Regeringens proposition 1992/93:179

om åtgärder mot klimatpåverkan m.m.

Prop. 1992/93:179

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokoUet den 23 febmari 1993 för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenas hemställan.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner den ramkonvention om klimatförändringar som undertecknades under Förenta Nationemas konferens om rruljö- och utveckling i Rio de Janeiro 1992. I proposi­tionen redovisas också förslag till fortsatta åtgärder inom klimatom­rådet. I denna del behandlas förslag lämnade av Biobränslekommissio­nen, Naturvårdsverket och av trafikverken i samband med deras miljörapportering.

Regeringens förslag tiU riksdagen att godkänna klimatkonventionen leder fram till en nationeU strategi som bör vara att koldioxidutsläppen från förbränning av fossila bränslen stabiUseras till 1990 års nivå år 2000. En sektorsstrategi för att begränsa koldioxidutsläppen inom trans­portsektom redovisas. Denna sektorsstrategi omfattar ökad användning av biobränslen och ekonomiska styrmedel, energiefiFektivisering, for-bättrad koUektivtrafik, samhäUsplanering samt forskning, utveckling och demonstration. Program skaU utarbetas för introduktion av motoralko­holer samt el- och hybridfordon.

Som en del av omläggningen av energibeskattningen fr.o.m. 1 januari 1993 aviserades i kompletteringspropositionen våren 1992 (prop. 1991/92:150) en avsättning av 500 miljoner kronor per år för att finan-

Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

siera insatser vad gäUer fömybar energi, energihushållning samt vissa Prop. 1992/93:179 stödåtgärder i Baltikum och Östeuropa, bl.a. vad avser kämsäkerheten och insatser för att rena Östersjön. Förslag tiU fördelning av medel för energieffektivisering, fömybara energikäUor, strålskydd och kunskaps­uppbyggnad i de baltiska stateraa och miljö- och kärasäkerhetsåtgärder kring Östersjön las upp i propositionen. I propositionen föreslås också att riksdagen godkänner de ändringar av MontrealprotokoUet som an­togs i Köpenhamn i november 1992.

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanttäde den 23 februari 1993

Prop. 1992/93:179

Närvarande: statsminister BUdt, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hömlund, af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], OdeU,[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande:   statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], [REDACTED_EFTERNAMN],   Hömgren,  OdeU,   P.
[REDACTED_EFTERNAMN].

Proposition om åtgärder mot klimatpåverkan m.m.

Statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Höragren, OdeU, P.[REDACTED_EFTERNAMN] an­mäler sina förslag. Anförandena redovisas i underprotokoUen för Kom­munikations-, Jordbmks-, Närings-, resp. Miljö och naturresursdepar­tementet.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anför:

Med hänvisning vad jag och de övriga statsråden har anfört hemstäUer jag att regeringen i en proposition förelägger riksdagen vad vi har anfört för de åtgärder och de ändamål vi har hemstäUt om.

Regeringen ansluter sig tiU föredragandenas överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredragandena har anfört för de åtgärder och de ändamål som de har hemstäUt om.

Regeringen beslutar att de anföranden och forslag som redovisas i underprotokoUen skaU bifogas propositionen enUgt följande:

MUjö- och naturresursdepartementet

BUaga 1

Kommunikationsdepartementet

BUaga 2

Jordbmksdepartementet

BUaga 3

Näringsdepartementet

BUaga 4

Miljö- och naturresursdepartementet

Prop. 1992/93:179

Bilaga 1 Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den 23 febmari 1993

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] och - såvitt avser avsnittet 9.2 -statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Anmälan till proposition om åtgärder mot klimatpåverkan

1 Inledning

Statens naturvårdsverk fick i oktober 1990 regeringens uppdrag att utföra en fördjupad analys över möjUgheteraa tiU en stabiUsering av koldioxidutsläppen i Sverige tUl år 2000 på 1990 års nivå. Uppdraget omfattade också en redovisning av kostnader för föreslagna åtgärder. Naturvårdsverket skuUe också redovisa en översiktUg analys över möj­Ugheteraa tiU en reduktion av utsläppen med 20 % tiU år 2005. MöjUg­heteraa tiU en begränsning av utsläppen för andra växthusgaser skuUe också studeras. En delrapport lämnades i december 1991 och rapporten i dess helhet förelåg i oktober 1992. En sammanfattning över rapporten bör fogas tUl protokoUet som bilaga 1.1. Såväl delrapporten som slut­rapporten har remissbehandlats. En sammanställning av de remissin­stanser som har inkommit med yttranden bifogas tiU protokoUet som bilaga 1.2. En komplett remissammanställning finns tiUgängUg i MUjö-och natunesursdepartementet.

FN:s khmatpanel, Intergoveramental Panel of CUmate Change, IPCC, bUdades av FN:s MUjövårdsprogram (UNEP) och Världsmeteorologiska Organisationen (WMO) år 1988. Dess uppdrag var att klarlägga kun­skapsläget rörande växthusgaserna samt att beskriva effekterna av ett varmare klimat och vUka åtgärder som kan vidtas för att begränsa ut­släppen av klimatpåverkande gaser. Panelens utvärdering blev färdig­stäUd tiU FN:s generalförsamling år 1990 som på basis av rapporten tiUsatte en meUanstatUg kommitté (INC) med uppgift att förhandla fram en konvention för att skydda jordens klimat. En kompletterande rapport redovisades i maj 1992 av IPCC inför denna kominitté.

Ett stort antal länder har deltagit i arbetet. Det omfattande materialet har legat tiU gmnd för förhandUngama om att bUda en klimatkonven­tion. Klimatkonventionen undeitecknades av 153 stater vid FN:s kon­ferens om mUjö och utveckling i BrasUien år 1992. I det följande föreslås att riksdagen godkänner konventionen. Avtalstexten bör bifogas protokoUet som bilaga 1.3.

IntemationeUa överenskommelser om att minska användningen av ozonnedbrytande ämnen har tidigare ttäffats inom ramen för det s.k. MontrealprotokoUet. I det följande föreslås att riksdagen godkänner de ändringar i Monti-ealprotokoUet som antogs i Köpenhamn i november 1992. Avtalstexten bör bifogas protokoUet som bilaga 1.4.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

Mina förslag i korthet:

Regeringen överlämnar klimatkonventionen tiU riksdagen för god­kännande.

Regeringen överlämnar ändringarna av MonttealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskUctet tiU riksdagen för godkännande.

5 mUjoner kronor anvisas under budgetåret 1993/94 för klimatrelaterad infonnation och utbUdning m.m. Syftet är att öka kunskapen hos aUmänheten om effekten av ett förändrat klimat och förebyggande åtgärder och betydelsen av den enskUdes agerande.

5 miljoner kronor anvisas for det bUaterala saraarbetet om kunskapsuppbyggnad och förvaltningsstöd i Central- och Östeuropa under budgetåret 1993/94.

1,5 mUjoner kronor anvisas för att utarbeta en vision för Östers­jöområdet under budgetåret 1993/94.

12 mUjoner kronor anvisas under budgetåret 1993/94 för fortsatt strålskyddssamarbete med de baltiska statema och Ryssland.

105,5 mUjoner kronor anvisas under budgetåret 1993/94 för i första hand multUaterala mUjö- och kärasäkerhetsprogram i Öster­sjöområdet.

Mina bedömningar i korthet:

Sverige bör ratificera klimatkonventionen. Därmed skaU utsläp­pen av samtUga klimatpåverkande gaser begränsas. Sverige bör genomföra kostnadseffektiva insatser såväl nationeUt som intema­tioneUt.

En nationeU söategi bör vara att koldioxidutsläppen frän fossi­la bränslen stabiUseras i enUghet med klimatkonventionen tiU 1990 års nivå år 2000.

Koldioxidskatt bör i nytillkommande anläggningar utgå även vid elproduktion. Skatten bör uppgå tiU 8 öre/kg koldioxid och utgå från den 1 januari 1994.

Satsningar firån svensk sida på att utveckla sänkor bör ses som kompletterande åtgärder tiU huvudstrategin att minska utsläppen av koldioxid.

Metanutsläppen från avfaUsupplag bör minska med 30% tiU år 2000. Åtgärdsstrategier för de totala metanutsläppen och för övriga växthusgaser bör anstå tills dess att kompletterande ny kunskap tagits fram om förekomst m.m. samt om resp. växthusgas poten­tieUa betydelse i klimatsammiinhang.

Åtgärdsprogram för att minska utsläppen av växthusgaser skaU utgöra en integrerad del av det framtida samhäUsbyggandet och i arbetet med att mUjöanpassa oUka samhäUsaktiviteter. KUmatas-pektema bör beaktas ingående inför energi- och transportsystemens framtida utbyggnad, bostädernas och arbetsplatsernas lokaUsering och utformning och bU en drivkraft för den tekniska utvecklingen.

En vetenskapUg samordningsgmpp for klimatrelaterad forskning och utveckling bör inrättas. Gmppen får i uppgift att samordna svensk klimattelaterad forskning när det gäUer såväl naturveten-skapUga, tekniska som ekonomiska och sociala aspekter. Gmppen bör vidare svara för viss rapportering tiU nationella och intema­tioneUa organ om svensk forskning inom området samt banda andra uppgifter som regeringen ålägger den.

Systemet med mUjöklasser för motorfordon bör vidareutvecklas.

Naturvårdsverket bör få i uppdrag att lämna förslag tiU lämpUga styrmedel för att ta tiUvara metan från deponeringsanläggningar. Målet bör vara att flertalet tippar även små och nedlagda depon­eringsanläggningar, skaU ha något system för att ta tiUvara metan.

Naturvårdsverket bör vidaie ges i uppdrag att lämna förslag tiU fortsatta åtgärder för att begränsa utsläppen av FC- och HFC-föreningar.

Statens naturvårdsverk bör få i uppdrag att utreda utfonnningen av de åtgärder som måste vidtagas för att Sverige skaU kunna upp­fyUa sina åtaganden enUgt det år 1992 reviderade Montrealproto­koUet.

Naturvärdsverket bör vidaie erhålla ett uppdrag att utreda even­tueUa ytterUgare svenska begränsningsåtgärder i syfte att nå slut­målet att användningen av ozonnedbrytande ämnen upphör helt i Sverige.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

2 Växthuseffekten och klimatförändringar

2.1   Jordens klimatsystem

Den naturUga s.k. växthuseffekten medför att klimatet på jorden är varmare än det annars skuUe ha varit. Utan den atmosfär som vi har i dag skuUe medeltemperaturen på jordytan vara ca 30°C kallare. De s.k. växUiusgasema reglerar jordens energiutbyte med rymden. Det är vattenånga, koldioxid, metan, dUcväveoxid, klorfluorkarboner (CFC eUer s.k. freoner) och ozon som är de vUctigaste växthusgaserna. Dessa ämnen absorberar långvågig stråliung från markytan och förhindrar därför att värmen går förlorad tiU rymden. Utsläpp från mänskUga verksamheter har påtagUgt ökat halten av växthusgaser i atmosfären. Denna ttend kommer att fortsätta om inga åtgärder vidtas.

Det är emeUertid mte bara växthusgaserna som reglerar jordens kU­mat. Solens aktivitet, utsläpp av stoft från vuUcaner och svavelutsläpp spelar också roU. Det är känt att energitiUförseln från solen varierar och långsUctiga svängningar förekommer, vUket kan ha betydelse för sväng-mngar i kUmatet. Små aerosoler eUer partiklar från vuUcanutsläpp eUer svavelutsläpp från förbränning kan absorbera eUer återkasta solenergi. De senaste forskningsresultaten indUcerar att de stora svavelutsläpp som sker på den norra hemisfären har haft en viss kylande effekt på klima­tet. VanUgtvis har partiklar och aerosoler en kort upphåUstid i atmo­sfären varför koncentrationerna i atmosfären förändras snabbt beroende på utsläppsfÖrändringar.

Man har sammanstäUt de mätningar över jordens medeltemperatur som finns beräknade sedan senare delen av 1800-talet (Figur 1). Den globala temperaturhöjningen uppgår tiU 0,3 - 0,6°C sedan dess. Det senaste årtiondet har varit det varmaste sedan temperaturmätningar startade.

Figur 1. Förändring av jordens medeltemperatur sedan år 1860.

0.6

(C)

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

0.4

0.2

-0.2

-0.4

-0.6 l_i

j__ I_ I_ ;_ I_ I 

_ L.

1870

1910

1890

,1. 

I

_ I_ I_ I_ '

I     

I

1930

1950

1970

1990

Källa: IPCC

Ökiungen överensstämmer, särskUt om man tar hänsyn tiU svavelutsläp-    Prop. 1992/93:179

pens kylande effekt på norra halvklotet, med gjorda modeUberäkningar.    Bilaga I

Det har festslagits att den obs«;rverade temperaturhöjningen inte är en

effekt av mätproblem utan måste anses som verkUg. Man kan däremot

inte med säkerhet ännu särskUja effektema av växthusgaserna från andra

naturUga orsaker.

De flesta växthusgaser har en lång Uvslängd i atmosfären. Det betyder att ledtideraa är långa innan en jämvUrt har instäUt sig mellan utsläppen av och sänkoraa för växthusgaser. Det kommer att ta lång tid innan vi ser någon effekt av eventuella åtgärder. Samspelet meUan atmosfär och hav spelar en stor roU for klimatet. Haven verkar som en utjämnings­bassäng för värmeförändringar och fördröjer en ökad temperatur på jordytan. Det kan ta mer än 100 år innan en jämvikt har instäUt sig. De förändringar vi kan iakttaga i dag har orsakats av utsläpp som skett sedan slutet på 1800-talet.

2.2 Olika växthusgaser

Schematiskt beror varje växthusgas klimatpåverkan på vilken förmåga den har att absorbera värmestrålning, hur länge den finns kvar i atmosfären samt i hur stora mängder den tiUfÖrs atmosfären.

Koldioxid, dUcväveoxid och CFC är långUvade gaser som kan stanna i atmosfären upp tiU hundra år och mer. Ozon, metan och flertalet s.k. HCFC-föreningar är betydUgt mer kortUvade. HCFC är ofuUständigt halogenerade klorfluorkarboner som ersätter CFC i vissa användningar. Även HCFC är en växUiusgas. Andra kemikaUer som används för att ersätta CFC är HFC-föreningama, ofuUständigt fluorerade karboner. Dessa ämnen innehåUer inget klor eUer brom och har ingen ozonnedbrytande effekt men de är växthusgaser.

Ozon i atmosfären ger flerai effekter. Ozon absorberar långvågig sttålning i den lägre delen av stratosfären och i den övre ttoposfären och är därmed en växthusgas. Troposfaren är atmosfärens nedersta skikt (upptiU ca 10 km) och stratosfären är skiktet ovanfor. Troposfäriskt ozon bUdas genom reaktioner meUan luftens syre, kolväten och kväveoxider under inverkan av soUjus. Man kan därför säga att kolväten och kväveoxider hai en indirekt växthuseffekt, eftersom utsläpp av ämnena leder tiU att växtiiusgaser bUdas. Sambanden meUan utsläppen av dessa ämnen och bUdningen av ozon är en kompUcerad process. Det går ännu inte att kvantifiera effekten. Eftersom kolväten och kväveoxider har en kort upphåUstid i atmosfären kan man dessutom förvänta sig stora regionala variationer.

Ozon har också den vUctiga egenskapen att den absorberar skadUg kortvågig strålning. Den största mängden ozon förekommer i sttatosfären - det s.k. ozonskiki£t. Utsläpp av CFC och andra ämnen som påverkar ozonskiktet har förorsakat en reduktion av ozonhalten i sttatosfären. Föratom att UV-strålningen har ökat så har också ozonmolekyleraas  absorption av värmestilning  minskat.  Forskarna

anser att denna kylande effekt ungefär kompenserar de uppvärmande egenskaperaa av CFC-gaserna.

En arbetsgmpp inom IPCC har räknat fram effektiviteten som växt­husgas - global warming potential (GWP) - for olika ämnen. Dessa mått - som anges per kg utsläpp - k£ui räknas firam fÖr olika tidsperioder.

Flertalet växtiiusgaser bidrar - räknat per kg utsläpp - betydUgt mer tiU en ökad uppvärmning än koldioxid. Exempel på detta visas i tabeU 1 som anger effektiviteten räknat för en hundraårsperiod. De indUekta effekterna av växthusgaserna anges enbart schablonmässigt i tabeUen. Som tidigare framgått har CFC-gaserna en kylande effekt och kolväten kan i vissa faU bidra tiU uppkomsten av ttoposfäriskt ozon och vattenånga i sttatosfären. Dessa mdirekta effekter kan for närvarande inte kvantifieras med tiUräckUg noggrannhet.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

TabeU 1. Effektiviteten som växUiusgas - global warming potential (GWP) - för några oUka gaser i relation tiU koldioxid

Gas

Indirekt

GWP_____ växthuspåverkan

koldioxid metan

dUcväveoxid CFC 11 CFC 12 HCFC 22 HFC 134a

Källa: IPCC

1

ingen

11

positiv

270

osäker

3 400

negativ

7 100

negativ

1600

negativ

1200

mgen

Trots att många gaser - per viktenhet - bidrar betydUgt effektivare tiU en ökad uppvärmning än koldioxid är koldioxid ändå den viktigaste växUiusgasen. Det beror på att den tiUförs ahnosfären i mycket stora mängder.

2.3 Utsläpp och upptag av växthusgaser

De gobala utsläppen av koldioxid från förbränning av fossila bränslen uppgår tiU ca 6 mUjarder ton, räknat som kol, per år. Förbränning av stenkol och olja svarar för merparten av utsläppen och i lika stora an­delar. Betecknande är att tolv länder svarar för 75 % av världens utsläpp av koldioxid av vUka det helt övervägande antalet är industrilän­der. Sedan år 1950 har utsläppen ökat med nära tre gånger. Då svarade koleldningen för merparten av utsläppen.

Kolets naturUga kretslopp innebär att koldioxid tas upp ur luften vid Prop. 1992/93:179 växtemas fotosyntes och sedan binds som kol i biomassan. Då växten BUaga 1 dör bryts biomassan så småningom ner och bUdar återigen koldioxid, som återgår tiU atmosfären. Detta är ett kretslopp som vid jämvikt inte ger något nettotiUskott av koldioxid tiU atinosfären. Då t.ex. skogs­bestånd avverkas utan att någon återväxt sker omvandlas dock det bund­na kolet tiU koldioxid och ökar koldioxidhalten. Det tydUgaste exemplet på detta är avverkningarna av de ttopiska skogarna. Nettoutsläppen, räknat som kol, på gmnd av deima förändring i markanvändningen har uppskattas tiU ca 1,6 mUjarder ton kol årUgen. Osäkerhetema i denna bedömning är betydande. En amian betydelsefuU sänka för koldioxid är absorption i havet. Man uppskattar att absorptionen i havet uppgår tiU 2 mUjarder ton kol årUgen. Osälcerhetema är stora då det gäUer att be­döma nettoupptaget av kol i biomassa. Genom balansstudier kan man konstatera att haltökningen i atmosfären är mindre än förväntat med hänsyn tiU vad man känner tiU om utsläpp och upptag av koldioxid. Man bedömer därför att det finns en stor sänka på norra halvklotet, men preciseringar av denna har inte kunnat ske. En arbetshypotes är att sko­garaa på norra halvklotet växer fortare tiU följd av gödslingseffekten av kväveoxidutsläpp som människan orsakat.

Koldioxidhalten har ökat med ca 28 % under de senaste århundradet och ökningen uppgår nu tiU ca 0,5 % per år. Variationen i halt under året beror på upptaget i den växande biomassan.

Metan bUdas naturUgt i våbnai-ker vid nedbrytiiing av organiskt mate­rial under syrefettiga förhåUanden. LUcaså bUdas metan under jäsning i termitstackar och i idisslares matsmältningskanal. Den största enskUda posten för utsläpp av metan har emeUertid härletts tiU kolbrytning och utvinning och distribution av naturgas. Andra anttopogena - av männi­skan skapade - käUor är odling av ris, avfaUsupplag, djurhållning och avloppsreningsverk. Stora depåer av metan finns i tundran. Om permafrosten ger vUca tiU följd av ett varmare klimat kan eventueUt stora mängder metan tiUföras atmosfären.

Metan oxideras i atmosfären tiU koldioxid och vattenånga. TiU en mindre del kan metan tas upp direkt via markprocesser. Koncentratio­nen av metan i atmosfären ökar för närvarande med ca 1 % per år och halten har mer än fördubblats under de senaste hundra åren.

Under den mikrobieUa redukidonen eUer oxidationen av kväveföre­ningar kan dikväveoxid bUdas under vissa omständigheter. Bedöm­nmgar av utsläppsnivån är osäker beroende på de stora variationer i utsläppsflöden som rapporterats. De naturUga utsläppen är den domine­rande käUan.

Inom jordbmkssektom avges dikväveoxid i samband med gödsling av

åkermark. Även omvandling av naturmark tiU åkermark genom ned-

huggning av ttopiska skogar och förbränning av biomassan ökar be­

lastningen av dUcväveoxid. En annan källa tiU dUcväveoxidutsläpp är

förbränning av bränslen i pannor och motorer. Denna källa bedöms inte

vara särskUt stor. Det har visat sig att utsläppen av dUcväveoxid är

större från förbränrung i fluidiserade bäddar än från vanUga pannor.

10

DUcväveoxid bryts ned i atmosfären främst under mverkan av soUjus. Ökningen av dikväveoxidutsläppen har varit måtthg under 1900-talet. I dag uppgår haltökningen tiU 0,2 - 0,3 % per år.

Klorfluorkarboner (CFC) har tUl skillnad firån andra växtiiusgaser ingen känd naturUg förekomst. CFC-föreningar används som jäsmedel i mjuk och hård skumplast, som köldmedium i värme- och kylanlägg­ningar, som lösningsmedel och avfettningsmedel, som isolergas och som drivmedel i sprayburkar.

Den enda kända processen som bryter ned CFC-föreningar är fotolys i sttatosfären. Haltökningen för CFC uppgår ännu tiU 3 - 4 % per år, men en minskning av ökningstakten börjar nu märkas på gmnd av kraftig nedgång i användningen under de senaste åren.

Prop. 1992/93:179 BUaga 1

2.4 Framtida klimatpåverkan

Flera olika matematiska simuleringsmodeUer har använts för att bedöma ändringar i jordens klimat. Dessa modeUer är behäftade med osäker­heter och vissa faktorer kan ännu inte modeUeras tillfredsställande. De nyckelfrågor, för vUka ett förbätttat underlag behöver tas fram, berör mohibUdningen och utbytet av energi mellan hav och atmosfär.

Figur 2. Global temperaturökning i Scenzuiet "Inga ytterUgare åtgär­der."

oc

4 -

ö

vre os

ä

kerhets,-marginal

3 -

B

ä

sta uppskattningen

Nedre os

ä

kerhets-marginal

1 -

1990

2010

2030

2050

2070

2090

Källa: IPCC

IPCC har bedömt klimatpåverkan under olika antaganden om samhäUs­utvecklingen. Scenariet "Inga ytterUgare åtgärder" innebär - enUgt de modeUberäkningar som gjorts - att den globala medeltemperaturen skuUe öka med omkring 0,3 grader (0,2 - 0,5° C) per decennium under nästa sekel. Det betyder att den globala medeltemperaturen - jämfört med i dag - skuUe öka med omkring en grad tiU år 2025 och med när­mare fre grader (1,5 - 4,5° C) fÖre år 2100 (Figur 2). De regionala förändringama skuUe bU än större eUer mindre. Betydande förändringar

11

av nederbördens fördelning över jorden skuUe också bU resultatet av en    Prop. 1992/93:179 global temperaturförändring. Jorden skuUe bU betydUgt varmare än    BUaga 1 någon gång under de senaste 10 000 åren. Sådana förändringar skuUe förändra Uvsbetingelsema på jorden på ett omvälvande sätt.

I ett annat alteraativ där man fömtsätter en gradvis minskning av utsläppen av växthusgaser efter år 2020 och en lägre befoUcningstiUväxt kan ökningstakten begränsas tiU en takt som är av samma storleksord­ning som skett av naturUga orsaker, dvs. 0,1 grad per årtionde. Den totala temperaturökningen stannar vid drygt 1 grad i detta alternativ.

Temperaturen vid markytan bedöms öka snabbare än temperaturen över haven. Områden belägna på nordUga breddgrader bedöms vmtertid erhåUa en stöne temperaturhöjning än förändringen av medeltemperatu­ren på jorden. I övrigt är det är svårt att bedöma de regionala varia­tioneraa på jorden, särskUt i ttopUcema och på södra halvklotet.

Havsytans ruva bedöms öka mcui ca 20 cm tiU år 2025 och med ca 65 cm tiU år 2100, om inga åtgärder vidtas. Detta är en långsammare förändring än som tidigare diskuterats. Nivåhöjningen beror tiU en större del på att havet blir vamuire och tiU en mindre del på att glaciä-rer smälter.

2.5 Effektema av en förhöjd temperatur på jorden

Eftersom det inte har varit möjUgt att beskriva de regionala tempera­turhöjningarna särskUt noggrant, har man istäUet pekat ut de områden på jorden som anses vara särskUt känsUga för ett förändrat klimat. Allmänt sett är det inte medeltemperaturen i sig som är avgörande, utan förekomst av exttemvärden såsom sammanhängande perioder med hög temperatur och torka.

En global temperaturhöjning med 1,5 - 4,5 grader kommer att för­skjuta klimatzoneraa 10-40 mil inom loppet av en 50 års period. Eko­systemen kan inte anpassa sig i samma takt som klimatzonerna för­skjuts, vilket leder tiU förändrad artsammansättning och artdiversitet. Tundrazonen i Asien bedöms på sikt försvinna, vilket också kan leda tiU en ökad emission av metan från dessa marker. Minskad nederbörd kan innebära en ökad ökenutbredning i de norra delama av Afrika och främre Orienten. De förväntade effektema innebär att torkan i Sahelom­rådet sprider sig tiU savannerna. MedeUiavsområdet kan få problem med ökad torka och saltvatteninttängning i vattentäkter.

De mest utsatta jordbmksområdena återfinns i stora delar av Afrika, i östta BrasUien, Sydostasien och Centralamerika på 25 - 40 graders nordUg bredd. Det är stora skiUnader meUan olika länders förmåga att kunna anpassa sm jordbmksproduktion tiU de nya förhåUandena. De fattigaste ländema har minst föimåga att anpassa sig tiU de nya fömt­sättningaraa. I de norra delarna av Europa kan jordbruket komma att öka sin produktion om nederbörden mte minskar, vilket dock inte kan uteslutas.

De mest känsUga skogsbraksområdena är dels de skogar som har en lång omloppstid där en anpassning försvåras, dels de områden som i

dag har ett halvtorrt klimat. Problem med insektsangrepp liksom med    Prop. 1992/93:179 föryngringen kan inttäffa.  En förändrad skogsproduktion kan också    Bilaga 1 orsaka problem i de områden där människan är beroende av skogen som bränsle för maflagning och värme.

En höjning av havsytans nivå med 50 cm skuUe göra mUjontals män­niskor hemlösa. Det är Egypten, Bangladesh, Indien, Pakistan, Indone­sien, Vietnam och delar av Kina som är mest utsatta. Vissa ö-nationer belägna i Indiska oceanen kan komma att drabbas hårt.

En ökning av temperaturen kan också komma att medföra hälsoeffek­ter. Heta perioder ökar sjukdomsMen i hjärtkärlsjukdomar. De kemis­ka förhåUandena i atmosfären kan leda tiU en ökad ozonbUdning nära markytan. Man befarar också att vimssjukdomar som sprids med insekter kan få en ökad utbredning mot polerna. Härigenom kan populationer drabbas som har Uten motståndskraft mot sådana vimssjuk­domar. Den ökande saltvatteninträngningen kan också ge upphov tiU problem med renvattenförsörjningen.

2.6 Utsläppsreduktioner

Som framgått av vad jag tidigare anfört är ledtiderna långa beroende på ttögheten i klimatsystemet och genom att Uvslängden för koldioxid och andra växthusgaser i atmosfären är omkring 100 år. Det tar också tid för det industriaUserade samhäUet med en omfattande infrastruktur och specialutbUdad arbetskraft att genomföra stora omställningar, särskUt av energiförsörjningen.

Åtgärder som vidtas nu kan därför inte förväntas få något stöne genomslag de närmaste decennieraa. Detta förhåUande får inte tas som intäkt att vi kan vänta med att begränsa utsläppen, eftersom det då krävs kraftfuUare reduktionsprogram om målet är att inte överstiga en viss temperaturstegringsnivå. FöljaktUgen är det av väsentUg betydelse att redan nu vidtaga åtgärder och utforma långsUctiga handlingsprogram för att begränsa växthusgasema.

Forskaraa har beräknat hur stora reduktioner som krävs av utsläppen för att haltema i atmosfären inte skaU överstiga dagens nivå, som i sig är betydUgt högre än i förindustrieU tid. Det är inte samma sak som att enas om hur stor temperaturhöjningen, eUer ökningstakten, högst kan få vara med hänsyn tiU effektema. Men det ger en viktig information vUka forändringar i ulsläppsnivåer som krävs för att inte förändra dagens klimatsystem aUt för mycket.

13

TabeU 2. ErforderUg reduktion av anttopogena utsläpp av växthusgaser    Prop. 1992/93:179

för att halten av dessa inte skaU överstiga den nivå de har i dag.

