-

ses vara uppfyllda vid en eventuell stängning av den andra reaktorn i

Barsebäck under år 2003 (N2002/9428/ESB). Övrigt underlag inför 2003

års prövning av om villkoren är uppfyllda är Energimyndighetens och

Boverkets årsredovisningar över utfallet av 1997 års energipolitiska

program.

Samtliga rapporter har remissbehandlats. Remissammanställningen

redovisas i sin helhet i bilaga 8 .

Månadsvis avläsning av elmätare m.m.

Regeringen gav den 7 september 2000 Energimyndigheten i uppdrag att i

samråd med Konsumentverket och företrädare för elbranschen, studera

om mätperiodens längd bör ändras och om systemet med preliminärde-

bitering av elförbrukning bör avskaffas. Den 27 maj 2002 lämnade

Energimyndigheten sin slutrapport Månadsvis avläsning av elmätare

(N2002/5953/ESB).

Rapporten har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttran-

dena finns att tillgå i Näringsdepartementet (N2002/5953/ESB).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 20 februari 2003 att inhämta Lagrådets ytt-

rande över de lagförslag som finns i bilaga 9 .

Lagrådets yttrande finns i bilaga 10 .

Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. Dessutom har

vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten.

4 Kärnkraftsreaktorn Barsebäck 2 4.1 1997 års energipolitiska beslut I juni 1997 beslutade riksdagen om riktlinjer för energipolitiken

(prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272). Beslutet om-

fattade bl.a. stängning av de två kärnkraftreaktorerna i Barsebäck, den

ena senast den 1 juli 1998 och den andra senast den 1 juli 2001.

1997 års energipolitiska beslut omfattade även ett program för om-

ställning och utveckling av energisystemet. Programmets huvudinrikt-

ning är en kraftfull, långsiktig satsning på forskning, utveckling och

10

demonstration av ny energiteknik under perioden 1998-2004. Målet för Prop. 2002/03:85 de insatser som görs är att under de närmaste 10-15 åren kraftigt öka el- och värmeproduktionen från förnybara energikällor och utveckla kom- mersiellt lönsam teknik för energieffektivisering. En särskild utredare (dir. 2001:122) har tillkallats för att granska och utvärdera insatserna inom 1997 års långsiktiga program, analysera behovet av förändringar, lämna förslag till riktlinjer för det långsiktiga energipolitiska programmet och redovisa insatser som skall leda till en långsiktigt hållbar omställning av energiförsörjningen. Uppdraget skall redovisas senast den 1 juni 2003. Ett villkor för stängningen av den andra reaktorn i Barsebäck är att bortfallet av elproduktion kan kompenseras genom tillförsel av ny elpro- duktion och minskad användning av el. Programmet för omställning och utveckling av energisystemet innehåller därför även insatser med fokus på ökad tillförsel av elproduktion från förnybara energikällor och mins- kad elanvändning i ett kortare perspektiv. Det kortsiktiga programmet har löpt under perioden 1998-2002. I avsnitt 4.4. nedan redovisas de resultat som har uppnåtts genom programmet. Med utgångspunkt i 1997 års energipolitiska beslut antog riksdagen år

1997 en lag om kärnkraftens avveckling (prop.

1996/97:176,

bet. 1997/98:NU5, rskr. 1997/98:132). Enligt lagen får

regeringen för

varje kärnkraftsreaktor besluta att rätten att driva reaktorn skall upphöra att gälla vid den tidpunkt som regeringen anger. Enligt lagen skall hän- syn tas till reaktorns geografiska läge vid avgörandet om när reaktorn skall tas ur drift. I övrigt skall också beaktas övriga särskilda förhållan- den såsom ålder, konstruktion och betydelse för energisystemet. Om rätten att driva en kärnkraftsreaktor upphör att gälla enligt lagen skall ägaren ha rätt till ersättning som huvudsakligen skall bestämmas enligt expropriationsrättsliga principer och fastställas av fastighetsdomstol. Den första reaktorn i Barsebäck stängdes av den 30 november 1999, sedan ett avtal om ersättning till kraftverkets ägare hade slutits mellan företrädare för staten, Vattenfall AB och Sydkraft AB. De åtaganden som följer av avtalet har godkänts av riksdagen (prop. 1999/2000:63, bet. 1999/2000:NU 11, rskr. 1999/2000:200). Avtalet innehåller även principerna för den ekonomiska ersättning som staten skall lämna om staten under perioden fram till 2017 beslutar att stänga Barsebäck 2 enligt lagen om kärnkraftens avveckling.

4.2

Tidigare prövning av villkorsuppfyllelsen

I skrivelsen Den fortsatta omställningen av energisystemet m.m . (skr. 2000/01:15) till riksdagen redovisade regeringen i september 2000 sin bedömning att riksdagens villkor för stängning av den andra reaktorn i Barsebäck före den 1 juli 2001 inte var uppfyllda. Regeringen angav att de viktigaste kriterierna för om villkoren skall kunna sägas vara upp- fyllda var att kraftbortfallet kan kompenseras så att stängningen inte medför påtagligt negativa effekter för elpriset, tillgången på el för industrin, effektbalansen eller för miljön och klimatet. Regeringen bedömde att stängningen kan genomföras senast före utgången av 2003 när erforderliga åtgärder fått genomslag. Riksdagen delade denna

bedömning (bet. 2000/01:15, rskr. 2000/01:111) och framhöll samtidigt 11 att det är riksdagen som före ett beslut om stängning skall ta ställning till Prop. 2002/03:85 om villkoren är uppfyllda. Bedömningen kvarstod oförändrad vid den förnyade prövning som redovisades till riksdagen i oktober 2001 (skr. 2001/02:22). Riksdagen tog del av skrivelsen i samband med behandlingen av budgetpropositio- nen för år 2002 (bet. 2001/02:NU3, rskr. 2001/02:113). Riksdagen delade regeringens bedömning att det inte fanns anledning att ändra den tidigare bedömningen i frågan. Samtidigt framhöll riksdagen att Barsebäcks- verkets andra reaktor stängs så snart de villkor riksdagen lagt fast är upp- fyllda, vilket bedömdes bli fallet senast före utgången av 2003.

4.3

2002 års energipolitiska beslut

Riksdagen beslutade 2002 om riktlinjer för energipolitiken (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU17, rskr. 2001/02:317). Beslutet innebär att de energipolitiska riktlinjerna i 1997 års uppgörelse ligger fast samti- digt som det betonas att omställningen av det svenska energisystemet måste ske på ett ansvarsfullt och kontrollerat sätt och med ett långsiktigt perspektiv. För den fortsatta omställningen av energisystemet innebär beslutet en ny och mer långsiktig inriktning för såväl främjande av förnybar elpro- duktion som en effektivare energianvändning. De nya åtgärderna ersätter motsvarande åtgärder i 1997 års energipolitiska program. Syftet är att kraftigt öka ambitionsnivån samtidigt som teknikutveckling stimuleras och kostnaderna hålls nere. I propositionen redovisades huvudinriktningen för ett nytt regelsystem, elcertifikat, för att främja elproduktion från förnybara energikällor. Den 16 januari 2003 beslutade regeringen att till riksdagen överlämna ett för- slag till utformning av ett sådant system (prop. 2002/03:140). I 2002 års energipolitiska proposition aviserade regeringen att företrä- dare för industrin skulle inbjudas till överläggningar i syfte att nå en överenskommelse om en långsiktigt hållbar politik för den fortsatta om- ställningen av energisystemet. Överenskommelsen bör skapa gynnsamma förutsättningar för en företagsekonomiskt fortsatt drift och successiv stängning av kärnkraften, samtidigt som annan miljövänlig elproduktion tas i drift och elförsörjningen tryggas. Regeringen beslutade den 27 juni 2002 att förordna en förhandlare med uppdrag att för statens del genom- föra de förhandlingar som aviserades i propositionen. Förhandlaren har inlett sitt arbete.

4.4

Möjlighet att uppfylla villkoren vid en stängning av Barsebäck 2 under år 2003

4.4.1

Allmänt om underlagsrapporterna och remissinstansernas synpunkter

Regeringen uppdrog under våren 2002 åt två konsultföretag att ta fram ett heltäckande underlag som kan ligga till grund för regeringens och riksdagens bedömning av om villkoren för stängning av Barsebäck 2 kan 12 anses vara uppfyllda så att en avställning kan ske senast år 2003. Upp- Prop. 2002/03:85 dragen avrapporterades den 1 november 2002. Vidare gavs Svenska kraftnät i regleringsbrevet för 2002 i uppdrag att redovisa sin bedömning av om de villkor som riksdagen ställt upp avse- ende effektbalansen kan anses vara uppfyllda vid en eventuell stängning av den andra reaktorn i Barsebäck under år 2003. Övrigt underlag inför 2003 års prövning av om villkoren är uppfyllda är Energimyndighetens och Boverkets årsredovisningar över utfallet av 1997 års energipolitiska program. Samtliga rapporter har remissbehandlats. Remissammanställningen redovisas i sin helhet i bilaga 8. Underlagsmaterialet ger en relativt samstämmig bild av konsekven- serna av en stängning av Barsebäck 2 under år 2003. Flertalet remissin- stanser har inte framfört någon kritik mot den bild som rapporterna ger av resultaten av 1997 års energipolitiska program och av de övriga fakto- rer som är väsentliga för en bedömning av om villkoren för stängning är uppfyllda. Ett par remissinstanser har dock påtalat olikheter i metodik mellan de två konsultrapporterna, vilket har lett till vissa skillnader i bedömningen av hur påtagliga effekter en stängning får. Även synpunk- ten att rapporterna sammantagna kompletterar varandra har framkommit. Några remissinstanser anser att underlaget visar att inget av de villkor som har ställts upp är uppfyllt, medan andra bedömer att samtliga villkor är uppfyllda. Några remissinstanser anser att de villkor som har ställts upp inte är relevanta mot bakgrund av utvecklingen på elmarknaden. I en av konsultrapporterna påpekas att villkorens formulering medger ett ganska stort tolkningsutrymme vid prövningen. Energimyndigheten anser att det bör övervägas att låta frågan om Barsebäck 2 ingå i förhandlingarna mellan regeringen och industrin om en långsiktigt hållbar politik för omställningen av energisystemet. I det följande sammanfattas underlagsrapporternas och remissinstan- sernas bedömningar av huruvida de olika uppställda kriterierna för vill- korsuppfyllelsen har infriats.

4.4.2

Tillgången på el för industrin

De kortsiktiga åtgärderna i det energipolitiska programmet syftar till att minska användningen av el för uppvärmning, öka tillförseln av el och värme från förnybara energikällor och utnyttja det befintliga energi- systemet effektivare samt främja åtgärder för effektivare energianvänd- ning. För att ersätta elproduktionen i reaktorn Barsebäck 2 krävs ett till- skott eller sparande på 3-4 TWh per år. Det kvantitativa målet för de kortsiktiga åtgärderna är 3 TWh per år. De bedömningar som redovisas i underlagsrapporterna visar att resul- taten av de kortsiktiga åtgärderna i det energipolitiska programmet kom- mer att leda till en kompensation med mellan 3 och 3,8 TWh/år vid ut- gången av 2003. Av detta fördelas ungefär lika mycket på tillkommande elproduktion som på minskad elanvändning och effektivare energian- vändning. Därmed dras i samtliga relevanta underlagsrapporter slutsatsen att det kvantitativa målet för det kortsiktiga programmet kommer att uppnås. Denna slutsats har inte ifrågasatts av någon remissinstans. 13 Däremot anser ett antal instanser att målet är irrelevant eftersom behovet Prop. 2002/03:85 av elenergi har ökat under senare år. Några remissinstanser som repre- senterar kraftbranschen anför att målet från början inte var riktigt efter- som produktionsförmågan för reaktorn Barsebäck 2 är underskattad.

4.4.3

Elpriset

I den ena konsultrapporten bedöms att den generella elprisnivån inte i någon högre grad kommer att påverkas av stängningen av Barsebäck 2. Den beräknade elprishöjningen bedöms uppgå till 0,5-2 % av elpriset för industrin. I förhållande till de prisvariationer som förekommer på elmarknaden är den uppskattade möjliga prisökningen låg, anförs det. I den andra konsultrapporten dras slutsatsen att elpriset kommer att öka med ett par öre per kWh under normala förhållanden och att elpriset kan stiga kraftigt under ansträngda situationer med förhöjd risk för effekt- brist. Flertalet av de remissinstanser som har berört frågan tror att elpriserna kommer att stiga som en effekt av en eventuell stängning av Barsebäck 2. Många av instanserna har dock svårt att bedöma hur stor en sådan pris- ökning skulle bli och påtalar att de båda konsultrapporterna skiljer sig åt i detta avseende. Energimyndigheten har gjort en egen bedömning av pris- ökningen och menar att den ett normalår kan bli omkring 0,5 öre per kWh, men att effekterna kan bli betydligt större vid extrema situationer. Vidare bedömer flera remissinstanser att elpriserna på sikt kommer att stiga oavsett om Barsebäck 2 stängs eller inte. Från industrins sida fram- förs dock att en stängning av Barsebäck 2 kommer att leda till att prisök- ningen kommer tidigare än vad som annars vore fallet.

4.4.4

Effektbalansen

Svenska Kraftnät bedömer att konsekvenserna av att stänga Barsebäck 2 under år 2003 kan bli att elmarknaden inte klarar att balansera tillgång och efterfrågan om vintern blir en s.k. tioårsvinter (dvs. en vinter som statistiskt sett inträffar vart tionde år). En vinter med normala temperatu- rer bör kunna klaras förutsatt att elmarknaden i övrigt utvecklas enligt föreliggande prognoser. Svenska Kraftnät ser i dag inga tydliga tecken på att effektbalansen skulle förbättras under de närmaste åren. Svenska Kraftnäts nyligen föreslagna metod för effekthantering (avsnitt 5) bedöms ha påtaglig verkan först om 2-3 år. De åtgärder som Svenska Kraftnät har vidtagit för att förstärka stam- nätets förmåga att överföra el till Sydsverige innebär att försörjningsför- mågan för Sydsverige i huvudsak kommer att återställas jämfört med tillståndet före stängningen av Barsebäck 1 och en eventuell stängning av Barsebäck 2. Svenska Kraftnät framhåller dock att dessa förstärkningar i sig inte innebär någon förstärkning av effektbalansen för hela landet. Den ena konsultrapporten bedömer att det förslag till metod för effekt- hantering som presenterats av Svenska Kraftnät kommer att ge de förut- sättningar som krävs för att förhindra att risken för effektbrist stiger till oacceptabel nivå vid stängning av Barsebäck 2. I jämförelse med värdet 14 av den samlade kraftmängden som levereras till slutkunderna är kostna- Prop. 2002/03:85 derna för att lösa effektfrågan relativt låga. I den andra konsultrapporten framhålls att marginalerna i effektbalan- sen i princip är obefintliga och minsta störning kan ställa till stora problem. Vid en stängning av Barsebäck 2 förvärras effektbalansen kraftigt. Det finns inget som tyder på att effektbalansen kommer att för- bättras de närmaste åren. Flertalet av de remissinstanser som har berört frågan ser med oro på den påverkan som en stängning av Barsebäck 2 skulle få på effektbalan- sen. Bland remissinstanser som representerar industrin och kraftbranschen råder i stort sett enighet om att risken är överhängande för att en effekt- bristsituation skall uppstå en kall vinterperiod vid en stängning av Barsebäck 2. Energimyndigheten bedömer att effektbalansen under förhållanden motsvarande en tioårsvinter sannolikt kommer att kunna upprätthållas även utan Barsebäck 2. Denna bedömning bygger på ändrade prognos- förutsättningar över elanvändningen i jämförelse med dem som Svenska Kraftnät grundar sin bedömning på. Några remissinstanser menar att det är angeläget att vidta åtgärder för att minska elbehovet under den kallaste perioden då effektuttaget är som störst och därigenom uppnå en stabilare effektbalans.

4.4.5

Miljön och klimatet

I den ena konsultrapporten bedöms att stängningen i princip kommer att leda till ökat behov av fossil kraft och därigenom till ökade utsläpp till luft. På kort sikt bedöms elproduktionen öka främst i Danmark, vilket leder till ökade utsläpp av koldioxid med ca 3,6 miljoner ton per år. På längre sikt kan denna produktion komma att ersättas med svensk natur- gasbaserad kraft och förnybar energi. Elproduktionen i fossil- och bio- bränsleeldade anläggningar leder också till utsläpp av kväveoxider, sva- veldioxid, stoft och VOC, vilka främst påverkar miljön lokalt och regio- nalt. Utsläppsökningarna av dessa föroreningar inom Sverige blir små, men utsläpp från kolkondensanläggningar i Danmark kan ha en bety- dande inverkan på miljön i Sydsverige. I den andra konsultrapporten beräknas att om bortfallet av kraft från Barsebäck 2 ersätts med import av kolkondens ökar utsläppen av kol- dioxid utanför Sveriges gränser med drygt 3,3 miljoner ton per år. Samti- digt innebär det energipolitiska programmets åtgärder minskade utsläpp med ca 2,7 miljoner ton per år. Nettoökningen blir då 0,57 miljoner ton. Å andra sidan ökar elanvändningen i Sverige varför nettoutsläppen från programmet också bör jämföras med den absoluta ökningen av kol- dioxidutsläppen vid en stängning sett från dagens nivåer. Räknat på detta sätt skulle stängningen innebära att utsläppen av koldioxid ökar med 2,8 miljoner ton per år. Flertalet remissinstanser bedömer att en stängning av Barsebäck 2 leder till ökad påverkan på miljö och klimat. Ett par instanser anför dock att en avveckling ger en positiv inverkan på miljön under beaktande av miljöeffekter av uranbränslekedjan och risker för olyckor. 15 Naturvårdsverket konstaterar att en stängning ger ökade utsläpp från Prop. 2002/03:85 fossila bränslen i Sverige, men enligt verkets bedömning är det ändå möjligt att nå miljökvalitetsmålen avseende klimat till 2008-2012, even- tuellt dock till ökade kostnader. Energimyndigheten menar att en stäng- ning ger ökade utsläpp av koldioxid på kort sikt, men att miljöpåverkan på längre sikt blir begränsad då produktionsbortfallet ersätts genom ny produktionskapacitet av el från förnybara energikällor samt utbyggnad av gaskraft som ersättning för kolkraft.

4.5

Slutsatser

Regeringens bedömning: Riksdagens villkor för en stängning av

Barsebäck 2 före utgången av 2003 är inte helt uppfyllda vad avser

effektbalansen och påverkan på miljön och klimatet. Frågan om

stängning av Barsebäck 2 bör hanteras tillsammans med förhandling-

arna om de övriga kvarvarande reaktorerna och frågan om energiom-

ställningen i sin helhet. Därvid bör möjligheterna till en snabb stäng-

ning av Barsebäck 2 inom ramen för en förhandlingslösning särskilt

prövas. I det fall en förhandlingslösning för stängningen av Barsebäck

2 inte kan åstadkommas, har regeringen ambitionen att besluta om

stängning av reaktorn med stöd av lagen om kärnkraftens avveckling,

efter det att erforderliga åtgärder har genomförts. Regeringen avser

således tillse att ytterligare åtgärder vidtas, bl.a. genom uppdrag till

Svenska kraftnät inom ramen för effektbalansmodellen, för att möjlig-

göra ett beslut om en snar stängning. Särskild vikt skall läggas vid en

effektivisering av elanvändningen. Det är regeringens bedömning att

förberedelser och genomförande av detta kan åstadkommas före ut-

gången av april 2004.

Utvärderingen och remissinstanserna: I avsnitt 4.4 redovisas en sam-

manfattning av de rapporter som utgjort en del av underlaget till den

samlade analys som regeringen gjort beträffande möjligheterna att stänga

reaktorn. Remissammanställningen av rapporterna redovisas i sin helhet i

bilaga 8.

Flertalet remissinstanser bedömer i likhet med regeringen att de krite-

rier som är svårast att uppfylla gäller riskerna för negativa effekter av

stängningen vad avser påverkan på effektbalansen samt miljö/klimat.

Energimyndigheten anser att det bör övervägas att låta frågan om

Barsebäck 2 ingå i förhandlingarna mellan regeringen och industrin om

en långsiktigt hållbar politik för omställningen av energisystemet.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt 1997 års energipolitiska

riksdagsbeslut är ett villkor för stängningen av den andra reaktorn att

bortfallet av elproduktion kan kompenseras genom tillförsel av ny elpro-

duktion och minskad användning av el. Det energipolitiska beslutet inne-

höll därför åtgärder för att under en femårsperiod stimulera använd-

ningen av förnybara energislag och en minskad elanvändning.

Resultatet av den förnyade prövning som regeringen gjorde under 2001

visade att förutsättningarna inte hade förändrats sedan prövningen under

2000. Riksdagen delade regeringens bedömning att det därigenom inte

fanns

anledning att ändra den tidigare bedömningen i frågan

16

(skr. 2001/02:22, bet. 2001/02:NU3, rskr. 2001/02:113). Samtidigt fram- höll riksdagen att Barsebäcksverkets andra reaktor stängs så snart de villkor riksdagen lagt fast är uppfyllda, vilket bedömdes bli fallet senast före utgången av 2003. Regeringen har genomfört en ytterligare prövning under 2003 för att säkerställa att erforderliga åtgärder fått tillräckligt genomslag för att en stängning skall kunna genomföras. Regeringen gör dock bedömningen att riksdagens villkor för en stängning av Barsebäck 2 före utgången av 2003 inte helt kommer att vara uppfyllda vad avser effektbalansen och påverkan på miljön och klimatet. Under de senaste åren har Svenska kraftnät genomfört och beslutat om åtgärder för att genom nätförstärk- ningar undanröja begränsningar i överföringen av el till södra Sverige. Trots dessa åtgärder bedömer regeringen att en eventuell stängning i dagsläget skulle medföra ökade risker för effektbalansproblem. Regeringen avser därför tillse att ytterligare åtgärder vidtas, genom uppdrag till Svenska kraftnät inom ramen för effektbalansmodellen, för att möjliggöra ett beslut om en snar stängning. Särskild vikt skall läggas vid en effektivisering av elanvändningen. Det är regeringens bedömning att förberedelser och genomförande av detta kan åstadkommas före ut- gången av april 2004. Miljö- och klimatpåverkan bedöms inte kunna kompenseras fullt ut genom det åtgärdsprogram som beslutades 1997 och som därefter har genomförts. Uppföljningen och utvärderingen visar att en del av kom- pensationen av en stängning av reaktorn sannolikt på kort sikt kommer att utgöras av inhemskt producerad fossilbränslebaserad el samt import av el. Utifrån den statistiska bilden av hur importen till Sverige är sam- mansatt under olika perioder, drar regeringen i likhet med flertalet remissinstanser slutsatsen att bortfallet till en del kommer att kompense- ras med el från fossilbränsleeldade anläggningar. Koldioxidutsläppen från elproduktionen i Sverige utgör dock endast ca 5 procent av de totala utsläppen. Regeringen konstaterar i likhet med Energimyndigheten att en stängning sannolikt ger ökade utsläpp på kort sikt, men att miljöpåverkan på längre sikt blir begränsad då ny produktionskapacitet tillkommer genom el från förnybara energikällor samt utbyggnad av gaskraft som ersättning för kolkraft. Naturvårdsverket gör bedömningen att det är möjligt att nå miljökvalitetsmålen avseende klimat till 2008 2012. Vi- dare förväntas ytterligare åtgärder till följd av internationella miljööver- enskommelser liksom klimatpolitiska åtgärder genomföras i de länder som Sverige importerar fossilbaserad kraft ifrån. Regeringen gör därför bedömningen att en stängning av Barsebäck 2 inte förväntas leda till på- tagligt negativa effekter för miljö eller klimat I 2002 års energipolitiska proposition (2001/02:143) aviserade rege- ringen att företrädare för industrin skulle inbjudas till överläggningar i syfte att nå en överenskommelse om en långsiktigt hållbar politik för den fortsatta omställningen av energisystemet. Överenskommelsen bör skapa gynnsamma förutsättningar för en företagsekonomiskt försvarbar fortsatt drift och successiv stängning av kärnkraften, samtidigt som annan miljö- vänlig elproduktion tas i drift och elförsörjningen tryggas. Regeringen beslutade den 27 juni 2002 att förordna en förhandlare med uppdrag att för statens del genomföra de förhandlingar som aviserades i propositio- nen. Förhandlaren har inlett sitt arbete. Prop. 2002/03:85 17 Det är regeringens bedömning att en överenskommelse mellan staten och industrin om en omställning av energisystemet innebär betydande fördelar. Den ger möjlighet för alla parter att samlas kring en långsiktig helhetssyn på energisystemets utveckling och bör kunna innebära att de samhällsekonomiska kostnaderna för avvecklingen och riskerna för stör- ningarna i elproduktionen minskar. Jämfört med en lagreglerad avveck- ling reaktor för reaktor, skulle därmed möjligheterna förbättras för att en snabbare och effektivare omställning av energisystemet kan genomföras till en lägre samhällsekonomisk kostnad med uppfyllande av höga krav på en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning. Enligt regeringens bedömning bör mot denna bakgrund frågan om av- veckling av den andra reaktorn i Barsebäck hanteras tillsammans med förhandlingarna om de övriga 10 kvarstående reaktorerna och frågan om energiomställningen i sin helhet. Regeringen avser att ge ett tilläggs- direktiv med denna innebörd till förhandlaren. Riksdagen har konstaterat att lokaliseringen av Barsebäcksverket är mindre lämplig. Möjligheterna till en snabb stängning av den andra reaktorn i Barsebäck inom ramen för en förhandlingslösning bör särskilt prövas i förhandlarens fortsatta arbete. I det fall en förhandlingslösning för stängningen av Barsebäck 2 inte kan åstadkommas, har regeringen ambitionen att besluta om stängning av reaktorn med stöd av lagen om kärnkraftens avveckling, efter det att erforderliga åtgärder har genomförts. Regeringen bedömer att försörjningstryggheten för el under normala förhållanden är i stort sett tillfredsställande. En framtida överenskom- melse mellan staten och industrin om en långsiktigt hållbar politik för kärnkraftsavvecklingen och den fortsatta omställningen av energisyste- met skulle utgöra en stabil grund för ett fortsatt upprätthållande av en god försörjningstrygghet. Den situation som har rått på den nordiska el- marknaden under vintern 2002/03 till följd av extremt liten tillrinning till vattenmagasinen visar dock att det är av största vikt att elproduktionssy- stemet är dimensionerat för att klara elbehovet även under år med låg vattenkraftproduktion. Det är vidare angeläget att vattenmagasinen utnyttjas optimalt för att säkerställa en god försörjningstrygghet för el. Regeringen bedömer att de förändringar i ramverket för elproduktion som regeringen i budgetpropositionen för 2003 har föreslagit avseende kraftvärmebeskattning och införande av elcertifikat (prop. 2002/03:40) kommer att bidra till att tillgodose elenergibehovet under de närmaste åren. Genom förändringen i beskattningen av kraftvärme så att den beskattas på samma sätt som industriellt mottryck, skapas incitament till nyinvesteringar i kraftvärme. I befintliga gaseldade kraftvärmeverk i södra Sverige kan elproduktionen komma att öka med ca 1 TWh. Därtill beräknas en ökning med 1,5 TWh till 2007 om det planerade gaskraft- värmeverket i Göteborg byggs. Genom elcertifikatsystemet beräknas ytterligare 10 TWh tillföras elproduktionssystemet till 2010. Åtgärderna bidrar även till en förbättrad effektbalans, som kommer att ytterligare stärkas om regeringens förslag avseende effektfrågan (avsnitt 5) genomförs. Ökningstakten i elanvändningens utveckling har avsevärt mattats av under det senaste decenniet. Från en genomsnittlig ökningstakt under decennierna dessförinnan på mellan 3 och 4 procent per år, har öknings- Prop. 2002/03:85 18 takten stabiliserats på knappt 1 procent årligen. Den fortsatt stigande Prop. 2002/03:85 efterfrågan på el, i såväl Sverige som Norden och Nordeuropa, talar för att ytterligare behov av ny produktionskapacitet kommer att uppstå inom några år. Regeringen avser att noga följa utvecklingen och säkerställa att de energipolitiska riktlinjerna i 1997 och 2002 års beslut uppfylls avse- ende målet om en långsiktig försörjningstrygghet och en diversifierad tillförsel av energi. Det innebär att tillkommande behov av ny energi skall mötas genom bl.a. en ambitiös och kontrollerad tillförsel av förny- bar elproduktion och ett effektivare utnyttjande av infrastrukturen för naturgas. Naturgasen har miljöfördelar jämfört med andra fossila bräns- len. En ökad användning av naturgas kommer att bidra till minskade miljöpåverkande utsläpp då den i Sverige ersätter användning av olja och kol. En ökad inhemsk elproduktion skulle vidare leda till lägre behov av elimport med minskade koldioxidutsläpp i omvärlden som följd. Det är vidare angeläget att energianvändningen fortsätter att effektivi- seras. 2002 års energipolitiska beslut omfattar statliga insatser med in- riktning på information och utbildning, kommunal energirådgivning samt teknikupphandling och marknadsintroduktion av energieffektiv teknik. När det gäller energianvändningen i bebyggelsen är en viktig förutsätt- ning för en effektivisering av användningen att det finns en koppling mellan ändrat beteende och kostnader för energianvändningen. I avsnitt 8 redovisar regeringen sin bedömning rörande månadsvis avläsning av el- mätarna för samtliga kunder senast den 1 juli 2009. I detta sammanhang kan också nämnas att regeringen har givit Boverket i uppdrag att analy- sera konsekvenserna av ett eventuellt förbud mot uppvärmning med direktverkande el i nya byggnader år 2005. Uppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2003. 5 Effektfrågan

5.1

En lag om effektreserv på elmarknaden införs

Regeringens förslag: Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät) får ansvaret för att en effektreserv finns tillgänglig. Effektre- serven skall skapas genom att Svenska kraftnät träffar avtal med aktö- rer på elmarknaden om ökad produktionskapacitet och/eller minskad elförbrukning. Den av Svenska kraftnät skapade effektreserven får inte överstiga 2 000 megawatt. Kostnaderna för effektreserven skall finansieras genom en avgift från dem som har ingått avtal om balansansvar med Svenska kraftnät. Svenska kraftnäts ansvar för effektreserven skall upphöra vid ut- gången av februari 2008, då en marknadsbaserad lösning bör ha växt fram.

