Prop.

1993/94:45

Regeringens proposition

1993/94:45

om uppskovsregler vid bostadsbyten, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 7 oktober 1993

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till ett nytt uppskovssystem vid

bostadsbyten. De nya reglerna, som är uppbyggda kring ett uppskovsavdrag,

innebär att den som säljer en villa eller en bostadsrätt (ur-

sprungsbostad) kan skjuta upp beskattningen av reavinsten om han förvärvar en

minst lika dyr bostad (ersättningsbostad) senast året efter försäljningen och

bosätter sig där. Är den nya bostaden billigare skjuts beskattningen av en viss

del av vinsten upp medan återstoden beskattas. Den obeskattade vinsten från

ursprungsbostaden tas fram till beskattning när ersättningsbostaden säljs.

 I anslutning till de nya uppskovsreglerna föreslås också vissa förändringar i

reavinstreglerna för fastigheter och bostadsrätter. Det huvudsakliga skälet till

detta är att det nya uppskovssystemet bygger på att vinstberäkningen sker enligt

en konventionell metod.

 De takregler för skatteuttaget som gäller för villor och bostadsrätter - 9- och

18-procentsreglerna - föreslås därför slopade. I stället föreslås att den

skattepliktiga vinsten skall utgöra 50 % av den konventionellt beräknade

vinsten. På motsvarande sätt föreslås för förlustfall att 50 % av en förlust

hänförlig till en villa eller en bostadsrätt får dras av.

 Takregeln för näringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter,

27-procentsregeln, föreslås också avskaffad och ersatt av en ny skatte-

pliktsregel. Den innebär för fysiska personer och dödsbon att 90 % av den

konventionellt beräknade vinsten är skattepliktig och att 63 % av en förlust

hänförlig till sådan egendom får dras av. För fastigheter och bostadsrätter som

ägs av andra juridiska personer än dödsbon föreslås att 90 % av vinsten skall

vara skattepliktig och att 90 % av en förlust får dras av.

 Vidare föreslås nya regler för att beräkna ingångsvärden för fastigheter och

bostadsrätter som förvärvats före år 1952 resp. 1974. Dessa regler - som

väsentligen överensstämmer med vad som gällde före skattereformen - innebär att

ingångsvärdet beräknas på grundval av fastighetens resp. föreningsfastighetens

taxeringsvärde nämnda år om den skattskyldige inte kan visa att det verkliga

anskaffningsvärdet är högre.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 1994 och - med

undantag för vad som föreslås i fråga om förlustkvotering - tillämpas på

försäljningar från och med den 8 september 1993. Det föreslås vidare att de

nuvarande reglerna på den skattskyldiges begäran skall kunna tillämpas på

försäljningar fram till och med den 30 juni 1994. De nya

förlustkvoteringsreglerna föreslås bli tillämpliga på försäljningar som sker den

1 juli 1994 och senare.

 Regeringen har den 7 september 1993 i en skrivelse till riksdagen överlämnat

ett meddelande enligt 2 kap. 10 regeringsformen om förslaget att de nya

reglerna, med undantag för förlustkvoteringsreglerna, skall tillämpas från och

med den 8 september 1993.

 3

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Lagtext 7

2.1 Förslag till lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad7

2.2 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370) 11

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

 inkomstskatt 16

2.4 Förslag till lag om ändring i skatteregisterlagen

 (1980:343) 27

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

 homosexuella sambor 31

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter32

3 Ärendet och dess beredning 34

4 Uppskovsregler vid bostadsbyten, m.m34

4.1 Inledning 34

4.2 Allmänna överväganden 35

5 Ett nytt uppskovssystem 39

5.1 Grunddragen i de nya reglerna 39

5.2 Förutsättningar för uppskovsavdrag 40

 5.2.1 Den avyttrade bostaden (ursprungsbostaden)40

 Privatbostad 40

 Permanentbostad 40

 5.2.2 Den förvärvade bostaden42

5.3 Uppskovstekniken 43

 5.3.1 Förhållandena vid den taxering då vinsten

 redovisas 43

 5.3.2 Förhållandena vid den därpå följande taxeringen45

 5.3.3 Beskattning av vinsten från ursprungsbostaden46

5.4 Vissa övriga frågor 46

 5.4.1 Ny-, till- och ombyggnadskostnader46

 5.4.2Expropriation m.m 48

 5.4.3 Det särskilda tillägget49

 5.4.4 Vinstens minsta storlek50

 Frivilligfallen 50

 Tvångsfallen 51

 5.4.5 Dödsfall 51

 5.4.6 Bankgaranti 53

 5.4.7Avdrag för värdehöjande åtgärder53

 5.4.8 Ändringar i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 m.m. med anledning av de nya uppskovsreglerna54

5.5 Uppgiftsskyldighet m.m 54

6 Reavinstbeskattning av fastigheter och

 bostadsrätter 55

6.1 Inledning 55

6.2 Gällande rätt 56

 6.2.1Huvudregeln 56

 6.2.2De s.k. takreglerna 56

 6.2.3 Övergångsbestämmelserna57

 6.2.4 Gamla uppskov 58

 6.2.5 Den skattemässiga behandlingen av förluster58

 Fysiska personer och dödsbon 58

 Andra juridiska personer än dödsbon58

6.3 De nya reavinstreglerna 59

 6.3.1 Slopade 9- och 18-procentsregler och en ny

 skattepliktsregel för villor och bostadsrätter59

 6.3.2 Slopad 27-procentsregel och en ny skattepliktsregel

 för näringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter60

 6.3.3 Övergångsbestämmelserna och de nya

 skattepliktsreglerna 62

 6.3.4 Karensreglerna 63

 6.3.5Alternativa anskaffningsvärden64

 6.3.6 Slopade särregler för fåmansföretagare66

7 Ikraftträdande m.m. 67

8 Statsfinansiella konsekvenser 68

 Privatbostäder 68

 Näringsfastigheter 69

9 Specialmotivering 69

9.1 Lagen om uppskovsavdrag vid byte av bostad69

9.2 Kommunalskattelagen (1928:370) 80

9.3 Lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt82

9.4 Skatteregisterlagen (1980:343) 88

9.5 Lagen (1987:813) om homosexuella sambor88

9.6 Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter89

Bilaga 1Regeringens skrivelse 1993/94:2 med meddelande

 om kommande förslag till lagstiftning om uppskovsregler

 vid bostadsbyten, m.m. 90

Bilaga 2Lagrådsremissens lagförslag 93

Bilaga 3Lagrådets yttrande 107

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 oktober 1993115

 4

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad,

2.lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

3.lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

4.lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

5.lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor,

6.lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

 kontrolluppgifter.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till

Lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad

 Härigenom föreskrivs följande.

 1 § Vid taxering till statlig inkomstskatt kan skattskyldig fysisk person, som

redovisar skattepliktig realisationsvinst hänförlig till en bostad

(ursprungsbostad), på de villkor och i den omfattning som anges i denna lag,

medges ett uppskovsavdrag om han förvärvat eller avser att förvärva en ny bostad

(ersättningsbostad) och bosatt sig eller avser att bosätta sig där.

 Dödsbo kan medges uppskovsavdrag under de förutsättningar som anges i 13 §.

 2 § Med ursprungsbostad avses privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen

(1928:370) om bostaden är den skattskyldiges permanentbostad. Bostad i utlandet

kan inte vara ursprungsbostad.

 3 § Med permanentbostad avses

 1. sådan bostad där den skattskyldige varit bosatt under minst ett år närmast

före avyttringen eller

 2. sådan bostad där den skattskyldige varit bosatt under minst tre år av de

senaste fem åren.

 Avyttrades ursprungsbostaden senare än då ersättningsbostaden förvärvades

skall, om den skattskyldige begär det, frågan om den avyttrade bostaden var den

skattskyldiges permanentbostad avgöras med hänsyn till förhållandena vid den

tidpunkt då ersättningsbostaden förvärvades.

 Bostad som vid avyttringen ägs av dödsbo kan inte vara permanentbostad.

 4 § Med ursprungsbostad avses också privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen

(1928:370) utan hinder av att den inte är permanentbostad om den skattskyldige

är bosatt i bostaden men ännu inte bott där i ett år och

 1. egendomen tas i anspråk genom expropriation eller liknande förfarande eller

annars avyttras under sådana förhållanden att tvångsavyttring måste anses vara

för handen och det inte skäligen kan antas att avyttringen skulle ha ägt rum

även om tvång inte förelegat eller

 2. egendomen avyttras till staten därför att den på grund av flygbuller inte

kan bebos utan påtaglig olägenhet.

 5 § Uppskovsavdrag medges endast om realisationsvinsten uppgår till minst 50

000 kronor. Vid expropriation och andra liknande förfaranden som avses i 4 §

medges dock uppskovsavdrag om vinsten uppgår till minst 10 000 kronor.

 6 § Om den skattskyldige har förvärvat en ersättningsbostad det år under vilket

ursprungsbostaden avyttrades eller året före det året och bosatt sig där senast

den 15 februari året efter det år då ursprungsbostaden avyttrades, uppgår upp-

skovsavdraget

 1. i det fall vederlaget för ersättningsbostaden uppgick till minst samma

belopp som vederlaget vid avyttringen av ursprungsbostaden, till ett belopp som

motsvarar den skattepliktiga vinsten, och

 2. i annat fall, till ett belopp som motsvarar så stor del av den

skattepliktiga vinsten som vederlaget för ersättningsbostaden utgör av

vederlaget för ursprungsbostaden.

 7 § Om den skattskyldige inte har förvärvat en ersättningsbostad senast under

samma år som han avyttrat ursprungsbostaden, uppgår uppskovsavdraget till ett

belopp som motsvarar den skattepliktiga vinsten. Detsamma gäller om han har

förvärvat en ersättningsbostad senast under samma år som han avyttrat

ursprungsbostaden men inte bosatt sig där senast den 15 februari året efter det

år då ursprungsbostaden avyttrades.

 8 § Har uppskovsavdrag medgetts enligt 7 § skall vid den närmast därefter

följande taxeringen ett belopp motsvarande avdraget tas upp som intäkt av

kapital, om inte annat följer av andra stycket.

 Om den skattskyldige tidigast året före det år under vilket ursprungsbostaden

avyttrades och senast under året efter det år då avyttringen skedde förvärvat en

ersättningsbostad och bosatt sig där senast den 15 februari andra året efter det

år då avyttringen skedde, skall

 1. i det fall vederlaget för ersättningsbostaden uppgår till minst samma belopp

som vederlaget vid avyttringen av ursprungsbostaden, ingen del av ett belopp

motsvarande uppskovsavdraget tas upp som intäkt av kapital, och

 2. i annat fall, ett belopp motsvarande uppskovsavdraget minskat med så stor

del av detta som vederlaget för ersättningsbostaden utgör av vederlaget för

ursprungsbostaden tas upp som intäkt av kapital.

 9 § Har belopp som avses i 8 § tagits upp som intäkt av kapital skall som sådan

intäkt samtidigt tas upp ett särskilt tillägg som svarar mot 10 procent av

beloppet.

 10 § Uppgick vederlaget för ersättningsbostaden när den förvärvades till minst

samma belopp som vederlaget vid avyttringen av ursprungsbostaden, skall

omkostnadsbeloppet, när ersättningsbostaden avyttras, minskas med ett belopp som

motsvarar vinsten när ursprungsbostaden avyttrades.

 5

 Uppgick vederlaget för ersättningsbostaden när den förvärvades till ett lägre

belopp än vederlaget för ursprungsbostaden, skall omkostnadsbeloppet när

ersättningsbostaden avyttras minskas med ett elopp som motsvarar så stor del av

vinsten hänförlig till ursprungsbostaden som vederlaget för ersättningsbostaden

utgjorde av vederlaget för ursprungsbostaden.

 11 § Med ersättningsbostad avses egendom som vid förvärvet utgörs av småhus med

mark som är småhusenhet, småhus på annans mark samt småhus som är inrättat till

bostad åt en eller två familjer med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet samt

tomt under förutsättning att där uppförs ett sådant småhus. Med

ersättningsbostad avses också bostad som innehas av medlem i

bostadsrättsförening eller bostadsförening eller av delägare i bostadsaktiebolag

om föreningens eller bolagets verksamhet är sådan som avses i 2 § 7 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt. Bostad i utlandet kan inte vara ersättnings-

bostad.

 12 § Vid beräkning av vederlaget för en bostad skall hänsyn tas till

försäljnings- och inköpsprovision, stämpelskatt och liknande kostnader.Vid

vederlagets beräkning får hänsyn tas till kostnader för ny-, till- eller

ombyggnad som lagts ned under tiden mellan förvärvet av en ersättningsbostad och

den dag då bosättning senast skall ha ägt rum enligt 6 eller 8 §.

 Har den skattskyldige på sätt som sägs i 6 § förvärvat en ersättningsbostad och

bosatt sig där, skall på hans begäran 7 § tillämpas under förutsättning att den

skattskyldige har lagt ned eller avser att lägga ned kostnader för ny-, till-

eller ombyggnad under tiden mellan den dag då bosättning senast skall ha ägt

rum enligt 6 § och den dag då bosättning senast skall ha ägt rum enligt 8 §.

 Bestämmelserna i andra och tredje styckena gäller endast ersättningsbostad som

är fastighet.

 13 § Om den skattskyldige har avyttrat en ursprungsbostad men avlider innan en

ersättningsbostad förvärvats, skall bestämmelserna i denna lag gälla för

dödsboet om efterlevande make eller sambo uppfyller de villkor i fråga om

förvärv av ersättningsbostad och bosättning som eljest skulle ha gällt för den

döde.

 Bestämmelserna i första stycket gäller också om den skattskyldige avlider innan

han bosatt sig i en av honom förvärvad bostad, om efterlevande make eller sambo

bosätter sig i bostaden under förutsättning att bostaden då ägs av dödsboet

eller genom arv, testamente eller bodelning med anledning av makes eller sambos

död övergått till den efterlevande.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller endast om förhållandena är

sådana att den efterlevande skulle ha uppfyllt bosättningskraven enligt 3 eller

4 § om denna i stället ägt bostaden vid avyttringen.

 14 § Framställer dödsbo yrkande om uppskovsavdrag och har den efterlevande på

sätt som anges i 13 § förvärvat ersättningsbostad, krävs för bifall till

yrkandet att denne lämnar medgivande till att egendomen anses som ersättnings-

bostad.

 Yrkande om uppskovsavdrag och medgivande enligt första stycket skall göras på

blankett enligt fastställt formulär.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas på avyttringar som

skett den 8 september 1993 och senare.

 2. Bestämmelserna i denna lag är inte tillämpliga om vinsten beräknats enligt

punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1993:000) om ändring i lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt eller om omkostnadsbeloppet vid avyttring av

en fastighet beräknats enligt punkt 4 av övergångsbestämmelserna till lagen

(1990:651) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

 6

2.2 Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 33 § 3 mom., punkt 5 av anvisningarna till 22 § och

punkt 14 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 33 §

 3 m o m.1 Avdrag 3 m o m. Avdrag

får göras för får göras för

underskott av för- underskott av

värvskälla som är förvärvskälla som är

hänförlig till aktiv hänförlig till aktiv

näringsverksamhet näringsverksamhet

avseende litterär, avseende litterär,

konstnärlig eller konstnärlig eller

därmed jämförlig verk-därmed jämförlig

samhet i den mån verksamhet i den mån

underskottet - sedan underskottet -

därifrån avräknats vadsedan därifrån av-

som i förekommande räknats vad som i

fall dragits av vid förekommande fall

tilllämpning av 25 § dragits av vid

11 mom. lagen tillämpning av 25 §

(1947:576) om 10 mom. lagen

statlig inkomstskatt (1947:576) om

eller 26 § 9 mom. statlig inkomst-

nämnda lag - skatt eller 26 §

överstiger avdrag för 9 mom. nämnda lag -

underskott från när- överstiger avdrag för

mast föregående underskott från när-

beskattningsår. mast föregående

 beskattningsår.

 Ett villkor för avdrag är dock att den skattskyldige under den period som

omfattas av beskattningsåret och de tre närmast föregående beskattningsåren

redovisat intäkter från verksamheten av någon betydenhet. Härvid beaktas även

intäkter som hänförts till inkomstslaget tjänst.

 Anvisningar

 till 22 §

 5.2 Vid avyttring 5. Vid avyttring

av en närings- av en närings-

fastighet som inte fastighet som inte

utgör omsätt- utgör omsätt-

ningstillgång tas som ningstillgång tas

intäkt upp medgivna som intäkt upp

avdrag för värdeminsk-medgivna avdrag för

ning av byggnad värdeminskning av

eller av markan- byggnad eller av

läggning samt skog- markanläggning samt

savdrag och avdrag skogsavdrag och

för substans- avdrag för

minskning. Som intäkt substansminskning.

tas även upp belopp Som intäkt tas även

varmed byggnad eller upp belopp varmed

markanläggning på byggnad eller mar-

fastigheten har kanläggning på

skrivits av i sam- fastigheten har

band med ianspråk- skrivits av i sam-

tagande av er- band med ianspråkta-

sättningsfond e.d. gande av er-

Vidare tas som intäkt sättningsfond e.d.

upp ett belopp mot- Vidare tas som

svarande intäkt upp ett

avdragsgilla belopp motsvarande

utgifter för värdehö- avdragsgilla

jande reparation och utgifter för värdehö-

underhåll av byggnad jande reparation

eller markanläggning och underhåll av

på fastigheten under byggnad eller

det aktuella be- markanläggning på

skattningsåret och fastigheten under

medgivna avdrag det aktuella be-

avseende sådana skattningsåret och

utgifter under de medgivna avdrag

fem närmast föregåendeavseende sådana

beskattningsåren. utgifter under de

 fem närmast föregående

 beskattningsåren.

 Vad nu sagts gäller

 inte

 värde-

 minskningsavdrag

 m.m. som hänför sig

 till tiden före år

 1952.

 Vid avyttring av en sådan bostadsrätt eller aktie eller andel som avses i 26 §

1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt tas - om bostadsrättslägenheten

eller den till aktien eller andelen knutna lägenheten inte utgör privatbostad

eller omsättningstillgång - som intäkt upp ett belopp motsvarande avdragsgilla

utgifter för värdehöjande reparation och underhåll av lägenheten under det

aktuella beskattningsåret och medgivna avdrag avseende sådana utgifter under de

fem närmast föregående beskattningsåren.

 Vid avyttring av del av fastighet skall beräkning av belopp som skall tas upp

som intäkt grundas på förhållandena på den avyttrade fastighetsdelen.

 Med avyttring jämställs sådan överföring av mark m.m. som avses i 25 § 2 mom.

första stycket lagen om statlig inkomstskatt och sådan allframtidsupplåtelse mot

engångsersättning som avses i andra stycket det nämnda momentet om den innebär

upplåtelse av mark, byggnad eller markanläggning.

 Belopp som avses i första stycket första och andra meningarna tas inte upp som

intäkt i den mån vederlaget för egendomen - efter avräkning för den del därav

som belöper på tillgångar som behandlats som inventarier vid beräkning av

värdeminskningsavdrag - understiger det vid beräkning av realisationsvinst

enligt lagen om statlig inkomstskatt tillämpliga omkostnadsbeloppet. Detta

belopp beräknas vid tillämpning av bestämmelsen i första meningen med bortseende

från bestämmelserna i 25 § 5 mom. och 8 mom. nämnda lag.

 Reparation och underhåll anses som värdehöjande i den mån den avyttrade

egendomen på grund av åtgärderna befann sig i bättre skick vid avyttringen än

vid ingången av det femte året före beskattningsåret eller vid förvärvet om

detta skedde senare.

 Har i fall som avses i punkt 1 andra stycket andra meningen avdrag erhållits

för avsättning till ersättningsfond för byggnader och markanläggningar gäller

följande vid avyttring av fastighet med byggnad eller markanläggning som har

skrivits av vid ianspråktagande av ersättningsfonden. Av det belopp som

ianspråktagandet avser tas endast den del upp som intäkt som motsvarar det

belopp som tagits upp som intäkt med stöd av bestämmelserna i första och

tredje-sjätte styckena vid avyttringen av ursprungsfastigheten.

 Bestämmelserna i denna punkt tillämpas också när egendom som här avses övergår

till ny ägare genom arv, testamente, bodelning eller gåva om egendomen i och med

äganderättsövergången blir eller kan antas komma att bli privatbostadsfastighet

eller privatbostad. Härvid skall anses att egendomen avyttras för en

köpeskilling motsvarande dess värde. Vad nu sagts gäller också om egendomen är

omsättningstillgång och äganderättsövergången sker genom arv, testamente eller

bodelning med anledning av makes död.

 till 32 §

 14.3 Anskaffar ett fåmansföretag från annan än delägare eller delägare

närstående person egendom, som uteslutande eller så gott som uteslutande är

avsedd för privat bruk för företagsledare i företaget eller företagsledare

närstående person, skall ett belopp motsvarande anskaffningskostnaden för

egendomen tas upp som intäkt av tjänst hos företagsledaren. Vad nu sagts gäller

inte anskaffning av bil som föranleder beskattning av bilförmån.

 Avyttrar delägare i Avyttrar delägare i

fåmansföretag eller fåmansföretag eller

delägare närstående delägare närstående

person egendom till person egendom till

företaget skall, om företaget skall, om

priset är högre än priset är högre än

egendomens mark- egendomens

nadsvärde, det över- marknadsvärde, det

skjutande beloppet överskjutande

beskattas hos över- beloppet beskattas

låtaren som intäkt av hos överlåtaren som

tjänst. Av 24 § 6 mom.intäkt av tjänst. Av

lagen (1947:576) om 24 § 6 mom. lagen

statlig inkomstskatt (1947:576) om

framgår att återståendestatlig inkomst-

del av vederlaget skatt framgår att

skall beaktas vid återstående del av

beräkning av vederlaget skall

realisationsvinst beaktas vid

samt att vid denna beräkning av

beräkning särskilda realisationsvinst.

undantagsregler Avser avyttringen

gäller för fastighet sådan egendom som

och bostadsrätt. anges i 31 § nämnda

Avser avyttringen lag skall, oavsett

sådan egendom som hur priset förhåller

avses i 31 § nämnda sig till mark-

lag gäller dock, oav- nadsvärdet, hela

sett hur priset vederlaget, utan

förhåller sig till avdrag för något om-

marknadsvärdet, att kostnadsbelopp,

hela vederlaget, beskattas hos

utan avdrag för något överlåtaren som intäkt

omkostnadsbelopp, av tjänst, såvida

skall beskattas hos inte egendomen är

överlåtaren som intäkteller kan väntas bli

av tjänst, såvida intetill nytta för före-

egendomen är eller tag.

kan väntas bli till

nytta för företaget.

 Vad som i andra

stycket sägs om

bostadsrätt gäller

endast sådan bo-

stadsrätt som avses i

26 § 1 mom. första

stycket lagen om

statlig inkomstskatt

men tillämpas även i

fråga om andel eller

aktie som avses i

andra stycket av

samma moment.

 Förvärvar delägare i fåmansföretag eller delägare närstående person gendom från

företaget till lägre pris än egendomens marknadsvärde, skall ett belopp

motsvarande skillnaden beskattas hos förvärvaren som intäkt av tjänst. Vad nu

sagts gäller också när delägare i fåmansägt handelsbolag eller delägare

närstående person förvärvar egendom från handelsbolaget, om egendomen omfattar

sådant hus eller avser sådan lägenhet som i och med förvärvet blir eller kan

antas komma att bli privatbostad enligt 5 § andra eller fjärde stycket eller

tomtmark som avses bli bebyggd med sådan bostad. Första meningen tillämpas

inte när det är företags-

 7

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

ledaren som förvärvar egendomen och denne har beskattats enligt första stycket

vid företagets förvärv av egendomen.

 Har företagsledare i ett fåmansföretag eller ett fåmansägt handelsbolag eller

företagsledare närstående person uppburit hyra eller annan ersättning från

företaget för lokal, som ägs eller disponeras av företagsledaren eller den honom

närstående, skall ersättningen, såvida den inte skall beskattas såsom intäkt av

näringsverksamhet, hos mottagaren beskattas som intäkt av tjänst. Mottagaren får

dock åtnjuta skäligt avdrag för den kostnad som han fått vidkännas på grund av

att företaget utnyttjat lokalen i fråga.

 Har fåmansföretag lämnat företagsledare eller företagsledare närstående person

förmån av räntefritt lån eller lån där räntan understiger marknadsräntan, skall

låntagaren beskattas för värdet av förmånen som intäkt av tjänst. Förmånens

värde skall beräknas på sätt som anges i punkt 10 tredje-femte styckena.

 Har fåmansföretag lämnat lån till företagsledare eller företagsledare

närstående person och har lånet skrivits ned i företagets räkenskaper, skall det

nedskrivna beloppet beskattas hos låntagaren som intäkt av tjänst. Vad nu sagts

gäller dock inte lån som avses i punkt 15.

 Som fåmansföretag räknas

 a) aktiebolag och ekonomisk förening, vari en fysisk person eller ett fåtal

fysiska personer äger så många aktier eller andelar att dessa personer har mer

än hälften av rösterna för aktierna eller andelarna i företaget; samt

 b) aktiebolag och ekonomisk förening vars verksamhet är uppdelad på

verksamhetsgrenar, som är oberoende av varandra, såvida en person genom aktie-

eller andelsinnehav, avtal eller på därmed jämförligt sätt har den reella

bestämmanderätten över sådan verksamhetsgren och självständigt kan förfoga över

dess resultat.

 Som fåmansföretag räknas dock inte aktiebolag vars aktier är noterade vid en

svensk börs. Som fåmansföretag räknas inte heller bostadsföreningar och

bostadsaktiebolag som avses i 2 § 7 mom. första stycket lagen om statlig

inkomstskatt.

 Som fåmansägt handelsbolag räknas

 a) handelsbolag, vari en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer genom

sitt andelsinnehav eller på annat sätt har ett bestämmande inflytande; samt

 b) handelsbolag, vars verksamhet är uppdelad på verksamhetsgrenar som är

oberoende av varandra, såvida en person genom andelsinnehav, avtal eller på

därmed jämförligt sätt har den reella bestämmanderätten över sådan verksamhets-

gren.

 Med ägare enligt åttonde och tionde styckena avses den som - direkt eller genom

förmedling av juridisk person - äger eller på därmed jämförligt sätt innehar

aktie eller andel i företaget.

 Som företagsledare i fåmansföretag eller fåmansägt handelsbolag skall anses den

eller de personer som till följd av eget eller närstående persons aktie- eller

andelsinnehav i företaget eller annan liknande grund har ett väsentligt

inflytande i företaget eller - där fråga är om företag som avses i åttonde

stycket b eller tionde stycket b - den som har den reella bestämmanderätten över

viss verksamhetsgren och självständigt kan förfoga över dess resultat.

 Vid tillämpning av denna anvisningspunkt skall såsom närstående person räknas

föräldrar, far- och morföräldrar, make, avkomling eller avkomlings make, syskon

eller syskons make eller avkomling samt dödsbo vari den skattskyldige eller

någon av nämnda personer är delägare. Med avkomling avses jämväl styvbarn och

fosterbarn.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas på avyttringar som

skett den 8 september 1993 eller senare samt på sådan äganderättsövergång eller

sådant karaktärsbyte som avses i punkt 5 åttonde stycket respektive punkt 6 av

anvisningarna till 22 § om äganderättsövergången eller karaktärsbytet skett den

8 september 1993 eller senare.

 2. Utan hinder av vad som stadgas i punkt 1 gäller där angivna bestämmelser i

deras lydelse intill den 30 juni 1994 om punkt 2 av övergångsbestämmelserna till

lagen (1993:000) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt tillämpas

vid avyttring av fastighet eller bostadsrätt.

1Senaste lydelse 1990:1421.

2Senaste lydelse 1990:1421.

3Senaste lydelse 1992:1596.

 8

2.3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt1

 dels att punkt 5 av övergångsbestämmelserna till lagen (1990:651) om ändring i

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall upphöra att gälla,

 dels att 2 § 1 mom., 3 § 1 och 2 mom., 24 § 6 mom., 25 § 6 mom. och 8-11 mom.,

26 § 4 och 7-9 mom. samt punkt 4 av övergångsbestämmelserna till lagen

(1990:651) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall ha

följande lydelse,

 dels att det i 26 § skall införas ett nytt moment, 10 mom., av följande

lydelse,

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 1 mom.2 Bestämmelserna i 3-5, 18-27, 31-34, 41-44, 65 och 66 §§

kommunalskattelagen (1928:370) tillämpas också vid taxeringen till statlig

inkomstskatt i den mån inte annat följer av denna lag.

 I den mån bestämmelserna i kommunalskattelagen eller i denna lag meddelade, med

stadganden i kommunalskattelagen likartade bestäm-melser är tillämpliga vid

taxeringen till statlig inkomstskatt, skall även anvisningarna till kommunal-

skattelagen i motsvarande delar tillämpas.

 För juridiska personer utom dödsbon gäller bestämmelserna i fjärde-åttonde

styckena.

 Beskattningsåret utgörs av det räkenskapsår som slutat närmast före

taxeringsåret. I fråga om verksamhet på vilken bokföringslagen (1976:125) inte

är tillämplig gäller dock följande. Beskattningsåret får avse - utom kalenderår

- räkenskapsår som omfattar tiden den 1 maj-den 30 april, den 1 juli-den 30

juni, den 1 september-den 31 augusti eller tid som enligt 12 § andra stycket

bokföringslagen medgetts för annan av den skattskyldige bedriven verksamhet. Har

skattskyldig påbörjat eller upphört med verksamheten eller lagt om

räkenskapsåret, skall räkenskapsåret utgöra beskattningsår utan hinder av att

det omfattar annan tid än tolv månader. Räkenskapsår som utsträcks att omfatta

längre tid än aderton månader skall dock inte i något fall räknas som

beskattningsår. Inte heller skall räkenskapsår som lagts om till annan tid än

kalenderår räknas som beskattningsår i annat fall än då omläggningen har skett

för att få samma räkenskapsår för förvärvskällan i fråga som för annan av den

skattskyldige bedriven verksamhet för vilken brutet räkenskapsår godtas som be-

skattningsår. All inkomst hänförs till samma

förvärvskälla.

 Till intäkt av näringsverksamhet räknas - utöver vad som följer av första och

andra styckena - löpande kapitalavkastning, vinst (realisationsvinst) vid icke

yrkesmässig avyttring av tillgångar och sådana

 9

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

förpliktelser som avses i 3 § 1 mom. samt lotterivinst som inte är frikallad

från beskattning enligt 19 § kommunalskattelagen.

 Ränteutgift och - med den begränsning som anges i 14 mom. - förlust

(realisationsförlust) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och

förpliktelser räknas som omkostnad i näringsverksamhet även när detta inte

följer av första och andra styckena. Avdrag medges inte för utgifter för inköp

av lottsedlar eller för andra liknande insatser i lotteri.

 Vid beräkning av Vid beräkning av

realisationsvinst realisationsvinst

eller eller

realisationsförlust realisationsförlust

tillämpas - utöver vadtillämpas - utöver

som följer av första vad som följer av

stycket - 25 § 1-8 första stycket - 25 §

mom. och 26 § 1-9 och 11 mom.

1-6 mom. samt 26 § 1-8 och 10

 mom. Vid tillämpning

 av 25 § 11 mom.

 eller 26 § 10 mom.

 skall dock gälla att

 90 procent av en

 förlust är

 avdragsgill.

 3 §

 1 mom.3 Till intäkt av kapital räknas löpande avkastning, vinster och annan

intäkt som härrör från egendom, i den mån intäkten inte är att hänföra till

näringsverksamhet. Till intäkt av kapital hör bland annat

 ränta på banktillgodohavanden, obligationer och andra fordringar,

 utdelning på aktier och andelar,

 vinst (realisationsvinst) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och

åtaganden enligt avtal om optioner och terminer samt andra därmed jämförliga

förpliktelser,

 ersättning vid upplåtelse av privatbostad,

 lotterivinst som inte är frikallad från beskattning enligt 19 §

kommunalskattelagen (1928:370),

 statligt räntebidrag för bostadsändamål.

 Till realisationsvinst hänförs även valutakursvinst på fordringar och skulder i

utländsk valuta.

 Med utdelning avses även utbetalning till aktieägare enligt 12 kap. 1 §

aktiebolagslagen (1975:1385) och 9 kap. 1 § bankaktiebolagslagen (1987:618) vid

nedsättning av aktiekapitalet eller reservfonden eller vid bolagets likvidation.

Till utdelning hänförs vidare utbetalning av fusionsvederlag till aktieägare

enligt 14 kap. 6 § aktiebolagslagen och 11 kap. 7 § bankaktiebolagslagen. Som

utdelning anses även utbetalning från utländskt bolag om utbetalningen är

jämförlig med sådan utbetalning från svenskt bolag som avses i första eller

andra meningen.

 Att utdelning och vinst vid försäljning av aktier i vissa fall skall hänföras

till inkomst av tjänst framgår av 12 mom.

 Gäller i fråga om en tillgång att vinst vid en avyttring skall tas upp som

intäkt av kapital och inträffar i samma ägares hand en händelse som medför att

vederlaget eller vinst vid en avyttring i stället skall tas upp som intäkt av

näringsverksamhet (karaktärsbyte) sker beskattning som om tillgången hade

avyttrats för ett vederlag motsvarande marknadsvärde (avskattning). Tillgången

anses härefter ha anskaffats vid karaktärsbytet för marknadsvärdet. På den

skattskyldiges yrkande sker dock inte avskattning. I sådant fall behåller

tillgången sitt anskaffningsvärde.

 Av lagen

 (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid

 byte av bostad

 framgår att ett

 belopp helt eller

 delvis motsvarande

 ett medgivet

 uppskovsavdrag jämte

 särskilt tillägg i

 vissa fall skall

 tas upp som intäkt

 av kapital.

 Till intäkt av kapital räknas inte utdelning, vinst eller annan avkastning på

tillgångar som är hänförliga till pensionssparkonto som avses i 1 kap. 2 § lagen

(1993:000) om individuellt pensionssparande. Bestämmelser om beskattning av

tillgångar hänförliga till ett sådant konto finns i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel.

 2 mom.4 Från intäkt av kapital får avdrag göras för omkostnader för intäkternas

förvärvande samt, såvitt gäller fysisk person som har varit bosatt i Sverige

under beskattningsåret och svenskt dödsbo, för ränteutgift och förlust

(realisationsförlust) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och sådana

förpliktelser som anges i 1 mom., i den mån inte annat anges i 31 § femte

stycket, allt under förutsättning att avdrag inte skall göras från intäkt av

näringsverksamhet. Avdrag för realisationsförlust får dock göras av annan fysisk

person om skattskyldighet skulle ha förelegat för realisationsvinst på den

avyttrade egendomen.

 Till realisationsförlust hänförs även valutakursförlust på fordringar och

skulder i utländsk valuta.

 Avdrag för Avdrag för

realisationsförlust realisationsförlust

medges med 70 medges med 70

procent av förlusten, procent av förlus-

i den mån inte annat ten, i den mån inte

anges i 27 § 5 och annat anges i 25 §

6 mom. eller 29 § 11 mom., 26 §

2 mom. 10 mom., 27 § 5 och

 6 mom. eller 29 §

 2 mom.

 Förvaltningskostnader får dras av endast till den del de överstiger

1 000 kronor under beskattningsåret.

 Avdrag medges inte för utgifter för inköp av lottsedlar eller för andra

liknande insatser i lotteri.