Bilaga 1

Växthusgas______________ ErforderUg reduktion [%]__ 

Koldioxid

60 - 80

Metan

15 - 20

DUcväveoxid

70 - 80

CFC-11

70-75

CFC-12

75 - 85

HCFC-22_________________________ 40-50_________ 

Källa IPCC

Industriländema har ett särskflt .ansvar för att få tiU stånd en minskning av utsläppen. Huvuddelen av de utsläpp av växthusgaser som nu påver­kar attnosfären har sitt urspmng från mdustriländema. Det går inte att hejda en klimatförändring utan en omfattande omställning av världens energiförsörjning som innebär att fossUbränsleanvändningen måste minska avsevärt. Industriländeraa har också ett ansvar att medverka tiU art utvecklingsländema får del av effektiv och resurssnål teknik. Energi­förbmkningen i utvecklingsländema behöver emeUertid öka för att tiU­godose minimikraven för en go

3 Hittillsvarande arbete inom klimatområdet

3.1 Utsläpp av växthusgaser

Koldioxid är den viktigaste växthusgasen och står för huvuddelen av ut­släppen av växthusgaser i Sverige. Mer än 90 % av utsläppen härrör från användningen av fossUa bränslen, dvs. kol, olja och gas. Även förbränning av torv ger ett nettotiUskott av koldioxid och torven bör därför principieUt räknas ihop med de fossila bränslena. Förbränning av biobränslen ger däremot inget nettodflskott av koldioxid tiU atmosfären om återplantering sker. TabeU 3 visar koldioxidutsläppens utveckling meUan 1970 och 1991. För avfeUsförbränning är enbart den del av avfaUet som kommer från fossUt material inräknad. Av tabeUen framgår även utsläppen från industriprocesser. Huvuddelen kommer från den koldioxid som frigörs från kalksten vid cementproduktion.

14

TabeU 3 Utsläpp av koldioxid i Sverige 1970-1991, mUjoner ton/år.

Prop. 1992/93:179

Bilaga 1

År

Förbränning av bränslen"

Samfärdsel

Industri­processer

Summa

1970

80

16

4

100

1975

65

17

3

85

1980

57,3

21,9

2,8

82,0

1985

41,7

22,3

2,9

66,9

1986

40,3

24,2

3,3

67,8

1987

38,2

24,9

3,7

66,8

1988

33,8

25,9

3,4

63,1

1989

33,3

26,6

3,5

63,4

1990

30,0

25,6

3,6

59,2

1991

30,1

25,4

3,5

59,0

Källa SNV och SCB

" För industriproduktion, el- och fjärrvärmeproduktion samt för andra uppvärmningändamil.

Utsläppen av koldioxid nådde en topp år 1970 då ca 100 mUjoner ton koldioxid släpptes ut i Sverige. Från slutet av 1970-talet och fram tiU mitten av 1980-talet minskade koldioxidutsläppen markant. Efter denna nedgång har utsläppen stabiUserats på en ny lägre nivå av ca 60 mUjoner ton per år.

Minskningen skedde framför aUt genom att förbränning av fossila bränslen minskade för industriproduktion och för uppvärmningsända-mål. Utsläppsminskningen kan tiU en del ses som en konsekvens av höjda oljepriser och ökad effektivisering och energibesparing. Be­sparingama inom bostäder/service har dock i stort sett motverkats av att nya hus byggts. Den avgörande förklaringen tiU nedgången i koldioxid­utsläppen är övergång från olja tiU el och utbyggnad av kämkraften som skedde meUan år 1976 och 1984. Andra fektorer som påverkat utveck­Ungen är utbyggnaden av Qärrvärme och att den elproduktion med oljeeldade kondenskraftverk som fenns under 1970-talet i stort sett er­satts av kärnkraft.

Industrins minskade utsläpp under perioden har flera förklaringar. Dels har olja ersatts med el i samband med kämkraftsutbyggnaden, dels har höjda oljepriser lett tifl energibesparande åtgärder mom fiamför aUt energiintensiva industribranscher som massa- och pappersindustrin och jäm- och stålindustrin.

Omstmktureringar inom industrin har också påverkat utvecklingen,

särskUt nedläggningar av råvambaserad produktton och övergång tiU

produktion av mer förädlade produkter inom jäm- och stålindustrin,

15

metaUurgisk industri och gmvindustri. I ett globalt perspektiv är det en    Prop. 1992/93:179

ttend att energiintensiv råvamproduktion flyttar från industriländer tiU    Bilaga 1

utvecklingsländer. Detta bör uppmärksammas vid jämförelser mellan

oUka  länder  och  vid  bedömnmg  av  ttender  för  koldioxidutsläpp.

Industrins   koldioxidutsläpp   är   vidare   starkt   konjunkturberoende.

Svängningar i kapacitetsutnyttjande och produktion medför variationer i

utsläpp.

Medan utsläppen från energisektom - dvs. förbränning för uppvärm­ningsändamål och för elproduktion - och från industrin stadigt har minskat har ttafikens utsläpp av koldioxid successivt ökat sedan början av 1970-talet, framför aUt har utsläppen från vägtrafik ökat. Transport­sektoms andel av de totala utsläf)pen har ökat firån ca 17 % år 1970 tiU ca 40 % år 1990. De senaste två åren har utsläppen från transportsek­tom minskat.

Utsläppsmönsttet för koldioxid skUjer sig betydUgt mellan olika län­der. Sveriges och Norges situation skUjer sig från flertalet västeuropeis­ka länder genom att vi praktiskt taget inte har några koldioxidutsläpp från elproduktionen. I Sverige produceras el genom ungefar lika delar vattenkraft och kärnkraft. Frankrikes utsläppsmönster liknar Sveriges. Frankrike har också en stor kämkraftsbaserad elproduktion. Österrike och Schweiz har stora mängder vattenkraft och Uten fossUeldning. I länder utan fossUbaserad elproduktion blir transportsektoms andel av koldioxidutsläppen stor. Danmark, Tyskland, Storbritannien och USA har en stor fossUbaserad elproduktion. Genom att effektivisera elproduktionen, framför aUt genom att ersätta kolkraftverk med gaseldade kraftverk kan en övergång från dyrt och subventionerat kol tiU gas i det närmaste ge en hdvering av koldioxidutsläppen. Sverige och andra länder i liknande situationer måste däremot vidta åtgärder inom ttansport-, industri- och uppvärmningssektom för att klara mot­svarande krav.

En mängd olika faktorer påverkar koldioxidutsläppens storlek. En del förhåUanden har att göra med levnadsmönster, industristruktur, ttansport- och energisystem etc. Andra fektorer har att göra med yttte förhåUanden som klimat, befoUcningstäthet, tiUgång tiU altemativa energUcäUor samt är beroende av åtgärder som redan vidtagits.

Av tabeU 4 framgår att Sverige har låga specifika utsläpp både per capita och per BNP-enhet jämfört med andra industriaUserade länder.

16

TabeU 4 KoldioxidindUcatorer för ohka länder (1989)

Land/Länder-     Koldioxidutsläpp per     Koldioxidutsläpp per

grupp _____ invånare [ton/inv.]           BNP-enhet [ton/USD]

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

7,3

8,6 13,1 10,9 11,2

6,9 10,3

5,5 21,1

8,2

8,5 16,8

1,1

0,7 0,6 1,0 0,9 1.0 0,7 1,1 1,1 1,1 0,7 0,9

2,6

Sverige

Norge

Finland

Danmark

Västtyskland

Frankrike

Storbrittanien

Spanien

USA

Japan

EG och EFTA

Östeuropa

Asien

Källa: SNV

Den svenska skogen utgör i dag en sänka för koldioxid. TiUväxten i skogen är stöne än avverkningen, vilket leder tiU att koldioxid bmds i biomassan. Förråd av kol finns också i markens humus och i rötterna. Sedan slutet av 1800-talet har ett effektivare skogsbruk medfört att mängden skog stadigt ökat. Det ökande kvävenedfeUet har sannoUkt också haft effekt på tiUväxten. Som en konsekvens av detta ökar det genomsnittUga virkesfönådet. Det ökande virkesförrådet motsvarar en nettoackumulation av koldioxid i den svenska skogen på omkring 40 mUjoner ton koldioxid per år. TiU detta kommer att de utvunna produk­tema bmder koldioxid tiUs de bmtits ned. Vid en fortsatt god skogsvård kommer det samlade vUkesförrådet att öka i ytterUgare 20 tUI 60 år. Om skogsbraket däremot upphör kommer virkesförrådet och därmed bindningen av kol med tiden att återgå tiU vad som gäUer för naturskogar. Skogens framtida tiUväxt hotas av nedfeUet av försurande ämnen från atmosfären. Vi kan i dag mte fömtse konsekvenserna av det sura nedfaUet.

Den årUga avgången av koldioxid firån jordbruksmark har uppskattats tiU i storleksordningen 6 mUjoner ton koldioxid per år. UtdUcning av torvmossar ger på samma sätt ett tiUskott av koldioxid. Då det under tusentals år ackumulerade organiska materialet i torven används som bränsle, eUer oxideras under nedbrytningen på plats då vattennivån sänks och luften får tiUttäde, omvandlas bundet kol tiU atmosfärisk koldioxid.

17

2 Riksdagen 1992/93. I saml. Nr 179

Det bör slutiigen påpekas att de biologiska processema är av en annan Prop. 1992/93:179 karaktär än den tekniska användningen av fossila bränslen. Det är i det BUaga 1 här sammanhanget av betydelse att skUja på skogen som en sänka för koldioxid och som en reservoar för bundet kol. Skogens roU som sänka är endast temporär. Då en jämvUct har mstäUt sig mellan nedbrytning och upptag i skogen så fungerar skogen enbart som en reservoar. Människans mgrepp i de nattirUga biologiska processema verkar i båda riktningarna, HuvudsakUgen har de dock mneburit ökade halter av växtiiusgaser i attnosfären. TillräckUgt underlag finns inte i dag för att på ett rättvisande sätt kunna subttera skogens upptag av koldioxid från utsläppen av koldioxid vid förbränning av fossUa bränslen.

De av människan skapade utsläppen av metan i Sverige uppgår i dag tUl ca 500 000 ton årUgen. Avgången från upplagen beräknas vara ca 300 000 ton och djurhåUningen svarar för 120 000 ton årUgen. Dessa båda käUor svarar således för 80 % av de totala utsläppen.

I övrigt bildas metan i varierande grad vid oUka förbränningsproces­ser. Grovt sett kan man säga att ju bättte förbränning, desto mmdre metan bUdas. Förbränmngstekniska åtgärder och katalysatorer reducerar därför metanutsläppen väsentUgt. Metan bUdas även vid vissa mdusöi­eUa processer. Ofta sker utsläpp;n tiUsammans med andra kolväten. En stor naUirUg källa är myrar och vattendränkta marker. Även sjöar, vattendrag och havsområden avger metan. Data är dock här mycket bristfälUga. MänskUg påverkan av de naturUga systemen är en vUctig fektor. Utsläpp av närsalter skapar övergödning och därigenom syrefria mUjöer i sjöar och havsområden, vilket ökar avgången av metan. Ut-dUcningen av våbnarker från 1800-talet och fram tiU nu har däremot verkat i andra riktningen. De naturUga käUoma i Sverige bedöms vara betydUgt större än de som människan förorsakar. Osäkerheten i de naturUga flödena är dock betydande.

LUcsom för metan är de anttopogena tiUskotten av dUcväveoxid små i förhåUande tiU de naturUga flödena. MänskUg påverkan på de naturUga flödena genom förändrad markanvändning etc. är dock betydelsefuU. Mekanismema bakom avgången av dUcväveoxid från markprocesser är kompUcerade och kunskapen om hur oUka fektorer samverkar och på­verkar utsläppen är ofiiUständig.

TUlskott av kväve genom atinosfärisk deposition Uksom kväveutsläpp tUI vatten ökar bUdningen av dUrväveoxid. Kvävegödslingen mom jord­bmket är sannoUkt en betydelsefuU källa.

Utsläppen av dUcväveoxid från tekniska processer är betydUgt lägre än från biologiska system. Vid vissii mdusttiprocesser, firämst salpetersyra-tiUverkning, bUdas dUcväveoxid. DUcväveoxid bUdas även vid för­bränning.

När det gäUer övriga växtiiusgaser är långUvade flourkolväten av in­ttesse.

Flera ämnen av detta slag har tagits fram som ersättare för CFC. Den

mest aktueUa är HFC 134a som ersätter CFC 12 i vissa kylanläggningar.

Den nuvarande användningen är Uten men en snabb ökning kan forvän­

tas.

18

En annan gmpp är fuUständigt fluorerade ämnen med mycket lång    Prop. 1992/93:179 Uvslängd i atmosfären. Användningen som kemikaUe har hittills varit    BUaga 1 begränsad, men ämnen ur denna gmpp förekommer som "freon-fritt" altemativ både som isolergas och som köldmedel. CF4 och CiFj bUdas dessutom vid aluminiumtiUverkning. Mängderna är osäkra men kan vara betydande.

3.2 Hittills vidtagna åtgärder i Sverige

Jordbmksutskottet tog hösten 1988 upp frågan om effekten av kol­dioxidutsläpp i Sverige. Utskottet uttalade "att regeringen bör klarlägga energianvändningens effekter på koldioxidhalten i attnosfären och ut­arbeta ett program för att minska koldioxidutsläppen tiU vad naturen tål. Som ett nationeUt delmål bör anges att koldioxidutsläppen icke bör ökas utöver den nivå den har i dag." Riksdagen stäUde sig bakom detta ut­talande.

Hösten 1990 tog den dåvarande regeringen initiativ tifl överläggningar med förettädare för riksdagspartierna Folkpartiet Uberalema och Cen­terpartiet, i syfte att skapa ett underlag för långsUctigt håUbara beslut om energipoUtUcen. Överläggningarna slutfördes den 15 januari 1991 med cn överenskommelse om riktlinjer for energipoUtiken. Överens­kommelsen antogs av riksdagen (prop. 1990/91:88, bet. 1990/91 :NU40, rskr. 1990/91:373). I regeringsdeklarationen hösten 1991 understtöks att energiöverenskommelsen Ugger fest. I överenskommelsen ingår en sttategi mot klimatförändringar. I klimatstrategin lades stor vikt vid det interaationella arbetet. Det firamhöUs att industriländerna har en särskUd roU och ett särskUt ansvar för att minska klimatpåverkan. Det intema­tioneUa arbetet för att uppnå globala mål för begränsningar av klimatpå­verkan bör utgå från ett intemationeUt rättvist synsätt. Detta gäUer meUan industrUänder och utvecklingsländer men även inom den indus­triaUserade världen. Kraven på ländema bör ställas så att åtgäider kan vidtas på ett kostnadseffektivt och rättvist sätt med hänsyn tiU bl.a. nuvarande utsläpp per invånare och tifl tidigare åtgärder som har min­skat utsläppen.

EnUgt klimatstrategin bör arbetet på det nationella planet utformas så att Sverige kan vara pådrivande i det internationella arbetet. Av strate­gin framgår att;

"Strategin bör omfetta koldioxid och andra klimatgaser. Ett gemensamt EG/EFTA-mål, som senare kan breddas tiU övriga Europa och OECD, bör vara att de samlade koldioxidutsläppen år 2000 för de berörda ländergrappema inte får överstiga nuvarande nivå för att där­efter minska. Sverige har tiUsammans med övriga EFTA-länder nått en principöverenskommelse med EG om att utarbeta en gemensam position vad gäUer stabiUsering av koldioxidutsläpp. Åtaganden inom denna ram bör fördelas kosttiadseffektivt och rättvist mellan ländema. Formerna för detta blir föremål för senare förhandlingar inom EG-EFTA.

Ett samarbete meUan västeuropeiska länder kan även innehåUa förslag tiU samordnade ekonomiska styrmedel, stöd tiU åtgärder i Östeuropa

m.m. De insatser Sverige gör som stöd tiU omställningen i Östeuropa Prop. 1992/93:179 bidrar tiU en mer effektiv energianvändning och därmed tifl minskad BUaga 1 klimatpåverkan. Utvecklingen mot en aUtmer intemationeU elmarknad nödvändiggör att åtgärder mot koldioxidutsläppen från elproduktion samordnas med övriga länder i Västeuropa, så långt detta är möjUgt. Sverige bör i detta sammanhang verka för att prissättningen av el av­speglar de verkUga kostnadema inkl. mUjöpåverkan.

Det nationella arbetet om klimatförändringar bör utformas så att Sverige tiUsammans med övriga västeuropeiska länder kan vara pådri­vande i det intemationeUa arbetet. En svensk klimatstrategi måste vara åtgärdsmriktad. Den skaU omfatta samtUga klimatpåverkande gaser och samtUga samhäUssektorer. Sverige skaU aktivt verka för begränsningar av utsläppen även från sektorer som är beroende av att konkurrera på en intemationeU marknad. Långtgående sådana begränsningar fömtsätter mtemationeUt samarbete."

Sverige har vidtagit en rad åtgärder för att begränsa utsläppen av kol­dioxid. Under 1991 inttoducerades en koldioxidskatt i Sverige motsva­rande 25 öre per kg koldioxid. När det gäUer trafiksektom så trädde höjningen i kraft redan den 1 juU 1990 på motorbensin. Skatten på oblandad etanol har fegits bort. Från den I januari 1993 har energibeskattningen ändrats. Nedsättningen av allmän energiskatt och koldioxidskatt för industrin kommer i sin helhet att tas bort under år 1995. Nedsättningsreglema hai inneburit att energibeskattningen inte haft någon styrande effekt för de energiintensiva företagen så fort energiskattebelastningen överskridit en viss procentsats av förädlingsvär­det. Genom att slopa bestämmelsema kommer den energiintensiva uidustrin i likhet med annan förbmkning att på marginalen drabbas av skatt. Ändringen av koldioxidskatten innebär bl.a. höjning av koldiox­idskatten från 25 öre per kg koldioxid tiU 32 öre. Vidare innebär för­slaget att även den konkurrensutsatta industrin kommer att omfettas av en likformig koldioxidskatt, i det fåUet uppgående tiU 8 öre per kg. Ondäggningen av energibeskattningen innebär att Sverige befäster sin tätposition interaationeUt sett '.ad gäUer åtgärder på klimatområdet. Från den första januari 1993 höjdes också bensinskatten med 77 öre/l for blyfri bensin och med 97 öre/ för annan bensin. Skatten på bensin är ett viktigt styrmedel inom klimatområdet.

I kompletteringspropositionen våren 1992 (prop. 1991/92:150) angavs art ett belopp om 500 mUjoner kronor per år skuUe användas tiU energi­effektivisering, föraybara energUcäUor och vissa mUjöåtgärder inom Östersjöregionen.

Andra viktiga instmment i arbetet med att minska utsläppen av kol­dioxid utgörs av särskUda program för omställning av det svenska energisystemet. Stödsystemet uppgår i sm helhet tiU nära 3 mUjarder kronor under en femårsperiod. Chefema för Jordbruks- och Näringsdepartementen kommer senare att beskriva de olika stödsyste­men.

Ett annat vUctigt uislag i 1991 års energipoUtiska beslut 8f att riks­

dagen och regeringen skaU ha möjUghet att bedöma resultatet av in-

20

satserna för energUiushållning och för ny kraft- och värmeproduktion.

Det fömtsätts att de resultat som uppnås genom de energipoUtiska pro-    Prop. 1992/93:179

grammen årUgen skaU redovisas tiU riksdagen i budgetpropositionen.    BUaga 1

Regermgen skaU samtidigt förelägga riksdagen förslag om de ytterUgare

åtgärder som är motiverade. Det är därför, enUgt beslutet, nödvändigt

att de energipoUtiska programmen fortlöpande följs upp och utvärderas.

Chefen för Näringsdepartementet kommer senare att utveckla denna

fråga.

4 Konventionen om klimatförändringar

4.1 Tillkomsten av konventionen om klimatförändringar

FN:s generalförsamling behandlade under hösten 1988 ett förslag från Maito att anta en resolution om Protection of Global Climate for Present and Future Generations. Resolutionen antogs enhäUigt av generalför­samlingen i december 1988. Resolutionen uttrycker oro över att mänsk­Uga aktiviteter kan förändra det globala klimatsystemet i en sådan rikt­ning att det hotar nuvarande och framtida generationer. Resolutionen utmynnar i slutsatsen att klimatförändringar är ett gemensamt problem för hela mänskUgheten och att ett globalt samarbete är nödvändigt för att ta tiUvara dess gemensamma inttessen. Sedan dess har en rad in­temationeUa möten med vetenskapsmän, tjänstemän och poUtiker håUits och klimatfrågorna blev successivt en aUt mer framträdande punkt på den mtemationeUa agendan. VUctiga möten höUs i Toronto 1988,[REDACTED_EFTERNAMN] 1989, Noordwijk 1990, Bergen 1990 och Geneve 1990.

Den första ministerkonferensen höUs i Noordwijk i Holland år 1989. Mötet enades om att industrUändema borde stabiUsera sina utsläpp så snart som möjUgt, på nivåer som skuUe anges av en klimatpanel, IPCC (Intergovemmental Panel on Climate Change) och den andra världskon­ferensen om klimatfrågor.

FN:s mUjöprogram (UNEP) och världsmeteorologiska organisationen (WMO) bUdade i slutet av år 1988 kUmatpanelen (IPCC). Panelens uppgift var att ge en samlad värdering av växthuseffekten och redovisa möjUga åtgärder for att begränsa den. Ett mycket stort antal forskare från mer än 70 länder har deltagit i arbetet. TUI ordförande valdes pro­fessor Bert BoUn, Stockhohns universitet. IPCC:s första slutrapport färdigstäUdes vid ett möte i SundsvaU år 1990. IPCC fick sedermera ett uppdrag att uppdatera sin rapport i avsikt att komma tiU användning i arbetet med att skapa en konvention om klimatförändringar. Arbetet inom IPCC har haft en mycket stor betydelse för möjUgheten att för­handla fram en klimaticonvention.

MöjUgheten att börja förhandla om en klimatkonvention diskuterades

under FN:s generalförsamling första gången under hösten 1989. Det var

länge oklart vilket organ som skuUe ges förhandlingsuppdraget. Hösten

1990 beslöt generalförsamlingen att tiUsätta en förhandlingskommitté

(INC) som fick i uppdrag att formulera ett mtemationeUt avtal som

skuUe kunna undertecknas vid FN:s konferens om mUjö och utveckling

ijuni 1992.

21

FörhandUngama om en klimatkonvention startade i febmari 1991. Prop. 1992/93:179 Fransmannen Jean Ripert valdes tiU ordförande och totalt genomfördes Bilaga 1 sex förhandlingssessioner. De små östaterna i Karibien och Stilla havet var bland de mest pådrivande nationema för att få tiU stånd ett bindande och långtgående avtal. EG-kommissionen spelade en mycket aktiv roU i förhandlingsarbetet, främst för att få gehör för åtgärdsprogram för att begränsa koldioxidutsläppen. Flera av de oljeproducerande nationerna intog däremot en avvaktande attityd.

USA deklarerade på ett tidigt stodium att man mte kunde acceptera en bindande målsättning att stobiUsera utsläppen av koldioxid tiU sekel­skiftet. I StäUet betonade USA vikten av ett konkret åtgärdsprogram som skuUe omfetto samtUga växthusgaser.

Utvecklingsländema fäste stor vikt vid att tillfoga ett avsnitt med principer i klimatkonventionen. Utvecklingsländema viUe framför aUt slå fest att industriländema svaiar för de störsto utsläppen av växthus­gaser och att industriländeraa diirför måste to huvudansvaret för att lösa kUmatproblemen. En annan central fråga för utvecklingsländema var att skapa en finansieU mekanism for resursöverföringar från industriländer tifl utvecklingsländer.

Förhandlingama var, enUgt samstämmiga bedömningar, refetivt kom­pUcerade inte minst mot bakgmnd av att många regeringar hade utmstot sma förhandlingsdelegationer med detaljerade mandat som medgav få öppningar för kompromisser. Den 9 maj 1992 kunde konventionstexten emeUertid slutgUtigt antos med acklamation av mer än 170 nationer.

Sverige underteckande tiUsammans med 152 andra nationer klimat­konventionen under FN-konferensen i Rio de Janeiro. HittiUs har ett flertal länder ratificerat konventionen, bl.a. Canada och USA. Om de planer som nu föreUgger för ratifikation reaUseras kan konventionen ttäda i kraft redan under år 1994.

4.2 Konventionens huvudsaldiga innehålll

FN:s ramkonvention om klimatförändring lägger gmnden för fortsatt intemationeUt samarbete på klimatområdet. Partema förpUktar sig att uppnå vissa genereUt formulerade mål, nämhgen att minska utsläppen av växthusgaser, att öka upptogen av sådana gaser i sänkor och att underlätto ekosystemens successiva anpassning tiU klimatförändring. Konventionen är uppbyggd på ett processorienterat sätt med bestämmelser om kontinuerUg uppföljning i form av rapportering från partema och granskning av nationella program och planer. Detto gör det också möjUgt för parteraa att gå vidare inom konventionens ram genom att ytterUgare förstärka och kvantifiera sina åtoganden i ljuset av nya mätdato och vetenskapUga forskningsrön om klimatutvecklingen och sambanden mellan klimatförändring och växthusgaser.

Konventionens parter är uppdelade i två länderkategorier, utvecklade uidustrUänder och utvecklingsländer. Stoteraa i det tidigare Östeuropa

räknas tiU industrUänderaa, men det noteras att de befinner sig i ett

22 övergångsskede.

En vUctig faktor i det fortsatta interaationeUa arbetet med Prop. 1992/93:179 kUmatfrågoraa är att mdustriländema enUgt konventionen har åtogit sig Bilaga 1 att finansiera de extrakostnader som uppstår för utvecklingsländerna på gmnd av de åtoganden som skaU genomföras inom konventionens ram. IndustrUändema har därmed accepterat att bekosto de åtgärder man förväntar sig från utvecklingsländema för att bemöto den globala klimatförändringen. De exakto kostnadema för dessa åtgärder, och sättet att beräkna kostnader, feststäUs mte i konventionen utan det uppdras åt partskonferensen att fetto erforderUga beslut. Kostnader för projekt och Uknande msatser i utvecklingsländer avses, åtminstone under en interimsperiod, finansieras vm den globala mUjöfonden (GEF). Kostnader för utvecklingsländemas nationella planer och rapportering tiU partskonferensen avses finansieras med andra medel från industrUändema.

Denna starka koppling meUan industriländernas åtoganden att stäUa finansieUa resurser tUl förfogande för att utvecklingsländerna skaU kunna genomfora åtgärder för att bemöto global klimatförändring gör det mycket viktigt att tillräckUga resurser satsas på det vetenskapUga arbetet inom konventionens ram. Övertygande bevis från vetenskapUg expertis torde nämUgen erfordras för att åstodkomma den attitydförändring hos utvecklingsländeraa som behövs om dessa länder skaU förmås att beakto den globafe klimatförändringen när de fettar ekononuska och poUtiska beslut om långsiktiga telcniska vägval som kommer att inverka på det globala klimatet under mycket lång tid. Lyckas mte detto torde mustrUändema vara hänvisade tifl altemativet att tUUiandahåUa mycket stora finansieUa resursöverföringar tiU utvecklingsländema om man viU få dessa länder att föra en poUtik som gör det möjUgt att stobiUsera utsläppen av växthusgaser på längre sikt, särskUt som utvecklingsländema klart deklarerat att de för egen del prioriterar ekonomisk utveckling och avskaffande av fettigdom och fått dessa prioriteringar accepterade av industriländema i konventionen.

Konventionen innehåUer ett mledande avsnitt samt 24 artiklar. TiU konventionstexten hör också en resolution som drar upp riktlinjer för arbetet tiUs dess konventionen ttätt i kraft.

I inledningen understryks klimatfrågans aflvarUga karaktär och oron över att mänskUga verksamheter förstärker den naturUga växthuseffek­ten, vUket befaras leda tiU skadUg mverkan på människan och ekosyste­men. I inledningen framhåUs även vikten av att industriländer skrider tUI omedelbar handUng för att motverka växthuseffekten.

I anikel 1 definieras en rad begrepp. Definitioneraa är i huvudsak vetenskapUga tiU sin karaktär. Det bör noteras att begreppen "utsläpp", "käUor" och "sänkor" omfattar aUa utsläpp resp. processer, inte bara de som förorsakas av mänskUga aktiviteter.

Artikel 2 anger konventionens mål. Den slutgUtiga målet är att

StobiUsera halten av växthusgaser i atinosfären vid en sådan nivå och

mom en sådan tidsram att Uvsmedelsproduktionen inte hotas och att

ekosystemen kan anpassa sig på ett naturUgt sätt. Samtidigt festslås att

vidtogna åtgärder skaU möjUggöra håUbar ekonomisk utveckling.

23

Konventionen lägger fest vissa gmndläggande principer och synsätt    Prop. 1992/93:179

som vägledning för partema i artikel 3.

Bilaga 1

I punkt 1 sägs att klimatet ska skyddas tiU förmån för nuvarande och kommande generationer. Detto ska ske på ett rättvist sätt och med beaktande av partemas gemensamma men difirentierade ansvar och förmåga att vidtoga åtgärder. Industriländeraa har den ledande roUen.

Hänsyn skaU tos tiU utvecklingsländemas specieUa behov och omstän­digheter, vilket kommer tiU uttrj'ck i punkt 2.

I punkt 3 i denna artikel slås försUctighetsprincipen fest. Avsaknaden av fuUständig vetenskapUg säkerhet får inte användas som skäl för att inte vidto nödvändiga åtgärder. Åtgärder for att motverka klimatför­ändringar ska vara kosmadseffektiva samt to hänsyn tiiU olika socio­ekonomiska förhållanden. Åtgäider får genomföras gemensamt i sam­verkan meUan flera parter.

Punkt 4 slår fest rätten och skyldigheten att främja en håUbar ut­veckling samt stryker under betydelsen av god ekonoinisk utveckling för att en part skaU kunna vidto åtgärder tiU skydd för klimatet.

Punkt 5 betonar vikten av ett öppet intemationeUt ekonomiskt system och att åtgärder inte får leda tiU stömingar i den mteraationella handeln.