Affärsverket svenska kraftnäts förslag: Överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna:

Statens

energimyndighet,

Statskontoret,

Riksrevisionsverket, Konkurrensverket, Svenska Kommunförbundet,

19

Svenskt Näringsliv och Svensk Energi delar helt eller till övervägande del synpunkten att effektfrågan bör lösas med marknadsmässiga mekanis- mer.

Oberoende elhandlare anser att konkurrensen på elmarknaden inte fungerar fullt ut och att det därför inte är möjligt att införa en marknads- baserad lösning av effektfrågan.

Landsorganisationen i Sverige förutsätter att en marknadsbaserad lös- ning övervakas kontinuerligt och att beredskapen för ett snabbt införande av reglering måste vara stor. Vad gäller den föreslagna övergångslösningen tillstyrks den helt eller till övervägande del av Statens energimyndighet, Statskontoret Krisberedskapsmyndigheten, Konkurrensverket, Riksrevisionsverket, Svenskt Näringsliv och Svensk Energi .

Oberoende Elhandlare anser att förslaget bör anpassas till förutsätt- ningarna för att införa en marknadsbaserad lösning.

Bakgrund: I varje givet ögonblick måste den totala inmatningen av el på det svenska elsystemet vara lika stor som det totala uttaget från systemet. El kan nämligen inte lagras och kan därför inte matas in i för- väg eller i efterhand för att balansera uttaget. Om en viss mängd el tas ut i ett visst ögonblick måste därför samma mängd el matas in i just det ögonblicket. Om denna balans inte föreligger uppstår störningar på elsystemet och vid allvarligare obalanser blir det strömavbrott. En teoretisk lösning av denna fråga vore att varje elleverantör svarar för att precis lika mycket el matas in på elsystemet som tas ut av hans kunder i varje givet ögonblick. Av praktiska skäl är det dock inte möjligt för elleverantörerna att exakt hålla denna balans. Däremot strävar de efter att upprätthålla balansen i så stor utsträckning som möjligt. Ansvaret för att den exakta balansen upprätthålls, systemansvaret, åvilar i stället Affärsverket Svenska kraftnät (Svenska kraftnät). Enkelt uttryckt upprätthålls balansen genom att Svenska kraftnät kontinuerligt bevakar det samlade uttaget från elsystemet, dvs. den samlade elförbruk- ningen i landet, och ser till att den samlade inmatningen på elsystemet hela tiden är lika stor. Denna balanshållning kallas balansreglering och äger rum inom en verksamhet som benämns balanstjänsten. Inom ramen för balanstjänsten har Svenska kraftnät ingått avtal med ett antal elföre- tag, som därvid åtagit sig att, efter uppmaning från Svenska kraftnät, öka eller minska sin produktion eller förbrukning och därmed sin inmatning till eller uttag från elsystemet. Elföretagens ersättning för denna ökade eller minskade produktion eller förbrukning regleras i de avtal som nämnts ovan. Därefter sker en ekonomisk reglering i efterhand mellan Svenska kraftnät och de elföretag som i avtal med Svenska kraftnät åtagit sig ett balansansvar. Med detta avses ett ekonomiskt ansvar för att elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut av de elanvändare för vilka den balans- ansvarige har åtagit sig detta ansvar. Denna ekonomiska reglering, balansavräkningen, sker inom ramen för balanstjänsten. Svenska kraftnät får in mätresultat från alla nätinnehavare i landet. Mätresultaten avser varje kalendertimme dygnet runt. På grund- val av dessa resultat fastställer Svenska kraftnät dels den samlade för- brukningen hos de elanvändare som en viss balansansvarig ansvarar för, Prop. 2002/03:85 20 dels den samlade inmatningen av el som denne balansansvarige har svarat för. Dessa mätresultat är sällan identiska, varför den balansansva- rige i allmänhet har låtit mata in för mycket eller för lite el på elsystemet. Denna differens regleras ekonomiskt mellan Svenska kraftnät och berörd balansansvarig vid balansavräkningen. Reglerna för denna avräkning är utformade så, att alla balansansvariga ges incitament att försöka hålla sin egen balans så noga som möjligt. Det nyss beskrivna systemansvaret, som alltså åvilar Svenska kraftnät, är kortsiktigt. Det innebär att det endast gäller inom ramen för de sam- lade produktionsresurser som vid varje givet tillfälle finns tillgängliga. Om det vid ett visst tillfälle inte finns tillräckligt med produktionsresur- ser kan balansen bara upprätthållas genom minskad elförbrukning. Svenska kraftnät kan i en sådan situation kortsiktigt minska elförbruk- ningen genom s.k. roterande bortkoppling. Detta innebär att elöverfö- ringen till ett visst område helt avbryts under en viss kortare tid. Efter utgången av denna kortare tidsperiod vidtas samma åtgärd i ett annat om- råde osv. Svenska kraftnäts systemansvar innebär alltså inte ett långsiktigt ansvar för att det vid varje givet tillfälle finns produktionsresurser som motsvarar den samlade elförbrukningen i landet. Denna förbrukning är av naturliga skäl som störst under den mörka och kalla årstiden. Sedan avregleringen av elmarknaden genomfördes har, vid några tillfällen då det rått extrema temperaturförhållanden, elförbruk- ningen varit så stor att landets samlade produktionsresurser nästan inte räckt till för att upprätthålla balansen på elsystemet. Det finns alltså risk för att det uppstår en effektbrist i vissa extrema situationer. Effekt mäts i watt (W) och anger mängden el som matas in på eller tas ut från elsyste- met per tidsenhet. Denna svårighet att upprätthålla balansen i elsystemet i vissa extrema situationer beror bl.a. på att en viss del av produktionsresurserna har lagts ned sedan elmarknaden avreglerades samtidigt som elanvändningen har ökat. Närmare bestämt rör det sig främst om ett antal kondenskraftverk som eldas med olja. Dessa användes före avregleringen som reservkraft- verk. De behövde i allmänhet bara användas under en mycket kort period varje år då elförbrukningen var extremt hög. Skälet till att just dessa kraftverk användes som en yttersta reserv var att de i allmänhet hade en ogynnsammare kostnadsbild jämfört med andra typer av kraftverk. På den monopolmarknad som existerade före avregleringen kunde innehavarna av dessa kraftverk få täckning för sina kostnader trots att kraftverken bara genererade intäkter under en mycket kort period. Efter avregleringen verkar alla producenter på en konkurrensutsatt marknad. Ägarna av nämnda kraftverk har av lönsamhetsskäl inte ansett sig kunna driva kraftverken vidare på den nya elmarknaden utan tagit dem ur drift. Till följd av detta har det alltså uppstått en effektknapphet i det svenska elsystemet. För att komma till rätta med detta problem har Svenska kraftnät under senare år slutit avtal med ett antal elproducenter om att ställa vissa effektreserver till elsystemets förfogande. Regeringen uppdrog t.ex. i december 2001 åt Svenska kraftnät att upphandla en effektreserv om 400600 megawatt avseende de två följande vintrarna.

Skälen för regeringens förslag: Den osäkra situation som har beskri- vits ovan kan inte vara hur länge som helst utan frågan måste få en var- Prop. 2002/03:85 21 aktig lösning. Regeringen är av den uppfattningen att frågan om att upp- rätthålla effektbalansen på sikt måste lösas av marknadens aktörer. I av- vaktan på att detta sker bör Svenska kraftnät få ansvaret för att tillfälliga effektreserver finns tillgängliga. Detta bör ske genom att en särskild lag införs där denna fråga regleras. För att markera att detta ansvar endast gäller under en begränsad tid, varefter en marknadsbaserad lösning skall ha växt fram, bör lagen vara tidsbegränsad. En lämplig slutpunkt är, en- ligt regeringens uppfattning, vid utgången av februari 2008. Det förslag till lagreglering av frågan om effektreserver som rege- ringen nu lägger fram har följande innehåll. Svenska kraftnät får ansvaret för att en effektreserv finns tillgänglig på elmarknaden. Detta ansvar skall uppfyllas genom att Svenska kraftnät tecknar avtal dels med elproducenter om ökad produktion, dels med stora elanvändare om minskad eller stoppad elförbrukning. Båda avtalstyperna får alltså användas parallellt. Beträffande avtalen med elproducenterna kommer följande att gälla. Avtalen kommer exempelvis att ingås med innehavare av sådana produktionsanläggningar, vilka annars inte kan drivas lönsamt beroende på de höga kostnaderna, som beskrivits ovan. Producenterna får åta sig att hålla anläggningarna i sådant skick att de kan tas i drift med kort varsel. Kostnaderna för detta åtagande ersätts av Svenska kraftnät. Svenska kraftnät avgör när anläggningarna skall tas i drift. När så sker kommer elen antingen att matas in på det svenska elsystemet inom ramen för balansregleringen eller bjudas ut på spotmarknaden vid den nordiska elbörsen Nordpool. I båda fallen kommer den el som matas in på elsy- stemet att åsättas ett mycket högt pris för att markera att marknaden själv skall lösa effektfrågan så långt som möjligt. De intäkter som uppstår till följd av att anläggningarna tas i drift tillfaller Svenska kraftnät. Dessa intäkter minskar Svenska kraftnäts kostnader för effektreserven. Vad gäller avtalen med elanvändarna kommer de antagligen att variera mer till sin utformning beroende på olika önskemål från de enskilda elanvändarna. Innebörden torde dock i huvudsak bli att elanvändarna åtar sig att, på iniativ av Svenska kraftnät, minska sin elförbrukning under en viss angiven tidsperiod. Detta kan uppnås antingen genom att elanvända- ren avstår från att köpa el eller genom att elanvändaren visserligen köper el men säljer den vidare. I det senare fallet kan elanvändaren sälja elen till Svenska kraftnät som då använder elen vid balansregleringen eller bjuder ut elen på spotmarknaden vid elbörsen Nordpool. De intäkter som kan uppkomma till följd av detta minskar Svenska kraftnäts kostnader för effektreserven. Den effektreserv som Svenska kraftnät på detta sätt skapar får inte vid något tillfälle ha en större omfattning än 2 000 megawatt. På det sättet markeras att även elmarknadens aktörer redan nu måste ta ett ansvar för att tillräckliga produktionsresurser finns tillgängliga så att effektbalansen kan upprätthållas. De kostnader som Svenska kraftnät får till följd av denna reglering skall, enligt regeringens uppfattning, ersättas av de aktörer på elmarkna- den som har ingått avtal om balansansvar med Svenska kraftnät. Om det saknas tillräcklig effekt medför det att de balansansvariga får minskade möjligheter att hålla sin balans. Detta är, som nämnts ovan, ekonomiskt Prop. 2002/03:85 22 ofördelaktigt. Därför ligger det i de balansansvarigas intresse att det finns Prop. 2002/03:85 tillräckliga effektreserver. Fördelningen av dessa kostnader mellan de balansansvariga skall ske efter omfattningen av vars och ens balansan- svar och efter omfattningen av deras obalanser.

5.2

Riktlinjer för den långsiktiga hanteringen av effekt-

frågan

Regeringens bedömning: En långsiktig och kostnadseffektiv hante-

ring av effektfrågan förutsätter en öppen marknadsbaserad lösning. En

sådan lösning bör ha utvecklats till senast den 1 mars 2008. En

kontrollstation skall läggas in i god tid för att pröva hållbarheten i den

tänkta lösningen. Svenska kraftnät skall i samarbete med branschen

arbeta för att utveckla effektsäkringsprodukter och en handelsplats för

sådana produkter. Åtgärder för att stimulera utvecklingen mot en mer

effektiv styrning av elförbrukningen skall särskilt beaktas. En harmo-

nisering av förutsättningarna för hantering av effektfrågan på nordisk

nivå skall eftersträvas.

Affärsverkets svenska kraftnäts förslag: Överensstämmer i huvudsak

med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Remissinstansernas synpunkter behandlas under

avsnitt 5.1.

Skälen för regeringens bedömning: Det finns olika modeller för hur

effektfrågan kan hanteras på en konkurrensutsatt elmarknad. I Svenska

kraftnäts rapport har i huvudsak tre huvudmodeller behandlats, nämligen

reglering, centralt upprätthållen kapacitet och öppna marknadslösningar.

Regleringslösningar bygger på olika former av tvingande ålägganden

för elmarknadens aktörer att upprätthålla kapacitet. Sådana lösningar

innebär en partiell återreglering som allvarligt kan hämma effektiviteten

på elmarknaden. De medför vidare ett antal principiella och praktiska

svårigheter på en konkurrensutsatt elmarknad, bl.a. genom att skilda vill-

kor i olika länder kan ge upphov till konkurrenssnedvridningar.

Centralt upprätthållen kapacitet är den modell som tillämpats som en

övergångslösning i Sverige i dag, och som är regeringens förslag i avsnitt

5.1, då Svenska kraftnät upphandlar kapacitet som finansieras kollektivt.

Denna typ av lösning innebär oklarheter beträffande det långsiktiga

ansvaret för effektbalansens och därmed produktionsapparatens utveck-

ling.

Öppna marknadslösningar bygger på en tilltro till att effektbalansen

kan klaras genom att de företag som är verksamma på elmarknaden har

tillräckliga incitament för att upprätthålla kapacitet utan att direkta

kontrollmekanismer behöver byggas upp. Det är regeringens uppfattning

att öppna marknadslösningar är att föredra framför regleringar eller

central upphandling.

Frågan om hur tillräcklig kapacitet ska kunna upprätthållas på en

konkurrensutsatt elmarknad är aktuell i alla de nordiska länderna, men

den har hanterats på olika sätt. I t.ex. Norge är Statnett enligt lag ålagt att

i varje situation kunna tillhandahålla tillräcklig höglastkapacitet. På sikt

bör regelverken för att upprätthålla tillräcklig kapacitet vara likartade på

23

en gemensam marknad. En harmonisering mellan de nordiska länderna Prop. 2002/03:85 torde vara enklast att uppnå om graden av tvingande regleringsingrepp är av så liten omfattning som möjligt, i synnerhet under en omställnings- period. En möjlighet för marknadsaktörerna att på frivillig basis hantera sin riskexponering och åstadkomma nya former för finansiering av effekt- resurser kan t.ex. vara att utveckla särskilda effektsäkringsprodukter och en marknadsplats där produkterna kan handlas. Svenska kraftnät skall tillsammans med branschorganisationerna starta ett sådant arbete. För att underlätta och påskynda utvecklingen mot en marknadsbaserad lösning bör åtgärder på förbrukningssidan för att minska effekttopparna stimuleras. På några års sikt bör nya affärsmässiga effektprodukter kunna utvecklas i samspel mellan elmarknadens aktörer, nätföretagen och kun- derna. De riktlinjer för månadsvis avläsning av elmätare och sänkt gräns för timvis mätning som redovisas i avsnitt 8 bidrar till att öka flexibilite- ten på efterfrågesidan och skapa incitament till förändrad energiförbruk- ning. Om utvecklingen mot en marknadsbaserad lösning på effektfrågan inte går i önskvärd riktning kan det bli aktuellt med omprövning och ny in- riktning, exempelvis reglering. Vid en kontrollstation bör särskilt grans- kas att den fysiska effektbalansen utvecklas tillfredsställande, att frivil- liga effektsäkringsprodukter växer fram, att det sker en utveckling av prisflexibilitet på förbrukningssidan samt att utvecklingen på elmarkna- den i Norden och i övriga Europa inte förhindrar den valda inriktningen. 6 Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september

2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den

inre marknaden för el trädde i kraft den 27 oktober 2001.

I artikel 1 anges direktivets syfte, vilket är att främja en ökning av de

förnybara energikällornas bidrag till elproduktionen på den inre markna-

den för el och att skapa en grund för ett framtida rättsligt ramverk på

gemenskapsnivå för detta.

Artikel 2 innehåller ett antal definitioner.

Direktivets syfte skall uppnås på flera olika sätt enligt följande.

Ett av medlen för att uppnå direktivets syfte regleras i artikel 3 .

Medlemsstaterna skall, enligt punkten 1, vidta lämpliga åtgärder för att

främja en ökad användning av el producerad från förnybara energikällor i

enlighet med de nationella vägledande mål som skall anges i en rapport.

Denna rapport skall, enligt punkten 2, antas och offentliggöras senast den

27 oktober 2002 och därefter vart femte år. Rapporten skall ange natio-

nella vägledande mål för den framtida användningen av el producerad

från förnybara energikällor. Denna användning skall anges som en pro-

centuell andel av elanvändningen för de följande tio åren. I rapporten

24

skall också en redogörelse lämnas för de åtgärder som vidtagits och som planeras på nationell nivå för att uppnå nämnda mål.

I propositionen (prop. 2001/02:143) Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning lade regeringen fram ett förslag till sådana nationella vägledande mål. Som mål angavs där att användningen av el från förnybara energikällor skall öka med tio terawattimmar (TWh) från 2002 års nivå till år 2010. Detta skulle innebära att andelen el pro- ducerad från förnybara energikällor uppgår till 51 procent år 2010 enligt de nu föreliggande prognoserna. Dessutom angavs att, om det vid en ut- värdering som skall ske 2004 visar sig att det finns förutsättningar för att ytterligare öka elproduktionen från förnybara energikällor, ett lämpligt mål är att öka den årliga förnybara elproduktionen med femton TWh från 2002 års nivå till 2012. Den procentuella andelen el producerad från för- nybara energikällor skulle därvid öka från 51 till 54 procent.

Det förslag till nationella vägledande mål som regeringen lagt fram antogs av riksdagen (bet. 2001/02:NU17, rskr. 2001/02:317). Därmed har bestämmelsen i punkten 2 genomförts i den svenska lagstiftningen. I propositionen (prop. 2002/03:40) Elcertifikat för att främja förnybara energikällor föreslog regeringen att ett system med elcertifikat skall infö- ras. Detta system syftar till att främja en ökad användning av el produce- rad från förnybara energikällor. Det är alltså avsett att bidra till att de nationella vägledande målen uppnås. Propositionen är för närvarande under behandling i riksdagen. Syste- met med elcertifikat avses träda i kraft den 1 maj 2003. Därmed är be- stämmelsen i punkten 1 genomförd i den svenska lagstiftningen. Enligt punkten 3 skall medlemsstaterna, med början senast den 27 oktober 2003 och därefter vartannat år offentliggöra en rapport med en analys av hur de nationella vägledande målen enligt punkten 2 har förverkligats. Punkten 4 riktar sig till Europeiska gemenskapernas kommission och innebär att kommissionen, på grundval av de rapporter från medlems- staterna som nämns i punkterna 2 och 3, skall offentliggöra en rapport. Denna rapport skall bl.a. bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har gjort framsteg när det gäller att förverkliga sina nationella vägle- dande mål. Bestämmelserna i artikel 4 riktar sig till kommissionen och handlar bl.a. om vissa utvärderingar av de stödsystem medlemsstaterna inför för att, i enlighet med artikel 3.1, främja en ökad användning av el produce- rad från förnybara energikällor. I artikel 5 anges ytterligare ett medel för att uppnå direktivets syfte. I artikeln åläggs medlemsstaterna vissa skyldigheter beträffande ur- sprungsgarantier för el producerad från förnybara energikällor. I denna lagrådsremiss läggs ett förslag fram som är avsett att genom- föra artikelns bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Artikeln är uppdelad i sex punkter enligt följande. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna senast den 27 oktober 2003 se till att el producerad från förnybara energikällor kan garanteras vara pro- ducerad från sådana energikällor i den mening som avses i direktivet i enlighet med objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kri- terier som har fastställts av respektive medlemsstat. De skall också se till att det på begäran utfärdas en ursprungsgaranti med detta innehåll. Prop. 2002/03:85 25 I punkten 2 anges att medlemsstaterna får utse ett eller flera behöriga organ som skall vara oberoende i förhållande till producenter och distri- butörer och som skall ha i uppdrag att kontrollera utfärdandet av ur- sprungsgarantierna. I punkten 3 anges vilket innehåll en ursprungsgaranti skall ha samt än- damålet med garantin enligt följande. En ursprungsgaranti skall innehålla uppgifter om från vilken energi- källa som elen producerats, var och när den producerats och, när det gäller vattenkraftverk, installerad effekt. Vad gäller ändamålet anges att en ursprungsgaranti skall göra det möj- ligt för producenter av el från förnybara energikällor att visa att den el de säljer är producerad från förnybara energikällor i den mening som avses i direktivet. I punkten 4 ges bestämmelser om ömsesidigt erkännande mellan med- lemsstaterna av ursprungsgarantier. Sådana ursprungsgarantier som utfärdas i enlighet med punkten 2, dvs. sådana garantier som har utfärdats inom ramen för de utsedda organens tillsynsverksamhet, bör erkännas ömsesidigt av medlemsstaterna. Detta erkännande skall uteslutande avse garantierna såsom bevis på de faktorer som nämns i punkten 3. Vägran att erkänna en ursprungsgaranti som be- vis, t.ex. av skäl som hänför sig till bedrägeribekämpning, måste grundas på objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier. Om någon vägrar att erkänna en ursprungsgaranti får kommissionen tvinga den vägrande parten att erkänna garantin, särskilt med beaktande av de objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier på vilka ett sådant erkännande grundas. I punkten 5 åläggs medlemsstaterna att inrätta lämpliga mekanismer för att säkerställa att ursprungsgarantin är både korrekt och tillförlitlig, och de skall i den rapport som avses i artikel 3.3 beskriva de åtgärder som har vidtagits för att säkerställa garantisystemets tillförlitlighet. Som framgår av artikel 8 skall kommissionen senast den 31 december 2005 lägga fram en sammanfattande rapport om genomförandet av direktivet. Punkten 6 är riktad till kommissionen och innebär att kommissionen, efter samråd med medlemsstaterna, i den nämnda rapporten skall granska de former och tillvägagångssätt som medlemsstaterna kan följa för att garantera ursprunget för den el som producerats från förnybara energi- källor. Vid behov skall kommissionen föreslå Europaparlamentet och rådet att gemensamma regler antas om detta.

Artikel 6 innehåller vissa bestämmelser om de administrativa förfaran- den som medlemsstaterna tillämpar vid prövning av tillstånd till att upp- föra produktionsanläggningar för produktion av el från förnybara energi- källor. I punkten 1 åläggs medlemsstaterna att utvärdera de lagar och andra författningar som reglerar nämnda tillståndsförfaranden i syfte att un- derlätta anläggandet av nämnda produktionsanläggningar. En rapport om denna utvärdering skall, enligt punkten 2, senast den 27 oktober 2003 offentliggöras. Regeringen har gett Kommittén för översyn av plan- och bygglagstift- ningen (dir. 2002:97) i uppdrag att utvärdera den lagstiftning som nämns i artikel 6 i direktivet. Vidare har Statens energimyndighet i reglerings- Prop. 2002/03:85 26 brevet för budgetåret 2003 fått i uppdrag att presentera en sammanställ- ning av de utvärderingar som gjorts av den lagstiftning som nämns i arti- kel 6 inom ramen för uppföljningen av det nationella vägledande målet om 10 TWh el från förnybara energikällor. Punkten 3 riktar sig till kommissionen och innebär att kommissionen, i den sammanfattande rapport om genomförandet av direktivet, som kom- missionen enligt artikel 8 skall lägga fram, skall utvärdera vilka metoder som är bäst för att förverkliga de mål som anges i punkten, dvs. att un- derlätta anläggandet av produktionsanläggningar för produktion av el från förnybara energikällor.