 Från intäkt av kapital får avdrag också göras för avgift för pensionsförsäkring

i den omfattning som anges i punkt 6 tredje och sjätte styckena av anvisningarna

till 46 § kommunalskattelagen (1928:370) och för avdrag i motsvarande omfattning

för inbetalning på pensionssparkonto enligt punkt 7 av nämnda anvisningar.

 Av lagen

 (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid

 byte av bostad

 framgår att

 uppskovsavdrag får

 göras i vissa fall.

 Avdrag enligt detta moment får inte göras för omkostnader och förluster

avseende tillgångar hänförliga till ett pensionssparkonto.

 24 §

 6 mom.5 Avyttrar delägare i fåmansföretag eller delägare närstående person

egendom till företaget, skall vid vinstberäkningen vederlaget tas upp som intäkt

endast till den del det inte överstiger egendomens marknadsvärde. Av punkt 14

andra stycket av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) framgår

att överskjutande del av vederlaget skall beskattas som intäkt av tjänst.

 Vad som sägs i första Vad som sägs i

stycket gäller inte första stycket gäller

när hela vederlaget inte när hela

enligt det där vederlaget enligt

angivna lagrummet punkt 14 tredje

skall beskattas som stycket av an-

intäkt av tjänst. I visningarna till 32 §

sådana fall skall kommunalskattelagen

avyttringen inte skall beskattas som

till någon del intäkt av tjänst. I

beaktas vid beräkning sådana fall skall

av överlåtarens avyttringen inte

inkomst av kapital. till någon del be-

 aktas vid beräkning

 av överlåtarens

 Vid avyttring som inkomst av kapital.

avses i första

stycket får vinsten

inte beräknas enligt

25 § 9 mom. eller 26 §

7 mom. Vad nu sagts

gäller dock inte om

den avyttrade

egendomen helt eller

till huvudsaklig del

skall användas i

företagets närings-

verksamhet.

 Skattemyndigheten

får om synnerliga skäl

föreligger efter an-

sökan medge undantag

från bestämmelserna i

tredje stycket.

Skattemyndighetens

beslut får överklagas

hos

riksskatteverket.

Riksskatteverkets

beslut får inte

överklagas.

 25 §

 6 mom.6 Vinstberäkning på grund av avyttring av en del av en fastighet skall

grundas på förhållandena på den avyttrade fastighetsdelen. Vid tillämpning av

den beloppsgräns som anges i 4 mom. första stycket skall dock hänsyn tas till

förhållandena på hela fastigheten. På den skattskyldiges begäran skall

omkostnadsbeloppet för fastighetsdelen - i stället för att beräknas enligt

första meningen - tas upp till ett belopp som motsvarar så stor del av det för

hela fastigheten beräknade omkostnadsbeloppet som vederlaget för fastighetsdelen

utgör av fastighetens hela värde vid avyttringstillfället. Om den avyttrade

delen avser en eller ett fåtal tomter avsedda att bebyggas med bostadshus och

vederlaget är mindre än 10 procent av fastighetens taxeringsvärde, får vidare

ingångsvärdet på den avyttrade fastighetsdelen utan särskild utredning beräknas

till 1 krona per kvadratmeter, dock ej till högre belopp än köpeskillingen.

 Vad i de tre första meningarna av föregående stycke föreskrivits gäller i

tillämpliga delar även vid marköverföring enligt fastighetsbildningslagen

(1970:988).

 Har den skattskyldige erhållit sådan engångsersättning som avses i 2 mom. andra

stycket, skall så stor del av det för hela fastigheten beräknade

omkostnadsbeloppet anses belöpa på den del av fastigheten som ersättningen

avser, som engångsersättningen utgör av fastighetens hela värde vid tiden för

upplåtelsen eller inskränkningen i förfoganderätten. Den som enligt 2 mom.

fjärde stycket erhåller avdrag från den eller de engångsersättningar han fått på

grund av upplåtelser får inte tillgodoräkna sig något omkostnadsbelopp hänför-

ligt till dessa ersättningar.

 Har den skattskyldige under innehavstiden avyttrat en del av en fastighet,

skall hänsyn tas till detta vid beräkning av omkostnadsbeloppet för återstoden

av fastigheten. Kan utredning inte förebringas om den andel av omkostnadsbe-

loppet för fastigheten, som belöpt på den avyttrade fastighetsdelen, skall denna

andel anses ha motsvarat hälften av erhållen ersättning för fastighetsdelen.

Andelen skall dock i intet fall anses överstiga omkostnadsbeloppet för hela

fastigheten omedelbart före avyttringen av fastighetsdelen.

 Föreskrifterna i föregående stycke tillämpas också om den skattskyldige under

innehavstiden erhållit sådan engångsersättning som avses i 2 mom. andra stycket.

Har den skattskyldige under innehavstiden avstått från mark genom marköverföring

enligt fastighetsbildningslagen (1970:988), skall omkostnadsbeloppet på

återstoden av fastigheten anses ha minskat med så stor del av omkostnadsbeloppet

för den tidigare avstådda marken som ersättningen i pengar utgjort av det totala

vederlaget för marken.

 Beräknas

omkostnadsbeloppet

vid avyttring av

återstoden av fastig-

heten eller del därav

med ledning av ett

taxeringsvärde som

åsatts efter det att

delavyttringen, mar-

kupplåtelsen eller

marköverföringen m.m.

ägt rum, är bestämmel-

serna i de två

föregående styckena

icke tillämpliga.

 8 m o m.7 Avyttras 8 m o m. Avyttras

en fastighet som har en fastighet som

förvärvats som ersätt-har förvärvats som

ning för en annan ersättning för en

fastighet och annan fastighet och

medgavs uppskov med har uppskov

beskattningen av medgetts enligt

realisationsvinst lagen (1978:970) om

som uppkom när denna uppskov med be-

fastighet skattning av

avyttrades, skall realisationsvinst,

omkostnadsbeloppet skall omkostnadsbe-

minskas i mot- loppet minskas i

svarande mån. motsvarande mån.

 Av lagen

 (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid

 byte av bostad

 framgår att vid

 avyttring av en

 fastighet som är

 ersättningsbostad

 omkostnadsbeloppet

 skall minskas på sätt

 som där anges.

 9 m o m.8 Vinst när 9 m o m. Har en

fysisk person fastighet förvärvats

avyttrar sådan pri- före år 1952 skall

vatbostadsfastighet den anses förvärvad

som omfattar hans den 1 januari 1952.

permanentbostad får Ingångsvärdet skall

beräknas till 30 därvid anses utgöra

procent av veder- 150 procent av

laget för fas- fastighetens taxe-

tigheten. Som per- ringsvärde för år

manentbostad räknas 1952. Det vid

sådan privatbostad därförvärvet erlagda

den skattskyldige vederlaget för

varit bosatt under fastigheten får dock

minst ett år närmast användas som

före avyttringen ingångsvärde om den

under förutsättning skattskyldige kan

att han inte dessför- visa att

innan innehaft köpeskillingen

bostaden mer än ett åröverstigit 150

utan att vara bosatt procent av taxe-

där samt att han ringsvärdet för år

erlade ett mark- 1952. Fanns taxer-

nadsmässigt vederlag ingsvärde inte åsatt

vid förvärvet. Som för år 1952 får

permanentbostad motsvarande värde

räknas dock alltid uppskattas med

sådan privatbostad därledning av

den skattskyldige taxeringsvärdet för

varit bosatt under den fastighet, i

minst tre år av de vilken den

senaste fem åren. avyttrade egendomen

 Vinst när fysisk ingått, eller det

person och dödsbo närmast därefter

avyttrar annan pri- åsatta taxeringsvär-

vatbostadsfastighet det. Hänsyn skall

än nu sagts får be- vid vinstberäkningen

räknas till 60 inte tas till

procent av veder- kostnader och

laget för den avdrag som belöper på

avyttrade egendomen. tid före år 1952.

 Vinst vid avyttring

av näringsfastighet

får beräknas genom att

ett belopp motsva-

rande 90 procent av

vederlaget för

fastigheten minskas

med

värdeminskningsavdrag

m.m. som tagits upp

till beskattning en-

ligt bestämmelserna i

punkt 5 av anvis-

ningarna till 22 §

kommunalskattelagen

(1928:370).

 För

privatbostadsfastighet

som under den

skattskyldiges

innehav varit

näringsfastighet

under något av de tre

närmaste åren före

avyttringstillfället

skall i stället för

vad som stadgas i

första och tredje

styckena gälla att

vinsten

får beräknas med

tillämpning av fjärde

stycket.

 10 m o m.9 Vinst

vid avyttring av

privatbostadsfastighet

får alltid beräknas

till 30 procent av

vederlaget för den

avyttrade

fastigheten om

 1) fastigheten

tagits i anspråk

genom expropriation

eller liknande förfa-

rande eller annars

avyttrats under

sådana förhållanden att

tvångsavyttring måste

anses vara för handen

och det inte skäligen

kan antas att

avyttringen skulle

ha ägt rum även om

tvång inte förelegat,

 2) avyttringen av

en fastighet utgör

ett led i åtgärder för

jordbrukets eller

skogsbrukets yttre

rationalisering samt

om

 3) fastigheten

avyttrats till

staten därför att

fastigheten på grund

av flygbuller inte

kan bebos utan på-

taglig olägenhet.

 Detsamma gäller om

den skattskyldige

fått engångsersättning

för inskränkning i

förfoganderätten till

sin fastighet enligt

naturvårdslagen

(1964:822) eller för

motsvarande

inskränkningar enligt

andra författningar.

 11 mom.10 Från 10 m o m. Från

vinst vid avyttring vinst vid avyttring

av en näringsfastig- av en

het, beräknad enligt näringsfastighet,

bestämmelserna i 1-10 beräknad enligt

mom., skall för bestämmelserna i 1-9

fysisk person och mom., skall för

dödsbo dras av ett fysisk person och

belopp motsvarande dödsbo dras av ett

det underskott som belopp motsvarande

för det år fastighetendet underskott som

avyttrats redovisas för det år fastig-

i den förvärvskälla heten avyttrats

vartill fastigheten redovisas i den

varit att hänföra. förvärvskälla vartill

Avdraget får inte fastigheten varit

överstiga vinsten föreatt hänföra. Avdraget

avdraget. får inte överstiga

 vinsten före

 avdraget.

 11 m o m. Vid

 avyttring av pri-

 vatbostadsfastighet

 är 50 procent av

 vinsten

 skattepliktig. Är

 den avyttrade

 egendomen

 näringsfastighet är

 90 procent av

 vinsten

 skattepliktig.

 Uppkommer förlust är

 i förra fallet 50

 procent och i det

 senare 63 procent

 av förlusten

 avdragsgill.

 10

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 26 §

 4 mom.11 Har bostadsrätten förvärvats genom upplåtelse från bo-

stadsrättsföreningen, skall den i upplåtelseavtalet angivna insatsen anses som

köpeskilling. Särskilda avgifter som har betalats till föreningen i samband med

förvärv av en bostadsrätt (upplåtelse- och inträdesavgifter) skall också räknas

in i ingångsvärdet. Har insatsen för lägenheten satts ned efter det att

bostadsrätten har förvärvats, skall ingångsvärdet reduceras med det belopp som

har återbetalats på grund av nedsättningen.

 Kapitaltillskott - Kapitaltillskott -

utöver insats enligt utöver insats enligt

första stycket - som första stycket - som

under innehavet har under innehavet har

lämnats till bo- lämnats till bo-

stadsrättsföreningen stadsrättsföreningen

får räknas in i får räknas in i om-

omkostnadsbeloppet kostnadsbeloppet

endast om endast om till-

tillskotten har skotten har varit

varit avsedda att avsedda att användas

användas av föreningenav föreningen för

för amortering av lån amortering av lån

eller för eller för

finansiering av finansiering av

förbättringsarbeten påförbättringsarbeten på

fastigheten. fastigheten.

Tillskotten för Tillskotten för

amorteringar skall amorteringar skall

anses ha uppgått till anses ha uppgått

ett belopp till ett belopp

motsvarande bo- motsvarande bo-

stadsrättens andel av stadsrättens andel

de amorteringar som av de amorteringar

föreningen har gjort som föreningen har

under innehavet. Om gjort under

föreningen har innehavet. Om för-

finansierat amorte- eningen har

ring av ett lån genom finansierat amorte-

upptagande av ett ring av ett lån

nytt lån medräknas genom upptagande av

inte den amorte- ett nytt lån

ringen vid beräk- medräknas inte den

ningen av kapi- amorteringen vid

taltillskott som beräkningen av kapi-

skall ingå i om- taltillskott som

kostnadsbeloppet. skall ingå i om-

Beräkningen av kostnadsbeloppet.

tillskotten för Beräkningen av

amorteringar som tillskotten för

belöper på bo- amorteringar som

stadsrätten sker med belöper på

tillämpning av an- bostadsrätten sker

delsförhållandena vid med tillämpning av

av- andelsförhållandena

yttringstidpunkten. vid

För att ett tillskott avyttringstidpunk-

för finansiering av ten. För att ett

förbättringsarbeten tillskott för

skall få beaktas finansiering av för-

fordras att bättringsarbeten

tillskottet har skall få beaktas

använts för ett bestämtfordras att

förbättringsarbete ochtillskottet har

att tillskott som använts för ett

bostadsrättshavarna bestämt förbättrings-

har lämnat för arbetetarbete och att

i fråga sammanlagt tillskott som

har uppgått till bostadsrättshavarna

minst 3 000 kronor har lämnat för

multiplicerat med arbetet i fråga sam-

antalet deltagande manlagt har uppgått

bostadsrätter. Vid till minst

vinstberäkningen får 3 000 kronor

hänsyn inte tas till multiplicerat med

kapitaltillskott som antalet deltagande

skett före år 1974. bostadsrätter.

 7 m o m.12 Vinst 7 m o m. Har en

när fysisk person bostadsrätt förvärvats

avyttrar sådan bo- före år 1974 skall

stadsrätt som med den anses förvärvad

tillämpning av 25 § den 1 januari 1974.

9 mom. andra stycket Ingångsvärdet skall

skall anses avse därvid anses utgöra

hans permanentbostad 150 procent av bo-

får beräknas till 30 stadsrättens andel

procent av veder- av bostadsrättsföre-

laget för bostads- ningens behållna för-

rätten. Vinst när mögenhet nämnda dag,

fysisk person eller beräknad med

dödsbo avyttrar utgångspunkt i taxe-

bostadsrätt avseende ringsvärdet för år

annan privatbostad 1974 på föreningens

får beräknas till 60 fastighet och med

procent av veder- hänsyn till

laget för föreningens övriga

bostadsrätten. tillgångar och

 skulderna enligt

 bokslutet för det rä-

 kenskapsår som har

 avslutats närmast

 före ingången av år

 1974. Det vid

 förvärvet erlagda

 vederlaget får dock

 tas upp som

 ingångsvärde, om den

 skattskyldige kan

 visa att det

 överstiger 150

 procent av andelen

 i föreningens

 behållna förmögenhet

 den 1 januari 1974.

 Vid bestämningen av

 vederlaget skall i

 detta fall bortses

 från om medel vid

 förvärvet av lä-

 genheten fanns

 innestående på inre

 reparationsfond

 Vinst vid avyttring eller någon annan

av bostadsrätt som inom föreningen bil-

inte är privatbostad dad fond, som var

får beräknas till 90 avsedd för repa-

procent av ration och underhåll

vederlaget för av upplåtna lägen-

bostadsrätten. heter. Fanns

 taxeringsvärde inte

 åsatt för år 1974 får

 motsvarande värde

 uppskattas med

 ledning av det när-

 mast därefter åsatta

 taxeringsvärdet.Hänsyn

 får vid

 vinstberäkningen

 inte tas till

 kostnader och

 avdrag som belöper på

 tid före år 1974.

 För privatbostad som

under den

skattskyldiges

innehav varit att

hänföra till

näringsverksamhet un-

der något av de tre

närmaste åren före

avyttringstillfället 8 m o m. Av lagen

skall i stället för (1993:000) om

vad som stadgas i uppskovsavdrag vid

första stycket gälla byte av bostad

att vinsten får framgår att vid

beräknas med avyttring av en

tillämpning av andra bostadsrätt som är

stycket. ersättningsbostad

 8 m o m.13 Vinst omkostnadsbeloppet

vid avyttring av skall minskas på sätt

privatbostad under som där anges.

sådana omständigheter 9 m o m. Från

som avses i 25 § vinst vid avyttring

10 mom. får alltid av en bostadsrätt

beräknas till 30 som inte är

procent av privatbostad,

vederlaget för den beräknad enligt be-

avyttrade stämmelserna i 1-8

bostadsrätten. mom., skall för

 9 m o m.14 Från fysisk person och

vinst vid avyttring dödsbo dras av ett

av en bostadsrätt som belopp motsvarande

inte är privatbostad, det underskott som

beräknad enligt be- för det år bo-

stämmelserna i 1-8 stadsrätten

mom., skall för avyttrats redovisas

fysisk person och i den förvärvskälla

dödsbo dras av ett vartill bostads-

belopp motsvarande rätten varit att

det underskott som hänföra. Vad nu sagts

för det år bostads- gäller inte i den mån

rätten avyttrats underskottet tagits

redovisas i den i anspråk för sådant

förvärvskälla vartill avdrag som avses i

bostadsrätten varit 25 § 10 mom.

att hänföra. Vad nu Avdraget får inte

sagts gäller inte i överstiga vinsten

den mån underskottet före avdraget.

tagits i anspråk för 1 0 m o m. Vid

sådant avdrag som avyttring av

avses i 25 § 11 mom. bostadsrätt som är

Avdraget får inte privatbostad är 50

överstiga vinsten föreprocent av vinsten

avdraget. skattepliktig. Är

 bostadsrätten inte

 privatbostad är 90

 procent av vinsten

 skattepliktig.

 Uppkommer förlust är

 i förra fallet 50

 procent och i det

 senare 63 procent

 av förlusten av-

 dragsgill.

 4.15 Avyttras fastighet före utgången av år 1999 får - i andra fall än när

delägare i fåmansföretag eller fåmansägt handelsbolag eller delägare närstående

person avyttrar fastighet till företaget - omkostnadsbeloppet beräknas genom att

det omkostnadsbelopp som hade kunnat användas om avyttringen skett den 31

december 1990 ökas med i 25 § 4 mom. avsedda förbättringskostnader m.m. som

lagts ned på fastigheten under tiden mellan den 1 januari 1991 och

avyttringstillfället. Vid tillämpning av punkterna 6 a och 6 b av anvisningarna

till 36 § kommunalskattelagen (1928:370) i deras lydelse intill den 1 juli 1990

skall dock följande gälla.

 a) Ingångsvärde samt förbättringskostnader och därmed likställda belopp för

vilka avdrag får ske räknas om med hänsyn till prisutvecklingen från det åttonde

året efter det år då fastigheten förvärvades respektive kostnaden lades ned.

 b) Beräknas ingångsvärdet med ledning av taxeringsvärdet visst år skall

omräkningen ske med hänsyn till prisutvecklingen från det åttonde året efter

sistnämnda år.

 c) Värdeminskningsavdrag som belöper på det år som den kostnad vartill avdraget

hänför sig lades ned eller på något av de sju följande åren räknas om med hänsyn

till prisutvecklingen från det åttonde året efter det år kostnaden lades ned.

 d) Tidigareläggning får inte ske med mer än åtta år.

 e) Tidigareläggning får ske endast i fråga om den del av ingångsvärde och

förbättringskostnader för ersättningsfastigheten som inte överstiger ett belopp

motsvarande vederlaget vid avyttringen av den ursprungliga fastigheten minskat

med förbättringskostnader som under den skattskyldiges innehav har lagts ned på

denna fastighet under det år då fastigheten avyttrades eller under något av de

sju närmast föregående åren. Sådan minskning med hänsyn till

förbättringskostnader på den ursprungliga fastigheten skall dock ske endast för

år då de nedlagda kostnaderna har överstigit tio procent av vederlaget vid

avyttringen av denna fastighet.

 f) Tidigareläggning får - om ersättningsfastigheten förvärvats före förvärvet

av den ursprungliga fastigheten eller tidigare än åtta år före avyttringen av

den ursprungliga fastigheten - inte leda till att ersättningsfastigheten anses

förvärvad före avyttringen av nämnda fastighet.

 Beräknas

 omkostnadsbeloppet

 enligt

 bestämmelserna i

 första stycket skall

 sådan kvotering av

 vinsten som avses i

 25 § 11 mom. ej ske.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas - med undantag för

bestämmelserna om avdrag för förluster i 2 § 1 mom. sista stycket, 25 § 11 mom.

och 26 § 10 mom. - på avyttringar som skett den 8 september 1993 och senare.

Reglerna om avdrag för förluster i nämnda lagrum tillämpas på avyttringar som

sker den 1 juli 1994 och senare.

 2. Avyttras fastighet eller bostadsrätt under tiden den 8 september 1993 - den

30 juni 1994 skall, i stället för vad som stadgas i punkt 1, bestämmelserna i

deras lydelse intill den 1 januari 1994 tillämpas om den skattskyldige yrkar

det.

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1990:651.

3Senaste lydelse 1993:939.

4Senaste lydelse 1993:939.

5Senaste lydelse 1991:181.

6Senaste lydelse 1990:651.

7Senaste lydelse 1990:651.

8Senaste lydelse 1990:651.

9Senaste lydelse 1990:651.

10Senaste lydelse 1990:1422.

11Senaste lydelse 1991:1855.

12Senaste lydelse 1991:1855.

13Senaste lydelse 1991:1855.

14Senaste lydelse 1990:1422.

15Senaste lydelse 1990:651.

 11

2.4 Förslag till

Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

 Härigenom föreskrivs att 7, 10 och 13 §§ skatteregisterlagen (1980:343)1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 7 §2

 För fysisk och juridisk person får, utöver de uppgifter som anges i 5 och 6 §§,

det centrala skatteregistret innehålla följande uppgifter.

 1. Sådana uppgifter om ägarförhållandena i fåmansföretag, företag som enligt 3

§ 12 mom. nionde stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall

behandlas som fåmansföretag, fåmansägt handelsbolag och dotterföretag som avses

i 2 kap. 16 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

 2. Uppgifter angående avslutad revision, verkställt taxerings- eller

mervärdeskattebesök eller annat sammanträffande enligt 3 kap. 7 § taxeringslagen

(1990:324) eller 26 a § lagen (1968:430) om mervärdeskatt. För varje sådan

åtgärd får anges tid, art, beskattningsperiod, skatteslag, myndighets beslut om

beloppsmässiga ändringar av skatt eller underlag för skatt med anledning av

åtgärden samt uppgift huruvida bokföringsskyldighet har fullgjorts.

 3. Uppgift om registrering av skyldighet att betala skatt, uppgift om innehav

av skattsedel på preliminär skatt, uppgifter om beslut om återkallelse av

skattsedel på preliminär F-skatt med angivande av skälen för beslutet, uppgifter

som behövs för att bestämma skatt eller avgift enligt uppbördslagen (1953:272),

lagen om mervärdeskatt, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare, lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, lagen

(1990:912) om nedsättning av socialavgifter och lagen (1951:763) om beräkning av

statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst samt uppgifter om redovisning,

inbetalning och återbetalning av sådana skatter eller avgifter.

 4. Uppgift om maskinellt framställt förslag till beslut om beskattning.

 5. Uppgift om beslut om anstånd med avgivande av deklaration och med betalning

av skatt, dock ej skälen för besluten, samt uppgift om att laga förfall

föreligger för underlåtenhet att fullgöra deklarationsskyldighet.

 6. Administrativa och tekniska uppgifter som behövs för beskattningen.

 7. Uppgifter som 7. Uppgifter som

skall lämnas i skall lämnas i

förenklad förenklad

självdeklaration, självdeklaration,

allmän allmän

självdeklaration självdeklaration

enligt 2 kap. 13 § enligt 2 kap. 10 §

första stycket första stycket

punkterna 2-4 och punkterna 2-4 och

andra stycket lagen andra stycket lagen

om självdeklaration om självdeklaration

och kon- och kon-

trolluppgifter samt trolluppgifter samt

uppgifter som skall uppgifter som skall

lämnas enligt 2 kap. lämnas enligt 2 kap.

25 § lagen om självde-25 § lagen om själv-

klaration och deklaration och

kontrolluppgifter. kontrolluppgifter.

 8. Uppgift om beslut om beskattning, dock ej

skälen för beslutet, uppgift om utmätning enligt 68 § 6 mom. uppbördslagen samt

uppgift om anledning till att överskjutande skatt inte helt betalas ut med

återbetalningskort.

 9. Uppgift om att fordran mot personen registrerats hos kronofogdemyndighet,

uppgift om indrivningsresultat, uppgift om beslut om ackord, likvidation eller

konkurs samt uppgift om betalningsinställelse.

 10. Uppgift om antal anställda och de anställdas personnummer.

 11. Uppgift om telefonnummer, särskild adress för skattsedelsförsändelse samt

namn, adress och telefonnummer för ombud.

 12. Uppgift från kontrolluppgift som enligt 3 kap. lagen om självdeklaration

och kontrolluppgifter skall lämnas utan föreläggande samt från sådan särskild

uppgift som avses i 3 § lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande

inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

 13. Uppgift om beteckning, köpeskilling, taxeringsvärde, delvärde,

beskattningsnatur, typ av fång och tidpunkt för fånget för fastighet som ägs

eller innehas av personen, andelens storlek om fastigheten har flera ägare och

övriga uppgifter som behövs för beräkning av statlig fastighetsskatt samt

uppgift som behövs för värdering av bostad på fastighet.

 14. Uppgift om tid och art för planerad eller pågående revision samt

beskattningsperiod och skatteslag som denna avser samt uppgift om tid för

planerat taxerings- eller mervärdeskattebesök eller annat sammanträffande enligt

3 kap. 7 § taxeringslagen eller 26 a § lagen om mervärdeskatt.

 15. Uppgift om postgiro- och bankgironummer, om personen är näringsidkare samt,

om fullmakt lämnats för bank- eller postgiro att ta emot skatteåterbetalning på

ett konto, datum för fullmakten samt kontots nummer och typ.

 16. Uppgift om antal perioder om trettio dagar för vilka den skattskyldige

uppburit inkomst som beskattas enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt.

 17. Uppgift om omsättning i näringsverksamhet.

 18. Uppgifter angående resultat av bruttovinstberäkning, annan beräkning av

relationstal eller liknande, skönsmässig beräkning och belopp som under

beskattningsåret stått till förfogande för levnadskostnader.

 19. Uppgift från centrala bilregistret om innehav av fordon samt om fordonets

registreringsnummer, märke, typ och årsmodell.

 20. Uppgift för beräkning av skattereduktion för fackföreningsavgift och

uppgifter enligt 6 § första och andra styckena lagen (1993:672) om

skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus för bestämmande av

skattereduktion enligt samma lag samt uppgift om beslut om sådan

skattereduktion.

 21. Uppgift om bosättningsland och tidpunkt för

byte av bosättningsland.

 22. Uppgifter om antal årsanställda i en koncern i fall som avses i 2 kap. 16 §

sista stycket lagen om självdeklaration och kontrolluppgif-ter, totalt

respektive i Sverige, koncernomsättning och koncernbalansomslutning för koncern-

moderföretag.

 23. Uppgift som

 skall lämnas enligt

 2 kap. 17 § andra

 stycket lagen

 (1990:325) om

 självdeklaration och

 kontrolluppgifter

 samt uppgift om

 uppskovsavdrag

 enligt lagen

 (1993:000) om upp-

 skovsavdrag vid

 byte av bostad.

 10 §3

 Terminalåtkomst till uppgifter i register enligt denna lag får finnas endast

för de ändamål som anges i 1 § och i den utsträckning i övrigt som anges i

andra-femte styckena.

 Skattemyndigheten i länet får ha terminalåtkomst till uppgifter som avses i 5

och 6 §§, 7 § 1-6, 8, 9, 13, 15, 17 och 22 samt de uppgifter därutöver som

behövs för utfärdande av skattsedel och dubblettskattsedel.

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får vidare ha får vidare ha

terminalåtkomst till terminalåtkomst till

uppgifter som avses uppgifter som avses

i 7 § 7, 10-12, 14, i 7 § 7, 10-12, 14,

16, 18, 20 och 21 16, 18, 20, 21 och

och som hänför sig 23 och som hänför sig

till länet eller till länet eller

gäller skattskyldig gäller skattskyldig

som beskattas i som beskattas i

länet. länet.

 Riksskatteverket får Riksskatteverket

ha terminalåtkomst får ha terminal-

till uppgifter som åtkomst till

avses i 5 och 6 §§ uppgifter som avses

samt 7 § 1-18, 20-22. i 5 och 6 §§ samt 7 §

 1-18, 20-23.

 Kronofogdemyndighet får ha terminalåtkomst till det centrala skatteregistret i

fråga om uppgifter enligt 5 och 6 §§ samt 7 § 1, 3 och 4. Kronofogdemyndighet i

det län där ett mål är registrerat för exekutiva åtgärder får vidare ha sådan

terminalåtkomst i fråga om uppgifter enligt 7 § 7, 8, 12 och 13.

Terminalåtkomsten får avse den som är registrerad som gäldenär hos

kronofogdemyndighet eller make till gäldenären eller annan som sambeskattas med

gäldenären. I fråga om uppgifter enligt 7 § 1 får terminalåtkomsten avse också

den som är delägare i fåmansföretag där någon som avses i tredje meningen är

delägare.

 13 §4

 Om inte annat sägs i andra eller tredje stycket skall sådana uppgifter i

register enligt denna lag som hänför sig till viss beskattningsperiod gallras

när sju år gått från utgången av det kalenderår under vilket perioden gick ut.

 Uppgifter som avses Uppgifter som

i 5 §, med undantag avses i 5 §, med

av de i första undantag av de i

stycket 5, 6 § och 7 §första stycket 5,

3, med undantag av 6 §, 7 § 3, med

uppgifter om beslut undantag av

om återkallelse av uppgifter om beslut

skattsedel på om återkallelse av

preliminär F-skatt, skattsedel på

får bevaras även efterpreliminär F-skatt

utgången av den tid och 7 § 23, med

som anges i första undantag av uppgift

stycket. Detsamma om uppskovsavdrag

gäller uppgifter om enligt lagen

 (1993:000) om upp-

 skovsavdrag vid

 byte av bostad, får

 bevaras även efter

 utgången av den tid

 som anges i första

 stycket. Detsamma

 gäller uppgifter om

 1. personnummer för make och, om samtaxering sker med annan person,

personnummer för denne,

 2. beslut om beskattning, dock inte skälen för beslutet,

 3. huruvida taxering grundas på förenklad självdeklaration eller enbart på

kontrolluppgift om inkomst av kapital,

 4. antal perioder om trettio dagar för vilka den skattskyldige uppburit inkomst

som beskattas enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt,

 5. ingående och utgående mervärdeskatt samt särskilt investeringsavdrag och

redovisningsperiodens längd vid redovisning av mervärdeskatt.

 Uppgift om revision får bevaras under högst tio år efter utgången av det år

under vilket revisionen avslutades.

 Regeringen får meddela föreskrifter om förlängd bevaringstid för uppgifter som

avses i första eller tredje stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas första gången vid

1995 års taxering såvitt avser 7 § 7 och i övrigt vid 1994 års taxering.

1Lagen omtryckt 1983:143.

2Senaste lydelse 1993:673.

3Senaste lydelse 1993:469.

4Senaste lydelse 1992:1190.

 12

2.5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1987:813) om homosexuella sambor1 skall

införas en ny punkt, 14, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall vad som

gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser tillämpas även

på de homosexuella samborna:

 1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

 2. ärvdabalken,

 3. jordabalken,

 4. 10 kap. 9 § rättegångsbalken,

 5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken,

 6. 19 § första stycket, punkt 1 nionde stycket och punkt 3 sjunde stycket av

anvisningarna till 31 § samt punkt 3 a av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen (1928:370),

 7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

 8. 6 § lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden,

 9. bostadsrättslagen (1991:614),

 10. 9 § rättshjälpslagen (1972:429),

 11. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer,

 12. 5 kap. 18 § 12. 5 kap. 18 §

tredje stycket fas- tredje stycket

tighetsbildnings- fastighetsbildningslagen

lagen (1970:988),

 (1970:988), samt 13. 10 §

 13. 10 § insiderlagen

insiderlagen (1990:1342), samt

 (1990:1342). 14. lagen

 (1993:000) om upp-

 skovsavdrag vid

 byte av bostad.

 Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta,

gäller det också de homosexuella samborna.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas på avyttringar av

sådana bostäder som omfattas av bestämmelserna i lagen (1993:000) om

uppskovsavdrag vid byte av bostad.

1Senaste lydelse 1993:935.

 13

2.6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 17 § och 3 kap. 45 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 17 §1

 Om den skattskyldige under beskattningsåret har avyttrat fast eller lös egendom

eller betalat eller överlåtit lån i utländsk valuta, skall han i

självdeklarationen lämna de uppgifter som behövs för att beräkna skattepliktig

realisationsvinst. Detsamma gäller, om den skattskyldige under beskattningsåret

överfört eller upplåtit egendom under sådana förhållanden att överföringen eller

upplåtelsen enligt 25 § 2 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall

jämställas med avyttring av fastighet. Kan intäktens totala belopp inte

fastställas på grund av att den är beroende av viss framtida händelse, skall

uppgift lämnas om detta i självdeklarationen.

 Den som vid

 beskattningsårets

 utgång äger en sådan

 ersättningsbostad

 som avses i lagen

 (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid

 byte av bostad

 skall i självdekla-

 rationen lämna

 uppgift om

 1. storleken på

 det belopp som

 enligt 10 § nämnda

 lag skall dras ifrån

 omkostnadsbeloppet

 när ersättningsbo-

 staden avyttras och

 2.

 ersättningsbostadens

 beteckning samt, om

 ersättningsbostaden

 utgörs av bostad som

 avses i 11 § andra

 meningen lagen om

 uppskovsavdrag vid

 byte av bostad, öre-

 ningens eller bola-

 gets organisatio-

 nsnummer och namn.

 Har äganderätten till

 en ersättningsbostad

 under beskatt-

 ningsåret övergått

 till annan genom

 arv, testamente,

 bodelning med

 anledning av makes

 eller sambos död

 eller gåva skall

 självdeklarationen

 lämnas sådan uppgift

 som avses i andra

 stycket 1 samt upp-

 gift om den nye äga-

 rens namn, adress

 och personnummer.

 14

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 45 §2

 Kontrolluppgift om överlåten bostadsrätt skall lämnas av en

bostadsrättsförening som vid ingången av det aktuella beskattningsåret var av

det slag som anges i 2 § 7 mom. första stycket lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt. Kontrolluppgiften skall avse sådan överlåtelse som har anmälts

till föreningen och innehålla uppgift om

 a) lägenhetens beteckning,

 b) överlåtarens och förvärvarens namn samt personnummer, organisationsnummer

eller adress,

 c) tidpunkten för överlåtelsen och köpeskillingens storlek samt tidpunkten för

överlåtarens förvärv och köpeskillingen vid det förvärvet,

 d) storleken av d) storleken av

sådana kapital- sådana

tillskott som kapitaltillskott

överlåtaren enligt 26 §som överlåtaren

4 mom. andra stycket enligt 26 § 4 mom.

lagen om statlig in- andra stycket lagen

komstskatt får räkna om statlig

in i inkomstskatt får

omkostnadsbeloppet räkna in i

samt omkostnadsbeloppet,

 e) bostadsrättens e) bostadsrättens

andel av innestående andel av innestående

medel på inre repara- medel på inre

tionsfond eller reparationsfond

liknande fond vid eller liknande fond

förvärvs - respektive vid förvärvs -

avyttringstid- respektive

punkten. avyttringstid-

 punkten samt

 f) bostadsrättens

 andel av föreningens

 behållna förmögenhet

 den 1 januari 1974

 beräknad enligt 26 §

 7 mom. lagen om

 statlig

 inkomstskatt, om

 överlåtarens örvärv

 skett före år 1974.