I artikel 4 beskrivs parternas åtoganden. Punkt 1 mnehåUer förpliktelser som gäUer för alla parter. Varje land skafl rapportera och pubUcera sina utsläppsdato för växtiiusgaser och upptogen i sänkor. Parterna skaU genomföra program i syfte att begränsa utsläppen av växthusgaser. Programmen skaU pubUceras och ses över regelbundet. Parteraa skaU främja användningen av tekniker som begränsar eUer eliminerar utsläpp av växthusgaser inom afla sektorer. PoUtiska beslut fcimtsätts innehåUa bedömningar av konsekvensema från Iclimatsynpunkt.

Vidare skaU parterna samarbeto och främja vetenskapUg forskning och utveckling inom aUa områden som berör klimatet. UtbUdning och uiformation om växthuseffekten skaU främjas.

Den andra punkten är en av de mest centrala i konventionstexten. För att differentiera åtogandena fimis två Ustor av länder upptogna som bUagor tiU konventionen, bUaga 1 omfattar OECD-länderna samt EG. BUaga 2 omfattar dessa parter samt f.d. östländer. De sistnämnda länderaa har i punkt 6 tiUerkänts vissa övergångslösningar och omfattas mte av åtogandet om resursöverföringar tiU utvecklingsländerna enUgt punkt 3 i samma artikel.

EnUgt punkt 2(a) skaU industtUänderaa föra en nationeU poUtik och vidto åtgärder fÖr att motverka klimatpåverkan. Sådana åtgärder bör leda tiU att utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser vid sekelskif­tet bör återgå tiU tidigare nivåer.

Därvid bör man beakto att det finns stora skillnader beträffande ut­

gångspunkter, fömtsättningar och möjUgheter mellan ländema. Åtgär­

derna måste därför ses mot bakgmnd av det enskUda landets utgångs­

läge, ekonoiniska situation m.m. Vidare finns en hänvisning tiU behovet

av rättvis fördelning av åtgärdema meUan ländema. Parteraa ges möj­

Ughet tiU att genomföra åtegandena gemensamt eUer i samarbete.

24

För mdustrUändema gäUer samtidigt enUgt punkt 2(b) att rapportera Prop. 1992/93:179 om den nationeUa klimatpoUtUcens inriktning, åtgärdsprogram liksom Bilaga 1 projicerade utsläpp och upptog i sänkor. Dessa rapporter skaU granskas av den försto partskonferensen. I samma stycke anges att syftet med åtgärdsprogrammen är att utsläppen av koldioxid och andra växthus­gaser bör återgå tifl den nivå som rådde år 1990. Denna rapporterings­skyldighet kommer att bU föremål för partemas regelbundna gransk­ning.

Den försto partskonferensen skaU i enUghet med punkt 2(c) to ställning tiU metodik för utsläppsberäkningar och metoder for att be­räkna upptog av växthusgaser. Vid det tillfaUet får man to ställning tifl om åtogandena att stobiUsera utsläppen avser varje växthusgas för sig eUer om man kan räkna samman dem enUgt någon vetenskapUgt godtog­bar metod. Detto framgår inte klart av konventionstexten. Vidare skaU kriterier för gemensamt genomförande utarbetas.

EnUgt punkt 2(d) skaU den försto partskonferensen också pröva tiUämpUgheten av bestämmelseraa om åtogandet enUgt (a) och (b) och vidto de förändringar av konventionstexten som kan vara motiverade med hänsyn tiU bl.a. vetenskapUga framsteg. En andra översyn av samma slag skaU göras senast under år 1998.

I punlct 3 anges att industriländema skaU tillhandahåUa nya och addi­tioneUa resurser för att bestrida de överenskommna totafe kostnader som utvecklingsländema behöver för att uppfyUa sina åtoganden vad gäUer rapportering. Sådana finansieUa resurser skaU också tillhandahål­las för de överenskomna kostnaderaa for utvecklingsländemas åtgärder enUgt artikel 1.

Punkt 4 innebär att partema i bUaga 2 skaU stödja de utvecklings­länder som är särskUt utsatto för klimatförändringar.

Punkt 5 innehåUer ett åtogande för ländema i bifega 2 att överföra teknologi tiU utvecklingsländerna och understödja utvecklingen av ut­vecklingsländemas inhemska kapacitet och teknologier. Sisto meningen i denna paragraf stodgar att även andra länder som inte är Ustode i bUaga 2 kan göra detto.

Punkt 7 behandlar utvecklingsländemas krav på bistånd för att genomföra åtoganden enUgt konventionen. Här fömtsätts att resurs- och teknologiöverföringar kommer tiU stånd innan utvecklingsländerna förväntas genomföra några av åtogandena.

I punkt 8 Ustos de kategorier av länder som har ansetts vara särskUt känsUga för klimatförändringar.

I punkt 9 har de minst utveckfede länderaas behov framhåUits.

Punkt 10 innehåUer en hänvisning tiU de svårigheter som kan uppkomma for länder som är beroende av inkomster från fossife bräns­len eUer som har svårt att finna alternativ tiU användningen av fossife bränslen.

Artikel 5 behandlar behovet av forskning och systematisk insamling av

dafe inom klimatområdet. Parterna skaU stödja och vidareutveckfe

interaationeUa forskningsorganisationer och program. Forsk­

ningsinsatserna bör stärkas, särskUt i utvecklingsländema. Vidare skaU

25

parteraa främja utbyte av cfeto mellan nationerna och to särskUd hänsyn    Prop. 1992/93:179

tiU utvecklingsländeraas behov av att delto i arbetet.

Bilaga 1

EnUgt artikel 6 åtar sig partema att främja och underlätto information om klimatförändringar och dess effekter tiU allmänheten. UtbUdningsin­satser riktede tiU allmänheten och tiU yrkesverksamma inom teknik och vetenskap betonas, liksom vUcten av att alfe medborgargrapper får möjUghet att delte i information.sarbetet. För utvecklingsländema under­stryks behovet av expertutbyte.

Partskonferensen är konventionens högsto beslutande organ. Dess vUctigaste funktioner beskrivs i artikel 7. Partskonferensen skaU se tiU att partema fuUgör sina åtoganden i konventionen eUer i andra juridislct bindande dokument under konventionen. Rapporter skaU regelbundet utarbetos.

Kommittén för vetenskapUg forskning skaU sörja för att vetenskapUga utvärderingar om klimatförändringar utarbetas i enUghet med artikel 9. Arbetet skaU bedrivas under överinseende av partskonferensen och med hänsyn togen tiU existerande organ. Det egentUga utvärderingsarbetet skaU aUtså mte Ugga på kommittén, men den har tiU uppgift att to fram beslutsunderlag i form av vetenskapUga utvärderingar över effekten av de åtgärder som har vidtogits under konventionen. Vidare skaU kommittén visa på effektiva telcnologier och ge råd om hur de skaU kunna överföras tiU utvecklingsländerna. Kommittén skaU också vara rådgivande när det gäUer att starto nya vetenskapUga program för kUmatförändringar. SlutUgen skaU kommittén bereda frågor som uppkommer i andra organ under konventionen.

I artikel 10 anges mandaten Rir kommittén för genomförande. Denna artikel har varit foremål för kompakt motstånd från utvecklingsländeraa. Man har hävdat att någon sådan kommitté inte behövs och att arbetet kan klaras av partskonferensen. IndustrUänderna har hävdat att denna kommitté har en mycket viktig fiinktion för att få tiU stånd en kraftfuU konvention. Resultotet blev en mycket kortfettod text om kommitténs uppgifter, samt att partskonferensen har det övergripande ansvaret för genomförandet. Kommittén skall to emot och behandfe rapporter från parteraa över vidtogna åtgärder, emissionsdato m.m. Kommittén skaU också hjälpa tUl att utvärdera om de åtgärder som åsyftos i konventionen och som vidtos av partema är tiUräckUga med hänsyn tifl UtveckUngen.

I artikel 11 anges ramama för den finansielfe mekanismen. Flera svåra frågor t.ex. partemas relation tiU den operativa delen av den finansieUa mekanismen skaU beslutos på konventionens förste möte. Liom fyra år efter konventionens försto möte skaU den finansieUa mekanismen om­prövas.

I punkt 1 etobleras en finansieU mekanism för överföring av finan­

sieUa resurser mkl. teknologi tiU utvecklingsländer. Överföringen skaU

ske på gåvobasis eUer koncessionella villkor. Den skaU fungera under

vägledning från och rapportera tiU partskonferensen som skaU bestämma

inriktning av mekanismens arbete och prioritera i enUghet med konven­

tionens föreskrifter. Det operativa ansvaret skaU anförtros åt ett eUer

26

flera existerande UitemationeUa organ.

Mekanismen skafl ha en rättvis och balanserad representotion av    Prop. 1992/93:179

länder som skrivit på konventionen.

Bilaga 1

EnUgt den ttedje punkten skaU partskonferensen och den eUer de organisationer som anförttos det operativa ansvaret för den finansieUa mekanismen skaU sluto en överenskommelse för att uppfyUa punkterna 1 och 2. Överenskommelsen skaU inkludera villkor för att garantera att finansierade projekt uppfyUer den poUcy och inriktning som feststäUts av partskonferensen. Villkoren skaU vara så utformade att de möjUggör att ett enskUt projekt kan omprövas. Regler för rapportering från den operativt ansvariga organisationen tiU partskonferensen skaU festställas. Vidare måste man lägga fest vilka resurser som är nödvändiga för att uppfyUa konventionen samt ange kriterier för regelbunden granskning av om dessa är tillräckUga.

EnUgt Qärde punkten skaU partskonferensen vid sitt försto möte genomföra denna överenskommelse och se över de interimsarrangemang som finns i artikel 21 punkt 3.

I femte punkten sägs att industriländer också får bistå utvecklings­ländema med resurser för uppfyUandet av konventionen på bifeteral och regional basis samt via andra multUaterafe kanaler.

Artikel 12 behandlar rapporteringsskyldigheten under konventionen. Utvecklingsländema har varit rädcfe för att konventionen skuUe få en form av överstotUghet, bl.a. tiU följd av föreskrifter om granskning av nationeUa rapporter. Överenskommelse kunde nås genom att döpa om artikeln från "Reporting" tiU "Communication of Information". Dessutom är åtoganden om rapportering olika for industriländer, utvecklingsländer och för f.d. östiänder.

AUa parter skaU rapportera date för utsläpp och sänkor av växthusgaser och ge en genereU redovisning över vilka åtgärder som har vidtegits med anledning av konventionen. Industriländema skaU lämna en mer detaljerad redovisning och också göra en beräkning över effekten av vidtegna åtgärder för att nedbringa utsläppen av växtiiusgaser tiU 1990 års nivå vid slutet av seklet, i enUghet med artikel 4. OECD-ländema skaU dessutom visa vilka ekonomiska bidrag man lämnat tiU den finansieUa mekanismen, vilka åtgärder man vidtegit för att underlätte teknologiöverföring och i vilket avseende man hjälpt de särskUt utsatte ländema när det gäUer att mUdra effekten av klimatförändrin gar.

Utvecklingsländerna kan i sina rapporter föreslå projekt mom klimat­området som behöver ekononuskt stöd m.m. för att genomföras.

IndustrUändema skafl lämna sin förste redovisning senast sex månader efter det att konventionen ttätt i kraft. Övriga länder efter tte år.

Artikel 13 stodgar att partema vid sitt förste möte har att to ställning tiU humvida man skaU etoblera någon form av mekanism som skaU kunna anUtos för att behandla frågor som gäUer genomförande av konventionen. Flertalet industriländer önskade få en sådan mekanism etoblerad redan i konventionen. Utvecklingsländerna motsatte sig dock detta.

Artikel   14   om   tvistiösning   följer   en   ttaditioneU   modeU   med

27

förhandUngar som ett försto steg. Om tvisten inte kunnat lösas inom 12

månader kan den, på begäran av endera av partema, hänskjutas tiU för­likning. En särskUd förlikningskommission skaU då etobleras.

Artikeln innehåUer även ett altemativt förfarande som gör det möjUgt för en part att acceptera bmdande tvistiösning i form av skUjedom och/eUer hänskjutande av tvisten tUl Intemationella domstolen i[REDACTED_EFTERNAMN] genom en skriftUg deklaration tUl depositarien. Innan erfarenhet vunnits av hur konventionen kommer att fungera anser jag att Sverige inte bör avge en sådan deklaration.

Konventionen innehåUer i övrigt sedvanUga bestäinmelser om bifegor, ändringar, protokoU, ratifikation, ikraftträdande m.m. (artUdama 15-24).

TiU konventionen hör också en resolution som stedgar betydelsen av en tidig start av arbetet med åtgärder m.m. enUgt konventionen. För att nå dette syfte kommer man redan under år 1993 att börja förbereda den förste partskonferensen efter det att konventionen trätt i kraft.

Flera uppgifter skafl, som jag redan nämnt, behandlas av partskonferensen vid dess första möte. Den kommer att besluto om procedurfrågor och budget för de olika organen i konventionen inkl. för sin egen verksamhet. För att konventionen skaU bU meningsfuU måste den också besluto om en metcxlilc för att beräkna utsläpp och sänkor av växthusgaser och om kriterier för gemensamt genomförande. Granskning av industriländernas poUtik och åtgärder för att uppfyUa åtegandena i punkt 4 skaU också göras vid det förste mötet. I det sammanhanget skaU partema u'ärdera om åtegandena enUgt artikel 4, punkt 2(a) och (b) är tillräckUga mot bakgmnd av den tekniska och vetenskapUga utvecklingen. De måste också beslute om den globafe mUjöfonden (GEF) även efter övergångsperioden skaU vara konventionens finansieUa mekanism. Det är också viktigt att arrangera tekniskt och finansieUt stöd tiU utvecklingsländema så att de skaU kunna te fram nationeUa rapporter om vidtegna åtgärder, utsfeppsberäkningar m.m. SlutUgen måste partskonferensen avgöra om det behövs ett fristående arrangemang som kan behandfe frågor om konventionens genomförande.

Prop. 1992/93:179 Bilaga I

4.3 Godkännande av klimatkonventionen

Mitt   förslag:   Regeringen   överlämnar   klimatkonventionen   tiU riksdagen för godkännande.

Skälen för mitt förslag: Det krävs långtgående åtgärder för att hejda en ökning av växthusgasema i atmosfären. Det vetenskapUga underfeget tyder på att utsläppen måste minska med 50-80 %. Att låte utvecklingen fortsatte i enUghet med dagens ttender skuUe förändra Uvsbetingelsema på jorden på ett mycket påtogUgt sätt. Växtiiusgasemas stora ttöghet och långa uppehåUstid i attnosfäi-en mnebär att när en klimatförändring

28

väl har inttäffat kommer det att to mycket lång tid innan man kan återgå    Prop. 1992/93:179 tiU tidigare förhållanden. Det är ciärför utomordentUgt vUctigt att mrikto    Bilaga 1 den långsiktiga samhäUsutvecklingen mot kraftigt reducerade utsläpp. KUmatkonventionen är en nödvändig bas för det fortsatte interaationeUa arbetet för att motverka klimatförändringar.

Klimatkonventionen är en ramkonvention och dess artiklar medför inte några problem i förhållandet tifl svensk rätt. Någon situation där Sverige inte skufle kunna uppfylfe sina förpliktelser enUgt konventionen kan för närvarande inte fömtses. Jag kommer senare i dag att redogöra för utformningen av den svenska klimatsttategm samt ange vissa preciseringar av målsättningama på klimatområdet. De förändringar jag föreslår Ugger helt i Unje med klimatkonventionens inriktning och en­skUda bestämmelser.

5 Strategi och mål för en minskad klimatpåverkan

5.1 Kostnadseffektivitet och rättvis fördelning

Klimatfrågan är världsomfettande och resulfet av utsläpp av klimatpå­verkande gaser från aUa jordens länder. Den helt övervägande delen härrör från de rika ländema.

Klimatpåverkan från växthusgaser är oberoende av var på jorden utsläppen äger mm. Effekterna är svårbedömda, men hotbUden har bhvit aUt tydUgare i takt med att kunskapen har utveckfets på området. Mot denna bakgmnd är det naturUgt att försiktighetsprincipen niåste tiUämpas i klimatpoUtiken dvs. att bristen på kunskap mte får användas som argument fÖr att inte vidto åtgärder.

Kosmadema för att begränsa utsläppen och vidto andra åtgärder for att motverka ökningen av växthusgaser i atmosfären varierar i hög grad. Ett flertal intemationeUa studier visar att kostaadema för att begränsa t.ex. koldioxidutsläpp spänner över stora mtervaU såväl mom som mel­lan nationer.

I vissa faU kan avsevärda reduktioner av utsläpp åstodkommas tiU låga eUer obetydUga kostnader och även vara ekonomiskt lönsamma för det enskUda landet eUer individen. I andra feU kan kostnaden för reduktio­ner vara betydande, särskUt i länder som redan genomfört långtgående åtgärder för att effektivisera energisystemet.

Klimatfrågans komplexitet och globafe omfettning innebär att ingen enskUd nation eUer gmpp av nationer på ett avgörande sätt kan bidra med tillräckUga mofetgärder för att begränsa växthuseffekten. Uppgiften är gemensam för världssamhäUet. Detto förhåUande liksom den stora variationen i kostnadema for åtgärder har inneburit att kraven på kostnadseffektivitet har bhvit en utgångspunkt för klimatpoUtUcen både nationeUt och intemationeUt.

Kostnadseffektivitet innebär att ett visst givet mål, exempelvis en

minskning av ett utsläpp uppnås tiU lägsto kostnad eUer omvänt att varje

satsad resurs skaU ge störsto möjUga utsläppsminskning.

2.9

MöjUghetema att utforma en kostnadseffektiv strategi för att förhindra    Prop. 1992/93:179 klimatförändringarna   påverkas  emeUertid   av   de   stora  ekonomiska    Bilaga I skillnaderna mellan i försto hand industriaUserade västländer och länder i ttedje världen. Därför har också rättviseaspekten och krav på en rimUg bördefördelning mellan oUka länder bUvit en utgångspunkt i det UitemationeUa klimatsamarbetet.

Omfattningen vad gäUer utsläppen av växthusgaser innebär att genereUt verkande styrmedel tsr sig särskUt attraktiva. HittiUs har koldioxidskatter börjat tillämpas i Sverige och några andra länder. På lång sikt kan ännu oprövade system med överlåtbara utsläppskvoter bU aktueUa. Överlåtbara utsläppsk'oter är också instmment som kan ge kostnadseffektiva lösningar, men det återstår ett omfettande arbete innan sådana system kan tiUämpas i det intemationeUa regelverket på mUjöområdet.

Marknadsinriktode styrmedel som skatter eUer kvoter ger företog och andra incitament att sträva efter att minska utsläppen på biUigaste sätt. De ger också tydUga signaler tiJl marknaden att utforma nya tekniska eUer organisatoriska lösningar.

I öststotema har avsaknaden av väl fungerande marknader och en kostnadsrelaterad prissättning på energi lett tUl ett mycket omfettande slöseri och bristande energieffektivitet. Utsläpp av metan frän läckande naturgasledningar i det ryska naturgassystemet är en av de större käUor-na tiU metanutsläpp i Europa. Sådana läckage kan åtgärdas tUl mycket låga kostaader och är ofto direkt lönsamma.

SkUlnaderaa i möjUgheten att vidte åtgärder kan vara mycket stora också meUan industriländer. I flera länder kan exempelvis en aweckling av mhemsk kolproduktion tiU fönnån för ett ökat utayttjande av naturgas innebära att den specifika koldioxidutsläppet per producerad kWh elenergi halveras.

Kostaadema for ytterhgare reduktioner utöver den minskning av koldioxidutsläppen som redan har åstedkommits i t.ex. de nordiska länderaa framstår som förhållandevis höga beroende på långtgående effektivisering och en hög andel icke fossU energi.

Villkoren för en begränsning av utsläppen på nationeU nivå skUjer sig därför i hög grad mellan ländema.

KUmatkonventionen är en bekräftelse på industriländernas vUja att gå före övriga länder inte bara när det gäUer att bära kostnadsbördan utan även i hög grad när det gäUer att genomföra åtgärder i det egna landet. På detta sätt markerar också industriländema ttovärdighet och poUtisk tyngd åt sttävandena att motverka växthuseffekten.

Även mom Sverige bör insatser och åtgärder styras i huvudsak med utgångspunkt i sttävan efter kostnadseffektivitet. Överväganden av t.ex. fördelningpoUtisk eUer energipoUtisk art har emeUertid betydelse i avvägningen av insatemas fördelning i samhäUet.

Åtgärder mot koldioxidutsläpp från elproduktion bör samordnas med övriga Europa.

Utvecklingen mot en intemationaUserad elmarknad nödvändiggör

intemationeUt   samordnade   åtgärder   mot   koldioxidutsläppen   från

30

elproduktionen. Sverige bör därför verka for att en koldioxidskatt på    Prop, 1992/93:179

elproduktion införs allmänt inom EG och övriga industriländer.

Bilaga 1

Frågan om energi- och koldioxidskatt har väckts mom EG. Ett mförande har emeUertid gjorts vUlkorUgt av en inttoduktion av motsvarande beskattning i övriga OECD-länder. Danmark och Nederländema har dock infört nationeUa energi-och koldioxidskatter, vilka har gcxlkänts av kommissionen, liksom undantogsreglema för den energiintensiva industrin. Den danska koldioxidskatten för elproduktionen är en konsumtionsskatt och påverkar inte kraftutbytet med andra länder.

EG-kommissionen har föresfegit ett skattesystem där bränslen beläggs med energiskatt och koldioxidskatt tos ut på elproduktion. Hur skatten skaU fördefes mellan energi och koldioxid samt mellan el och bränslen är ännu ej bestämt. Andra olösto frågor rör skattens nivå, skartebasen och beskattningen av inhemska bränslen. Jag viU understryka att Sverige senast när ett direktiv på detto område träder i kraft måste utöka skattebasen för koldioxidskatten i enUghet med dfrektivets regler.

5.2 Möjligheter att samverka med andra länder i klimatpolitiken

En fri prisbUdning och väl fungerande marknader är gmndfeggande fömtsätöiingar för en effektiv resurshushållning. Ett slopande av skatter som har ogynnsamma mUjöeffekter och att avlägsna subventioner kan effektivt bidra tiU att växthuseffekten begränsas.

Brister i marknadsprisbUdningen kännetecknar särskUt ländema i Östeuropa där möjlighetema tiU energieffektivisering och utsläppsminskningar är mycket stora. En angefegen uppgift för den svenska östeuropapoUtiken, såväl från humanitära och ekonomiska överväganden som från Iclimatsynpunkt, är att stödja arbetet med att åtgärda bristema i marknadshushållningen.

EnUgt kUmatkonventionen kan åtgärdema mot kUmatförändringar vidtos gemensamt av flera av konventionens parter. I Artikel 4 i kon­ventionen, som jag tidigare har kommenterat, öppnas möjUghet tiU gemensamt genomförande (jomt implementotion) i anslutning tiU i-län­demas åtoganden. I samma artikel föreskrivs att den försto partskon­ferensen skaU utorbeto kriterier för gemensamt genomförande av kon­ventionens åtoganden.

Bestämmelsema om gemensamt genomförande har tegits in i klimatkonventionen främst för att söka tiUgodose kraven på kostaadseffektivitet i åtgärdsarbetet. Detto innebär också att konventio­nens parter uite ser någon motsättning mellan nationeUa ansträngningar och t.ex. regionalt eUer bUateralt samordnade insatser fÖr att minska globala mUjöproblem.

Jag anser att Sverige bör använda möjUghetema att samverica med

andra länder på det sätt som klimatkonventionen öppnat möjUghet för.

31

För svensk del är en sådan samverkan också angefegen med tanke på att

åtgärder i energisystemen i framför aUt Östeuropa är nödvändiga för att    Prop. 1992/93:179 minska nedfaUet av försurande luftföroreningar firån dessa länder. En    Bilaga 1 särskUd uttedare kommer inom kort att tillkallas för att närmare belysa möjUghetema tiU gemensamt genomförande och redovisa försfeg om formema för ett framticfe samarljete med andra länder i klimatpoUtiken.

5.3 Mål för den svenska klimatpolitiken

Utgångspunkter

Utgångspunktema for svensk del i det fortsätto arbetet med att begränsa globala klimatförändringar är energiöverenskommelsen från år 1991 samt klimatkonventtonens åtoganden. Av stor betydelse är också nya forskningsresultot om klimatförändringar och i vilken takt och tiU vilka kostaader andra länder vidtar konkreto åtgärder. Vid den närmare ut­formningen av en svensk klinuitstrategi niåste jämförelser göras med faktiskt vidtogna åtgärder i andra länder för att undvika att Sverige påtar sig en väsentUgt större ekonomisk börcfe än våra konkurrentlän­der.

I klimaticonventionen har industriländernas särskUcfe ansvar tydUg­gjorts genom att dessa länder hia åtogit sig att anto nationeUa strategier och åtgärder för att begränsa utsfeppen av klimatgaser. Detto skaU enUgt konventionstexten demonsttera industriländemas vUja att korrige­ra den långsiktigt ökande utsfeppsttenden fÖr att uppnå konventionens mål. Konventionen innehåUer diiremot inte några kvantitotiva eUer tids­bestämda åtoganden för vaije land. Bestämmelsema i klimatkonventio­nen innebär mte några direkto krav på omorientering eUer preciseringar av den hittiUsvarande svenska klimatpoUtiken.

En utgångspunkt i det intemationelfe klimatarbetet har varit att begränsa klimatförändringarna tifl den nivå som naturen tål. Jag har uppskattot att detto innebär att ökningen av den globafe medeltempera­turen mte bör överstiga 0,1 giad per decenium eUer 2 grader sedan industriaUsmens början. För att stobiUsera koldioxidhalten i atmosfären och för att motverka aUvarUga effekter bör enUgt min mening de globala utsläppen av koldioxid minska med 50 - 80 % mom en 50-årsperiod. Dessa angivna nivåer bör läggas tiU gmnd för den svenska klimatpoUtiken.

KlimatpoUtiken skaU utformas på ett kostaadseffektivt sätt. GenereUa styrmedel i form av t.ex. koldioxidskatter kommer därför även i fortsättaingen att ha en central roU i den nationeUa mUjöpoUtiken. För att underlätto den omfattande omställning av samhäUsstrukturen som krävs på sikt och för att minska anpassningskostnaderna bör de gener­eUa styrmedlen kompletteras med riktode insatser främst inom energi-och transportområdena.

Svenska åtgärdsprogram bör enUgt det synsätt jag redovisat

mledningsvis utformas så att de i samklang med msatser i övriga

UidustrUänder inkl. länderaa i Östeuropa bidrar tiU en kosttiadseffektiv

global sttategi for att minska kUmatpåverkan.

32

Utsläpp av koldioxid till år 2000

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

Min bedömning: Sverige bör ratificera klimatkonventionen. Därmed skaU utsläppen av samtiiga klimatpåverkande gaser begränsas. Sverige bör genomföra kostnadseffektiva insatser såväl nationellt som interaationellt.

En nationell strategi bör vara att koldioxidutsläppen från fossUa bränslen stobiliseras i enlighet med kJimaticonventionen tiU 1990 års nivå år 2000.

Koldioxidskatt bör i nytillkommande anläggningar utgå även vid elproduktion. Skatten bör uppgå till 8 öre/kg koldioxid och utgå från den 1 januari 1994.

Naturvårdsverkets förslag: Förslaget om utsläppsmål överenstämmer i princip med min bedömning.

Remissinstanserna: De flesto remissinstanser tillstyrker en nationeU stebilisering. Väg- (x;h trafikinstitutet anser att denna ambition är för låg.

Skälen för min bedömnmg: Sverige har hittills i enlighet med energi­överenskommelsen verkat för en överenskommelse mellan OECD-ländema om i förste hand stebilisering av koldioxidutsläppen till år 2000 samt att åtgärdema vidtes på ett kostnadseffektivt och intemationellt rättvist sätt.

Arbetet med att utforma nationella klimatstrategier pågår sedan ett antal år i de flesto OECD-länder. Svårighetema att vidto åtgärder utan intemationell samordning har visat sig vara betydande. Den intemationeUa lågkonjunkturen under senare år har ytterligare minskat utrymmet för åtgärder som på kort sikt riskerar att försämra det egna landets konkunenskraft. Det är i stort sett endast de nordiska ländema och Nederländema som beslutet om konkreto åtgärdssttategier genom införande av koldioxidskatter. I övriga OECD-länder är kli mätstrategierna fortfarande i beredningsstodiet.

EG-kommissionen presenterade under år 1992 ett förslag om kombinerad koldioxid- och energiskatt som ett led i en strategi för att stobiUsera de samlade utsläppen till år 2000 på 1990 års nivå. Något beslut om införande av denna skatt har ännu inte träffats. Ett villkor för att skatten skall införas är att andra OECD-länder som Japan och USA också beslutar om motsvarande åtgärder. Vidare bör enligt kommissionens förslag flera undanteg göras, bl.a. för energiintensiv industri. I Sverige kommer, tiU skillnad från flera andra länder, den övervägande delen av koldioxidutsläppen från värmeförsörjning och transportsektom, medan en liten del av utsläppen kommer från elproduktion.

För att begränsa utsläppen av koldioxid i Sverige och i andra länder med liknande förhållanden i elproduktionen krävs åtgärder främst inom transportområdet, inom industrin och i uppvärmningssektom.

Sverige har liksom Norge och Schweiz hög marginalkostnad för utsläppsbegränsningar av koldioxid. Även om länder som Danmark, Nederländema och Tyskland skulle minska utsläppen med 20 % kommer de fortfarande att ha ett utsläpp per invånare som överstiger dagens svenska nivå.  A  andra  sidan  överstiger dagens  svenska  utsläpp per

33

3 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

invånare den nivå som krävs för att nå de långsUctiga målen som jag    Prop. 1992/93:179

redogjort för tidigare.