Artikel 7 behandlar vissa nätfrågor. I punkten 1 åläggs medlemsstaterna att se till att förnybar el garanteras överföring på det nationella elsystemet. Nätinnehavarna skall också prio- ritera förnybar el då inmatningsordningen bestäms. Ellagen (1997:857) är utformad så, att alla produktionsanläggningar, inklusive de anläggningar som producerar förnybar el, som är anslutna till elnätet har en ovillkorlig rätt att mata in el och få elen överförd på elnätet. Frågan om inmatningsordning blir därmed inte aktuell. Bestäm- melsen i punkten 1 är alltså redan genomförd i den svenska lagstift- ningen. I punkten 2 åläggs medlemsstaterna att inrätta ett rättsligt ramverk om vem som skall stå för kostnaderna för sådana tekniska anpassningar som behövs för att ansluta nya producenter av förnybar el till elnätet. Som exempel på sådana anpassningar nämns nätanslutningar och nätförstärk- ningar. Som alternativ till ett rättsligt ramverk kan medlemsstaterna ålägga nätinnehavarna att utarbeta och offentliggöra standardiserade regler i nämnda hänseenden. Den svenska ellagstiftningen behandlar alla elproducenter lika. Reg- leringen innebär att kostnaderna för den fysiska anslutningen av en produktionsanläggning till nätet skall betalas av producenten. Den avgift som producenten sålunda skall betala till nätinnehavaren skall, enligt lagstiftningen, vara skälig. Nätmyndigheten har tillsyn över att så blir fallet. Kostnaderna för övriga åtgärder som kan bli nödvändiga till följd av en sådan anslutning, t.ex. en förstärkning av nätet, betalas av nätinne- havaren. Eftersom detta ingår i nätinnehavarens nätverksamhet har nätin- nehavaren rätt att ta ut dessa kostnader via nättariffen, dvs. den avgift som alla de elkunder, som är anslutna till det aktuella nätet betalar för sin överföring på nätet. Dessa kostnader brukar av nätinnehavarna inkluderas i nättariffen i den utsträckning åtgärderna medför nytta för andra elkun- der än den som blir ansluten. Bestämmelsen i punkten 2 är således redan genomförd i den svenska ellagstiftningen. Enligt punkten 3 får medlemsstaterna ålägga nätinnehavarna att överta de kostnader som nämns i punkten 2. Regeringen anser att en sådan reglering skulle rubba en av grund- valarna för den lagstiftning som infördes vid avregleringen av elmarkna- den, nämligen att varje elkund skall svara för de kostnader som han orsa- kar. Regeringen avstår därför från att föreslå en sådan reglering. Enligt punkten 4 skall nätinnehavarna åläggas att förse nya producen- ter som vill bli anslutna till nätet uttömmande uppgifter om de kostnader som en sådan anslutning kan komma att medföra. Prop. 2002/03:85 27 Enligt en bestämmelse i ellagen skall en nätinnehavare inom skälig tid lämna sådana uppgifter på begäran. Därmed är bestämmelsen redan genomförd i den svenska lagstiftningen. I samma punkt sägs också att medlemsstaterna kan tillåta att produ- center av förnybar el skall kunna använda en anbudsförfrågan beträf- fande anslutningsarbetet. Den svenska lagstiftningen bygger på att nätinnehavaren själv svarar för anslutningsarbetet. Han kan därvid utföra arbetet i egen regi eller an- lita en entreprenör. Oavsett på vilket sätt nätinnehavaren har utfört an- slutningsarbetet har producenten, om han är missnöjd med den avgift han skall betala för anslutningen, alltid rätt att begära prövning av avgiftens skälighet hos nätmyndigheten. Om producenten är missnöjd med nät- myndigheten beslut har han alltid rätt att överklaga beslutet hos allmän förvaltningsdomstol. Lagstiftningen innehåller alltså flera spärrar mot att producenter skall behöva betala oskäliga avgifter för sin anslutning. Det skulle därmed inte medföra några nämnvärda förbättringar för producenterna om de fick rätt att själva svara för upphandlingen. Regeringen avstår därför från att före- slå sådana lagändringar. I punkten 5 sägs att medlemsstaterna skall inrätta ett rättsligt ramverk eller kräva att nätinnehavarna utarbetar och offentliggör standardiserade regler för fördelningen av kostnader för systeminstallationer mellan alla producenter som drar nytta av installationerna. Som exempel på system- installationer nämns nätanslutningar och nätförstärkningar. Vidare sägs att denna kostnadsfördelning skall genomföras med hjälp av en mekanism, som är grundad på objektiva, klara och tydliga samt ickediskriminerande kriterier. Dessa kriterier skall beakta de fördelar som anslutningarna medför såväl för de ursprungligen anslutna och se- nare anslutna producenterna som för nätinnehavarna. I detta sammanhang hänvisas till den redogörelse som har lämnats i anslutning till artikel 7 punkten 2. I punkten 6 föreskrivs att medlemsstaterna skall se till att överförings- avgifter, dvs. nättariffer, inte diskriminerar inmatning av förnybar el på nätet. Den svenska ellagstiftningen anger att nättariffer skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Detta innebär att diskriminering av någon kundkategori inte får äga rum. Nätmyndigheten har tillsyn över att nät- tarifferna uppfyller nämnda krav. Bestämmelsen är därmed redan genom- förd i den svenska lagstiftningen. Vidare föreskrivs att medlemsstaterna, när så är lämpligt, skall upprätta ett rättsligt ramverk som innebär att de överföringsavgifter som en pro- ducent av förnybar el skall betala återspeglar de kostnadsfördelar som deras anslutning till nätet medför. Ellagstiftningen innehåller en bestämmelse av följande innebörd. En producent som matar in el på ett elnät har rätt till viss ersättning av nät- innehavaren. Ersättningen skall motsvara dels värdet av minskade nät- förluster till följd av inmatningen, dels värdet av den minskning av nät- innehavarens effektabonnemang som blir möjlig till följd av inmat- ningen. Genom denna bestämmelse har direktivet genomförts i denna del. Prop. 2002/03:85 28

Punkten 7 reglerar innehållet i den rapport som enligt artikel 6.2 skall Prop. 2002/03:85 offentliggöras senast den 27 september 2003.

Artikel 8 riktar sig till kommissionen och innebär att kommissionen senast den 31 december 2005 och därefter vart femte år skall lägga fram en sammanfattande rapport om genomförandet av direktivet för Europa- parlamentet och rådet. Enligt artikel 9 skall medlemsstaterna ha genomfört direktivet senast den 27 oktober 2003.

Artiklarna 10 och 11 innehåller formella föreskrifter.

7

En lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el införs

Regeringens förslag: En lag om ursprungsgarantier avseende förny- bar el införs. Producenter av förnybar el får en rätt att på begäran få en ursprungsgaranti från Svenska kraftnät. Garantin utgör ett intyg om att en viss mängd förnybar el har producerats i producentens anläggning. Statens energimyndighets förslag: Förslaget var mer omfattande än regeringens förslag beroende på att förslaget till lag om elcertifikat ännu inte var slutligt framtaget.

Remissinstanserna: Statskontoret, Konsumentverket, Konkurrensverket, Naturvårdsverket, Svensk Energi, Oberoende El- handlare, Fjärrvärmeföreningen och Svenska Kommunförbundet tillstyr- ker förslaget eller lämnar det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 6 ges en beskrivning av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el. I direktivets artikel 5 ges bestämmelser om ursprungsgarantier för el producerad från förnybara energikällor (förnybar el). Dessa bestämmelser skall nu genomföras i den svenska lagstiftningen. Bestämmelserna innebär i korthet följande. Medlemsstaterna skall se till att el som har producerats med användande av förnybara energikällor kan garanteras vara producerad med användande av sådana energikällor. Medlemsstaterna skall också se till att sådana ursprungsgarantier utfärdas på begäran. Garantierna skall av producenten kunna visas för potentiella köpare av elen som bevis för att den el producenten säljer är förnybar el. Garantierna skall utfärdas enligt objektiva, klara och tydliga samt icke diskriminerande kriterier som har fastställts av berörd medlemsstat. Medlemsstaterna skall införa lämpliga mekanismer för att säkerställa att de ursprungsgarantier som utfärdas är korrekta och tillförlitliga. För det ändamålet får medlemsstaterna utse ett eller flera organ som skall ha i uppdrag att kontrollera utfärdandet av ursprungsgarantierna. Dessa organ skall vara oberoende i förhållande till såväl producenter som distribu- törer. Regeringen lägger i denna proposition fram ett lagförslag som syftar till att genomföra direktivets artikel 5 i den svenska lagstiftningen. Lag- 29 förslaget har följande utformning. En ursprungsgaranti skall utfärdas av Prop. 2002/03:85 staten på begäran av en producent. Garantierna föreslås bli utfärdade av Svenska kraftnät. Verket får genom sin hantering av mätresultat från produktionsanläggningarna i riket tillgång till de flesta av de uppgifter som skall anges i en ursprungsgaranti. Genom att Svenska kraftnät utfär- dar ursprungsgarantierna säkerställs också att dessa är korrekta och till- förlitliga. Därmed behöver man inte inrätta ytterligare organ för att kontrollera utfärdandet av ursprungsgarantier. Till grund för regeringens lagförslag ligger ett förslag från Energimyn- digheten. Detta förslag var mer utförligt och omfattande än det förslag som regeringen nu lägger fram. Huvuddelen av bestämmelserna i Energimyndighetens förslag har numera tagits in i det förslag till lag om elcertifikat som för närvarande är under riksdagens behandling (prop. 2002/03:40). Förslaget till lag om elcertifikat grundar sig också på det nu aktuella direktivet. I regeringens nu aktuella lagförslag görs vissa hän- visningar till lagen om elcertifikat varigenom en del av bestämmelserna i den lagen blir tillämpliga även på utfärdande av ursprungsgarantier. Andra bestämmelser som föreslogs av Energimyndigheten är bara rele- vanta när det gäller elcertifikat och har därför inte upprepats i regeringens nu aktuella lagförslag. Därför är regeringens lagförslag inte lika omfattande som Energimyndighetens förslag.

8

Riktlinjer för månadsvis avläsning av elmätare samt sänkt gräns för timvis mätning m.m.

8.1

Bakgrund

Riksdagen beslutade hösten 1995 att ett nytt regelverk för elmarknaden skulle träda i kraft den 1 januari 1996 (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). Lagändringen genomfördes inom ramen för lagen (1902:71 s.1) innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Dessutom infördes en ny lag, lagen (1994:616) om handel med el m.m. (elhandelslagen). Genom de nya reglerna i 1902 års ellag öppnades elnäten för konkurrens i handeln med el. Syftet med elmark- nadsreformen var att bl.a. införa valfrihet för elanvändarna och skapa förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress inom elförsörjningen. I elhandelslagen infördes bl.a. bestämmelser om leveranskoncession. Innehavaren av leveranskoncession var skyldig att leverera el för nor- mala förbrukningsändamål till alla kunder inom området som inte öns- kade byta elleverantör. Leveranskoncessionären var den enda leverantör som fick leverera till kunder vars uttag inte mättes timme för timme. Leveranskoncessionerna beviljades för fem år, dvs. fram t.o.m. år 2000 och skulle utvärderas före år 2000. Riksdagen beslutade hösten 1997 om en ny ellag som trädde i kraft den 1 januari 1998 (prop. 1996/97:136, bet.1997/98:NU3, rskr. 1997/98:27). Det materiella innehållet i den nya ellagen baseras i huvudsak på den från år 1996 gällande ellagstiftningen. 30

Schablonreformen

Prop. 2002/03:85

Regeringen beslutade den 20 maj 1998 om direktiv för utvärdering av

systemet med leveranskoncessioner och bemyndigade chefen för

Näringsdepartementet att tillkalla en särskild utredare (dir. 1998:37). Ut-

redningen antog namnet LEKO-utredningen. Regeringen uppdrog den 1

oktober 1998 genom tilläggsdirektiv (dir. 1998:82) åt utredaren att med

förtur analysera behovet och konsekvenserna av att undanta kunder med

låg elförbrukning från grundprincipen om timvis mätning av elanvänd-

ningen.

I samband med beredning av prop. 1997/98:159 Genomförandet av

Europaparlamentets och rådets direktiv om gemensamma regler för den

inre marknaden för el, m.m. redovisade Näringsutskottet i betänkandet

1998/99:NU4 Vissa elmarknadsfrågor som sin uppfattning att LEKO-

utredningens uppdrag borde skärpas och preciseras på visst sätt i de små

elkonsumenternas intresse. Riksdagen beslutade den 4 december 1998 i

enlighet med Näringsutskottets förslag (rskr. 1998/99:53).

I regeringens proposition om införande av schablonberäkning på el-

marknaden (prop. 1998/99:137) föreslog regeringen bl.a. att systemet

med leveranskoncession skall upphöra i och med införandet av schablon-

beräkning. Riksdagen beslutade den 13 oktober 1999 i enlighet med re-

geringens förslag (bet. 1999/2000:NU4, rskr. 1999/2000:1).

Mätning och debitering

Regeringen gav den 11 februari 1999 genom

tilläggsdirektiv

(dir. 1999:19) LEKO-utredningen i uppdrag att med förtur behandla vissa frågor som sammanhängde med införandet av schablonberäkning av elleveranser. Utredningen fick i uppdrag att bl.a. överväga om mät- periodens längd bör regleras och om elräkningen bör baseras på faktisk förbrukning. I LEKO-utredningens slutbetänkande Småskalig elproduk- tion samt mätning och debitering av elförbrukning (SOU 1999:95), som presenterades den 1 september 1999, anger utredningen att ett avskaf- fande av preliminärdebiteringen genom tätare mätperioder främst medför tre typer av fördelar att kvaliteten i schablonberäkningen kan förbättras, att kunden vid varje räkningstillfälle endast betalar för den el han faktiskt förbrukat, samt att en ökad uppmärksamhet på elförbrukningen kan öka kundens be- nägenhet att spara energi. Utredningen fann dock inte tillräckliga skäl för att rekommendera ett avskaffande av preliminärdebiteringen. Svårigheten bestod i att bedöma de fördelar och de kostnader som ett avskaffande av preliminärdebite- ringen skulle innebära. Mot en snabb förändring talade också det faktum att elmarknadens aktörer var fullt upptagna med att införa, och anpassa sig till, schablonavräkningsreformen. Mot bakgrund av den utredning som Energimyndigheten gjort på upp- drag av regeringen bedömer regeringen att det nu är möjligt att införa tätare mätaravläsningar samt sänka gränsen för timvis mätning. Rege- ringen redovisar sin bedömning i dessa frågor i avsnitten 8.2 och 8.3. Regeringen önskar i sammanhanget erinra om att ett långsiktigt perspek- 31 tiv i dessa frågor måste finnas. Mätsystem är dyra att investera i när det Prop. 2002/03:85 gäller många kunder och det är viktigt att marknadens aktörer får signaler som sträcker sig över en lång tidsperiod. Det är mycket viktigt att inves- teringsbeslut som tas av branschen fattas på riktig grund. Nya investe- ringar till följd av ändrade legala krav drabbar i slutändan konsumen- terna. En alltför kortsiktig strategi kan även undergräva förtroendet för elmarknadens funktion.

8.2

Riktlinjer för månadsvis avläsning

Regeringens bedömning: Elnätsföretagen bör vara skyldiga att läsa

av elmätarna samt rapportera mätvärden för samtliga kunder minst en

gång i månaden. Kraven på månadsvis mätning, avläsning och

rapportering för samtliga kunder bör vara obligatoriska senast den

1 juli 2009.

Energimyndighetens förslag: Överensstämmer med regeringens be-

dömning. Dock föreslog Energimyndigheten att de nya kraven borde in-

föras i två etapper. I den första etappen bör elanvändare med en årsför-

brukning som överstiger 8 000 kWh omfattas och den bör vara genom-

förd den 1 juli 2006. Den andra etappen som omfattar de övriga uttags-

punkterna bör kunna vara avslutad efter ytterligare tre år, dvs. den 1 juli

2009.

Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna anser att

Energimyndighetens förslag om månadsvis avläsning är bra då det gyn-

nar konsumenternas ställning på elmarknaden. Statskontoret , RRV , ESV

samt Villaägarnas Riksförbund anser dock att Energimyndighetens eko-

nomiska uppskattningar är mycket osäkra. Svensk Energi har gjort en

egen analys av den samhällsekonomiska situationen till följd av försla-

get. Den analysen pekar på en samhällsekonomisk förlust om systemet

med månadsvis avläsning införs. Svensk Energi anser att fyra avläs-

ningar per år för kunder med en större förbrukning än 8 000 kWh per år

är ett rimligt krav. Göteborg Energi AB och Sydkraft AB anser att grän-

sen på 8 000 kWh kan accepteras men att tätare avläsning för mindre

kunder inte är befogat. Sollentuna Energi AB , som infört timvis mätning

för samtliga sina kunder, anger att de faktiska kostnaderna är lägre än de

som anges i rapporten och att det finns andra besparingseffekter som kan

uppnås med ett system med tätare mätaravläsningar.

Skälen till regeringens bedömning: Avregleringen av den svenska

elmarknaden syftade till en ökad valfrihet för konsumenter och ett effek-

tivare resursutnyttjande. En av regeringens viktigaste uppgifter vad gäller

elmarknaden är att vårda elmarknadsreformen och att bevaka att elmark-

naden fungerar som det är tänkt och föreslå åtgärder där elmarknadens

funktion kan förbättras. Regeringen anser att tätare mätaravläsning är en

sådan åtgärd som skulle förbättra elmarknadens funktion. Regeringen

delar Energimyndighetens bedömning att mätning av elförbrukning bör

ske månadsvis. Detta är dock förenat med betydande kostnader och de

nya kraven bör därför introduceras med relativt lång övergångstid.

Enligt gällande regelverk, förordning (1999:716) om mätning,

beräkning och rapportering av överförd el, skall nätägaren läsa av mätare

32

minst en gång per år. Med tätare mätaravläsningar skulle kunderna kunna få en bättre avstämning och en mer direkt koppling mellan förbrukning och fakturering. Sannolikt skulle förutsättningarna öka för en debitering efter faktisk förbrukning. I dag debiteras de flesta kunder efter en beräk- nad förbrukning och avstämning sker en gång per år då mätaren läses av. Den preliminära förbrukningen bygger på tidigare års förbrukning och om en elkund ändrat sitt förbrukningsmönster i någon riktning innebär det att den preliminära förbrukningen kan avvika avsevärt från den verk- liga förbrukningen, speciellt för kunder med hög elförbrukning. Exempel finns där nätföretagen inte läst av elmätaren under en längre period vilket medfört att vissa kunder fått en avsevärd avvikelse i förbrukningen, med mycket höga elräkningar som följd när avstämning sedan skett. Månads- vis avläsning ger även kunderna förbättrad information om elförbruk- ningen vilket kan skapa incitament till förändrad energiförbrukning. Detta är positivt då de energibesparingsåtgärder som finns hos slutkun- derna bygger på information och förståelse för förbrukning och debite- ring. Regeringen anser även att ökad information till kunderna skulle kunna öka rörligheten på elmarknaden och få fler kunder att utnyttja möjligheten att byta elleverantör. Ett införande av månadsvis avläsning innebär även en utveckling mot användning av fjärravlästa system vilket underlättar avläsning av elmä- tare med tätare intervall. Enligt gällande lagstiftning skall nätföretagen läsa av elmätarna minst en gång per år. Det finns dock tillfällen då ytter- ligare avläsning krävs. Detta gäller exempelvis då elanvändare byter elleverantör eller flyttar. Vi dessa tillfällen måste nätägaren göra extra avläsningar för att få aktuell mätarställning. Med ett system med månadsvis avläsning skulle leverantörsbyten och flyttningar som idag kräver extra avläsningar förenklas och mätarställningar från den ordina- rie månadsvisa avläsningen kunna användas. Därmed skulle en del av nätföretagens kostnader för avläsningar också kunna minskas. Använ- dandet av fjärravlästa system är även en fördel i de fall elmätaren är placerad så att nätägaren inte kommer åt den eftersom avläsning kan ske även om kunden inte är hemma. Nuvarande regelverk innebär för schablonberäknade kunder att slutliga andelstal rapporteras 13 månader efter leveransmånad och slutavräkning sker under den 14e månaden efter leveransmånad. Tiden för avräkning av de slutliga andelstalen för schablonberäknade kunder skulle kunna kortas avsevärt med tätare mätaravläsning. Med månadsvis insamling av mät- värden och rapportering av dessa kommer slutavräkningen av schablon- leveranserna att kunna ske under den andra månaden efter leveransmåna- den. Regeringen delar Energimyndighetens bedömning att detta innebär en förbättring för aktörerna då det ger en kontinuerlig avstämning av energileveranserna. Detta förutsätter dock att samtliga kunder läses av månadsvis. Det finns således ett antal fördelar med att införa månadsvis avläsning. Ett sådant system kommer dock att ge upphov till ökade kostnader. Dessa kostnader kommer till största del att belasta nätföretagen, genom investering i och underhåll av system för månadsvis mätning, avläsning och rapportering. Energimyndigheten har uppskattat kostnaden för ett införande av månadsvis avläsning till ca 10 miljarder kronor i investe- ring. Kostnader för drift och underhåll är mycket svåra att uppskatta, dels Prop. 2002/03:85 33 för att de kostnader som Energimyndigheten och vissa remissinstanser tagit fram skiljer sig avsevärt åt, dels för att någon satsning på fjärrav- lästa system i större omfattning inte finns att referera till. Kostnaderna för drift och underhåll kommer dock även de att belasta nätföretagen. Eventuella tariffhöjningar till följd av de ökade kraven på avläsning är inte inkluderade i myndighetens rapport. Regeringen bedömer dock att det är rimligt att de som har fördelar av reformen även betalar något för detta. Ett sätt att göra detta är att tillåta att vissa kostnader för införande av månadsvis avläsning överförs på kundkollektivet genom att dessa kostnader beaktas i den ekonomiska bedömningen av nätföretagens tariffer. Kunder med en liten förbrukning, t.ex. lägenhetskunder, har mindre möjlighet till energibesparing och viljan hos dessa att betala för månads- vis mätning och avläsning är sannolikt lägre än när det gäller större för- brukare. För dessa kunder skulle kvartalsvis avläsning kunna vara till- räcklig för att motverka stora differenser mellan preliminär och faktisk förbrukning. Med kvartalsvis avläsning skulle en manuell hantering av avläsningar fortfarande vara möjlig. Enligt vad som tidigare refererats finns exempel där avläsning skett efter flera år vilket resulterat i stora efterdebiteringar av kunder som inte lästs av under en lång tid. Manuell hantering av avläsningar med tätare intervall kommer inte lösa problemet för dessa nätföretag. Kunder med liten förbrukning har inte samma besparingspotential som större kunder och riskerar inte heller att drabbas av stora differenser mellan preliminär och avläst förbrukning. Denna kundkategori är dock de som flyttar oftast. Nätföretagen måste således läsa av mätarställningarna vid dessa tillfällen. I vissa fall är självavläs- ning, dvs. då kunden läser själv av sin mätare och skickar in mätarställ- ningen vid flyttidpunkten, möjlig. Även om kvartalsvis avläsning av elmätare skulle vara en möjlighet, åtminstone för kunder med liten förbrukning, är det dock regeringens bedömning att de fördelar som finns med tätare mätaravläsning och den betydelse detta skulle ha för elmarknadens funktion endast kan utnyttjas fullt om månadsvis avläsning införs för alla kunder oavsett förbrukning. Med införande av månadsvis avläsning skulle fjärravläsning införas på större bredd då manuell avläsning av kunder inte blir praktiskt genom- förbart. Detta skulle underlätta inte endast planerade avläsningar utan även avläsningar vid flytt och byte av elleverantör. Möjlighet till debite- ring efter faktisk förbrukning för samtliga kunder är då också möjligt samtidigt som tiden för beräkning av slutliga andelstal skulle förkortas avsevärt. Energimyndigheten har i utredningen föreslagit ett stegvist införande. Enligt Energimyndighetens förslag skall nätföretagen i ett första steg vara skyldiga att mäta och rapportera elförbrukning månadsvis för elan- vändare med en årsförbrukning som överstiger 8 000 kWh. Nätägaren är fri att även månadsvis avläsa kunder med lägre förbrukning, dock kvar- står kravet att samtliga kunder med en årsförbrukning som överstiger 8 000 kWh skall läsas av månadsvis senast den 1 juli 2006. Samtliga kunder skall ha månadsvis avläsning senast den 1 juli 2009. Regeringen bedömer att ett sådant stegvist införande kan medföra onödiga kostnader för nätföretagen. Det mest rationella torde ofta vara att nätägaren installe- rar system för att hantera månadsvisa avläsningar områdesvis för att Prop. 2002/03:85 34 undvika att behöva utföra kompletterande installationer inom samma om- Prop. 2002/03:85 råde vid en senare tidpunkt vilket skulle kunna bli fallet med myndighe- tens stegvisa förslag. Regeringen anser därför att nätägaren själv bör få avgöra i vilken takt och på vilket sätt installationerna bör göras inom ett nätkoncessionsområde. En rimlig utgångspunkt torde vara att kunder med störst elförbrukning prioriteras av nätägarna. Samtliga kunder skall dock ha månadsvis avläsning senast den 1 juli 2009. Regeringen avser att ändra den nämnda förordningen i enlighet med denna bedömning. För att skapa incitament till att införa månadsvis avläsning av mätare anser regeringen att ekonomiska incitament bör beaktas i den ekono- miska bedömningen av nätföretagens nättariffer i den takt månadsvis avläsning införs i respektive nätkoncessionsområde. Regeringen avser att ge i uppdrag till Energimyndigheten att följa ut- vecklingen och rapportera till regeringen senast den 1 juli 2006.

8.3

Riktlinjer för sänkt gräns för timvis mätning

Regeringens bedömning: Kravet på timmätning bör skärpas genom

att gränsen sänks, från 200 ampere eller 135 kilowatt, till att omfatta

samtliga uttagspunkter med ett säkringsabonnemang som överstiger

63 ampere. Detta krav bör gälla från den 1 juli 2006. Ellagen bör änd-

ras så att det framgår att de nätföretag som önskar hantera samtliga

sina kunder som timkunder i schablonavräkningen kan göra detta.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen med förslag i dessa

delar.

Energimyndighetens förslag: Överensstämmer med regeringens för-

slag.

Remissinstanserna: Av de svar som inkommit har färre remissinstan-

ser kommenterat förslaget om sänkt gräns för timvis mätning. Svenska

Kommunförbundet och Hyresgästernas Riksförbund stöder förslaget i sin

helhet. Statskontoret ställer sig tveksam till sänkt gräns men anser dock

att förslaget om frivillig rapportering av samtliga kunder som timkunder

är bra. ESV och Konkurrensverket ställer frågan varför inte krav kan

ställas på att samtliga system ska klara timvis mätning. ESV konstaterar

vidare att en samhällsekonomisk analys saknas för förslaget om sänkt

gräns för timvis mätning. Av den anledningen motsätter sig HM Power

AB att förslaget införs. Svensk Energi anser att sänkt gräns för timvis

mätning är bra. De betonar dock att den gräns som beslutas måste gälla

för en lång tid framöver för att skapa stabilitet.