 Om överlåtelsen avser en bostadsrätt som har förvärvats före år 1974 behöver

någon uppgift enligt första stycket e avseende förhållandena vid

förvärvstidpunkten inte lämnas. Har förvärvet skett före den 1 juli 1982 behöver

någon uppgift om köpeskillingen vid förvärvet inte lämnas.

 Efter föreläggande av skattemyndigheten skall föreningen lämna ytterligare

upplysningar som är av betydelse för beräkning av realisa-tionsvinsten vid en

medlems avyttring av sin bostadsrätt.

 Föreningen skall, utöver vad som följer av 4 kap. 1 §, bevara det underlag som

behövs för uppgiftslämnande enligt denna paragraf.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas första gången vid

1994 års taxering.

1Senaste lydelse 1990:1424.

2Senaste lydelse 1991:1856.

 15

3 Ärendet och dess beredning

Regeringens förslag om nya uppskovsregler för bostäder och ändringarna av

reavinstreglerna för fastigheter och bostadsrätter och annan anslutande

lagstiftning bygger på ett beredningsarbete som utförts inom Finansdepar-

tementet. Samråd har skett med Riksskatteverket.

Regeringens skrivelse 1993/94:2

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 1994 och - med

undantag för vad som föreslås i fråga om förlustavdrag - tillämpas på

avyttringar från och med den 8 september 1993.

 Regeringen beslöt den 2 september 1993 i enlighet med 2 kap. 10 §

regeringsformen att till riksdagen överlämna en skrivelse med meddelande om

kommande förslag till lagstiftning om uppskovsregler vid bostadsbyten, m.m.

Skrivelsen, som finns återgiven i bilaga 1, överlämnades till riksdagen den 7

september 1993.

Lagrådet, m.m.

 Regeringen beslöt den 2 september 1993 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 2. I bilagan har endast tagits med

lagrådsremissens förslag till lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad och

förslaget till lag om ändringar i lagen (1947:571) om statlig inkomstskatt.

Övriga lagförslag i lagrådsremissen överensstämmer med propositionens förslag.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Lagrådet föreslår vissa ändringar av i

huvudsak formell natur. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag.

Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Vi återkommer

till Lagrådets synpunkter i specialmotiveringen till ändringarna i de berörda

lagarna.

 Frågan om behovet av vissa ändringar i skatteregisterlagen (1980:343) berördes

i lagrådsremissen utan att något förslag presenterades. De förslag till sådana

ändringar som regeringen nu lägger fram har därför av tidsskäl inte kunnat

granskas av Lagrådet. Datainspektionen har yttrat sig över förslaget (dnr

3832/93) och har förklarat sig inte ha några erinringar.

4 Uppskovsregler vid bostadsbyten, m.m.

4.1 Inledning

 Det har i den allmänna debatten framförts stark kritik mot reglerna om

reavinstbeskattning av villor och bostadsrätter. Kritiken har särskilt tagit

sikte på den situationen att beskattning skall ske även när en ny bostad

förvärvas.

 Frågan om reavinstbeskattningen av bostäder har berörts av Utredningen om

statens stöd för bostadsfinansieringen. I betänkandet Avreglerad bostadsmarknad,

del II, (SOU 1992:47), anförs att den nuvarande reavinstbeskattningen av

bostäder är skadlig och så snart som möjligt bör förändras. Utredningen

konstaterar vidare att starka skäl, såväl samhällsekonomiska som sociala, talar

för att reavinstbeskattning av villor och bostadsrätter inte bör ske om

försäljningen sker för att skaffa en annan bostad. Härigenom skulle ett av

hindren för rörligheten på bostadsmarknaden undanröjas. Det samhällsekonomiska

värdet av att utnyttja det befintliga bostadsbeståndet på ett effektivare sätt

och värdet för de enskilda hushållen att kunna anpassa sitt boende efter

förändrade förhållanden skulle enligt utredningens uppfattning uppväga ett

eventuellt skattebortfall.

 Mot bakgrund av att frågan om nya regler för reavinstbeskattning av villor och

bostadsrätter bereddes i Finansdepartementet avstod utredningen från att lägga

fram ett eget förslag i frågan.

 Enligt regeringens mening är kritiken mot de nuvarande reglerna befogad. Den

s.k. flyttskatten bör därför slopas. Vi kommer i det följande att lägga fram

förslag till ett nytt uppskovssystem för villor och bostadsrätter. Samtidigt

redovisas förslag till vissa förändringar av reavinstreglerna avseende

fastigheter och bostadsrätter som betingas av det nya uppskovssystemet.

 Regeringens förslag om nya uppskovsregler omfattar inte s.k. andelslägenheter.

Anledningen är följande. Andelslägenheter hänförs i skattemässig mening - till

skillnad från villor och bostadsrätter - alltid ill kategorin

näringsfastigheter. Reavinstbeskattningen av näringsfastigheter, villor och

bostadsrätter sker dock i ett och samma inkomstslag, inkomstslaget kapital.

 Utredningen om beskattning av inkomster hos enskilda näringsidkare och

handelsbolag har i betänkandet Neutral företagsbeskattning (SOU 1991:100)

föreslagit att reavinster hänförliga till näringsfastigheter skall beskattas i

inkomstslaget näringsverksamhet. Om utredningens förslag genomförs skulle

uppskovsregler omfattande såväl villor och bostadsrätter som andelslägenheter

bli förhållandevis komplicerade. Betänkandet har remissbehandlats och frågan om

den framtida reavinstbeskattningen av näringsfastigheter övervägs nu inom

Finansdepartementet.

 Vi gör den bedömningen att det är angeläget att de nya uppskovsreglerna kan

börja tillämpas så snart som möjligt. Frågan om hur andelslägenheterna skall

behandlas i uppskovshänseende måste därför anstå tills vidare.

4.2 Allmänna överväganden

 När skattereformen genomfördes vid årsskiftet 1990/91 (prop. 1989/90:110, bet.

1989/90:SkU30, SFS 1990:650 - 696) infördes för fastigheter och bostadsrätter

särskilda schablonregler för vinstberäkningen, de s.k. takreglerna. Syftet var

bl.a. att begränsa skatteuttaget beräknat enligt den konventionella metoden. Den

mest förmånliga takregeln - avsedd att användas vid avyttring av

permanentbostäder - tillkom bl.a. för att ersätta de samtidigt avskaffade äldre

uppskovsreglerna som dock endast gällde fastigheter. Takregeln för permanent-

bostäder innebär att skattens andel av vederlaget uppgår till 9 %. När

skattesatsen i inkomstslaget kapital sänks till 25 % fr.o.m. inkomståret 1995

(prop. 1992/93:50, bet. 1992/93:SkU18, SFS 1992:1486) blir skatteandelen 7,5 %.

 Reglerna om reavinstbeskattning av villor och bostadsrätter har utsatts för

kritik och det har hävdats att den s.k. flyttskatten bör slopas. Regeringen

instämmer väsentligen i denna kritik. Det är enligt vår uppfattning ett problem

att reavinstbeskattning aktualiseras när en bostad avyttras även om en ny

förvärvas. I den allmänna debatten har det förts fram exempel på

bostadsrättsinnehavare som bytt identiska lägenheter i samma fastighet med

varandra och som enligt gällande regler har betalat skatt på den reavinst som

uppkommit genom bytena. På motsvarande sätt skall en villaägare som säljer en

villa och flyttar till annan ort, kanske på grund av arbetsmarknadsskäl eller på

grund av förändrade familjeförhållanden, betala reavinstskatt även om han på den

nya orten förvärvar en ny och kanske dyrare bostad.

 Det kan alltså på goda grunder göras gällande att vinster som uppkommer när man

säljer sin bostad och samtidigt köper en ny inte är jämförbara med andra

vinster. Ett bostadsbyte bör inte uppfattas som en vinstrealisation i vanlig

mening. I stället handlar det endast om att de egna tillgångarna i form av en

bostad flyttas till en annan bostad. Skattereglerna bör utformas med denna

utgångspunkt.

 Det finns också andra aspekter på den s.k. flyttskatten. Reavinstskatten beta-

las normalt med medel som frigörs vid avyttringen. Beskattningen innebär att en

del av de medel som eljest skulle ingått i den kontanta finansieringen av den

nya bostaden inte är tillgängliga för detta ändamål. Detta leder till att en

högre del av förvärvskostnaden måste finansieras genom lån, vilket innebär en

ytterligare ekonomisk belastning för köparen och dessutom att en del bostads-

byten inte går att genomföra.

 De nuvarande reglerna innebär således en hämmande faktor när det gäller

försäljningar av villor och bostadsrätter. Det finns anledning att tro att många

välmotiverade bostadsbyten inte genomförs på grund av skattereglernas

utformning. Reglerna hindrar därmed en från bl.a. arbetsmarknadspolitiska

utgångspunkter önskvärd rörlighet på bostadsmarknaden. Vidare leder reglerna

till ett ineffektivt utnyttjande av det befintliga bostadsbeståndet. Det är

också angeläget att de enskilda hushållen kan anpassa sitt boende till ändrade

skatteregler och till ändrade bestämmelser om statens stöd till boendet.

 Mot bakgrund av det sagda instämmer vi i de inledningsvis redovisade synpunkter

som framförts av Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen.

Reavinstbeskattningen kan i nu avsedda fall, enligt vår uppfattning, betecknas

som en mindre ändamålsenlig skatt och det framstår som angeläget att förändra

reglerna.

 En sådan förändring kan i princip ske på två olika sätt. Det ena är att slopa

reavinstbeskattningen av bostäder. Det andra är att införa ett uppskovssystem.

Av i första hand rättviseskäl, men även av statsfinansiella skäl, är det inte

lämpligt att slopa reavinstbeskattningen av bostäder.

 Utgångspunkten för 1990 års skattereform var att alla slags kapitalvinster

skall beskattas. En annan sak är att det i vissa fall - t.ex. i fråga om

bostäder - kan finnas anledning att inte låta beskattningen slå igenom fullt ut.

Med denna utgångspunkt bör flyttskatteproblematiken därför lösas genom ett nytt

uppskovssystem. Ett sådant system bör innebära att beskattningen av en vinst som

uppkommit vid ett bostadsbyte skjuts upp till dess att en permanentbostad säljs

utan att någon ny bostad av det slaget förvärvas.

 Mot bakgrund av vårt ställningstagande är det uppenbart att utformningen av de

uppskovsregler som fanns före skattereformen är av intresse. Det kan till och

med göras gällande att den enklaste åtgärden vore att återinföra de äldre

uppskovsreglerna sedan dessa kompletterats med bestämmelser avseende

bostadsrätterna. De äldre uppskovsreglerna - som alltså inte omfattade

bostadsrätter - fanns i lagen (1978:970) om uppskov med beskattning av

realisationsvinst, UppskovsL. Dessa slopades i samband med skattereformen (SFS

1990:680). Ett förslag till en ny uppskovslag hade dessförinnan lämnats i

betänkandet Reavinstuppskov - Fastigheter (SOU 1985:38) av Kommittén för

reavinstuppskov. Förslaget har inte lett till lagstiftning.

 Reglerna i UppskovsL innebar sammanfattningsvis följande.

 Vid avyttring av ursprungsfastigheten redovisades en vinst och - på den

skattskyldiges yrkande - medgavs ett preliminärt uppskov med beskattningen av

denna vinst. Inom fyra år från avyttringen av ursprungsfastigheten skulle den

skattskyldige redovisa ett nytt förvärv och han medgavs då ett definitivt

uppskov. Fyraårsfristen kunde under vissa förutsättningar förlängas. Förvärvades

ingen ersättningsfastighet inom den föreskrivna tiden beskattades reavinsten

genom ett särskilt förfarande som motsvarade eftertaxering. Den skattskyldige

skulle i samband med att det preliminära uppskovet medgavs ge in en bankgaranti

till skattemyndigheten.

 Det definitiva uppskovet omfattade hela vinsten om den förvärvade fastigheten

kostade minst lika mycket som den skattskyldige fått för den avyttrade. Var

ersättningsfastigheten billigare gällde särskilda regler. Vid avyttring av

ersättningsfastigheten skulle omkostnadsbeloppet minskas med det indexuppräknade

uppskovsbeloppet.

 Uppskovsreglerna var tillämpliga i två olika situationer. Den ena var vid

expropriation och andra liknande förfaranden. Under sådana förutsättningar fanns

inget bosättningskrav och reglerna kunde tillämpas för alla slags fastigheter.

Enligt nuvarande terminologi omfattades såväl näringsfastigheter som

privatbostadsfastigheter. Den andra situationen avsåg frivilliga avyttringar av

jordbruksfastigheter och schablontaxerade

 16

villor. En av förutsättningarna för uppskov i frivilligfallen var att den

skattskyldige var bosatt på den avyttrade fastigheten.

 De äldre uppskovsreglerna var i lagteknisk mening och i administrativt

hänseende tämligen invecklade. Det var för övrigt ett av de skäl som åberopades

för att uppskovsreglerna avskaffades och ersattes av 9-procentsregeln (jfr prop.

1989/90:110 s. 410 ff). Enligt regeringens uppfattning bör därför

skatteproblemen i samband med bostadsbyten inte lösas genom att de äldre

reglerna återinförs. Ett ytterligare argument för detta är att nya

uppskovsregler utformade med de äldre som förebild i väsentliga hänseenden

skulle avvika från skattesystemets nuvarande systematik. Härtill kommer att den

lagstiftning som nu är aktuell uteslutande tar sikte på den s.k. flyttskatten

och inte den mer omfattande reglering som fanns i UppskovsL.

 En enklare och mer systemenlig lösning för uppskov bör således väljas. Reglerna

bör så långt det är möjligt utformas med den grundläggande inriktningen att

innehav av flera bostäder efter varandra skall behandlas som ett enda innehav.

Detta innebär bl.a. att den vinst som på grund av uppskovsreglerna inte

beskattas vid ett bostadsbyte får samma karaktär som orealiserad värdestegring.

En annan utgångspunkt för den nya uppskovslagstiftningen bör vara att reglerna

skall gälla för bostadsbyten i ordets verkliga mening. Med detta avses att den

skattskyldige inom förhållandevis kort tid sedan han avyttrat en bostad skaffar

en annan och bosätter sig där. Tidsgränserna för nyanskaffning och bosättning

bör således vara snävare än enligt UppskovsL. Hänsyn måste också tas till den

inte alldeles ovanliga situationen att en ny bostad köps innan den gamla hunnit

säljas. Reglerna bör också vara så utformade att kostnader för ny-, till- och

ombyggnad på en fastighet skall kunna räknas in i vederlaget för ersätt-

ningsbostaden. Uppskov bör också kunna medges när den skattskyldige förvärvar en

obebyggd tomt och där bygger ett småhus.Regeringens förslag avseende de nya

uppskovsreglerna och de därav betingade justeringarna i reavinstreglerna för

fastigheter och bostadsrätter kommer att redovisas i det följande. Som en

utgångspunkt för den fortsatta diskussionen bör emellertid redan här nämnas att

vi i det följande bl.a. kommer att föreslå att de s.k. takreglerna för villor

och bostadsrätter, 9- och 18-procentsreglerna, slopas och ersätts av en regel

som innebär att 50 % av den konventionellt beräknade vinsten skall utgöra

skattepliktig vinst.

 De nya uppskovsreglerna bör placeras i en särskild lag, kallad Lag om

uppskovsavdrag vid byte av bostad, UAL.

 17

5 Ett nytt uppskovssystem

5.1 Grunddragen i de nya reglerna

Regeringens förslag: Uppskovsreglerna byggs upp kring ett särskilt avdrag,

kallat uppskovsavdrag, som medges vid den taxering då vinsten från den avyttrade

bostaden, ursprungsbostaden, redovisas. Reglerna gäller fysiska personer och -

under vissa förutsättningar - dödsbon. Frågan om tillämpning av uppskovsreglerna

aktualiseras vid högst två på varandra följande taxeringar. Den obeskattade

vinsten beaktas när ersättningsbostaden avyttras. Vid den försäljningen kan ett

förnyat uppskov erhållas om förutsättningar för det föreligger.

 Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att de nya reglerna utformas i

så nära anslutning som möjligt till de befintliga reavinstreglerna och till

inkomstskattesystemet i stort. De nya bestämmelserna bör således vara en

integrerad del av kapitalbeskattningsreglerna och inte utgöra ett undantag från

dem. Uppskovet bör därför åstadkommas genom ett särskilt avdrag, kallat

uppskovsavdrag.

 Uppskovsavdrag medges, på den skattskyldiges begäran, vid den taxering då

vinsten från ursprungsbostaden redovisas. Allt efter omständigheterna när det

gäller tidpunkten för ersättningsförvärv och bosättning aktualiseras

uppskovsfrågan antingen enbart vid denna taxering eller också vid denna och den

därpå följande taxeringen. Hur stor del av vinsten från ursprungsbostaden som

omfattas av uppskovet kopplas till frågan huruvida den nya bostaden kostade mer

eller mindre än vad den skattskyldige fick för den gamla. Obeskattad vinst från

ursprungsbostaden beaktas vid vinstberäkningen när ersättningsbostaden avyttras.

 När det gäller de tidsmässiga villkoren innebär vårt förslag följande. Om en

bostad avyttras ett visst år kan ersättningsförvärv ha skett tidigast under året

före avyttringsåret och senast under året därpå. Bosättning i den nyförvärvade

bostaden skall ha skett senast den 15 februari det andra året efter avyttringen.

 Tidsfristerna för att skaffa en ersättningsbostad och bosätta sig där är

således snävare än enligt UppskovsL. Anledningen till detta är att de nya

uppskovsreglerna endast bör omfatta vad som i egentlig mening är ett

bostadsbyte.

 Reglerna bör gälla fysiska personer och - under vissa förutsättningar -

dödsbon.

 De grundläggande reglerna om det nya uppskovsavdraget finns i 1 § UAL.

5.2Förutsättningar för uppskovsavdrag

5.2.1Den avyttrade bostaden (ursprungsbostaden)

Privatbostad

Regeringens förslag: Den grundläggande förutsättningen för att en villa eller en

bostadsrätt skall kunna vara en ursprungsbostad är att egendomen vid avyttringen

utgjorde en privatbostad i skatterättslig mening. Endast en bostad i Sverige kan

vara ursprungsbostad. Skälen för regeringens förslag: De nya

uppskovsreglerna för bostäder utgör en del av skattereglerna inom ramen för

inkomstslaget kapital. Bestämmelserna rör reavinstbeskattningen vid bostadsbyten

och bör i princip gälla sådana villor eller bostadsrätter som enligt nuvarande

regler omfattas av 9-procentsregeln. De bostäder som kan vara ursprungsbostäder

utgörs alltså av sådana villor eller bostadsrätter som enligt bestämmelserna i 5

§ kommunalskattelagen (1928:370), KL, utgör privat-bostäder. Utgångspunkten är

således att den avyttrade egendomen utgör en privatbostadsfastighet eller en

motsvarande bostadsrätt.

 Av bl.a. administrativa skäl bör en bostad i utlandet inte kunna vara

ursprungsbostad. Motsvarande gällde enligt UppskovsL.

 För att ett uppskovsavdrag skall kunna medges bör vidare fordras att den

avyttrade bostaden var den skattskyldiges på visst sätt definierade

permanentbostad eller - om villkoren för detta inte är uppfyllda - varit föremål

för expropriation eller liknande. Dessa två frågor behandlas i det följande.

 Att reglerna om uppskovsavdrag endast kan komma i fråga för ursprungsbostäder

som är privatbostadsfastigheter eller motsvarande bostadsrätter framgår, liksom

att egendomen måste finnas i Sverige, av 2 § UAL.

Permanentbostad

Regeringens förslag: För att en bostad skall vara ursprungsbostad krävs att den

vid avyttringen utgjorde den skattskyldiges permanentbostad. Bostad som ägs av

dödsbo kan inte vara permanentbostad.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt de äldre uppskovsreglerna fanns i de

s.k. frivilligfallen ett krav på att den avyttrade egendomen skulle omfatta den

skattskyldiges permanenta bostad. Uppskov medgavs endast om den skattskyldige

varit bosatt på den avyttrade fastigheten minst tre år i följd under den

femårsperiod som inföll närmast före den dag då avyttringen skedde (3 § första

stycket UppskovsL). Vidare gällde att den skattskyldige skulle anses bosatt på

den fastighet där han rätteligen skulle vara kyrkobokförd (3 § fjärde stycket

UppskovsL).

 Den nuvarande 9-procentsregeln - som ersatte UppskovsL - innehåller också ett

bosättningskrav. Har bosättningen varat endast en viss kortare tid är dock denna

bestämmelse tillämplig endast om den skattskyldige uppfyller vissa ytterligare

villkor som inte direkt har med bosättningen att göra. Uppfyller den

skattskyldige bosättningsvillkoret och - om bosättningen varat en kortare tid -

de andra villkoren utgör bostaden en "permanentbostad" och 9-procentsregeln är

tillämplig.

 De nuvarande reglerna i 25 § 9 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

SIL, innebär följande. En villa eller en bostadsrätt som är privatbostad blir

permanentbostad redan efter ett års boende under förutsättning att den

skattskyldige förvärvat egendomen till ett marknadsmässigt pris

("prisvillkoret") och att den tid som han ägt fastigheten utan att ha varit

bosatt där inte överstiger ett år ("sommarstugevillkoret"). I annat fall gäller

att en privatbostad alltid är en permanentbostad om den skattskyldige varit

bosatt där i minst tre av de senaste fem åren. Det finns ingen särskild

definition av begreppet "bosatt".

 Den inledningsvis förutskickade ändringen av reavinstreglerna - att 9- och

18-procentsreglerna tas bort - innebär bl.a. att frågan om en bostad är

permanentbostad eller ej kommer att sakna betydelse vid reavinstbeskattningen.

Däremot bör uppskovsreglerna endast omfatta permanentbostäder varför

bestämmelserna i frivilligfallen endast bör vara tillämpliga på sådan egendom

som enligt gällande rätt faller under begreppet permanentbostad.

 Att utan justering flytta villkoren för 9-procentsregelns tillämpning från

reavinstreglerna till de nya uppskovsreglerna torde emellertid inte vara

principiellt riktigt. När det gäller de villkor som aktualiseras utöver kravet

på viss tids bosättning - "prisvillkoret" och "sommarstugevillkoret" - kan

konstateras att dessa tillkom mot bakgrund av att 9-procentsregeln innebär en

definitiv skattelättnad. När det gäller möjligheten till uppskov är

utgångspunkten emellertid en annan. Ett uppskov innebär endast att beskattningen

skjuts framåt i tiden samtidigt som det inom ramen för reavinstbeskattningen

inte längre är någon skillnad på permanentbostäder och andra bostäder.

Slutsatsen blir därför att den nya bestämmelsen inte skall innehålla villkor

motsvarande "prisvillkoret" eller "sommarstugevillkoret".

 Regeringens förslag är alltså att uppskovsreglerna skall vara tillämpliga om

den skattskyldige har bott i bostaden minst ett år närmast före avyttringen

eller minst tre av de senaste fem åren. En bostad där dessa villkor uppfylls är

den skattskyldiges uppskovsgilla permanentbostad.

 Inledningsvis har regeringen angett att reglerna också skall omfatta den

situationen att ursprungsbostaden avyttras först efter det att en ersätt-

ningsbostad anskaffats. Denna fråga kommer att beröras ytterligare i det

följande. Frågeställningen har emellertid betydelse för permanentbo-

stadsbegreppet. Bakgrunden är denna. Om den skattskyldige förvärvar en ny bostad

och flyttar dit innan han sålt den gamla kan det hända att den senare inte

längre uppfyller de nyss nämnda villkoren för att vara en uppskovsgill

permanentbostad när den avyttras. Det är alltså nödvändigt att komplettera

permanentbostadsregeln med tanke på sådana fall.

 Vårt förslag innebär att om ersättningsbostaden skaffas innan ursprungsbostaden

har avyttrats får frågan om ursprungsbostaden är permanentbostad eller ej

avgöras med hänsyn till förhållandena vid den tidpunkt då ersättningsbostaden

köptes. Denna regel gör inte avkall på kravet att ursprungsbostaden måste vara

en privatbostadsfastighet eller motsvarande bostadsrätt enligt 5 § KL vid

tidpunkten för avyttringen.

 Bostad som avyttras av dödsbo bör - på samma sätt som nu gäller vid tillämpning

av 9-procentsregeln - inte kunna vara permanentbostad.

 Kravet på att den avyttrade bostaden skall vara den skattskyldiges

permanentbostad och definitionen av detta begrepp återfinns i 2 resp. 3 § UAL.

5.2.2 Den förvärvade bostaden

Regeringens förslag: Ersättningsbostaden skall vara en villa, en mangårdsbyggnad

på ett lantbruk eller en bostadsrätt. Som ersättningsbostad räknas också tomt

under förutsättning att där uppförs en villa. Ersättningsbostaden kan förvärvas

tidigast året före avyttringen, samma år som avyttringen eller senast under det

därpå följande året. Egendom i utlandet kan inte vara ersättningsbostad.

 Skälen för regeringens förslag: Ersättningsbostaden skall vara en villa, en

mangårdsbyggnad på ett lantbruk eller bostadsrätt av det slag som räknas upp i 5

§ KL. Däremot bör det inte uppställas något krav på att den förvärvade egendomen

i rättslig mening skall utgöra privatbostad. Bakgrunden till detta är följande.

 Reglerna om gränsdragningen mellan näringsfastigheter och

privatbostadsfastigheter i 5 § KL är så konstruerade att även om den

skattskyldige bor i ett småhus kan detta vara en näringsfastighet. Så är t.ex.

fallet om mer än hälften av ett småhus används som kontor. Motsvarande gäller

bostadsrätter.

 Ett småhus eller en bostadsrätt kan alltså under ett och samma innehav byta

skattemässig karaktär. Att en ersättningsbostad byter karaktär under innehavet

bör inte tillmätas någon särskild betydelse i uppskovshänseende. Detta talar för

att det inte heller är nödvändigt att uppställa något krav på att egendomen

skall ha en viss rättslig karaktär just vid förvärvet. Avgörande bör i stället

vara att egendomen är av det slag som i och för sig kan hänföras till

privatbostadsfastighet eller privatbostad enligt 5 § KL samt att förvärvaren

faktiskt bosätter sig där.

 Det bör inte vara någon skillnad på att förvärva t.ex. en villa med tillhörande

tomtmark och att förvärva en tomt och där uppföra en villa. De två slagen av

ersättningsförvärv bör därför behandlas lika och båda bör kunna utgöra

"ersättningsbostad". Vid den prisjämförelse som skall ske mellan ursprungsbostad

och ersättningsbostad är det i tomtfallet nödvändigt att beakta kostnader för

att uppföra villan. Denna fråga - liksom spörsmålet om hur kostnader för till-

och ombyggnadskostnader på en befintlig villa skall beaktas vid prisjämförelsen

- återkommer vi till i ett följande avsnitt (5.4.1).

 Egendom i utlandet bör - på samma sätt som enligt 3 § UppskovsL - inte kunna

användas som ersättningsbostad.

 Bestämmelser om ersättningsbostaden finns i 11 § UAL.

5.3 Uppskovstekniken

5.3.1 Förhållandena vid den taxering då vinsten redovisas

Regeringens förslag: Har den skattskyldige förvärvat en ersättningsbostad senast

samma år som ursprungsbostaden avyttrades och har han bosatt sig där senast den

15 februari året därefter är uppskovsavdraget lika stort som den skattepliktiga

vinsten om den nya bostaden är minst lika dyr som den avyttrade. Är den billiga-

re utgör uppskovsavdraget en viss kvotdel av den skattepliktiga vinsten.Har den

skattskyldige inte förvärvat någon ny bostad eller, om så skett, inte bosatt sig

där senast den 15 februari året efter det år då ursprungsbostaden avyttrades

uppgår uppskovsavdraget till samma belopp som den skattepliktiga vinsten.

 Skälen för regeringens förslag: De frågor som aktualiseras vid den taxering då

vinsten från ursprungsbostaden redovisas är huruvida den skattskyldige förvärvat

en ersättningsbostad och - i så fall - bosatt sig där. Ersättningsförvärvet kan

tidigast ha skett året före avyttringen eller - för att vara relevant vid den nu

aktuella taxeringen - senast samma år. På motsvarande sätt gäller att bosätt-

ningen skall ha skett senast den 15 februari året efter avyttringsåret. Uppfylls

båda dessa villkor aktualiseras frågan om ersättningsbostadens pris i

förhållande till vad den skattskyldige erhöll för ursprungsbostaden.

 Vårt förslag innebär - på i princip samma sätt som enligt de äldre reglerna i 6

§ UppskovsL - att beskattningen av vinsten från ursprungsbostaden i sin helhet

skall kunna skjutas upp om ersättningsbostaden är minst lika dyr som

ursprungsbostaden. Innebörden av detta är att om den skattskyldige inom ovan

angivna tidsramar förvärvat en ersättningsbostad och bosatt sig där och om

ersättningsbostaden är minst lika dyr som ursprungsbostaden skall

uppskovsavdraget uppgå till ett belopp som mot-

 18

svarar den skattepliktiga vinsten. Härigenom undantas hela vinsten från

omedelbar beskattning.

 Om däremot ersättningsbostaden är billigare bör en del av vinsten beskattas och

en del därav undantas från omedelbar beskattning. Enligt äldre regler - 6 §

UppskovsL - gällde att den uppskovsgilla vinsten reducerades med ett belopp

motsvarande skillnaden mellan vederlaget för ursprungsfastigheten och det för

ersättningsfastigheten.

 Också enligt de nya reglerna bör i nu avsedda fall endast en viss del av

vinsten undantas från omedelbar beskattning. Detta bör dock ske på ett annat

sätt än enligt UppskovsL. Om ersättningsbostaden kostar t.ex. hälften eller en

tredjedel av vad den skattskyldige får för ursprungsbostaden skall endast

hälften resp. en tredjedel av den skattepliktiga vinsten omfattas av uppskovet.

Skälet till detta är att reglerna också i detta hänseende bör utformas med

ledning av principen om att flera bostadsinnehav skall behandlas som ett enda

innehav. Om ersättningsbostaden är billigare kan detta sägas innebära att en

motsvarande andel av ursprungsbostaden avyttrats. Det betyder att uppskovsavdrag

i sådana fall skall medges med ett belopp motsvarande så stor del av den

skattepliktiga vinsten som vederlaget för ersättningsbostaden utgör av

vederlaget för ursprungsbostaden.

 Vid den nu aktuella taxeringen kan förhållandena också vara sådana att någon

ersättningsbostad över huvud taget inte skaffats eller - om så skett - att den

skattskyldige inte hunnit bosätta sig där i rätt tid.

 Också i sådana fall bör den skattskyldige kunna medges ett uppskovsavdrag under

förutsättning att han avser att skaffa en bostad och bosätta sig där eller att

han avser att bosätta sig i en redan anskaffad bostad. Uppskovsbeloppet skall i

så fall uppgå till samma belopp som den skattepliktiga vinsten. Något krav på

att den skattskyldige i ett sådant fall skall ge in en bankgaranti bör inte

finnas (jfr avsnitt 5.4.6).

 Om bostadsbytet inte fullföljts därför att den skattskyldige avlidit bör

dödsboet kunna medges ett uppskovsavdrag endast under förutsättning att

efterlevande maka eller sambo fullgör vad den döde inte kunnat. Denna och

anslutande frågor tar vi upp i det följande (avsnitt 5.4.5).

 Att ersättningsbostaden vid 1994 och 1995 års taxeringar kan vara förvärvad

före den 8 september 1993 återkommer vi till vid diskussionen om ikraftträdandet

(avsnitt 7).

 Det bör inte finnas någon möjlighet för den skattskyldige att yrka ett lägre

uppskovsavdrag än det han har rätt till. Ett lägre avdragsbelopp ligger inte i

linje med tanken att flera bostadsinnehav skall betraktas som ett enda och

skulle dessutom kunna leda till administrativa komplikationer. En annan sak är

att den skattskyldige givetvis kan avstå från att framställa ett yrkande om

uppskovsavdrag.

 Reglerna om hur uppskovsavdraget beräknas när en ersättningsbostad har

anskaffats och bosättning skett finns i 6 § UAL. Bestämmelser om hur

uppskovsavdraget beräknas när någon ersättningsbostad inte förvärvats eller om

bosättning inte skett finns i 7 § UAL.

 19

5.3.2 Förhållandena vid den därpå följande taxeringen

Regeringens förslag: Om den skattskyldige inte uppfyller upp-skovsvillkoren vid

taxeringen för det år som följer efter det år ursprungsbostaden avyttrades skall

uppskovsavdraget återföras till beskattning tillsammans med ett särskilt

tillägg. Har han förvärvat en ersättningsbostad som är minst lika dyr och bosatt

sig där skall ingen återföring ske. Är den billigare, återförs en viss kvotdel

av uppskovsavdraget till beskattning.Skälen för regeringens förslag:

Utgångspunkten för diskussionen om förfarandet vid den nu aktuella taxeringen är

att den skattskyldige vid taxeringen för avyttringsåret inte uppfyllde

uppskovsvillkoren. Det betyder att han antingen inte förvärvat någon

ersättningsbostad eller, om så skett, inte bosatt sig där senast den 15 februari

året efter det år då avyttringen skedde. Han har i så fall medgetts ett

uppskovsavdrag som var lika stort som den skattepliktiga vinsten.

 Om han inte heller vid den därpå följande taxeringen uppfyller

uppskovsvillkoren skall ett belopp motsvarande uppskovsavdraget återföras till

beskattning. Vidare skall ett särskilt tillägg enligt 9 § UAL tas upp. Frågan om

det särskilda tillägget berörs i det följande (avsnitt 5.4.3).

 Om den skattskyldige däremot förvärvat en ersättningsbostad som är minst lika

dyr som ursprungsbostaden och om han uppfyller bosättningsvillkoret skall

uppskovsavdraget inte återföras. Bosättningsvillkoret är uppfyllt om den

skattskyldige bosatt sig i bostaden senast den 15 februari det andra året efter

avyttringen.

 Är ersättningsbostaden billigare än ursprungsbostaden skall en del av

uppskovsavdraget och ett därtill avpassat tilläggsbelopp tillsammans återföras

till beskattning. Beloppsmässigt är förhållandena i princip desamma som om en

billigare ersättningsbostad förvärvats redan samma år som ursprungsbostaden

avyttrades. Samma vinstandel skall bli beskattad oavsett om villkoren i fråga om

ersättningsbostaden är uppfyllda vid den första eller andra taxeringen. I

teknisk mening är skillnaden dock den att i det förra fallet har den

skattskyldige medgetts ett uppskovsavdrag som på visst sätt är mindre än den

skattepliktiga vinsten. I det senare har han medgetts ett uppskovsavdrag som är

lika stort som den skattepliktiga vinsten. Beräkningen av det belopp som skall

återföras måste utgå från detta förhållande.

Bestämmelserna om uppskovsavdraget i nu diskuterade fall finns i 8 § UAL.