Bilaga 1

Vid en kämkraftsaweckUng, som innebär att hälften av den nuvarande elproduktionen ersätts med ny energitiUförsel eUer med energi­hushållningsåtgärder, kommer ansträngningama för att begränsa koldi­oxidutsläppen att bli kännbara för svensk del. Som ett räkneexempel kan anges att även om tte fjärdedelar av de nuvarande reaktoremas elpro­duktion kan ersättas med biobränslen, annan fömybar energi och effektiviseringsåtgärder, motsvarar den återstående fjärdedelen knappt 8 miljoner ton koldioxid, om dette elbehov skulle tiUgcxloses vid naturgas-baserade kondenskraftverk. Detta skulle innebära en ökning av koldioxi­dutsläppen med ca 15 % jämfört med 1990 års nivå.

Enligt energiöverenskommelsen från år 1991 måste omställningen av energisystemet, vid sidan av säkerhetskraven, ske med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för upprättiiållande av sysselsättaing och välfärd. När kämkraftsawecklingen kan inledas och i vilken takt den kan ske avgörs av resultoten av hushållning med el, tillförseln av el från miljöacceptobel kraftproduktion och möjlighetema att bibehåUa intemationeUt kon­kunenskraftiga elpriser.

Under den senaste 20-års perioden har Sverige minskat sina utsläpp av koldioxid med ca 40 %. Sverige har dessutom infört en koldioxid­beskattning, som ligger väsentiigt högre än den föreslagna EG-nivån. I den allmänna debatten har det bl.a. framförts att Sverige borde avvakto införandet av åtgärder som ger motsvarande effekter i andra OECD-länder innan nya beslut tos om att höja ambitionsnivån i den nationeUa klimatpolitiken.

De beräkningar som Naturviirdsverket åberopar i sin rapport visar emellertid att det finns gocfe möjligheter att stebilisera de nationella utsläppen till år 2000 på 1990 års nivå. Vid beräkningama har samma modell använts som i 1990 års långtidsuttedning. Modellstudiema utgår från en genomsnittiig tillväxt av bmttonationalprodukten med 2 % per år mellan år 1985 och år 2000. Resultoten visar att en stobiUsering av koldioxidutsläppen inte ger några stöne effekter på bmttonationalprodukt och bmttonationalinkomst oavsett om motsvarande åtgärder vidtas i andra länder. En stebilisering till år 2000 fömtsätter enligt Naturvårdsverket en höjning av koldioxidskatten och ett återinförande av energiskatt för icke energiintensiv industri. Naturvårdsverkets bedömning har här gmndat sig på prognoser som visat relativt höga utsläpp. Senare prognoser har visat att utsläppen kan antes bU väsentiigt lägre tiU följd av justeringar av tillväxtantegandena.

Jag anser mot denna bakgmnd att den nationeUa strategm bör vara att koldioxidutsläppen från fossila bränslen stebiUseras tiU 1990 års nivå år 2000.

Den svenska energipolitiken bör i enUghet med energi­

överenskommelsen utformas så att den stimulerar tiU en ekonomiskt

försvarbar utbyggnad av ny kraft som är gmndad på fömybara energislag

och som utayttjar teknik med hög energieffektivitet, såsom kraftvärme.

Som en följd av den höga energieffektiviteten har kraftvärmen också

34

påtegliga miljöfördelar. Chefen för Näringsdepartementet kommer senare

i dag art föreslå särskilda medel för att främja utbyggnaden av fjärrvärmenäten.

Det är angeläget att de investeringar som görs i kraftvärmen i ökad utsträckning baseras på användning av biobränslen. Sådana investeringar främjas genom det investeringsbidrag för biobränslekraftvärme som inrättedes år 1991.

En koldioxidskatt på elproduktionen skulle ytterligare stärka biobränslenas konkunenskraft i ny kraftprcxluktion. Biobränsle­kommissionen har föreslagit en sådan koldioxidskatt på 8 öre/kg koldioxid.

RemissbehandUngen av Biobränslekommissionens betänkande har visat att opinionen är delad i denna fråga. Bl.a. framhåller flera remissmstanser att en svensk koldioxidskatt i elproduktion skulle störa det nordiska kraftutbytet och verka prishöjande på den svenska elmarknaden. Andra remissinstanser instemmer i Biobränslekommissionens slutsats att en koldioxidskatt på elproduktion kan medverka till en viss margineU minskning av koldioxidutsläppen. Vidare menar remissinstansema att en koldioxidskatt på elproduktion kan medverka till att sända signaler inför nyinvesteringar i elproduktionskapacitet.

Många skäl kan emellertid anses tala för att införa en koldioxidskatt i elproduktionen fr.o.m. beskattningsåret 1994. Denna bör vara 8 öre/kg koldioxid. Med tanke på vad som framkommit i remissbehandlingen bör skatten endast gälla nya anläggningar.

En beskattning enligt de linjer som här har redovisats innebär vissa komplikationer av bl.a. teknisk natur. Inom regeringskansliet görs för närvarande en översyn av kraftvärmens beskattning i en särskUd arbetsgmpp. Koldioxidbeskattningen i elproduktionen bör beredas vidare i denna gmpp. Regeringen bör senare återkomma till riksdagen med sina överväganden i denna fråga.

Sverige inleder omedelbart insatser i de baltiska ländema i syfte att effektivisera deras energisystem. 1 framtiden kan sådana svenska insatser i utiandet i enlighet med klimatkonventionens stedganden om så kallat gemensamt genomförande till del räknas som svenska insatser mot klimatpåverkande gaser. På så sätt upprätthålles kostnadseffektivitet i de svenska insatseraa.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

Kolsänkomas roll i klimatpolitiken

Min bedömning: Satsningar från svensk sida på att utveckla sänkor bör ses som kompletterande åtgärder till huvudstttegin att minska utsläppen av koldioxid.

Remissinstansema: Vattenfall, KRAFTSAM, Kraftverksföreningen, Svenska Gasföreningen m.fl. anser att den svenska klimatpoUtiken bör inriktes på sänkoma för koldioxid.

Skälen för min bedömning: Virkesförrådet i den svenska skogen ökar. Med  en  fortsatt god  skogsvård  kommer dette att  kunna  fortsatte i

35

ytterligare 20 - 60 år. Om skogstiUväxten är stöne än virkesuttaget fungerar skogen som en sänka för koldioxid. Den svenska skogens nettoupptag av kol motsvarar i dag ca två ttedjedelar av de samlade koldioxidutsläppen från fossUa bränslen i Sverige. Med hänvisning tiU denna sänka skulle Sverige i och för sig kunna hävda att ett mål om att StebUisera koldioxiutsläppen kan nås utan särskUcfe åtgärder. I den allmänna debatten har också förekommit argument som gått ut på att åtgärder för att minska koldioxidbelastaingen enbart borde riktas mot att öka uppteget av kol i den svenska skogen och utveckla andra sänkor.

Jag avvisar sådana förslag av flera skäl. Den svenska skogens långsUctiga - och viktigaste - roll i klimatpoUtiken är att bidra med produkter som ersätter fossila bränslen. Skogens förmåga att fungera som sänka är enbart temporär.

Den svenska skogens produktionsförmåga hotes dessutom av försuming och övergödning tiU följd av svavel- och kvävenedfeU med urspmng i andra länder. Insatser för att begränsa utsläppen från energi- och trafikområdena kommer att åtföljas av gynnsamma effekter också för att minska de miljöproblem som står högt i den nationeUa prioriteringen. Om inte åtgärder vidtes för att minska depositionen av svavel och kväve riskerar skogen att förlora sitt värde både som kolsänka och som bas för utteg av fömybara bränslen eller råvaror till industriproduktionen. Dessutom kommer den biologiska mångfalden att gå förlorad. Växt- (x;h djurarter kommer att gå förlorade.

Den enda åtgärd som varaktigt kan minska risken för klimatföränringar är en global minskning av koldioxidutsläppen på ca 50-80 %. En satsning på att utveckla sänkoma kan vara en möjlighet att vinna tid för att utforma tekniska och mindre kostsamma lösningar för att åtgärda koldioxidut­släppen från fossU förbränning. Men, samtidigt är det enUgt min bedömning en uppenbar risk att en ensidig sastaing på sänkor fördröjer åtgärdsarbetet utan att bidra med några nya lösningar på huvudproblemet, dvs. att begränsa koldioxidutsläppen från fossila bränslen. Jag gör därför bedömningen att satsningar på att utveckla sänkor från svensk sida i förste hand skaU ses som kompletterande åtgärder tiU huvudstrategin att minska koldioxiutsläppen.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

Övriga växthusgaser

Min bedömning: Metanutsläppen från avfallsupplag bör minska med 30% tiU år 2000. Åtgärdsstrategier för de totala metanuts­läppen och för övriga växtiiusg;iser bör anstå tills dess att komplet­terande ny kunskap tegits fram om förekomst m.m. samt om resp. växthusgas potentieUa betydelse i klimatsammanhang.

Naturvårdsverkets förslag: Överensstämmer i princip med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Remissinstansema har haft mycket få kommentarer till andra växthusgaser än koldioxid.

36

Skälen för min bedömning: I energiöverenskommelsen festslogs att en Svensk åtgärdssttategi skaU omfetta samtiiga växtiiusgaser och samtiiga samhäUssektorer. Kunskapsunderlaget om andra växthusgaser än koldioxid är fortfarande bristfälligt. För metan bör ett mål preciseras för de utsläpp som kommer från avfallsupplag. Enligt min mening är återvmning av meton från avfellsupplag ett sätt att minska användningen av fossila bränslen samt en del i sttategm att kretsloppsanpassa samhäUsutvecklingen. För övriga växthusgaser vid sidan av koldioxid instämmer jag i de bedömningar som Naturvårdsverket gjort angående möjligheten att på kort sikt fastställa åtgärdssttategier. Beträffande utsläpp av dUcväveoxid bör utvecklingen noga följas och åtgärder övervägas med hänsyn till möjlighetema att samtidigt reducera utsläpp av såväl kväveoxider som dikväveoxid.

Naturvårdsverket har ställt sig tveksam tiU att göra sammanvägningar av alla växthusgaser och att sätte upp mål för utsläppsreduktioner i form av koldioxidekvivalenter. Jag delar Naturvårdsverkets bedömning att det inte finns tillräcklig kunskap för att på kort sikt väga samman oUka utsläpp. Man kan dessutom behöva beakte kostaadema för skilda åtgärder över tiden. Samtidigt anser jag att man mte bör uteslute att sådan kunskap kan tes fram. Många länder har i det intemationella förhandlingsarbetet förespråkat en sammanvägning för att kunna genomföra en kostaadsef­fektiv klimatpolitik. Det gäller främst länder där stora metanutsläpp sker i samband med produktion av fossila bränslen eller i länder med omfettande nötköttsproduktion. Sverige bör inte minst för att underlätte det fortsatte intemationella förhandlingsarbetet delte i arbetet med att festställa koldioxidekvivalenter för aUa växthusgaser.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

Utvecklingen efter år 2000

Min bedömning: Åtgärdsprogram för att minska utsläppen av växthusgaser skall utgöra en integrerad del av det framtida samhäUsbyggandet och i arbetet med att miljöanpassa olika samhäUsaktiviteter. Klimatespektema bör beaktas mgående mför energi- och ttansportsystemens framticfe utbyggnad, bostodemas och arbetsplatsemas lokalisering och utformning och bU en drivkraft för den tekniska utvecklingen.

Naturvårdsverkets förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstansema: Remissinstansema har i allmänhet inte närmare kommenterat inriktaingen av målen på medeUång sikt.

Skälen för min bedömning: Jag delar Naturvårdsverkets bedömning att Sverige redan nu - paralleUt med de åtgärder som föreslås på kort sikt -bör inrikte sig på att utveckla långsiktigt håUbara system. En tidig omställning torde på sikt också mnebära ekonomiska fördelar för de länder som tidigt börjat ställa om sina system. Genom en målmedveten satsning på nya tekniska lösnuigar kan anpassningskostaadema begränsas och

37

långsiktigheten bäddar också för att omställningen kan ske med bibehållen    Prop. 1992/93:179

stobilitet i samhällsutvecklingen.

Bilaga 1

Jag delar också Naturvårdsverkets bedömning att det inte är meningsfullt att festställa ytterligare kvantitetiva mål vid sidan av att stobiUsera utsläppen fram till år 2000. De åtgärder som behövs för att vidmakthålla stebila koldioxidutsläpp är som jag tidigare redovisat i hög grad beroende av kämkraftsawecklingen.

I energiöverenskommelsen från 1991 sägs bl.a.: "Riksdagen uttalade år 1980 (prop. 1979/80:170, bet. 1979/80:NU70, rskr. 1979/80:41) att kämkraften skaU awecklas i den takt som är möjlig med hänsyn tiU behovet av elektrisk kraft för att upprätthåUa sysselsättaing cKh välfärd. Vidare angav riksdagen att den sisto reaktom skaU stängas senast år 2010.

En ttovärdig politik för omstollning och utveckUng av energisystemet fömtsätter konkreto åtgärder som förenar en stobU och tillräckUg tiUförsel av energi med energipolitikens ö\'ergripande mål. Sttänga mUjökrav skaU gälla för all el- och värmeproduktion."

För att kombinera dette med en stebilisering av koldioxidutsläppen krävs djupgående och kostsamma förändringar. Enligt beräkningar Naturvårdsverket låtit genomföra skuUe en koldioxidskatt på ca 1 kr/kg behövas för att stabilisera koldioxidutsläppen under en kämkraftsaweckUng. En reduktion av koldioxidutsläppen med 20 % tUl år 2005 skulle tillsammans med en IcämkraftsaweckUng kräva än högre kol­dioxidskatt och medföra kännbiira kostaadsökningar för hushåll och näringsliv. Utvecklingen mot en integrerad elmarknad innebär svårigheter för enskilda länder att införa höga skatter på bränslen tiU elproduktion. En hög svensk beskattaing skuUe då kunna leda tiU en import av fossUbaserad el från länder med lägre skattesatser.

En fömtsätming för att begräns.a ökningen av koldioxidutsläppen vid en 

kämkraftsaweckUng är att stärka satsningama på energieffektivisering och att öka inslaget av vind- och solenergi samt biobränslen i energisystemet. För att få till stånd kraftfuUa satsningar på fömybara energislag är det av stor betydelse att de program som finns för utveckUng av dessa energislag genomförs enligt planema och att prisrelationema meUan fossUa bränslen och fömybar energi korrigeras genom skatter eUer särskUcfe stödåtgärder.

Fortsatte åtgärder för att stödja användningen av vind- och solenergi samt biobränslen bereds fortiöpande inom regeringskansUet.

För att begränsa utsläppen från transportsektorn krävs bl.a. åtgärder som avser fordon och bränslen. Sådana åtgärder återkommer jag tiU längre fram. För att åstedkomma ett mUjöanpassat transportsystem är det dämtöver nödvändigt att lägga fast en strategi för utvecklingen av investeringar i bebyggelse (x;h transportinfrastmktur samt åtgärder för att främja övergång tiU miljövänliga transportsätt. En sådan strategi bör utarbetas av den särskUda utredning om trafik- och mUjöfrågor som chefen för Kommunikationsdepartementet föreslår i sin föredragning.

Vid en beferad ökning av koldioxidutsläppen i samband med kämkrafts­

awecklingen bör Sverige, med stöd av bestämmelsema om gemensamt

genomförande i kUmaticonventionen, ha hög beredskap för att genomföra

motsvarande insatser för att minska koldioxidutsläppen företrädesvis i

38

Östeuropa där marginalkostaadema för åtgärder är lägre än i Sverige.

Sverige bör vidare också mtemationeUt verka för att uifrastmktur och    Prop. 1992/93:179 teknik utvecklas som underlättar omställningen av energi- cx;h trafiksys-    Bilaga I temen. Satsningar på nya fordonstyper och altemativa bränslen är centtala i dette sammanhang liksom utveckUngen av föraybara energiformer.

Jag har erferit att chefen för Kommunikationsdepartementet och stetsrådet Hömlund senare kommer att föreslå regeringen att fördjupade studier görs för åtgärder inom transportsektom och för att främja användningen av fömybara energikäUor.

6 Det fortsatta internationella samarbetet på klimatområdet

Klimatförändringarna är ett globalt problem som kräver samverkan mellan alla jordens nationer för att komma närmare en lösning. Klimatkonventionen utgör basen för det fortsatte mtemationeUa samarbetet, men klimatfrågans vittomfettande karaktär kommer att få konsekvenser i en rad intemationeUa sammanhang, t.ex. i samband med Sveriges före­stående förhandlingar med EG, i det nordiska elsamarbetet, vid utform­ningen av regler för intemationeU handel, i biståndet tiU fettiga länder ete.

De industrialiserade ländema svarar idag exempelvis för 75 % av koldioxidutsläppen. För att minska de totala koldioxidutsläppen och för att ge utvecklingsländema möjlighet att öka sin energianvändning kommer på sikt mycket omfettande åtgärder att krävas av de mdustriaUserade länder­na.

Sverige har tillsammans med övriga industriländer ett särskUt ansvar för att ge klimatfrågan en framskjuten plats i det intemationeUa samarbetet och särskilt i relation tUl de u-länder där effektema av eventueUa klimatför­ändringar kan förväntas bU särskilt aUvarUga. Biståndsministern avser att utfärda särskUda riktiinjer tiU SIDA, BrrS och SAREC om att klimatespektema skall beaktas i det svenska biståndet.

6.1 EG-EFTA-frågor

En framtida svensk anslutaing tUl EG och utvecklingen mot en integrerad

energi- och transportmarknad i Västeuropa innebär att en långsUctig svensk

klimatsttategi blir beroende av utvecklingen inom EG. Sverige har enligt

energiöverenskommelsen eftersttävat ett samarbete med EG och EFTA-

ländema för att få tiU stånd en stebiUsering av de totala Västeuropeiska

koldioxidutsläppen och att utveckla kostaadseffektiva styrmedel. Det

intema arbetet inom EG har emeUertid bara delvis lett tiU konkreto resultot

och fortferande saknas beslut om en gemensam handlingsUnje när det

gäller koldioxid- och energiskatter. EFTA-ländema har bl.a. genom

samarbete inom ramen för EFTA:s mUjögmpp vidarebefordrat synpunkter

och erfarenheter av de gällande systemen i Finland, Norge cx;h Sverige

och de planer som finns i Österrike cx;h Schweiz. Det är enUgt min

-g

mening ytterst angeläget att Sverige verkar pådrivande för att få tiU stånd

en kostnadseffektiv europeisk strategi för att begränsa koldioxidutsläpjien    Prop. 1992/93:179

innefattande bl.a. miniminivåer för en koldioxidskatt.

Bilaga 1

1 enlighet med vad chefen för Näringsdepartementet aviserade i sin anmälan till propositionen om kUmatfrågor m.m. (prop. 1992/93:99) kommer Sverige nu att söka uppnå deltagande i EG:s program för att utveckla fömybara energikällor och effektivisera energisystemen t.ex. THERMIE, ALTENER och SAVE. Sverige deltar även i ECE:s program Energy Efficiency 2000 som i avser att stärka samarbetet meUan de väst-och östeuropeiska ländema på energiområdet.

Vad gäller trafikfrågorna bör Sverige aktivt driva på arbetet med att få till stånd effektiva gemensamma regler för utsläpp av koldioxid från i förste hand lätte fordon inom EG. Vidare bör vi följa och driva utvecklingen inom EG i fråga om övergång tiU energisnåla hushålls­apparater m.m.

6.2 Klimatkonventionen och IPCC

Förberedelsema inför den förste partskonferensen i klimatkonventionen har redan påbörjats i den förhandlingskommitté som på mancfet från general­församlingen i FN förhandlat fram klimatkonventionen. Den förste partskonferensen skall beslute om en rad frågor bl.a. metcxiologier för rapportering av utsläpp och upptjig i sänkor av växthusgaser, kriterier för gemensamt genomförande, konventionens samspel med GEF, den globala miljöfonden, samt om arbetet i konventionens olika delorgan. Den försto partskonferensen skaU också pröva om i-ländemas åtagande är äncfe­målsenliga och en andra översyn rörande i-ländemas åtagande skaU göras senast år 1998. En centtal fråga inför det fortsatta arbetet är också relationema till IPCC (x;h OECD:s inriktning.

IPCC och OECD har fått i uppdrag att utarbete de metodologier och mtiner som skall tillämpas vid rapporteringen av i-ländemas åtaganden enligt konventionen. Sverige bör i dette sammanhang kraftfullt hävcfe att t.ex. koldioxidutsläpp från biobiänsleförbränning inte skaU räknas in i bmttoutsläppen av koldioxid i länder som bedriver ett utaålUgt skogsbmk. Det ankommer i förste hand på Naturvårdsverket och NUTEK att medverka i dette arbete.

Sverige har hittills spelat en framträdande roU i IPCC genom professor Bert Bolins uppskattede ordförandeskap. Det är angeläget att den svenska medverkan i IPCC kan vidmaktiiållas på en ambitiös nivå såväl när det gäller att bidra med forskningsresultet om det globala kUmatsystemet som att medverka i analyser av åtgärdsstrategier. Den samrådsgrapp för klimatforskning som jag återkommer tiU senare kommer att få en central roll för att samordna den svenska medverkan i bl.a. IPCC Här fömtsätts även en aktiv och bred insats från myndigheter och organisationer med kompetens inom det samhällsekonomiska området. En inventering av pågående svensk forskning med anknyttiing tiU kUmatområdet bör omedelbart genomföras.

Sverige bör vid översynen av konventionsåtagandena verka för att

industiiländema gemensamt åtar sig att minska utsläppen av koldioxid och

40

andra växthusgaser eUer - om det visar sig möjligt med hänsyn tiU nya

kunskaper - utsläppen av koldioxidekvivalenter enligt en preciserad tidtebeU. Industtiländemas gemensamma åtagande bör vidare fördelas på ett kostnadseffektivt och rättvist sätt mellan industriländema. Sverige bör verka för att ekonomiska styrmedel, i förste hand Ukformiga koldioxid-och energiskatter för aUa samhäUssektorer, mförs gemensamt. MöjUgheter-na att långsiktigt införa ett system med överlåtbara kvoter bör ytteriigare analyseras. Sverige bör även verka för att konkrete åtgärdsplaner och kvantitetiva åteganden faststäUs för så många länder som möjUgt efter principen om att klimatarbetet är en gemensam fråga för aUa länder och att ländema skaU bidra tiU det gemensamma målet utifrån sma egna fömtsättningar av social och ekonomisk natur.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

6.3 Övrigt intemationellt samarbete

Inom Nordiska ministenådet har ett stort antal projekt beröringspunkter till klimatområdet. Det är angeläget att samordna nordiska insatser t.ex. när det gäller att bedöma framtida klimatförändringars effekter på kUmatet i våra länder.

Det hittillsvarande nordiska elsamarbetet mom Nordel har haft stor betydelse för vår gemensamma elförsörjning. En viktig aspekt på dette samarbete har varit den positiva miljöeffekten av ett optimalt utayttjande av de sammantagna nordiska elproduktionsresursema, främst vattenkraften. Fömtsättningama för det nordiska elsamarbetet förändras nu när stora förändringar av våra länders elmarknader har genomförts eUer kommer att genomföras. Även olikheter i ländemas beskattmng av koldioxidutsläpp i samband med elproduktion påverkar elsamarbetet. Det är angeläget att studera hur vi i det framtida nordiska elsamarbetet kan te tiU vara de fördelar jag nyss nämnt. En sådan gemensam nordisk studie har redan föreslagits inom Nordiska Rådet. Jag har i denna fråga samrått med chefen för Näringsdepartementet.

7 Fortsatta åtgärder mot klimatförändringar 

7.1 Forskning och utveckling

Min bedömning: En vetenskapUg samordningsgmpp för klimat­relaterad forskning och utveckling bör inrättes. Gmppen får i uppgift att samordna svensk klimattefeterad forskning när det gäUer såväl natarvetenskapUga, tekniska som ekonomiska och sociala aspekter. Gmppen bör vidare svara för viss rapportering tiU nationeUa och intemationeUa organ om svensk forskning inom området samt hända andra uppgUter som regeringen ålägger den.

Skälen fdr min bedömning:    Forskningsfrågorna har behandfets i regeringens proposition om forskning och utveckling (prop. 1992/93:

41

171). I propositionen betonas vikten av ökade forskningsmsatser kring Prop. 1992/93:179 konsekvensema av klimatförändringar för våra nordiska ekosystem. Bilaga 1 Större vikt skaU feggas på forskningstiUämpning. Vidare understryks också vUcten av att en samhäUsrefeterad klimatforskning stöds och ut­vecklas. Det gäUer inte minst ekonomiska analyser och värderingar av effekter av klimatförändringar och erforderUga motåtgärder. Stetens naturvårdsverk har en betydelsefuU roU när det gäUer forskning kring effekter på ekosystemen. Myndigheten svarar också för sammanhållna förslag tiU regeringen inom klimatområdet. Forskning och finansiering av forskning om klimatfrågor äi' dock fördefed på många olika forsk­ningsmstitutioner, finansieringsorgan/forskningsråd och sektorsorgan, däribland NaturvetenskapUga forskningsrådet (NFR), NUTEK och SMHI. Det finns därför starka skäl att i en vetenskapUg samrådsgrapp försöka samordna och knyte samman klimattefeterade forskningsinsatser inom olika områden, inte minst mot bakgrand av klimatforskningens intemationeUa karaktär. Represe-ntetionen i gmppen bör avspegfe de olika inttessenter som nämnts ovan.

IntemationeUt samordnas gmndfeggande klimatforskning av World Climate Research Programme (WCRP) mom ramen för Världsmeteo­rologiska organisationen (WMO) och Intemational CouncU of Scientific Unions (ICSU). Intemational Biosphere-Geosphere Programme (IGBP) har också en betydelsefuU roU när det gäUer forskning kring globala mUjöfrågor SamhäUsrefeterad klimatforskning har en intemationeU sammanhållning genom programmet "Human Dimension of Global Change". Den uitemationeUa aktiviteten att utvärdera klimatforskningen kommer att bU en vUctig uppgift för FN:s klimatkommitte (IPCC) som underlag för de fortsatte förhandlingama inom klimatkonventionens ram.

Samordningsgmppen kommer att få en vUctig roU såväl när det gäUer nationeU samordning som vissa kontakter intemationeUt och då främst i förhåUande tiU IPCC. Gmppen skaU också ha en rådgivande roU.

Gmppen bör vidare kunna svaira för rapportering om klimatforskning och stödja svenskt deltegande i olika intemationelfe organ mom om­rådet. Genom denna samordning skapas också fömtsättningar för att ge enhetUga råd om hur forsknings- och utvecklingsresulteten kan tillämpas mför nationeUa beslut och inför intemationeUa överläggningar. Gmppen bör följa upp utvecklingen och uppmärksamma regeringen på frågor som Ugger inom dess kompetensområde. Gmppen skaU också kunna te hand om andra frågor som regeringen ålägger den. Jag kommer att under våren 1993 föreslå regeringen att en sådan gmpp inrättos och närmare ange de organisatoriska formema för dess arbete.

I övrigt när det gäUer utvecklingsfrågor kommer senare stasrådet

Hömlund att föreslå riksdagen att ytterUgare medel satsas på att utveck­

la tekniken när det gäUer förbränning av biobränslen i små

hetvattencenttaler. Vidare kommer han att föreslå ökat stöd tiU utveck­

ling av effektiv teknik för framstäUning av alkoholer ur biomassa. Vad

gäUer stöd tUl fordonsflottor och teknUcupphandlingsprogram mom

ttansportsektom avser jag återkomma. Chefen för Kommunikations-

42

departementet kommer senare att föresfe åtgärder öiom transportområ-

det. SlutUgen kommer chefen för Näringsdepartementet att redogöra för ytterUgare åtgärder inom sitt ansvarsområde.

Prop. 1992/93:179 BUaga 1

7.2 Information om klimatfrågan m.m.

Mitt förslag: 5 mUjoner kronor anvisas fÖr budgetåret 1993/94 för klimattelaterad information och utbUdning m.m. Syftet är att öka kunskapen hos aUmänheten om effekten av ett förändrat klimat och förebyggande åtgärder och betydelsen av den enskUdes agerande.

Remissinstanserna: Flera remissmstanser har pekat på att Natar­vårdsverket inte har beaktet betydelsen av att öka kunskapema hos och information tiU allmänheten om effekter av en klimatförändring och vilka åtgärder som kan vidtogas.

Skälen för min bedömning: För att långsUctigt åstodkomma de krafti­ga reduktioner av växthusgaser som behövs för att förebygga klimatför­ändringar krävs det långtgående förändringar i samhäUet. Att skapa ett UthålUgt samhäUe kräver en förändring av den nuvarande UvsstUen. AUa medborgare måste ges möjUghet att se sma handlingar i ett globalt och långsUctigt perspektiv. För detto krävs tiUgång på korrekt och helfeckan­de mformation. Brist på kunskap kan också vara en anledning tiU att vidtogna styrmedel mte får avsedd effekt. Kunskap måste spridas om klimatfrägoma och dess vittomfattande konsekvenser i samhäUet.

Den enskUdes attityder tiU mUjöproblem och diskussion av UvsstUsför-ändringar är av stor betydelse för det fortsätto arbetet. Samtidigt tar det lång tid att få tiU stånd avgörande attitydförändringar. En kretsloppsan­passad samhäUsutveckling är nödvändig för att minska energianvänd­ningen och utsläppen av växthusgaser. Infonnation om kretsloppssam­häUet bör därför vara en natarUg del av infonnationen om klimatfrågor För att få genomsfeg bör informationskampanjer förberedas noggrant. Det är önskvärt att branschorganisationer och foUcbUdningsmstitat enga­geras i arbetet. Jag kommer därför att to upp överfeggningar med före­ttädare för olika branscher och med arbetsmarknadens orgamsationer. Natarvårdsverket, NUTEK, Konsumentverket m.fl. myndigheter bör ges i uppdrag att närmare utforma informationsinsatserna inom sina resp. områden.

För budgetåret 1993/94 bör anvisas ett belopp om 5 mUjoner kronor över samma huvudtitels ansfeg Uttedningar m.m. för infonnations- och UtbUdningsinsatser.