Skälen till regeringens bedömning: Regeringen delar Energi-

myndighetens bedömning att en sänkning av gränsen för timvis mätning

ökar flexibiliteten på efterfrågesidan. Sänkt gräns för timvis mätning

innebär att fler kunder kan erbjudas differentierade tariffer och på så sätt

skapas incitament för både energi- och effektbesparing. Införande av

timvis mätning för samtliga kunder, som några remissinstanser efterfrå-

gar, är enligt regeringen en mycket kostsam åtgärd, både när det gäller

investering samt drift och underhåll, där nyttan med timvis mätning för

mindre kunder i förhållande till dessa kostnader kan ifrågasättas. En

sänkning av gränsen för timvis mätning från nuvarande nivå borde dock

35

vara kostnadsmässigt rimlig för de flesta nätföretag. De kunder som idag Prop. 2002/03:85 inte omfattas av kravet på timvis mätning men som skulle omfattas om gränsen sänktes uppskattas till mellan 50 000 och 70 000 kunder. Många nätföretag tillämpar redan idag timmätning för dessa kunder. För kunder med huvudsäkring 80 ampere eller över rekommenderas s.k. transfor- matormätning, dvs. en annan och dyrare mätarinstallation än vad som gäller under denna gräns, vilket också motiverar att gränsen sätts till kunder med en huvudsäkring som överstiger 63 ampere. Dessa kunder har dessutom en relativt hög förbrukning och har därmed störst incita- ment att utnyttja eventuell flexibilitet i utbudet för att genomföra bespa- ringar. Energimyndigheten har även föreslagit att ellagen skall ändras så att det framgår att de nätföretag som önskar hantera samtliga sina kunder som timkunder i schablonavräkningen kan göra detta. Regeringen anser att förslaget är bra. Idag anges i ellagens 3 kap 10 § andra stycket att nät- koncessionshavaren skall utföra preliminär schablonberäkning och slutlig schablonberäkning för kunder som har ett säkringsabonnemang om högst 200 ampere eller tar ut effekt om högst 135 kilowatt vid lågspänning, om inte kunden begärt timmätning. Detta innebär att även de nätägare som infört timmätning i större utsträckning än vad gällande regelverk kräver och som kan lämna slutlig schablonberäkning direkt inte har möjlighet att göra detta utan att bryta mot gällande lagstiftning. Regeringen anser därför att 3 kap. 10 § andra stycket i ellagen bör ändras för att underlätta för de nätföretag som på frivillig väg infört timvis mätning för sina kun- der i större utsträckning än vad som krävs och som då är beredda att rap- portera kunderna som timkunder. Regeringen avser att återkomma till riksdagen med förslag i dessa delar.

8.4

Automatisk avbrottsregistrering och sanktioner

Regeringens bedömning: Krav på automatisk avbrottsregistrering i

samband med införande av månadsvis avläsning bör inte införas.

Bestämmelser om sanktioner mot de nätföretag som inte följer

regelverket om månadsvis avläsning bör utredas vidare.

Energimyndighetens förslag: Energimyndigheten föreslår att auto-

matisk avbrottsregistrering införs som krav i samband med krav på må-

nadsavläsning. Energimyndigheten föreslår även att bestämmelser tas

fram om sanktioner mot de elnätföretag som inte följer det föreslagna

regelverket.

Remissinstanserna: Konkurrensverket, Svenska kommunförbundet,

Villaägarnas Riksförbund och Stoseb anser att förslaget om automatisk

avbrottsregistrering är bra. Svensk Energi, Göteborg Energi AB och HM

Power AB betonar svårigheten med att avgöra vem som orsakar avbrot-

tet. Nuvarande teknik klarar inte av att skilja på avbrott orsakade av nät-

ägaren eller avbrott orsakade av annan. En noggrannare analys krävs av

förslaget.

Sveriges Konsumentråd, Konkurrensverket och Oberoende Elhandlare

stöder Energimyndighetens förslag om att bestämmelser om sanktioner

36

tas fram. Svensk Energi anger att Energimyndigheten redan idag har Prop. 2002/03:85 sanktionsmöjligheter och att ytterligare sanktionsmöjligheter inte är nöd- vändiga. Skälen till regeringens bedömning: Enligt den nya lydelsen i ellagen 4 kap. 1 § som trädde i kraft den 1 juli 2002 skall nätföretagens sätt att bedriva verksamheten få påverka nättariffens storlek. Med automatisk avbrottsregistrering skulle denna tillsyn underlättas. Nätföretagens stati- stik över avbrott skulle även förbättras avsevärt.

Regeringen bedömer dock att den teknik som krävs för att automatisk avbrottsregistrering skall kunna få de fördelar som nämnts inte är till- gänglig. De flesta mätsystem klarar idag automatisk avbrottsregistrering. Systemen kan dock inte skilja på vem som orsakade avbrottet. En som- marstugeägare som slår av huvudströmbrytaren när han åker hem eller ett träd som faller över en ledning registreras båda som ett avbrott, men en- dast ett är nätägarens ansvar. Regeringen bedömer även att det inte är rimligt att avvakta ny teknik då detta skulle kunna försena införandet av månadsvis avläsning avsevärt. Det är av stor vikt att nätföretagen påbör- jar processen med att skapa möjligheter för månadsvis avläsning så snart som möjligt för att alla kunder skall kunna omfattas av detta senast den 1 juli 2009. Inom branschen pågår ett omfattande arbete med att utveckla en nationell störningsstatistik. Målet med arbetet som bedrivs inom Svensk Energi är att samtliga nätbolag skall anslutas till ett nationellt system under 2003 där alla störningar skall dokumenteras. Regeringen anser att det är av största vikt att ett system för tillförlitlig störnings- information tas fram så att nätföretagens statistik över avbrott förbättras. När det gäller möjligheter till sanktioner är det viktigt för elmarkna- dens funktion att säkerställa att de krav som ställs efterlevs. Där har enligt regeringens uppfattning sanktionsmöjligheter en viktig roll att fylla. Regeringen delar även Energimyndighetens bedömning att det finns ett behov av sanktionsmöjligheter när det gäller de företag som inte utför de föreslagna månadsavläsningarna i tid. Energimyndigheten har dock redan idag möjlighet att ingripa mot de nätföretag som inte utför avläsningar enligt gällande regler. Myndigheten har där möjlighet att förelägga ett nätföretag att utföra avläsning. Detta föreläggande får förenas med vite. Handläggning av ett ärende kan dock vara ett resurs- och tidskrävande arbete innan beslut fattas. Därför finns anledning att se över sanktionssystem mot nätägare som inte följer bestämmelserna om avläsning av mätare för att se hur ett sådant system lämpligen bör utfor- mas. Regeringen beslutade i februari 2003 om en utredning om den fort- satta utvecklingen av el- och naturgasmarknaderna (dir 2003:22). Ett av utredningens uppdrag är att se över möjligheter till sanktioner i de fall ett leverantörsbyte inte sker i tid. I detta sammanhang skall utredaren även se över behovet av sanktionsåtgärder mot de nätföretag som inte läser av elmätare enligt gällande regler. 37

9

Konsekvensanalys

Prop. 2002/03:85

9.1

Förslaget till lag om effektreserv

Regeringens lagförslag innebär att Svenska kraftnät ges i uppdrag att upphandla en effektreserv. Den upphandlade effektreserven kan utgöras av elproduktion och/eller förbrukningsneddragning. Svenska kraftnät ges rätt att ta ut avgifter av de balansansvariga företagen för finansiering av denna effektreserv. De balansansvariga företagen är ca 40 stycken och de har åtagit sig det ekonomiska ansvaret att se till att tillförsel och försäljning av el, timme för timme, är i balans beträffande sina kunder. Ett flertal av dem är el- producenter. Den ökade kostnad som den föreslagna lagen kommer att medföra, kan de balansansvariga ta ut av sina kunder. Det är svårt att uppskatta denna kostnad, men det torde röra sig om en total kostnad på några hundra miljoner kronor årligen. Den föreslagna lagen utgör således en ytterligare komponent i de för- hållanden som existerar på elmarknaden. Den administrativa belast- ningen kan inte anses öka nämnvärt. Kostnaderna får föras vidare i kon- sumentledet.

9.2

Förslaget till lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el

Regeringens lagförslag innebär att innehavare av anläggningar för produktion av el baserad på förnybara energikällor ges rätt att efter ansö- kan få en s.k. ursprungsgaranti utfärdad. Garantin utfärdas av Svenska kraftnät under förutsättning att anläggningens produktion är timmätt. Den föreslagna lagen berör, utöver den el som omfattas av förslaget till lag om elcertifikat (prop. 2002/03:40), el som producerats i vattenkraft- anläggningar med en effekt över 1,5 MW samt el som producerats med vissa typer av biobränslen. Lagförslaget medför således inga ytterligare krav utan ger en möjlighet för en producent att få ett bevis på att den el som producerats är produce- rad med användande av en förnybar energikälla. 38 Prop. 2002/03:85 10 Författningskommentar

10.1

Förslaget till lag om effektreserv

1 § Den myndighet som enligt 8 kap. 1 § första stycket ellagen (1997:857) har systemansvaret för el (den systemansvariga myndig- heten), har ansvaret för att en effektreserv om högst 2 000 megawatt finns tillgänglig. Effektreserven skall skapas genom att den system- ansvariga myndigheten ingår avtal dels med elproducenter om att ställa ytterligare produktionskapacitet till förfogande, dels med el- användare om rätt att begränsa deras elförbrukning. Effektreserven skall vara ett komplement till den övriga produk- tionskapacitet som finns på elmarknaden. En allmän beskrivning av den fråga som regleras i paragrafen finns i av- snitt 5.1. I första stycket anges att den systemansvariga myndigheten enligt el- lagen, vilken är Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät), har ansvaret för att en effektreserv om högst 2 000 megawatt finns tillgäng- lig. Dessutom anges hur Svenska kraftnät skall skapa effektreserven, näm- ligen genom avtal med dels elproducenter om att ställa produktions- kapacitet till förfogande, dels stora elanvändare om rätt att begränsa deras elförbrukning. Svenska kraftnät är en del av staten. Därför skall, enligt 1 kap. 2 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling, upphand- lingen av de tjänster som här blir aktuella ske med iakttagande av bestämmelserna i den lagen. I andra stycket anges att effektreserven skall vara ett komplement till den övriga produktionskapacitet som finns på elmarknaden. 2 § Den som enligt 8 kap. 4 § första stycket ellagen (1997:857) har ingått avtal med den systemansvariga myndigheten (balansansvarig) skall till myndigheten betala en avgift för täckande av de kostnader som uppstår för myndigheten enligt de avtal som avses i 1 § första stycket. Avgiftens storlek för varje balansansvarig skall baseras på om- fattningen av dennes balansansvar enligt avtalet med den system- ansvariga myndigheten och omfattningen av den balansansvariges obalans under den tidsperiod som avgiften avser. Avgiften bestäms av den systemansvariga myndigheten. Enligt första stycket skall de aktörer som med Svenska kraftnät ingått avtal om balansansvar ersätta Svenska kraftnät för de kostnader som uppstår enligt de avtal som nämns i 1 §. Frågan har berörts i avsnitt 5.1. Hur betalningen av ersättningen kommer att gå till får regleras i avtalet med den enskilde producenten eller elanvändaren. I vissa fall kommer hela ersättningsbeloppet att betalas ut i sin helhet medan i andra fall betalningen kommer att delas upp. 39 Med hänsyn till dessa omständigheter går det inte att i förväg fastställa Prop. 2002/03:85 den avgift som de balansansvariga skall betala. Avgiften som, enligt

andra stycket , skall bestämmas av Svenska kraftnät kommer i stället att tas ut i efterhand. Därvid kommer avgifterna att periodiseras så att de så långt möjligt blir lika stora varje månad. Fördelningen mellan de balansansvariga av de kostnader som skall täckas med avgifterna den aktuella månaden skall, enligt andra stycket, grunda sig på omfattningen av de balansvarigas balansåtagande och den balansansvariges obalans under den tidsperiod som avgiften avser. 3 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den system- ansvariga myndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för att den systemansvariga myndigheten skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt denna lag. Svenska kraftnät kommer att behöva en rad uppgifter för att effektreser- ven skall kunna upphandlas på ett så korrekt sätt som möjligt. Därför föreskrivs i paragrafen om rätt för regeringen och Svenska kraftnät att meddela föreskrifter om insamling av sådana uppgifter. Det blir främst elproducenter och balansansvariga som kommer att behöva lämna uppgifter. Det kommer bl.a. att röra sig om uppgifter beträffande nybyggnationer av produktionskapacitet, hur befintliga pro- duktionsanläggningar skall drivas under vissa angivna tidsperioder, av- ställning av produktionskapacitet och större förändringar av elförbruk- ningen. 4 § Beslut av den systemansvariga myndigheten enligt 2 § andra stycket får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstill- stånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas. Den systemansvariga myndighetens beslut om bestämmande av de balansansvarigas avgift får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, vilket föreskrivs i första stycket . I övrigt får beslut enligt denna lag, en- ligt andra stycket , inte överklagas. 10.2 Förslaget till lag om ursprungsgarantier avseende förnybar el 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om en rätt för elproducenter att få ursprungsgarantier för el som producerats med användande av förnybara energikällor (förnybar el). Med ursprungsgaranti avses ett dokument som anger att en viss

mängd förnybar el har producerats.

I första stycket anges vad som regleras i lagen, nämligen rätten för elpro-

ducenter att få ursprungsgarantier för förnybar el. Med det sistnämnda

avses el som producerats med användande av förnybara energikällor.

Vilka förnybara energikällor som berättigar producenten att få

ursprungsgarantier framgår av 4 §.

40

I andra stycket anges vad som avses med en ursprungsgaranti, nämli- gen ett dokument som anger att en viss mängd förnybar el har produce- rats. I 8 § finns bestämmelser om de uppgifter som skall anges i en ursprungsgaranti. 2 § Den myndighet som enligt 1 kap. 3 § lagen (2003:000) om elcerti- fikat har utsetts att handlägga de frågor som enligt den lagen ligger på kontoföringsmyndigheten (garantimyndigheten) skall handlägga frågor om ursprungsgarantier. I paragrafen anges att kontoföringsmyndigheten enligt lagen om elcerti- fikat (elcertifikatlagen) skall handlägga frågor om ursprungsgarantier. Med stöd av ett bemyndigande i den lagen kommer regeringen att utse Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät) att vara kontoförings- myndighet enligt den lagen. I den aktuella lagen används termen garantimyndighet för denna myn- dighet. 3 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av den myndighet som enligt 1 kap. 3 § lagen (2003:000) om elcertifikat har utsetts att handlägga de frågor som enligt den lagen ligger på tillsynsmyndighe- ten. Tillsynen omfattar inte garantimyndigheten. I första stycket anges att tillsynsmyndigheten enligt elcertifikatlagen skall vara tillsynsmyndighet beträffande den aktuella lagen. Med stöd av ett bemyndigande i elcertifikatlagen kommer regeringen att utse Statens energimyndighet (Energimyndigheten) att vara tillsynsmyndighet enligt den lagen. Tillsynen omfattar, enligt andra stycket , inte garantimyndigheten. Tillsynsmyndigheten har, utöver tillsynsansvaret, även vissa uppgifter enligt 5 §. 4 § Berättigade att få ursprungsgarantier är

1.

den som enligt 2 kap. 1 § 

14 lagen (2003:000) om elcertifikat är berättigad att bli tilldelad elcertifikat,

2.

innehavaren av en produktionsanläggning där el produceras med användande av vattenkraft, och

3.

innehavaren av en produktionsanläggning där el produceras med användande av biobränslen.

Med biobränslen avses bränslen framställda ur biomassa samt deponigas, gas från avloppsreningsanläggningar och biogas. Med biomassa avses den biologiskt nedbrytbara fraktionen av produkter, avfall och rester av både vegetabiliska och animaliska ämnen från jordbruk, skogsbruk och närstående industrier samt den biologiskt nedbrytbara fraktionen av industriavfall och kommunalt avfall. Som framgår av 1 § är det endast elproducenter som kan få ursprungsga- rantier. I första stycket ges närmare bestämmelser om vilka producenter Prop. 2002/03:85 41 som kan komma ifråga för detta, nämligen de producenter som produce- rar förnybar el. Bestämmelsen är uppdelad i tre punkter. Bestämmelsen i första punkten hänvisar till elcertifikatlagen. Den som enligt 2 kap. 1 § 14 den lagen är berättigad att bli tilldelad elcertifikat är också berättigad att få ursprungsgarantier. Bestämmelsen i elcertifikat- lagen syftar på innehavare av produktionsanläggningar där el produceras med användande av vindkraft, solenergi, vågenergi eller geotermisk energi. För att innehavaren skall vara berättigad att bli tilldelad elcertifikat krävs också, enligt den nämnda bestämmelsen i elcertifikatlagen, att an- läggningen har blivit godkänd. Sådant godkännande meddelas, enligt 2 kap. 5 § elcertifikatlagen, av Energimyndigheten på ansökan av an- läggningens innehavare. Godkännande får bara meddelas om produktio- nen sker med användande av någon eller några av de nämnda förnybara energikällorna. Genom detta förfarande säkerställs att anläggningen verkligen producerar förnybar el. I andra punkten anges att innehavare av vattenkraftverk har rätt att få ursprungsgarantier. Någon hänvisning till elcertifikatlagen görs inte i denna punkten, vilket beror på följande. Endast elproduktion i vissa typer av vattenkraftverk, huvudsakligen småskaliga sådana, berättigar inneha- varen att bli tilldelad elcertifikat. Detta beror på att den el som produce- ras i nu befintliga storskaliga vattenkraftverk kan produceras till konkur- renskraftiga kostnader. Den typen av elproduktion behöver därför inte det stöd som systemet med elcertifikat innebär. Enligt direktivet har dock innehavare av alla typer av vattenkraftverk rätt att få ursprungsgarantier. Detta sägs också i andra punkten. Något godkännande av ett vattenkraftverk behövs inte eftersom det i dessa fall aldrig torde råda någon tveksamhet huruvida elproduktionen sker med användande av vattenkraft eller ej. Däremot måste anläggningens inne- havare göra en anmälan enligt 5 §. I tredje punkten anges att elproduktion som sker med användande av biobränslen berättigar innehavaren av produktionsanläggningen att få ursprungsgarantier. Situationen är här liknande den som gäller för vat- tenkraftverk. Enligt elcertifikatlagen kommer inte all elproduktion som sker med användande av biobränslen att berättiga producenten att bli till- delad elcertifikat. Endast vissa typer av biobränslen kommer att ge pro- ducenten denna rätt. Regeringen kommer senare att meddela föreskrifter om detta. Enligt direktivet medför dock all elproduktion som sker med använ- dande av någon typ av biobränslen en rätt för producenten att få ursprungsgarantier. Inte heller beträffande dessa anläggningar behövs det något godkännande eftersom det aldrig torde råda någon tveksamhet huruvida biobränsle kan användas som energikälla i en produktionsan- läggning eller ej. Däremot måste anläggningens innehavare, liksom fallet är beträffande vattenkraftverk, göra en anmälan enligt 5 §. I andra och tredje styckena definieras begreppet biobränsle. Definitio- nen utgår från motsvarande definition i direktivet. 5 § Innehavaren av en produktionsanläggning som vill få ursprungsgarantier för framtiden skall anmäla detta till tillsyns- Prop. 2002/03:85 42 myndigheten. Detta gäller dock inte om anläggningen har godkänts enligt 2 kap. 5 § andra stycket lagen (2003:000) om elcertifikat. Paragrafen gäller innehavare av sådana anläggningar som inte har god- känts enligt elcertifikatlagen. I praktiken handlar det om storskaliga vattenkraftverk och vissa biobränsleeldade kraftverk. I dessa fall måste innehavaren göra en anmälan till tillsynsmyndig- heten att han för framtiden vill få ursprungsgarantier. Skälet till detta är följande. En ursprungsgaranti bygger på de mätresultat som rapporteras till Svenska kraftnät av berörd nätinnehavare. Normalt rapporteras mät- resultaten avseende inmatningen på ett nät samlat för varje balans- ansvarig. En balansansvarig har ofta åtagit sig balansansvaret för inmat- ningen från flera produktionsanläggningar. Detta innebär att mätresulta- ten för en enskild produktionsanläggning ofta inte kan utläsas ur en sådan rapport. Förhållandet är detsamma vad gäller tilldelande av elcertifikat. Om en anläggning har godkänts enligt elcertifikatlagen kommer därför ett med- delande om detta att sändas till berörd nätinnehavare som därmed kom- mer att bli skyldig att rapportera mätresultaten från berörd anläggning individuellt. Detsamma kommer att ske enligt den nu aktuella lagen efter det att en innehavare av en produktionsanläggning har gjort en anmälan enligt den aktuella paragrafen. Med stöd av bemyndigandet i 7 § första stycket kommer regeringen att meddela närmare föreskrifter om detta. 6 § Om el har producerats i en sådan produktionsanläggning som avses i 4 § med användande av såväl sådana energikällor som be- rättigar anläggningens innehavare att få ursprungsgarantier som andra energikällor, får ursprungsgarantier utfärdas bara för den andel av elen som producerats med användande av den först nämnda typen av energikällor. Paragrafen blir främst tillämplig på kraftverk, som kan eldas med såväl biobränslen som andra, ickeförnybara bränslen. Två situationer berörs av paragrafen. Den ena är att man vissa tidsperioder använder förnybara energikällor och andra tidsperioder andra energikällor. Den andra situa- tionen är att man använder en blandning av förnybara och andra typer av energikällor. Det förekommer till exempel att man tillsätter kol till bio- bränslen vilket ökar effektiviteten. Med stöd av bemyndigandet i 7 § tredje stycket kommer regeringen att meddela närmare föreskrifter om hur beräkning och rapportering av den producerade förnybara elen skall gå till i dessa fall. 7 § Ursprungsgarantier får utfärdas bara för sådan förnybar el vars inmatade mängd och dess fördelning över tiden har mätts och rap- porterats till garantimyndigheten enligt de föreskrifter som medde- las av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Om den förnybara elen matas in på ett elnät som används utan stöd av nätkoncession skall innehavaren av produktionsanlägg- Prop. 2002/03:85 43 ningen svara för den mätning och rapportering som anges i första Prop. 2002/03:85 stycket. I de fall som avses i 6 § skall innehavaren av anläggningen särskilt beräkna och rapportera den el som har producerats med använ- dande av sådana energikällor som berättigar anläggningens inneha- vare att få ursprungsgarantier. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om beräkning och rapportering enligt tredje stycket. Enligt första stycket får ursprungsgarantier bara utfärdas för sådan förny- bar el vars inmatning har mätts och rapporterats enligt de föreskrifter som gäller på detta område. Dessa föreskrifter finns i förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el (mätningsförordningen). Föreskrifterna innebär i korthet att den inmatade mängden el skall mätas för varje timme, vilket brukar kallas timvis mätning. Mätning skall utföras av den som innehar nätkoncession för det nät där inmatningen äger rum. Utöver mätningen skall nätkoncessions- havaren också rapportera mätresultaten till olika intressenter, bl.a. Svenska kraftnät. Mätresultaten avseende inmatningen på ett nät skall av nätkoncessionshavaren redovisas samlat för varje balansansvarig. En balansansvarig ansvarar ofta för inmatningen från flera produk- tionsanläggningar, varför mätresultaten från en enskild produktionsan- läggning ofta inte kan utläsas ur rapporterna från nätkoncessionshavarna. Regeringen kommer därför att vidta vissa ändringar i mätningsförord- ningen. Ändringarna kommer att innebära följande. När en produktionsanläggning har godkänts enligt elcertifikatlagen kommer ett meddelande att sändas till berörd nätkoncessionshavare att mätresultaten från anläggningen skall rapporteras separat till Svenska kraftnät. Detsamma kommer att gälla när en anmälan enligt 5 § den aktu- ella lagen har kommit in till Svenska kraftnät. Om en viss mängd el inte har mätts och rapporterats enligt de nämnda föreskrifterna kan ursprungsgarantier inte utfärdas för denna mängd el eftersom de mätresultat som krävs för detta inte finns rapporterade. Som nämnts ovan är det nätkoncessionshavaren som är ansvarig för mätning och rapportering på sitt nät. Det förekommer att den el som pro- duceras i småskaliga produktionsanläggningar, där produktionen ofta sker med användande av förnybara energikällor, matas in på ett s.k. internt nät. Ett sådant nät får användas utan att nätkoncession har med- delats för nätet. Eftersom det i detta fallet inte finns någon nätkonces- sionshavare som, enligt mätningsförordningen, är ansvarig för mätning och rapportering föreskrivs det i andra stycket att producenten själv får svara för mätning och rapportering som därvid måste ske enligt de före- skrifter som nämns i första stycket. Föreskriften i tredje stycket reglerar den situation som avses i 6 §, nämligen då el produceras med användande av både förnybara och icke förnybara energikällor. I det fallet måste den förnybara elen beräknas särskilt, varefter resultatet av denna beräkning rapporteras till Svenska kraftnät. 44 Regeringen kommer att meddela närmare föreskrifter om hur denna Prop. 2002/03:85 beräkning och rapportering skall gå till med stöd av bemyndigandet i fjärde stycket .

8 § Garantimyndigheten skall på begäran av någon som är berätti- gad att få ursprungsgarantier utfärda en sådan garanti. En ursprungsgaranti skall innehålla uppgifter om

1.

den förnybara energikälla som har använts vid produktionen av elen,

2.

den produktionsanläggning där den förnybara elen har produ- cerats, och

3.

den mängd el som har producerats och den tidsperiod under vilken produktionen har ägt rum. Tidsperioden skall vara en eller flera kalendermånader.