 20

5.3.3 Beskattning av vinsten från ursprungsbostaden

Regeringens förslag: Vid avyttring av ersättningsbostaden skall omkost-

nadsbeloppet vid vinstberäkningen minskas med det vinstbelopp som inte

beskattades när ursprungsbostaden avyttrades. Skälen för regeringens förslag:

När ersättningsbostaden avyttras skall den uppskjutna vinsten tas fram och

beskattas. Det betyder att uppskovet följer bostaden vid familjerättsliga

äganderättsövergångar och vid gåva. Det betyder också att om en bostad byter

skattemässig karaktär, t.ex. genom ändrad användning, och den därigenom blir

näringsfastighet eller motsvarande bostadsrätt kommer dess karaktär av

ersättningsbostad inte att påverkas.

 En särskild fråga är på vilket sätt den obeskattade vinsten skall tas fram till

beskattning när ersättningsbostaden avyttras. Det finns olika metoder för detta.

Som tidigare nämnts bör en utgångspunkt vara att den obeskattade vinsten skall

behandlas på samma sätt som en orealiserad vinst. Detta betyder att

vinstbeloppet inte skall ökas med ränta e.d.

 Den närmast till hands liggande lösningen är enligt vår uppfattning att

omkostnadsbeloppet vid avyttring av ersättningsbostaden skall minskas med ett

belopp som motsvarar den obeskattade vinsten. Motsvarande princip gällde, och

gäller alltjämt, för uppskov enligt UppskovsL. Av 25 § 8 mom. SIL framgår

således att om en ersättningsfastighet enligt UppskovsL avyttras och vinsten

beräknas enligt den konventionella metoden skall omkostnadsbeloppet minskas med

uppskovsbeloppet. Regeringens förslag är att motsvarande skall gälla när en

ersättningsbostad avyttras.

 När vinsten från ersättningsbostaden tas upp till beskattning kan ett nytt

uppskovsavdrag medges om villkoren för detta är uppfyllt.

 Bestämmelser om hur omkostnadsbeloppet påverkas vid avyttring av

ersättningsbostaden finns i 10 § UAL.

5.4 Vissa övriga frågor

5.4.1 Ny-, till- och ombyggnadskostnader

Regeringens förslag: Om ersättningsbostaden är en fastighet får kostnader för

ny-, till- och ombyggnad som lagts ned på fastigheten räknas in vid den

prisjämförelse som skall ske mellan ursprungs- och ersättningsbostaden. Detta

innebär bl.a. att förvärv av en obebyggd tomt där ett småhus uppförs skall

behandlas på samma sätt som förvärv av ersättningsbostad.

 Skälen för regeringens förslag: De äldre uppskovsreglerna innebar att kostnader

för ny-, till- och ombyggnad kunde räknas in i priset för en

ersättningsfastighet under förutsättning att den skattskyldige avyttrat en

bebyggd fastighet. I 4 § UppskovsL stadgades att ny-, till- och ombyggnad i den

omfattning som behövdes för att ersättningsfastigheten skulle anses likvärdig

med den avyttrade kunde anses som förvärv av en ersättningsfastighet. Förvärvet

skulle anses ha skett när ny-, till- eller ombyggnaden var slutförd. Detta

gällde också om den skattskyldige avsåg att utföra ny-, till- eller ombyggnad på

mark som han vid avyttringstillfället ägde eller eljest förfogade över. I det

senare fallet skulle, om den skattskyldige så begärde, beräkningen av

uppskovsbeloppet grundas endast på den del av reavinsten som belöpte på den

avyttrade byggnaden.

 När det gäller frågan om hur kostnader för ny-, till- och ombyggnad skall

behandlas kan följande konstateras. Om en förvärvad bostad är minst lika dyr som

ursprungsbostaden har kostnader av detta slag ingen betydelse eftersom

uppskovsavdraget ändå uppgår till samma belopp som den skattepliktiga vinsten.

Det är alltså endast när den nyförvärvade bostaden är billigare som sådana

kostnader får betydelse.

 I princip är det alltså två situationer där den nu aktuella frågan får

betydelse. Den ena är att den skattskyldige förvärvar en villa där han lägger

ned kostnader för ny-, till- och ombyggnad och den andra är att han förvärvar en

tomt och där bygger en villa. Vårt förslag innebär att dessa två situationer

behandlas på samma sätt och att kostnader för ny-, till- och ombyggnad får

räknas in i vederlaget för ersättningsbostaden. De yttre tidsramarna för de

kostnader som kan komma i fråga sätts av de två taxeringar där uppskovsfrågan

aktualiseras. Någon utsträckning av tiden bör alltså inte komma i fråga.

 Vårt förslag innebär för det första att alla kostnader av nu avsett slag som

lagts ned under tiden mellan förvärv och senaste dagen för bosättning vid

prövning enligt 6 eller 8 § UAL i princip bör omfattas. Det tidsmässigt mest

generösa fallet innebär alltså - om förvärvet antas ske i början av året före

det år som ersättningsbostaden avyttras - att kostnader som lagts ned under

tiden mellan förvärvet och den senaste dagen för bosättning det tredje året

efter förvärvsåret kan beaktas. Den närmare utformningen av reglerna och hur de

skall tillämpas vid olika kombinationer av förvärv och bosättning inom ramen för

de tre år reglerna omfattar framgår av specialmotiveringen.

 Regeringens förslag innebär att en vid försäljningen av ursprungsbostaden redan

ägd bostad eller tomt endast kan vara ersättningsbostad om den förvärvats samma

år som försäljningen sker eller under året dessförinnan.

 Reglerna om hur kostnader för ny-, till- och ombyggnad skall beaktas i vissa

fall finns i 12 § UAL.

 21

5.4.2 Expropriation m.m.

Regeringens förslag: Vid expropriation och andra liknande förfaranden skall

uppskovsavdrag kunna medges även om bostaden inte är en permanentbostad. En

förutsättning är dock att den skattskyldige bor i bostaden men ännu inte hunnit

bo där i ett år.

 Skälen för regeringens förslag: I 2 § UppskovsL fanns bestämmelser om att

uppskov kunde medges om en fastighet togs i anspråk genom expropriation eller

genom andra liknande åtgärder. Enligt dagens terminologi omfattade reglerna både

privatbostadsfastigheter och närings-fastigheter. Med expropriation jämställdes

vissa andra liknande ianspråktaganden. För uppskovsrätten uppställdes inget

annat villkor än att den skattskyldige förvärvat eller avsåg att förvärva en

ersättningsfastighet samt att vinsten uppgick till minst 3 000 kr. Det fanns

alltså inget krav på bosättning vilket betydde att både fritidsfastigheter och

jordbruksfastigheter utan bostadshus omfattades av reglerna.

 När UppskovsL avskaffades ersattes expropriationsreglerna för

näringsfastigheter av bestämmelser i lagen (1990:663) om ersättningsfonder.

Också för privatbostadsfastigheternas del tog man vid utformandet av de nya

reglerna hänsyn till att uppskov tidigare kunde medges även om bosättningskraven

m.m. i UppskovsL inte var uppfyllda. Enligt 25 § 10 mom. SIL är 9-procentsregeln

alltid tillämplig om en privatbostadsfastighet görs till föremål för

expropriation eller liknande. Motsvarande gäller enligt 26 § 8 mom. SIL för

bostadsrätter som är privatbostäder. Det sagda innebär t.ex. att sommarbostäder

och uthyrda bostäder som inte är permanentbostäder omfattas av 9-procentsregeln

vid expropriation o.d.

 Det kan inledningsvis konstateras att frågan om särskilda regler för

expropriation o.d. endast gäller den situationen att den skattskyldiges egendom

inte är permanentbostad enligt 3 § UAL och att avyttringen redan av det skälet

omfattas av uppskovsreglerna. Det handlar alltså om andra bostäder än sådana där

den skattskyldige varit bosatt i minst ett år omedelbart före avyttringen eller

där han varit bosatt minst tre av de senaste fem åren.

 Detta innebär att den krets av bostäder som skulle kunna komma i fråga utgörs

av bostäder där den skattskyldige bor men där han ännu inte hunnit bo i ett år,

bostäder som tidigare utnyttjats för fast boende men där den skattskyldige inte

längre uppfyller kravet på bosättning i minst tre av de senaste fem åren - t.ex.

uthyrda villor - samt bostäder där det aldrig varit fråga om fast boende, dvs.

fritidsbostäder. Hit hör också bostäder som är uthyrda till vissa anhöriga.

 Den nu aktuella lagstiftningen syftar till att det inte skall ske någon

omedelbar beskattning i samband med byte av den skattskyldiges permanenta

bostad. Mot den bakgrunden är det endast i en av de ovannämnda situationerna som

ett uppskovsavdrag bör komma i fråga, nämligen då ianspråktagandet avser en

bostad där den skattskyldige är bosatt men ännu inte hunnit bo i ett år. Vårt

förslag innebär att expropriationsregeln endast skall omfatta detta fall.

 Regeringens förslag innebär således en skillnad i förhållande till vad som

gäller enligt 9-procentsregeln och vad som gällde enligt UppskovsL. Bostäder för

fritidsändamål och uthyrda bostäder där den skattskyldige inte längre uppfyller

kraven på att ha bott i minst tre av de senaste fem åren omfattas inte av vårt

förslag. Dessa bostäder kan därför relativt sett sägas komma i ett sämre läge än

enligt gällande rätt. Detta har emellertid inte med flyttskatteproblematiken att

göra. Vi återkommer till denna fråga när det gäller den nya skattepliktsregeln

(avsnitt 6.3.1).

 En ytterligare fråga är i vilka fall av expropriation o.d. bestämmelserna skall

vara tillämpliga. De fall som omfattades av reglerna i 2 § UppskovsL

överensstämde väsentligen med de situationer som anges i 25 § 10 mom. SIL. Vårt

förslag är att möjligheten till uppskov begränsas i förhållande till

uppräkningen i nuvarande 25 § 10 mom. SIL. Skälet till detta ställningstagande

är följande.

 Enligt nuvarande regler gäller att 9-procentsregeln kan tillämpas om den

skattskyldige fått en engångsersättning för en inskränkning i förfoganderätten

till sin fastighet enligt naturvårdslagen (1964:822) eller enligt vissa andra

författningar. Regeln avser alltså beskattningen av en ersättning för en

rådighetsinskränkning men är inte relevant för rätten till uppskovsavdrag i

samband med ett bostadsbyte. Detsamma gäller vid rationaliseringsavyttringar

inom jord- och skogsbruket. En annan sak är att uppskovsfrågan kan aktualiseras

om en fastighet blir inlöst enligt bestämmelser i naturvårdslagen eller andra

liknande författningar. Att uppskovsavdrag i så fall kan medges följer av

huvudregeln som omfattar "expropriation och annat liknande förfarande".Reglerna

om expropriation m.m. finns i 4 § UAL.

5.4.3 Det särskilda tillägget

Regeringens förslag: Om uppskovsavdraget helt eller delvis skall återföras till

beskattning skall ett särskilt tillägg tas upp som intäkt. Tillägget skall

utgöra 10 % av det återförda beloppet.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 § lagen (1990:663) om

ersättningsfonder gäller att om ett fonderat belopp återförs till beskattning

skall den skattskyldige ta upp ett särskilt tillägg motsvarande 30 % av det

återförda beloppet. Enligt 9 § punkt 6 ersättningsfondslagen gäller detta bl.a.

om fonden inte tagits i anspråk inom en treårsperiod från avsättningen.

 Resonemanget gäller också uppskovsavdraget. Tilläggsbeloppet betingas av den

skattekredit som ligger i att vinsten från ursprungsbostaden beskattas senare än

vad som eljest skulle varit fallet. Att tilläggsbeloppet satts till 30 % bygger

på en schematisk årsränta om 10 %. Vårt förslag är därför att om ett

uppskovsavdrag helt eller delvis skall återföras skall detta kombineras med ett

särskilt tillägg. Tilläggets storlek bör sättas i nivå med den som gäller enligt

ersättningsfondslagen och beloppsmässigt bör det bestämmas med hänsyn till att

skattekrediten omfattar ett år. Tillägget bör därför utgöra 10 % av det belopp

som skall återföras.

 Reglerna om det särskilda tillägget finns i 9 § UAL.

5.4.4 Vinstens minsta storlek

Frivilligfallen

Regeringens förslag: I frivilligfallen måste vinsten uppgå till minst 50 000 kr

per delägare för att uppskovsavdrag skall kunna medges.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 § UppskovsL gällde att uppskov i

frivilligfallen kunde komma i fråga om vinsten uppgick till minst 15 000 kr per

delägare. Om man antar att den genomsnittliga marginalskatten var 65 % under den

tid då UppskovsL gällde betyder det att skatten uppgick till minst 9 750 kr när

uppskov medgavs.

 I mått av skattebelastning motsvarar en minsta vinst om 15 000 kr en vinst på

(9750/(0,5 x 0,3)=) 65 000 kr under förutsättning att skattesatsen är 30 % och

att 50 % av den nominellt beräknade vinsten är skattepliktig. Kommittén för

reavinstuppskov föreslog att vinsten måste uppgå till minst 25 000 kr för att

uppskov skulle kunna ifrågakomma. Under de förutsättningar som angetts ovan

motsvarar det en vinst på 108 333 kr (0,65 x 25 000 = 108 333 x 0,5 x 0,3).

 Reglerna i UppskovsL innebar att uppskov inte medgavs om den skatt som skulle

betalas uppgick till ett lägre belopp än ca 10 000 kr. Frågan är om detta minsta

belopp bör höjas, sänkas eller vara oförändrat. Ett argument för att beloppet

borde vara lägre är att principen om ett enda innehav egentligen innebär att det

inte borde finnas något minsta belopp över huvud taget. Av praktiska och

administrativa skäl är vårt förslag emellertid att uppskovsavdrag endast skall

kunna medges om vinsten uppgår till minst 50 000 kr i frivilligfallen. Om

skattesatsen är 30 % och den skattepliktiga vinsten utgör 50 % av vinsten uppgår

skatten i sådana fall till (50 000 x 0,5 x 0,3 =)

7 500 kr.

 Reglerna om den skattepliktiga vinstens minsta storlek i frivilligfallen finns

i 5 § UAL.

 22

Tvångsfallen

Regeringens förslag: I tvångsfallen måste vinsten uppgå till minst 10 000 kr per

delägare för att ett uppskovsavdrag skall kunna medges.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt UppskovsL gällde för tvångsfallen en

lägre minimigräns för att uppskov skulle kunna medges än i frivilligfallen. I 2

§ UppskovsL stadgades att vinsten måste uppgå till minst 3 000 kr per delägare.

Med tillämpning av de resonemang som förts i föregående avsnitt motsvarar det en

vinst på ca 13 000 kr (0,65 x 3 000 = 13 000 x 0,5 x 0,3). En vinst på 13 000 kr

motsvarar en skattepliktig vinst på 6 500 kr enligt vårt förslag.

 Den principiella frågan är om det för tvångsfallens del skall sättas en lägre

gräns eller om gränsen skall vara densamma som i frivilligfallen. Den valda

gränsen i frivilligfallen innebär att de omedelbara skatteeffekterna vid

bostadsbyten undanröjs om den skatt som skall betalas uppgår till ett högre

belopp än 7 500 kr. Detta är ett förhållandevis lågt belopp och det kan hävdas -

framför allt av förenklingsskäl - att samma belopp bör gälla i båda

situationerna. Mot detta står den princip som kommit till uttryck i UppskovsL,

nämligen att den vars bostad tagits i anspråk genom expropriation eller något

annat liknande förfarande bör kunna medges ett uppskovsavdrag vid en lägre vinst

än vad som gäller i frivilligfallen. Regeringen förordar att denna princip skall

upprätthållas även i det nya uppskovssystemet och att gränsen sätts till 10 000

kr. Detta motsvarar en skatt på (10 000 x 0,5 x 0,3 =) 1 500 kr.

 Reglerna om den skattepliktiga vinstens minsta storlek i tvångsfallen finns i 5

§ UAL.

5.4.5 Dödsfall

Regeringens förslag: Har den skattskyldige avyttrat en bostad men avlider innan

han förvärvat en ny får reglerna om uppskovsavdrag ändå tillämpas av dödsboet om

efterlevande make eller sambo fullföljer vad den döde inte kunnat. Detsamma

gäller om den skattskyldige avlider innan han hunnit bosätta sig i en nyför-

värvad bostad. En förutsättning i båda dessa fall är att den efterlevande skulle

ha uppfyllt bosättningsvillkoren om denne i stället ägt och avyttrat bostaden.

 Skälen till regeringens förslag: Om den skattskyldige avyttrar en bostad och

därefter avlider eller om han förvärvar en ny bostad men avlider innan han

hunnit bosätta sig där skulle detta - om det inte fanns

 23

särskilda regler för dödsfallssituationer - innebära att tillämpning av

uppskovsreglerna inte skulle kunna komma i fråga.

 Enligt vår uppfattning bör ett dödsfall inte leda till att dödsboet i alla

situationer skall förlora den uppskovsmöjlighet som eljest skulle tillkommit den

döde. Därför bör det vara möjligt att tillämpa uppskovsreglerna även om den

skattskyldige avlidit under förutsättning att en efterlevande make eller sambo

fullföljer vad den döde inte hunnit göra. Våra förslag när det gäller de två

aktuella situationerna innebär således följande. Har den skattskyldige förvärvat

en ersättningsbostad men avlidit innan han hunnit bosätta sig där skall

uppskovsreglerna ändå få tillämpas under förutsättning att den efterlevande

bosätter sig i bostaden. Vid tidpunkten för bosättningen skall bostaden ägas av

dödsboet eller genom arv, testamente eller bodelning med anledning av makes

eller sambos död ha tillskiftats den efterlevande.

 I det förra fallet - att bostaden vid inflyttningen ägs av dödsboet - kan det

hända att bostaden tillskiftas någon annan än den efterlevande. Att dödsboet

även i sådana fall skall medges uppskovsavdrag ligger i linje med att den

efterlevandes bosättning får samma verkan som om den utförts av den avlidne.

Situationen skiljer sig i princip inte från den att den skattskyldige bosätter

sig i den fastighet han förvärvat och sedan kort tid därefter avlider och

bostaden genom arv eller testamente övergår till någon annan än den

efterlevande.

 Den andra situationen då uppskovsreglerna bör kunna tillämpas trots att den

skattskyldige avlidit är när den efterlevande själv förvärvat bostad och

bosätter sig där.

 I denna situation måste emellertid ytterligare en omständighet beaktas.

Bakgrunden är att uppskovsavdraget medges dödsboet medan den efterlevandes

nyförvärvade bostad belastas med den obeskattade vinsten vid en framtida

försäljning. Därför är frågan om uppskovsavdraget inte enbart dödsboets

angelägenhet. Det räcker därför inte med att dödsboet framställer ett yrkande om

uppskovsavdrag. Härutöver bör krävas att den efterlevande lämnar sitt medgivande

till att den bostad han förvärvat skall behandlas som ersättningsbostad. Vårt

förslag är utformat i enlighet med detta.

 En förutsättning för att den efterlevandes åtgärder skall räknas dödsboet till

godo bör vara att den efterlevande vid tidpunkten för avyttringen skulle ha

uppfyllt bosättningskraven enligt 3 eller 4 § UAL om han eller hon i stället ägt

och försålt den bostad som den döde avyttrade.Vårt förslag bör även gälla för

homosexuella sambor. Det innebär att lagen (1987:813) om homosexuella sambor

måste kompletteras med en hänvisning till den nya uppskovslagen.

 Att ett dödsbo under vissa förutsättningar kan medges uppskovsavdrag framgår av

1 § andra stycket UAL. De materiella bestämmelserna om den efterlevandes

möjligheter att förvärva en ersättningsbostad och att bosätta sig där eller att

bosätta sig på en redan förvärvad ersättningsbostad finns i 13 § UAL. Regeln om

att den efterlevande i vissa fall måste godkänna ett yrkande från ett dödsbo

finns i 14 § UAL.

 24

5.4.6 Bankgaranti

Frågan om säkerhet skall ställas för skattebeloppet uppkommer om den

skattskyldige medges ett uppskovsavdrag utan att ha förvärvat någon

ersättningsbostad eller, om så skett, utan att ha bosatt sig där senast den 15

februari året efter det år ursprungsbostaden avyttrades. Enligt UppskovsL gällde

i motsvarande situation att den skattskyldige skulle ge in en bankgaranti.

 Det är emellertid uppenbart att en bankgaranti innebär administrativa

komplikationer för skattemyndigheterna samtidigt som det leder till kostnader

för de skattskyldiga. Det kan vidare noteras att lagen om ersättningsfonder -

som i väsentliga delar liknar UAL - inte innehåller regler om bankgaranti. Den

redan nämnda Kommittén för reavinstuppskov föreslog i betänkandet

Reavinstuppskov Fastigheter (SOU 1985:38) att reglerna om garantiförbindelse

skulle slopas (s. 205 ff). Ett av de skäl som åberopades var att det praktiska

behovet av bankgarantier hade visat sig vara mycket begränsat. Till bilden hör

också att regeringens förslag till uppskovsregler i förhållande till vad som

förut gällde enligt UppskovsL innebär att frågan om säkerhet aktualiseras under

en betydligt kortare tid.

 Mot bakgrund av det sagda avstår regeringen från att föreslå särskilda regler

om bankgaranti.

5.4.7 Avdrag för värdehöjande åtgärder

Regeringens i det tidigare framförda förslag till nya uppskovsregler är

uppbyggda kring principen om att ett upprepat bostadsinnehav skall behandlas på

samma sätt som ett enda innehav. I ett hänseende skulle emellertid ett

konsekvent upprätthållande av denna princip leda till onödigt komplicerade

regler. Vi tänker på den avdragsrätt för värdehöjande reparationer och underhåll

som föreligger vid vinstberäkningen.

 Reavinstreglerna innebär att den skattskyldige vid vinstberäkningen har rätt

till avdrag för kostnader för värdehöjande åtgärder som lagts ned på egendomen

under avyttringsåret och fem år dessförinnan. Bestämmelserna gäller både villor

och bostadsrätter (25 § 4 mom. resp. 26 § 5 mom. SIL).

 Detta innebär - inom ramen för ett sådant uppskovssystem som regeringen i det

föregående har föreslagit - att den som byter bostad vart femte år gynnas

framför den som bor i samma bostad hela tiden. Att komma till rätta med detta

skulle kräva att vinstberäkningsreglerna byggdes ut med ytterligare en

bestämmelse. En sådan regel skulle vara tillämplig vid vinstberäkningen efter

det att en ersättningsbostad avyttrats och ta sikte på det förhållandet att det

uppskjutna vinstbeloppet beräknats med hänsyn till avdrag för värdehöjande

åtgärder som vid tidpunkten då ersättningsbostaden avyttras är äldre än fem år.

I så fall skulle vinsten ökas med ett belopp motsvarande dessa avdragsbelopp.

Det är uppenbart

 25

att en sådan regel skulle bli svår att förstå och tillämpa. Vi avstår därför

från att lägga fram ett förslag med detta innehåll.

5.4.8 Ändringar i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt m.m. med anledning av

de nya uppskovsreglerna

Regeringen har tidigare föreslagit att de nya uppskovsreglerna skall placeras i

en särskild lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad, UAL. För att en sådan lag

skall harmonisera med övriga kapitalbeskattningsregler är det nödvändigt med

vissa justeringar i SIL.

 De bestämmelser som berörs av de nya uppskovsreglerna är 3 § 1 och 2 mom. SIL.

Här finns de allmänna reglerna om vilka intäkter som hänförs till inkomst av

kapital och vilka avdrag som får göras i detta inkomstslag. De två

bestämmelserna bör kompletteras med anledning av det nya avdraget,

uppskovsavdraget, och den nya intäkt som ett återfört uppskovsavdrag, jämte det

särskilda tillägget, utgör.

 I 25 § 8 mom. SIL finns bestämmelsen om hur uppskovsbelopp enligt UppskovsL

skall behandlas vid en konventionell vinstberäkning. Denna bestämmelse måste

kompletteras med en motsvarande bestämmelse avseende den nya

uppskovslagstiftningen. En motsvarande ny bestämmelse för bostadsrätterna måste

införas i 26 § SIL.

 Den närmare utformningen av dessa bestämmelser tas upp i specialmotiveringen.

5.5. Uppgiftsskyldighet m.m.

Regeringens förslag: Uppgifter om ersättningsbostaden och den obeskattade

vinstens storlek samt de övriga uppgifter som den skattskyldige lämnat och som

behövs för tillämpningen av bestämmelserna om uppskovsavdrag skall registreras i

skatteregistret.

Skälen för regeringens förslag: Har den skattskyldige medgetts uppskovsavdrag

och avser han att först året efter försäljningen av ursprungsbostaden förvärva

en ersättningsbostad, måste skattemyndigheten efterföljande taxeringsår

kontrollera att förutsättningarna för uppskovsavdrag blivit uppfyllda. Vid

reavinstberäkningen när ersättningsfastigheten sedermera avyttras måste vidare

bevakas att den obeskattade vinsten återförs till beskattning. En nödvändig

förutsättning för att skattemyndigheten effektivt skall kunna fullgöra sina

uppgifter är att en skattskyldig som vid årets utgång äger eller under året har

ägt en ersättningsbostad lämnar vissa uppgifter om bostaden och att bevakningen

kan ske med ADB-stöd. Vi föreslår därför att den skattskyldige i

självdeklarationen skall lämna uppgift om ersättningsbostadens beteckning, den

obeskattade vinstens storlek samt, om ersättningsbostaden utgörs av bostad som

innehas av medlem i bostadsrättsförening eller bostadsförening eller delägare i

bostadsaktiebolag, föreningens eller bolagets organisationsnummer och namn. I 7

§ skatteregisterlagen (1980:343) förs in en ny punkt 23 som möjliggör

registrering av de uppgifter som den skattskyldige skall lämna samt uppgift om

uppskovsavdraget.

 Uppgift om ersättningsbostadens beteckning är nödvändig för att identifiera

bostaden. För villor är detta inte något problem eftersom det för alla

fastigheter finns en särskild fastighetsbeteckning. Någon motsvarande beteckning

finns emellertid inte för bostadsrätter. Enligt bostadsrättslagen (1991:614)

skall en bostadsrättsförenings styrelse föra förteckning över föreningens

medlemmar och de lägenheter som är upplåtna med bostadsrätt. I

lägenhetsförteckningen skall anges bl.a. lägenhetens beteckning. Enbart

uppgiften om lägenhetens beteckning kan inte anses vara tillräcklig för en säker

identifiering av ersättningsbostaden. I de fall ersättningsbostaden utgörs av en

bostadsrätt måste även bostadsrättsföreningens namn och organisationsnummer

anges och uppgifterna tas in i skatteregistret. Motsvarande bör gälla även i

fråga om bostad som innehas av medlem i bostadsförening eller delägare i

bostadsaktiebolag. Uppgift om vinstens storlek är nödvändig vid framtida

reavinstberäkning vid försäljning av ersättningsbostaden. Uppgift om

uppskovsavdragets storlek behövs om det blir aktuellt att återföra medgett

avdrag till beskattning.

 I 13 § skatteregisterlagen föreskrivs att uppgifter som hänför sig till viss

beskattningsperiod får bevaras under högst sju år efter utgången av det

kalenderår under vilket perioden gått ut. Uppgifterna om ersättningsbostaden och

den obeskattade vinstens storlek kommer i många fall att behöva lagras under en

längre tid än sju år. Skatteregisterlagen måste därför ändras så att bevarande

av dessa uppgifter blir möjlig.

 Datainspektionen har i yttrande förklarat sig inte ha något att erinra mot

förslagen till ändringar i skatteregisterlagen (1980:343).

 Reglerna om den skattskyldiges uppgiftsskyldighet finns i ett nytt andra stycke

i 2 kap. 17 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

6 Reavinstbeskattning av fastigheter och

bostadsrätter

6.1 Inledning

Regeringens förslag om ett nytt uppskovssystem för villor och bostadsrätter gör

det nödvändigt att i vissa hänseenden ändra reglerna för reavinstbeskattningen.

Vi har redan nämnt att de nya uppskovsreglerna inte är lämpliga att kombinera

med de s.k. takreglerna. Dessa och anslutande frågor tar vi upp i det följande.

 26

6.2 Gällande rätt

6.2.1 Huvudregeln

Både för fastigheter och bostadsrätter innebär huvudregeln vid reavinstbe-

skattningen att vinsten beräknas enligt en konventionell metod. Detta innebär i

princip att vinsten beräknas som skillnaden mellan försäljningspriset och

anskaffningspriset. Avdrag medges också för förbättringskostnader, mäklararvode

o.d. För bostadsrätternas del är den s.k. genomsynen i praktiken slopad från och

med 1993 års taxering (prop. 1991/92:54, bet. 1991/92:SkU9, SFS 1991:1855).

6.2.2 De s.k. takreglerna

För både privatbostadsfastigheter och motsvarande bostadsrätter gäller att

vinsten kan beräknas enligt särskilda schablonregler, de s.k. takreglerna. Dessa

bestämmelser skall tillämpas om de leder till en lägre skatt än den som

beräknats enligt den konventionella metoden, de sätter med andra ord ett "tak"

på skatteuttaget. Takreglerna för privatbostadsfastigheter och motsvarande

bostadsrätter finns i 25 § 9 mom. första, andra och tredje styckena resp. 26 § 7

mom. första stycket SIL.

 För en permanentbostad innebär takregeln att vinsten får beräknas till 30 % av

vederlaget. Detta betyder att skattens andel av vederlaget uppgår till 9 %.

 En villa eller en bostadsrätt blir permanentbostad redan efter ett års boende

om vissa villkor är uppfyllda. Den skattskyldige skall ha förvärvat bostaden

till ett marknadsmässigt pris och den tid under vilken han ägt bostaden utan att

ha varit bosatt där får inte överstiga ett år. Har den skattskyldige varit

bosatt minst tre av de senaste fem åren i en viss bostad räknas dock denna

alltid som en permanentbostad. För andra privatbostadsfastigheter och

motsvarande bostadsrätter som inte är permanentbostäder - t.ex. fritidsbostäder

- gäller att vinsten får beräknas till 60 % av vederlaget. Skatteandelen blir i

så fall 18 % av vederlaget. Takreglerna som gäller för näringsfastigheter och

motsvarande bostadsrätter är mer restriktivt utformade. Vinsten skall i de

fallen anses utgöra 90 % av vederlaget.

 Den mest förmånliga takregeln, 9-procentsregeln, tillkom bl.a. mot bakgrund av

att uppskovsrätten för villor samtidigt avskaffades. Att endast vederlaget är av

intresse vid tillämpning av takreglerna innebar också att det var möjligt att

samtidigt avskaffa de alternativregler där ingångsvärdena beräknades

schablonmässigt med ledning av ett visst års taxeringsvärde. För fastigheterna

gällde dessa regler bl.a. förvärv före år 1952 och för bostadsrätterna förvärv

före år 1974.

 Vidare gäller att 9-procentsregeln alltid får användas om bostaden exproprieras

eller eljest avyttras under liknande förhållanden. Bestämmelser om detta finns i

25 § 10 mom. resp. 26 § 8 mom. SIL.

 Det finns också vissa inskränkningar i rätten att använda takreglerna. I 25 § 9

mom. femte stycket och 26 § 7 mom. andra stycket SIL stadgas att 9- eller

18-procentsregeln inte får användas vid avyttring av en privatbostadsfastighet

eller motsvarande bostadsrätt om egendomen varit näringsfastighet eller

motsvarande bostadsrätt inom tre år före avyttringstidpunkten (den s.k.

karensregeln). Bakgrunden till regeln är att det annars skulle kunna vara

omotiverat fördelaktigt att inför en försäljning av en näringsfastighet eller

motsvarande bostadsrätt se till att det sker ett karaktärsbyte varefter 9- eller

18-procentsregeln kan användas.

 Även när det gäller beskattningen av fåmansföretagare finns det regler som

inskränker rätten att använda schablonreglerna i 25 § 9 mom. och 26 § 7 mom.

SIL. Enligt 24 § 6 mom. tredje stycket SIL gäller att om en delägare i ett

fåmansföretag eller en delägaren närstående person avyttrar en fastighet eller

en bostadsrätt till företaget får vinsten inte beräknas enligt någon av

takreglerna. Detta gäller dock inte om egendomen helt eller till huvudsaklig del

skall användas i företagets näringsverksamhet. Enligt 24 § 6 mom. fjärde stycket

SIL kan skattemyndigheten medge undantag från förbudet att beräkna vinsten

enligt någon av schablonreglerna. Bestämmelsen innebär att vinsten i dessa

dispensfall alltid beräknas enligt den konventionella metoden.

6.2.3 Övergångsbestämmelserna

Både för fastigheter och bostadsrätter finns särskilda övergångsregler som

infördes i samband med skattereformen. Dessa regler är endast tillämpliga när

vinsten beräknas enligt huvudregeln.

 Den övergångsregel som gäller fastigheter - punkt 4 av övergångsbestämmelserna

till SIL (SFS 1990:651) - får tillämpas vid avyttringar som sker den 1 januari

1991 - den 31 december 1999. Bestämmelsen innebär att omkostnadsbeloppet

(anskaffningspriset, förbättringskostnader o.d.) får - med ett undantag -

beräknas som om fastigheten avyttrades den 31 december 1990, dvs. enligt äldre

regler. Undantaget innebär att indexeringen av omkostnadsbeloppet börjar först

från det åttonde - och inte det fjärde - året efter förvärvet.

 Övergångsregeln för bostadsrätter omfattar förvärv som skett före den 1 januari

1987. Om en sådan bostadsrätt avyttras under något av åren 1991, 1992 eller 1993

är endast 60, 75 resp. 90 % av vinsten skattepliktig. Bestämmelsen finns i punkt

5 av övergångsreglerna till SIL (SFS 1990:651) och gäller alla slags

bostadsrätter under förutsättning att vinsten inte beräknas enligt någon av de

s.k. takreglerna.

 27

6.2.4 Gamla uppskov

UppskovsL upphörde som tidigare nämnts att gälla vid utgången av år 1990 (SFS

1990:680). Avyttras en fastighet efter den tidpunkten och beräknas vinsten

enligt den konventionella metoden gäller emellertid att ett uppskov som medgetts

enligt den upphävda lagen skall tas fram till beskattning. Detta framgår av 25 §

8 mom. SIL. Ett uppskov enligt UppskovsL beaktas däremot inte om vinsten

beräknas enligt någon av takreglerna. Den schabloniserade vinsten är alltid

densamma oavsett om den avyttrade fastigheten är en ersättningsfastighet enligt

UppskovsL eller ej.

6.2.5 Den skattemässiga behandlingen av förluster

Fysiska personer och dödsbon

Avyttras en fastighet eller en bostadsrätt och uppkommer en förlust gäller att

70 % av förlusten är avdragsgill i inkomstslaget kapital. Bestämmelser om detta

finns i 3 § 2 mom. tredje stycket SIL. Därutöver finns i 24 § 3 mom. SIL vissa

särskilda bestämmelser om avdrag för förluster.

Andra juridiska personer än dödsbon

För andra juridiska personer än dödsbon gäller enligt 2 § 1 mom. sjätte stycket

SIL att vinst hänförlig till en fastighet eller bostadsrätt utgör intäkt av

näringsverksamhet. Av åttonde stycket i det nämnda lagrummet framgår dock att

vinsten - med ett visst undantag - skall beräknas enligt bestämmelserna i 25

resp. 26 § SIL. Undantaget innebär att 27-procentsregeln inte kan användas.