7.3 Trafikfrågor

Chefen for Kommunikationsdepartementet kommer senare att redovisa en ÖversUct över transportsektoms bidrag tiU växthuseffekten och olika

43

åtgärder som övervägts. Jag kommer i det följande att te upp vissa    Prop. 1992/93:179 åtgärder inom ttansportsektom som berör MUjö- och natarresursdepar-    Bilaga I tementets verksamhetsområde. Några av åtgärdema kommer att behand­las av den uttedning om trafik- och mUjöfrågor som chefen för Kom­munikationsdepartementet föreslår i sin föredragning.

7.3.1 Koldioxidutsl

ä

pp fr

ä

n fordon

Det finns en stor potential för att förbätfra bränsleeffektiviteten hos fetto fordon. OUka styrmedel är möjUga för att den potentialen skaU tas tiU vara. Ett sådant styrmedel är regler för att begränsa koldioxidutsläpp. Natarvårdsverket har föresfegit intensifierade insatser för att få tiU stånd emissionsgränser för koldioxidutsfepp från fetto fordon.

Inom EG-kommissionen pågår för närvarande ett arbete med ett för­slag tiU direktiv om koldioxidutsfepp från personbilar.

Bland de förslag som förekommit i olika sammanhang när det gäUer regler for att begränsa koldioxidutsfepp från bilar har olika principer tiUämpats, Exempelvis kan reglema bygga på obUgatoriska gränsvär­den, användning av ekonomislca styrmedel eUer en kombination av dessa båda principer. I vissa 6iU har hänsyn tegits tiU fordonens vikt och i andra inte.

Stockhohnsgmppen, som utgörs av representanter på expertnivå från länder med särskUt höga ambitioner på bifevgasområdet, och där Sveri­ge har ordförandeskapet, har tidigare utarbefet ett försfeg tiU obUgato­riska emissionsgränser för koldioxidutsläpp, där hänsyn tas tiU fordo­nens vUct. Förslaget bygger på ett försfeg som tidigare utarbetots av Tyskland i samband med arbetet i EG-kommissionen.

Ett system med ekonomiska styrmedel kan bU verkningsfiiUt om styrmedlen blir tillräckUgt starka. Om detto inte är möjUgt, kan ett system med obUgatoriska kravnivåer vara att föredra från mUjösynpunkt. Effektiva system kan konstmeras oavsett om de görs beroende av fordonsvUcten eUer ej. Man kan dock konstotera att ett gränsvärde som är oberoende av fordonets vikt främst drabbar tiUverka­re som i försto hand producerar stöne bUar. Ett sådant system styr också bUparken snabbare mot fettare bUar, vilket kan vara i konflikt med sttävanden att uppnå högre krocksäkerhet.

Min bedömning är att regler för koldioxidutsläpp firån personbUar är en möjUg åtgärd för att minska vägtrafiJcens bidrag tiU utsfeppen. Såda­na regler får störst effekt om de samordnas meUan olika länder. En samordning med EG är därför vUctig. Regeringen bör därför på olika sätt bidra tiU att kommande gemensamma europeiska fordonskrav får en utformning som medför en påtogUg minskning av koldioxidutsfeppen.

44

7.3.2 Miljöklasser och andra miljöfrämjande åtgärder avseende    Prop. 1992/93:179

motorfordon

°

Mui bedömning: Systemet med mUjöklasser fÖr motorfordon bör vidareutveckfes.

Naturvårdsverkets förslag: Överensstämmer i huvudsak med min be­dömning.

Remissinstanserna: De flesto remissinstanser som har uttafet sig om dette är positiva tiU att vidareutveckfe mUjöklassystemet i syfte att minska koldioxidutsfeppen. Några betonar vikten av intemationeU sam­ordning.

Skälen för min bedömning: Ett system med mUjökfesser och differentierade försäljningsskatter för motorfordon inttoducerades i Sverige den 1 juU 1992. MUjöklassystemet avser bilar fr.o.m. 1993 års modeUer. I bUavgasfÖrordningen (1991:1481) definieras fre mUjökfess­er. MUjöklass 3 motsvarar de gmndfeggande, obUgatoriska kraven och klassema 2 och 1 innehåUer successivt strängare krav. För att påskynda mttoduktionen av fordon som uppfyUer mer långtgående mUjökrav har försäljningsskatten differentierats mellan de olika klassema.

Systemet har börjat fungera när det gäUer fette fordon. Flera modeUer i mUjöklass 2 finns nu tiiUgängUga på marknaden. Inttoduktionen har dock gått sämre när det gäUer tanga fordon. Bilindustrin har hänvisat tiU ett antal infroduktionsproblem. Man har även anfört kritik mot skattesystemets konstmktion. Vidare har nybUsförsäljningen av både tanga och fetto fordon gått ned kraftigt på gmnd av fegkonjunktaren. Riksdagen har beslutot att den nya försäljningsskatten inte skafl tas ut på tanga fordon av 1993 och tidigare års mcxieU.

Det har från olika håU hävdats att utformningen av systemet med ekonomiska styrmedel inte medför de mUjöeffekter som eftersträvas. Detto gäUer framför aUt tanga fordon, där en ny försäljningsskatt inför­des samtidigt som de gmndläggande avgaskraven skärptes. Natarvårds­verket har tidigare föreslagit att utformningen av de ekonomiska styrme­del som är koppfede tiU mUjöklassema ändras så att stimulansen sker genom subventioner i stäUet för avgifter och att subventionerna finansi­eras med avgifter på den äldre fordonsparken.

EnUgt min mening behöver en vidareutveckling av mUjöklassystemet ske. Detto motiveras dels av Sveriges närmande tiU EG, dels av behovet att vidareutveckfe systemet som ett verkningsfuUt mUjöpoUtiskt styrme­del.

I uppdraget att vidareutveckfe mUjöklassystemet bör ingå att skissera altemativa lösningar som underfeg vid framtida diskussioner inom EG om gemensamma regler och i expertdiskussionema inom ramen fÖr EES-avtalet.

I definitionen av de svenska mUjöklassema anges gränsvärden för ut­släpp av skadUga ämnen som koloxid, kolväten, kväveoxider och partik-

45

lar. I uppdraget bör ingå att överväga om en komplettering av mUjö-    Prop. 1992/93:179

kfessema med gränsvärden för utsfepp av koldioxid är ett verkningsfuUt    Bilaga 1

och ekonomiskt försvarbart sätt att minska dessa utsfepp. I uppdraget

bör också ingå att överväga om definitionen av mUjöklassema skaU

kompletteras med gränsvärden för utsfepp av andra skadUga ämnen än

de som regleras i dag.

I det svenska mUjökfessystemet för personbilar motsvarar mUjöklass 3 de gmndfeggande, obUgatoriska avgaskraven, mUjöklass 2 de krav som mförs federalt i USA år 1994 och mUjöklass 1 den kommande krav­nivån TLEV (Transitional Low Emission Vehicles) i Kalifornien. Från 1994 års modeUer skaU en del av nybUsförsäljningen i Kalifornien uppfylfe kraven enhgt TLEV. Kraven i mUjökfess 1 kan klaras med sådana bränslen som i dag fiims på den svenska marknaden. EnUgt proposition 1990/91:156 om mUjökfesser för nya fordon m.m. skaU elbUar hänföras tiU mUjöklass 1. I propositionen sägs att det då mte förelåg något behov av en särskUd mUjökfess för fordon med mycket låga utsläpp, men att det mte kunde uteslutas att mUjökfessindelningen i framtiden kan behöva utökas.

Systemet med mUjökfesser för motorfordon bör vidareutvecklas. Upp­draget att vidareutveckfe mUjökfessystemet bör påbörjas under våren 1993 och samordnas med de uttedningar inom skatteområdet som berör dette område.

Den mUjömässiga drivkraften bakom utvecklingen på elfordonssidan har främst varit att minska avgasutsfeppen i fetorter. För att uppnå de av Natarvårdsverket utfärdade riktvärdena för luftkvaUtet i fetorter krävs långtgående minskningar av avgasutsfeppen. Det gäUer särskUt i våra störste tätorters centrafe delar.

En inttoduktion av elfordon har emeUertid också betydelse från klimatsynpunkt, eftersom ehnotora har betydUgt högre verkningsgrad än en konventioneU förbränningsmotor. Dette gäUer särskUt under steds-körning.

Inttoduktionen av elfordon försvåras av de höga merkostnaderna i in­ledningsskedet, främst på gmnd av små tiUverkningsserier. EnUgt min mening kan små provserier hjälpas fram genom demonstrationsprojekt där man föratom de tekniska lösningarna följer upp frågor om infra­stmktar för laddning, service, utbUdning m.m. En inttcxluktion i större skala kräver dock mer genereUt verkande åtgärder.

Chefen för Kommunikationsdepartementet kommer i det följande att föreslå att medel avsätts tiU utvecklings- och demonstrationsprojekt för att bana vägen för en inttoduktion av el- och elhybridfordon i större skala. Även chefen för Näringsdepartementet kommer att redovisa åtgärder rörande fordon och drivmedel.

46

7,4 Åtgärder mot metan, dikväveoxid och andra växthus­gaser

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

Min bedömning: Natarvårdsverket bör få i uppdrag att lämna förslag tiU lämpUga styrmedel för att te tiUvara metan från deponeringsanläggningar. Målet bör vara att flertalet tippar, även små och nedfegcfe deponeringsanfeggningar, skaU ha något system för att te tiUvara metan.

Natarvårdsverket bör vidare ges i uppdrag att lämna forsfeg tifl fortsatte åtgärder for att begränsa utsfeppen av FC- och HFC-föreningar.

Naturvårdsverkets förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: De fleste remissinstanser ser positivt på att te tiflvara metan från soptippar. Vad gäfler restrUctioner på användningen av HFC-föreningar anser BiUndustriföreningen att försfeget om begräns­ningar av HFC bör konkretiseras. Föreningen anser att det är viktigare att begränsa CFC-användningen.

Skälen för min bedömning: En stor del av metanutsfeppen i Sverige sker från avfåUsuppfeg. Ätgärder för att minska utsfeppen från avfaUsupplag innebär i huvudsak en utbyggnad av deponigasuppsamling på samthga uppfeg vars gasproduktion anses vara väsentUg. Mindre upplag skaU på sUrt kunna to om hand metanutsfeppen genom oxidation i feckskiktet.

Genomförandet av utbyggnad av metangasutvinning varierar mellan upplagen. Upplagets utformning och sammansättning ger ohka fömtsätttungar för gasbUdning. I försto hand bör utisyggnad kombineras med energiutvinning som kan ersätto fossUa bränslen. Det som är mest aktaeUt är användning av gasen för Qärrvärmeändamål, eventaeUt i kombination med elproduktion.

Styrmedel for att få tiU stånd ett omhändertogande av gasen kan varie­ra. Natarvårdsverket kommer enUgt vad jag erfarit att utarbeto allmänna råd tiU sommaren 1993. Råden är avsedda att vara tifl vägledning vid prövning av deponiema enUgt mUjöskyddslagen. För att påskyncfe tiU-varategandet av metan och för att få tiU stånd åtgärder på de nedfegda deponiema bör man överväga andra typer av styrmedel. EnUgt min menmg bör Natarvårdsverket, i samråd med NUTEK, ges i uppdrag att lämna förslag tiU lämpUga styrmedel. Som utgångspunkt för försfeget bör gäUa att flertalet tippar ska ha någon form av uppsamling av metan tiUår2000.

HFC- och FC-föreningar är kraftfuUa växthusgaser. Det finns för när­varande en ttend att HFC ersätter CFC- och HCFC-fÖreningar. Viss användnmg är också nödvändig för att så snabbt som möjhgt aweckfe användningen av CFC- och HCFC-föreningar. Det bör dock inte ses som en slutUg lösning på gmnd av föreningamas växthuseffekt. Det kan finnas andra ämnen än HFC men med mindre mUjöpåverkan. Använd-

47

ningen av FC-föreningar är däremot i dag Uten. Jag avser senare föresfe    Prop. 1992/93:179 regeringen att ge ett uppdrag tiU Natarvårdsverket att kartfegga och    Bilaga 1 analysera utsläpp och användning av HFC- och FC-föreiungar for att skapa ett bättte underfeg för eventaeUa firamtida åtgärder.

7.5 Vissa avfallsfrågor

I min anmälan tiU propositionen om riktlinjer for ett kretsloppsanpassad samhäUsutveckling (prop. 1992/93:180) redogjorde jag för min syn på den framtida avfeUshanteringen. Jag förordade ett system med käUsorte­ring av avfeU, som ger möjUghet tiU ökad återvinning och återanvänd­ning av avfeUet. Vid en sådan sortering kan även en brännbar fraktion erhåUas med högt energivärde som nämiast kan karakteriseras som biobränsle.

Jag har erfarit att stetsrådet Hömlund i det följande kommer att före­slå att ett reducerat investeringsbidrag kan utgå tiU avfeUsanfeggningar i de faU där en käUsorterad avfeUsfraktion av i huvudsak biobränsle an­vänds.

8 Uttunningen av det stratosfäriska ozonskiktet

8.1 Åtgärder till skydd för ozonskiktet

Det sfratosfäriska ozonskiktet skyddar jorden mot skadUg ultraviolett solsttålning som vid ökande doser kan ge upphov tifl en ökande frekvens av hudcancer och skador på växter och djur. Påverkan på växtplankton mnt Antarktis tyclcs nu även visa på ett hot mot havens ekosystem.

Uttanningen av ozonskiktet fortgår. AUtfÖr stora utsfepp av ozonförstörande ämnen producerade av människan innebär en ozonför­störande klor- och brombelastning i stratosfären som beräknas nå sin kulmen om cirka tio år.

Efter larmrapporter sedan flera år tiflbaka om uttanningen över södra halvklotet, har ozonskiktet nu även börjat tannas ut markant över norra halvklotet. Uttanningen i norr äi' stetistiskt signifikant alfe årstider utom hösten. Under kortare tidspericxier kan exttemt fega stratosfäriska ozon­halter uppmätes. I febmari 1993 var ozonskiktet enUgt SMHI tidvis 40% tannare än normalt. Den störsto genomsnittUga uttanningen, år 1992 ca 8%, har observerats under vår-vintem. Den mindre genomsnitt­Uga uttanningen på hittiUs ca 3 % under sommaren är dock aUvarUgare eftersom solen cfe står högre och mer skadUg kortvågig ulöaviolett (UV-B) sttålning därmed når jordytan.

De åtgärder som behöver vidtagas är dels att stoppa utsfeppen av de

långUvade ozonförstörande kemikaUerna som klorfluorkarboner (CFC)

och haloner med syfte att långsiktigt återstäUa de natarUga halterna av

ozon i stratosfären, dels att minska den nämnda toppbelastningen. Det

senare kräver även åtgärder beträffande de mer kortUvade ämnena som

48

t.ex. oftiUständigt halogenerade klorfluorkarboner (HCFC) och 1,1,1-    Prop. 1992/93:179

öikloretan.

BUaga 1

8.1.1 Internationella 

ä

tg

ä

rder

Uttanningen av ozonskiktet är ett i högsto grad globalt mfljöproblem. InteraationeUa överenskommelser spelar därför en mycket vUctig roU. Sverige ratificerade Wienkonventionen år 1986 och dess Montteal-protokoU år 1988.

1 takt med den mteraationella insikten om ozonproblemets aUvar och dunensioner har den mtemationeUt överenskomna aweckUngsplanen för ozonnedbrytande ämnen skärpts, först i London år 1990, sedan i no­vember 1992 i Köpenhamn. Wienkonventionen och MonttealprotokoUet har i dag ratificerats av ca 100 stoter, Londonändringaraa av hälften av dessa. Ratifikation av Köpenhamnsändringarna har påbörjats. Sverige ratificerade år 1991 Londonändringaraa. En vUctig del av Sveriges arbete inom Monttealprotokoflet är att verka för att fler länder ansluter sig tifl denna överenskommelse.

Jag avser nu att föresfe regeringen att överlämna de ändringar som överenskommits i Köpenhamn tUl riksdagen for godkännande, samt att utan fördröjning ratificera dessa. Jag återkommer senare tiU denna fråga.

8.1.2

Å

tg

ä

rder i Sverige

Hittillsvarande åtgärder

Sverige blev tidigt medvetet om feran med utsfepp av ozonnedbrytande ämnen. Redan år 1979 förbjöds CFC som drivmedel i aerosoler. Riks­dagen antog år 1988 (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23, rskr. 1987/88:373) en awecklingspfen för CFC med en betydUgt högre ambitionsnivå än vad som då intemationeUt krävdes.

Riksdagen beslöt år 1991 att revidera den svenska aweckUngsplanen genom att kraftigt begränsa användningen av även andra ozonnedbrytande ämnen som halon, 1,1,1-trikloretan och koltetraklorid, samt mföra reglering av användningen av övergångsämnena, främst HCFC-föreningama (prop. 1990/91:90, bet. 1990/9l:JoU30, rskr. 1990/91:343).

Avvecklingen har gått snabbare och har inneburit fårre problem än väntot. Vi Ugger nu väl firamme vad gäUer avvecklingen av tidigt regle­rade ämnen som CFC. Är 1992 förbrukades mindre än 1 100 ton jämfört med 5 140 ton CFC år 1986, en minskning med 75%. Den minskade användningen har på flera områden möjUggjorts genom att utayttja andra ämnen och annat produktionssätt.

49

4 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 179

Ytterligare åtgärder

Prop. 1992/93:179 Bilaga I

Min bedömning: Stotens natarvårdsverk bör fä i uppdrag att uttecfe utformnmgen av de ytterUgare åtgärder som måste vidtogas för att Sverige skaU kunna uppfyUa sma åtoganden enUgt det år 1992 reviderade MonttealprotokoUet.

Naturvårdsverket bör vidare erhåUa ett uppdrag att utteda eventa­ella ytterUgare svenska begränsningsåtgärder i syfte att nå slutmålet att användningen av ozonnedbrytande ämnen upphör helt i Sverige.

Skälen för min bedömning: I ljuset av nya vetenskapUga rön har aUt fler länder anslutit sig tUl uppfettningen att en fuUständig och global av­veckUng av samtiiga ozonnedbiytande ämnen är nödvändig. Jag delar denna uppfetming (x;h anser att aU användning av dessa ämnen i Sverige bör upphöra. Den nuvarande svenska aweckUngsplanen med dess förord­ning (1988:716) om CFC och halon m.m. är mte tillräckUg för att dette mål skall kunna uppnås. AweckUngsplanen bör aUtså ses över. Slutev-vecklingen av samtiiga ozonnedbrytande ämnen måste dock med hänsyn till industrin cx;h andra användare ske under en viss tidsperiod.

De beslutede skärpningama i MonttealprotokoUet innebär att partema måste följa upp med nationeUa åtgärder. Täck vare Sveriges tidigare åt­gärder krävs endast begränsade kompletteringar som kan omfette ett im­portförbud för CFC, halon och ofuUständigt halogenerade bromfluorkarbo-ner (HBFC) samt användningsbegränsande åtgärder för metylbromid. I ett längre tidsperspektiv krävs även att HCFC användningen upphör hett.

För att undvika utbytande av ett mUjöproblem mot ett annat måste på sikt ersättaingsämnena HFC och FC bytas ut mot mUjövänligare altemativ.

Ytterligare styrmedel för HCFC

HCFC-föreningar skafl endast ses som övergångsämnen för att påskynda och underlätte aweckUngen av CFC användningen.

Som ett led i den av riksdagen beslutede begränsningen av HCFC an­vändningen uppdrog regeringen i maj 1992 åt Stetens natarvårdsverk att utteda och föreslå utformning av styrmedel för att ytterUgare begränsa användningen av HCFC-föreningar. Uppdraget redovisades i november 1992 i rapporten YtterUgare stynnedel för HCFC, vUken remissbehandlats.

I rapporten föreslår Natarvårdsverket att ett förbud uiförs från den 1 januari 1995 mot HCFC användning vid tiUverkmng av expanderad polystyren (XPS), Qärrvärmerör och polyuretan-(PUR) isolering. Vissa särskilda tUlämpningar föreslås erhåUa ytterUgare några få års respittid.

Verket föreslår vidare att en skatt på 300 kronor per kg HCFC mförs från den 1 januari 1995 för användning som köldmedium. Denna skatt avses inte gäUa redan uistaUerade mängder i befintUga aggregat. För att undvUa att det ter sig biUigare att behåUa CFC som köldmedium eUer för särskUda isoleringsändamål, föreslås att en skatt på 600 kr/kg CFC mförs

50

samtidigt. Denna föreslås gäUa nytiUverkat CFC och CFC som kan    Prop. 1992/93:179

återanvändas som köldmedium.

BUaga 1

Förslagen, som även inkluderar införande av miljömärkning, undergår nu fortsatt beredning. De beslut som togs i Köpenhamn i november 1992 kan innebära att vissa av de föreslagna åtgärdema är nödvändiga för att på sikt uppfylla våra åtaganden under MontrealprotokoUet. Under den fort­satte beredningen kommer även remissmstansemas synpunkter och förslag att noga beaktas. Jag avser att återkomma tiU regeringen i fiigan.

8.2 Godkännande av 1992 års revideringar av Montreal-protokollet

Vid det möte mellan partema i MonttealprotokoUet som ägde mm i Köpenhamn i november 1992 beslutedes om justeringar' och ändring­ar i protokoUet (se bifega 1.4).

De beslut som fettodes vid mötet redovisas i huvudsak nedan. Juste­ringama i protokoUet, som umebär ytterUgare skärpmngar i av­vecklingsplanema för de ämnen som redan omfettas av protokoUets be­stämmelser, är direkt bmdande för parterna. Ändringarna i protokoUet, där bl.a. nya ämnen tillkommer, träder dock i kraft först efter ratifice­ring. Innan ratificering sker bör ändringama underställas riksdagens godkännande.

Frågan om Sveriges årUga bidrag tiU den 1992 permanentode finansielfe mekanismen med dess multifeterafe fond tiU stöd för utvecklingsländers deltogande har behandlats i 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bU. 4, huvudtitehi Multiifeteralt utvecklingssamarbete, avsnittet om mUjöuisatser under ansfeget Cl.).

8.2.1 Montrealprotokollets huvudsakliga inneh

å

ll efter revisionen 1992

MonttealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskiktet är ett proto­koU under Wienkonventionen fÖr skydd av ozonskiktet, vilken trädde i kraft år 1988. ProtokoUet, som ttädde i kraft år 1989, består av en rnledning och 20 artiklar. I inledningen slås fest att det slutUga målet för protokoUets bestämmelser är att eliminera utsfeppen av ämnen som bryter ned ozonskiktet.

MonttealprotokoUet finns i sin urspmngUga version i bifega 6.6 tiU regeringens proposition 1987/88:85, medan de revideringar som gjordes i London år 1990 ftamgår av bUaga 13.16 tifl prop. 1990/91:90.

Motsvarande benämndes i prop. 1990/91:90 "ändringar", for överensstäm­melse med övriga konventionsöversättningar har benämningen anpassats.

Motsvarande benämndes i prop. 1990/91:90 "tUlägg", för överensstämmelse

51

med övriga konventionsöversättningar har benämningen anpassats.

De ämnen som, efter 1992 års beslut i Köpenhamn om ytterUgare Prop. 1992/93:179 justeringar och ändringar, regleras genom protokoUet, framgår av dess Bilaga 1 bilagor A, B, C och E. Dessa s.k. konttoUerade ämnen utgörs av samfliga CFC-föremngar, HCFC- och HBFC-föreningar, haloner, koltetraklorid, 1,1,1-trikloretan och metylbromid. I artikel 1, punkt 5 klargörs att konttoUerade ämnen som används vid tiUverkning av andra kemikaUer mte skaU omfettas av protokoUet.

I bilaga C fenns tidigare endast HCFC-föreningar, under beteckning­en övergångsämnen. Den reviderade bilaga C innehåUer nu de konttol-lerade ämnena HCFC- och HBFC-föreningar, med värden på resp. ämnes ozonnedbrytande potential. En helt ny bifega, bilaga E, innehåfler det konttoflerade ämnet metylbromid.

YtterUgare skärpningar av gäUande åtoganden avseende CFC och halon framgår av artikel 2A och 2B. För klorfluorkarbonema (CFC) skafl förbrukning och prcxluktion ha minskat med 75 % tifl år 1994 (jämfört med 1986) och helt ha upphört senast den 1 januari 1996. Avvecklingsbeslutet för haloner innebär att förbrukning och produktion skaU ha upphört heh den 1 januari 1994.

Den i Londonrevideringen inttoducerade artikel 2C, som innehåUer dessförinnan ej konttoUerade CFC-fÖreningar, har ändrats på samma sätt som artUcel 2A, dvs. artUcehi föreskriver nu 75 % reduktion tiJl år 1994 och ett upphörande av aU förbrukning och produktion tiU den 1 januari 1996.

Artikel 2D innehåUer awecklingsbesluten för koltetraklorid. Förbruk­ning och produktion skaU år 1995 vara nere i 15 % av 1989 års nivå och en total aweckling skaU vara genomförd tiU den 1 januari 1996.

Avvecklingsplanen för 1,1,1-trikloretan är även den påskyndad och nu uppdelad i endast tte steg som framgår av artikel 2E. Förbrukning och produktion skaU år 1993 uppgå tiU högst 1989 års nivå. Under år 1994 skaU en 50-procentig reduktion kunna uppvisas och en lOO-procentig reduktion skaU vara genomförd tiU senast den 1 januari 1996.

De oftiUständigt halogenerade klorfluorkarbonemas (HCFC) aweck­ling regleras nu i artikel 2F. Från den 1 januari 1996 skaU parterna sttäva efter att HCFC inte används där mUjövänUgare alternativ finns och att användningen begränsa:} tiU de områden där HCFC ersätter de konttoUerade ämnena CFC, halon, koltetraklorid, 1,1,1-trikloretan och HBFC. HCFC förbrukmngen fiån och med år 1996 får uppgå tiU högst den kalkylerade nivån för år 1989 (vilken beräknas som summan av 3,1% av den ODP vUctode' CFC förbrukmngen och hefe den ODP vUctode HCFC förbrukningen detto år). TiU år 2004 skaU förbrukningen ha reducerats med 35% och tiU år 2010 med 65%, för att år 2015 vara nere i 10% av 1989 års kalkylerade förbrukning. Den slutUga utfasningen skaU i princip vara genomförd tUl år 2020, då endast 0,5% av tidigare förbrukning tillåts. AU förbrukning skafl ha upphört tifl år 2030.

' Den ozonnedbrytande potentialen (ODP) for resp. konttollerat ämne

52

multipliceras med faktisk volym fcir ämnet.

OftiUständigt halogenerade bromfluorkarboner (HBFC) behandlas i    Prop. 1992/93:179 artikel   20   och   aweckUngsplanen   mnehåUer   ett   enda   steg.   AU    Bilaga 1 förbrakning och produktion skaU ha upphört senast tiU år 1996.

Avvecklingen av metylbromid kan i och med tillkomsten av artikel 2H sägas vara inledd. , TiUsvidare finns dock ingen tidsplan för slutoweckling. Tifl år 1995 skafl förbrukning och produktion högst motsvara 1991 års nivå. Mängder som används tifl karantänsbehandling eUer vid förberedelser for utförsel skaU inte inräknas. Fömtom artikel 2H, antogs i Köpenhamn en resolution där parterna åtar sig att efter bästo förmåga återvinna, återanväncfe och ininska utsfeppen av metyl-bronud i avvaktan på ytterUgare vetenskapUgt beslutsunderfeg. Senast vid partemas sjunde möte år 1995, skaU beslut fettas om en avvecklingsplan där 25 % reduktion tiU år 2000 indikerats.

Vissa undantog medges inom protokoUets ram. För CFC, halon, koltettaklorid, 1,1,1-öikloretan och HBFC gäUer att partema, om det visar sig nödvändigt, kan komina överens om en mycket begränsad förbmkning och produktion för definierade oumbärUga ändamål, ttots det genereUa stoppet.

I MonttealprotokoUet anges inte på vilket sätt en minskning av förbrakning och produktion av ozonnedbrytande ämnen skaU uppnås, utan det ankommer på varje part att utforma erforderUga stynnedel. Av artikel 2, punkt 11 framgår att det står varje part fritt att genomföra en snabbare avveckling än vad som krävs enUgt protokoUet. Vad som stipuleras i protokoUet skafl afltså ses som minimikrav.

Utvecklingsländemas sitaation beaktas liksom tidigare i artikel 5. Respittiden på upp tiU 10 år gäUer de ämnen som reglerades före Köpenhamnsrevideringen av MonttealprotokoUet. Åfeganden avseende de nytillkomna konttoUerade ämnena i artiklama 2E, 2G och 2H (HCFC, HBFC och metylbromid) gäUer for utvecklingsländer först efter det att beslut togits på ett särskUt partsmöte, vUket skaU hållas senast år 1995.

Rapporteringsskyldigheten enUgt artikel 7, innefettar nu även krav på inrapportering av årUg import och export av återvunnen HCFC och halon, eftersom återanvändning förväntas få ökad betydelse.

Artikel 8 behandlar införande av mtiner för att säkerstäUa parternas efterlevnad av bestämmelsema i protokoUet. Regler för konttoU av efterlevnaden antogs vid partemas ärde möte i Köpenhamn. I enUghet med antogna förfaranden kan partema vid ett särskUt möte besluto om nödvändiga åtgärder, t.ex. erbjudande av assistans, utfärdande av vaming och i sisto hand uteslutiiing i enhghet med intemationeU rätt.

Den finansieUa mekanismen med dess multifeterafe fond, vilken skaU svara för utvecklingsländemas behov av feckning av tiUäggskostaader för genomförande av åtoganden enUgt protokoUet, behandlas i artikel 10. Fonden förändrades genom partemas beslut i Köpenhamn från att vara en mterimistisk mstans tUl att ges en permanent stotas från den I januari 1993. Dess sekretariat skaU även i fortsättningen vara lokaUse­rat tiU Montteal, Kanada.