Om den förnybara elen har producerats med användande av vattenkraft skall dessutom produktionsanläggningens installerade effekt anges. Av paragrafens första stycke framgår att ursprungsgarantier bara utfärdas på begäran av någon som är berättigad att få en sådan garanti. Garanti- myndigheten, dvs. Svenska kraftnät, är utfärdande myndighet. I andra stycket anges de uppgifter som en ursprungsgaranti skall inne- hålla. Enligt punkten 1 skall den förnybara energikälla som använts vid produktionen av elen anges och enligt punkten 2 den produktionsanlägg- ning där den förnybara elen har producerats. Enligt punkten 3 skall den mängd el som producerats och den tidsperiod under vilken produktionen har ägt rum anges i ursprungsgarantin. Dessa uppgifter har Svenska kraftnät tillgång till på grund av den rapporteringsskyldighet som har beskrivits under 7 §. Det finns här en begränsningsregel för att Svenska kraftnät inte skall behöva hantera mätresultat från alltför korta tidsperio- der. Den angivna tidsperioden skall utgöras av en eller flera kalendermå- nader. I tredje stycket anges en specialregel för sådan el som producerats med användande av vattenkraft. I dessa fall skall i ursprungsgarantin anges produktionsanläggningens installerade effekt. Skälet till detta är att de miljömässiga effekterna av storskalig respektive småskalig vattenkraft har varit föremål för diskussion. Genom att den installerade effekten anges framgår det av ursprungsgarantin om elen har producerats i ett storskaligt eller småskaligt vattenkraftverk. 9 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgift för utfärdandet av ursprungsgarantier. I paragrafen anges att regeringen får meddela föreskrifter om avgift för utfärdandet av ursprungsgarantier. Med stöd av bemyndigandet kommer regeringen att fastställa en avgift som motsvarar garantimyndighetens kostnad för att utfärda en garanti. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 45 10 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar Prop. 2002/03:85 och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. De förhållanden som kan komma att bli föremål för tillsyn är till en början då ursprungsgarantier begärs för användning av biobränslen som energikälla. I de anläggningar där biobränslen används kan även andra, fossila bränslen användas som energikälla. Tillsynen kan där komma att avse kontroll av att ursprungsgarantier inte begärs för el som producerats med användande av andra energikällor än biobränslen. Tillsyn kan också bli aktuell i de fall producenten själv har att svara för mätning, beräkning och rapportering enligt 7 § andra och tredje styckena. Den aktuella paragrafen kan bli tillämplig om tillsynsmyndigheten exempelvis misstänker att en producent, som har begärt att få en ur- sprungsgaranti avseende biobränslen, egentligen har använt andra bränslen. Tillsynsmyndigheten kan då med stöd av denna paragraf till exempel begära att få ta del av de handlingar som belyser producentens inköp av biobränslen respektive andra bränslen. 11 § En myndighets beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. De beslut som kan meddelas enligt lagen är garantimyndighetens beslut enligt 8 § om utfärdande av ursprungsgarantier, garantimyndighetens beslut enligt 9 § om uttagande av avgift och tillsynsmyndighetens beslut enligt 10 § om rätt för myndigheten att få upplysningar och ta del av handlingar. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 46 Sammanfattning av Svenska kraftnäts rapport Effekt- försörjning på den öppna elmarknaden Regeringen gav i slutet av november 2001 Svenska Kraftnät i uppdrag att senast den 1 oktober 2002 lämna förslag på ett system för att långsiktigt trygga effekttillgången i elsystemet, dvs. förmågan att tillgodose efter- frågan på el när den är som störst. Utredningsarbetet har bedrivits i sam- råd med Statens Energimyndighet som bl.a. har svarat för en del- utredning. Resonemang, analyser och handlingslinjer har förankrats i en referensgrupp med ledande representanter för Energimyndigheten, hög- skolor, branschföreningarna Svensk Energi, Oberoende Elhandlare och Svenskt Näringsliv samt företag som verkar inom elmarknaden. Grunden för utredningen är den gällande ellagen i Sverige och den nordiska och europeiska elmarknaden som byggts upp på i huvudsak likartade lagstiftningsförutsättningar. Frågan om hur tillräcklig kapacitet ska kunna upprätthållas på en öppen elmarknad är aktuell i alla de nordiska länderna, men den har hanterats på olika sätt. I Danmark finns en övergångslösning t.o.m. år 2003 som reglerar de systemansvarigas roll i samspel med de domine- rande producentföretagen. I Norge infördes nyligen en ny lag som ger den systemansvarige ett ansvar för att det ska finnas tillräcklig effekt. Frågan om marknadsaktörernas ansvar och engagemang har framför allt stått i fokus i Sverige och Finland. Utanför Norden pågår utredningar och försök i många olika riktningar. T ex diskuteras införandet av reglering i Nederländerna medan tidigare uppbyggda regleringsmekanismer har av- vecklats i England och Wales eftersom de inte fungerat på avsett sätt. En harmonisering av regelverken mellan i första hand de nordiska län- derna är viktig för att elmarknaden som en helhet ska fungera. Under en tid kan olika system tolereras, men på sikt måste regelverken för att upp- rätthålla tillräcklig kapacitet vara desamma på en gemensam marknad. En harmonisering torde vara enklast att uppnå om graden av tvingande regleringsingrepp är av så liten omfattning som möjligt, i synnerhet under en omställningsperiod. De direkta kostnaderna för att skapa tillräcklig kapacitet är tämligen små i förhållande till det mycket stora värdet av den kraft som omsätts i marknaden och i försäljningen till slutkunderna. Å andra sidan kan de indirekta kostnaderna bli stora om en olämplig modell för att lösa effekt- frågan väljs, dvs. om modellen innebär att det blir väsentliga försäm- ringar i hur den öppna elmarknaden fungerar. Effektfrågan har också ett stort värde för tilltron till att grundläggande försörjningsfunktioner kan uppfyllas på en öppen elmarknad. Effektfrågan drivs av den fysiska balansutvecklingen, t.ex. genom att förbrukningen fortsätter att öka. För närvarande bedöms den årliga ökningen ligga på ca 1%, dvs. för Sverige ca 300 MW. Kunskaperna om vad som händer med förbrukningen när höga priser uppstår i samband med mycket låga temperaturer är dock bristfälliga. Det finns således ett behov av ökade kunskaper inom detta område. Inom utredningen har prövning skett av olika metoder för att hantera effektfrågan i spännvidden mellan reglering med myndighetsstyrning å ena sidan och öppna marknadslösningar med ett fritt rörligt kraftpris som Prop. 2002/03:85 Bilaga 1 47 den viktigaste styrfaktorn å den andra sidan. I huvudsak har tre huvud- modeller behandlats:

Reglering

Centralt upphandlad och kollektivt finansierad kapacitet.

Öppna marknadslösningar.

Regleringslösningar, som bygger på olika former av tvingande åläggan- den för elmarknadens aktörer att upprätthålla kapacitet kan i förstone förefalla ändamålsenliga. De kan skapa erforderliga marginaler och för- dela en börda som annars inte innebär några väsentliga direkta intäkter. Sådana lösningar innebär emellertid en partiell återreglering som allvar- ligt kan hämma effektiviteten i elmarknaden. Det skulle vidare medföra ett antal principiella och praktiska svårigheter i en öppen elmarknad, i synnerhet i en internationell sådan. En modell med central upphandling av kapacitet kan sägas vara etable- rad genom de övergångslösningar som Svenska Kraftnät har genomfört dels i samverkan med branschföreningen Svensk Energi, dels på uppdrag av regeringen. I förstnämnda fallet sker en kollektiv finansiering via de balansansvariga, i det sistnämnda finansieras upphandlingen via minskat avkastningskrav på Svenska Kraftnät. Principiellt innebär sådana lös- ningar en oklarhet beträffande det långsiktiga ansvaret för effektbalan- sens och därmed produktionsapparatens utveckling. Öppna marknadslösningar bygger på en tilltro till att effektbalansen kan klaras genom att de företag som är verksamma på elmarknaden har tillräckliga skäl för att upprätthålla kapacitet utan att direkta kontroll- mekanismer behöver byggas upp. De höga priser som kan förväntas under effekttoppar skulle vara riskabla för framförallt mindre företag på elmarknaden varför de kan förväntas efterfråga fysiska och finansiella säkringar. Svenska Kraftnäts uppfattning är att det inte är önskvärt eller ända- målsenligt att bygga upp omfattande regleringslösningar om detta kan undvikas. Arbetet i utredningen har således inriktats på att finna en ut- veckling som så långt som möjligt bygger på öppna marknadsmässiga mekanismer. Vägen till en sådan marknadsmässig hantering av effektfrågan kan emellertid inte gå via ett abrupt avskaffande av de övergångslösningar, som har byggts upp de senaste åren och som effektbalansen fysiskt är beroende av (sammanlagt ca 1700 MW). Därför föreslås att sådan cent- ralt upphandlad kapacitet behålls som en del av en övergångslösning under en period. De ekonomiska villkoren för att utnyttja dem affärsmäs- sigt inom elmarknaden bör dock skärpas. Tillsammans med tydliga sig- naler att de centrala resurserna inte kommer att utvidgas, så kan detta ge tillräckliga incitament för aktörerna att söka andra fysiska och finansiella medel för att säkra sin effektbalans. De centralt upphandlade effektresur- serna skall i linje härmed finansieras via de balansansvariga så som gäller för de ca 1000 MW som efter överenskommelse med Svensk Energi upphandlades hösten 2000 för en treårsperiod. Detta är en nödvändighet om man vill åstadkomma en utveckling mot ett ökat ansvar för aktörerna på elmarknaden för att effektresurserna är tillräckliga. Särskild uppmärksamhet har ägnats åt möjligheterna att minska effekttopparna genom åtgärder på förbrukningssidan, vilket ofta är eko- Prop. 2002/03:85 Bilaga 1 48 nomiskt fördelaktigt. Ett viktigt skäl vid sidan av betydelsen av den fysiska effektbalansen är att en flexibilitet i förbrukningsledet är nödvän- dig för att stabilisera prisbildningen på el vid höga förbrukningsnivåer. Tekniskt sett är potentialen avsevärd men ett antal strukturella och eko- nomiska faktorer behöver bearbetas vidare för att en påtaglig verkan ska kunna nås. På kort sikt måste därför förväntningarna inom detta område förbli måttliga. På några års sikt bör emellertid nya affärsmässiga effekt- produkter kunna utvecklas i samspel mellan elmarknadens aktörer, nät- företagen och kunderna. I detta sammanhang bör man också notera bety- delsen av att pris- och tariffstrukturerna påverkar kundernas intresse av att installera effektdämpande utrustningar. På industrisidan pekar erfarenheterna från projektet Industribud, som Svenska Kraftnät bedriver i samarbete med Svenskt Näringsliv och Statens Energimyndighet, och från de upphandlingar, som har genom- förts för att stärka effektbalansen, på ett ökande intresse för förbruk- ningsreduktioner. Detta gäller särskilt om ersättningarna mera faller ut som fasta årliga intäkter än vid inträffande aktiveringar. En möjlighet för marknadsaktörerna att på frivillig basis hantera sin riskexponering samt för att åstadkomma nya former för finansiering av effektresurser vore en utveckling av särskilda optionsprodukter samt en handelsplats för detta. Ett sådant arbete kommer att startas med inrikt- ning på bl.a. regelverk och standardisering. Detta kan vara nödvändigt för att aktörer utan egna produktionsresurser ska kunna säkra sin effekt- balans. Det kan inte ges några garantier för att den här föreslagna inriktningen kommer att innebära en lösning av effektfrågan en gång för alla. Om utvecklingen inte går i den riktning som förutsatts måste det finnas en öppning för omprövning och ny inriktning. I så fall kan det bli nödvän- digt att tillgripa reglering. En sådan omprövning bör ske vid en kontroll- station, varvid situationen beträffande den fysiska effektbalanssituationen och utvecklingen i andra länder måste beaktas. Svenska Kraftnäts förslag innebär följande:

Som ett uttalat mål anges att tillgången på effekt på den svenska elmarknaden, som utgör en del av en nordisk och på sikt en nordeuropeisk marknad, skall åstadkommas genom marknads- ekonomiska mekanismer.

En harmonisering av förutsättningarna för att nå detta mål efter- strävas framför allt på nordisk nivå.

Det påbörjade arbetet med att främja och utveckla former för att på frivillig väg begränsa effektuttag inom industrin och annan elanvändning bör intensifieras genom tydliga åtaganden inom el- och industribranscherna samt av berörda myndigheter.

En utredning genomförs för att klarlägga hur olika effektsäkringsprodukter, t.ex. i form av optioner, kan utformas, hur en handel med dessa kan komma igång och hur en handels- plats bör utformas. Svenska Kraftnät kommer att ta initiativ till en sådan utredning tillsammans med branschorganisationerna.

Som en övergångslösning upphandlar Svenska Kraftnät ca 2000 MW för att erforderliga resurser ska finnas tillgängliga på den svenska elmarknaden under de närmaste åren. Både produktion och förbrukningsbortkoppling utnyttjas. Finansie-

Prop. 2002/03:85 Bilaga 1 49

ringen sker via de balansansvariga företagen. Villkoren för att

Prop. 2002/03:85

utnyttja dessa resurser anpassas så att en marknadsekonomisk

Bilaga 1

hantering av effektfrågan främjas.

Svenska Kraftnäts utvidgade ansvar för att hantera övergångs- lösningen regleras i lag. Lagen bör göras tidsbegränsad, bl.a. som en tydlig signal om att en marknadsmässig lösning efter- strävas.

Övergångsperiodens längd sätts till den 1 mars 2008. En kontrollstation för att pröva hållbarheten i den valda lösningen läggs in våren 2007. Vid kontrollstationen granskas följande:

o Att den fysiska effektbalansen utvecklas tillfreds- ställande.

o Att en framväxt och verkan av frivilliga effektsäkrings- produkter sker.

o Att det sker en utveckling av prisflexibilitet på förbruk- ningssidan.

o Att elmarknadsutvecklingen i Norden och i övriga Europa inte förhindrar den valda inriktningen.

Ett 

FoU-projekt startas för att klarlägga elförbrukningens karak- tär och priskänslighet vid mycket kall väderlek. 50 Sammanfattning av förslag till lag om tillfällig effekt- reserv För att genomföra en tillfällig övergångslösning med en centralt upphandlad och finansierad effektreserv bör en ny lag om effektreserv införas. Genom att göra denna nya lag tidsbegränsad ges en tydlig signal om att en marknadsmässig lösning eftersträvas på sikt. Den systemansvariga myndigheten har endast ett ansvar att kortsiktigt upprätthålla balans mellan produktion och förbrukning av el. En fördel med en tillfällig lag är att bestämmelsen om systemansvar i ellagen då inte behöver ändras. Detta begrepp kommer därmed att vara detsamma före och efter den tillfälliga lagen. Den tillfälliga lagen ger den systemansvariga myndigheten i uppdrag att upphandla en reserv som kan användas för att minska risken för brist på effekt i elsystemet. En lämplig storlek på effektreserven bedöms vara cirka 2 000 MW. Utgångspunkten för bedömningen är att det inte sker någon väsentlig förändring i den nuvarande kapaciteten i det svenska elförsörjningssystemet och att planerade utbyggnader kommer till stånd. För att en marknadsmässig lösning skall ha förutsättningar att kunna ta över ansvaret för effektreserven under år 2008 är det viktigt att den centralt upphandlade och finansierade kapaciteten inte ökas successivt. I lagen bör det därför införas en högsta storlek på effektreserven. Lagen bör också klargöra att den systemansvariga myndigheten har möjlighet att vid upphandlingen välja om reserven skall bestå av produktion, mins- kad förbrukning eller en kombination. Lagen måste också innehålla bestämmelser som ger den systemansva- riga myndigheten rätt att ta ut kostnaderna för finansieringen av den upp- handlade kapaciteten. Eftersom den som säljer el är ansvarig för att företaget har förmåga att leverera den el som kunderna har rätt att ta ut så skall kostnaden för effektreserven också betalas av de balansansvariga företagen. I avsikt att genomföra bästa möjliga upphandlingsresultat måste den systemansvariga myndigheten kunna välja lämpligt sätt och tidpunkt för upphandlingarna. Det är därför inte möjligt att i förväg ha kännedom om de slutliga kostnaderna för effektreserven. Till detta kommer att det inte i förväg går att veta antalet balansansvariga och deras balansansvars- åtaganden. Det är alltså inte ändamålsenligt att i förordning eller före- skrifter bestämma avgiftens storlek. Därför bör den systemansvariga myndigheten ges bemyndigande att besluta om avgiftens storlek och dess fördelning mellan de balansansvariga företagen. Riktigheten av ett sådant beslut bör dock på begäran av balansansvarig kunna prövas av domstol, varigenom de balansansvarigas rättssäkerhet tillvaratas. En förutsättning för att den systemansvariga myndigheten skall ha möjlighet att på ett så riktigt sätt som möjligt upphandla effektreserven och att det föreslagna systemet skall kunna utvärderas är att myndigheten har tillgång till korrekt information om elmarknaden. Det behöver därför säkerställas att den systemansvariga myndigheten får information från producenter och balansansvariga om bl.a. planerade/beslutade avställ- ningar, nybyggnationer, om hur produktionsanläggningar faktiskt utnyttjas vid särskilda tidpunkter samt information om plane- Prop. 2002/03:85 Bilaga 2 51

rade/beslutade större förändringar av förbrukning. Lagen bör därför

Prop. 2002/03:85

innehålla en bestämmelse som ger den systemansvariga myndigheten rätt

Bilaga 2

att få sådan information.

Lagförslag Lag (0000:0000) om tillfällig effektreserv

1 § För att säkra effektbalansen i det svenska elsystemet under perio- den den 1 november 2003 till den 1 mars 2008 skall det finnas en för elmarknaden tillgänglig effektreserv på högst 2 000 MW. Effektreserven kan utgöras av elproduktion, minskad elförbrukning eller en kombination av dessa.

2 § Den i 1 § angivna effektreserven skall på affärsmässiga grunder upphandlas av den systemansvariga myndigheten.

3 § De som enligt 8 kap. 4 § ellagen (1997:857) har ingått avtal om balansansvar (balansansvariga) skall till den systemansvariga myndig- heten betala en avgift för att finansiera effektreserven.

4 § Den systemansvariga myndigheten beslutar om den i 3 § angivna avgiftens storlek och hur denna skall fördelas mellan de balansansvariga. Avgiftens storlek skall motsvara kostnaderna för att hålla effektreserven och fördelningen mellan de balansansvariga skall ske på sakliga grunder.

5 § Den systemansvariga myndigheten får meddela föreskrifter om skyldighet för elproducenter och balansansvariga att lämna de uppgifter som behövs för att myndigheten skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt denna lag.

6 § Beslut av den systemansvariga myndigheten enligt 4 § får överkla- gas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Övriga beslut enligt denna lag får inte över- klagas. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003 och upphör att gälla vid utgången av februari 2008. 52 Sammanställning av remissyttranden över Svenska kraftnäts rapport Effektförsörjning på den öppna elmarknaden Prop. 2002/03:85 Bilaga 3 Remissinstanserna Rapporten har tillställts totalt 29 remissinstanser. Yttrande har avgivits av Statskontoret , Riksrevisionsverket (RRV), Kungliga tekniska högskolan (KTH) , Konkurrensverket , Statens energimyndighet (Energimyndigheten) , Institutet för tillväxtpolitiska studier (ITPS) , Svenska Kommunförbundet , Svenskt Näringsliv , Svensk Energi , Svenska Fjärrvärmeföreningen , Landsorganisationen i Sverige (LO) , HSB:s Riksförbund , Oberoende Elhandlare , Svenska Gruvföreningen , Svensk Elbrukarförening , Sveriges Energiföreningars Riksorganisation (SERO) , Sveriges Vindkraftsleverantörer och Villaägarnas Riksförbund . Därut- över har yttranden inkommit från Sydkraft AB , Fortum Heat and Power AB (Fortum) , Svenska Kraftbörsen AB och HM Power AB . Följande remissinstanser har avstått från att lämna synpunkter: Krisberedskapsmyndigheten , Handelshögskolan , Göteborgs universitet , Handelshögskolan i Stockholm , Verket för näringslivsutveckling (NUTEK) , Tjänstemännens Centralorganisation , Sveriges Akademikers Centralorganisation , Hyresgästernas Riksförbund , Svensk industriförening , Svensk Vindkraftsförening , Sveriges Fastighetsägare- förbund och Vindkraftens Investerare och Projektörer .

Allmänna synpunkter

Statskontoret är i huvudsak positiv till inriktningen i rapportens förslag när det gäller marknadsbaserade lösningar på effektförsörjningen, men efterlyser konkreta förslag på hur en marknadsbaserad lösning skall uppnås och fungera. RRV delar Svenska kraftnäts uppfattning att effekt- försörjningsfrågans lösning så långt som möjligt bör grundas på öppna marknadsmässiga mekanismer, men att det tar flera år att bygga upp dessa. Konkurrensverket tillstyrker Svenska kraftnäts förslag med inrikt- ningen mot ett marknadsbaserat system för effektförsörjning, men delar också bedömningen att det kan bli nödvändigt att tillgripa reglering om utvecklingen inte går i den riktning som Svenska kraftnät förutsätter. Energimyndigheten tillstyrker Svenska kraftnäts förslag om förbättringar av effektförsörjningen på den öppna elmarknaden. ITPS är positivt inställt till utredningens förslag. Svenska Kommunförbundet stödjer i allt väsentligt den strategi för en långsiktig effektförsörjning som föreslås i rapporten. Svenskt Näringsliv tillstyrker i allt väsentligt de förslag som lämnas i rapporten. Svensk Energi ställer sig positiv till den övergångs- lösning som utredningen föreslår och förutsätter att detaljerna i lösningen utformas i nära samarbete med företrädare för branschen. LO anser att förutsättningarna för att Svenska kraftnät skall lyckas åstadkomma en väl fungerande effektmarknad under rådande omständigheter är inte själv- 53

klar. Oberoende elhandlare anser att Svenska Kraftnät måste ta ett över-

Prop. 2002/03:85

gripande ansvar för att systemet är i balans långsiktigt, tills det finns

Bilaga 3

förutsättningar för att införa en marknadslösning för effektförsörjningen

och marknaden i övrigt fungerar. Svenska Gruvföreningen anser att an-

svaret för effektförsörjningen skall lösas av marknaden och på mark-

nadsmässiga villkor. Svensk Elbrukarförening anser att om de regelverk

som gäller för leveranser inom affärsliv och näringsverksamheter i övrigt

tillämpas, så står det klart att ansvaret för erforderlig tillgång på effekt

faller naturligt på leverantören och att några speciallösningar inte behövs.

SERO tillstyrker i det stora de förslag som Svenska kraftnät lägger fram i

rapporten. Sveriges Vindkraftsleverantörer påpekar att en utbyggnad av

vindkraften skulle förbättra effektsituationen i landet. Villaägarnas

Riksförbund ansluter sig med viss tvekan till den av Svenska kraftnät

föreslagna öppna lösningen för den framtida effektförsörjningen med de

tillhörande åtgärder som föreslås i utredningen. Sydkraft AB stödjer

rapportens sammanfattning och slutsatser samt förslag till åtgärder.

Fortum stöder slutsatserna från Svenska kraftnät och understryker att

marknadsbaserade lösningar är de enda hållbara både på kort och på lång

sikt. Svenska Kraftbörsen AB anser att Svenska kraftnäts förslag inte

löser problemet med effektbalans och att rapporten saknar en analys av

orsakerna till problemet.

Marknadsbaserad lösning

Statskontoret delar utredningens grundläggande bedömning att modellen

med öppna marknadsbaserade lösningar är att föredra framför övriga

presenterade modeller.

Konkurrensverket anser att det inte kan uteslutas att även komplet-

terande regleringslösningar kan behöva övervägas såväl inom nuvarande

system med upphandlad reservkraft som i ett kommande marknadsbase-

rat system. Svenska kraftnät bör därför enligt Konkurrensverket redan nu

utveckla och värdera olika tänkbara kompletteringar till dessa system.

Energimyndigheten tillstyrker att effektfrågan löses med marknads-

mässiga metoder utan omfattande regleringar.

Svenskt Näringsliv anser att det i ett företags- och tillväxtperspektiv är

angeläget att den lösning som väljs för att tillgodose effektbehovet är

långsiktigt trovärdig och baseras på marknadsmässiga principer.

Svensk Energi menar att en marknadsbaserad lösning är den mest

effektiva och konstruktiva lösningen på effektbalanshanteringen. Vidare

framhåller Svensk Energi att det är angeläget att få en rimlig övergångs-

modell som så snabbt som möjligt kan introducera mera marknadsbase-

rade mekanismer i systemet.

LO förutsätter att hela försöksverksamheten med att införa marknads-

mekanismer på effektområdet blir föremål för en kontinuerlig övervak-

ning från berörda myndigheter. Beredskapen för ett snabbt införande av

reglering måste enligt LO vara stor.

Oberoende Elhandlare anser att konkurrensen på elmarknaden inte

fungerar fullt ut och att det därför inte är möjligt att införa en marknads-

lösning för effektförsörjning. Ett införande av en marknadsbaserad

lösning på dagens elmarknad skapar enligt Oberoende Elhandlare ytterli-

54

gare konkurrenshinder för mindre aktörer och elhandlare utan egen pro-

Prop. 2002/03:85

duktion. Vidare anser Oberoende Elhandlare att en marknadsbaserad

Bilaga 3

lösning på dagens elmarknad kommer att innebära ökade kostnader för

hushållen.

Sydkraft AB menar att det är en bra att effektfrågan kan lösas med

marknadsmässiga metoder.

Svenska Kraftbörsen AB anser att lösningen på problemet med effekt-

balans är att låta konsumenterna handla effekt i stället för energi.

Nordisk harmonisering

Statskontoret föreslår att regeringen bör ta initiativ till att, med hänsyn

tagen till regleringen på EU-nivå, öka harmoniseringen på elmarknaden

mellan de nordiska länderna.

Energimyndigheten anser att en harmonisering av de marknadseko-

nomiska mekanismerna på en nordisk och även en övrig europeisk nivå

bör eftersträvas så att elmarknaden som en helhet kan fungera.

Svenskt Näringsliv betonar att det är angeläget att så fort som möjligt

åstadkomma en harmonisering av metoderna för effektbalanshantering på

hela den nordiska marknaden, både för att få en kostnadseffektiv lösning

och för att bibehålla konkurrensneutraliteten.

Svensk Energi anser att det är angeläget att en övergripande samord-

ning mellan de nordiska länderna snarast påbörjas om hur effektbalansen

ska hanteras. Det är enligt Svensk Energi viktigt att regeringen tar initia-

tiv för en samordning av hanteringen av effektbalansen och för utveck-

lingen av finansiella effektsäkringsprodukter.

Oberoende Elhandlare menar att förutsättningar för en marknads-

baserad lösning inte finns, om inte en nordisk och europeisk lösning

skapas. En marknadslösning kräver enligt Oberoende Elhandlare åtmin-

stone en integrerad nordisk marknad med ett prisområde och utökad

överföringskapacitet samt att överföringskablarna inte ägs och kontrolle-

ras av producenterna.

HSB delar utredningens uppfattning att det är angeläget att uppnå en

harmonisering av effekthanteringen inom Norden och helst även med

övriga länder med vilka Sverige har ett kraftutbyte.

Sydkraft AB anser att det är viktigt med en harmonisering på nordisk

nivå.

Fortum framhåller vikten av en nordisk harmonisering av regelverk

kring hantering av stamnätet samt att den fungerande nordiska elmarkna-

den skall utgöra basen till lösning av effektfrågan.

Övergångslösning

Statskontoret instämmer med utredningens förslag om att en övergångs-

lösning med en centralt upphandlad och finansierad effektreserv är nöd-

vändig innan en marknadsbaserad lösning etablerats.