Dessa skattskyldiga måste alltså som ingångsvärde använda det verkliga

anskaffningsvärdet.

 Förluster hänförliga till inkomstslaget näringsverksamhet får fullt ut dras av.

Någon kvotering motsvarande den 70-procentsregel som gäller för inkomstslaget

kapital enligt 3 § 1 mom. SIL finns inte.

 28

6.3 De nya reavinstreglerna

6.3.1 Slopade 9- och 18-procentsregler och en ny skattepliktsregel för villor

och bostadsrätter

Regeringens förslag: De s.k. takreglerna för privatbostadsfastigheter och

motsvarande bostadsrätter, 9- och 18-procentsreglerna, tas bort. För sådan

egendom skall i stället gälla att 50 % av den konventionellt beräknade vinsten

skall utgöra den skattepliktiga vinsten. Vid förlust på sådan egendom får 50 %

av förlusten dras av.

 Skälen för regeringens förslag: De s.k. takreglerna är inte lämpliga att

kombinera med ett nytt uppskovssystem. Det finns flera skäl för denna slutsats.

Som vi tidigare nämnt (avsnitt 6.2.2) är ett av skälen att 9-procentsregeln

infördes som ersättning för de gamla uppskovsreglerna. Det betyder att om det

införs nya uppskovsregler bör dessutom inte takreglerna finnas kvar. Ett annat

skäl att avskaffa takreglerna är att vårt förslag avseende nya uppskovsregler

bygger på att vinsten beräknas enligt en konventionell metod. Vinsten förs över

till ersättningsbostaden genom att omkostnadsbeloppet vid vinstberäkningen

minskas med ett belopp motsvarande den obeskattade vinsten från

ursprungsbostaden. En sådan teknik kan inte utan betydande svårigheter förenas

med schablonreglerna.Till detta kommer att takreglerna bygger på en kraftig

schablonisering som i de enskilda fallen kan innebära orättvisor.

 Regeringens förslag är mot bakgrund härav att 9- och

18-procentsreglerna tas bort. Detta betyder att reavinstbeskattningen av

privatbostadsfastigheter och motsvarande bostadsrätter alltid kommer att ske

enligt en och samma konventionella metod.

 Om takreglerna tas bort och vinsten på grund därav alltid kommer att beräknas

enligt en konventionell metod är det - särskilt med tanke på långa innehav -

emellertid nödvändigt att på något annat sätt begränsa skatteuttaget när det

gäller privatbostadsfastigheter och motsvarande bostadsrätter i de fall uppskov

inte är aktuellt. Den närmast till hands liggande lösningen är att endast en

viss del av den på vanligt sätt beräkande vinsten skall vara skattepliktig.

Olika nivåer är tänkbara. Vårt förslag är att 50 % av den konventionellt

beräknade vinsten skall utgöra den skattepliktiga vinsten. Detta betyder att

skatteandelen av en vinst är (50 x 30 =) 15 %. Efter det att kapitalskattesatsen

sänkts till 25 % utgör motsvarande skatteandel 12,5 %.

 Vad härefter gäller förluster vid avyttring av privatbostadsfastigheter och

motsvarande bostadsrätter kan följande konstateras. Om den skattepliktiga

vinsten utgör en viss kvotdel av vinsten bör i princip en motsvarande kvotering

ske i förlustfall. Eftersom det finns en generell förlustkvotering i

inkomstslaget kapital, 70 %-regeln, borde således 35 % av en förlust (70 % av 50

%) få dras av. Med hänsyn till förhållandena på bostadsmarknaden under de

senaste åren framstår emellertid en sådan begränsning som alltför långtgående.

Regeringen föreslår därför att 50 % av en förlust skall vara avdragsgill.

 Vad regeringen nu föreslagit innebär bl.a. att den nuvarande skillnaden mellan

permanentbostäder (9 %) och "fritidsbostäder" (18 %) slopas vid

reavinstberäkningen. Skillnaden mellan permanentbostäder och andra bostäder får

i stället betydelse för möjligheten till uppskov.

Att vinsten enligt de nya reglerna alltid kommer att beräknas enligt en i

princip konventionell metod innebär bl.a. att alla "gamla" uppskov kommer fram

till beskattning genom att omkostnadsbeloppet påverkas (jfr 25 § 8 mom. SIL).

Vid avyttring av en ersättningsfastighet enligt UppskovsL kommer den skatt som

hänför sig till uppskovsbeloppet att vara 30 % -efter 1994 års utgång 25 % - av

halva uppskovsbeloppet.

 Förslagen avseende nya vinst- och förlustregler innebär i lagteknisk mening

följande. Bestämmelserna i 25 § 9 mom. första - tredje styckena SIL - som

handlar om 9- och 18-procentsreglerna för fastigheter - kan tas bort.

Motsvarande lagrum för bostadsrätternas del är 26 § 7 mom. första stycket SIL.

Likaså kan bestämmelserna i 25 § 10 mom. och 26 § 8 mom. SIL om expropriation

o.d. tas bort. De nya reglerna om skattepliktig vinst och avdragsgill förlust

har placerats i 25 § 11 mom. resp. 26 § 10 mom. SIL. En justering har gjorts i 3

§ 2 mom. SIL som innehåller den allmänna förlustavdragsregeln.

6.3.2 Slopad 27-procentsregel och en ny skattepliktsregel för näringsfastigheter

och motsvarande bostadsrätter

Regeringens förslag: Den s.k. takregeln för näringsfastigheter och motsvarande

bostadsrätter, 27-procentsregeln, tas bort. För sådan egendom skall - oavsett om

ägaren är en fysisk eller juridisk person - gälla att 90 % av den konventionellt

beräknade vinsten utgör skattepliktig vinst. För fysiska personer och dödsbon

innebär motsvarande kvotering vid förlust att 63 % av förlusten är avdragsgill.

För andra juridiska personer än dödsbon är 90 % av en förlust avdragsgill.

 Skälen för regeringens förslag: Slopas takreglerna för privatbostadsfastigheter

och motsvarande bostadsrätter betyder detta att alternativa regler för att

beräkna ingångsvärden för egendom av detta slag måste införas. Om det mot

bakgrund av de föreslagna uppskovsreglerna ändå är nödvändigt med nya

alternativregler för bostäder kan 27-procentsregeln för näringsfastigheter och

motsvarande bostadsrätter slopas och alternativreglerna utvidgas till att också

omfatta sådan egendom. När 27-procentsregeln infördes var motivet att den skulle

fungera som en ersätt-

 29

ning för de borttagna alternativreglerna avsedda för att beräkna ingångsvärden

(prop. 1989/90:110 s. 422). Emellertid kan

27-procentsregeln, oavsett skälen för dess tillkomst, i vissa fall innebära en

skattelindring i förhållande till skatteutfallet vid en konventionell

vinstberäkning. Eftersom syftet med att slopa 27-procentsregeln inte är att höja

beskattningsnivån finns det anledning att på något annat sätt begränsa

skatteuttaget vid tillämpning av den konventionella vinstberäkningsmetoden.

Enligt vår uppfattning bör detta ske på i princip det sätt som nyss föreslagits

för privatbostadsfastigheter och motsvarande bostadsrätter. Regeringens förslag

innebär att den skattepliktiga vinsten i nu avsedda fall skall utgöra 90 % av

den konventionellt beräknade vinsten. Uppkommer förlust bör denna på vanligt

sätt kvoteras enligt 70-procentsregeln. För fysiska personer och dödsbon betyder

detta att (70 x 90 =) 63 % av en förlust skall vara avdragsgill.

 En särskild fråga är hur skatteplikts- och förlustavdragsreglerna skall

utformas för andra juridiska personer än dödsbon. Enligt gällande rätt är hela

vinsten skattepliktig och hela förlusten avdragsgill. Eftersom 27-procentsregeln

inte kunnat användas av dessa skattskyldiga får det för dem ingen särskild

betydelse om regeln slopas. Enligt vår uppfattning bör emellertid

90-procentsregeln gälla oavsett om det är fråga om fysiska eller juridiska

personer. När det gäller andra juridiska personer än dödsbon är därför vårt

förslag att 90 % av den konventionellt beräknade vinsten skall utgöra

skattepliktig vinst.

 I princip kan samma resonemang föras när det gäller avdrag för förluster.

Utgångspunkten är emellertid en annan. Den i det föregående föreslagna

63-procentsregeln bygger på tanken att om 90 % av vinsten är skattepliktig skall

en lika stor förlustandel göras till föremål för 70-procentskvotering. Ett

motsvarande resonemang när det gäller andra juridiska personer än dödsbon leder

till att 90 % av en förlust skall få dras av. Regeringens förslag är utformat i

enlighet med detta.

 Att slopa takreglerna för näringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter

innebär att 25 § 9 mom. fjärde stycket och 26 § 7 mom. andra stycket SIL kan tas

bort. De nya skattepliktsreglerna för näringsfastigheter och motsvarande

bostadsrätter finns i 25 § 11 mom. resp. 26 § 10 mom. SIL. Hänvisningen i 2 § 1

mom. åttonde stycket SIL till vissa moment i 25 och 26 §§ SIL som gäller andra

juridiska personer än dödsbon måste justeras med hänsyn till ändringarna i 25

och 26 §§ SIL.

 30

6.3.3 Övergångsbestämmelserna och de nya skattepliktsreglerna

Regeringens förslag: För fastigheter skall kvoteringsreglerna - 50- och

90-procentsreglerna - inte gälla om vinsten beräknas enligt den övergångsregel

som innebär att äldre regler skall tillämpas vid beräkning av omkost-

nadsbeloppet. I så fall skall det heller inte vara möjligt att erhålla ett

uppskovsavdrag. Övergångsregeln för bostadsrätter tas bort.

 Skälen för regeringens förslag: Den övergångsregel som finns för fastigheter -

punkt 4 av övergångsbestämmelserna till SIL (SFS 1990:651) - tillkom mot

bakgrund av att indexuppräkningen av ingångsvärdena avskaffades i samband med

skattereformen. Anledningen var att de nya vinstberäkningsreglerna i vissa fall

kunde medföra omotiverade skatteskärpningar vid en jämförelse mellan

försäljningar före och efter årsskiftet 1990/91.

 Vad vi föreslagit i det föregående när det gäller att slopa de s.k. takreglerna

och att ersätta dem med nya regler om den skattepliktiga vinstens storlek rubbar

inte de principiella argumenten för den aktuella övergångsregeln. Regeln syftar

ju till att den skattskyldige skall bibehållas rätten att bli beskattad för den

vinst som skulle framkommit om avyttringen skett den 31 december 1990.

Regeringens förslag är därför att övergångsregeln skall finnas kvar.

Resonemanget leder också till den slutsatsen att om omkostnadsbeloppet och

därmed vinsten beräknats på grundval av de äldre reglerna bör det inte komma

ifråga att vinsten skall kvoteras enligt de nya reglerna eller att ett

uppskovsavdrag skall kunna medges.

 När det däremot gäller den övergångsbestämmelse - punkt 5 av

övergångsbestämmelserna till SIL (SFS 1990:651) - som avser bostadsrätter är

förhållandena annorlunda. Bestämmelsen tillkom med tanke på bostadsrätter där

den skattepliktiga vinsten - om de avyttrats under 1990 - enligt då gällande

regler skulle utgjort 25 % av den nominella vinsten. På i princip samma sätt som

beträffande fastigheterna var avsikten att försäljningar under åren 1991 - 1993

inte skulle innebära väsentliga skatteskärpningar i förhållande till en

försäljning under år 1990.

 För det år som ännu är aktuellt - 1993 - innebär övergångsregeln att den

skattepliktiga andelen av vinst hänförlig till en bostadsrätt förvärvad före den

1 januari 1987 skall utgöra 90 %. Detta är högre än vad regeringen föreslagit

för bostadsrätter som är privatbostäder (50%) och lika högt som förslaget

avseende andra bostadsrätter. Det finns mot den bakgrunden ingen anledning att

behålla övergångsregeln. Vårt förslag är därför att regeln skall slopas.

 Våra förslag innebär att det är nödvändigt att göra vissa justeringar i punkt 4

av övergångsbestämmelserna till SIL (1990:651). Bestämmelsen om att UAL inte är

tillämplig om ett omkostnadsbelopp beräknats enligt den nyssnämnda

övergångsbestämmelsen finns i punkt 2 av övergångs-bestämmelserna till UAL.

6.3.4 Karensreglerna

Regeringens förslag: Den nya vinstberäkningsregeln för privatbostadsfastigheter

och motsvarande bostadsrätter skall tillämpas även om egendomen inom en

treårsperiod före avyttringen varit näringsfastighet eller motsvarande

bostadsrätt. Det skall alltså inte finnas någon motsvarighet till de s.k.

karensreglerna.

 Skälen för regeringens förslag: De nya regler för reavinstbeskattning av

privatbostadsfastigheter och motsvarande bostadsrätter som nu föreslås gynnar på

samma sätt som tidigare sådan egendom framför näringsfastigheter och med dem

jämställda bostadsrätter. Den skillnad i beskattningen som motiverade den s.k.

karensregeln finns alltså kvar.

 Frågan blir därför om det även inom ramen för ett nytt system bör finnas en

karensregel för bostäder som inom en viss tid före en avyttring bytt

skattemässig karaktär. En sådan regel skulle kunna innebära att den som avyttrar

en privatbostadsfastighet eller motsvarande bostadsrätt inte skulle få använda

50-procentsregeln om det gått kortare tid än tre år från det att ett

karaktärsbyte skett.

 Det råder inget tvivel om att det från flera synpunkter vore bäst om det nya

systemet inte innehöll någon karensregel. Inte enbart önskemålet om en så enkel

lagstiftning som möjligt talar för det. Den nuvarande karensregeln är - i vart

fall delvis - betingad av att 9-procentsregeln är en i förhållande till den

nominellt beräknade vinsten många gånger mycket förmånlig regel. Det kan

nämligen också göras gällande att behovet av en karensregel minskar när den

förmånligare beskattningen för privatbostadsfastigheter och motsvarande

bostadsrätter bygger på en konventionellt beräknad vinst. Vårt förslag är därför

att det inte skall finnas några karensregler. Detta innebär att bestämmelserna i

25 § 9 mom. femte stycket och 26 § 7 mom. andra stycket SIL kan upphävas.

 31

6.3.5 Alternativa anskaffningsvärden

Regeringens förslag: Särskilda regler införs för att beräkna ingångsvärden för

fastigheter och bostadsrätter som förvärvats före år 1952 resp. år 1974.

 Skälen för regeringens förslag: Reavinstreglerna för både fastigheter och

bostadsrätter innehöll före 1990 års skattereform alternativa metoder för att

beräkna ingångsvärden. En av dem (alternativregel I) kunde användas om en

fastighet förvärvats före år 1952. De andra två reglerna (alternativreglerna II

och III) kunde användas om en avyttrad fastighet innehafts i mer än 20 år eller

om den förvärvats genom arv, testamente eller bodelning vid makes död. För

bostadsrätternas del fanns särskilda regler om förvärvet skett före år 1974.

 Bestämmelserna avskaffades när skattereformen genomfördes eftersom takreglerna

gjorde dem obehövliga. Det bör dock nämnas att bestämmelserna kan användas om

omkostnadsbeloppet vid en avyttring beräknas enligt punkt 4 av

övergångsbestämmelserna till SIL (1990:651), dvs. enligt de äldre regler som

skulle ha tillämpats om avyttringen hade skett den 31 december 1990.

 Regeringen har i det föregående föreslagit att takreglerna skall avskaffas.

Härigenom är man i princip tillbaka till den situation som rådde före

skattereformen. Det uppkommer således ett praktiskt behov av att ha regler för

att beräkna ingångsvärden när de är okända eller eljest ligger långt tillbaka i

tiden. Den möjlighet som står närmast till buds är att återvända till en något

modifierad form av de regler som tidigare gällde för fastigheter resp.

bostadsrätter. Det finns i så fall skäl för att endast ha en alternativregel för

resp. egendomsslag och det är också lämpligt att reglerna har samma principiella

utformning. Vårt förslag är att alternativreglerna skall avse fastigheter resp.

bostadsrätter anskaffade före år 1952 resp. 1974. Detta innebär att

alternativregel I resp. den tidigare bostadsrättsregeln återinförs. Reglerna bör

gälla alla slags fastigheter och bostadsrätter.

 För fastigheternas del innebar alternativregel I i punkt 2 a femte stycket av

anvisningarna till 36 § KL följande.

 Om en fastighet hade förvärvats före år 1952 skulle fastigheten anses förvärvad

den 1 januari 1952. Det fanns två sätt att beräkna ingångsvärdet. Det ena var

att 150 % av fastighetens taxeringsvärde år 1952 skulle utgöra ingångsvärdet.

Det andra sättet avsåg den situationen att den skattskyldige kunde visa att den

verkliga köpeskillingen var högre än 150 % av det aktuella taxeringsvärdet. I så

fall fick det verkliga beloppet användas. Särskilda regler gällde om den

avyttrade fastigheten ingick i en annan taxeringsenhet år 1952 eller om det inte

fanns något taxeringsvärde det året.

 Av att fastigheten i båda dessa fall skulle anses förvärvad den 1 januari 1952

följde, vilket uttryckligen angavs, att vid vinstberäkningen hänsyn inte kunde

tas till avdrag eller kostnader som hänförde sig till tiden före år 1952.

 För bostadsrätter som förvärvats före år 1974 gällde enligt punkt 2 c av

anvisningarna till 36 § KL i princip samma regler som för fastigheter anskaffade

före år 1952. En sådan bostadsrätt skulle alltid anses förvärvad den 1 januari

1974, den s.k. stickdagen. Också för bostadsrätternas del fanns det två metoder

för att beräkna ett ingångsvärde.

 Den ena var att ingångsvärdet skulle anses utgöra 150 % av bostadsrättens andel

av bostadsrättsföreningens behållna förmögenhet den 1 januari 1974.

Föreningsförmögenheten beräknades med ledning av föreningsfastighetens

taxeringsvärde år 1974. Hänsyn togs också till föreningens övriga tillgångar och

skulder enligt bokslutet för det räkenskapsår som hade avslutats närmast före

ingången av år 1974.

 Den andra metoden innebar att det verkliga vederlaget fick användas som

ingångsvärde om den skattskyldige kunde visa att vederlaget översteg 150 % av

bostadsrättens andel av föreningsförmögenheten på stickdagen. Vid beräkning av

vederlaget skulle man bortse från eventuella fonder som fanns vid förvärvet.

 Oavsett om ingångsvärdet beräknades enligt den förra eller den senare metoden

gällde att vid vinstberäkningen hänsyn inte kunde tas till kostnader och avdrag

som belöpte på tiden före år 1974. Om det inte fanns något taxeringsvärde för år

1974 fick detta uppskattas med ledning av det närmast därefter åsatta

taxeringsvärdet.

 De nya reglerna om ingångsvärden för fastigheter och bostadsrätter som

förvärvats före år 1952 resp. 1974 placeras lämpligen i 25 § 9 mom. och 26 § 7

mom. SIL. Med vissa mindre skillnader kan lagtexten utformas på samma sätt som i

motsvarande äldre, numera upphävda lagrum.

 Att återinföra en regel motsvarande alternativregel I för fastigheter innebär

också att det är nödvändigt att göra vissa justeringar av återläggningsreglerna

i punkt 5 första stycket av anvisningarna till 22 § KL. För bostadsrätternas del

är det nödvändigt med vissa ändringar av de bestämmelser i 26 § 4 mom. SIL som

rör avdragsrätten för kapitaltillskott. Ändringarna berör värdeminskningsavdrag

m.m. och kapitaltillskott från tiden före år 1952 resp. 1974. De två frågorna

berörs ytterligare i specialmotiveringen.

 Det är också nödvändigt med vissa justeringar i reglerna avseende föreningens

kontrolluppgiftsskyldighet. I 3 kap. 45 § lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter regleras frågan om vilken kontrolluppgiftsskyldighet som

åligger en bostadsrättsförening. Också i detta hänseende handlar det om att

återinföra en äldre regel. Föreningen bör åläggas en skyldighet att lämna

uppgift om det förmögenhetsvärde som gällde för lägenheten på stickdagen om den

överlåtna bostadsrätten förvärvats före år 1974.

 Ytterligare en fråga bör tas upp i sammanhanget. I 25 § 6 mom. sjätte stycket

SIL finns en bestämmelse som tar sikte på den situationen att ett

omkostnadsbelopp i vissa fall beräknas med ledning av ett taxeringsvärde.

Bestämmelsen hade ett sakligt samband med de nyss berörda alternativreglerna II

och III där ju omkostnadsbeloppet under vissa förutsättningar kunde beräknas

utifrån ett taxeringsvärde. Bestämmelsen i 26 § SIL borde ha tagits bort när

alternativreglerna togs bort vid skattereformen. Att vi nu föreslagit att en

bestämmelse motsvarande alternativregel I skall införas påverkar inte detta

ställningstagande. Vi föreslår därför att bestämmelsen i 25 § 6 mom. sjätte

stycket SIL skall tas bort eftersom den saknar betydelse.

6.3.6 Slopade särregler för fåmansföretagare

Regeringens förslag: Det skall inte finnas några särskilda regler för beräkning

av reavinst när bl.a. delägare i fåmansföretag säljer en fastighet eller

bostadsrätt till företaget.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna i 24 § 6 mom. SIL och i punkt 14

av anvisningarna till 32 § KL kan aktualiseras om en delägare i ett

fåmansföretag eller någon honom närstående avyttrar egendom till företaget.

Reglerna avser det fallet att vederlaget för den avyttrade egendomen överstiger

marknadsvärdet. I så fall skall den del av vederlaget som motsvarar

marknadsvärdet beaktas vid vinstberäkningen och den överskjutande delen av

vederlaget tas upp som intäkt av tjänst.

 Av förarbetena framgår att regeln syftar till att förhindra att den

skattskyldige tar ut medel från företaget på ett från skattesynpunkt

fördelaktigt sätt samtidigt som han genom företaget har samma tillgång till

egendomen som före avyttringen (prop. 1989/90:110 s. 601).

 Regleringen omfattar all slags egendom, däribland fastigheter och

bostadsrätter. Det kanske mest praktiska fallet när det gäller bostäder är att

en fåmansföretagare avyttrar sin villa till det egna företaget och sedan bor

kvar. Det är också den situationen som omnämns i förarbetena.

 Enligt 24 § 6 mom. tredje stycket SIL gäller att om en fastighet eller en

bostadsrätt inte skall användas i företagets näringsverksamhet får vinsten vid

en sådan försäljning inte beräknas enligt någon av de s.k. takreglerna. Enligt

24 § 6 mom. fjärde stycket SIL kan skattemyndigheten medge undantag från

bestämmelserna i tredje stycket om det föreligger synnerliga skäl.

 Skälet till att de s.k. takreglerna inte får användas i dessa fall är att dessa

regler - i första hand

9-procentsregeln - i många fall kan vara betydligt förmånligare än om

beskattningen sker på grundval av en konventionellt beräknad vinst.

 Vi har i det föregående föreslagit att de s.k. takreglerna för både fastigheter

och bostadsrätter skall tas bort. Motivet för en specialreglering när en

fåmansföretagare avyttrar egendom till det egna företaget bortfaller därigenom.

Vårt förslag om uppskovsregler ändrar inte denna slutsats. Det kan för övrigt

noteras att den som efter en införsäljning av en bostad till det egna företaget

inte skaffar eller avser att skaffa någon ersättningsbostad utan bor kvar i den

sålda bostaden inte heller kan medges något uppskovsavdrag.

 Vårt förslag är alltså att förbudet för delägare i fåmansföretag att använda

takreglerna i vissa fall tas bort utan att ersättas av andra motsvarande regler.

Detta innebär också att den särskilda dispensmöjligheten kan upphävas. Vad vi nu

föreslagit påverkar inte de bestämmelser som i vissa fall innebär att en del av

ett vederlag skall tas upp som inkomst av tjänst medan återstoden skall ingå i

en vinstberäkning. Dessa bestämmelser bör således kvarstå oförändrade.

 Regeringens förslag innebär att det är nödvändigt med vissa justeringar av

bestämmelserna i 24 § 6 mom. SIL och i punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL.

7 Ikraftträdande m.m.

De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 1994 och - med

undantag för vad vi föreslagit i fråga om förlustavdrag - tillämpas på

avyttringar från och med den 8 september 1993. Förlustavdragsreglerna föreslås

tillämpliga på avyttringar som sker från och med den 1 juli 1994.

 Regeringen har den 7 september 1993 i en skrivelse (1993/94:2) till riksdagen

överlämnat ett meddelande enligt 2 kap. 10 § regeringsformen med en begäran att

de nya reglerna, med nämnda undantag, skall tillämpas från och med den 8

september 1993.

 Den omständigheten att ett uppskovsavdrag kan medges tidigast vid avyttringar

som skett den 8 september 1993 hindrar inte att egendom som förvärvats den 1

januari 1992 - den 7 september 1993 kan vara ersättningsbostad av det slag som

avses i 11 § UAL. Vid 1994 års taxering uppkommer i så fall - enligt 6 § UAL -

frågan huruvida bosättning skett senast den 15 februari 1994. Om så ej skett

aktualiseras frågan, med ett års förskjutning när det gäller tidpunkten för

bosättningen, återigen vid 1995 års taxering.

 Den föreslagna bestämmelsen om att 50 % av den konventionellt beräknade vinsten

avseende en villa eller en bostadsrätt skall utgöra den skattepliktiga vinsten

betyder att skatteuttaget i vissa fall kan bli något högre för egendom som

enligt gällande regler är permanentbostäder och som därför omfattas av

9-procentsregeln. Detta får omedelbara följder för dem som av olika skäl inte

kommer att yrka något uppskovsavdrag.

 Mot bakgrund av att vårt förslag i vissa fall kan innebära skatteskärpningar

som inte varit kända i förväg föreslår vi att de nuvarande reglerna övergångsvis

skall kunna tillämpas om den skattskyldige yrkar det. Detta innebär att en

skattskyldig som avyttrat en villa eller bostadsrätt övergångsvis kan välja

mellan å ena sidan 9-procentsregeln eller å andra sidan 50-procentsregeln i

kombination med ett uppskovsavdrag. En lämplig bortre tidsgräns synes vara

halvårsskiftet 1994. Det betyder att de äldre reglerna bör få tillämpas fram

till och med den 30 juni 1994 trots att de nya reglerna får verkan fr.o.m. den 8

september 1993.

 När det gäller sänkningen av avdragskvoten i förlustfall - från 70 % till 50 %

för villor och bostadsrätter och till 63 % när det gäller näringsfastigheter och

motsvarande bostadsrätter som ägs av fysiska personer och dödsbon - innebär vårt

förslag att de nya bestämmelserna skall börja tillämpas först när

skattskyldighet inträder den 1 juli 1994 och senare. Detsamma gäller den

sänkning av avdragskvoten från 100 till 90 % som regeringen föreslagit för

egendom av här avsett slag som ägs av andra juridiska personer än dödsbon.

 Vad regeringen nu föreslagit föranleder särskilda övergångsbestämmelser till

UAL, KL och SIL.

8 Statsfinansiella konsekvenser

Privatbostäder

Vid en bedömning av de statsfinansiella effekterna av våra förslag är det i

sammanhanget viktigt att skilja mellan effekter på kort och lång sikt. Det

långsiktiga skattebortfallet som kan beräknas till 1 420 milj kr är relevant

först i och med utgången av år 1999 eftersom de skattskyldiga ända fram till

denna tidpunkt kan använda de äldre reavinstreglerna som om avyttringen skedde

den 31 december 1990 (jfr avsnitt 6.3.3). Den kortsiktiga effekten - att

skattebortfallet uppgår till 960 milj kr - är att se som en första helårseffekt.

Vid beräkningen har inte beaktats att de skattskyldiga föreslås kunna använda de

nuvarande reglerna fram till och med utgången av första halvåret 1994.

 Det skattebortfall som blir följden av att parallella regler fram till

halvårsskiftet år 1994 är svårt att kvantifiera. Å ena sidan kan man anta att

alla maximalt utnyttjar den möjlighet till skatteanpassning som medges. Å andra

sidan finns det flera faktorer som talar emot detta. Det torde t.ex. vara svårt

att genomföra vissa försäljningar eftersom både potentiella köpare och

kreditgivare kan antas vara försiktiga. För att 9%-regeln skall vara att föredra

framför de föreslagna reglerna krävs ett försäljningspris som överstiger

inköpspriset med 150 %. Vid en försäljning 1993 betyder det, för småhus, att

förvärvet i genomsnitt ligger före år 1977. Är förhållandet så att värdet

understiger förvärvspriset är nuvarande regler alltid att föredra. Det är

emellertid ett begränsat antal situationer där så är fallet. Främst gäller detta

när förvärvet ligger efter år 1988. Det är också viktigt att beakta den

begränsade skatteförmån som det faktiskt är fråga om. Vid en förlust om 100 000

kr uppgår skattereduktionen till ett belopp som är endast 6 000 kr lägre än

enligt gällande

 32

regler. Regeringens bedömning är att det totala skattebortfallet på grund av

tidigarelagda försäljningar uppgår till 200 miljoner kr.

Näringsfastigheter

Näringsfastigheter säljs huvudsakligen via aktierna i ett bolag vars

huvudsakliga tillgång är fastigheter. Anledningen till detta är främst en

enklare administrativ hantering samt att man slipper betala stämpelskatt på

förvärvet. Påverkas inte detta beteende av de nya reglerna - vilket är

troligt - kommer skattebortfallet att bli litet. Skattebortfallet kan därför

beräknas till 150 miljoner kr.

9 Specialmotivering

9.1 Lagen om uppskovsavdrag vid byte av bostad

1 §

I paragrafens första stycke anges de grundläggande förutsättningarna för att en

skattskyldig fysisk person skall kunna medges ett uppskovsavdrag. Av

bestämmelsen framgår också vad som gäller om den skattskyldige vid den taxering

då vinsten från ursprungsbostaden redovisas inte uppfyller villkoren i fråga om

förvärv av en ny bostad och bosättning där. I så fall krävs att den

skattskyldige avser att förvärva en bostad och bosätta sig där eller, om sådant

förvärv redan skett, att han avser att bosätta sig i den nyförvärvade bostaden.

Frågan om innebörden av en sådan avsikt har Lagrådet tagit upp i sitt yttrande

och vi instämmer i den uppfattning som där redovisas.

 Av andra stycket framgår att dödsbo kan medges uppskovsavdrag under de

särskilda förutsättningar som anges i 13 §.

2 §

I paragrafen definieras begreppet ursprungsbostad. Av definitionen framgår att

uppskov endast kan komma i fråga om den avyttrade egendomen utgjorde en

privatbostad enligt 5 § KL. Det betyder att uppskovsreglerna kan omfatta småhus

med mark som utgör småhusenhet, småhus på annans mark samt småhus som är

inrättat till bostad åt en eller två familjer med tillhörande tomtmark på

lantbruksenhet (5 § första stycket KL).

 Såvitt gäller bostadsrätter omfattar den nya lagstiftningen egendom som innehas

av medlem i bostadsrättsförening eller bostadsförening eller av delägare i

bostadsaktiebolag om föreningens eller bolagets verksamhet är sådan som avses i

2 § 7 mom. SIL, dvs. när det är fråga om en bostad i ett "äkta" bostadsföretag

(5 § fjärde stycket KL).

 För att ett småhus eller en bostadsrätt skall hänföras till kategorin

privatbostadsfastighet eller motsvarande bostadsrätt krävs att egendomen skall

utgöra privatbostad enligt definitionen i 5 § andra stycket KL. Detta innebär

att småhuset eller bostadsrätten helt eller till övervägande del eller, i fråga

om småhus som är inrättat till bostad åt två familjer, till väsentlig del, skall

användas för permanent boende eller som fritidsbostad för ägaren eller vissa

honom närstående eller att småhuset eller bostadsrätten är avsett att användas

på sådant sätt. Om villkoren för att ett småhus eller en bostadsrätt skall vara

privatbostad vid en viss tidpunkt inte längre uppfylls kan bostaden under viss

övergångstid likväl behålla denna karaktär enligt de s.k. tröghetsreglerna i 5 §

sjätte stycket KL.

 För att en privatbostad enligt 5 § KL skall kunna vara ursprungsbostad enligt

UAL krävs vidare att den utgör den skattskyldiges permanentbostad. Denna fråga

berörs i specialmotiveringarna till 3 och 4 §§.

 Det anges särskilt att egendom utomlands inte kan vara ursprungsbostad.

Tomtmark kan under vissa förutsättningar vara privatbostadsfastighet men aldrig

privatbostad. En annan sak är att tomtmark som bebyggs kan vara

ersättningsbostad enligt 11 §.

 Kravet på den avyttrade egendomens skattemässiga karaktär - privatbostad enligt

5 § KL - sträcker sig längre än vad som gäller för ersättningsbostaden. Enligt

11 § UAL skall ersättningsbostaden vara ett sådant småhus eller en sådan

bostadsrätt som anges i 5 § första resp. fjärde stycket KL. Något krav på att

bostaden skall vara privatbostad uppställs således inte (jfr specialmotiveringen

till 11 §).

3 §

Utöver det grundläggande kravet att bostaden skall vara en privatbostad (jfr 2

§) krävs att bostaden skall vara den skattskyldiges permanentbostad.I

paragrafens första stycke definieras begreppet permanentbostad. Definitionen är

med vissa undantag utformad på samma sätt som motsvarande definition av egendom

som omfattas av den s.k. 9-procentsregeln i 25 § 9 mom. SIL. Undantagen hänför

sig till punkt 1 varav framgår att ett småhus eller en bostadsrätt är den

skattskyldiges permanentbostad om han bott i bostaden minst ett år närmast före

avyttringen. I 25 § 9 mom. SIL - vartill 26 § 7 mom. SIL hänvisar - uppställs de

ytterligare kraven att den skattskyldige måste ha förvärvat egendomen till ett

marknadsmässigt pris och att den tid han ägt bostaden utan att vara bosatt där

inte får överstiga ett år. Några motsvarigheter till dessa krav finns inte.

Skälen till detta har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2.1)

 I andra stycket finns en särskild regel som är tillämplig i den situationen att

den skattskyldige förvärvat en ersättningsbostad innan han ännu avyttrat

ursprungsbostaden. Av stycket framgår att frågan om den avyttrade bostaden är

permanentbostad eller ej får avgöras med hänsyn till förhållandena när

ersättningsbostaden förvärvades. Att bedömningstidpunkten då är en annan än

avyttringstidpunkten påverkar inte kravet att den sålda bostaden skall vara en

privatbostad vid tidpunkten för avyttringen.

 Att småhus eller bostadsrätt som ägs av dödsbo kan vara privatbostad framgår av

5 § femte stycket KL och 53 § 3 mom. samma lag. Att däremot sådan egendom inte

kan vara permanentbostad i UAL:s mening har uttryckligen stadgats i tredje

stycket.

 Frågan om en bostad som ägs av ett dödsbo kan vara permanentbostad är i

princip densamma som motsvarande fråga såvitt gäller tillämpningen av den nu

gällande

9-procentsregeln. Den nya bestämmelsen har tillkommit som ett förtydligande av

vad som i sammanhanget är gällande rätt, nämligen att ett dödsbo med stöd av 53

§ 3 mom. KL inte kan göra gällande att 9-procentsregeln skall tillämpas när boet

avyttrar en privatbostadsfastighet eller motsvarande bostadsrätt under

dödsfallsåret.