Finansiering av fonden sker enligt den år 1990 antogna artikel 10,

53

punkt   6.   Fördehiingen   meUan   givarländema   baseras   på   FN:s

bidragsskala. Sveriges andel utgör för år 1993 1,30 % (avmncfet) av det totala tiUskottet tiU fonden. BUateralt och i vissa feU regionalt samarbete kan få medräknas som bidrag tiU fonden. Detto får dock högst uppgå tiU 20% av det nationelfe bidraget. Antalet givarländer inom MonttealprotokoUet, samt utvecklingen vad gäUer bidragen frän f.d. öst-länder med ekonomier i omvandling, kan under kommande år påverka Sveriges bidragsandel.

Partema enades i Köpenhamn om att icke-utvecklingsländer år 1993 skaU bidra med 113,34 mUjoner dollar (USD) tiU den multifeterafe fonden, med ytterUgare tiUskott år 1994 med minst sanuna belopp. För perioden 1994 tiU år 1996 bedöms fondens storlek att sannolikt kunna komma att Ugga inom intervaUet 340 tifl 500 mUjoner USD. Det högre beloppet är baserat på anteganden om att ytterUgare utvecklingsländer ansluter sig som parter.

Vid mötet i Köpenhamn beslutodes att uppmana parterna att samfe upp, återanväncfe och, när så är möjUgt, destmera de konttoUerade ämnena. Vidare enades partema om vilka destmktionstekniker som skaU anses uppfylla kraven på en mUjömässigt acceptebel destruktion.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

8.2.2 Godk

ä

nnande av de senaste 

ä

ndringarna av Montreal-protokollet

Mitt förslag: Jag föreslår att regeringen överlämnar ändringarna av MonttealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskiktet tiiU riksdagen för godkännande.

Skälen för nutt förslag: Åtgärdema som i flera steg vidtegits världen över i enUghet med hittiUsvarande mtemationeUa avtal har visat sig vara OtiUräckUga för att bromsa nedbrytningen av det skyddande stratosfäris­ka ozonskiktet. Uttanningen börjar nu bU betydande även på norra halv­klotet. En aUt större grad av samstämmighet hos de aUt fler parterna i MonttealprotokoUet ger dock hopp om och möjUghet tiU förbättring av läget.

Under partemas ärde möte år 1992 lyckades man, som jag nyss beskrivit, enas om betydelsefuUa skärpningar i och utvidgningar av protokoUet för att snabbare nå den punkt då den negativa utvecklingen bryts. Det är angeläget att Sverige och övriga parter snarast ratificerar ändringama av MonttealprotokoUet.

Partema har under förhandlingama om skärpningar i protokoUet i hög grad eftersttävat undvUcande av aUvarUga omställningssvårigheter för mdustii och samhäUe. Sverige Ugger dessutom väl framme i aweckling­en. Ett uppfyUande av skärpningama bedöms därför inte medföra några problem av betydelse. Efter de begränsade ändringar i den svenska förordningen (1988:716) om CFC och halon m.m, som jag aviserat i

54

avsnitt 8.1.3, medför det nyUgen reviderade MonttealprotokoUet inte några problem i förhållandet tiU svensk rätt.

Jag konsteterar med tiUfredsstäUelse att de stora användarna av ozonnedbrytande ämnen, EG och USA, nyUgen aviserat att i sin lagstiftning gå längre än vad de i Köpenhamn beslutode ändringarna i protokoUet kräver. De viktigaste industriländerna har nu i det närmaste anslutit sig tiU den svenska awecklingsplanens tidtobeU.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

9 Östersjöfrågor inkl. strålskyddsfrågor

9.1 Kunskapsuppbyggnad och förvaltningsstöd i Central- och Östeuropa

Mitt förslag: 5 mUjoner kronor anvisas för det bifeterafe samarbetet om kunskapsuppbyggnad och förvaltningsstöd i Central- och Östeuropa under budgetåret 1993/94.

Skälen för mitt förslag: I propositionen 1992/93:99 (bet. 1992/93:JoUll, rskr. 1992/93:138) behandlades Sveriges bUaterala samarbete för kunskapsuppbyggnad och förvaltningsstöd.

Det är angefeget att det bifeterafe samarbetet kring mUjöfrågor med ländema i Central- och Östeuropa kan upprätthållas. Jag anser att det bUaterafe samarbetet direkt mellan myndigheter i Sverige och dessa länder bör fortsätto och utvecklas vidare. Det är vUctigt att på detto sätt kunna främja överföring av praktiska kunskaper på nuljöområdet tiU relevanto myndigheter och institationer.

Jag föreslår att 5 mUjoner kronor begärs av rikscfegen för detto ancfe­mål under budgetåret 1993/94. Medlen bör föras upp under ett nytt reservationsansfeg under §ortonde huvudtiteln som benämns MUjöinsat­ser i Östersjöregionen.

9.2 Vision för Östersjöområdet år 2010

Mitt förslag: 1,5 mUjoner kronor anvisas för att utarbeto en vision för Östersjöområdet under budgetåret 1993/94.

Skälen för mitt förslag: I augusti 1992 möttes mUjö- och planerings-ansvariga ministtar från samtUga länder mnt Östersjön, inkl. Norge, Island, EG-kommissionen och Europeiska utvecklingsbanken i Karlskrona. Vid mötet enades man om att gemensamt utarbeto doku­mentet "Vision and strategies for tiie Baltic Sea Region 2010".

55

AvsUcten med  det svenska initiativet är att åstodkomma ett  för    Prop. 1992/93:179 Östersjöområdet gemensamt planeringsunderfeg som kan ge vägledning    BUaga 1 för hur energisystem, natarresurser, infrastruktar, kommunikationer ete. bör utayttjas på ett rationeUt och mUjöhushållande sätt i framtiden .

Riksdagen bevUjade i enUghet med prop. 1992/93:99 1,5 mUjoner kronor för de svenska åtogandena rörande en Östersjövision under år 1993. Sveriges totafe åtogande har hittiUs beräknats tUl 3 mUjoner kronor fÖr kosttiader i samband med att man firån svensk sida åtogit sig att inledningsvis upprätthåUa sekretariatsfiintionen.

Det svenska initfetivet tiU en Östersjövision har rönt ett positivt in­ttesse. Det fektam att Tyskland, Danmark och EG-kommissionen for-klarat sig stödja initfetivet ger arbetet en EG-dimension.

I de baltiska ländema. Polen, Ryssland och Vitryssland har Östersjö­visionen välkomnats som ett viktigt komplement tiU andra initiativ. Flera länder och organisationer har mlett eUer står i begrepp att inleda biståndsinsatser på samhäflspfeneringens område i de baltiska ländema och övriga Östeuropa.

En intemationefl kontaktgmpp har etoblerats for arbetet med Östersjö­visionen. Gmppens försto uppgift blir att infor nästo konferens, som äger ram i Polen år 1993, identifiera viktiga samarbetsområden och redovisa underfeg om regionens föratsättningar vad gäUer demografi och ekonomisk utveckling, mUjö, specieUa regioner inkl. gränsområden, infrastmktamtbyggnad inkl. transporter och telekommunikationer.

TidtobeUen för arbetet bör samordnas med EG-kommissionens motsvarande planeringsarbete Europa 2000. EG-kommissionen har nyUgen inlett arbetet med Europa 2000-H, som innebär en utvidgning av planeringen tifl EG:s gränsområden, inkl. Norden och Östersjöområdet.

Vid konferensen i Karlskrona, erbjöd sig Sverige att tUlhandahåUa nödvändiga sekretariatsresurser genom Östersjöinstitatet i Karlskrona, som skaU stälfe samman de nationeUa bidragen och samordna arbetet med andra initiativ son berör Östersjöområdet.

Regeringen har givit Boverket i Karlskrona i uppdrag att samman­stäUa kunskapsunderlag för den :.venska delen av det samfede dokumen­tet. Verket skaU fortiöpande informera om sitt arbete så att det kan samordnas med arbetet med Östersjövisionen.

Jag föreslår att 1,5 mUjoner kronor begärs av riksdagen för detto ändamål under budgetåret 1993/94.

Medlen bör anvisas över ortonde huvudtitelns ansfeg Bidrag tiU in­teraationeUt samarbete kring den byggda mUjön m.m.

56

9.3 Strålskydd och kämsäkerhet

Prop. 1992/93:179 BUaga I

Mitt förslag: 12 mUjoner kronor anvisas under budgetåret 1993/94 för fortsatt strålskyddssamarbete med de baltiska sfetema och Ryssland.

Skälen för mitt förslag: Sverige har intogit en pådrivande roU i kämsäkerhets- och strålskyddssamarbetet i Östersjöregionen. HittiUs har sammanfegt 83,1 mUjoner kronor avsatts för dessa ändamål. Dämtöver har åtoganden gjorts om ett extraordinärt bidrag om 35 mUjoner kronor för teknisk utmstning avsedd att öka säkerheten vid kärnkraftverket Ignalina i Litouen. I årets budgetproposition (prop. 1992/93:100) har under ttedje huvudtitehis anslag G 1. Samarbete med ländema i Cent­ral- och Östeuropa föresfegits ytterUgare 25 mUjoner kronor för kämsä­kerhets- och sttålskyddssamarbete under budgetåret 1993/94.

De svenska insatsema koncentteras främst på förbätttad säkerhet vid kämkraftverken i vårt närområde samt på stöd tiU de nationeUa tiUsyns-och konttoUorganen i de baltiska stotema samt Ryssland, Ukraina och Kaszakstan. De bifeterafe kämsäkerhetsprogrammen koordmeras genom samarbete inom G-24 där Sverige medverkar. Denna koordinering avser i huvudsak projekt med anknytning tiU säkerhetshöjande insatser i kämkraftverk och behandlar således inte sttålskyddssamarbete i ett mUjö-och hälsoperspektiv som inte är direkt koppfet tiU säkerhetsförhåUande-na i de östeuropeiska kärnkraftverken och de därmed sammanhängande riskbedömningaraa av en kämkraftsolycka.

De svenska projekten inom kämsäkerhets- och strålskyddssamarbetet administteras och samordnas av Sfetens kämkraftinspektion (SKI) och Stetens sttilskyddstastitat (SSI).

Fömtom medverkan i direkt kämsäkerhetsrefeterade projekt har SSI även inlett samarbete med de baltiska stoteraa och Ryssland kring bl. a. omhändertagande och deponering av förbrukade strålkäUor och radioak­tivt avfaU från mdustrier och sjukhus. I samarbete med finska, norska och estniska myndigheter och företog har ett projekt inletts för att be­döma riskema med och foreslå ätgärder för sanering och återställning av en sedunenteringsdamm för produktionsavfeU från uranutvuining i SiUamäe i Estiand. SSI har också inlett samarbete med de baltiska stotema för att bygga upp den nationelfe mäticompetensen i resp. land för att bl a kunna genomföra egna radonundersökningar i bosfeder.

Inom ramen för Östersjörådets arbete med bl. a. kämsäkerhets- och sttålskyddsfrågor har behovet av samarbete kring Sillamäedammen och omhändertagande och slutförvaring av vissa strålkäUor understrukits.

Jag föreslår sålunda att 12 nuljoner kronor begärs av rikscfegen for att under budgetåret 1993/94 kunna fortsätto samarbetet inom de angefegna sttålskyddsprojekt som inletts med de baltiska stetema och Ryssland och som mte är dfrekt koppfede tifl reaktorsäkerhetsfrågor. Medlen bör

57

anvisas under ett nytt reservationsansfeg över Qortonde huvudtiteln som benämns MUjöuisatser i Östersjöregionen.

För fortsätto insatser som hör samman med reaktorsäkerhetsfrågor har, som jag nämnde, försfeg fegts firam om att anvisa ytterUgare medel under ttedje huvudtiteln för budgetåret 1993/94. Jag räknar dock med att bUateralt och även multUateralt samarbete av detto sfeg konuner att behöva fortgå under flera år och att medel för svenska insatser kommer att behöva ställas tUl förfogande i viss omfettning firån sfetsbudgeten även under de närmaste åren. Utrymme härfor bör därför skapas inom ramen för de medel som jag ftireslår senare, i den mån framtida an­visningar tiU Öststotssamarbete under ttedje huvudtiteln inte är tiUräck-lig.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1

9.4 Övriga insatser i Östersjöområdet

Mitt förslag: 105,5 mUjoner kronor begärs av rikscfegen för msatser i Östersjöområdet utöver de som tidigare föresfegits i denna proposition.

Skälen för mitt förslag: De medel jag nu föreslår är i försto hand avsedda för multifeterala insatsei" fÖr mUjö och kämsäkerhet. I proposi­tionen tiU riksdagen om vissa åtgärder inom klimatområdet och i Öster­sjöregionen (prop. 1992/93:99) beskrivs Ätgärdsprogrammet för Öster­sjön och den finansieringskonferens som kommer att anordnas i Gdansk i mars 1993. Konferensen kommer huvudsakUgen att ägnas åt Åtgärds­programmets finansiering. Avsikten är att vid konferensen redovisa dels bankeraas arbete med att finna finansieUt stöd tiU åtgärdsobjekten dels nationeUa bidrag som stöd för ätgärdsprogrammet. För försfeg om multUaterfe insatser som kan komma att presenteras vid konferensen måste det från svensk sida finnas beredskap att bistå med resurser. Sveriges roU som initfetivtogare tiU Ronneby-konferensen och därmed tiU Ätgärdsprogrammet ger oss ett särskUt ansvar för att multifeterafe insatser kommer tiU stånd. Genom att kraftfuUt stödja insatser i denna form kan Sverige bidra tiU ett ökat totalt engagemang i Östersjöpro­grammet från andra givarländer.

I foregående avsnitt behandlades strålskydd- och kärasäkerhetsfrågor. I prop 1992/93:99 redovisas det mtemationeUa arbete som pågår för att bUda en multilateral fond i syfte att åtgärda omedelbara behov av in­satser för förbätttad säkerhet vid kämkraftverken i Central- och Öst­europa. Fonden fömtses administteras av EBRD. Förhandlingsprocessen är ännu inte slutförd. Min bedömning är dock att fonden snart kommer att upprättes.

Därvid kommer det att krävas medel för insatser på kämsäkerhetsom­rådet. Dessa medel kompletterar de satsmngar på bifeteralt kämsäker-hetsarbete som väntas ske med stöd av medel under ttedje huvudtiteln.

58

Det är idag omöjUgt att precisera exakte belopp för ovansfeende ända- Prop. 1992/93:179 mål för budgetåret 1993/94. Med hänsyn tUl de försfeg som hittiUs förts Bilaga 1 fram samt med tanke på Sveriges särskUda roU i Östersjösamarbetet bedömer jag att vi bör ha en betydande beredskap for insatser på detto område. Mot denna bakgmnd föreslår jag att 105,5 mUj kr avsätts för för deltogande i, i försto hand, multifeterafe program i samband med implementeringen av Östersjöprogrammet samt den planerade fonden för ökad säkerhet vid kämkraftverken i Central- och Östeuropa.

Om det visar sig att de samfede svenska åtogandena tifl multifeterafe mfljö- och kärasäkerhetsprogram under budgetåret 1993/94 skufle un­derstiga 105,5 mUjoner kronor bör riksdagen bemyndiga regeringen att använda resterande medel för mUjömsatser i Estland, Lettland, Litouen, Ryssland och Polen. Dessa msatser bör när sä är lämpUgt koordmeras tned UitemationeUa insatser.

Mot denna bakgmnd föreslår jag att 105,5 nuljoner kronor begärs av riksdagen för multifeterafe insatser i Östersjöonu4det utöver de som tidigare föreslagits i denna proposition. Medlen bör föras upp under ett nytt reservationsanslag över Qortonde huvudtiteln som benämns MUjöin­satser i Östersjöregionen.

10 Hemställan

Jag hemstäUer att regeringen dels föreslår rikscfegen att;

1. godkänna Förente Nationemas ramkonvention om

klimatfrågor,

2. godkänna 1992 års ändringar av MonttealprotokoUet om ämnen

som bryter ned ozonskiktet,

dels

3.

gcxlkänna de strategier för minskad klimatpåverkan somjag för­ordat i avsnitt 5

4.

under ett nytt reservationsanslag över §ortonde huvudtiteln Miljö­insatser i östersjöregionen anvisa för budgetåret 1993/94 122 500 000 Icronor

5.

under Qortonde huvudtitelns ansfeg Utredningar m.m. anvisa ett belopp som är 5 000 000 kronor högre än vad som tidigare har före­slagits i prop. 1992/93:100. bU. 15

6.

under Qortonde huvudtitehis ansfeg Bidrag till intemationellt samarbete kring den byggda rruljön m.m. anvisa ett belopp som är

1   500  000  kronor  högre  än  vad  som  har  föresfegits  i  prop. 1992/93:100. bU. 15, dels bereder riksdagen tUlfäUe att te del av vad jag har anfört om;

7. det fortsatte intemationeUa samarbetet på klimatområdet i

avsnitt 6,

59

8.

forsknmg och utveckUng i avsmtt 7.1,

Prop. 1992/93:179

9.

trafikfrågor i avsnitt 7.3,

Bilaga 1

10.

åtgärder mot metan, dUcväveoxid och andra växthusgaser i avsnitt 7.4,

11.

vissa avfeUsfrågor i avsnitt 7.5,

12.

åtgärder tiU skydd mot ozonskiktet i avsmtt 8.1,

60

Sammanfattning av Statens naturvårdsverks rapport     Prop. 1992/93:179

.

Bilaga 1.1

Åtgärder mot klimatförändringar, SNV-rapport 4120

Klimatproblemet och behovet av åtgärder globalt

IPCC (Intergovemmental Panel on Climate Change) uppdaterade under år 1992 sin tidigare utvärdering av klimatproblemet. Utvärderingen utfördes och granskades av ett mycket stort antal vetenskapsmän världen över

IPCC konstoterar att de tidigare slutsatsema står sig. Den samfede bedömningen innebär att fortsatte utsfepp av koldioxid och andra växt­husgaser kommer att höja temperataren globalt. Ett ttoUgt scenario utifrån nuvarande ttender, dvs utan kraftfuUare mofetgärder, leder tiU en temperatarhöjning på ca 0,3 °C per decennium (mellan 0,2 och 0,5 °C per decennium) under nästo århundrade. Detto innebär 1° över dagens nivå - eUer ca 2° över förindustrieU nivå - tiU ungefär år 2030.

IPCC har också summerat de nya rön som gjorts. De i detto samman­hang vUctigaste är:

-

Nedbrytningen av ozon i den fegre stratosfären på höga breddgrader och på meUanbreddgradema har resulterat i en minskad växthuseffekt som är av samma storleksordning som den direkte växthuseffekt som orsakats av CFC-föreningama.

-

Utsläpp av svavelföreningar har en nedkylande effekt. På norra halv­klotet har svavelutsläppen hittiUs dolt en avsevärd del av växthus­effekten.

-

Faktorer som uttrycker varje gas växtiiuseffekt jäinfört med koldioxid s k GWP-faktorer (Global Warming Potential) är fortfarande använd­bara. Uppskattningen av den indirekte komponenten, dvs den kompo­nent som anger växthuseffekten tiU följd av gasens effekt på andra gaser i atmosfären, är osäker. GWP kvantifieras nu bara avseende den dfrekte växthuseffekten.

Bedömningen av de kommande globafe temperatarhöjningama är refe­tivt samstämmig. Även om föratsägelserna har stora osäkerheter har relativt preciserade bedömningar av osäkerhetsintervaUet kunnat göras. Det är mer osäkert hur olika regioner kommer att påverkas av en global temperatarhöjrung. Dette gäUer både hur temperatar, nederbörd och vindförhåUanden kommer att utvecklas i olika regioner och vilka effek­ter dessa klimatförändringar för med sig. Det finns emeUertid en tydUg hotijUd vad gäUer följande effekter.

61

- En global uppvärmning innebär att vattenståndet i haven höjs. Den    Prop. 1992/93:179

sammantogna effekten bUr enhgt IPCC en ökmng på 30-110 cm fram    BUaga 1.1

tiU år 2100. SärskUt utsatta bUr befoUcning och jordbruksområden i lågt Uggande kusttrakter och deltoområden, specieUt i fettiga länder med otillräckUga fördämningssystem.

-

De aUvarUgaste effektema på havsekosystemen förväntas uppkomma genom ändringar i oceancfrlculationen vilket påverkar näringstifl-gången.

-

En global uppvärmning med 2-5 °C över nutida nivå innebär att jorden når en temperatamivå som mte förekommit på över 120 000 år. Förvänfede klimatförändringar väntas t ex leda tUl att den ttopiska skogen i Afrika minskar snabbare och att torkan i Sahelområdet spri­der sig tiU savannerna.

-

Vissa regioners jordbmk kan gynnas, andras missgynnas. Torka är det störsto hotet. IPCC fömtser minskad vattentUlgång i betydande delar av det varmtempererade området, bl a över centrafe Nord­amerikas högavkastande områden. Länder, med små resurser för att anpassa sig tiU antingen ökad torka eUer översvämningar, drabbas hårdast.

Stockhohn EnvUonment Institate (SEI) har i en stadie föresfegU mUjö­mål som både tar hänsyn tUl hastigheten och storleken av kUmat-förändringen. Den övre gränsen för vad nataren tål bedöms vara följan­de.

-

En maxunal förändringshastighet på 0,1° per årtionde

-

En maximal total temperatarökning på 1° (lågriskgräns) tiU 2° (hög­riskgräns) över förindustrieU nivå

Den maxunafe förändringshastigheten är gränsen för vad ekosystem och arter behöver för att hinna anpassa sig.

Temperatarstegringar över den maxunafe temperatarökningen bedöms kunna utiösa snabba, oföratsägbara och icke-linjära responser som kan leda tiU omfattande skador på ekosystemen. Bortom det övre absolute värdet bedöms riskema för aUvarUga ekosystemskador öka snabbt.

Utsläpp och utsläppsmål - globalt

Koldioxid är den dominerande växtiiusgasen. Utsfeppen av koldioxid beräknas svara för meUan 60 och 80% av den samfede växtiiuseffekten från de globala anttopogena utsfeppen. Metan står för mellan 15 och 18% och dUcväveoxid ftir ca 5% av de totafe utsfeppen omräknade tiU koldioxidekvivalenter. Den angivna osäkerheten beror på osäkerhet om vUken nettoeffekt CFC -utsläppen har på växtiiuseffekten.

Koldioxidutsläppen från förbränning av fossUa bränslen har ökat

aUtsedan mdustriaUseringen tog fert under 1700-talet. Efter det andra

världskriget  accelererade utsläppsökningen  och  huvuddelen av  den

62

koldioxid som har tUlförts atmosfären har sfeppts ut de senaste 50 åren.

Nettoflödet av koldioxid tUl atinosfären påverkas också av hur marken Prop. 1992/93:179 bmkas. Under tidigare århundraden var det främst i världens temperera- BUaga 1.1 de områden som skogamas areal minskade och dänned bidrog tiU ökade halter av koldioxid i attnosfären. Idag är det nedhuggningen av de ttopiska regnskogarna som framför aUt bidrar tiU nettoflödet av kol­dioxid tiU atmosfären. Ungefar fyra femtedelar av koldioxidutsfeppen från mänskUg verksamhet beräknas nu komma firån eldningen av fossUa bränslen medan den återsfeende femtedelen kan hänföras tiU förändring­ar i markanvändningen, i försto hand nedhuggningen av skogar.

De industriaUserade ländema - i väst och i öst - har idag 25 procent av jordens befolkning men svarar för 75 procent av koldioxidutsfeppen. Utvecklingsländema - mklusive Kina - har 75 procent av befolkningen men bara ca 25 procent av utsfeppen.

IPCC utarbetode under 1990 ett antal scenarier som bl a visar effekten av olika omfattande åtgärder för att begränsa utsfeppen av växthusgaser. Scenariet med de mest radUcafe åtgärdema innebär bl a kraftigt förbätt­rad energieffektivitet, betydande användning av föraybara energikäUor och nyplantering av skogar. Det krävs åtgärder i nivå med detto scenario för att begränsa den förväntode temperatarstegringen tUl 2° över förindustrieU nivå.

Det kan konstoteras att fegriskgränsen för den absoluto temperatar­stegringen, 1° över förindustrieU nivå, redan har passerats. För att klara SEI:s högriskmål krävs globala minskningar av koldioxidutsfeppen med minst 50-60%. För att u-länderaa skaU få utrymme att utveckfes måste i-ländemas utsläpp minskas mer än så. En tysk parlamentarisk uttedning (Enquete Commission) anger att målet för i-länderma bör vara att minska sina koldioxidutsläpp med 80%.

Det är uppenbart att det finns en mycket stort gap mellan de mål som har beslutots och den minskning av på koldioxidutsfeppen på 50-80% i industrUänderaa under de nästo 50 åren som krävs för att klara mUjö-målet. Även om vi har tid på oss att klara mUjömålet så kräver detta en så fundamental omställning av konsumtions- och produktionsmönster att omställningen måste börjas snarast. Det tar mycket lång tid att förändra ttansport- och energistmktarer. Samtidigt krävs stora investeringar i infrastmktar och prcxluktionsapparat.

Sveriges utsläppssituation

Koldioxid står för huvuddelen av utsläppen av växthusgaser också i Sverige. Mer än 90% av utsläppen härrör från användningen av fossife bränslen dvs kol, olja och natargas.

Denna rapport behandlar koldioxid, metan, dikväveoxid (K;h sfebife

fluorföreningar (HFC och FC-föreningar). CFC och HCFC har inte

togits med, dels på gmnd av osäkerheten om dessa ämnens växthus­

effekt, dels på gmnd av att det redan finns beslut om aweckUng och

begränsningar i syfte att skydcfe ozonskiktet. Osäkerheten om de in­

dUekt verkande gaserna kolmonoxid, NO och VOC (flyktiga organiska

63

ftirenmgar) är också stor enUgt IPCC:s senaste utvärdering. Vi har    Prop. 1992/93:179

därför mte behandlat dessa gaser nu i denna rapport.

Bilaga 1.1

Koldioxidutsfeppen i Sverige har minskat betydUgt de senaste tio åren genom energieffektivisering och övergång hin olja tiU el. Övergången tiU el har skett i takt med utijyggnaden av kärnkraften.

Medan utsfeppen från energisektom och från mdustrin stodigt har minskat har trafikens utsfepp av koldioxid successivt ökat sedan början av 70-taIet. Transportsektoms andel av utsfeppen har ökat från knappt 20% 1970 ttU ca 40% 1990.

Utsläppsmönsttet för koldioxid skUjer sig betydUgt mellan olika län­der. Detto påverkar ländemas fömtsättningar för att genomföra åtgärder för att StobiUsera och minska utsläppen. Sveriges har praktiskt teget inte några koldioxidutsläpp från elprcxluktionen. I länder som har en stor fossUbaserad elproduktion kan man begränsa koldioxidutsfeppen genom att effektivisera elproduktionen och ersätto koUcraftverk med gaseldade kraftverk. En övergång firån kol tiU gas ger i stort sett en halvering av koldioxidutsläppen. Sverige och andra länder med liknande utsläpps­mönster måste däremot vidto åtgärder inom transport-, mdustri och uppvärmningssektom för att klara motsvarande krav.

SkUlnaden bUr for Sveriges del ännu större när kämkraften awecklas, då i stort sett halva elproduktionen skaU ersättas genom energUiushåU-nUig eUer ny energitiUförsel. Om detto skaU ske utan att koldioxid­utsläppen ökar krävs mer långtgående åtgärder än i många andra länder. Det finns dock även fektorer som är gynnsamma för Sverige. SärskUt tiUgången på biobränsle gynnar Sverige i förhållande tiU andra länder.

Samtidigt har Sverige som avancerat mdustriland med stor tiUgång på biobränsle och en högteknologisk mdustri inom bl a områdena transport-medelstiUverkning, husbyggnad och energiproduktion möjUgheter att Ugga i spetsen för utvecklingen. En mtemationeU utveckling mot ett samhäUe som leds in mot tekniker som är energi- och resurssnåfe kommer därför också att i längden vara fördelaktig för Sverige.

Åtgärdsmöjligheter och kostnader i relation till de globala koldioxidutsläppen

Analyser med globafe ekonomiska modeUer visar att koldioxidutsfeppen skuUe kunna minskas betydUgt inom ramen för en uthåUig ekonomisk tiUväxt - fömtsatt att energiförsörjningens stmktar, industiiproduktio-nens sammansättning osv kan anpassas på ett flexibelt och kostnads­effektivt sätt tUl förändrade fömtsättningar. I flera modeflstadier har man t ex analyserat konsekvensema av att minska de globafe utsfeppen med 20 procent jämfört med i dag tifl en bit in på 2000-talet. Analyser­na av sådana utsläppsreduktioner visar att den århga globafe BNP-tiU­växten i de flesto feUen minskar med mellan O och 0,3 procentenheter tiU följd av att koldioxidutsfeppen begränsas.

Kostaadema för att minska koldioxidutsfeppen skUjer sig mellan olika

64

regioner och länder. ModeUstadiema tyder på att kostnadema för att

begränsa utsläppen på sikt kommer att vara störst i u-ländema. Det    Prop. 1992/93:179

beror på att dessa länder ännu är i ett tidigt skede av sm mdustriaUse-    Bilaga 1.1

ring och på att den ekononuska tiUväxten förväntas bU snabbare än i

industrUändema. Även om u-ländema ökar utsfeppen upp tiU en viss

nivå medan de industriaUserade länderna skär ned kan kostnadema -

som procentaeU BNP-fÖrlust eUer realinkomstförlust - bU högre i u-

ländema.

OECD har vidareutveckfet sin globafe ekonomiska modefl (GREEN) och gjort nya beräkningar sedan vi lämnade delrapporten.