Energimyndigheten tillstyrker en övergångslösning där Svenska

kraftnät upphandlar högst 2000 MW som resurs på den svenska elmark-

naden. Vidare anser Energimyndigheten att Svenska kraftnät snarast bör

55

få i uppgift att ta fram en handlingsplan som skall leda fram till att över-

Prop. 2002/03:85

gångslösningen kan avvecklas.

Bilaga 3

Svenskt Näringsliv delar uppfattningen att en övergångslösning med

centralt upphandlade reserver skall tillämpas, med hänsyn till att nöd-

vändiga mekanismer för att säkra effekttillgången ännu inte är på plats.

Svensk Energi stödjer utredningens förslag att Svenska kraftnät i kon-

kurrens upphandlar 2000 MW effektreserv som består av såväl produk-

tionstillskott som efterfrågereduktion. Vidare anser Svensk Energi att de

effektresurser som kommer att finnas tillgängliga inom ramen för över-

gångsmodellen bör bjudas in på reglermarknaden och inte på spotmark-

naden. Därutöver anför Svensk Energi att det är angeläget att utrednin-

gens förslag hanteras skyndsamt så att lagstiftning och åtgärder, t.ex.

upphandling av effektreserven inför nästa års vinter, hinner genomföras

under första kvartalet 2003 i god tid före sommaren och med en sådan

framförhållning att de balansansvariga aktörernas ekonomiska situation

inte riskeras.

Svenska Fjärrvärmeföreningen påpekar att om det finns intresse att ta i

anspråk den outnyttjade kapacitet som finns inom fjärrvärmen i form av

äldre kraftvärmeverk och kondenskörningsmöjligheter i kraftvärme-

verken är det viktigt att anläggningsägarna får god tid på sig för att i ord-

ningställa anläggningarna och bemanna dessa med kompetent personal.

Oberoende Elhandlare anser att Svenska Kraftnät skall ha ett utvidgat

lagstadgat ansvar för effektförsörjning i linje med utredningens förslag,

men att det inte ska vara någon tidsgräns för detta ansvar. Det innebär

enligt Oberoende Elhandlare att Svenska Kraftnät skall ha det utökade

ansvaret för effektförsörjningen tills det görs en eventuell framtida lag-

ändring.

Svensk Elbrukarförening framhåller att förslaget om marknadseko-

nomiska mekanismer är för allmänt uttryckt och att det måste anges

vilka dessa mekanismer är. Föreningen instämmer i förslaget till tempo-

rär lösning och betonar att den skall vara temporär.

Fortum anser att Svenska kraftnäts förslag till övergångslösning i

nuvarande form i praktiken skulle leda till en försämrad effektsituation,

därför att den inte skulle ge några incitament eller rationella grunder till

investeringar i ny spetskraft eller åtgärder inom efterfrågesidan. Under

övergångsperioden skall enligt Fortum reservkapaciteten enbart användas

i väl definierade nödsituationer och perioden skall begränsas till 1-3 år.

Övergångsperiodens längd

RRV anser att det framstår som osäkert om det räcker med en övergångs-

period fram till 1 mars 2008.

KTH framför åsikten att övergångslösningen måste vara avvecklad till

2005 för att man vid kontrollstationen skall kunna avgöra om marknaden

fungerar.

Energimyndigheten anser det rimligt att övergångsperiodens bortre

gräns sätts till den 1 mars 2008 samt att en utvärdering görs under våren

2007.

Svenskt Näringsliv tycker att ambitionen måste vara att få i gång ett

marknadsbaserat system tidigare än år 2008.

56

Svensk Energi anser att en övergångsperiod om fem år, fram till år

Prop. 2002/03:85

2008, är rimligt tilltagen och att detta bör kunna vara tillräckligt för att

Bilaga 3

marknaden och aktörerna skall hinna anpassa sina verksamheter till de

nya förutsättningarna. Vidare anser Svensk Energi att det är troligt att

även efter övergångsperiodens fem år finns ett behov av kollektiva

effektreserver för att garantera det fysiska systemets stabilitet. En sådan

funktion måste enligt Svensk Energi utformas så att den inte stör mark-

nadens funktionssätt samt utnyttjas och prissättas helt marknadsmässigt.

Möjligheten att kunna fortsätta hantera och finansiera effektreserven bör

därför hållas öppen också efter år 2008.

Oberoende Elhandlare anser att det inte går att ta beslut om en mark-

nadslösning nu. Istället bör Svenska Kraftnät få i uppdrag att vid en

kontrollstation förslagsvis 2007 beakta dels förutsättningarna för en

marknadslösning dels hur marknaden fungerar mot bakgrund av existe-

rande regelverk och intentioner.

Svensk Elbrukarförening menar att den föreslagna övergångsperioden

är lång men rimlig med tanke på att nya leveransavtal som ger pris-

elasticitet kräver s.k. timmätning och därför bör göras parallell med infö-

randet av Energimyndighetens mätningsförslag.

Sydkraft AB framhåller att det även efter övergångsperiodens fem år

kan vara motiverat att ha kollektiva resurser för att få en trygg elförsörj-

ning. Därför bör enligt Sydkraft möjligheten att kunna fortsätta hantera

och finansiera effektreserven också efter år 2008 hållas öppen.

Fortum anser att övergångsperioden skall vara betydligt kortare än vad

Svenska kraftnät föreslår.

Kontrollstation

Statskontoret föreslår att utöver kontrollstationen 2007 bör en uppfölj-

ning av utvecklingen ske senast i början av 2005.

RRV anser att kontrollstationerna bör vara flera och komma tidigare i

processen för att det skall var möjligt att tidigt identifiera områden där

kompletterande åtgärder eller tydligare incitament behövs.

Energimyndigheten anser det rimligt att en utvärdering görs under

våren 2007.

ITPS anser att det är viktigt att kontrollstationen 2007 tilldelas tillräck-

liga resurser.

Oberoende Elhandlare framför åsikten att om förslaget i rapporten

införs, så måste det ske med stor försiktighet med ett flertal kontrollsta-

tioner. Utredningsarbetet vid kontrollstationen år 2007 måste enligt

Oberoende Elhandlare ske i nära samarbete med parterna på marknaden.

Oberoende Elhandlare anser vidare att en viktig del i det arbetet är att

analysera vilken påverkan en marknadsbaserad lösning av effektförsörj-

ningen har för de mindre aktörerna.

Finansiering av effektresurserna

Statskontoret saknar en kommentar om vilka sakliga grunder som kan

var aktuella när avgifterna från de balansansvariga skall bestämmas.

57

Svensk Energi anser det rimligt att effektresurserna övergångsvis Prop. 2002/03:85 finansieras kollektivt, för kunderna, via de balansansvariga företagen. Bilaga 3 Vidare anser Svensk Energi att effektresurserna bör delfinansieras via uttagsdelen i stamnätstariffen i de situationer som det läggs geografiska begränsningar för deltagande i kommande effektupphandlingar. En del- finansiering via uttagsdelen i stamnätstarifferna ger enligt Svensk Energi Svenska kraftnät ett tydligt ekonomiskt incitament att bygga bort flask- halsar i stamnätet.

Oberoende Elhandlare menar att under en eventuell försöksperiod bör inte i något avseende det fysiska ansvaret övergå till elhandlarna utan ligga kvar på Svenska Kraftnät, som bör svara för finansieringen. Om det kan styrkas att effektbrist beror på bristande överföringskapacitet mellan snitten inom Sverige skall enligt Oberoende Elhandlare en andel av kost- naden för effektreserven belasta nätägarna. Vidare anser Oberoende Elhandlare att om det skall ligga i elhandlarnas skyldigheter att vara med i en finansiering, så måste detta ske med mycket stor varsamhet och med hänsyn tagen till innehållet i elhandlarnas kontrakt med sina kunder så att kostnaden kan överföras till kunden. Avkastningskravet på Svenska Kraftnät får enligt Oberoende Elhandlare inte vara en drivande kraft bakom utformningen av det svenska eller nordiska balansansvars- systemet.

Svensk Elbrukarförening anser att det är elmarknadens aktörer/ elhandlarna som skall bära kostnaderna för de interimistiska effekt- reserverna. Priset på reservkraft

RRV anser att den initiala prisökningen på den upphandlade kapaciteten är central och att den måste ge tydliga incitament för marknadens aktörer att direkt söka en mer aktiv roll för lösningen av effektproblematiken. Vidare menar RRV att en lösning med ett relativpris bör utredas.

KTH framhåller att prissättningen på upphandlad reservkraft är av central betydelse för att få till stånd en robust lösning. Priset bör bestämmas utgående från hur marknaden påverkas, inte utgående från den faktiska kostnaden för att utnyttja reserven. Flexibiliteten på användningssidan

Statskontoret anser att det är angeläget att fortsätta utvecklingen med frivilliga avtal med stora förbrukare med syfte att de mot ekonomisk ersättning reducerar sin förbrukning.

Energimyndigheten vill understryka att det påbörjade arbetet med att främja och utveckla affärsmässiga former för begränsningar av effekt- uttaget inom industrin och annan elanvändning bör intensifieras. Vidare anser Energimyndigheten att basindustrin och även vissa andra företag bör ha ett skydd så att deras verksamhet inte blir ogynnsamt belastat med de kostnader som kan bli en följd av att deras verksamhet inte kan kopplas bort när elpriserna stiger. 58

Svenskt Näringsliv stöder förslaget att intensifiera arbetet med att

Prop. 2002/03:85

förmå storförbrukare att på frivillig väg, och med hjälp av ekonomiska

Bilaga 3

incitament, åstadkomma effektbegränsningar.

Svensk Energi anser att åtgärder för att öka priselasticiteten hos

kunderna, speciellt vid situationer med hög elförbrukning, är ett viktigt

område för att kunna lösa effektbalanshanteringen på ett effektivt sätt.

HSB delar utredningens förslag att initiativ skall skapas för elkunderna

att styra sin förbrukning, så att de om möjligt minskar sitt effektuttag vid

tillfällen med stor efterfrågan och höga kostnader för elproduktion. Detta

bör enligt HSB inte bara gälla för kunder inom industrin utan på sikt för

alla elkunder.

Svensk Elbrukarförening anser att inte förrän schablonmetodens form

för kollektivmätning har övergivits och elen registreras individuellt hos

alla producenter och kunder finns de grundläggande förutsättningarna för

priselasticitet.

SERO menar att eftersom det väderberoende effektbehovet är det stora

problemet i det svenska elsystemet bör åtgärder koncentreras på detta,

exempelvis genom att abonnenter med elvärme tecknar avtal med nät-

ägaren/elleverantören om att vid anmodan sänka sitt effektuttag.

HM power AB hävdar att potentialen av effektreduktion är 0,25 kW

och inte 4,5 kW per småhus som anges i rapporten och att detta ger en

årlig kostnad på 3600 kronor och inte 200 kronor.

Utredning om effektsäkringsprodukter och marknadsplats

Statskontoret förordar att utredningsarbetet på grund av frågans vikt och

bredd sker på regeringens uppdrag i form av en offentlig utredning eller

på annat lämpligt sätt.

Energimyndigheten anser det positivt att en utredning genomförs för

att klarlägga hur olika effektsäkringsprodukter kan utformas.

Svenskt Näringsliv stöder förslaget om att skyndsamt utreda hur effekt-

säkringsprodukter, t.ex. optioner, kan utformas.

Svensk Energi anser det mycket angeläget att det omgående startas en

utredning i enlighet med Svenska kraftnäts föreslag, som ska klarlägga

hur olika finansiella effektsäkringsprodukter kan utformas, hur en handel

med dessa kan komma igång samt hur en handelsplats bör utformas. En

nordisk harmonisering är enligt Svensk Energi önskvärd men genom att

behovet nu är akut för de svenska aktörerna, bör utredningen i första

hand fokuseras på hanteringen av den svenska modellen för effektresur-

serna.

FoU-projekt om elanvändningen

Statskontoret anser att kunskap om elförbrukningen är värdefull och att

rapporten borde ha tydliggjort behovet att ett sådant projekt genom att

kortfattat redovisa forskningsläget på området.

Energimyndigheten tycker att det är positivt att Svenska kraftnät initie-

rar ett FoU-projekt för att klarlägga elförbrukningens karaktär och pris-

känslighet vid mycket kallt väder.

59

HM power AB anser i likhet med rapportens förslag till åtgärder att

Prop. 2002/03:85

FoU-projekt bör starta där riktiga data och väl utvecklade modeller ger

Bilaga 3

en tydligare bild över var potential till effektreduktion finns.

Övrigt

Svenskt Näringsliv pekar på vikten av att, i avtalen om elleverans,

ansvarsförhållandena mellan säljare och köpare vid risk för effektbrist

anges tydligare än vad i dag är fallet.

Svensk Energi framhåller att det under utredningens gång har fram-

kommit ett behov av en översyn av balanstjänstens funktioner och pris-

sättningen av balanskraft. Det finns anledning se över balanstjänstens

funktion och regelverk samt vidta såna åtgärder som kan förbättra effekt-

balansen.

Oberoende Elhandlare anser att elhandlarna, mot bakgrund av struktu-

ren på marknaden, enbart skall ha ett ekonomiskt ansvar för att vara i

balans. Åtminstone måste detta enligt Oberoende Elhandlare gälla fram

till dess det finns en fungerande effektmarknad med fungerande instru-

ment för en effekthandel

Svenska Gruvföreningen anser att en av de största orsakerna till att

systemet för effektförsörjning inte fungerar är avtalen som tecknas

mellan småförbrukare och leverantörer. Svenska Gruvföreningen föreslår

att dessa avtal, i likhet med bilaterala avtal med större förbrukare, skall

innehålla klausuler om volym och kvalitet förutom pris.

60 Sammanställning av remissyttranden över förslag till lag om tillfällig effektreserv Remissinstanserna Lagförslaget har tillställts totalt 31 remissinstanser. Yttranden har avgetts av Hovrätten i Nedre Norrland , Kammarrätten i Göteborg , Statskontoret , Krisberedskapsmyndigheten , Riksrevisionsverket (RRV) , Kungliga Tekniska Högskolan , Konkurrensverket , Statens energimyndighet (Energimyndigheten) , Institutet för tillväxtpolitiska studier (ITPS) , Svenskt Näringsliv , Svensk Energi , Landsorganisationen i Sverige (LO) , Oberoende Elhandlare , Svenska Gruvföreningen , Svensk Elbrukarförening , Sveriges Energiföreningars Riksorganisation (SERO) , Svensk Vindkraftförening och Villaägarnas Riksförbund . Följande remissinstanser har avstått från att lämna synpunkter: Svenska Kommunförbundet , Handelshögskolan , Göteborgs universitet , Handelshögskolan i Stockholm , Verket för näringslivsutveckling (NUTEK) , Svenska Fjärrvärmeföreningen , Landsorganisationen i Sverige , HSB:s riksförbund , Hyresgästernas Riksförbund , Svenska Gruvföreningen , Sveriges Fastighetsägareförbund , Sveriges Vindkrafts- leverantörer och Vindkraftens Investerare och Projektörer . Allmänna synpunkter

Hovrätten i Nedre Norrland har från de intressen hovrätten har att tillva- rata inga synpunkter på den valda lösningen för att minska risken för effektbrist. Hovrätten har däremot på formella grunder vissa invänd- ningar mot delar av lagförslaget. För det första anser hovrätten att grun- derna för hur de balansansvarigas avgifter för effektreserven skall beräk- nas måste närmare anges i lagen. Vidare anser hovrätten att den före- slagna möjligheten för den systemansvariga myndigheten att meddela föreskrifter om skyldighet för elproducenter och balansansvariga att lämna uppgifter inte står i överensstämmelse med regeringsformens reglering av normgivningsmakten. Hovrättens övriga invändningar är av mera detaljkaraktär. Kammarrätten i Göteborg har ingen att erinra mot utformningen av den föreslagna lagen. Statskontoret instämmer i att en centralt upphandlad och finansierad effektreserv i princip bör finansieras av de balansansvarig företagen och att detta bör lagregleras. Statskontoret saknar dock en kommentar om vilka sakliga grunder som skall vara aktuella när avgifterna från de balansansvariga företagen skall bestämmas. Krisberedskapsmyndigheten , KTH , Konkurrensverket , Svenskt Näringsliv och Villaägarnas Riksförbund har inget att erinra mot lagförslaget. RRV och Svenska Gruvföreningen har inga synpunkter ut- över dem som lämnats på rapporten Effektförsörjning på den öppna el- marknaden. ITPS bifaller lagförslaget. Energimyndigheten tillstyrker lag- förslaget och vill därutöver, vad avser kontroll och överprövning av den systemansvariga myndighetens beslut, erinra om liggande förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om gemensamma regler för inre marknaden för el. Svensk Energi ställer sig bakom förslaget men har synpunkter på den konkreta utformningen av lagförslaget. Oberoende

Prop. 2002/03:85 Bilaga 4 61

Elhandlare anser att lagförslaget bör omarbetas och anpassas till förut-

Prop. 2002/03:85

sättningarna för att införa en marknadsorienterad effektlösning. Svensk

Bilaga 4

Elbrukarförening ansluter sig till förslaget. Svensk Vindkraftsförening

håller med om förslagen i rapporten Effektförsörjning på den öppna el-

marknaden men lämnar inga synpunkter på lagförslaget. SERO tillstyrker

de förslag som Svenska kraftnät lägger fram.

Synpunkter på utformningen av lagförslaget

1 §

Hovrätten i Nedre Norrland påpekar att det i den föreslagna lagtexten

anges att det skall finnas en effektreserv och att den får vara högst

2 000 MW. Däremot anges inte någon miniminivå. Det framstår därför

enligt hovrätten som oklart om avsikten är såsom anges i den inledande

motiveringen att den systemansvariga myndigheten skall tillse att det

ständigt finns en tillgänglig effektreserv om cirka 2 000 MW.

Svensk Energi anser att det i lagtexten bör framgå att effektreserven är

tillgänglig för att handhas och hanteras av den systemansvariga myndig-

heten. Detta innebär bl.a. att det är den systemansvariga myndigheten

som ansvarar för hur och under vilka förutsättningar effektreserven

kommer att nyttjas.

Oberoende elhandlare anser att Svenska Kraftnät måste fullt ut ta an-

svar för effektreserven fram till den dag man har en fungerade marknad

för effekten. Detta innebär att man inte statiskt i en lag redan år 2003 kan

låsa sig för ett visst effektbehov fram till 2008.

2 §

Hovrätten i Nedre Norrland påpekar att kravet att upphandlingen skall

ske på affärsmässiga grunder följer redan av 1 kap. 4 § lagen

(1992:1528) om offentlig upphandling och torde inte särskilt behöva

anges i den tillfälliga lagen. Eftersom den tillfälliga lagen är självständig

i förhållande till ellagen (1997:857) bör det enligt hovrätten av lagtexten

framgå att det med den systemansvariga myndigheten avses den i ellagen

angivna systemansvariga myndigheten.

Svensk Energi förutsätter att den offentliga upphandlingen också ut-

formas på ett sådant sätt att hänsyn tas till aktörernas långsiktighet och

framförhållning.

3 och 4 §§

Hovrätten i Nedre Norrland anser att beteckningen avgift i 3 § läst för

sig ger intryck av att syfta på varje balansansvarigs avgift men av inne-

hållet i 4 § framgår att med beteckningen avgift avses den totala avgift

som krävs för att finansiera effektreserven. Innehållet i de båda bestäm-

melserna kan enligt hovrättens mening göras mer lättillgängligt om det

återfinns i en gemensam bestämmelse, av vilken bör framgå att effekt-

reserven finansieras genom avgifter som betalas av de balansansvariga

och bestäms av den systemansvariga myndigheten. Vidare anser hovrät-

ten att grunderna för hur storleken av varje balansansvarigs avgift skall

bestämmas bör framgå av lagen. Det torde inte enligt hovrättens mening

vara tillåtet att överlåta direkt till den systemansvariga myndigheten att

62 besluta om hur kostnaden för att finansiera effektreserven skall fördelas mellan de balansansvariga, jfr regeringsformen (RF) 8 kap. 3 § och 9 § andra stycket.

Svensk Energi anser att ansvar och finansiering bör utformas på ett sätt som ger rimlig möjlighet för de balansansvariga att ta hänsyn till de kommande kostnaderna för effektresurserna även i de sedan tidigare exi- sterande avtalen med sina kunder. Det är därför angeläget att finansie- ringsfrågorna klargörs i lagen och dess kommentarer. Vidare är det enligt Svensk Energi rimligt att effektresurserna övergångsvis finansieras kollektivt, för kunderna, via de balansansvariga företagen. Svensk Energi anser också att det är angeläget att den avgift som den systemansvariga myndigheten ska besluta om blir transparent och förutsägbar samt att detta kan ske med god framförhållning. Det bör också framgå om avgif- ten ska beslutas varje år eller om ett avgiftsbeslut kan gälla över en längre tidsperiod.

Oberoende Elhandlare anför att det är ytterst viktigt att företagen i förväg får reda på avgiftens storlek så att det är möjligt vidarebefordra kostnaden till kunden och baka in denna i priset till kund. Kunden skall veta redan när denne tecknar sitt avtal att det offererade priset håller utan reservation för eventuella kostnader för en balansansvartjänst. Detta innebär enligt Oberoende Elhandlare att Svenska Kraftnät inte skall kunna ta ut avgiften för befintliga avtal utan endast för nytecknade avtal samt att man måste hitta en form för att bestämma avgiften så att kun- derna också kan teckna längre avtal utan risk för det balansansvariga företaget att åsamkas kostnader som inte är förutsägbara. Vidare anser Oberoende Elhandlare att Näringsdepartementets avkastningskrav på Svenska Kraftnät inte får vara en drivkraft hos Svenska Kraftnät att flytta över kostnader på de balansansvariga företagen. Principen för fördel- ningen av kostnaderna måste enligt Oberoende Elhandlare vara konkur- rensneutral och fastställas i samråd med branschorganisationerna på marknaden.

Svensk Elbrukarförening anser att Svenska kraftnät inte bara bör ta ut kostnaden utan skall göra det, eventuellt med ett tillägg för administrativt arbete. 5 §

Hovrätten i Nedre Norrland påpekar att enligt 8 kap. 3 § RF skall bl.a. föreskrifter som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden meddelas genom lag. Med stöd av bl.a. 7 § i samma kapitel kan riksdagen i lag bemyndiga regeringen att utan hinder av 3 § meddela föreskrifter i vissa uppräknade ämnen. Om riksdagen med stöd av sina delegationsmöjligheter bemyndi- gar regeringen att meddela föreskrifter i visst ämne kan riksdagen samti- digt medge att regeringen överlåter åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela bestämmelser i ämnet. Det är däremot inte tillåtet med delegation direkt från riksdagen till under regeringen lydande för- valtningsmyndigheter eller till kommuner (jfr Håkan[REDACTED_EFTERNAMN], Norm- givningsmakten enligt 1974 års reform, tredje upplagan, s. 116 m). Rätten att meddela föreskrifter bör alltså enligt hovrätten delegeras till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. För att und- vika oklarheter bör det enligt hovrätten i bestämmelsen möjligen också Prop. 2002/03:85 Bilaga 4 63

framgå att uppgifterna skall lämnas till den systemansvariga myndighe-

Prop. 2002/03:85

ten.

Bilaga 4

Svensk Energi ställer sig frågan om vilka uppgifter som den system-

ansvariga myndigheten skall kunna kräva in samt också behöver kräva in

för detta ändamål. Vilka uppgifter det rör sig om bör enligt Svensk

Energi tydligt framgå av kommentaren till paragrafen. Svensk Energi

uppfattar att den systemansvariga myndigheten redan i dag, via förord-

ning samt olika typer avtal med aktörerna, har tillgång till en omfattande

mängd uppgifter. Svensk Energi förutsätter att information rörande

enskilda företags affärsstrategier, affärsplanering m.m. är områden som

inte ska omfattas av skyldigheten att lämna uppgifter till den system-

ansvarige myndigheten. Vidare förutsätter Svensk Energi att skyddet för

enskilda företags ekonomiska förhållanden kan respekteras.

64 Sammanfattning av Regeringens uppdrag (N2002/5781/ESB) om genomförandet av delar av EG-direktivet 2001/77/EG om främjande av el från förnybara energikällor Ursprungsgarantier enligt artikel 5. Enligt artikel fem i direktivet skall medlemsstaterna senast den 27 okto- ber 2003 se till att el producerad från förnybara energikällor kan garante- ras vara producerad av sådana energikällor som avses i direktivet. Med- lemsstaterna skall se till att det på begäran utfärdas ursprungsgarantier. Artikel 5 innehåller sex punkter. Av dessa punkter är det endast punkt tre som kräver åtgärder för att artikeln som helhet skall anses kunna vara genomförd i Sverige. Enligt artikel 5.3 skall ursprungsgarantierna innehålla uppgifter om från vilken energikälla som elen producerats, var och när den producerats och, när det gäller vattenkraftverk, installerad effekt. Ursprungsgaranti- erna skall också göra det möjligt för producenter av el från förnybara energikällor att visa att den el de säljer är producerad från förnybara energikällor i den mening som avses i direktivet. Utöver att ursprungsgarantier för elproduktion från förnybara energi- källor skall kunna tillhandahållas kommer krav att ställas på sådan ursprungsgaranti för kraftvärmeproducerad el, enligt förslag till kraft- värmedirektiv KOM (2002) 415. Av dessa skäl är det mest lämpligt att införa en ny lag om ursprungsgarantier. Med utgångspunkt i förslaget till lag om elcertifikat enligt Ds 2002:40 har en bearbetning och anpassning gjorts till ett lagförslag om ursprungs- garantier. Vägledande vid utformningen av förslaget har varit de uppgif- ter som Energimyndigheten och Svenska Kraftnät har i elcertifikatsyste- met och det hanteringssystem som byggts upp för godkännande av an- läggning, tilldelning av elcertifikat och tillsyn. Genom det kommande systemet för elcertifikat kommer kraven i artikel fem att kunna klaras för samtliga energikällor som är berättigade till elcertifikat. En komplette- ring har gjorts för att hantera storskalig vattenkraft som inte ingår i det svenska elcertifikatsystemet. I avsnitt 1 ges bakgrund och redovisas Energimyndighetens uppdrag. Avsnitt 2 behandlar myndighetens överväganden inför förslaget till en lag om ursprungsgarantier. I avsnitt 3 redovisas förslag till lag om ursprungsgarantier. I avsnitt 4 beskrivs och kommenteras samtliga punkter under artikel 5. I avsnitt 5 återfinns en konsekvensanalys av Energimyndighetens förslag och i avsnitt 6 finns författningskommenta- rerna. Prop. 2002/03:85 Bilaga 5 65 Sammanställning av remissyttranden över Statens energimyndighets redovisning av regeringens upp- drag (N2002/5781/ESB) om genomförandet av delar av EG-direktivet om främjande av förnybara energi- källor Ursprungsgarantier enligt artikel 5. Prop. 2002/03:85 Bilaga 6 Remissinstanserna Remissyttranden har avgetts av Hovrätten för Nedre Norrland , Kammarrätten i Jönköping , Länsrätten i Södermanlands län , Domstolsverket , Kammarkollegiet , Statskontoret , Konsumentverket (KO) , Kommerskollegium , Exportrådet , Riksrevisionsverket , Naturvårdsverket , Boverket , Konkurrensverket , Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät), Landsorganisationen i Sverige (LO), Oberoende Elhandlare, Svensk Energi, Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO), Fjärrvärmeföreningen, Svenska Gasföreningen, Svenska Gruvföreningen, Svenska Kommunförbundet, Svenskt Näringsliv, Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO), Sveriges Energiföreningars Riksorganisation (SERO), Fastighetsägarna i Sverige, Vindkraftsleverantörerna i Sverige och Tjänstemännens Centralorganisation (TCO). Generella sypunkter Hovrätten för Nedre Norrland, Kammarrätten i Jönköping och

Kammarkollegiet framför synpunkter på Energimyndighetens förslag till lag om ursprungsgaranti som är av språklig eller formell karaktär.