 Det bör i sammanhanget nämnas att om en fastighet eller bostadsrätt skiftas ut

till någon av de efterlevande torde det inte vara ovanligt att egendomen i

dennes hand omedelbart är att anse som permanentbostad. Det finns ingen

bestämmelse om att bosättningstid endast räknas för ägaren av bostaden.

4 §

I paragrafen regleras frågan om uppskov i samband med att en privatbostad görs

till föremål för expropriation eller liknande åtgärder. Av bestämmelsen framgår

att uppskovsavdrag i sådana fall kan medges även om bostaden ifråga inte är

permanentbostad enligt definitionen i 3 §. Förutsättningen i dessa fall är att

den skattskyldige är bosatt i bostaden vid tidpunkten för expropriationen men

att han ännu inte hunnit bo där i ett år. I sak innebär stadgandet en utvidgning

av definitionen av begreppet ursprungsbostad.

 Punkterna 1 - 2 omfattar ett par av de situationer som anges i nuvarande 25 §

10 mom SIL. Till skillnad mot den bestämmelsen innehåller UAL inga särskilda

regler om att den skattskyldiges fastighet varit föremål för olika slags

rådighetsinskränkningar enligt naturvårdslagen eller andra liknande

författningar. Frågeställningen har berörts i den allmänna motiveringen.

5 §

I paragrafen regleras frågan om hur stor den minsta vinsten skall vara för att

ett uppskovsavdrag skall kunna komma i fråga.

 Av bestämmelsen framgår att vinsten i frivilligfallen måste uppgå till minst 50

000 kr per delägare. I tvångsfallen måste motsvarande vinst

 33

uppgå till minst 10 000 kr. Det bör uppmärksammas att bestämmelsen gäller

vinsten och inte den skattepliktiga vinsten.

6 §

I paragrafen - liksom i 7 § - finns bestämmelser om uppskovsavdraget och dess

beräkning. Bestämmelserna i 6 och 7 §§ är tillämpliga vid den taxering då den

skattepliktiga vinsten från ursprungsbostaden redovisas.

 Utgångspunkten är att den skattskyldige förvärvat en ersättningsbostad under

samma kalenderår som ursprungsbostaden avyttrades eller att förvärvet skett

tidigast under året dessförinnan och att han bosatt sig där senast den 15

februari året efter det år ursprungsbostaden avyttrades.

 Avgörande för uppskovsbeloppets beräkning är en jämförelse mellan vederlagen

för ursprungsbostaden och ersättningsbostaden. Vid beräkning av vederlaget för

en bostad skall bestämmelserna i 12 § första stycket iakttas (jfr

specialmotiveringen till detta lagrum).

 I punkt 1 regleras den situationen att ersättningsbostaden är minst lika dyr

som ursprungsbostaden. Uppskovsavdraget skall i så fall uppgå till samma belopp

som den skattepliktiga vinsten. Det bör uppmärksammas att uppskovsavdraget inte

påverkar vinstberäkningen utan medges som ett särskilt avdrag i inkomstslaget

kapital.

 Som exempel kan nämnas följande. En bostad förvärvas för 100 000 kr och

avyttras för 500 000 kr. Vinsten uppgår till (500 000 - 100 000 =) 400 000 kr

och den skattepliktiga vinsten är (0,5 x 400 000 =) 200 000 kr. Om

ersättningsbostaden kostar 500 000 kr eller mer uppgår uppskovsavdraget till 200

000 kr.

 Förhållandena när ersättningsbostaden avyttras kan illustreras enligt följande.

Den vinst som inte beskattades när ursprungsbostaden avyttrades uppgick till 400

000 kr. Antag att ersättningsbostaden kostade 600 000 kr och att den avyttras

för 700 000 kr. Vid vinstberäkningen skall omkostnadsbeloppet enligt 10 § första

stycket minskas med den obeskattade vinsten . Det på detta sätt justerade

omkostnadsbeloppet blir (600 000 - 400 000 =) 200 000 kr och vinsten blir

(700 000 - 200 000 =) 500 000 kr. Den skattepliktiga vinsten blir således (0,5 x

500 000 =) 250 000 kr. Av exemplet framgår vidare att den obeskattade vinsten,

som vid avyttring av ersättningsbostaden skall beaktas vid vinstberäkningen,

inte är detsamma som uppskovsavdraget.

 Av paragrafen framgår vidare att den tidigaste tidpunkten för att förvärva en

ersättningsbostad är vid ingången av året före det år då ursprungsbostaden

avyttras. Inom ramen för den angivna tidsramen har det ingen betydelse i vilken

ordning de två bostäderna avyttras resp. förvärvas.

 I punkt 2 regleras det fallet att ersättningsbostaden är billigare än

ursprungsbostaden. I så fall skall uppskovsavdraget uppgå till en viss kvotdel

av den skattepliktiga vinsten, nämligen så stor del därav som

 34

vederlaget för ersättningsfastigheten utgör av vederlaget för ursprungsfas-

tigheten.

 Hur uppskovsavdraget skall beräknas liksom det bakomliggande resonemanget kan

illustreras med följande exempel.

 Antag att ursprungsbostaden förvärvats för 400 000 kr och att den avyttrats för

500 000 kr. Vinsten är (500 000 - 400 000 =) 100 000 kr. Vid taxeringen skall

den skattepliktiga vinsten, (0,5 x 100 000 =) 50 000 kr, tas upp som intäkt.

Ersättningsbostaden förvärvas för 400 000 kr.

 Uppskovsavdraget utgör (50 000 x 400 000/500 000 =) 40 000 kr. Av den

skattepliktiga vinsten kommer alltså (50 000 - 40 000 =) 10 000 kr att

beskattas. Tanken bakom detta är att om ersättningsbostaden kostar 4/5 av vad

ursprungsbostaden såldes för skall beskattningen av 4/5 av vinsten skjutas upp

och 1/5 skall beskattas (1/5 x 50 000 = 10 000).

 Av vinsten på 100 000 kr är det alltså motsvarande kvotdel eller (4/5 x 100 000

=) 80 000 kr som inte beskattas.

 Vid en senare försäljning av ersättningsbostaden skall det belopp, 80 000 kr,

som inte beskattades när ursprungsbostaden avyttrades tas fram till beskattning.

Avyttras ersättningsbostaden för 600 000 kr blir alltså den skattepliktiga

vinsten (0,5 x (600 000 - (400 000 - 80 000) =) 140 000 kr.

7 §

Paragrafen tar - på samma sätt som 6 § - sikte på förhållandena vid den taxering

där vinsten från ursprungsbostaden redovisas.

 Bestämmelsen gäller den situationen att ingen ersättningsbostad har anskaffats

senast under avyttringsåret eller, om så skett, bosättning inte har ägt rum

senast den 15 februari året efter det året. Uppskovsavdraget uppgår i så fall

enligt paragrafen till ett belopp som motsvarar hela den skattepliktiga vinsten.

 Att 7 § i vissa fall skall tillämpas även om uppskovsvillkoren enligt 6 § är

uppfyllda framgår av 12 § tredje stycket (ny-, till- och ombyggnadsfallen).

8 §

Paragrafen reglerar förhållandena vid den taxering som följer närmast efter den

taxering då vinsten från ursprungsbostaden redovisades. Utgångspunkten är att

den skattskyldige vid den föregående taxeringen inte uppfyllde uppskovsvillkoren

i fråga om förvärv av ersättningsbostad eller bosättning där. Förhållandena är

alltså sådana som avses i 7 §. Den skattskyldige har medgetts ett uppskovsavdrag

som var lika stort som den skattepliktiga vinsten.

 Bestämmelsen omfattar tre olika situationer.

 Första stycket omfattar den situationen att den skattskyldige inte uppfyller

uppskovsvillkoren i fråga om ersättningsförvärv eller bosättning. I så fall

skall ett belopp motsvarande uppskovsavdraget återföras till beskattning.

Därutöver skall ett särskilt tillägg tas upp enligt 9 § (jfr specialmotiveringen

till den paragrafen). Att den skattskyldige inte uppfyllt uppskovsvillkoren

betyder att han inte förvärvat någon ersättningsbostad över huvud taget efter

avyttringen eller, om så skett, att han inte bosatt sig där senast den 15

februari det andra året efter det år avyttringen av ursprungsbostaden skedde.

 I andra stycket är utgångspunkten att den skattskyldige uppfyller

uppskovsvillkoren i fråga om ersättningsförvärv och bosättning. Av punkt 1

framgår att om ersättningsbostaden är minst lika dyr som ursprungsbostaden skall

ingen återföring ske. Vid beräkning av vederlaget för en bostad skall

bestämmelserna i 12 § första stycket iakttas (jfr specialmotiveringen till detta

lagrum).

 I punkt 2 regleras den situationen att den skattskyldige uppfyller upp-

skovsvillkoren men att ersättningsbostaden är billigare än ursprungsbostaden. I

så fall skall ett belopp motsvarande en viss andel av uppskovsavdraget återföras

till beskattning. Beloppsmässigt skall samma andel av vinsten från

ursprungsbostaden beskattas oavsett om uppskovsvillkoren är uppfyllda redan vid

den taxering då vinsten från ursprungsbostaden redovisades eller först vid den

därpå följande taxeringen. Frågeställningen har kommenterats i den allmänna

motiveringen (avsnitt 5.3.2).

 Resonemanget kan illustreras med ett av de tidigare exemplen. Vinsten antogs

där vara 100 000 kr, ursprungsbostadens försäljningspris 500 000 kr och priset

på ersättningsbostaden 400 000 kr. Den skattepliktiga vinsten beräknades till

(0,5 x 100 000 =) 50 000 kr och uppskovsavdraget uppgick till (50 000 x 400

000/500 000 =) 40 000 kr. Av vinsten beskattades alltså (50 000 - 40 000 =) 10

000 kr.

 Om någon ersättningsbostad inte förvärvats under avyttringsåret skulle

uppskovsavdraget enligt 7 § uppgått till 50 000 kr. Vad som skall återföras är

alltså ett belopp motsvarande uppskovsavdraget minskat med så stor del av detta

som ersättningsbostadens vederlag utgör av ursprungsbostadens eller (50 000 -

50 000 x 400 000/500 000 =) 10 000 kr. Av den skattepliktiga vinsten blir

alltså i detta fall (50 000 - 10 000 =) 40 000 kr obeskattad. Det särskilda

tillägget enligt 9 § uppgår till 1 000 kr.

 Vid en framtida försäljning av ersättningsbostaden skall den del av vinsten som

inte beskattades när ursprungsbostaden avyttrades tas fram till beskattning. Det

obeskattade beloppet uppgår till (100 000 x 400 000/500 000 =) 80 000 kr. Om

ersättningsbostaden avyttras för 600 000 kr blir den skattepliktiga vinsten (0,5

x (600 000 - (400 000 - 80 000) =) 140 000 kr.

 35

9 §

I 8 § regleras de situationer då ett medgivet uppskovsavdrag, helt eller delvis,

skall återföras till beskattning. Av den nu aktuella paragrafen framgår att vid

sidan av det enligt 8 § återförda beloppet skall också ett särskilt tillägg tas

upp som intäkt av kapital. Tillägget skall utgöra 10 % av det återförda

uppskovsbeloppet (jfr det exempel som återgetts i specialmotiveringen till 8 §).

 Det sagda innebär att det särskilda tillägget kommer att utgå om ingen

ersättningsbostad över huvud taget anskaffats, om ersättningsbostad i och för

sig förvärvats men bosättning inte skett i rätt tid eller om ersättningsbostaden

varit billigare än vad den skattskyldige fick för ursprungsbostaden.

10 §

I paragrafen behandlas frågan om hur vinstberäkningen skall ske när en

ersättningsbostad avyttras.

 I första stycket behandlas det fallet att ersättningsbostaden var minst lika

dyr som ursprungsbostaden. I så fall har - oavsett när ersättningsbostaden

förvärvades - ingen del av vinsten hänförlig till ursprungsbostaden blivit

beskattad. Därför skall omkostnadsbeloppet minskas med hela vinsten. Det bör

uppmärksammas att det inte är ett belopp motsvarande uppskovsavdraget som

omkostnadsbeloppet skall minskas med utan hela den obeskattade vinsten.

 I andra stycket är förhållandena sådana att ersättningsbostaden var billigare

än ursprungsbostaden. Endast en del av vinsten från ursprungsbostaden är i så

fall obeskattad. Omkostnadsbeloppet skall därför minskas med ett belopp

motsvarande den obeskattade vinsten.

 Exempel på de beräkningar som nu avses finns i specialmotiveringarna till 6 och

8 §§.

 I 25 § 8 mom. och 26 § 8 mom. SIL finns en erinran om att omkostnadsbeloppet

vid vinstberäkningen skall minskas på det sätt som anges i denna paragraf.

11 §

Av paragrafen framgår hur en bostad skall vara beskaffad vid förvärvet för att

uppfylla kravet på att kunna vara ersättningsbostad. Uppräkningen omfattar

småhus och bostadsrätter som kan vara privatbostäder enligt 5 § KL. Utöver den

fysiska beskaffenheten av den förvärvade egendomen uppställs av skäl som

redovisats i den allmänna motiveringen inga särskilda krav mer än att den

skattskyldige skall avse att bosätta sig där eller har bosatt sig där. Detta

betyder att även en bostad som skattemässigt räknas som näringsfastighet eller

motsvarande bostadsrätt kan

 36

utgöra ersättningsbostad. Av 6 eller 8 § framgår däremot att det alltid krävs

att den skattskyldige uppfyller bosättningskravet.

 Av bestämmelsen framgår att också tomt kan vara ersättningsbostad under den

förutsättningen att det uppförs en villa där (jfr specialmotiveringen till

12 §).

 Av stadgandet framgår att bostad i utlandet aldrig kan vara ersättningsbostad.

12 §

I paragrafen behandlas vissa frågor med anslutning till den prisjämförelse som

enligt 6 och 8 §§ skall ske mellan den avyttrade och förvärvade bostaden. Hit

hör också frågan om hur kostnader för ny-, till- och ombyggnad skall behandlas i

olika situationer.

 I första stycket anges att vissa direkta kostnader i samband med ett förvärv

eller en avyttring skall beaktas vid beräkningen av det vederlag som skall ligga

till grund för prisjämförelsen. Kostnaderna är sådana att de är avdragsgilla vid

vinstberäkningen. Det betyder att vederlaget för ursprungsbostaden skall minskas

med försäljningsomkostnaderna medan vederlaget för ersättningsbostaden skall

ökas med omkostnaderna vid förvärvet.

 I paragrafens övriga stycken behandlas frågan om ny-, till- eller

ombyggnadskostnader. Bestämmelserna gäller endast fastigheter. Både den

situationen att den skattskyldige förvärvar en ersättningsbostad och där utför

ny-, till- och ombyggnad och den att han förvärvar en tomt och där uppför ett

småhus omfattas av reglerna.

 I andra stycket behandlas de tre olika fall som inom ramen för de två aktuella

taxeringarna är tänkbara när det gäller förvärv av ersättningsbostad och

bosättning där. Utgångspunkten för reglernas tillämpning är att priset för en

småhusfastighet understiger vederlaget för ursprungsbostaden eller att förvärvet

omfattar en obebyggd tomt.

 Det första fallet är att den skattskyldige förvärvar en redan uppförd

villafastighet eller en tomt och bosätter sig där - i den senare situationen

sedan han uppfört ett småhus - i sådan tid att 6 § skall tillämpas. Förvärvet

har alltså skett tidigast under året före avyttringen av ursprungsbostaden och

senast under samma år. Den förvärvade egendomen måste uppfylla de allmänna

kraven för att vara ersättningsbostad enligt 11 §. Vid den aktuella taxeringen

kan den skattskyldige begära att kostnader för ny-, till- och ombyggnad som han

lagt ned från förvärvet av villan eller tomten till den dag bosättning senast

skall ha skett skall beaktas vid vederlagets beräkning. Är det fråga om en

befintlig villa är det fråga om till- och ombyggnadskostnader. Är det en tomt

handlar det om nybyggnadskostnader.

 Den andra situationen som omfattas av andra stycket är att den skattskyldige

inte gjort något ersättningsförvärv senast under det år då ursprungsbostaden

avyttrades. Han omfattas i så fall av 7 §, dvs. han kan medges ett

uppskovsavdrag motsvarande den skattepliktiga vinsten.

 Om han vid den därpå följande taxeringen är bosatt på en fastighet han

förvärvat under året efter avyttringen får han vid den prisjämförelse som skall

ske vid tillämpning av 8 § räkna in kostnader för ny-, till- och ombyggnad som

han lagt ned från förvärvet till den dag bosättning senast skall ha skett.

Förvärvet kan ha omfattat en befintlig villa på vilken han gjort till- och

ombyggnadsarbeten eller en tomt där han byggt nytt.

 Den tredje situationen som omfattas av stycket är att den skattskyldige gör ett

ersättningsförvärv tidigast under året före avyttringen av ursprungsbostaden

eller senast samma år men ännu inte flyttat in i sådan tid att 6 § blir

tillämplig. Vid tillämpning av 8 § får den skattskyldige - om han då uppfyller

bosättningskraven - räkna in kostnader för ny-, till-och ombyggnad som lagts ned

under tiden mellan förvärvet av en befintlig villa eller en tomt där han uppfört

en villa och sista dag för bosättning.

 Tredje stycket omfattar en principiellt annorlunda situation. Utgångspunkten är

den att den skattskyldige i och för sig uppfyller villkoren i 6 § för att medges

ett uppskovsavdrag. I enlighet med bestämmelserna i andra stycket kan då - på

sätt som ovan beskrivits - den skattskyldige begära att kostnader för ny-, till-

och ombyggnad från tiden mellan förvärvet och den sista dagen för bosättning

skall beaktas vid beräkning av vederlaget. Bestämmelsen avser det fallet att den

skattskyldige vill ha ett högre uppskovsavdrag än vad som är möjligt att få vid

tillämpning av 6 § andra stycket. Den situation som avses är att den

skattskyldige vill att också kostnader som läggs ned under det därpå följande

året skall beaktas vid beräkning av vederlaget. Det mest praktiska fallet torde

vara att den skattskyldige förvärvat en äldre fastighet som är i behov av en

genomgripande renovering som inte kan vara färdig förrän året därpå. Det kan

också tänkas att den skattskyldige förvärvat en tomt och där uppfört en villa

och bosatt sig där men att ytterligare tid behövs för att villan skall helt

färdigställas.

 Av bestämmelsen framgår att 6 § under vissa förutsättningar inte skall

tillämpas i dessa fall. I stället skall 7 § tillämpas. Reglerna skall alltså

tillämpas på samma sätt som om någon bosättning inte skett. En förutsättning för

detta är emellertid att den skattskyldige under tid tid som anges i paragrafen

lagt ned eller avser att lägga ned kostnader för ny-, till- eller ombyggnad. Vid

tillämpning av 7 § kommer den skattskyldige att medges ett uppskovsavdrag som

uppgår till samma belopp som den skattepliktiga vinsten. Frågan om bosättning

skett kommer i stället att prövas vid den därpå följande taxeringen enligt 8 §.

Kostnader för ny-, till- och ombyggnad som lagts ned från förvärvet av villan

eller tomten till den senaste dagen för bosättning enligt 8 § ingår vid

beräkningen av vederlaget. För att den nu aktuella bestämmelsen skall kunna

tillämpas krävs, på samma sätt som enligt 1 §, att den skattskyldige har vissa

avsikter, i detta fall i fråga om ny-, till- eller ombyggnad. I detta hänseende

hänvisas till vad som anförts i specialmotiveringen till 1 §.

 Det åligger den skattskyldige att på vanligt sätt styrka sina kostnader både

för förvärvet av fastigheten och de kostnader han lagt ner på den.Av fjärde

stycket framgår att bestämmelserna om ny-, till- eller ombyggndskostnader endast

gäller fastigheter.

13 §

Paragrafen medför att dödsbo under vissa förutsättningar kan medges ett

uppskovsavdrag (jfr 1 § andra stycket). Bestämmelsen omfattar två skilda fall

och utgångspunkten är att den som avyttrat en bostad avlider. Det ena är att den

skattskyldige avlider innan han förvärvat någon ersättningsbostad. Det andra är

att han förvärvat en ny bostad med avlidit innan han hunnit bosätta sig där.

 Bestämmelserna i paragrafen innebär att uppskovsreglerna trots dödsfallet skall

tillämpas för dödsboet om efterlevande make eller sambo fullföljer det

bostadsbyte den avlidne inte hunnit med. Vad nu sagts gäller också för

homosexuella sambopar. Under angivna förutsättningar får den efterlevandes

åtgärder när det gäller förvärv och bosättning samma verkan för dödsboets

taxering som om de fullgjorts av den döde. Alla bestämmelser i lagen skall

tillämpas på samma sätt som om ersättningsförvärv, bosättning etc. gjorts av den

döde.

 I första stycket regleras den situationen att den skattskyldige avyttrat en

bostad och avlider innan han förvärvat någon ny. I så fall skall

uppskovsreglerna tillämpas för boet om den efterlevande förvärvar en bostad och

bosätter sig där. Det betyder att en bostad som den efterlevande förvärvat

tidigast året före dödsfallet kan utnyttjas som ersättningsbostad.

 Av andra stycket framgår att om den skattskyldige avlidit innan han hunnit

bosätta sig i en av honom förvärvad bostad kan en efterlevande make eller sambo

fullfölja bosättningen. En förutsättning är emellertid att bostaden vid

bosättningstillfället ägs av dödsboet eller att den övergått till den

efterlevande.

 En allmän förutsättning för tillämpning av bestämmelsen är att den efterlevande

hade kunnat medges ett uppskovsavdrag om han eller hon i stället ägt och

avyttrat bostaden. Detta framgår av tredje stycket. Avgörande är alltså huruvida

den efterlevande vid avyttringen uppfyllde bosättningsvillkoren i 3 eller 4 §.

 Om den skattskyldige förvärvat en bostad och därefter avlider finns det inget

som hindrar att den efterlevande förvärvar en annan bostad och att

uppskovsreglerna tillämpas för boet med stöd av första stycket. Det ankommer på

den skattskyldige - i detta fall boet - att ange att en viss bostad skall vara

ersättningsbostad vid tillämpning av lagen. Att den efterlevande skall medge att

den av honom förvärvade bostaden vid dödsboets taxering får anses vara

ersättningsbostad framgår av 14 §.

14 §

Första stycket tar sikte på den situationen att ett dödsbo framställer ett

yrkande om ett uppskovsavdrag. I så fall gäller särskilda regler om det inte är

den avlidne utan en efterlevande som förvärvat ersättningsbostaden. Det är ett

villkor för att boet skall medges avdraget att den efterlevande ger sitt

medgivande till att bostaden vid boets taxering behandlas som en

ersättningsbostad. Det betyder att dödsboet inte kan medges ett avdrag utan att

den efterlevande tagit ställning till frågan om kompensation för att hon eller

han tar över den latenta skatteskulden.

 I andra stycket anges att yrkande om uppskovsavdrag liksom sådant medgivande

som avses i första stycket skall göras på blankett enligt fastställt formulär.

Övergångsbestämmelserna

Punkt 1

Av bestämmelsen framgår att lagstiftningen träder i kraft den 1 januari 1994.

Vidare anges att reglerna om uppskovsavdrag kan tillämpas på avyttringar som

skett den 8 september 1993 och senare. Att en ersättningsbostad kan förvärvas

tidigare än detta datum har berörts i i samband med diskussionen om

ikraftträdande (avsnitt 7).

Punkt 2

I övergångsbestämmelsen regleras två situationer när bestämmelserna i UAL inte

är tillämpliga. Den ena är då den skattskyldige - enligt punkt 2 av

övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt - begärt att de äldre reglerna i SIL skall tillämpas vid

reavinstbeskattningen sedan en villa eller bostadsrätt avyttrats. Det fall som

avses är att den skattskyldige gör en försäljning under tiden 8 september 1993 -

30 juni 1994 och begär att äldre regler skall tillämpas vid reavinstberäkningen.

 Det andra fallet då UAL inte är tillämplig är då en fastighet avyttrats och

omkostnadsbeloppet beräknats enligt punkt 4 av övergångsbestämmelserna till

lagen (1990:651) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, dvs. om

omkostnadsbeloppet beräknats enligt äldre regler om indexuppräkning.

 37

9.2 Kommunalskattelagen (1928:370)

33 § 3 mom.

Av momentet framgår att den som redovisar ett underskott i näringsverksamhet i

vissa fall har rätt att dra av underskottet från intäkt av tjänst. Den nu

gällande hänvisningen till 11 mom. har på grund av förskjutningar i

momentindelningen i 25 § SIL ändrats till 10 mom.

Punkt 5 av anvisningarna till 22 §

Enligt den nya bestämmelsen i 25 § 9 mom. första stycket SIL gäller att

fastigheter som förvärvats före år 1952 skall anses förvärvade den 1 januari

1952. Ingångsvärdet utgör i så fall 150 % av taxeringsvärdet för år 1952 eller -

om den är högre - den verkliga anskaffningskostnaden. Vidare gäller enligt den

nya bestämmelsen i 25 § 9 mom. SIL att vid vinstberäkningen hänsyn inte skall

tas till kostnader och avdrag som hänför sig till tiden före den 1 januari 1952.

 Denna tidsmässiga begränsning avseende vinstberäkningen har nödvändiggjort en

justering av återläggningsreglerna.

 Bakgrunden är följande. Den alternativregel (punkt 2 a femte stycket av

anvisningarna till 36 § KL) som före 1990 års skattereform gällde för

fastigheter anskaffade före år 1952 innehöll - på samma sätt som den nu

föreslagna - den bestämmelsen att vid vinstberäkningen hänsyn inte kunde tas

till kostnader och avdrag som hänförde sig till tiden före år 1952. Enligt äldre

reavinstregler var återläggningen av värdeminskningsavdrag m.m. en del av

vinstberäkningen. Detta betydde bl.a. att värdeminskningsavdrag m.m. som gjorts

fram till och med utgången av 1951 inte beaktades vid omkostnadsbeloppets

beräkning.

 Numera är emellertid återläggningen av värdeminskningsavdrag m.m. en från

vinstberäkningen skild beskattningsåtgärd. Ändringen av första stycket betingas

av detta förhållande och syftar till att äldre värdeminskningsavdrag m.m. skall

behandlas på i princip samma sätt som före skattereformen. Ändringen innebär att

om en fastighet avyttras och den förvärvats före år 1952 skall

återläggningsreglerna inte tillämpas på värdeminskningsavdrag m.m. som hänför

sig till tiden före år 1952. Detta gäller oavsett om vinsten beräknas utifrån

1952 års taxeringsvärde eller det verkliga anskaffningsvärdet.Den lagtekniska

lösningen innebär också att motsvarande tidsmässiga begränsning kommer att

omfatta andra situationer när punkt 5 av anvisningarna till 22 § KL skall

tillämpas. Det gäller dels vid s.k. avskattning i samband med karaktärsbyten

enligt punkt 6 i de nämnda anvisningarna och dels när en privatbostadsfastighet

avyttras och förhållandena är sådana som avses i punkt 9 av 1990 års

övergångsbestämmelser till KL (SFS 1990:650). Härmed avses avyttring under

1990-talet av en privatbostadsfastighet som fick denna skattemässiga karaktär

vid årsskiftet 1990/91 - dvs. när den nya lagen började tillämpas - och som

dessförinnan var helt eller delvis konventionellt beskattad.

Punkt 14 av anvisningarna till 32 §

I anvisningspunkten finns särskilda regler om beskattningen av delägare i

fåmansföretag. Härvid gäller bl.a. att om en delägare avyttrar egendom till

företaget skall, under vissa förutsättningar, vederlaget till viss del beskattas

som intäkt av tjänst. Den återstående delen skall enligt bestämmelser i 24 § 6

mom. SIL beaktas vid beräkning av reavinst.

 I andra stycket finns en hänvisning till det nämnda lagrummet i SIL samt en

erinran om att särskilda undantagsregler gäller vid reavinstbeskattningen av

fastigheter och bostadsrätter. Dessa undantagsregler föreslås avskaffade (jfr

specialmotiveringen till 26 § 6 mom. tredje och fjärde styckena SIL) och den

särskilda hänvisningen till dessa regler kan därför tas bort.

 Andra stycket har av redaktionella skäl delats upp och sista meningen bildar

ett nytt tredje stycke. Vissa språkliga justeringar, betingade av uppdelningen,

har gjorts. Det sakliga innehållet är oförändrat.

 I nuvarande tredje stycket finns en definition av begreppet "bostadsrätt" som

kan tas bort som en konsekvens av justeringarna i andra stycket.

Övergångsbestämmelser

Punkt 1

Av punkten framgår att ändringarna träder i kraft den 1 januari 1994 samt att de

nya bestämmelserna skall tillämpas på avyttringar och sådana

äganderättsövergångar och karaktärsbyten som anges i bestämmelsen och som äger

rum den 8 september 1993 och senare.

Punkt 2

Av punkten framgår att de äldre bestämmelserna skall tillämpas om den

skattskyldige - enligt punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1993:000)

om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt - begärt att de äldre

reglerna i SIL skall tillämpas vid reavinstbeskattningen när en näringsfastighet

eller motsvarande bostadsrätt avyttrats.

 38

9.3 Lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

2 § 1 mom.

I momentets fjärde - åttonde stycken finns regler som gäller vid beskattningen

av andra juridiska personer än dödsbon. I åttonde stycket behandlas frågan om

juridiska personers reavinster och reaförluster hänförliga till fastigheter och

bostadsrätter. Av den nuvarande lydelsen av det nämnda stycket framgår att

bestämmelserna i 25 och 26 §§ skall användas men att endast 1 - 8 mom. resp. 1 -

6 mom. skall tillämpas.

 Begränsningen i åttonde stycket innebär ingen annan inskränkning än att

takregeln för näringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter,

27-procentsregeln, inte är tillämplig för juridiska personer. Övriga stadganden

i de moment som inte omfattas av den aktuella uppräkningen handlar om

privatbostadsfastigheter och motsvarande bostadsrätter och skulle ändå inte

kunna tillämpas av dem.

 Den företagna justeringen beror - vid sidan av att takreglerna tagits bort -

på att de nya reglerna för egendom förvärvad före år 1952 resp. 1974 samt den

nya vinstkvoteringsregeln i 25 § 11 mom. resp 26 § 10 mom. SIL också skall

tillämpas av andra juridiska personer än dödsbon. När det däremot gäller

förluster är förhållandena annorlunda. För den nu aktuella gruppen juridiska

personer skall - i stället för 63-procentsregeln i 25 § 11 mom. resp 26 § 10

mom. SIL - gälla att 90 % av en förlust får dras av. Detta framgår av ett

särskilt tillägg till åttonde stycket.

3 § 1 mom.

I momentet anges vad som räknas som intäkt av kapital. I ett nytt sjätte stycke

erinras om att det av den nya uppskovslagen framgår att i vissa fall skall

uppskovsbelopp, jämte det särskilda tillägget i 9 § UAL, tas upp som intäkt av

kapital.

3 § 2 mom.

I momentet behandlas de avdrag som får göras från intäkt av kapital.

 Enligt gällande rätt beskattas fastighets- och bostadsrättsvinster i sin

helhet. Däremot gäller enligt tredje stycket att endast 70 % av en förlust

hänförlig till sådan egendom är avdragsgill. Enligt de nya bestämmelserna i 25 §

11 mom. resp. 26 § 10 mom. SIL gäller emellertid att 50 % av en vinst hänförlig

till en privatbostadsfastighet eller en motsvarande bostadsrätt utgör

skattepliktig vinst. För näringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter gäller

enligt samma lagrum att 90 % av en vinst utgör skattepliktig vinst.

Förlustreglerna bör i princip utformas i konsekvens med vinstreglerna. Av skäl

som berörts i den allmänna motiveringen har dock föreslagits att 50 % av en

förlust hänförlig till en privatbostadsfastighet eller en motsvarande

bostadsrätt skall kunna dras av. För näringsfastigheter och bostadsrätter som

inte är privatbostäder upprätthålls emellertid den generella 70 %-kvoteringen

och 63 % av en förlust hänförlig till sådan egendom kan dras av.

 Regeln om kvotering av förluster har placerats i samma lagrum - 25 § 11 mom.

resp. 26 § 10 mom. SIL - som den kvoteringsregel som gäller för vinster. I den

generella regeln om förlustreduktion har därför gjorts ett undantag för avdrag

för reaförluster på fastigheter och bostadsrätter. Samtidigt sker en hänvisning

till de relevanta lagrummen i 25 § 11 mom. och 26 § 10 mom. SIL.

 I ett nytt sjunde stycke har tagits in en erinran om att det av den nya

uppskovslagen framgår att ett uppskovsavdrag i vissa fall får göras i

inkomstslaget kapital.

24 § 6 mom.

I momentet finns regler som gäller den reavinstbeskattning som aktualiseras när

delägare i fåmansföretag avyttrar egendom till företaget (jfr

specialmotiveringen till punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL).

 I andra stycket har det skett en förändring av hänvisningen till bestämmelserna

i punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL. Förändringen beror på att det

nuvarande andra stycket i den nämnda anvisningspunkten delats upp i ett andra

och tredje stycke.

 Av det nuvarande tredje stycket framgår att de s.k. takreglerna normalt inte

får användas när delägare i fåmansföretag eller honom närstående person avyttrar

fastighet eller bostadsrätt till företaget. De s.k. takreglerna föreslås

avskaffade och tredje stycket upphävs som en följd av detta (jfr avsnitt 6.3.6).

 I fjärde stycket finns en regel enligt vilken skattemyndigheten under vissa

förutsättningar kan medge undantag från förbudet att använda takreglerna. Som en

konsekvens av att tredje stycket tas bort utgår också detta stycke.

25 § 6 mom.

I sjätte stycket finns en regel som gäller det fallet att ett omkostnadsbelopp i

vissa fall beräknas utifrån ett taxeringsvärde. Stycket har tagits bort eftersom

regeln i fråga saknar betydelse. Bakgrunden har berörts i den allmänna

motiveringen (avsnitt 6.3.5).

25 § 8 mom.

Enligt den nuvarande bestämmelsen i momentet skall vid en konventionell

vinstberäkning hänsyn tas till förekommande uppskovsbelopp enligt UppskovsL.

Detta sker genom att omkostnadsbeloppet vid vinstberäkningen minskas med det

aktuella uppskovsbeloppet. Bestämmelsen får ökad aktualitet eftersom

schablonreglerna föreslås avskaffade. Uppskovsbelopp enligt UppskovsL härrör i

det övervägande antalet fall från 1991 eller tidigare års taxering. Undantagsvis

kan situationen emellertid vara en annan. Bakgrunden till detta är följande.

 Enligt lagen (1990:680) om upphävande av lagen (1978:970) om uppskov med

beskattning av realisationsvinst tillämpas den upphävda lagen alltjämt "i fråga

om 1991 och tidigare års taxeringar" samt i fråga om tilläggsköpeskillingar i

vissa fall. Med det senare avses sådana tilläggsköpeskillingar som omfattas av

bestämmelserna i punkt 3 av övergångsbestämmelserna till lagen (1990:651) om

ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Det är här fråga om den

situationen att en fastighet avyttrats före utgången av år 1990 och att uppskov

medgetts enligt UppskovsL men att det efter år 1991 års ingång sker en

tilläggsbetalning. UppskovsL skall omfatta detta belopp. Innebörden av detta är

att när ersättningsfastigheten avyttras kommer uppskovsbeloppet inte uteslutande

att omfatta den vinst som taxerades senast vid 1991 års taxering utan också

belopp som med tillämpning av upphävandelagen och UppskovsL taxerats senare.