Slutsatsen av de nya beräkningarna är bl. a. att en utsfeppsminskning, som endast gäfler OECD, i mycket Uten grad motverkas av utsfepps-ökningar i andra länder. Den energiintensiva industrins tiUväxt inom OECD jämfört med andra länder ändras bara obetydUgt. Effekterna vfe sänkto världsmarknadspriser på fossife bränslen när OECDs efterfigan minskar synes också bU små enUgt dessa kalkyler.

Beräkningaraa visar även att det vore gynnsamt firån såväl ekonomisk synpunkt som mUjösynpunkt att avskaffa existerande subventioner - i bl a Östereuopa och mänga u-länder - tiU de fossife bränslena.

Utvecklingen inom EG

Under de senaste,åren har man arbetot för att skapa friare marknader både för energi och för transporter inom EG.

Konunissionens sttategi fÖr genomförandet av en inre energimarknad omfattar tte steg. I det försto steget skaU kommissionen verka for att de duektiv som ministerrådet antogit om transitering på övergripande nät av el eUer gas samt förbätttad msyn i prisbUdningen (transparens) för el och gas införUvas i medlemsländernas fegstiftning före slutet av år 1992. Steg två avses genomföras 1993, och är en sfegs begränsad Third Party Access (TPA) som bygger på dfrektivförsfeget från januari 1992. Det berör ttedje parts tiUgång tiU näten och innebär att större energi-förbrakare och distributörer får köpa el och gas var som helst mom EG. Dette skafl enUgt planema konuna att utökas under steg tte - 1996 - då även små förbrakare skaU få sainma rättigheter. 1996 är aUtså året för fuUständig TPA. Om denna tidsram kan hålfes återstår att se eftersom förslagen som ingår i steg två ännu inte har gcxitegits av ministerrådet.

I maj 1992 enades kommissionen om en strategi för att begränsa risken för klimatförändringar. Strategin har sin utgångspunkt i ministerrådets beslut i oktober 1990 om att stobiUsera EG:s totafe kol­dioxidutsläpp på 1990 års nivå senast år 2000. Kommissionen har fått i uppdrag att presentera en strategi for detto med forsfeg tifl konkreto åtgärder.

Det förslag som presenterats innehåUer konkreto fÖrsfeg tifl råds­direktiv/beslut på fyra områden;

*

Ramduektiv om energihushållningsprogrammet SAVE

*

Beslut om ALTENER, ett program för fömybara energikäUor

65

*

Förslag tiU dfrektiv om energi-/koldioxidskatt

5 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

*    Förslag tiU beslut om mventering av utsfeppen av koldioxid och    Prop. 1992/93:179

andra växthusgaser inom EG

Bilaga 1.1

Det försfeg som bUvit mest omdebatterat är det som gäUer införandet av en energi-/koldioxidskatt. Skatten skafl motsvara 17,75 ECU per ton oljeekvivalenter år 1993, for att sedan ökas gradvis tifl nära 60 ECU per ton oljekvivalenter år 2000. (Vid den nivå som skaU vara uppnådd år 2000 motsvarar koldioxidkomponenten ca 7 öre per kg C02 och den sammanlagda skatten ca 14 öre per kg C02. Detta kan jämföras med den svenska koldioxidskatten som kommer att uppgå tUl 32 öre/kg för hushåU och 8 öre/kg fÖr mdusttin från och med år 1993).

Ett villkor som stäUs upp i kommissionens fÖrsfeg är att skatten skaU tiUämpas först när andra OECD-länder vidtar Uknande åtgärder. Det är ministenådet som med kvalificerad majoritet avgör när detto vUlkor är uppfyUt. Protestema mot denna kfeusul har varit UvUga firån flera av medlemsländema och minst fem av dem - Tyskland, Nederländerna, Danmark, Luxemburg och ItaUen - har förordat att EG uifÖr skatten oavsett vad USA och Japan gör.

Under hösten skaU skatteförsfeget behandlas av Europaparlamentet. Införandet av skatten var urspmnghgen tänkt tiU den I januari 1993, men på gmnd av nyss nämncfe villkor har ikraftträdandet nu skjutits upp.

De europeiska tra nsportmarknademas utveckling kommer också att präglas av bUdandet av den inre marknaden. När den bUr verkUghet i januari 1993 konuner dock transportsektom fortfarande att vara reglerad i vissa avseenden. Principeraa för avgifter och skatter på trafik, liksom nivån på avgiftsuttoget, kommer att variera en hel del. Vad gäUer skatter har man hittiUs har man bara fettot beslut om miniminivåer för beskattningen av bensin och diesel.

BUdandet av den inre marknaden väntas öka såväl person- som gods-ttansporteraa.

Kommissionen arbetar för att skatter och avgifter i framtiden skaU mkludera såväl mfirastnUctarkostaader som extema kostnader. Det totala uttoget av skatter och avgifter på trafik kommer ttoUgtvis att öka i de flesto nuvarande EG-länder.

Utöver en generefl beskattaing av koldioxid riktod mot fossife bränslen kan man vänto sig separato msatser för att begränsa koldioxid­utsläppen från bilar.

Energi- och transportmarknaderna i Sverige

Också de svenska energi- och ttansportmarknadema är på väg att för­ändras.

Affärsverket VattenfeU har omvandfets tiU ett stotiigt aktiebofeg och

verksamheten i storkraftnätet har förts över tifl det nybUdade Svenska

krafhiät. En särskUd uttedare ser för närvarande över eUagen. I en

försto etopp skaU bl a uttedas fömtsättningama för att uppfeto lokafe nät

66

för ttansitering tiU större kunder I en andra etepp skaU konsekvensema    Prop. 1992/93:179

övervägas av ett fuUständigt öppnande av de lokafe näten.

Bilaga l.l

Den pågående reformeringen av den svenska elmarknaden stämmer väl överens med arbetet att reaUsera en inre marknad för el inom EG. Närmandet tiU EG kommer knappast att stälfe krav på någon mer långt­gående UberaUsering än den som redan har inletts. Sverige Ugger sna­rast före EG-ländema i sm tidtobeU.

Handel med el över gränserna kan successivt väntas öka. I perspekti­vet fram tiU år 2000 är det främst utbytet av el inom Norden som kan väntos påverka den svenska elmarknaden. Den planerade kabeln tiU Tyskland - Uksom förstärkto förbmdelser mellan Danmark och Tyskland - kommer dock att möjUggöra ett ökat utbyte med kontinenten.

TiUgången på kraft bedöms vara fortsatt gcxl i Sverige under 90-talet. NUTEK utgår i sm senaste prognos från att ett måttUgt behov av ny kraft uppkonimer först mot slutet av decenniet. Råkraftpriset bedöms då stiga med 25 procent. En ökad export kan påskynda prisuppgången i Sverige, medan en ökad import kommer att verka dämpande. NUTEK räknar i sin prognos med en - jämfört med idag - något ökad import av fest kraft tiU Sverige år 2000.

EUiandehis roU kan bU väsentUgt mycket större när kärnkraften börjar avvecklas. Det är dock svårt att nu närmare bedöma denna utveckling. En ökad konkurrens på energimarknaderna kan vara gynnsam från mUjösynpunkt, t ex om den förbätttar avvägningen mellan energisparan­de och mvesteringar i ny produktionskapacitet och om den gör det lättare att inttoducera tekniker baserade på fömybara energisfeg. Det är dock svårt att bedöma hur utvecklingen kommer att bU på de olika marknadema där ju antalet konkurrerande företeg även fortsättningsvis kan väntes vara begränsat. Den närmare utformningen av konkurrens­reglema kan påverka utfaUet. Det är därför angefeget att de försfeg tiU nya regler som förs fram av uttedningar, myndigheter och andra organ åtföljs av noggranna mUjökonsekvensbedömningar och att besluten på området tydUgt beaktar behoven av minskade utsfepp av växthusgaser.

LiberaUseringen av transportmarknadema i Sverige har också gått långt. SJ och banverket har skUts med möjUgheter för nya operatörer att öppna ttafik. Taxi och flygtrafik har avreglerats och en process mot en fuUständig avreglering av den långväga busstrafiken har inletts. Sverige ligger således även vad gäUer avregleringen av transportmarknadema väl franime i sin tidtobeU jäinfört med EG-ländema.

Det ttafikpoUtiska beslutet firån år 1988 slår tydUgt fest det samhäUs­ekonomiska margmalkostaadsansvaret. Det har varit och är ett mtensivt arbete med att utveckla ekonomiska styrinstrament. Bland annat har mUjöklassning av fordon och bränslen införts.

De svenska erfarenhetema av skatte- och avgiftssystem för trafiken kommer att vara väsentUga i det intemationelfe arbetet. Det är bl a ekonomiska styrinstmment utgående från marginalkosbiadstänkande som kommer att behövas även utanför Sveriges gränser om det skaU vara möjUgt att uppnå "sustainable mobiUty" enUgt EGs s k green paper.

Den förväntode snabba transporttiUväxten i Europa kan sammanfatt-

67

ningsvis komma att öka både klimatpåverkan och föroreningsbelast-

nuigen på den svenska mUjön.   När det gäUer regler för utsfepp från    Prop. 1992/93:179 fordon kan det på kort sUct finnas svårigheter att vidmakthålfe ett ut-    Bilaga l.l vecklat regelsystem för fordon med hänsyn tifl EGs typgodkännande-regler. Det finns dock fömtsättningar att på längre sikt konstmera regel­system - även omfattande koldioxid på som är kopplade tifl ekonomiska styrmedel.

Framtida koldioxidutsläpp i Sverige

Transportsektoms koldioxidutsfepp väntas öka med ca 15% mellan 1990 och år 2000. Energisektom ökar med knappt 10% tUI år 2000 jämfört med 1990 års verkUga utsfepp. Jämfört med 1990 års klimatkorrigerade utsläpp bUr utsläppen år 2000 i stort sett lika stora. Industrins process­utsläpp förväntos inte ändras i någon högre grad (tobeU 1.1).

Sammantoget ger detto en ökning på 6,4 Mton, eUer drygt 10% tiU år 2000 jämfört med de verkUga utsfeppen år 1990. Om man korrigerar för att 1990 var ett ovanUgt mUt år blir ökningen 3,7 Mton eUer drygt 5%.

Uppskattningarna av de framtida utsfeppen bygger for energisektoms del på NUTEKs energiprognos, för transportsektom på de olika trafiJc-verkens prognoser. Prognoserna föratsätter att redan fettode beslut genomförs, men inga ytterhgare åtgärder vidtas för att begränsa ut­släppen av växthusgaser.

AUa prognoser är behäftade med stora osäkerheter. E)en ekonomiska utvecklingen och konjunktarsvängningarna påverkar starkt den framtida utsläppsbilden.

68

TabeU 1.1

Utsläpp av koldioxid i Sverige 1990 och utsläpps-    Prop. 1992/93:179

cenario år 2000 (Mton COj/år)

Bilaga 1.1

omräknat    enUgt    prognoser    från    Nutek    och trafikverken)

sektor

verkUga 1990

klimatkonigerade 1990

förvänta­de 2000

elproduktion

1,5

1,5

4,6

Qärrvärme

5,8

7,3

8,1

oljeraffinaderier

1,5

1,5

1,7

mdustrms energi

13,1

13,1

13,4

bostäder/service    /

10,3

11,5

7,3

ttansporter

24,1

24,1

27,6

industrins processer

3,6

3,6

3,6

Summa

59,9

62,6

66,3

Efter år 2000 får den begynnade kämkraftawecklingen stor betydelse för utsläppen. I uttedningen Ett miljöanpassat energisystem bedömdes koldioxidutsläppen öka med 160% mellan 1987 och 2015 i basfeUet med hög ekonoinisk tiUväxt och med 70% i basfeUet med feg eko­nomisk tiUväxt. Då antogs afl kärnkraft var aweckfed efter år 2010 och inga åtgärder för att begränsa koldioxidutsfeppen komma tifl stånd.

Medel för att ininska koldioxidutsläppen

Koldioxidutsläppen kan bara begränsas genom att energisektom, trafik­sektom och andra viktiga samhäUssektorer förändras. Energm niåste utayttjas mer effektivt i alfe led. Fömybara energisfeg måste vmna marknad i förhåUande tiU de fossife bränslena. Styrmedel för att be­gränsa koldioxidutsläppen kan därmed komma att gripa in starkt på många  områden.   Det handlar  om  energi-  och trafikbeskattningen.

69

utgångspunkterna för den fysiska planeringen, vilka ramar som skaU    Prop. 1992/93:179

gäUa för avreglerade marknader' osv.

Bilaga 1.1

Generelfe ekonomiska styrmedel som en koldioxidskatt eUer över-förbara utsläppskvoter för koldioxid ger incitament tifl kostiiadseffektiva utsläppsreduktioner och innebär en stark stimulans tifl teknisk utveck­Ung. De ekonomiska styrmedlens fördelar i firåga om kostnadseffektivi­tet och incitament tiU teknisk utveckling är särskUt påtogUga när det är fråga om att påverka många oUka sfegs aktörer vars åtgärdsmöjUgheter och åtgärdskostaader skiftar väsentUgt. Användningen av ekonomiska styrmedel underlättos också av att det inte spelar någon rofl på vilken plats utsläppen minskar.

Om man ser tiU kostaadseffektivitet på ett nationeUt plan, och bortser från fördelningspoUtiska problem, bör en koldioxidskatt omfatte alfe sektorer och vara lika hög överaUt. TiUs det finns intemationeUt - eUer åtminstone regionalt - samordnade lösningar för de energiintensiva bran­schema får man emeUertid räkna med någon form av särregler for dessa, liksom för det intemationelfe flyget och den intemationeUa sjö-firten. Beskattningen av insatsbränslen i elproduktionen måste beakto utvecklingen mot en integrerad europeisk ehnarknad.

Energi- och ttansportmarknadema kännetecknas i vissa avseenden av bristande konkurrens och av institationeUa förhållanden som snedvrider prissignalema tiU dem som använder bränslen och drivmedel. Investeringar i energisparande utebUr ofto ttots att de kan vara mer lönsamma per energienhet än investeringar i ny prcxluktionskapacitet. Det kan förklaras av t.ex. bristande infomiation, dåUgt fungerande kapitalmarknader eUer taxor som ger en felaktig bUd av kostnadema. Skattereglema för tjänstebilar och arbetsresor är annat exempel på denna typ av unperfektioner. Pä gmnd av dessa omständigheter måste man räkna med ett stort insfeg av mera dfrekte åtgärder som komple­ment tiU en koldioxidskatt.

Utbyggnaden av samhäUets mfrastraktar är vUctig firån klimatsyn­punkt. Effektema av t ex höjcfe bensinpriser är starkt beroende av tiU­gången på altemativ tiU personbUsttafiken. Investeringar i bl a mUjö­vänUg koUektivttafik är därför 

Ett genereUt ekonomiskt styrmedel i kombmation med andra styr­medel ger sannolikt den biUigaste lösningen.

Konsekvenser av att begränsa de svenska koldioxidutsläppen

Låga kostnader fram tiU år 2000

De tekniskt inriktode stadier som har genomförts pekar mot att det finns stora möjUgheter att minska koldioxidutsfeppen genom effektivisering och övergång tiU energiformer med fegre utsfepp bl a biobränslen. Profil AB har på uppdrag av Natarvårdsverket använt energisystem-

modeUen MARKAL för att stadera effektema av att begränsa utsfeppen.    Prop. 1992/93:179

MARKAL är en energisystemmodeU som utveckfets mom Intematio- Bilaga 1.1 nal Energy Agency (lEA). Utifrån det som anges beträffande bl a tekniska prestanda, världsmarknadspriser och efterfirågan på nyttig energi optimerar mcxleUen det tekniska energisystemet, däri inkluderat möjUgheteraa att spara energi genom olika tekniska åtgärder. Efter­frågan på nyttig energi antas vara given utifrån. McxieUen tar således inte hänsyn tiU att hushåUen och företogen kan ändra sin efterfrågan på nyttig energi om energipriserna ändras.

I MARKAL-beräkningarnas grandfeU förbUr koldioxidutsfeppen konstanfe fram tiU år 2000. Koldioxidutsfeppen skuUe aUtså enUgt detto resultot kunna håUas oförändrade tiU år 2000 utan extra kostnader. Det föratsätter att energisystemet optimeras så att kostnadema för att spara energi på marguialen bUr lika med kostnaderna för att producera mer.

Som nyss nämnts finns det emeUertid hinder av olika sfeg som måste övervmnas. Man kan mte räkna med att hefe potentialen av tekniskt sett lönsamma sparåtgärder automatiskt kommer att tas i anspråk.

Också den ekonomiskt inriktede analys som professor Lars[REDACTED_EFTERNAMN] vid Handelshögskolan i Stockhohn gjort på uppdrag av Natarvårds­verket pekar emeUertid mot att det finns goda möjUgheter att stebiUsera koldioxidutsläppen tUl år 2000.

Lars[REDACTED_EFTERNAMN] har bedömt de samhäUsekonomiska effekterna av att begränsa utsläppen. Han har utayttjat en modeU över den svenska ekonomin som belyser utvecklingen av prcxluktion, priser och resurs­användning i ohka sektorer vid liiUt kapacitetsutayttjande. TiUväxten i BNP fömtsätts vara i genomsnitt 2 procent per år meUan år 1985 och år 2000 i beräkningarnas basfaU.

Koldioxidutsläppen anfes bU begränsade genom en koldioxidskatt.

Beräkrungama visar att även ganska långtgående restriktioner på kol­dioxidutsläppen får små effekter på BNP. I feUen då koldioxidutsfeppen StebUiseras tiU år 2000 bUr BNP-nivån detto år ca 0,1 procent fegre än i faUet utan någon utsfeppsbegränsning. I feUen cfe utsfeppen minskas med ca 15 procent tiU år 2000 bUr BNP-nivån år 2000 ca 0,3 procent lägre än i faUet utan någon begränsning av utsfeppen.

Brattonationalinkomsten (BNI) påverkas mer än BNP, åttninstone i vissa faU. Det beror på att Sveriges bytesförhållande med utiandet kan försämras när export från energiintensiva branscher tiU en del skaU ersättas av annan export. BNI är ett mått på de samfede fektor-mkomsteraas reafe köpkraft. BNI påverkas tiU skillnad firån BNP av förändringar i bytesförhållandet med utlandet.

Effektema på BNI beror på hur en koldioxidskatt utformas och i vUken utsträckning åtgärder för att begränsa koldioxidutsfeppen är samordnade meUan olika länder. BNI påverkas mest om koldioxid­skatten är enhetUg (dvs Uka hög fÖr den energUntensiva mdustrin som för resten av ekonomin) och om Sverige är ensamt om att vidte åt­gärder.

Effektema på BNI kan begränsas om åtgärdema för att begränsa kol­

dioxidutsläppen samordnas mellan olika länder. I brist på sådan sam-

71

ordning kan BNI-förlustema begränsas genom att skatten differentieras

meUan i förste hand den energUntensiva delen av näringsUvet och    Prop. 1992/93:179

ekonomin i övrigt (Lars[REDACTED_EFTERNAMN] räknar i sma kaUcyler med att skatten    Bilaga 1.1

för hela mdustrin i sådana feU sätts ned tiU en Qärdedel av fuU skatt. En

känsUghetskalkyl visar emeUertid att det är nedsättningen för den

energUntensiva delen av näringsUvet som är avgörande för att håUa

BNI-förlustema små).

Med en differentierad koldioxidskatt bUr BNI år 2000 0,1 procent lägre än i basfeUet vid en stobiUsering och 0,4 procent fegre än i bas­feUet vid en utsläppsminskning med 15 procent. Prcxiuktionen inom stål och baskemi feUer med ca 10 procent jämfört med basfeUet vid stobiU-seringen och med ca 15 proc;ent vid minskningen med 15 procent. Skogsmdustrin påverkas mindre eftersom kostnaderna för utsfepps-begränsningar tiU en del antas loinna övervältras bakåt på vfrkespriset.

Effektema på BNI bUr mycket små eUer tiU och med positiva om om­världen antos vidto åtgärder mot koldioxidutsfeppen i ungefar samma omfattning som Sverige. Produlctionen mom stål och baskemi ändras på ungefär sanuna sätt som i feUet med differentierad skatt.

Effektema på BNI kan således hållas fega om koldioxidskatten för den energiintensiva delen av näringsUvet bestäms tiU en fegre nivå än för ekonomin i övrigt. En sådan differentiering av skatten begränsar också skattens effekter på de energiintensiva branschemas produktion.

Avsevärt svårare efter sekelskiftet

Med fortsatt ekonomisk tiUväxt och begynnande kämkrafteweckling bUr det betydUgt svårare att begränsa koldioxidutsfeppen efter sekel­skiftet. Vi har bedömt konsekvenserna av att begränsa utsfeppen i dette tidsperspektiv med utgångspunkt i bl a MARKAL-beräkningama och beräkningarna i den tidigare uttedningen Ett mUjöanpassat energi­system. Lars[REDACTED_EFTERNAMN] har inte kunnat göra några kalkyler fÖr perioden efter år 2000. Det är i förste hand

-

ytterUgare sparåtgärder

-

vmdkraft

-

biobaserad kraftvärme

som framstår som kostaadseffektiva förändringar i det tekniska energi­systemet i perspektivet efter år 2000. Fram tifl år 20(X) används refetivt stora kvantiteter biobränsle för Qärrvärmeprcxluktion i hetvattenpannor enUgt MARKAL-kalkylema. Efter sekelskiftet minskar denna använd­ning samtidigt som kraftvärmeproduktion baserad på biobränslen aUtså ökar mycket kraftigt.

Om kämkraftawecklingen skuUe skjutas framåt i tiden minskar be­

hovet av effektivisering och fömybara energisfeg närmast efter sekel­

skiftet vid en begränsning av koldioxidutsfeppen. Biobränslen bedöms

dock även i ett sådant feU bU dominerande mom Qärrvärmeproduktio-

72

nen. Sttategm för hur biobränslena skaU utayttjas ändras emeUertid.

Med kärnkraft kvar kommer de att användas i hetvattenpannor och    Prop. 1992/93:179

endast i Uten utsttäckning i kraftvärmeverk.

Bilaga 1.1

En begränsning av koldioxidutsfeppen leder i kombination med käm­kraftawecklingen tiU kraftigt ökade priser på bl a el och Qärrvärme. Den koldioxidskatt som behövs for att stobiUsera utsfeppen bUr också hög i perspektivet efter sekelskiftet. Med en snabb ekonomisk tiUväxt kan det bU fråga om en koldioxidskatt på 1 krona per kg COj eUer mer för hushåUen och den icke-energiintensiva delen av näringsUvet. Om kämkraftawecklingen skjuts framåt i tiden dröjer det längre mnan energipriser och koldioxidskatt når höga nivåer. Energiprisökningama kan också dämpas om Sverige får möjUgheter att importera större mängder el än i dag.

En breddad eUer höjd koldioxidskatt kan minska utsläppen

I analysema med MARKAL har vi även staderat effektema av att

skattebelägga elprcxluktionen

låto den icke-energiintensiva industrin betafe samma skatt som hus­håUen även efter 1993

höja skattenivån för aU användning av fossife bränslen tifl 50 öre/kg COj

En koldioxidskatt på de bränslen som används för elproduktion får -under år med normal tiflgång på vattenkraft och kärnkraft - ingen märkbar effekt på utsfeppen under resten av nittiotalet. Det är först efter sekelskiftet, då fossife bränslen bUr aktaelfe för elprcxluköon, som skatten får en styrande effekt. Då minskar utsfeppen tydUgt jämfört med feUet utan skatt. Emissionema minskar i stort sett proportioneUt mot skattens storlek. NUTEK har dragit liknande slutsatser i beräkningar åt biobränslekommissionen.

Om koldioxidutskatten höjs tiU 32 öre/kg för den icke-energiintensiva industrin minskar de totafe koldioxidutsfeppen med ca 1 mUj ton år 2000 och ca 4 mUj ton år 2015 enUgt MARKALberäkningama. Beräk­ningarna gäUer faUet med hög energitiUväxt.

Koldioxidutsläppen minskar markant i det feU en skatt på 50 öre per kg antos gälfe för aU användning av fossUa bränslen. När kämkraften har avvecklats är dock skatten mte tillräckUgt hög för att stebiUsera utsläppen. Det är framföraUt inom elproduktionen men tK;kså inom industrin som utsläppen minskar. Biobränslen bUr mycket konkurrens­kraftiga.

Beräkningama visar den potentieUa styrka som en koldioxidskatt har

när den appUceras brett. I praktiken kan utveckUngen i andra länder

väntos sätte gränser för hur hög skatten på den energiintensiva delen av

näringsUvet kan vara. Beskattningen av insatsbränslen i elproduktionen

kommer att vara beroende av de skattenivåer som överenskoms inom

73

EG.

Det bör emeUertid observeras att beskattningen av elproduktionen mte Prop. 1992/93:179 kan avvika hur mycket som helst firån koldioxidbeskattningen i övrigt Bilaga l.l när Sverige får ett tiUskott av fossUbaserad elproduktion. Om elprcxluk­tionen förbUr skattefri och koldioxidskatten i övrigt höjs, exempelvis tiU 50 öre/kg som vi räknade med i vårt exempel, kan utsfeppen efter sekelskiftet öka jämfört med om nivån Ugger kvar vid 32 öre. Det beror på att el i sådant feU bUr mycket konkurrenskraftigt samtidigt som emissionema från elproduktionen på marginalen bUr stora. En aUtfÖr differentierad beskattning kan aUtså i ett sådant fege få oönskade konse­kvenser.

Sammanfattittide bedömning av möjlighetema att minska koldioxidutsläppen

StabUiseruig tUl år 2000

De beräkningar som gjorts inom uppdraget pekar sammanfettningsvis mot att koldioxidutsläppen kan stebiUseras tiU feg kostnad i perspektivet tiU år 2000. Det kräver förhållandevis små höjningar eUer kompletteringar av befintUga skatter och avgifter och förhållandevis små ändringar av andra styrmedel.

StabUiseruig efter år 2000

De åtgärder som krävs for att vidmakthåUa koldioxidutsläppen på 1990 års nivå efter år 2000 beror starkt på i vilken takt kärnkraften aweck­las. En avveckling av kärnkraften tiU år 2010 enUgt gällande rikscfegs­beslut kräver djupgående förändringar inom energisystemet för att det skaU vara möjUgt att stebiUsera koldioxidutsfeppen. Bland annat niåste stora mängder biobränslen och vindkraft inttcxiuceras. Inom trafik­sektom får man räkna med steinga bränsleeffektivitetskrav på trafik­medel, mförande av altemativa biobaserade bränslen och omfettande utbyggnad av koUektivttafik. Förändringama inom energi- (x:h trafik­systemen kommer att innebära högre energipriser och ändrade fömtsätt­nmgar for vårt dagUga Uv. För hushåUen och den icke-energUntensiva mdustrin kan det t ex bU fråga om elpriser på 1 kr per kWh eUer mer snarare än dagens ca 50 öre/kWh. Den koldioxidskatt som - tiU­sammans med andra åtgärder - behövs för att driva fram förändringarna kan med en snabb ekonomisk tiflväxt komma att Ugga kring 1 kr/kg koldioxid eUer mer.

Utsläppsminskning med 20 procent

En minsknmg av de svenska koldioxidutsfeppen med 20 procent tiU år

74

2005 och en aweckUng av kämkraften tifl år 2010 kräver att aUa möj-

Ugheter tiU minskad elanvändning tas tifl vara tUlsammans med kraftigt    Prop. 1992/93:179 ökad användrung av fömybara energUcäUor. Dette kan inte genomföras    BUaga 1.1 utan väsentUga förändringar av samhällsstniktaren. Arbetet med att stäfla om energi- och trafiksystemen måste inledas omedelbart.

Förändringar i ett längre tidsperspektiv

Om beslutet att avveckfe kämkraften tifl år 2010 ändrades skufle givet­vis mindre långtgående åtgärder behövas för att nå en stebiUsering eUer minskning av utsläppen efter år 2010. Det skuUe också göra det enklare att nå en minskning med 20 procent tiU år 2005. Dette fömtsätter att kämkraftverken skuUe kunna drivas med nuvarande prestanda vilket givetvis är osäkert. Förr eUer senare kommer emeUertid under afla omständigheter kärnkraftverken att ha tjänat ut. Om man inte vifl ersätto dem med ny kärnkraft måste man vid den tidpunkten stälfe om tifl ett system med kraftigt förbätttad hushållning och ökat utayttjande av fömybara energikäflor fÖr att kunna begränsa koldioxidutsfeppen. Det grandläggande kravet att stäfla om tiU ett mer håUbart system finns således oavsett hur man ser på tidtobeUen för kärnkraftverkens aweck­ling. Avvecklingen påverkar i forsto hand hur snabbt det niåste ske.

Mål för svenska åtgärder

Svenska åtgärder för att begränsa utsläppen av växtiiusgaser syftar tiU att Sverige skaU to sm del av ansvaret för att lösa ett globalt mUjö­problem, Det nationeUa åtgärdsprogrammet bör utformas så att det bidrar tiU effektiva globafe och europeiska program och ger Sverige en god beredskap att klara kommande intemationelfe åtoganden.

Det övergripande målet är att få tUl stånd åtgärder som på sUct be­gränsar temperatarstegringen tiU högst 0,1''C per decennium CK;h högst 2° C totalt. Detto innebär enhgt nuvarande kunskap att koldioxid­utsläppen långsUctigt behöver mer än halveras globalt samticUgt som de ttopiska skogaraa så långt möjhgt bevaras och utsläppen också av andra växthusgaser än koldioxid begränsas. Om u-ländema skaU få möjUghet att utveckfes måste utsläppen minskas förhållandevis mest i mdustri­ländema.

För att klimatpåverkan skaU kunna minskas tiU fegsto kostnad bör de

åtgärdsprogram som formuleras - mtemationeUt och nationeUt - omfatto

samtiiga växthusgaser och beakto sänkor likaväl som käUor. Det är

däremot enUgt vår åsikt mte ändamålsenUgt - vare sig mtemationeUt

eUer nationeUt - att väga samman nettoutsfeppen av alfe växthusgaser

och sätto upp mål för utsfeppsreduktioner uttryckto i koldioxidekviva­

lenter. Kunskapen om hur människan påverkar utsläppen av växthus­

gaser från de biologiska systemen är ännu ofiiUständig. Mål for de

sammanvägda växthusgasutsfeppen bhr föga precisa och svåra att följa

upp. De tidsintervaU som är relevante för olika typer av utsfepp och

75

upptog varierar också.