Naturvårdsverket tillstyrker Energimyndighetens förslag till system för ursprungsgarantier men saknar en bredare analys av vad som ska till för att garantierna ska bli verkningsfulla. Svensk Energi anser att förslagen är väl balanserade. Fjärrvärmeföreningen delar Energimyndighetens bedömning att en ny lag bör införas för ursprungsgarantierna. Svenska Kommunförbundet stödjer i allt väsentligt Energimyndighetens bedöm- ningar och förslag. Vindkraftsleverantörerna i Sverige anser i huvudsak att förslaget är bra, att det bygger på elcertifikatet och är kompletterat för att inkludera även storskalig vattenkraft.

Domstolsverket framför att Energimyndighetens förslag innebär att förvaltningsdomstolarna tillförs nya ärendetyper vilket kommer att med- föra en ökad arbetsbelastning på domstolarna. Verket konstaterar att rapporten inte innehåller något försök till uppskattning av hur många ytterligare ärenden som de föreslagna reglerna kan antas medföra för de allmänna förvaltningsdomstolarna.

Statskontoret instämmer i Energimyndighetens slutsatser och förslag och påtalar att administrationen av ursprungsgarantierna i så stor ut- sträckning som möjligt bör samordnas med hanteringen av certifikat. Svenska kraftnät delar Energimyndighetens uppfattning att införandet av 66

de föreslagna åtgärderna innebär att EG-direktivet kan anses vara genom-

Prop. 2002/03:85

fört i Sverige.

Bilaga 6

Konsumentverket ,

Länsrätten

i

Södermanlands

län

och

Fastighetsägarna

i

Sverige

har

inga

invändningar

mot

Energimyndighetens

förslag.

Exportrådet ,

Riksrevisionsverket ,

Konkurrensverket och Svenska Gasföreningen har inga sypunkter på för- slaget. Oberoende Elhandlare anser att de föreslagna förändringarna är bra för att ytterligare främja el från förnybara energikällor men avstår från att lämna mer detaljerade synpunkter. Svenska Gruvföreningen har inga principiella invändningar men befarar att genomförandet kommer att innebära en omfattande byråkrati som i slutänden kunden får betala för.

Boverket skriver att de inte har möjlighet att bedöma föreslagna åtgär- der som behövs för att artikel 5 ska kunna anses vara genomförd och att frågan om energitillförsel ligger utanför verkets område. LO , Svenskt Näringsliv , SACO och TCO avstår från att yttra sig i ärendet.

SERO framför ett antal synpunkter vad gäller implementeringen av EG-direktivet. De skriver dock att det enda som motsvarar direktivets krav i Energimyndighetens rapport är det pågående arbetet om ursprungsgarantier enligt artikel 5. Detaljerade kommentarer 2 kap. 1 §

Kommerskollegium konstaterar att de definitioner som förekommer i direktiv 2001/77/EG inte ordagrant överstämmer med förlaget i Lag om elcertifikat (DS 2002:40) och att skillnaden gör det svårt att jämföra de olika regelförslagen.

Svensk Energi anser att det förenklar för aktörerna att systemet för ursprungsmärkning samordnas med definitionerna i Elcertifikatsystemet. Svensk Energi vill framhålla vikten av att det snarast klarläggs vilka bio- bränslen som kommer att vara godkända i elcertifikatsystemet och därigenom också berättiga innehavare av anläggningen till ursprungs- garanti.

Fjärrvärmeföreningen anser att det är viktigt att man har samma defi- nition av förnybar energi i elcertifikatsystemet och i regelverket för ursprungsmärkning. Föreningen förordar att elcertifikatsystemet harmo- niseras med den definition som anförs i artikel 2 i EG-direktivet. Att i dagsläget införa svenska särregler anses vara olämpligt eftersom all strä- van är att harmonisera regelverket inom EU. Fjärrvärmeföreningen kon- staterar att Energimyndigheten i kommentarerna till kap. 2 föreslår att urvalet av biobränslen som görs i elcertifikatsystemet också skall vara de som får ursprungsgarantier. Fjärvärmeföreningen anser att detta är fel. De övergripande reglerna från EU skall vara utgångspunkten. Om Sverige väljer att inskränka rätten till elcertifikat för viss biomassa får detta inte också inskränka rätten till ursprungsgaranti.

SVEBIO vill peka på risken för att man i regelverken inför olika och motstridiga definitioner av biobränslen. De anser till exempel att GROT, massaindustrins avlutar, torv, återvinningsvirke samt sorterat avfall med biologiskt ursprung bör inrymmas i biobränslefamiljen. 67

4 kap. 7 §

Prop. 2002/03:85

När det gäller förslaget att en anläggningsinnehavare skall kunna åläg-

Bilaga 6

gas att betala en särskild avgift om en ursprungsgaranti felaktigt har ut-

färdats, förordar Hovrätten för Nedre Norrland att grunderna för hur den

särskilda avgiften skall bestämmas anges i lagen.

5 kap.

Kammarkollegiet framför att det av 4 § 1 st framgår att den som lider

skada på grund av tekniskt fel i registret har rätt till ersättning från staten.

Energimyndigheten föreslår att Kammarkollegiet skall företräda staten i

dessa situationer och att 4 § förordningen (1995:1301) om handläggning

av skadeståndsanspråk mot staten ändras i enlighet därmed.

Kammarkollegiet skriver att det av Energimyndighetens rapport dock

inte framgår hur ersättningen till skadelidande skall finansieras.

Kammarkollegiet disponerar inte över några medel som kan användas för

det ändamålet. För att den av Energimyndigheten föreslagna lagänd-

ringen skall kunna genomföras krävs alltså att frågan om finansieringen

av ersättningarna till de skadelidande kan lösas.

Kammarkollegiet skriver vidare att i 4 § 2 st föreslås en bestämmelse

om jämkning av skadeståndet om den skadelidande har medverkat till

skadan. Motsvarande bestämmelse finns dock i skadeståndslagen

(1972:207), varför kollegiet föreslår att bestämmelsen utgår ur förslaget.

Kollegiet anser det tillräckligt att det i motiven erinras om bestämmelsen

i skadeståndslagen.

6 kap. 1 §

Enligt Kammarrätten i Jönköping bör bestämmelsen även omfatta

beslut om särskild avgift enligt 4 kap. 7 §.

Domstolsverket framför att enligt 6 kap. 1 § skall vissa beslut av

Energimyndigheten överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Det-

samma gäller beslut av Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät)

om avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen

(1998:204). Sådana beslut av Svenska kraftnät kommer emellertid att

omfattas av den allmänna regeln om överklagande i 22 a § förvaltnings-

lagen (1986:223). Enligt Domstolsverket får det därför anses obehövligt

att införa en särskild regel om överklagande i den föreslagna lagen om

ursprungsgaranti. Domstolsverket anser således att den föreslagna

bestämmelsen inte bör införas.

Övrigt

Konsumentverket anser att all el bör ursprungsmärkas, samt att det bör

utredas vidare hur redovisningen ska ske för att främja ett medvetet och

aktivt val av den enskilde konsumenten vid inköp av el. Även

Vindkraftsleverantörerna i Sverige anser att ursprungsmärkning bör gälla

för all el. SVEBIO framför att det i kan finnas skäl att undersöka möjlig-

heterna att införa ursprungsdeklarationer för all el.

68 Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el produ- cerad från förnybara energikällor på den inre mark- naden för el EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV Prop. 2002/03:85 Bilaga 7 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska- pen, särskilt artikel 175.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), och av följande skäl:

(1)

Möjligheten att använda förnybara energikällor utnyttjas i dag inte till fullo i gemenskapen. Gemenskapen anser att behovet att främja förny- bara energikällor är en prioriterad åtgärd eftersom deras användning bidrar till miljöskydd och hållbar utveckling. Dessutom kan detta också skapa lokal sysselsättning, ha en positiv inverkan på social sammanhåll- ning, bidra till försörjningstryggheten och göra det möjligt att uppfylla målen från Kyoto snabbare. Det är därför nödvändigt att se till att denna möjlighet utnyttjas bättre inom ramen för den inre marknaden för el.

(2)

Främjande av el producerad från förnybara energikällor är en viktig prioritering för gemenskapen, såsom beskrivs i vitboken om förnybara energikällor (nedan kallad vitboken), av skäl som hänför sig till att trygga energiförsörjningen och diversifiera energitillförseln, skydda miljön och främja den sociala och ekonomiska sammanhållningen. Detta stöddes av rådet i resolutionen av den 8 juni 1998 om förnybara energi- källor(5) och av Europaparlamentet i dess resolution om vitboken(6).

(3)

Den ökade användningen av el producerad från förnybara energikäl- lor utgör en viktig del av det åtgärdspaket som behövs för att uppfylla 

Kyoto-protokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimat- förändringar och av varje politiskt åtgärdspaket för att uppfylla ytterli- gare åtaganden.

(4)

Rådet i sina slutsatser av den 11 maj 1999 och Europaparlamentet i sin resolution av den 17 juni 1998 om el från förnybara energikällor(7) har uppmanat kommissionen att lägga fram ett konkret förslag till gemenskapsregler om tillträde till den inre marknaden för el producerad från förnybara energikällor. Dessutom har Europaparlamentet i sin reso-

69

lution av den 30 mars 2000 om el producerad från förnybara energikällor

Prop. 2002/03:85

och den inre marknaden för el(8) betonat att det är nödvändigt med bin-

Bilaga 7

dande och ambitiösa mål för förnybara energikällor på nationell nivå för

att nå resultat och uppnå gemenskapsmålen.

(5)

För att på medellång sikt kunna öka marknadsandelen för el produce- rad från förnybara energikällor måste alla medlemsstater ställa upp nationella vägledande mål för användningen av el producerad från förny- bara källor.

(6)

Dessa nationella vägledande mål bör vara förenliga med alla de nationella åtaganden som gjorts i samband med gemenskapens åtaganden rörande klimatförändringar i enlighet med 

Kyoto-protokollet.

(7)

Kommissionen bör bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har gjort framsteg när det gäller att uppnå de nationella vägledande målen och i vilken utsträckning dessa är förenliga med det övergripande vägle- dande målet på 12 % av den nationella bruttoenergianvändningen 2010, med hänsyn till att vitbokens vägledande mål på 12 % för hela gemen- skapen senast 2010 ger värdefull vägledning för ökade ansträngningar på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna, samtidigt som de olika natio- nella förutsättningarna måste beaktas. Om det behövs för att uppnå målen bör kommissionen till Europaparlamentet och rådet lägga fram förslag, i vilka kan ingå bindande mål.

(8)

Medlemsstaterna skall följa den gällande gemenskapslagstiftningen om avfallshantering om de använder avfall som energikälla. Tillämp- ningen av detta direktiv påverkar inte definitionerna i bilaga 2a och 2b till rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(9). Stöd för förnybara energikällor bör vara samstämmigt med gemenskapens övriga mål, särskilt bör hierarkin för avfallshantering respekteras. Därför bör förbränning av osorterade hushållssopor inte främjas genom ett kom- mande stödsystem för förnybara energikällor om ett sådant främjande skulle undergräva hierarkin.

(9)

Den definition av biomassa som ges i detta direktiv utesluter inte en annan definition i nationell lagstiftning, för andra syften än de som anges i detta direktiv.

(10)

Medlemsstaterna åläggs inte genom detta direktiv att erkänna köp av en ursprungsgaranti från andra medlemsstater eller motsvarande köp av el som ett bidrag till uppfyllandet av de ålagda nationella kvoterna. Emellertid behövs en ursprungsgaranti för el producerad från förnybara energikällor för att underlätta handeln med sådan el och öka tydligheten beträffande användarnas möjlighet att välja mellan el producerad från 

icke-förnybara källor och el producerad från förnybara energikällor. System för ursprungsgaranti ger inte i sig rätt att komma i åtnjutande av nationella stödmekanismer i olika medlemsstater. Det är viktigt att alla former av el som produceras från förnybara energikällor omfattas av sådana ursprungsgarantier. 70 (11) Det är viktigt att skilja mellan ursprungsgarantier och överlåtbara gröna certifikat.

(12)

Behovet av offentligt stöd till förnybara energikällor erkänns i gemenskapens riktlinjer om statligt stöd för miljöskydd(10) vilka, bland andra alternativ, beaktar behovet av att internalisera externa kostnader för elproduktion. Bestämmelserna i fördraget och särskilt artiklarna 87 och 88 i detta kommer emellertid att fortsätta att gälla för sådant stöd.

(13)

Det behöver upprättas ett rättsligt ramverk för marknaden för förny- bara energikällor.

(14)

Medlemsstaterna har olika stödmekanismer på nationell nivå för förnybara energikällor, bland annat gröna certifikat, investeringsstöd, skattebefrielser eller skattelättnader, skatteåterbetalningar och system med direkt prisstöd. Ett viktigt medel att uppnå detta direktivs mål är att garantera att dessa mekanismer fungerar väl till dess att ett rättsligt ram- verk på gemenskapsnivå blir operativt, för att bibehålla investerarnas förtroende.

(15)

Det är för tidigt att besluta om ett gemenskapsomfattande ramverk för stödsystem, med hänsyn till de begränsade erfarenheterna av natio- nella system och den nuvarande relativt låga andelen el producerad från förnybara energikällor med prisstöd inom gemenskapen.

(16)

Det är emellertid nödvändigt att efter en tillräckligt lång övergångs- period anpassa stödsystemen till den framväxande inre marknaden för el. Det är därför lämpligt att kommissionen övervakar situationen och lägger fram en rapport om erfarenheterna från tillämpningen av nationella system. Om det är nödvändigt bör kommissionen, mot bakgrund av slut- satserna i den rapporten, lägga fram ett förslag till ett rättsligt ramverk avseende stödsystem för el producerad från förnybara energikällor. För- slaget bör bidra till uppfyllandet av de nationella vägledande målen, vara förenligt med principerna för den inre marknaden för el och ta hänsyn till särdragen hos olika förnybara energikällor, olika tekniker och geogra- fiska skillnader. Det bör också effektivt främja användningen av förny- bara energikällor och vara enkelt och samtidigt så effektivt som möjligt, särskilt när det gäller kostnaderna, samt omfatta en tillräckligt lång över- gångstid på minst sju år och bibehålla investerarnas förtroende och und- vika 

icke-återvinningsbara kostnader (stranded costs). Detta rättsliga ramverk skulle möjliggöra att el producerad från förnybara energikällor kan konkurrera med el producerad från icke-förnybara energikällor och begränsa kostnaden för konsumenten samtidigt som behovet av offentligt stöd på medellång sikt minskas.

(17)

En ökad marknadspenetration för el producerad från förnybara ener- gikällor medger stordriftsfördelar som minskar kostnaderna.

(18)

Det är viktigt att utnyttja marknadskrafternas och den inre markna- dens styrka och göra el producerad från förnybara energikällor konkur-

renskraftig och attraktiv för medborgarna i Europa. Prop. 2002/03:85 Bilaga 7 71 Prop. 2002/03:85 (19) I samband med att utvecklingen av marknaden för förnybara energi- Bilaga 7 källor främjas är det viktigt att ta hänsyn till den positiva inverkan på regionala och lokala utvecklingsmöjligheter, möjligheter till export, social sammanhållning och möjligheter till sysselsättning, i synnerhet när det gäller små och medelstora företag och oberoende kraftproducenter.

(20)

Sektorn för energi från förnybara energikällor har en särpräglad struktur, vilket särskilt bör beaktas vid översynen av de administrativa förfarandena för att få tillstånd att uppföra anläggningar som producerar el från förnybara energikällor.

(21)

Under vissa omständigheter är det inte möjligt att helt säkerställa överföring och distribution av el producerad från förnybara energikällor utan att nätets tillförlitlighet och säkerhet påverkas och garantier i detta sammanhang kan därför inbegripa ekonomisk ersättning.

(22)

Kostnaderna för att till nätet ansluta nya elproducenter som använ- der förnybara energikällor bör vara objektiva, klara och tydliga samt 

icke-diskriminerande, och erforderlig hänsyn bör tas till den nytta anslutna kraftverk medför för nätet.

(23)

Eftersom de allmänna målen för den föreslagna åtgärden inte i till- räcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdernas omfattning eller effekter bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. Det närmare genomförandet av åtgärderna bör emellertid överlåtas på medlemsstaterna, vilket ger varje medlemsstat möjlighet att välja det sätt som bäst motsvarar dess speciella situation. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syfte Syftet med detta direktiv är att främja en ökning av de förnybara energi- källornas bidrag till elproduktionen på den inre marknaden för el och att skapa en grund för ett framtida rättsligt ramverk på gemenskapsnivå för detta. 72

Artikel 2

Prop. 2002/03:85

Definitioner

Bilaga 7

I detta direktiv avses med

a)

förnybara energikällor: förnybara 

icke-fossila energikällor (vindkraft, solenergi, jordvärme, våg- och tidvattenenergi, vattenkraft, biomassa, deponigas, gas från avloppsreningsanläggningar och biogas),

b)

biomassa: den biologiskt nedbrytbara fraktionen av produkter, avfall och rester från jordbruk (både vegetabiliska och animaliska ämnen), skogsbruk och närstående industrier samt den biologiskt nedbrytbara fraktionen av industriavfall och kommunalt avfall,

c)

el producerad från förnybara energikällor: elektricitet producerad i kraftverk där enbart förnybara energikällor används, liksom den andel av elektriciteten som produceras från förnybara energikällor i hybridkraft- verk som också använder konventionella energikällor, samt den el producerad från förnybara källor som används för att fylla lagringssy- stemen, undantaget den el som produceras som ett resultat av lagrings- system,

d)

elanvändning: nationell elproduktion, inbegripet egenproduktion, plus importerad el minus exporterad el (nationella bruttoelanvändningen).

Dessutom skall definitionerna i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(11) tillämpas. Artikel 3 Nationella vägledande mål

1.

Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att främja en ökad användning av el producerad från förnybara energikällor i enlighet med de nationella vägledande mål som avses i punkt 2. Dessa åtgärder skall stå i proportion till det uppställda målet.

2.

Senast den 27 oktober 2002 och därefter vart femte år skall medlems- staterna anta och offentliggöra en rapport med nationella vägledande mål för den framtida användningen av el producerad från förnybara energi- källor uttryckt som en procentuell andel av elanvändningen för de föl- jande tio åren. I rapporten skall också redogöras för de åtgärder som vidtagits och som planeras på nationell nivå för att uppnå dessa natio- nella vägledande mål. När målen fram till 2010 fastställs skall medlems- staterna

- ta hänsyn till de referensvärden som återfinns i bilagan, och 73 - se till att dessa mål är förenliga med de nationella åtaganden som gjorts i samband med gemenskapens åtaganden rörande klimatförändringar i enlighet med Kyoto-protokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar.

3.

Medlemsstaterna skall, första gången senast den 27 oktober 2003 och därefter vartannat år, offentliggöra en rapport som skall innehålla en analys av förverkligandet av nationella vägledande mål, med hänsyn tagen särskilt till de klimatfaktorer som eventuellt kan påverka förverkli- gandet av dessa mål, och ange i vilken utsträckning åtgärderna är fören- liga med nationella åtaganden beträffande klimatförändringar.

4.

Kommissionen skall på grundval av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkterna 2 och 3 bedöma i vilken utsträckning

-

medlemsstaterna har gjort framsteg när det gäller att förverkliga sina nationella vägledande mål,

-

de nationella vägledande målen är förenliga med det övergripande vägledande målet på 12 % av den nationella bruttoenergianvändningen senast 2010 och särskilt med den vägledande andelen el producerad från förnybara energikällor på 22,1 % av gemenskapens totala elanvändning senast 2010.

Kommissionen skall offentliggöra sina slutsatser i en rapport, första gången senast den 27 oktober 2004 och därefter vartannat år. Denna rap- port skall vid behov åtföljas av förslag till Europaparlamentet och rådet. Om det i den rapport som avses i andra stycket dras slutsatsen att de nationella vägledande målen sannolikt inte stämmer överens, av skäl som inte är motiverade och/eller som inte hänger samman med nya veten- skapliga rön, med det övergripande vägledande målet, skall dessa förslag ta upp nationella mål, inklusive eventuellt bindande sådana, i en lämplig form. Artikel 4 Stödsystem

1.

Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget skall kommissionen utvärdera tillämpningen av de system som används i medlemsstaterna, enligt vilka en elproducent får direkt eller indirekt stöd enligt offentliga myndigheters bestämmelser, och som skulle kunna ha en begränsande effekt på handeln, på grundval av att systemen bidrar till målen i artiklarna 6 och 174 i fördraget.

2.

Kommissionen skall, senast den 27 oktober 2005, lägga fram en väl- dokumenterad rapport om erfarenheterna från tillämpningen och sam- existensen av de olika systemen enligt punkt 1. I rapporten skall bedömas framgången, inbegripet kostnadseffektiviteten, av de stödsystem som

avses i punkt 1 för att främja konsumtion av el som producerats från för- Prop. 2002/03:85 Bilaga 7 74 nybara energikällor i enlighet med de nationella vägledande mål som anges i artikel 3.2. Rapporten skall vid behov åtföljas av ett förslag till ett ramverk på gemenskapsnivå avseende stödsystem för el producerad från förnybara energikällor. Varje förslag till ramverk skall

a)

bidra till uppfyllandet av de nationella vägledande målen,

b)

vara förenligt med principerna för den inre marknaden för el,

c)

ta hänsyn till särdragen hos olika förnybara energikällor, samt även olika tekniker och olika geografiska förhållanden,

d)

främja en effektiv användning av förnybara energikällor och vara enkelt och samtidigt så effektivt som möjligt, särskilt när det gäller kost- naderna, och

e)

omfatta en tillräckligt lång övergångsperiod för nationella stödsystem på minst sju år och bibehålla investerarnas förtroende.

Artikel 5 Ursprungsgaranti för el producerad från förnybara energikällor

1.

Medlemsstaterna skall senast den 27 oktober 2003 se till att el produ- cerad från förnybara energikällor kan garanteras vara producerad från sådana energikällor i den mening som avses i detta direktiv i enlighet med objektiva, klara och tydliga samt 

icke-diskriminerande kriterier som har fastställts av respektive medlemsstat. De skall se till att det på begä- ran utfärdas en ursprungsgaranti med detta innehåll.

2.

Medlemsstaterna får utse ett eller flera behöriga organ som skall vara oberoende i förhållande till producenter och distributörer och som skall ha i uppdrag att kontrollera utfärdandet av ursprungsgarantierna.

3.

Ursprungsgarantierna skall

-

innehålla uppgifter om från vilken energikälla som elen producerats, var och när den producerats och, när det gäller vattenkraftverk, installe- rad effekt, och

-

göra det möjligt för producenter av el från förnybara energikällor att visa att den el de säljer är producerad från förnybara energikällor i den mening som avses i detta direktiv.

4. Sådana ursprungsgarantier som utfärdas i enlighet med punkt 2 bör erkännas ömsesidigt av medlemsstaterna uteslutande såsom bevis på de faktorer som nämns i punkt 3. Vägran att erkänna en ursprungsgaranti som bevis, t.ex. av skäl som hänför sig till bedrägeribekämpning, måste grundas på objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande krite- Prop. 2002/03:85 Bilaga 7 75

rier. Om någon vägrar att erkänna en ursprungsgaranti får kommissionen

Prop. 2002/03:85

tvinga den vägrande parten att erkänna garantin, särskilt med beaktande

Bilaga 7

av de objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier på

vilka ett sådant erkännande grundas.

5.

Medlemsstaterna eller de behöriga organen skall inrätta lämpliga mekanismer för att säkerställa att ursprungsgarantin är både korrekt och tillförlitlig, och de skall i den rapport som avses i artikel 3.3 beskriva de åtgärder som har vidtagits för att säkerställa garantisystemets tillförlitlig- het.

6.

Efter samråd med medlemsstaterna skall kommissionen i den rapport som avses i artikel 8 granska de former och tillvägagångssätt som medlemsstaterna kan följa för att garantera ursprunget för den el som producerats från förnybara energikällor. Vid behov skall kommissionen föreslå Europaparlamentet och rådet att gemensamma regler antas om detta.

Artikel 6 Administrativa förfaranden 1. Medlemsstaterna eller de behöriga organ som medlemsstaterna har utsett, skall utvärdera nuvarande lagar och författningar om de tillstånds- förfaranden eller andra förfaranden som anges i artikel 4 i direktiv 96/92/EG för uppförande av produktionsanläggningar för produktion av el från förnybara energikällor i syfte att

-

minska lagstiftningshinder och andra hinder för en ökning av produk- tionen av el från förnybara energikällor,

-

få fram effektivare och snabbare förfaranden på lämplig administrativ nivå, och

-

se till att reglerna är objektiva, klara och tydliga samt 

icke-diskrimine- rande och beaktar fullt ut särdragen i de olika teknikerna för att utnyttja förnybara energikällor. 2. Medlemsstaterna skall senast den 27 oktober 2003 offentliggöra en rapport om den utvärdering som avses i punkt 1, vid behov med en beskrivning av de åtgärder som har vidtagits. Syftet med denna rapport är att, om det är relevant i nationell lagstiftning, ge en översikt över vilken nivå som uppnåtts och särskilt vad gäller följande frågor:

-

Samordning mellan de olika administrativa organen när det gäller tids- frister, mottagande och behandling av ansökningar om tillstånd.

-

Möjligheten att fastställa särskilda riktlinjer för den verksamhet som avses i punkt 1 och möjligheten att införa ett snabbplaneringsförfarande för producenter av el från förnybara energikällor.

76

- Utseendet av myndigheter för att medla vid tvister mellan tillståndsgi-

Prop. 2002/03:85

vande myndigheter och dem som ansöker om tillstånd.

Bilaga 7

3. Kommissionen skall, i den rapport som avses i artikel 8 och på grund-

val av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkt 2 i den här

artikeln, utvärdera vilka metoder som är bäst för att förverkliga de mål

som anges i punkt 1.

Artikel 7 Nätfrågor

1.