 För att markera att stadgandet - som nu utgör ett nytt första stycke - endast

avser uppskov enligt UppskovsL har vissa justeringar gjorts.

 I ett nytt andra stycke erinras om att omkostnadsbeloppet skall minskas enligt

bestämmelserna i UAL om en fastighet som är ersättningsbostad avyttras.

25 § 9 mom.

Momentets inledande fyra stycken innehöll tidigare de nu slopade 9-, 18- och

27-procentsreglerna. I momentets nya lydelse finns den alternativregel som

gäller för fastigheter som förvärvats före år 1952. Regeln gäller både

privatbostads- och näringsfastigheter. För fastigheter förvärvade före år 1952

kan ingångsvärdet bestämmas enligt två olika metoder. Den ena innebär att

ingångsvärdet får beräknas till 150 % av 1952 års taxeringsvärde. Enligt den

andra gäller att det verkliga anskaffningsvärdet får användas om den

skattskyldige kan visa att det är högre. Bortsett från vissa språkliga

justeringar motsvarar bestämmelsen alternativregel I som intill skattereformens

genomförande fanns i punkt 2 a femte stycket av anvisningarna till 36 § KL.

 En konsekvens av att en fastighet som förvärvats före år 1952 skall anses

förvärvad den 1 januari 1952 är, vilket uttryckligen anges, att kostnader och

avdrag från tiden före år 1952 inte kan beaktas vid vinstberäkningen. I enlighet

med vad som anförs i Lagrådets yttrande har en viss redaktionell justering av

lagtexten företagits. Av denna framgår på ett tydligare sätt att denna

tidsmässiga begränsning gäller oavsett om ingångsvärdet beräknas utifrån 1952

års taxeringsvärde eller det verkliga anskaffningsvärdet. En motsvarande

tidsmässig begränsning i fråga om skyldigheten att återlägga

värdeminskningsavdrag m.m. föreslås införd i punkt 5 första stycket av

anvisningarna till 22 § KL.

 I nuvarande femte stycket finns den s.k. karensregeln. Stycket är borttaget.

25 § 10 mom.

Det nuvarande momentet innehåller bestämmelserna om att 9-procentsregeln alltid

får tillämpas om en privatbostadsfastighet görs till föremål för expropriation

eller liknande förfaranden. Dessa bestämmelser är borttagna. Nuvarande 11 mom.

skall i fortsättningen betecknas 10 mom. Momentet reglerar den situationen att

den skattskyldige avyttrar en näringsfastighet samtidigt som han redovisar ett

underskott i den förvärvskälla till vilken fastigheten hör. I så fall har han

rätt att vid vinstberäkningen dra av underskottet. Avdraget är den sista

åtgärden vid vinstberäkningen. På grund av att momentet skall kallas 10 mom. har

det skett en redaktionell justering.

25 § 11 mom.

Momentet är nytt och innehåller de nya vinst- och förlustreglerna som gäller

privatbostadsfastigheter och näringsfastigheter.

 Av reglerna framgår att vid avyttring av en privatbostadsfastighet är 50 % av

en vinst skattepliktig och 50 % av en förlust avdragsgill. För

näringsfastigheter är motsvarande procentsatser 90 resp 63 %. Bestämmelserna har

berörts i det föregående (jfr specialmotiveringen till 3 § 2 mom.).

26 § 4 mom.

I andra stycket finns bestämmelsen om att avdrag för kapitaltillskott medges vid

vinstberäkningen avseende bostadsrätter. Av sista meningen framgår att

avdragsrätten inte omfattar kapitaltillskott som skett före år 1974.

 Den nya metoden i 7 mom. för att beräkna ingångsvärdet för bostadsrätter

anskaffade före år 1974 aktualiserar vissa justeringar av dessa regler.

 Före skattereformen gällde att om en bostadsrätt köpts före år 1974 skulle den

alltid anses förvärvad den 1 januari 1974. Som en konsekvens av detta gällde att

kostnader och avdrag, häribland avdragsrätten för kapitaltillskott, som hänförde

sig till tiden före 1974 aldrig beaktades.

 Under hösten 1991 slopades den s.k. genomsynen samtidigt som reglerna om

kapitaltillskott återinfördes (prop. 1991/92:54, bet. 1991/92:SkU9, SFS

1991:1855). Denna nya regel om kapitaltillskott innehåller en tidsmässig

begränsning som motsvarar vad som tidigare gällde, dvs. kapitaltillskott från

tiden före år 1974 får inte dras av. Ett skäl till den nämnda tidsbegränsningen

var att avdragsrätten för kapitaltillskott inte skulle bli mer omfattande efter

återinförandet än vad den tidigare varit. Tidigare var denna tidsbegränsning

avseende kapitaltillskotten ett utflöde av den allmänna regeln om att inga

kostnader och avdrag alls från tiden före 1974 kunde beaktas. I det nuvarande

systemet finns det emellertid ingen sådan allmän regel och tidsbegränsningen

gäller därför endast kapitaltillskott.

 Den nya regeln i 7 mom. innehåller emellertid en sådan generell regel. Denna

kommer då också att omfatta avdragsrätten för kapitaltillskott. Förhållandena i

detta hänseende kommer alltså att bli desamma som före skattereformen. Det

betyder att sista meningen i andra stycket kan tas bort utan att detta innebär

någon saklig förändring av vad som nu gäller.

26 § 7 mom.

I nuvarande första stycket finns 9- och 18-procentsreglerna för bostadsrätter.

Dessa har tagits bort och ersatts av en regel om ingångsvärden för bostadsrätter

som förvärvats före år 1974. Beräkningen kan ske enligt två metoder. Den ena

innebär att ingångsvärdet får beräknas till 150 % av lägenhetens andel av

föreningsförmögenheten den 1 januari 1974. Enligt den andra får det verkliga

anskaffningsvärdet användas om den skattskyldige kan visa att det är högre.

Bortsett från vissa språkliga förändringar överensstämmer den nya regeln med den

som fram till skattereformens genomförande fanns i punkt 2 c av anvisningarna

till 36 § KL.

 På Lagrådets initiativ har en viss justering företagits av lagtexten.

Frågeställningen är densamma som i motsvarande bestämmelse avseende fastigheter,

25 § 9 mom., och har berörts i specialmotiveringen till detta stadgande.

 Takregeln i nuvarande andra stycket avsedd för bostadsrätter som ej är

privatbostäder har tagits bort liksom den s.k. karensregeln i nuvarande tredje

stycket.

26 § 8 mom.

Bestämmelsen om att 9-procentsregeln alltid är tillämplig om en bostadsrätt

exproprieras eller avyttras under andra liknande förhållanden är borttagen och

ersatt med en ny bestämmelse. Denna utgör en erinran om att omkostnadsbeloppet

skall minskas med obeskattad vinst om en avyttrad bostadsrätt är

ersättningsbostad enligt UAL. I sak motsvarar stadgandet bestämmelsen i 25 § 8

mom. andra stycket.

26 § 9 mom.

Bestämmelsen innehåller en redaktionell förändring betingad av den ändrade

momentindelningen i 25 § SIL.

26 § 10 mom.

Detta moment innehåller den nya vinst- och förlustregeln för bostadsrätter som

är privatbostäder och sådana som inte är det. Bestämmelserna har samma

utformning som motsvarande regler för fastigheter i 25 § 11 mom. SIL. När det

gäller förlustfallen hänvisas till vad som sagts i specialmotiveringen till 3 §

2 mom. SIL.

Punkt 4 av övergångsbestämmelserna till lagen (1990:651) om ändring i lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt

Övergångsbestämmelsen tar sikte på det fallet att en fastighet avyttras under

tiden 1 januari 1991 - 31 december 1999. I så fall får omkost-nadsbeloppet

beräknas som om fastigheten sålts den 31 december 1990, dvs. med tillämpning av

äldre regler. Indexuppräkningen av ingångsvärdet skall dock ske med åtta - och

inte med fyra - års förskjutning.

 Bestämmelsen har kompletterats på en punkt. Av denna framgår att den

vinstkvotering som avses i 25 § 11 mom. inte skall ske om omkostnadsbeloppet

beräknas enligt övergångsregeln i fråga. Hela vinsten är i så fall

skattepliktig. Detta gäller för fysiska personer och dödsbon samt - på grund av

hänvisningen i 2 § 1 mom. åttonde stycket SIL - för övriga juridiska personer.

 Av punkt 2 av övergångsbestämmelserna till UAL framgår att uppskovsavdrag inte

kan ifrågakomma om en fastighet avyttrats och omkostnadsbeloppet beräknats

enligt den aktuella övergångsbestämmelsen.

Övergångsbestämmelser

Punkt 1

Av punkten framgår vid vilken tidpunkt ändringarna träder i kraft samt att de

nya reglerna med vissa undantag skall tillämpas på avyttringar som skett den 8

september 1993 och senare. Undantagen gäller förlustavyttringar. De nya lägre

avdragskvoterna (50, 63 resp 90 %) skall tillämpas först på avyttringar som sker

fr.o.m. den 1 juli 1994. Fram till dess gäller således de nuvarande reglerna för

förlustavdrag.

 39

Punkt 2

Enligt punkten gäller att den som avyttrat en fastighet eller en bostadsrätt

under tiden den 8 september 1993 - den 30 juni 1994 kan yrka att de nuvarande

reavinstreglerna skall tillämpas utan hinder av vad som stadgas i punkt 1. Är

det fråga om en förlust behövs inget särskilt yrkande om att få dra av 70 % av

förlusten eller - om fråga är om en annan juridisk person än ett dödsbo - hela

förlusten. Enligt punkt 1 ingår förlustavdragsreglerna inte bland de regler som

skall börja tillämpas med avseende på avyttringar som sker den 8 september 1993

och senare.

 Om den skattskyldige yrkar att de nuvarande reglerna skall användas vid

vinstberäkningen får de nya uppskovsreglerna inte tillämpas (jfr

specialmotiveringen till punkt 2 av övergångsbestämmelserna till UAL).

9.4 Skatteregisterlagen (1980:343)

7 §

I punkt 7 görs en följdändring i anledning av att bestämmelsen i nuvarande 2

kap. 13 § LSK flyttats till 2 kap. 10 § LSK.

 Den nya bestämmelsen i punkt 23 har kommenterats i den allmänna motiveringen

(avsnitt 5.5.)

10 §

Tredje och fjärde styckena har ändrats så att Riksskatteverket och

skattemyndigheten får ha terminalåtkomst till de uppgifter som enligt 7 § 23 får

tas in i skatteregistret.

13 §

Ändringen i andra stycket innebär att uppgifter rörande ersättningsfastigheten

och den obeskattade vinstens storlek, som enligt 7 § 23 får tas in i

skatteregistret, får bevaras i skatteregistret längre tid än sju år.

9.5 Lagen (1987:813) om homosexuella sambor

Om den som avyttrat en ursprungsbostad avlider innan han hunnit skaffa en

ersättningsbostad eller innan han bosatt sig där föreslås enligt 13 § UAL att

uppskovsreglerna ändå skall kunna tillämpas om en sambo fullföljer vad den döde

inte hunnit med i fråga om ersättningsförvärv eller bosättning. Av tillägget

framgår att detta också skall gälla om det är fråga om homosexuella sambor.

 Av övergångsbestämmelsen framgår att lagen träder i kraft den 1 januari 1994

och att dess tillämpning i övrigt är kopplad till motsvarande regler i UAL.

9.6 Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

2 kap. 17 §

I ett nytt andra stycke anges vissa uppgifter som den skattskyldige skall lämna

om han vid årets slut äger en ersättningsbostad.

 I ett tredje stycke, också det nytt, har införts bestämmelser om den

uppgiftsskyldighet som aktualiseras vid benefika överlåtelser.

3 kap. 45 §

I paragrafen anges vilka uppgifter som skall ingå i den kontrolluppgift en

förening är skyldig att lämna på grund av att en bostadsrätt har avyttrats. Av

den nya punkten f, framgår att om förvärvet skett före år 1974 skall

kontrolluppgiften innehålla uppgift om bostadsrättens andel av föreningens

behållna förmögenhet den 1 januari 1974. Vidare framgår att förmögenheten i

fråga beräknas på sätt som sägs i 26 § 7 mom. SIL.

 40

 Bilaga 1

Regeringens skrivelse

1993/94:2

med meddelande om kommande förslag till

lagstiftning om uppskovsregler vid bostadsbyten,

m.m.

Regeringen överlämnar till riksdagen enligt bifogade utdrag ur regerings-

protokollet den 2 september 1993 meddelande om kommande förslag till

lagstiftning om uppskovsregler vid bostadsbyten, m.m.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 september 1993.

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse med meddelande om kommande förslag till lagstiftning om uppskovsregler

vid bostadsbyten, m.m.

 Det har i den allmänna debatten framförts stark kritik mot reglerna om

reavinstbeskattning av villor och bostadsrätter. Kritiken har särskilt tagit

sikte på den situationen att beskattning skall ske även när en ny bostad

förvärvas.

 Det har gjorts gällande att den nuvarande reavinstbeskattningen av bostäder är

skadlig och så snart som möjligt bör förändras samt att starka skäl, såväl

samhällsekonomiska som sociala, talar för att reavinstbeskattning av villor och

bostadsrätter inte bör ske om försäljningen sker för att skaffa en annan bostad

av samma slag. Härigenom skulle ett av hindren för rörligheten på

bostadsmarknaden undanröjas. Det har vidare hävdats att det samhällsekonomiska

värdet av att utnyttja det befintliga bostadsbeståndet på ett effektivare sätt

och värdet för de enskilda hushållen att kunna anpassa sitt boende efter

förändrade förhållanden uppväger ett eventuellt skattebortfall.

 Enligt min mening är kritiken mot de nuvarande reglerna befogad. Den s.k.

flyttskatten bör slopas. Mot bakgrund härav har regeringen i dag beslutat att

till Lagrådet överlämna en lagrådsremiss om uppskovsregler vid bostadsbyten,

m.m.

 I lagrådsremissen föreslås att i skattereglerna införs ett nytt uppskovssystem

vid bostadsbyten. De nya reglerna, som är uppbyggda kring ett uppskovsavdrag,

innebär att den som avyttrar en villa eller en bostadsrätt (ursprungsbostad) kan

skjuta upp beskattningen av reavinsten om han förvärvar en minst lika dyr bostad

(ersättningsbostad) senast året efter avyttringen och bosätter sig där. Är den

nya bostaden billigare skjuts beskattningen av en del av vinsten upp medan

återstoden beskattas. Den obeskattade vinsten från ursprungsbostaden tas fram

till beskattning när ersättningsbostaden avyttras.

 I anslutning till de nya uppskovsreglerna föreslås också vissa förändringar i

reavinstreglerna för fastigheter och bostadsrätter. Det huvudsakliga skälet till

detta är att det nya uppskovssystemet bygger på att vinstberäkningen sker enligt

en konventionell metod.

 De takregler för skatteuttaget som gäller för villor och bostadsrätter - de

s.k. 9- och 18-procentsreglerna - föreslås därför slopade. I stället föreslås

att den skattepliktiga vinsten skall utgöra 50 % av den konventionellt beräknade

vinsten. För förlustfall föreslås att 50 % av en förlust hänförlig till en villa

eller en bostadsrätt får dras av.

 Takregeln för näringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter,

27-procentsregeln, föreslås också avskaffad och ersatt av en ny

skattepliktsregel. Den innebär för fysiska personer och dödsbon att 90 % av den

konventionellt beräknade vinsten är skattepliktig och att 63 % av en förlust

hänförlig till sådan egendom får dras av. För fastigheter och bostadsrätter som

ägs av andra juridiska personer än dödsbon föreslås att 90 % av vinsten skall

vara skattepliktig och att 90 % av en förlust får dras av.

 Vidare föreslås nya regler för att beräkna ingångsvärden för fastigheter och

bostadsrätter som förvärvats före år 1952 resp. 1974. Dessa regler - som

väsentligen överensstämmer med vad som gällde före skattereformen - innebär att

ingångsvärdet beräknas på grundval av fastighetens resp. föreningsfastighetens

taxeringsvärde nämnda år om den skattskyldige inte kan visa att det verkliga

anskaffningsvärdet är högre.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 1994 och - med

undantag för vad regeringen föreslår i fråga om förlustkvotering - tillämpas på

avyttringar från och med den 8 september 1993. Det föreslås vidare att de

nuvarande reglerna på den skattskyldiges begäran skall kunna tillämpas på

avyttringar fram till och med den 30 juni 1994. De nya förlustkvoteringsreglerna

föreslås bli tillämpliga på avyttringar som sker den 1 juli 1994 och senare.

 Förslagen i lagrådsremissen innebär således att de nya reglerna skall träda i

kraft den 1 januari 1994 och att de, med undantag för förlustkvoteringsreglerna,

skall tillämpas på avyttringar som sker den 8 september 1993 och senare samt att

de äldre reglerna på den skattskyldiges begäran får tillämpas på avyttringar som

sker senast den 30 juni 1994. Förlustkvoteringsreglerna skall tillämpas på

avyttringar den 1 juli 1994 och senare.

 Av 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen framgår att skatt inte får tas ut

i vidare mån än vad som följer av föreskrift som gällde när den omständighet

inträffade som utlöste skattskyldigheten. Lagrådet har i ett ärende (prop.

1991/92:54 om reavinstbeskattning av bostadsrätter) uttalat att detta förbud mot

en tillbakaverkande skärpning av skatteuttaget är principiellt sett ovillkorligt

i den meningen att förbudet skall iakttas oavsett vad för uppfattning den

skattskyldige har i saken. Den omständigheten att den skattskyldige inte

motsätter sig att nya regler skall tillämpas retroaktivt innebär inte att

skattemyndigheterna kan underlåta att ta ställning till om en sådan tillämpning

är förenlig med retroaktivitetsförbudet eller ej. Lagrådet konstaterade vidare

att retroaktivitetsförbudet i princip utgör ett absolut förbud för

skattemyndigheterna att tillämpa nya regler retroaktivt om detta skulle leda

till ett högre skatteuttag. Lagrådet ifrågasatte därför lämpligheten av att -

som skett i det då aktuella förslaget - låta den skattskyldiga avgöra om nya

eller äldre regler skulle tillämpas.

 Förslaget i den av Lagrådet diskuterade lagrådsremissen hade, när det gäller

frågan om tidpunkten för ikraftträdandet, i princip samma konstruktion som i den

nu aktuella lagrådsremissen. Lagrådets resonemang avsåg den situationen att nya

regler föreslogs få retroaktiv tillämpning och att den skattskyldige, om han så

begärde, skulle få tillämpa äldre regler fram till en viss tidpunkt.

 Det förhållandet att den skattskyldige kan medges uppskov om han tillämpar den

i jämförelse med 9-procentsregeln ibland oförmånligare 50-procentsregeln torde

inte påverka frågans bedömning ur retroaktivitetssynpunkt. Det kan dock

konstateras att i de fall en avyttring sker utan att den skattskyldige avser att

begära uppskov är förhållandena i det nu aktuella ärendet och det som Lagrådet

diskuterade i princip identiska. Redan av det skälet bör regeringen - i enlighet

med bestämmelserna i 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen - lämna ett

särskilt meddelande till riksdagen om att ett förslag med angivna innebörd är

att vänta.

 Med hänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen beslutar

att lämna riksdagen ett meddelande om det kommande förslaget till lagstiftning.

 Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

 41

 Bilaga 2

1 Förslag till

Lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad

 Härigenom föreskrivs följande.

 1 § Vid taxering till statlig inkomstskatt kan skattskyldig fysisk person, som

redovisar skattepliktig realisationsvinst hänförlig till en avyttrad villa eller

bostadsrätt (ursprungsbostad), på de villkor och i den omfattning som anges i

denna lag, medges ett avdrag (uppskovsavdrag) om han förvärvat eller avser att

förvärva en ny villa eller bostadsrätt (ersättningsbostad) och bosatt sig eller

avser att bosätta sig där.

Dödsbo kan medges uppskovsavdrag under de förutsättningar som anges i 13 §.

 2 § Med ursprungsbostad avses privatbostadsfastighet eller bostadsrätt som är

privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen (1928:370) om bostaden är den

skattskyldiges permanentbostad. Bostad i utlandet kan inte vara ursprungsbostad.

 3 § Med permanentbostad avses

 1) sådan bostad där den skattskyldige varit bosatt under minst ett år närmast

före avyttringen eller

 2) sådan bostad där den skattskyldige varit bosatt under minst tre år av de

senaste fem åren.

 Avyttrades ursprungsbostaden senare än ersättningsbostaden förvärvades får

frågan om den avyttrade bostaden var den skattskyldiges permanentbostad avgöras

med hänsyn till förhållandena vid den tidpunkt då ersättningsbostaden

förvärvades.

 Bostad som vid avyttringen ägs av dödsbo kan inte vara permanentbostad.

 4 § Uppskovsavdrag medges utan hinder av att sådan egendom som avses i 2 § inte

är permanentbostad om den skattskyldige är bosatt i bostaden men ännu inte bott

där i ett år och

 1) egendomen tas i anspråk genom expropriation eller liknande förfarande eller

annars avyttras under sådana förhållanden att tvångsavyttring måste anses vara

för handen och det inte skäligen kan antas att avyttringen skulle ha ägt rum

även om tvång inte förelegat eller

 2) egendomen avyttras till staten därför att den på grund av flygbuller inte

kan bebos utan påtaglig olägenhet.

 5 § Uppskovsavdrag medges endast om realisationsvinsten uppgår till minst 50

000 kronor. I fall som avses i 4 § medges dock uppskovsavdrag om vinsten uppgår

till minst 10 000 kronor.

 6 § Om den skattskyldige tidigast året före det år som ursprungsbostaden

avyttrades eller senast samma år förvärvat en ersättningsbostad och bosatt sig

där senast den 15 februari året efter det år då ursprungsbostaden avyttrades

uppgår uppskovsavdraget till ett belopp som motsvarar den skattepliktiga vinsten

under förutsättning att vederlaget för ersätt-

 42

ningsbostaden uppgick till minst samma belopp som vederlaget för

ursprungsbostaden.

 Är förhållandena sådana som avses i första stycket men uppgick vederlaget för

ersättningsbostaden till ett lägre belopp än vederlaget för ursprungsbostaden,

uppgår uppskovsavdraget till ett belopp som motsvarar så stor del av den

skattepliktiga vinsten som vederlaget för ersättningsbostaden utgör av

vederlaget för ursprungsbostaden.

 7 § Om den skattskyldige inte har förvärvat en ersättningsbostad senast under

samma år som han avyttrat ursprungsbostaden eller, om så skett, han inte bosatt

sig där senast den 15 februari året efter det år då ursprungsbostaden

avyttrades, uppgår uppskovsavdraget till ett belopp som motsvarar den

skattepliktiga vinsten.

 8 § Har uppskovsavdrag medgetts enligt 7 § skall vid den närmast därefter

följande taxeringen ett belopp motsvarande avdraget tas upp som intäkt av

kapital. Detta gäller dock inte om den skattskyldige tidigast året före det år

ursprungsbostaden avyttrades och senast under året därefter förvärvat en

ersättningsbostad och bosatt sig där senast den 15 februari det andra året efter

det år avyttringen skedde och vederlaget för ersättningsbostaden uppgår till

minst samma belopp som vederlaget för ersättningsbostaden.

 Har ersättningsbostad förvärvats och bosättning skett på sätt som anges i

första stycket, men uppgår vederlaget för ersättningsbostaden till ett lägre

belopp än vederlaget för ursprungsbostaden skall ett belopp motsvarande

uppskovsavdraget minskat med så stor del av detta som vederlaget för

ersättningsbostaden utgör av vederlaget för ursprungbostaden tas upp som intäkt

av kapital.

 9 § Har belopp som avses i 8 § tagits upp som intäkt av kapital skall samtidigt

tas upp ett särskilt tillägg som svarar mot 10 procent av det återförda

beloppet.

 10 § Uppgick vederlaget för ersättningsbostaden när den förvärvades till minst

samma belopp som vederlaget för ursprungsbostaden skall omkostnadsbeloppet när

ersättningsbostaden avyttras minskas med ett belopp som motsvarar vinsten när

ursprungsbostaden avyttrades.

 Uppgick vederlaget för ersättningsbostaden när den förvärvades till ett lägre

belopp än vederlaget för ursprungsbostaden skall omkostnadsbeloppet när

ersättningsbostaden avyttras minskas med ett belopp som motsvarar så stor del av

vinsten hänförlig till ursprungsbostaden som vederlaget för ersättningsbostaden

utgjorde av vederlaget för ursprungsbostaden.

 11 § Med ersättningsbostad avses egendom som vid förvärvet utgörs av småhus med

mark som är småhusenhet, småhus på annans mark samt småhus som är inrättat till

bostad åt en eller två familjer med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet samt

tomt under förutsättning att där uppförs ett sådant småhus. Med

ersättningsbostad avses också bostadsrätt som innehas av medlem i

bostadsrättsförening eller bostadsförening eller av delägare i bostadsaktiebolag

om föreningens eller bolagets verksamhet är sådan som avses i 2 § 7 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt.

 43

 12 § Vid beräkning av vederlaget för en bostad skall hänsyn tas till

försäljnings- och inköpsprovision, stämpelskatt och liknande kostnader.

 Vid vederlagets beräkning får hänsyn tas till kostnader för ny-, till- och

ombyggnad som lagts ned under tiden mellan förvärvet av en ersättningsbostad och

den dag då bosättning senast skall ha ägt rum enligt 6 eller 8 §.

 Har den skattskyldige på sätt som sägs i 6 § förvärvat en ersättningsbostad och

bosatt sig där skall på hans begäran 7 § tillämpas som om någon bosättning inte

ägt rum. Vid beräkning av vederlaget får hänsyn tas till kostnader för ny-,

till- och ombyggnad som lagts ned under tiden mellan förvärvet av

ersättningsbostaden och den dag bosättning senast skall ha ägt rum enligt 8 §.

 Bestämmelserna i andra och tredje styckena gäller inte ersättningsbostad som är

bostadsrätt.

 13 § Om den skattskyldige avlider innan en ersättningsbostad förvärvats skall

bestämmelserna i denna lag gälla för dödsboet om efterlevande make eller sambo

förvärvar en ersättningsbostad och bosätter sig där och därigenom uppfyller de

villkor i fråga om förvärv av ersättningsbostad och bosättning som eljest skulle

ha gällt för den döde.

 Bestämmelserna i första stycket gäller också om den skattskyldige avlider innan

han bosatt sig i en av honom förvärvad bostad om efterlevande make eller sambo

bosätter sig i bostaden under förutsättning att bostaden då ägs av dödsboet

eller genom arv, testamente eller bodelning med anledning av makes eller sambos

död övergått till den efterlevande.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller endast om förhållandena är

sådana att den efterlevande skulle ha uppfyllt bosättningskraven enligt 3 eller

4 § om denne i stället ägt bostaden vid avyttringen.

 14 § Den skattskyldige skall vid taxeringen för det år då vinsten hänförlig

till ursprungsbostaden redovisas framställa ett yrkande om uppskovsavdrag.

Framställs yrkandet av dödsbo och har den efterlevande på sätt som anges i 13 §

förvärvat ersättningsbostad skall denne lämna sitt medgivande till att egendomen

anses som ersättningsbostad. Yrkande och medgivande skall göras på blankett

enligt formulär som Riksskatteverket fastställer.

 Den som vid beskattningsåret utgång äger en ersättningsbostad skall i

självdeklarationen lämna uppgift om

 1. storleken på det belopp som enligt 10 § skall dras ifrån omkostnadsbeloppet

när ersättningsbostaden avyttras och

 2. ersättningsbostadens beteckning och adress. Har äganderätten till en

ersättningsbostad under beskattningsåret övergått till annan genom arv,

testamente, bodelning med anledning av makes eller sambos död eller gåva skall i

självdeklarationen lämnas de uppgifter som avses i punkt 1 samt uppgift om den

nye ägarens namn, adress och personnummer.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas på avyttringar som

skett den 8 september 1993 och senare.

 2. Bestämmelserna i denna lag är inte tillämpliga om vinsten beräknats enligt

punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1993:000) om ändring i lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt eller om omkostnadsbeloppet vid avyttring av

en fastighet beräknats enligt punkt 4 av övergångsbestämmelserna till lagen

(1990:651) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

 44

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt1

 dels att punkt 5 av övergångsbestämmelserna till lagen (1990:651) om ändring i

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall upphöra att gälla,

 delsatt 2 § 1 mom., 3 § 1 och 2 mom., 24 § 6 mom., 25 § 8-11 mom., 26 § 4 och

7-9 mom. samt punkt 4 av övergångsbestämmelserna till lagen (1990:651) om

ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall ha följande lydelse,

 dels att det i 26 § skall införas ett nytt moment, 10 mom., av följande

lydelse,

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 1 mom.2 Bestämmelserna i 3-5, 18-27, 31-34, 41-44, 65 och 66 §§

kommunalskattelagen (1928:370) tillämpas också vid taxeringen till statlig

inkomstskatt i den mån inte annat följer av denna lag.

 I den mån bestämmelserna i kommunalskattelagen eller i denna lag meddelade, med

stadganden i kommunalskattelagen likartade bestämmelser är tillämpliga vid

taxeringen till statlig inkomstskatt, skall även anvisningarna till

kommunalskattelagen i motsvarande delar tillämpas.

 För juridiska personer utom dödsbon gäller bestämmelserna i fjärde-åttonde

styckena.

 Beskattningsåret utgörs av det räkenskapsår som slutat närmast före

taxeringsåret. I fråga om verksamhet på vilken bokföringslagen (1976:125) inte

är tillämplig gäller dock följande. Beskattningsåret får avse - utom kalenderår

- räkenskapsår som omfattar tiden den 1 maj-den 30 april, den 1 juli-den 30

juni, den 1 september-den 31 augusti eller tid som enligt 12 § andra stycket

bokföringslagen medgetts för annan av den skattskyldige bedriven verksamhet. Har

skattskyldig påbörjat eller upphört med verksamheten eller lagt om

räkenskapsåret, skall räkenskapsåret utgöra beskattningsår utan hinder av att

det omfattar annan tid än tolv månader. Räkenskapsår som utsträcks att omfatta

längre tid än aderton månader skall dock inte i något fall räknas som

beskattningsår. Inte heller skall räkenskapsår som lagts om till annan tid än

kalenderår räknas som beskattningsår i annat fall än då omläggningen har skett

för att få samma räkenskapsår för förvärvskällan i fråga som för annan av den

skattskyldige bedriven verksamhet för vilken brutet räkenskapsår godtas som be-

skattningsår.

 All inkomst hänförs till samma förvärvskälla.

 45

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Till intäkt av näringsverksamhet räknas - utöver vad som följer av första och

andra styckena - löpande kapitalavkastning, vinst (realisationsvinst) vid icke

yrkesmässig avyttring av tillgångar och sådana förpliktelser som avses i 3 § 1

mom. samt lotterivinst som inte är frikallad från beskattning enligt 19 §

kommunalskattelagen.

 Ränteutgift och - med den begränsning som anges i 14 mom. - förlust

(realisationsförlust) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och

förpliktelser räknas som omkostnad i näringsverksamhet även när detta inte

följer av första och andra styckena. Avdrag medges inte för utgifter för inköp

av lottsedlar eller för andra liknande insatser i lotteri.

 Vid beräkning av Vid beräkning av

realisationsvinst eller realisationsvinst eller

realisationsförlust realisationsförlust

tillämpas - utöver vad tillämpas - utöver vad som

som följer av första följer av första stycket -

stycket - 25 § 1-8 mom. 25 § 1-9 och 11 mom. samt

och 26 § 1-6 mom. 26 § 1-8 och 10 mom. Vid

 tillämpning av 25 § 11

 mom. eller 26 § 10 mom.

 skall dock gälla att 90

 procent av en förlust är

 avdragsgill.

 3 §

 1 mom.3 Till intäkt av kapital räknas löpande avkastning, vinster och annan

intäkt som härrör från egendom, i den mån intäkten inte är att hänföra till

näringsverksamhet. Till intäkt av kapital hör bland annat

 ränta på banktillgodohavanden, obligationer och andra fordringar,

 utdelning på aktier och andelar,

 vinst (realisationsvinst) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och

åtaganden enligt avtal om optioner och terminer samt andra därmed jämförliga

förpliktelser,

 ersättning vid upplåtelse av privatbostad,

 lotterivinst som inte är frikallad från beskattning enligt 19 §

kommunalskattelagen (1928:370),

 statligt räntebidrag för bostadsändamål.

 Till realisationsvinst hänförs även valutakursvinst på fordringar och skulder i

utländsk valuta.

 Med utdelning avses även utbetalning till aktieägare enligt 12 kap. 1 §

aktiebolagslagen (1975:1385) och 9 kap. 1 § bankaktiebolagslagen (1987:618) vid

nedsättning av aktiekapitalet eller reservfonden eller vid bolagets likvidation.

Till utdelning hänförs vidare utbetalning av fusionsvederlag till aktieägare

enligt 14 kap. 6 § aktiebolagslagen och 11 kap. 7 § bankaktiebolagslagen. Som

utdelning anses även utbetalning från utländskt bolag om utbetalningen är

jämförlig med sådan utbetalning från svenskt bolag som avses i första eller

andra meningen.

 Att utdelning och vinst vid försäljning av aktier i vissa fall skall hänföras

till inkomst av tjänst framgår av 12 mom.

 Gäller i fråga om en tillgång att vinst vid en avyttring skall tas upp som

intäkt av kapital och inträffar i samma ägares hand en händelse som medför att

vederlaget eller vinst vid en avyttring i stället skall tas upp som intäkt av

näringsverksamhet (karaktärsbyte) sker beskattning som om tillgången hade

avyttrats för ett vederlag motsvarande marknadsvärde (avskattning). Tillgången

anses härefter ha anskaffats vid karaktärsbytet för marknadsvärdet. På den

skattskyldiges yrkande sker dock inte avskattning. I sådant fall behåller

tillgången sitt anskaffningsvärde.

 Av lagen (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid byte

 av bostad framgår att

 uppskovsavdrag jämte

 särskilt tillägg i vissa

 fall skall tas upp som

 intäkt av kapital.

 Till intäkt av kapital räknas inte utdelning, vinst eller annan avkastning på

tillgångar som är hänförliga till pensionssparkonto som avses i 1 kap. 2 § lagen

(1993:000) om individuellt pensionssparande. Bestämmelser om beskattning av

tillgångar hänförliga till ett sådant konto finns i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel.

 2 mom.4 Från intäkt av kapital får avdrag göras för omkostnader för intäkternas

förvärvande samt, såvitt gäller fysisk person som har varit bosatt i Sverige

under beskattningsåret och svenskt dödsbo, för ränteutgift och förlust

(realisationsförlust) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och sådana

förpliktelser som anges i 1 mom., i den mån inte annat anges i 31 § femte

stycket, allt under förutsättning att avdrag inte skall göras från intäkt av

näringsverksamhet. Avdrag för realisationsförlust får dock göras av annan fysisk

person om skattskyldighet skulle ha förelegat för realisationsvinst på den

avyttrade egendomen.

 Till realisationsförlust hänförs även valutakursförlust på fordringar och

skulder i utländsk valuta.

 Avdrag för Avdrag för

realisationsförlust realisationsförlust

medges med 70 procent medges med 70 procent av

av förlusten, i den mån förlusten, i den mån inte

inte annat anges i 27 § annat anges i 25 §

5 och 6 mom. eller 29 § 11 mom., 26 § 10 mom.,

2 mom. 27 § 5 och 6 mom. eller

 29 § 2 mom.

 Förvaltningskostnader får dras av endast till den del de överstiger

1 000 kronor under beskattningsåret.

 Avdrag medges inte för utgifter för inköp av lottsedlar eller för andra

liknande insatser i lotteri.

 Från intäkt av kapital får avdrag också göras för avgift för pensionsförsäkring

i den omfattning som anges i punkt 6 tredje och sjätte styckena av anvisningarna

till 46 § kommunalskattelagen (1928:370) och för avdrag i motsvarande omfattning

för inbetalning på pensionssparkonto enligt punkt 7 av nämnda anvisningar.

 Av lagen (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid byte

 av bostad framgår att

 uppskovsavdrag får göras i

 vissa fall.

 Avdrag enligt detta moment får inte göras för omkostnader och förluster

avseende tillgångar hänförliga till ett pensionssparkonto.

 24 §

 6 mom.5 Avyttrar delägare i fåmansföretag eller delägare närstående person

egendom till företaget, skall vid vinstberäkningen vederlaget tas upp som intäkt

endast till den del det inte överstiger egendomens marknadsvärde. Av punkt 14

andra stycket av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) framgår

att överskjutande del av vederlaget skall beskattas som intäkt av tjänst.

 Vad som sägs i första Vad som sägs i första

stycket gäller inte när stycket gäller inte när

hela vederlaget enligt hela vederlaget enligt

det där angivna punkt 14 tredje stycket

lagrummet skall av anvisningarna till 32 §

beskattas som intäkt av kommunalskattelagen

tjänst. I sådana fall skall beskattas som

skall avyttringen inte intäkt av tjänst. I sådana

till någon del beaktas fall skall avyttringen

vid beräkning av inte till någon del be-

överlåtarens inkomst av aktas vid beräkning av

kapital. överlåtarens inkomst av

 kapital.

 Vid avyttring som

avses i första stycket

får vinsten inte beräknas

enligt 25 § 9 mom. eller

26 § 7 mom. Vad nu sagts

gäller dock inte om den

avyttrade egendomen

helt eller till

huvudsaklig del skall

användas i företagets

näringsverksamhet.

 Skattemyndigheten får

om synnerliga skäl

föreligger efter ansökan

medge undantag från be-

stämmelserna i tredje

stycket.

Skattemyndighetens

beslut får överklagas hos

riksskatteverket.

Riksskatteverkets

beslut får inte

överklagas.

 25 §

 8 m o m.6 Avyttras en 8 m o m. Avyttras en

fastighet som har fastighet som har

förvärvats som ersättningförvärvats som ersättning

för en annan fastighet för en annan fastighet

och medgavs uppskov med och har uppskov medgetts

beskattningen av enligt lagen (1978:970)

realisationsvinst som om uppskov med

uppkom när denna beskattning av

fastighet avyttrades, realisationsvinst, skall

skall omkostnadsbeloppet

omkostnadsbeloppet minskas i motsvarande

minskas i motsvarande mån.

mån. Av lagen (1993:000) om

 uppskovsavdrag vid byte

 av bostad framgår att vid

 avyttring av en

 fastighet som är

 ersättningsbostad skall

 omkostnadsbeloppet

 9 m o m.6 Vinst när minskas på sätt som där

fysisk person avyttrar anges.

sådan privatbos- 9 m o m. Har en

tadsfastighet som fastighet förvärvats före år

omfattar hans 1952 skall den anses

permanentbostad får förvärvad den 1 januari

beräknas till 30 procent 1952. Ingångsvärdet skall

av vederlaget för fas- därvid anses utgöra 150

tigheten. Som procent av fastighetens

permanentbostad räknas taxeringsvärde för år 1952.

sådan privatbostad där Hänsyn skall vid

den skattskyldige varit vinstberäkningen inte tas

bosatt under minst ett till kostnader och

år närmast före avytt- avdrag som belöper på tid

ringen under före år 1952. Det vid

förutsättning att han förvärvet erlagda

inte dessförinnan vederlaget för

innehaft bostaden mer än fastigheten får dock

ett år utan att vara användas som ingångsvärde

bosatt där samt att han om den skattskyldige kan

erlade ett mark- visa att köpeskillingen

nadsmässigt vederlag vid överstigit 150 procent av

förvärvet. Som taxeringsvärdet för år

permanentbostad räknas 1952. Fanns

dock alltid sådan taxeringsvärde inte åsatt

privatbostad där den för år 1952 får motsvarande

skattskyldige varit värde uppskattas med

bosatt under minst tre ledning av

år av de senaste fem taxeringsvärdet för den

åren. fastighet, i vilken den

 Vinst när fysisk person avyttrade egendomen

och dödsbo avyttrar ingått, eller det närmast

annan privat- därefter åsatta

bostadsfastighet än nu taxeringsvärdet.

sagts får beräknas till

60 procent av veder-

laget för den avyttrade

egendomen.

 Vinst vid avyttring av

näringsfastighet får

beräknas genom att ett

belopp motsvarande 90

procent av vederlaget

för fastigheten minskas

med

värdeminskningsavdrag

m.m. som tagits upp

till beskattning enligt

bestämmelserna i punkt 5

av anvisningarna till

22 § kommunalskattelagen

(1928:370).

 För

privatbostadsfastighet

som under den

skattskyldiges innehav

varit näringsfastighet

under något av de tre

närmaste åren före

avyttringstillfället

skall i stället för vad

som stadgas i första och

tredje styckena gälla

att vinsten får beräknas

med tillämpning av fjärde

stycket.

 10 m o m.8 Vinst vid

avyttring av

privatbostadsfastighet

får alltid beräknas till

30 procent av

vederlaget för den

avyttrade fastigheten

om

 1) fastigheten tagits

i anspråk genom

expropriation eller

liknande förfarande

eller annars avyttrats

under sådana förhållanden

att tvångsavyttring måste

anses vara för handen

och det inte skäligen

kan antas att

avyttringen skulle ha

ägt rum även om tvång inte

förelegat,

 2) avyttringen av en

fastighet utgör ett led

i åtgärder för jordbrukets

eller skogsbrukets 10 m o m. Från vinst

yttre rationalisering vid avyttring av en

samt om näringsfastighet, beräknad

 3) fastigheten enligt bestämmelserna i

avyttrats till staten 1-9 mom., skall för

därför att fastigheten påfysisk person och dödsbo

grund av flygbuller dras av ett belopp

inte kan bebos utan på- motsvarande det

taglig olägenhet. underskott som för det år

 Detsamma gäller om den fastigheten avyttrats

skattskyldige fått redovisas i den

engångsersättning för förvärvskälla vartill

inskränkning i fastigheten varit att

förfoganderätten till sinhänföra. Avdraget får inte

fastighet enligt överstiga vinsten före

naturvårdslagen avdraget.

(1964:822) eller för 11 m o m. Vid

motsvarande avyttring av

inskränkningar enligt privatbostadsfastighet är

andra författningar. 50 procent av vinsten

 11 m o m.9 Från vinst skattepliktig. Är den

vid avyttring av en avyttrade egendomen

näringsfastighet, näringsfastighet är 90

beräknad enligt procent av vinsten

bestämmelserna i 1-10 skattepliktig. Uppkommer

mom., skall för fysisk förlust är i förra fallet

person och dödsbo dras 50 procent och i det

av ett belopp senare 63 procent av

motsvarande det förlusten avdragsgill.

underskott som för det år

fastigheten avyttrats

redovisas i den

förvärvskälla vartill fas-

tigheten varit att

hänföra. Avdraget får inte

överstiga vinsten före

avdraget.

 26 §

 4 mom.10 Har bostadsrätten förvärvats genom upplåtelse från

bostadsrättsföreningen, skall den i upplåtelseavtalet angivna insatsen anses som

köpeskilling. Särskilda avgifter som har betalats till föreningen i samband med

förvärv av en bostadsrätt (upplåtelse- och inträdesavgifter) skall också räknas

in i ingångsvärdet. Har insatsen för lägenheten satts ned efter det att

bostadsrätten har förvärvats, skall ingångsvärdet reduceras med det belopp som

har återbetalats på grund av nedsättningen.

 Kapitaltillskott - Kapitaltillskott -

utöver insats enligt utöver insats enligt

första stycket - som första stycket - som

under innehavet har under innehavet har

lämnats till bostads- lämnats till bostads-

rättsföreningen får räknasrättsföreningen får räknas

in i omkostnadsbeloppet in i omkostnadsbeloppet

endast om tillskotten endast om tillskotten

har varit avsedda att har varit avsedda att

användas av föreningen föranvändas av föreningen för

amortering av lån eller amortering av lån eller

för finansiering av för finansiering av

förbättringsarbeten på förbättringsarbeten på

fastigheten. fastigheten. Tillskotten

Tillskotten för för amorteringar skall

amorteringar skall anses ha uppgått till ett

anses ha uppgått till belopp motsvarande bo-

ett belopp motsvarande stadsrättens andel av de

bostadsrättens andel av amorteringar som

de amorteringar som föreningen har gjort

föreningen har gjort under innehavet. Om för-

under innehavet. Om för- eningen har finansierat

eningen har finansierat amortering av ett lån

amortering av ett lån genom upptagande av ett

genom upptagande av ett nytt lån medräknas inte

nytt lån medräknas inte den amorteringen vid

den amorteringen vid beräkningen av kapital-

beräkningen av kapi- tillskott som skall ingå

taltillskott som skall i omkostnadsbeloppet.

ingå i omkostnadsbelop- Beräkningen av

pet. Beräkningen av tillskotten för

tillskotten för amorter- amorteringar som belöper

ingar som belöper på bo- på bostadsrätten sker med

stadsrätten sker med tillämpning av

tillämpning av an- andelsförhållandena vid

delsförhållandena vid av-avyttringstidpunkten. För

yttringstidpunkten. För att ett tillskott för

att ett tillskott för finansiering av förbätt-

finansiering av förbätt- ringsarbeten skall få

ringsarbeten skall få beaktas fordras att

beaktas fordras att tillskottet har använts

tillskottet har använts för ett bestämt

för ett bestämt förbättringsarbete och att

förbättringsarbete och tillskott som bostads-

att tillskott som rättshavarna har lämnat för

bostadsrättshavarna har arbetet i fråga sam-

lämnat för arbetet i frågamanlagt har uppgått till

sammanlagt har uppgått minst 3 000 kronor

till minst 3 000 kronor multiplicerat med

multiplicerat med antalet deltagande bo-

antalet deltagande stadsrätter.

bostadsrätter. Vid

vinstberäkningen får

hänsyn inte tas till

kapitaltillskott som

skett före år 1974.

 7 m o m.11 Vinst när 7 m o m. Har en

fysisk person avyttrar bostadsrätt förvärvats före

sådan bostadsrätt som medår 1974 skall den anses

tillämpning av 25 § förvärvad den 1 januari

9 mom. andra stycket 1974. Ingångsvärdet skall

skall anses avse hans därvid anses utgöra 150

permanentbostad får procent av bostadsrättens

beräknas till 30 procent andel av

av vederlaget för bostadsrättsföreningens

bostadsrätten. Vinst när behållna förmögenhet nämnda

fysisk person eller dag, beräknad med

dödsbo avyttrar utgångspunkt i

bostadsrätt avseende taxeringsvärdet för år 1974

annan privatbostad får på föreningens fastighet

beräknas till 60 procent och med hänsyn till

av vederlaget för föreningens övriga

bostadsrätten. tillgångar och skulderna

 enligt bokslutet för det

 räkenskapsår som har

 avslutats närmast före

 ingången av år 1974. Hänsyn

 får vid vinstberäkningen

 inte tas till kostnader

 och avdrag som belöper på

 tid före år 1974. Det vid

 förvärvet erlagda

 vederlaget får dock tas

 upp som ingångsvärde, om

 den skattskyldige kan

 visa att det överstiger

 150 procent av andelen

 i föreningens behållna

 förmögenhet den 1 januari

 1974. Vid bestämningen av

 vederlaget skall i detta

 fall bortses från om

 medel vid förvärvet av

 lägenheten fanns

 innestående på inre

 reparationsfond eller

 någon annan inom

 föreningen bildad fond,

 som var avsedd för

 Vinst vid avyttring av reparation och underhåll

bostadsrätt som inte är av upplåtna lägenheter.

privatbostad får beräknasFanns taxeringsvärde inte

till 90 procent av åsatt för år 1974 får

vederlaget för motsvarande värde

bostadsrätten. uppskattas med ledning

 av det närmast därefter

 åsatta taxeringsvärdet.

 För privatbostad som

under den

skattskyldiges innehav

varit att hänföra till

näringsverksamhet under

något av de tre närmaste

åren före

avyttringstillfället

skall i stället för vad

som stadgas i första 8 m o m. Av lagen

stycket gälla att (1993:000) om

vinsten får beräknas med uppskovsavdrag vid byte

tillämpning av andra av bostad framgår att vid

stycket. avyttring av en

 8 m o m.12 Vinst vid bostadsrätt som är

avyttring av ersättningsbostad skall

privatbostad under omkostnadsbeloppet

sådana omständigheter somminskas på sätt som där

avses i 25 § 10 mom. får anges.

alltid beräknas till 30 9 m o m. Från vinst

procent av vederlaget vid avyttring av en

för den avyttrade bostadsrätt som inte är

bostadsrätten. privatbostad, beräknad

 9 m o m.13 Från vinst enligt bestämmelserna i

vid avyttring av en 1-8 mom., skall för

bostadsrätt som inte är fysisk person och dödsbo

privatbostad, beräknad dras av ett belopp

enligt bestämmelserna i motsvarande det un-

1-8 mom., skall för derskott som för det år

fysisk person och dödsbo bostadsrätten avyttrats

dras av ett belopp redovisas i den

motsvarande det un- förvärvskälla vartill

derskott som för det år bostadsrätten varit att

bostadsrätten avyttrats hänföra. Vad nu sagts gäl-

redovisas i den ler inte i den mån

förvärvskälla vartill underskottet tagits i

bostadsrätten varit att anspråk för sådant avdrag

hänföra. Vad nu sagts gäl-som avses i 25 § 10 mom.

ler inte i den mån Avdraget får inte

underskottet tagits i överstiga vinsten före

anspråk för sådant avdragavdraget.

som avses i 25 § 11 mom. 1 0 m o m. Vid

Avdraget får inte avyttring av bostadsrätt

överstiga vinsten före som är privatbostad är 50

avdraget. procent av vinsten

 skattepliktig. Är

 bostadsrätten inte

 privatbostad är 90

 procent av vinsten

 skattepliktig. Uppkommer

 förlust är i förra fallet

 50 procent och i det

 senare 63 procent av

 förlusten avdragsgill.

4.14 Avyttras fastighet före utgången av år 1999 får - i andra fall än när

delägare i fåmansföretag eller fåmansägt handelsbolag eller delägare närstående

person avyttrar fastighet till företaget - omkostnadsbeloppet beräknas genom att

det omkostnadsbelopp som hade kunnat användas om avyttringen skett den 31

december 1990 ökas med i 25 § 4 mom. avsedda förbättringskostnader m.m. som

lagts ned på fastigheten under tiden mellan den 1 januari 1991 och

avyttringstillfället. Vid tillämpning av punkterna 6 a och 6 b av anvisningarna

till 36 § kommunalskattelagen (1928:370) i deras lydelse intill den 1 juli 1990

skall dock följande gälla.

 a) Ingångsvärde samt förbättringskostnader och därmed likställda belopp för

vilka avdrag får ske räknas om med hänsyn till prisutvecklingen från det åttonde

året efter det år då fastigheten förvärvades respektive kostnaden lades ned.

 b) Beräknas ingångsvärdet med ledning av taxeringsvärdet visst år skall

omräkningen ske med hänsyn till prisutvecklingen från det åttonde året efter

sistnämnda år.

 c) Värdeminskningsavdrag som belöper på det år som den kostnad vartill avdraget

hänför sig lades ned eller på något av de sju följande åren räknas om med hänsyn

till prisutvecklingen från det åttonde året efter det år kostnaden lades ned.

 d) Tidigareläggning får inte ske med mer än åtta år.

 e) Tidigareläggning får ske endast i fråga om den del av ingångsvärde och

förbättringskostnader för ersättningsfastigheten som inte överstiger ett belopp

motsvarande vederlaget vid avyttringen av den ursprungliga fastigheten minskat

med förbättringskostnader som under den skattskyldiges innehav har lagts ned på

denna fastighet under det år då fastigheten avyttrades eller under något av de

sju närmast föregående åren. Sådan minskning med hänsyn till

förbättringskostnader på den ursprungliga fastigheten skall dock ske endast för

år då de nedlagda kost-

 46

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

naderna har överstigit tio procent av vederlaget vid avyttringen av denna

fastighet.

 f) Tidigareläggning får - om ersättningsfastigheten förvärvats före förvärvet

av den ursprungliga fastigheten eller tidigare än åtta år före avyttringen av

den ursprungliga fastigheten - inte leda till att ersättningsfastigheten anses

förvärvad före avyttringen av nämnda fastighet.

 Beräknas

 omkostnadsbeloppet

 enligt bestämmelserna i

 första stycket skall sådan

 kvotering av vinsten som

 avses i 25 § 11 mom. ej

 ske.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas - med undantag för

bestämmelserna om avdrag för förluster i 2 § 1 mom. sista stycket, 25 § 11 mom.

och 26 § 10 mom. - på avyttringar som skett den 8 september 1993 och senare.

Reglerna om avdrag för förluster i nämnda lagrum tillämpas på avyttringar som

sker den 1 juli 1994 och senare.

 2. Avyttras fastighet eller bostadsrätt under tiden den 8 september 1993 - den

30 juni 1994 skall, i stället för vad som stadgas i punkt 1, bestämmelserna i

deras lydelse intill den 1 januari 1994 tillämpas om den skattskyldige yrkar

det.

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1990:651.

3Lydelse enligt prop. 1992/93:187.

4Lydelse enligt prop. 1992/93:187.

5Senaste lydelse 1991:181.

6Senaste lydelse 1990:651.

7Senaste lydelse 1990:651.

8Senaste lydelse 1990:651.

9Senaste lydelse 1990:1422.

10Senaste lydelse 1991:1855.

11Senaste lydelse 1991:1855.

12Senaste lydelse 1991:1855.

13Senaste lydelse 1990:1422.

14Senaste lydelse 1990:651.

 47

 Bilaga 3

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1993-09-24

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Wieslander, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 2 september 1993, varvid

statsrådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN] varit föredragande, har regeringen för Lagrådets yttrande

överlämnat förslag till lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad, m.m.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Per[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

 De remitterade förslagen innefattar enligt Lagrådets mening en väl genomarbetad

lösning av en komplicerad beskattningsfråga. Den bärande principen - att innehav

av flera bostäder efter varandra så långt möjligt skall behandlas som ett enda

innehav såvitt gäller frågan om realisationsvinstskatt - får anses konsekvent

genomförd, låt vara att vid en reglering av detta slag gränsfall alltid kan

uppkomma. Som en nackdel kan man möjligen se det förhållandet att de s.k.

takreglerna för villor och bostadsrätter avskaffas och ersätts med en reglering

som bygger på en beskattning av den konventionellt beräknade vinsten, något som

otvivelaktigt leder till vissa ökade komplikationer både för de skattskyldiga

och för skattemyndigheterna. En annan lösning skulle emellertid uppenbarligen ha

varit svår att förena med den grundläggande inriktningen av förslaget.

Förslaget till lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad

Lagrådet har vid sin granskning funnit att förslaget bör ändras i vissa delar.

Ändringarna är i huvudsak av formell natur. Lagrådets författningsförslag

framgår av en till detta protokoll fogad bilaga.

 Följande punkter i Lagrådets förslag förtjänar att kommenteras särskilt.

1 §

Som en förutsättning för medgivande av uppskovsavdrag anges i denna paragraf att

den skattskyldige skall redovisa skattepliktig realisationsvinst hänförlig till

en avyttrad villa eller bostadsrätt (ursprungsbostad) och att han skall ha

förvärvat eller avse att förvärva en ny villa eller bostadsrätt

(ersättningsbostad) och bosatt sig eller avse att bosätta sig där. Uttrycket

"villa eller bostadsrätt" på dessa båda ställen blir med hänsyn till innehållet

i de följande paragraferna inte fullt adekvat och kan leda till missförstånd. En

precisering av detta slag är ej heller nödvändig redan i förevarande paragraf,

eftersom det av denna framgår att rätt till uppskovsavdrag föreligger endast på

de villkor och i den omfattning som anges i lagen. Lagrådet föreslår att det

citerade uttrycket på båda ställena ersätts med "bostad".

 Regleringen i paragrafen torde få till följd att den skattskyldige, om han inte

redan när han framställer ett yrkande om uppskovsavdrag förvärvat någon

ersättningsbostad, har att intyga att han har för avsikt att göra detta.

Subjektiva omständigheter av detta slag är erfarenhetsmässigt vanskliga att

kontrollera och dokumentera. Till detta kommer att det i många av de praktiska

fall som lagen tar sikte på kan vara svårt för den skattskyldige att vid den

tidpunkt då yrkandet om uppskovsavdrag skall framställas överblicka sina

framtida bostadsförhållanden. Huruvida han får möjlighet att under året förvärva

en villa eller en bostadsrätt eller måste lösa bostadsfrågan på annat sätt kan

vara beroende av omständigheter utom hans kontroll med anknytning till

exempelvis arbetsmarknadsförhållandena eller marknadssituationen på den ort som

han avser att flytta till.

 Mot denna bakgrund skulle det kunna ifrågasättas om det är nödvändigt att göra

det till ett villkor för uppskovsavdrag att den skattskyldige avser att förvärva

en ersättningsbostad av sådan beskaffenhet som anges i lagförslaget. Detta

gäller särskilt med hänsyn till att lagförslagets konstruktion innebär att

uppskovsavdraget under alla förhållanden skall återföras till beskattning, om

den skattskyldige inte uppfyller uppskovsvillkoren vid taxeringen för året efter

det år då ursprungsbostaden avyttrades, och att den skattskyldige i sådant fall

dessutom skall påföras ett särskilt tillägg.

 Häremot kan emellertid anföras att om den som avyttrat en ursprungsbostad

skulle tilläggas en ovillkorlig rätt att få göra uppskovsavdrag, detta skulle

kunna missbrukas t.ex. i det fallet att den skattskyldige avser att flytta

utomlands eller kanske redan har gjort det när yrkandet om uppskovsavdrag

framställs. Den i 1 § valda regleringen synes därför få godtas. Med hänsyn till

lagförslagets syfte torde kravet på avsikt få uppfattas så att rätt till

uppskovsavdrag föreligger även om den skattskyldige vid tidpunkten för yrkandet

inte har underlag för att bedöma utsikterna att förvärva en ersättningsbostad

men räknar med möjligheten att kunna göra detta. Det ligger också i sakens natur

att skattemyndigheten normalt saknar anledning att avkräva den skattskyldige

dokumentation i fall då han uppger sig ha för avsikt att förvärva en

ersättningsbostad och att straffansvar enligt skattebrottslagen (1971:69) eller

skattetillägg endast under särpräglade förhållanden skulle kunna tänkas

aktualiseras på den grunden att en sådan uppgift befinnes vara oriktig.

2 §

Enligt paragrafen skall med ursprungsbostad avses privatbostadsfastighet eller

bostadsrätt som är privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen (1928:370).

Paragrafen avses emellertid enligt specialmotiveringen ta sikte även på egendom

som innehas av medlem i bostadsförening eller av delägare i bostadsaktiebolag,

förutsatt att föreningens eller bolagets verksamhet är sådan som avses i 2 § 7

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Paragrafen bör jämkas så att

detta framgår av lydelsen.

11 §

I 2 § anges att bostad i utlandet inte kan vara ursprungsbostad. Detsamma är

enligt den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.2.) avsett att gälla i fråga om

ersättningsbostad. I konsekvens med regleringen i 2 § bör i förevarande paragraf

anges att bostad i utlandet inte kan vara ersättningsbostad.

 I andra meningen av paragrafen bör "bostadsrätt" ersättas med "bostad" för att

den avsedda innebörden skall framgå (jfr. vad som uttalats ovan vid 2 §).

12 §

Genom tredje stycket tilläggs den skattskyldige rätt att - trots att han

förvärvat en ersättningsbostad och bosatt sig där på sätt som anges i 6 § -

begära att nämnda paragraf inte skall tillämpas utan att i stället 7 § skall

tillämpas såsom om någon bosättning inte hade ägt rum. Kostnaderna för ny-,

till- eller ombyggnad från tiden mellan förvärvet och den sista dagen för

bosättning enligt 8 § kan nämligen då beaktas vid beräkningen av vederlaget för

ersättningsbostaden. I konsekvens med regleringen i 1 § torde såsom en

förutsättning för den skattskyldiges rätt att utverka tillämpning av 7 § i här

avsett fall böra anges att han efter den senaste dag för bosättning som anges i

6 § har lagt ned eller avser att lägga ned kostnader för ny-, till- eller

ombyggnad. Vad Lagrådet vid 1 § har angett i fråga om tolkningen av kravet på

avsikt hos den skattskyldige har tillämpning även på denna situation.

14 §

 I första stycket första meningen anges att den skattskyldige skall framställa

ett yrkande om uppskovsavdrag. När det gäller avdrag i övrigt som kan medges vid

inkomsttaxeringen föreskrivs inte särskilt i skattelagstiftningen att den

skattskyldige skall framställa yrkande om sådana avdrag. Något behov av att just

för detta fall uttryckligen föreskriva att ett yrkande om avdrag skall

framställas synes inte föreligga. Den angivna bestämmelsen bör därför utgå.

 För att andra meningen i första stycket inte skall kunna uppfattas som om den

innebär en skyldighet för den efterlevande att i det fall som regleras i

meningen lämna sitt medgivande till att egendomen anses som ersättningsbostad

bör bestämmelsen omformuleras. Den efterlevandes medgivande bör i stället

uttryckligen anges utgöra en förutsättning för att yrkandet om uppskovsavdrag

skall kunna bifallas.

 I första stycket föreskrivs också att yrkande och medgivande skall göras på

blankett enligt formulär som Riksskatteverket fastställer. Det faller inom

regeringens kompetens att förskriva vilken myndighet som skall fastställa

formulär till en sådan blankett. Någon föreskrift om att Riksskatteverket skall

göra detta bör därför inte tas in i lagen.

 Bestämmelserna i paragrafens andra stycke om de uppgifter som skall lämnas i

självdeklarationen bör flyttas till lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter, i vilken de systematiskt hör hemma.

Förslaget till lag om ändring i lagen om statlig inkomstskatt

25 § 9 mom.

I momentet finns en bestämmelse om att vid vinstberäkningen hänsyn inte skall

tas till kostnader och avdrag som belöper på tid före år 1952. I

specialmotiveringen uttalas att detta skall gälla både då enligt vad som anges i

momentet ingångsvärdet skall beräknas med utgångspunkt i taxeringsvärdet och då

det skall beräknas till det vid förvärvet erlagda vederlaget för fastigheten.

Denna avsikt framgår tydligare av lagtexten om bestämmelsen tas in som en sista

mening i momentet.

26 § 7 mom.

I momentet finns en bestämmelse som i fråga om bostadsrätter motsvarar den

bestämmelse i 25 § 9 mom. som behandlats ovan. På de skäl som anförts i fråga om

sistnämnda moment bör bestämmelsen i förtydligande syfte placeras som en sista

mening i momentet.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar övriga lagförslag utan erinran.

Vid protokollet

Justeras

 48

 Bilaga

 till

 lagrådets

 protokoll

 1993-09-24

Förslag till

Lag om uppskovsavdrag vid byte av bostad

 Härigenom föreskrivs följande.

1 §

Vid taxering till statlig inkomstskatt kan skattskyldig fysisk person, som

redovisar skattepliktig realisationsvinst hänförlig till en bostad

(ursprungsbostad), på de villkor och i den omfattning som anges i denna lag,

medges ett uppskovsavdrag om han förvärvat eller avser att förvärva en ny bostad

(ersättningsbostad) och bosatt sig eller avser att bosätta sig där.

 Dödsbo kan medges uppskovsavdrag under de förutsättningar som anges i 13 §.

2 §

Med ursprungsbostad avses privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen (1928:370)

om bostaden är den skattskyldiges permanentbostad. Bostad i utlandet kan inte

vara ursprungsbostad.

3 §

Med permanentbostad avses

 1) sådan bostad där den skattskyldige varit bosatt under minst ett år närmast

före avyttringen eller

 2) sådan bostad där den skattskyldige varit bosatt under minst tre år av de

senaste fem åren.

 Avyttrades ursprungsbostaden senare än då ersättningsbostaden förvärvades

skall, om den skattskyldige begär det, frågan om den avyttrade bostaden var den

skattskyldiges permanentbostad avgöras med hänsyn till förhållandena vid den

tidpunkt då ersättningsbostaden förvärvades.

 Bostad som vid avyttringen ägs av dödsbo kan inte vara permanentbostad.

 49

4 §

Med ursprungsbostad avses också privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen

(1928:370) utan hinder av att den inte är permanentbostad om den skattskyldige

är bosatt i bostaden men ännu inte bott där i ett år och 1) egendomen tas i

anspråk genom expropriation eller liknande förfarande eller annars avyttras

under sådana förhållanden att tvångsavyttring måste anses vara för handen och

det inte skäligen kan antas att avyttringen skulle ha ägt rum även om tvång inte

förelegat eller

2) egendomen avyttras till staten därför att den på grund av flygbuller inte kan

bebos utan påtaglig olägenhet.

5 §

---------------------------------------------

6 §

Om den skattskyldige har förvärvat en ersättningsbostad det år under vilket

ursprungsbostaden avyttrades eller året före det året och bosatt sig där senast

den 15 februari året efter det år då ursprungsbostaden avyttrades uppgår

uppskovsavdraget

 1) i det fall vederlaget för ersättningsbostaden uppgick till minst samma

belopp som vederlaget vid avyttringen av ursprungsbostaden, till ett belopp som

motsvarar den skattepliktiga vinsten, och

 2) i annat fall, till ett belopp som motsvarar så stor del av den

skattepliktiga vinsten som vederlaget för ersättningsbostaden utgör av

vederlaget för ursprungsbostaden.

7 §

Om den skattskyldige inte har förvärvat en ersättningsbostad senast under samma

år som han avyttrat ursprungsbostaden uppgår uppskovsavdraget till ett belopp

som motsvarar den skattepliktiga vinsten. Detsamma gäller om han har förvärvat

en ersättningsbostad senast under samma år som han avyttrat ursprungsbostaden

men inte bosatt sig där senast den 15 februari året efter det år då

ursprungsbostaden avyttrades.

8 §

Har uppskovsavdrag medgetts enligt 7 § skall vid den närmast därefter följande

taxeringen ett belopp motsvarande avdraget tas upp som intäkt av kapital, om

inte annat följer av andra stycket.

 Om den skattskyldige tidigast året före det år under vilket ursprungsbostaden

avyttrades och senast under året efter det år då avyttringen skedde förvärvat en

ersättningsbostad och bosatt sig där senast den 15 februari andra året efter det

år då avyttringen skedde skall

 1) i det fall vederlaget för ersättningsbostaden uppgår till minst samma belopp

som vederlaget vid avyttringen av ursprungsbostaden, ingen del av ett belopp

motsvarande uppskovsavdraget tas upp som intäkt av kapital, och

 2) i annat fall, ett belopp motsvarande uppskovsavdraget minskat med så stor

del av detta som vederlaget för ersättningsbostaden utgör av vederlaget för

ursprungsbostaden tas upp som intäkt av kapital.

9 §

Har belopp som avses i 8 § tagits upp som intäkt av kapital skall som sådan

intäkt samtidigt tas upp ett särskilt tillägg som svarar mot 10 procent av

beloppet.

10 §

Uppgick vederlaget för ersättningsbostaden när den förvärvades till minst samma

belopp som vederlaget vid avyttringen av ursprungsbostaden skall

omkostnadsbeloppet, när ersättningsbostaden avyttras, minskas med ett belopp som

motsvarar vinsten när ursprungsbostaden avyttrades.

 Uppgick vederlaget för ersättningsbostaden när den förvärvades till ett lägre

belopp än vederlaget för ursprungsbostaden skall omkostnadsbeloppet när

ersättningsbostaden avyttras minskas med ett belopp som motsvarar så stor del av

vinsten hänförlig till ursprungsbostaden som vederlaget för ersättningsbostaden

utgjorde av vederlaget för ursprungsbostaden.

11 §

Med ersättningsbostad avses egendom som vid förvärvet utgörs av småhus med mark

som är småhusenhet, småhus på annans mark samt småhus som är inrättat till

bostad åt en eller två familjer med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet samt

tomt under förutsättning att där uppförs ett sådant småhus. Med

ersättningsbostad avses också bostad som innehas av medlem i

bostadsrättsförening eller bostadsförening eller av delägare i bostadsaktiebolag

om föreningens eller bolagets verksamhet är sådan som avses i 2 § 7 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt. Bostad i utlandet kan inte vara

ursprungsbostad.

12 §

Vid beräkning av vederlaget för en bostad skall hänsyn tas till försäljnings-

och inköpsprovision, stämpelskatt och liknande kostnader.

 Vid vederlagets beräkning får hänsyn tas till kostnader för ny-, till- eller

ombyggnad som lagts ned under tiden mellan förvärvet av en ersättningsbostad och

den dag då bosättning senast skall ha ägt rum enligt 6 eller 8 §.

 Har den skattskyldige på sätt som sägs i 6 § förvärvat en ersättningsbostad och

bosatt sig där skall på hans begäran 7 § tillämpas under förutsättning att den

skattskyldige har lagt ned eller avser att lägga ned kostnader för ny-, till-

eller ombyggnad under tiden mellan den dag då bosättning senast skall ha ägt rum

enligt 6 § och den dag då bosättning senast skall ha ägt rum enligt 8 §.

 Bestämmelserna i andra och tredje styckena gäller endast ersättningsbostad som

är fastighet.

13 §

Om den skattskyldige har avyttrat en ursprungsbostad men avlider innan en

ersättningsbostad förvärvats skall bestämmelserna i denna lag gälla för dödsboet

om efterlevande make eller sambo uppfyller de villkor i fråga om förvärv av

ersättningsbostad och bosättning som eljest skulle ha gällt för den döde.

 Bestämmelserna i första stycket gäller också om den skattskyldige avlider innan

han bosatt sig i en av honom förvärvad bostad, om efterlevande make eller sambo

bosätter sig i bostaden under förutsättning att bostaden då ägs av dödsboet

eller genom arv, testamente eller bodelning med anledning av makes eller sambos

död övergått till den efterlevande.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller endast om förhållandena är

sådana att den efterlevande skulle ha uppfyllt bosättningskraven enligt 3 eller

4 § om denna i stället ägt bostaden vid avyttringen.

14 §

Framställer dödsbo yrkande om uppskovsavdrag och har den efterlevande på sätt

som anges i 13 § förvärvat ersättningsbostad krävs för bifall till yrkandet att

denne lämnar medgivande till att egendomen anses som ersättningsbostad.

 Yrkande om uppskovsavdrag och medgivande enligt första stycket skall göras på

blankett enligt fastställt formulär.

 1. Denna lag träder i kraft -----------

 2. Bestämmelserna i denna lag ---------

 50

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 oktober 1993

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:45 om uppskovsregler vid bostadsbyten,

m.m.

 51