Utan att det påverkar nätets tillförlitlighet och säkerhet skall medlems- staterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät inom deras territorium garanterar överföring och distribution av el producerad från förnybara energikällor. De kan dessutom ge prioriterat tillträde till nätet för el producerad från förnybara energikällor. Då de som ansvarar för driften av överföringsnätet avgör inmatningsordningen mellan produktionsan- läggningarna skall de prioritera anläggningar som använder förnybara energikällor, i den mån driften av det nationella elsystemet tillåter det.

2.

Medlemsstaterna skall inrätta ett rättsligt ramverk eller kräva att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät utarbetar och offentliggör standardiserade regler om vem som skall stå för kostna- derna för sådana tekniska anpassningar, t.ex. nätanslutningar och nätför- stärkningar, som behövs för att ansluta nya elproducenter som skall mata nätet med el producerad från förnybara energikällor.

Dessa regler skall grunda sig på objektiva, klara och tydliga samt icke- diskriminerande kriterier, som skall ta särskild hänsyn till alla de kostna- der och fördelar som sammanhänger med anslutningen av dessa produ- center till nätet. Reglerna kan medge olika typer av anslutningar.

3.

När så är lämpligt får medlemsstaterna kräva att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät delvis eller till fullo övertar de kostnader som avses i punkt 2.

4.

De som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät skall åläggas att förse nya elproducenter som önskar bli anslutna med en uttömmande och detaljerad uppskattning av de kostnader som anslut- ningen medför. Medlemsstaterna kan tillåta att de producenter av el producerad från förnybara energikällor som vill ansluta sig till nätet skall kunna använda en anbudsförfrågan rörande anslutningsarbetet.

5.

Medlemsstaterna skall inrätta ett rättsligt ramverk eller kräva att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät utarbetar och offentliggör standardiserade regler för fördelningen av kostnader för systeminstallationer, t.ex. nätanslutningar och nätförstärkningar, mellan alla producenter som drar nytta av dem.

77

Kostnadsfördelningen skall genomföras med hjälp av en mekanism som

Prop. 2002/03:85

är grundad på objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande

Bilaga 7

kriterier, som beaktar de fördelar som anslutningarna medför såväl för de

ursprungligen anslutna producenterna och de senare anslutna producen-

terna som de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributions-

nät.

6. Medlemsstaterna skall se till att uttag av överförings- och distribu-

tionsavgifter inte diskriminerar el från förnybara energikällor, särskilt el

från förnybara energikällor som producerats i randområden såsom

öregioner och regioner med låg befolkningstäthet.

När så är lämpligt skall medlemsstaterna upprätta ett rättsligt ramverk

eller ålägga dem som ansvarar för drift av överföringssystem och distri-

butionssystem att se till att avgifter som tas ut för överföring och distri-

bution av el från anläggningar som använder förnybara energikällor åter-

speglar realiserbara kostnadsfördelar som resulterar av anläggningens

anslutning till nätet. Sådana kostnadsfördelar kan uppstå genom direkt

användning av ett lågspänningsnät.

7. Medlemsstaterna skall i den rapport som avses i artikel 6.2 även

bedöma vilka åtgärder som skall vidtas för att underlätta tillträde till nätet

för el producerad från förnybara energikällor. I denna rapport skall bl.a.

möjligheten att införa tvåvägsmätning undersökas.

Artikel 8 Sammanfattande rapport På grundval av de rapporter som medlemsstaterna upprättat enligt artik- larna 3.3 och 6.2 skall kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram en sammanfattande rapport om genomförandet av detta direktiv senast den 31 december 2005, och därefter vart femte år. I denna rapport skall kommissionen

-

granska de framsteg som gjorts när det gäller att ta hänsyn till de ex- terna kostnaderna för el producerad från 

icke-förnybara energikällor samt effekterna av offentligt stöd till elproduktionen, och

-

särskilt beakta medlemsstaternas möjligheter att uppfylla de nationella vägledande mål som fastställs i artikel 3.2, det övergripande vägledande mål som anges i artikel 3.4 och förekomsten av diskriminering mellan olika energikällor.

Vid behov skall kommissionen överlämna ytterligare förslag till Europa- parlamentet och rådet tillsammans med denna rapport. Artikel 9

Överföring

78

Prop. 2002/03:85 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som Bilaga 7 är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 27 oktober 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hän- visning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Artikel 10 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europe- iska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 11 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den 27 september 2001. På Europaparlamentets vägnar N. Fontaine Ordförande På rådets vägnar C. Picqué Ordförande 79

(1)

EGT C 311 E, 31.10.2000, s. 320 och EGT C 154 E, 29.5.2001, s. 89.

Prop. 2002/03:85

(2)

EGT C 367, 20.12.2000, s. 5.

Bilaga 7

(3)

EGT C 22, 24.1.2001, s. 27.

(4)

Europaparlamentets yttrande av den 16 november 2000 (EGT C 223, 8.8.2001, s. 294), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 mars 2001 (EGT C 142, 15.5.2001, s. 5) och Europaparlamentets beslut av den 4 juli 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 7 september 2001.

(5)

EGT C 198, 24.6.1998, s. 1.

(6)

EGT C 210, 6.7.1998, s. 215.

(7)

EGT C 210, 6.7.1998, s. 143.

(8)

EGT C 378, 29.12.2000, s. 89.

(9)

EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom kom- missionens beslut 96/350/EG (EGT L 135, 6.6.1996, s. 32).

(10)

EGT C 37, 3.2.2001, s. 3.

(11)

EGT L 27, 30.1.1997, s. 20.

80 Sammanställning av remissyttranden över utvärderingsrapporter om 1997 års energipolitiska program Remissinstanserna

Yttrande har avgivits av Statskontoret , Statistiska centralbyrån (SCB) , Ekonomistyrningsverket , Riksrevisionsverket , Vetenskapsrådet , Uppsala universitet , Kungliga tekniska högskolan (KTH) , Växjö universitet , Umeå universitet , Chalmers tekniska högskola , Riksantikvarieämbetet , Naturvårdsverket , Statens meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) , Boverket , Konkurrensverket , Sveriges geologiska undersökning (SGU) , Skogsstyrelsen , Affärsverket svenska kraftnät (Svenska Kraftnät) , Statens energimyndighet (Energimyndigheten) , Institutet för tillväxtpolitiska studier (ITPS) , Svenska Kommunförbundet , Svenska Naturskyddsföreningen (SNF) , Svenskt Näringsliv , Lantbrukarnas riksförbund (LRF) , Svensk Energi , Svenska Fjärrvärmeföreningen , Svenska Petroleuminstitutet , Landsorganisationen (LO) , Barsebäck kraft AB , Folkkampanjen mot kärnkraft - kärnvapen , Föreningen Sveriges Energirådgivare (Energirådgivarna) , Oberoende Elhandlare , Svenska kolinstitutet , Svenska gasföreningen , Svensk Industriförening , Fastighetsägarna Sverige , Sveriges verkstadsindustrier (VI) , Sydkraft AB och Miljövänner för kärnkraft . Vidare har ett gemensamt yttrande läm- nats in av de fyra branschorganisationerna inom Skogen och Kemin, Gruvorna och Stålet (SKGS) , dvs. Jernkontoret , Plast 

Mer specifika synpunkter när det gäller redogörelsen för olika åtgärder

inom programmet samt uppfyllelsen av enskilda villkor redovisas i före-

kommande fall nedan inom respektive sakområde. Även Institutet för

tillväxtpolitiska studier (ITPS) har påtalat skillnader mellan rapporterna

och menar att den skillnad som finns i bedömningen av hur påtagliga

effekter en stängning av reaktorn kan få bör uppmärksammas och

respektive rapports trovärdighet noga övervägas.

Vetenskapsrådet framhåller att de långsiktiga insatserna för energi-

forskning, utveckling och demonstration är avgörande för att på sikt av-

veckla kärnkraften utan svåra miljö- och ekonomiska konsekvenser och

menar att en genomlysning av dessa insatser skulle kunna utgöra ett vär-

defullt komplement till de aktuella rapporterna.

Övergripande kommentarer

Statskontoret anför att sedan riksdagens villkor ställdes upp har utveck-

lingen på elmarknaden gjort att tyngden i villkoren förändrats. Således

menar myndigheten att den omreglerade elmarknaden inneburit att det nu

är mer relevant att se till hela marknadens funktion än till att energipro-

duktionen i Barsebäck 2 exakt skall kompenseras. Vidare har energian-

vändningen ökat sedan det energipolitiska beslutet 1997.

ESV anser att underlaget sammantaget visar att en stängning av

Barsebäck 2 kommer att medföra negativa effekter avseende samtliga

villkor. Däremot går det inte att utläsa från underlagen om effekterna

skulle vara påtagliga, menar ESV. Riksrevisionsverket menar att under-

lagsrapporterna visar att ytterligare åtgärder fordras om reaktorn stängs.

Kungliga tekniska högskolan har avgivit två remissyttranden, vilket

man menar avspeglar frågans komplexitet. Det har således inte varit

möjligt att avge ett konsensussvar från KTH:s professorer på området.

Ett yttrande har lämnats från majoriteten av professorerna vid institutio-

nen för elektrotekniska system, det benämns nedan 

KTH-Eriksson . Det

andra yttrandet har lämnats av professorn i elektriska energisystem,

Lennart[REDACTED_EFTERNAMN] och benämns i det följande 

KTH-Söder .

KTH-Eriksson

menar att beslutsunderlaget i dag trots de båda rapporter

som tagits fram är otillräckligt för att fatta beslut om avveckling och man

avråder därför från att under rådande förhållanden stänga Barsebäck 2.

KTH-Söder

har emellertid en avvikande uppfattning och menar exempel-

vis att det är osannolikt att de berörda aktörerna inte skulle lösa effekt-

frågan så länge det finns fysiska resurser, vilket det gör enligt den ena av

rapporterna.

Vetenskapsrådet menar att en brist med 1997 års energipolitiska beslut

var att man inte behandlade effektivisering av energiproduktionen. Rådet

menar att ny teknik i befintliga system kan förmodas bidra till en bättre

elförsörjning.

Handelshögskolan vid Göteborgs universitet menar att avsaknaden av

en fossilbränsleintensiv energisektor innebär starkt stigande marginal-

kostnader för minskade utsläpp av koldioxid i Sverige. Kostnaderna för

82 stängningen av Barsebäck måste därför relateras till marginalkostnaderna i klimatpolitiken, menar högskolan.

Umeå universitet instämmer i huvudsak med slutsatserna i rapporterna men framhäver att resultaten från de kortsiktiga åtgärderna i 1997 års program ännu inte har hunnit få fullt genomslag. Universitetet pekar vidare på möjligheter att använda torv i större utsträckning, samt efterly- ser kraftigare incitament för ökad kraftvärmeproduktion, fjärrvärmeut- byggnad och ersättning av elvärme med värme från biobränslepellets.

Riksantikvarieämbetet konstaterar att konsekvenserna av en stängning av Barsebäck 2 i huvudsak är negativa för kulturmiljön, men kan inte på grundval av rapporterna avgöra om konsekvenserna kommer att bli av sådan omfattning att villkoren för stängning inte kan anses uppfyllda. Sveriges geologiska undersökning (SGU) menar att det i rapporterna saknas analyser av de omställningar i energisystemet som åtaganden enligt Kyotoprotokollet innebär. Vidare menar SGU att det saknas en diskussion om alternativa energikällor som skall ersätta elanvändningen. Slutligen framhäver SGU energiprisernas strategiska betydelse för gruv- näringen.

Branschorganisationerna för skogen, kemin, gruvorna och stålet (SKGS) anser att det inte går att stänga Barsebäck 2 utan att allvarligt äventyra basindustrins framtid i Sverige.

Svenska Kommunförbundet anser att långsiktiga och stabila lösningar måste tillskapas vad gäller främst frågorna kring effektbalansen, reserv- kraften och ekonomiska styrmedel på energimarknaden innan betydande delar av inhemsk elproduktion tas ur drift.

Svenskt Näringsliv anser att det i dag saknas förutsättningar att avveckla den andra reaktorn i Barsebäck samt att inga av de fyra villkor som ställts upp för stängningen är uppfyllda. Sveriges Verkstadsindustrier ansluter sig till Svenskt Näringslivs uppfattning. Svensk Energi gör också den övergripande bedömningen att villkoren inte är uppfyllda. Denna uppfattning delas även av Sydkraft AB . Kävlinge kommun har samma uppfattning liksom föreningen Miljövänner för kärnkraft . Branschföreningen Oberoende elhandlare ger, i likhet med Svenska kolinstitutet uttryck för samma övergripande uppfattning. Även Svensk Industriförening motsätter sig en avveckling av Barsebäck 2. Föreningen anser att villkoren inte är uppfyllda, samtidigt som det är tveksamt hur relevanta villkoren är i dagens verklighet.

LO menar att mot bakgrund av samhällets övergripande mål om sys- selsättning och välfärd för vilket tillgång till energi spelar en viktig roll, utgör en ökad elförbrukning sedan 1997, försämrad effektberedskap, dålig konkurrens på elmarknaden samt att inga av de stipulerade villko- ren för en stängning av Barsebäck 2 är uppfyllda, skäl för att inte en stängning skall komma ifråga. Kärnkraftskommunernas samarbetsorgan (KSO) menar likaså att vill- koren för en stängning av Barsebäck 2 inte är uppfyllda. Vidare menar KSO att rapporterna ser på elmarknaden ur ett alltför nationellt perspek- tiv och efterlyser ett regeringsbeslut om att en miljökonsekvensbeskriv- ning skall föregå en planerad stängning av ett kärnkraftverk.

Svenska Naturskyddsföreningen menar att utredningarna och iakttagelser av energisystemets utveckling visar att villkoren är uppfyllda och att reaktorn därför bör avvecklas.

Prop. 2002/03:85 Bilaga 8 83

Lantbrukarnas riksförbund anför att eftersom elanvändningen ökat

Prop. 2002/03:85

1998 2003 mer än vad statsmakterna förutsåg 1997, så behövs en ökad

Bilaga 8

produktion om Barsebäck 2 skall stängas och efterfrågan tillgodoses.

LRF anser att elproduktion i ökad utsträckning bör komma att ske i

kraftvärmeverk och att den i första hand bör baseras på biobränsle såväl

på kort som lång sikt.

Svenska fjärrvärmeföreningen betonar vikten av att frågan om

Barsebäck 2 får en lösning, för att minska osäkerheten när det gäller

kärnkraftsproduktionen. Den rådande osäkerheten gör det svårt att

bedöma behovet av och investeringsförutsättningarna för ny kraftvärme.

Svenska Petroleuminstitutet menar att rapporterna i stor utsträckning

behandlar elmarknaden tämligen isolerat och bortser från att el som

energivara i många fall är ett förhållandevis enkelt substitut till eldnings-

olja för uppvärmning. Detta kan på relativt kort tid påverka den långsik-

tiga effektbalansen i väsentlig grad, menar institutet.

Folkkampanjen mot kärnkraft kärnvapen menar att man måste se

stängningen av Barsebäck 2 i ett vidare perspektiv och hänvisar till

resultatet av folkomröstningen 1980. Föreningen menar att villkoren för

stängningen antingen är uppfyllda eller irrelevanta och efterlyser bland

annat en avvecklingsplan för alla reaktorer, med ett slutdatum år 2010.

Idémaskinen för ett likartat resonemang som Folkkampanjen mot

kärnkraft, liksom Miljöförbundet Jordens vänner .

Föreningen Sveriges energirådgivare konstaterar att det kortsiktigt är

problematiskt att stänga av Barsebäck 2, med hänsyn till försörjnings-

tryggheten och de miljöprestanda som kännetecknar den el man kan bli

tvungen att importera. Samtidigt menar Energirådgivarna emellertid att

det skulle ge fel signaler att inte fullfölja avvecklingsplanerna avseende

Barsebäck 2 eftersom det skulle hålla landet kvar i ett beroende av el som

föreningen ser som problematiskt. För ett balansera upp energisystemet

krävs ett nytt systemtänkande, med ökad tillämpning av förnybar

energiteknik m.m.

Svenska Gasföreningen menar att energiförsörjningssituationen talar

för utbyggnad av produktionskapacitet i stället för nedläggning.

Fastighetsägarna Sverige anser sig inte kunna ta ställning till om vill-

koren för stängning av Barsebäck 2 är uppfyllda. Däremot menar fastig-

hetsägarna att det finns en stor potential för effektivare energianvändning

i bygg- och fastighetssektorn, men att en sådan omställning måste ges tid

och att elförsörjningen under tiden måste vara tryggad.

Svenska Kraftbörsen AB menar att beslutet om Barsebäck 2 har fått en

stark och beklaglig koppling till elmarknadens funktionssätt. Företaget

menar att denna koppling förhindrar nödvändiga reformer av regelverket

för elmarknaden.

Synpunkter på resultaten av programmet: Bidrag för att minska elanvändningen

Boverket instämmer i rapporternas redovisning av resultaten av de åtgär- der för minskad elanvändning som verket ansvarar för. 84 Bidrag till investeringar i elproduktion från förnybara energikällor Ingen av remissinstanserna har lämnat synpunkter specifikt avseende dessa åtgärder. Åtgärder för effektivare energianvändning

Energimyndigheten menar, i likhet med utvärderarna, att åtgärderna för effektivare energianvändning har bidragit till att kompensera ytterligare bortfall av elproduktion, utöver det som täcks av åtgärderna för minskad elanvändning och ökad elproduktion från förnybara energikällor. Prop. 2002/03:85 Bilaga 8 Delegationen för Energiförsörjning i Sydsverige (DESS)

Energimyndigheten konstaterar att delegationens arbete för att minska elanvändning och öka elproduktion i Sydsverige givit omkring 0,5 TWh per år. Elpanneskatten

Energimyndigheten konstaterar att den minskning av användningen av elpannor i fjärrvärmesystemet som avsågs med skatten inte har uppnåtts. Däremot menar myndigheten att den stigande trenden för elpriserna som rått sedan 2001 och väntas fortsätta under 2003 kan leda till en minskad användning av dessa elpannor.

-----------------------------------------------------------------------------------

Bedömning av villkorsuppfyllelse för stängning av den andra reaktorn i Barsebäck: - ersättning av kraftbortfallet

Uppsala universitet instämmer i princip i bedömningen att det kvantita- tiva målet för åtgärderna i 1997 års energipolitiska program på 3 TWh per år kan komma att nås före utgången av 2003 samtidigt som det anförs att elbehovet ökar utöver det prognostiserade behovet under perioden. Mot den bakgrunden anser universitetet att det kan ifrågasättas om graden av måluppfyllelse kan mätas då ett rörligt mål har definierats som ett absolut mål. Handelshögskolan vid Göteborgs universitet har synpunkter på bedömningen av åtgärdernas effektivitet. Högskolan menar således att vad gäller åtgärder för minskad elanvändning och effektivare energi- användning finns ett selektionsproblem vid utvärderingen av effektivite- ten som uppstår genom att det inte är ett slumpmässigt urval hushåll och företag som ingår i dessa program. Detta innebär stor sannolikhet för en kraftig överskattning av medelseffektiviteten, menar högskolan.

Energimyndigheten anser att målet för de kortsiktiga åtgärderna i 1997 års program kommer att uppnås. Energimyndigheten menar också att åtgärderna motsvarar det effektbortfall, 600 MW, som uppstår vid en stängning av Barsebäck 2. 85

SKGS menar för sin del att det är irrelevant att diskutera om detta

Prop. 2002/03:85

villkor är uppfyllt. Eftersom behovet av elenergi ökat kraftigt och fort-

Bilaga 8

sätter öka, menar branschorganisationerna att oavsett om målen för de

energipolitiska åtgärderna uppnåtts, kan Barsebäck 2 inte ställas av.

Svensk Energi för ett liknande resonemang och betonar att eftersom

förutsättningarna förändrats väsentligt sedan 1997, måste man bedöma

uppfyllandet av villkoren ur ett mer dynamiskt perspektiv. Vidare menar

Svensk Energi att den energimängd som låg till grund för 1997 års mål

var en underskattning av den långsiktiga produktionsförmågan vid

Barsebäck 2. Även Barsebäck kraft AB menar att produktionsförmågan

vid reaktorn är underskattad och anser med anledning av detta och av att

den totala elanvändningen ökat att kraftbortfallet inte kan anses kompen-

serat. Oberoende elhandlare har fört ett liknande resonemang.

- påverkan på effektbalansen

Flertalet av de remissinstanser som berört frågan ser med oro på den

påverkan som en stängning av Barsebäck 2 skulle få på effektbalansen.

Statskontoret anser att en av de frågor som är central vid en bedömning

av om den andra reaktorn i Barsebäck kan stängas är om tillräckligt stor

effekt kan nås i elsystemet vid förbrukningstoppar. Statskontoret konsta-

terar att bedömningarna i rapporterna skiljer sig sinsemellan och att det

ligger utanför Statskontorets kompetens att värdera de olika bedömning-

arna. Statskontoret konstaterar att gemensamt för redovisningarna är

dock att effektproblematiken är allvarlig och att detta talar för att en viss

säkerhet bör skapas för att effektproblematiken kan hanteras på ett till-

fredsställande sätt på den omreglerade marknaden.

ESV påpekar att de lösningar på effektproblematiken som rapporten

från J

tiska målen. ESV efterfrågar också en analys av konsekvenserna av en

sådan reglering i ett marknadssystem. Det finns en risk för snedvrid-

ningar i marknadssystemet och att incitamentsstrukturen hotas.

Uppsala universitet instämmer i Svenska Kraftnäts konstaterande att

det grundläggande problemet med en svag effektbalans inte kan avhjäl-

pas med att överföringsförmågan på stamnätet förstärks och att överfö-

ringsförmågan inte utgör någon avgörande begränsning för att klara

effektbalansen vid de högsta förbrukningsnivåerna. Uppsala universitet

pekar på problem som kan uppstå i södra Sverige med DC-länkarna där,

med störningar i kombination med högt uttag. Problemet innebär att

bedömningen av importkapaciteten kan ifrågasättas. Mot denna bakgrund

anser Uppsala universitet att Svenska Kraftnäts bedömning att effektba-

lansen nätt och jämnt går ihop kan ifrågasättas. Därtill är Uppsala

Universitet förvånade över det kortsiktiga tidsperspektivet mot bakgrund

av de långa ledtider som gäller för investeringar i ny elproduktionskapa-

citet och nya förbindelselänkar.

KTH-Eriksson

påpekar att analysen beträffande eleffektproblematiken

borde ha fördjupats. Genom att simulera elenergisystemet med hänsyn

till tillgänglighetsdata för produktion och nät med hänsyn till statistiska

klimatvariationer hade kvantitativa värden på sannolikheten för effekt-

brist och tillgång på el kunnat uppskattats. Sådana uppskattningar hade

86 varit värdefulla underlag för konsekvensbedömningar av effekterna av en stängning av Barsebäck 2.

Växjö universitet konstaterar att effektbrist kan bli en tillfällig konse- kvens av en begränsning av elproduktionskapaciteten. Samtidigt konsta- teras att dagens börsprissättning på el sannolikt kommer att minska topp- belastningen ytterligare, även om det genomsnittliga priset endast påver- kas marginellt. Detta kommer snart att återställa balansen i systemet.

Chalmers tekniska högskola (CTH) anser att risk för akut effektbrist om Sverige och övriga nordiska länder i det nordiska kraftnätet drabbas av en kall vinter (tioårsvinter) är en av två huvudkonsekvenser i ett kort tidsperspektiv av en eventuell avveckling av Barsebäck 2.

Svenska Kraftnät konstaterar att beträffande inverkan på effektbalan- sen av en stängning av Barsebäck 2 så ansluter sig båda studierna till Svenska Kraftnäts analys, som visar att på kort sikt blir risken för effekt- brist påtaglig vid förbrukningsnivåer som motsvarar en 10-årsvinter, om inte ytterligare åtgärder i produktions- eller förbrukningsledet vidtas för att kompensera för bortfallet. För den vidare utvecklingen utgår J

nätkoncession skall innehavaren av produktionsanläggningen svara för

den mätning och rapportering som anges i första stycket.

I de fall som avses i 6 § skall innehavaren av anläggningen särskilt

beräkna och rapportera den el som har producerats med användande av

sådana energikällor som berättigar anläggningens innehavare att bli

tilldelad ursprungsgarantier.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om beräkning och rapportering enligt tredje

stycket.

8 § Garantimyndigheten skall på begäran av någon som är berättigad att bli tilldelad ursprungsgarantier utfärda en sådan garanti. En ursprungsgaranti skall innehålla uppgifter om

1.

den förnybara energikälla som har använts vid produktionen av elen,

2.

den produktionsanläggning där den förnybara elen har producerats,

och

3.

den mängd el som har producerats och den tidsperiod under vilken produktionen har ägt rum. Tidsperioden skall vara en eller flera kalendermånader.

Om den förnybara elen har producerats med användande av vattenkraft skall dessutom produktionsanläggningens installerade effekt anges.

9 § Garantimyndigheten skall ta ut en avgift för utfärdandet av en ursprungsgaranti enligt de bestämmelser som meddelas av regeringen.

10 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite.

11 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2003. 97 Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2003-03-07

Närvarande: f.d. regeringsrådet Karl-Ingvar Rundqvist, regerings rådet Marianne Eliason, justitierådet Severin Blomstrand. Enligt en lagrådsremiss den 20 februari 2003 (Näringsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om effektreserv,

2.

lag om ursprungsgarantier.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet Bengt Agartz. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet : Förslaget till lag om ursprungsgarantier 9 § Enligt paragrafen skall garantimyndigheten ta ut en avgift för utfärdandet av en ursprungsgaranti enligt de bestämmelser som meddelas av regeringen. Av författningskommentaren framgår att avgiften avses motsvara garantimyndighetens kostnad för att utfärda en garanti. En avgift av denna karaktär torde vara att betrakta som en sådan avgift av tvångskaraktär som i princip skall beslutas av riksdagen. Riksdagen kan dock med stöd av 8 kap. 9 § regeringsformen bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter. För att det klart skall framgå att det är fråga om en beslutanderätt för regeringen grundad på delegation från riksdagen föreslår Lagrådet att bestämmelsen utformas enligt följande: Regeringen får meddela föreskrifter om avgift för utfärdandet av ursprungsgarantier. 11 § I paragrafen hänvisas till att det i 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Lagrådet förordar att det istället framgår direkt av lagen att myndighetens beslut får överklagas (jfr prop. 1997/98:101 s. 62). Bestämmelsen kan utformas enligt följande: En myndighets beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förslaget till lag om effektreserv Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Prop. 2002/03:85 Bilaga 10 98 Näringsdepartementet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 2003. Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] J. O.,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] H.,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2002/03:85 Vissa elmarknadsfrågor 99 Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

Celexnummer för

inför, ändrar, upp-

bakomliggande EG-

häver eller upprepar

regler

ett normgivnings-

bemyndigande

Lagen (2003:000) om

3 §

effektreserv

Lagen (2003:000) om

7 §

32001L0077

ursprungsgarantier

9 §

avseende förnybar el

100