Vi föreslår mot denna bakgmnd att målen för Sveriges utsfepps-    Prop. 1992/93:179 begränsande åtgärder formuleras växthusgas för växUiusgas och att    Bilaga 1.1 direkte utsfepp från "tekniska käUor" beaktas separat från upptog i biologiska system.

Koldioxid

Ett förste delmål bör enhgt vår uppfettning vara att de svenska kol­dioxidutsläppen från och med år 2000 begränsas tiU högst 1990 års nivå. Kostaadema for att - på margmalen - ininska utsfeppen skUjer sig mte på något avgörande sätt meUan energisektom och trafiksektom enUgt de beräkningar vi kunnat göra. Man bör därför kunna sikte tiU en stobUisering i båcfe sektorema i detto tidsperspektiv. Efter år 2000 måste elproduktionen få ett visst utrymme att öka sina utsfepp varför värmeproduktionen och trafiken cfe niåste kunna minska sina utsfepp.

Med tanke på de osäkerheter som kämkraftowecklingen innebär - en fossUbaserad elproduktion motsvarande kärnkraftverkens ger ett tiUskott av koldioxid som svarar mot 50 - 100 procent av Sveriges totafe kol­dioxidutsläpp - kan Sverige i (feg knappast precisera ett mer långtgående mål för år 2000 än att stobiUsera utsfeppen.

MöjUghetema att minska utsläppen förbätttas sett på längre sUct efter­som förändringar i energi- och trafiksystemens uppbyggnad, bostodemas och arbetsplatsemas utformning, konsumtionsmönstten m m då kan få större genomsfeg Uksom nyutvijckfed teknik. Sverige bör redan nu -paraUeUt med att vidto de åtgärder som behövs för att stobUisera ut­släppen på kort sikt - inrikto sig på att utveckfe långsiktigt håUbara system.

Metan, dikväveoxid och stabila jiuorföreningar

De kända anttopogena utsläppen av metan härrör framför aUt från avfaUsdeponier och djurhållning. En utbyggd utvinning av metan från deponier beräknas kunna reducera de totafe utsfeppen av metan med ca 20 procent inom 5 - 10 år. Övriga metanutsfepp bör åtnnnstone kunna håUas konstanfe.

Vi föreslär att målet bUr att reducera metanutsfeppen med 20 procent tiUår2000.

Flödena av dikväveoxid är osäkra. En ökning av utsfeppen kan eve­ntaeUt förväntos från från kväveoxidrening i katalysatorbilar och vid förbränning av festo bränslen i fluidiserad bädd. Som preliminärt mål bör gäUa att dessa tiUskott begränsas så att de totafe utsfeppen inte ökar tiUår2000.

Användningen av HFC-föreningar kommer att öka då dessa ämnen

ersätter CFC. Växthuseffekten av denna ökning bedöms dock vara

betydUgt mindre än växthuseffekten av den förväntode minskningen av

FC-utsläppen från tiUverkrung av aluminium. Som mål bör sattas att

76

utsfeppen av HFC- och FC-föremngar skaU nunska tiU år 2000 uttryckt    Prop. 1992/93:179

som samfed växthuseffekt.

Bilaga 1.1

Åtgärdsprogrammets inriktning

Åtgärdsprogrammen for att minska utsfeppen av klimatgaser bör utarbefes som en integrerad del av samfede åtgärdsprogram för att mUjöanpassa olika samhäUsaktiviteter. Då kan även andra mUjömål beaktos vid utformningen av åtgärder.

Det är vUctigt att sUcto tiU en strategi som klarar uppstäUda mål tiU så låg kostaad som möjUgt. Generella ekonomiska styrmedel - som en koldioxidskatt - har fördelar härvidfeg. De ger incitament tiU kostaadseffektiva utsfeppsreduktioner och innebär en stark stunulans tiU teknisk utveckUng. Vi ser därför koldioxidskatten som ett mycket viktigt uistmment för att påverka de svenska koldioxidutsfeppen. Som diskuterats ovan behöver koldioxidskatten kompletteras med andra styrmedel bl a ökade mUjöhänsyn vid utbyggnaden av samhäUets infira-straktar och stöd tiU forskning och utveckling. Styrmedel som gäUer övriga växthusgaser måste också utvecklas.

Åtgärdsprogram - energi

Koldioxidskatt och övrig beskattning

Vi bedömer att koldioxidskattens nivå är tillräckUgt hög för den närmaste framtiden på de områden där den tiUämpas fiiUt ut. Den ger där en gcxl styreffekt nationeUt och även en god demonstrationseffekt mtemationeUt. De förändringar av beskattningen som bör genomföras snarast möjUgt för energisektom är

att lägga en koldioxidskatt på bränslen för elprcxluktion,  mled­ningsvis 8 öre/kg COj

att bestämma koldioxid- och energiskatten för den icke-energiin­tensiva delen av näringsUvet tiU samma nivå som för hushåUen; koldioxidskatten på denna del av näringsUvet bör aUtså firån och med 1993 vara 32 öre/kg i stäUet för 8 öre/kg; elskatten bör vara 8,5 öre/kWh i stäUet för O öre/kWh; energiskatterna på olja, kol och gas bör Ugga kvar på 1992 års nivåer att återinföra energiskatt för kraftvärme

Övriga styrmedel

I uttedningen "Normer för maximal elförbrukniog i hushållsapparater m.m." har NUTEK och Konsumentverket föresfegU att normer för maximal elförbmkning i hushåUsapparater skaU införas. Normema skaU

77

vara frivilUga och kombmeras med obUgatorisk energideklaration. Vi    Prop. 1992/93:179 stöder dessa förslag. Det är ytterst angefeget att arbetet med normer    BUaga l.l snarast påbörjas, cfe det tar lång tid innan normer av denna typ får ftiUt genomsfeg.

I uttedningen föreslås som mål att en elbesparing för hushåUsel och el för bostodsuppvärmning på 10 procent skaU uppnås inom tio år. Vi stöder det föreslagna målet i ett kortsiktigt perspektiv, men det bör poängteras att på längre sikt krävs mer långtgående reduktioner.

Satsningama på effektiv energianvändning bör intensifieras även i övrigt. NUTEKs program för effektivare energianvändning bör fuUföljas och kompletteras med ytterUgare insatser.

Biobränslen har idag svårt att konkurrera med fossife bränslen för kraftvärmeproduktion. Investeringsstödet tiU biobränslekraftvärme är viktigt för att ett visst antal biobränslebaserade kraftvärmeverk ttots aUt skaU kunna byggas och den tekniska kompetensen utvecklas. Vi stöder biobränslekommissionens försfeg om ett års förlängning av investerings­stödet tiU biobränslebaserad kraftvärme.

För att långsUctigt förbättta konkurrenskraften för biobränslen är det Ukaså vUctigt att satsa på forskning och utveckling för förgasning och förbränning av biobränslen. Dessa satsningar bör kunna ske inom energiforskningsprogrammet, där stöd tiU utveckling av biobränsleteknik bör vara ett prioriterat område.

Med vårt förslag tiU beskattning av industrin får den energiintensiva mdustiin lägre energibeskattning än andra verksainheter För dessa mdustrier finns ett behov av andra lösningar för att stimulera tiU effektiv energianvändning och fega utsfepp av koldioxid.

Vi anser att energifrågorna bör prövas i samband med mUjöskydds-prövning av energUntensiva industrier. TiUäggsdirektiv bör ges tiU mUjöskyddskommitten för att snabbuttecfe hur detto skaU ingå i kommande mUjöfegstiftning.

Utsläppet av metan från energisektora bör begränsas genom teknikut­veckling. Behoven är därvid mest påtogUga vad gäUer småskaUg vedeld-nmg.

Utsläppet av dUcväveoxid firån energisektom bör begränsas genom teknikutveckling och krav vid mUjöskyddsprövningen. Insatserna bör i försto hand gälfe förbränning i fluidiserad bädd och anfeggningar med ureainjektion.

Åtgärdsprogram - transportsektorn

Allmänt

Arbetet med att ge ttafikverk, kommuner och andra sektororgan ett ökat

ansvar för att mUjöanpassa trafiksystemen niåste drivas vidare och ut­

vecklas tiU såväl form som innehåU. De berörda sektororganen bör

avsätfe större resurser än hittiUs för att tUlsammans med mUjömyndig-

hetema åstodkomma denna utveckUng.

78

Koldioxidskatt och annan beskattning

Prop. 1992/93:179

Bilaga 1.1 Även mom transportsektora utgör en koldioxidskatt ett viktigt stynnedel men på gmnd av mycket långa genomsfegstider för olika åtgärder och de starka kopplingar som finns mellan åtgärder fÖr att komma tiU rätto med olika mUjöstömingar kommer också andra stynnedel att komma i fråga i betydande omfettning.

Bensinskatten och koldioxidskatten kommer att höjas från (Kh med 1993. Den förändring av beskattningen som nu bör prioriteras är enhgt vår uppfettiUng att utforma nya regler för tjänstebUsförmåner och reseavdrag. De stadier som gjordes av uttedningen om reformerad inkomstbeskattning (RINK) och MUjöavgiftsuttedningen (MIA) visade att sådana förändringar får stor effekt - mte bara på koldioxidutsfeppen utan även på andra mUjöstömingar - tiU feg samhäUsekonomisk kostnad.

Infrastruktur, planering och FoU - allmänt

Ett långsiktigt program för utbyggnad av koUektivttafiksystemen i våra fetörter och utbyggnad av mUjövänUga transportsfeg i övrigt bör ut­arbetos. Övergripande planer för infirastruktarsatsningar (x;h stora investeringar i enskUda objekt bör mUjökonsekvensbeskrivas och värde­ras innan de genomförs.

Kommunafe ttafikplaner och andra fysiska planer som är av betydelse från mUjösynpunkt bör mUjökonsekvensbedömas.

Integreringen av mUjöhänsyn måste fortsätto och stärkas i olika FoU-program. Transportforskmngsberedningens (TFB:s) sammanhållande roU bör starkas i enUghet med beredningens eget försfeg.

Fordon med altemativa drivmedel

Med hänsyn tifl de samlade mUjöproblemen kommer det - utöver ökad kapacitet i koUektivttafiken - att krävas ett ökat insfeg av koUektivttafik-fordon och distributionsfordon som baseras på annan drivteknUc än dagens - t ex elfordon - eUer drivs med andra bränslen än dieselbränn­olja.

För närvarande pågår flottförsök med motoralkoholdrivna fordon. Något motsvarande program fÖr fetto fordon finns mte. Här skufle elbUen kunna vara ett mttessant alternativ. För att stimulera utveckling och användning av elbilar bör ett flottförsök göras motsvarande det som görs för motoraUcoholer.TFB bör tiUdelas medel för att i samråd med NUTEK och Natarvårdsverket genomföra ett sådant program.

Emissionsgränser för utsläppen för lätta fordon

Emissionsgränser för koldioxidutsfeppen får störst effekt på utveck-

79

Ungen av motorer och fordon om utsläppsgränsema samordnas mellan

oUka länder.  Diskussioner pågår mom EG och inom Stockhohns-    Prop. 1992/93:179

gmppen.

Bilaga 1.1

Sverige bör enhgt vår åsUct arbeto aktivt för att få tiU stånd ett system med obUgatoriska emissionsgränser för koldioxidutsfeppen firån de fetto fordonen.

Vidareutveckling av system för miljöklassning num.

I samband med en översyn av mUjökfessningssystemet för fordon bör övervägas att komplettera systemet med ekononuska mcitament avseen­de bl a koldioxid. Natarvårdsverket bör få i uppdrag att utforma ett förslag.

Luftfartsverket och sjöfartsverket bör få i uppdrag att utforma system för mUjörefeterade landningsavgifter för flyg respektive hamnavgUter för s jöfart. Sådana system syfUu- firämst tfll att begränsa andra mfljö-stömingar än utsläpp av koldioxid. De berörda myndighetema bör i sitt arbete undersöka om sådana system också bör innefette styrmedel röran­de utsläpp av koldioxid Uksom andra klimatgaser.

Miljöanpassat hastighetssystem på våra vägar

Systemet för hastighetsbegränsning på våra vägar bör ändras så att kol­dioxidutsfeppen och utsläppen av andra föroreningar begränsas.

Omläggningen bör mnefette ändringar av de skyltede hastigheterna och - framför aUt - en utökad övervakning och strängare sanktioner.

Metan och dikväveoxid

Utsläppen av dUcväveoxid och metan bör beaktas vid utveckling av reningssystem mm och vid mttoduktion av altemativa drivmedel.

Sektorövergripande förslag - energi och trafik

De förslag tiU nya lagar mm som arbetas fram för marknader som skafl avregleras måste åtföljas av noggranna mUjökonsekvensbedömningar.

Effektema av energi- och koldioxidbeskattningen - liksom av övriga styrmedel -bör följas upp så att skatteregler m m vid behov kan juste­ras. En ny samfed bedömning av möjUghetema att klara uppsatto mål bör redovisas senast 1995.

80

Jord-och skogsbrak

Prop. 1992/93:179

BUaga 1.1

Omsättning av växthusgaser

Avgången av klimatgaser från jord- och skogsbruket är av annan karak­tär jämfört med övriga samhäUssektorer. Utsfeppen härrör i regel firän påverkan på de natarUga emissionema av växthusgaser, vilket gör det svårt att dra en gräns mellan natarUga och anttopogena utsfepp.

Totalt släpps ca 60 Mton koldioxid av anttopogent urspmng per år ut från Sverige, vilket kan jämföras med de ca 40 Mton som f.n. binds upp i den svenska skogen. De anttopogent betingade utsfeppen av metan och dUcväveoxid uppgår årUgen tiU ca 490 resp. 11 kton. Jord- och skogsbmkets dfrekto bidrag tifl detto har uppskattots vara 170 resp. 6 kton (31%  respektive 3%).

Avskogningen mom ttopiska och subttopiska klimatområden beräknas f n. medföra nettoemissioner av firämst koldioxid uppgående tifl ca 5000 Mton per år. Skogen inom de boreafe och tempererade klimatområdena ackumulerar enUgt de senaste beräkningarna (IPCC) ca 3(XX) Mton kol­dioxid per år. Lnom det boreafe området finns dessutom ett stort koUager bundet i markens humus samt i torv.

Biobränslen

Det finns en betydande potential för ökad användning av biobränslen i Sverige. Den sammanfegcfe bränslepotentialen enbart från skogen be­räknas uppgå tUl drygt 100 TWh/år tiUfört bränsle. TiU detta kommer biobränslen från jordbruket. Den framticfe potentialen for en ökning av dessa energisfeg bedöms vara stor sett bl.a. mot bakgmnd av altemativ användning av jordbmksmark som togits ur annan produktion. Den totala tiUgången på biobränslen inom landet har på 10-15 ärs sikt upp­skattots av Biobränslekommissionen tiU maximalt ca 180 TWh/år, dvs meUan två och tte gånger den nuvarande användningen.

Skogsindustrins fortsätto rationaUsering och den ökade användningen av retarfiber vid massaframställning möjUggör att en ökad användning av skogsbränsle kan komma tiU stånd. En sådan utveckling är gynnsam av flera skäl och den kan bidra tifl en reduktion av de svenska emissio­nema av växtiiusgaser.

En vUctig fömtsättiiing för att kunna klara ett kommande svenskt åtogande bettäffande stobiUsering och reducering av utsfeppen av växt­husgaser är att börja ersätto fossUa bränslen med förnyelsebara energi­slag som biobränslen. Samtidigt ger en påbörjad satsning på inhemska biobränslen en handlingsberedskap när kämkraften börjar avvecklas.

81

6 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

Torv

Prop. 1992/93:179

BUaga 1.1 När torv eUer fossife bränslen utayttjas som bränsle frigörs kolcUoxid som annars skuUe ha förbUvit bundet i bränslet. Detto är en avgörande skUlnad gentemot biobränslen. Utdikningen av torvmarken leder å andra sidan tiU minskad avgång av metan. Det är önskvärt att storleken av de natarUga flödena av framför aflt metan och dikväveoxid feststäUs med större säkerhet. Beräkningarna visar att brytning och förbränning av torv sammantoget ger upphov tifl en nettoemission av växthusgaser både i ett kort och långt tidsperspektiv.

Åtgärder inom skogsbruket

Metoder och åtgärder i skogsbnUcet som kan vara motiverade av andra skäl men som också innebär reducerade utsläpp av växthusgaser är de i försto hand lämpUgaste. Sådana åtgärder är samtidigt de mest kostnads­effektiva från klimatsynpunkt, genom att de bedömts som lönsamma att genomföra utan hänsyn tiU deras emissionsreducerande verkan.

Avverkningens storlek

De övergripande samhäUsmålen och skogskonjunktarema kommer inom ÖverskådUg tid att ha det avgörande inflytandet på awerkningamas storlek. Mycket talar för att vfrkestiflgångama kommer att byggas upp ytterUgare under de kommande 20-60 åren tiU följd av en fortsatt hög tiflväxt i skogen och en i förhållande tifl tiflväxten förväntod inindre avverkning av vfrke. Detto leder tifl en ökad bindning av koldioxid på kort sUct. På lång sUct (över flera skogsgenerationer) är det storleken på koUagret i skog och skogsmark som är inttessant. Ett stort koUager i skogen kan underhåUas långsiktigt och uthålUgt genom lämpUg skogs­skötsel som samtidigt möjUggör stora vfrkesuttog. I de tidsperspektiv som är mest aktaeUa ifråga om klimatförändringar och påverkan från kUmatgaser (50-100 år eUer mer) är tiUfälUg feg awerkning av skog av underordnad betydelse för växthuseffekten. En användning av vfrket för att ersätto fossUa bränslen ger däremot en påtogUg och långsiktig minsk­ning av utsläppen av växtiiusgaser.

Skador på skogen genom mverkan av luftföroreningar kan riskera både vfrkesförrådets och kolfegn:ts storlek och åtgärder for att begränsa dessa förtjänar nu aUvarUg uppmärksamhet, även från växthusgas­synpunkt.

Skogsmarken

Ett vidmakthåUet eUer förbätttat kolförråd i marken har stor betydelse

för skogens totala koUager I samband med skogsbruksåtgärder omsätts

82

skogsmarkens humus varvid emissioner av växtiiusgaser firämst kol-

dioxid  och dUcväveoxid  sker.  Åtgärder som bevarar skogsmarkens    Prop. 1992/93:179 humuslager är meningsfiilfe genom att de begränsar storleken av dessa    BUaga 1.1 emissioner.

Skogsbmkets åtgärder med inriktning mot ståndortsanpassning gynnar i stort även koUagringen.

Slutsatser och försfeg

*

Uppmärksamma risken för emissioner av olika växthusgaser vid utförande av åtgärder i skogsbruket

*

Ta hänsyn tiU risken fÖr ökade emissioner av växthusgaser i sam­band med införande av nya metoder i skogsbruket

*  Behålfe skogsmarken så intakt som möjUgt.

*  Stärk åtgärder som motverkar försurning och skogsskador.

Åtgärder Inom jordbruket

Koldioxid

Inom jordbruket är det främst från utdUcade organogena jordar som det förekommer en nettoavgång av koldioxid. Avgången är tiU stor del kopplad tifl intensiteten i odUngen (jordbearbetningen) och beror bl.a. på att det organiska materialet oxideras fortare vid ökad syretillförsel. En StorskaUg satsning på cxUing av energigrödor skuUe mnebäia att jordbraket mer aktivt bidrar tifl att minska de totafe utsfeppen av kol­dioxid.

Metan

Den vUctigaste källan i jordbraket är husdjuren och då främst idissfema. Metanutsläppen från djurhållning etc. uppgår tiU ca 150 kton metan per år. Att höja produktionen per djur är det mest effektiva sättet att minska metanemissionema. En tänkbar åtgärd är att minska andelen extensivt bete tiU förmån för mer spannmål eUer intensivt odfet grov­foder samt att använda förädfede, högavkastande djur. Ur natar- och kultarmUjösynpunkt är det emeUertid mycket angefeget att öka andelen extensivt bete for att bevara värdefuUa ängs- och hagmarker.

Åtgärder som minskar avgången av ammoniak från gödsel och där­med ökar ammoniakkoncentrationen i gödselbehållaren, förhindrar sannolikt även aktiviteten hos de metanbUdande bakterierna.

83

DUcväveoxid

Prop. 1992/93:179

BUaga 1.1 Avgången från jordbruksmark beror på en mängd olika fektorer. Störst betydelse har tiUgången på fettiUgängUgt kväve i marken. Åtgärder som nunskar mängden fettlösUgt kväve i markprofilen är bl.a. följande:

*

Ge fegre givor kvävegödselmedel

*

Anpassa gödselgivoma tidsmässigt tiU grödans behov

* HåUa marken bevuxen så stor del av året som möjUgt.

* Minska ammoniakavgången

Övriga verksainheter

Utsläppen av metan och dikväveoxid firån industrins processer är inte fuUständigt kartfegda, men bedöms inte vara så betydande att några sär­skUda åtgärder föreslås i denna rapport. Utsfeppen bör dock uppmärk­sammas och begränsas i mUjöskyddsprövningen (fer så är tekniskt möj­Ugt.

En utiiyggnad av metanutvinningen ur avfeUsdeponier foreslås. Som styrmedel bör en kombmation av föreskrifter och differentierade bidrag väljas. Föreskriftema bör innehålfe krav på utbyggnad enhgt de fre klasser som utveckfets i allmänna råd från Natarvårdsverket och skuUe därmed omfetto de ca 300 störsto tippama, aktiva som nerfegda. Bidra­get skuUe byggas upp så att en stöne andel går tUl nerfegda och små tippar, dvs där kostaadema är högst. Utbyggnaden beräknas, med ovan­stående stynnedel, to minst 5-10 år men skuUe sedan reducera utsfeppen av metan med ca 110 kton per år motsvarande drygt 2 Mton C02-ekvivalenter. Investeringsbehovet uppskattas tiU ca 700 Mkr, driftkost­nader, information och UtbUdning mm tiU ca 210 Mkr.

Utsläppen av dUcväveoxid firån de kommunafe reningsverken är små och det pågående utbyggnadsprogrammet för kvävereduktion har sanno­likt margineU effekt på utsläppen av dikväveoxid.

Det kan konstoteras att användningen av FC-föreningar ( t ex CF4 och CjFj) ökar i Sverige och kan förväntas öka ytterUgare om inte åtgärder vidtos. För merparten av användningsområdena finns icfeg altemativ som kan användas. De mUjöegenskaper man känner tiU idag; lång atmosfärisk Uvslängd, höga GWP-värden och osäkerhet om eventaeU påverkan i den övre atmosfären, är oroande.

Mot bakgmnd av ovansfeende anser vi att förbud mot försäljning, unport och yrkesmässig användning av FC-föreningar bör införas.

Utsfeppen av FC-fÖreningar från aluminiumtiUverkning är betydande. En omprövning enUgt mUjöskyddsfegen av aluminiumsmältverket i SundsvaU bör genomföras med .syfte att kartfegga och minska utsfeppen.

Vi föreslår att användningen av HFC- föreningar begränsas tifl de om­

råden där de behövs for att snabbt avveckfe CFC och i vissa fefl HCFC

användningen. Detto kan t ex vara vissa områden inom kylsektom. För

en närmare precisering behövs ytterUgare uttedning. För att påskynda

84

aweckUngen även mom dessa områden kan i ett senare skede eko-    Prop. 1992/93:179

nomiska styrmedel införas.

Bilaga 1.1

MUjömässigt bra altemativ tifl användning av SF6 saknas för många användningsområden. Utsfepp firån den elektriska industrin kan begrän­sas genom krav på uppsamling och återanvändning eUer destruktion vid skrotning samt krav på täto utmstningar. Denna hantering sker tiU stor del redan idag på fidvUUg basis. Kostiiadema bedöms som fega.

Utsläppsreduktion tUl föyd av föreslagna åtgäder

Inom energisektom är det i försto hand de föresfegna förändringama av skattereglema för den icke energiintensiva industrin och kraftvärmen samt åtgärderaa för att effektivisera elanvändningen som kan väntas sfe igenom tiU år 2000 (tobeU 1.2).

TabeU 1.2 Utsfeppsreduktion år 2000 (jämfört med prognos i tobeU 8.4) tiU följd av vissa föresfegna åtgärder, mUj tonCO

Energisektorn

Förändrade skatteregler for icke

1,5

energiintensiv industri

Åtgärder för att effektivisera

1-2

elanvändningen

Trafiksektorn

Koldioxidkrav på fetto fordon

0,2

Utvecklat mUjökfessningssystem,

0,7

mUjörelaterade landnings- och hamn­avgifter

Förändring av tjänstebUsförmåner och        0,9 regler för reseavdrag

MUjöanpassat hastighetssystem

0,5

Inttoduktion av elbilar och bio-

0,5

baserade drivmedel m m

Summa

ca 6

85

Det är svårt att kvantifiera effekteraa av ändrade regler för kraft-    Prop. 1992/93:179 värmen. De övriga nämnda försfegen för energisektom torde kunna   BUaga 1.1 minska utsfeppen år 2000 med ca 3 mUj ton jämfört med feUet utan åtgärder.

De åtgärder som föresfegits fÖr trafiken torde tUlsammans kunna ge en liknande utsfeppsreduktion. HärtiU konuner effektema av den höj­ning av bensinskatten som föreslås i krispaketet (ca 0,7 mUj ton år 2000).

Räknat i förhållande tiU 1990 års verkUga utsfepp kräver en stobiU­sering av koldioxidutsläppen att de förväntode utsfeppen år 2000 minskas med ca 6 mUj ton. Räknat i förhållande tiU 1990 års klimat-korrigerade värde är den behövUga utsfeppsreduktionen ca 4 mUj ton.

De föreslagna åtgärdema torde således - även om de inte är fiiUt ut adderbara - räcka för att sfebiUsera koldioxidutsfeppen givet nu tiU­gängUga prognoser.

86

Sammanställning av de remissinstanser som yttrat sig över

Prop. 1992/93:179

Naturvårdsverkets rapport Åtgärder mot klimatföränd-

   '

ringar

Efter remiss har yttranden över rapporten läinnats av Styrelsen för intemationeU utveckling, KommerskoUegium, Stotens Jämvägar, Vägverket, Stotens väg- och trafikinstitat, Transportforskningsbered-ningen. Sjöfartsverket, Sveriges meteorologiska och hydrologiska in­stitat (SMHI), Stotistiska centralbyrån, Riksskatteverket, Göteborgs Universitet, Linköpings Universitet, Stockholms Universitet, Veten­skapsakademien, Stotens jordbruksverk, Sveriges lantbruksuniversitet. Skogsstyrelsen, Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), Kon­kurrensverket, Stotens mstitat för byggnadsforskning, Stotens råd for byggnadsforskning. Ingenjörsvetenskapsakademien, Affärsverket Sven­ska Kraftnät, Länsstyrelsen i Stockholms län. Länsstyrelsen i Östergöt­lands län, Länsstyrelsen i Mahnöhus län, Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län. Konsumentverket, Koncessionsnämnden för mUjöskydd, Institatet för vatten- och luftvårdsforskning, Stockholms kommun, Mahnö kommun, Göteborgs kommun, Sydkraft AB, Vatten&U AB, Svenska Elverksföreningen, Svenska Kraftverksföreningen, KRAFTSAM, Lantiimkamas riksförbund. Svenska kommunförbundet. Svenska värmeverksföreningen, Sveriges Industiiförbund, Svensk Industriförening, Svenska bioenergiföreningen. Svenska gasföreningen, Svenska kolinstitatet. Svenska Pettoleum Institatet, Svenska trädbränsle­föreningen. Svenska torvprcxlucentföreningen, BiUndustriföreningen, Motormännens Riksförbund, Natarskyddsföreningen. Ytttanden har också inkommit från Sveriges Geologiska undersökning och Jordens Vänner.

En sammanställning över remissinstansernas yttranden finns tiUgängUg i MUjö- och natarresursdepartementet.

87

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

UNITED NATIONS FRAMEWORK CONVENTION ON CLIMATE CHANGE

The Parties to this Convention,

Acknowledging that change in the Earth's cHmate and its adverse effects are a common concern of humankind,

Concerned that human activities have been substantially increasing the atmospheric con­centrations of greenhouse gases, tliat these in­creases enhance the natural greenhouse effect, and that this will result on average in an addi­tional warming of the Earth's surface and at­mosphere and may adversely affect natural ecosystems and humankind,

Noting that the largest share of historical and current global emissions of greenhouse gases has originated in developed countries, that per capita emissions in developing coun­tries are still relatively low and that the share of global emissions originating in developing countries will grow to meet their social and de­velopment needs,

Aware of the role and importance in terrest­rial and marine ecosystems of sinks and reser­voirs of greenhouse gases,

Noting that there are many uncertainties in predictions of climate change, particularly with regard to the timing, magnitude and re­gional pattems thereof,

Acknowledging that the global nature of cli­mate change calls for the widest possible cooperation by all countries and their parti­cipation in an effective and appropriate Inter­national response, in accordance with their common but differentiated responsibilities and respective capabilities and their social and economic conditions,

Recalling the pertinent provisions of the De­claration of the United Nations Conference on the Human Environment, adopted at Stock­holm on 16 June 1972,

Recalling also that States have, in accord­ance with the Charter of the United Nations and the principles of intemational law, the sovereign right to exploit their own resources

FÖRENTA NATIONERNAS RAM-KONVENTION OM KLIMAT-FÖRÄNDRING

Konventionens parter

som konstaterar att förändring av jordens klimat och dess skadliga verkningar är en ge­mensam angelägenhet för hela mänskligheten,

som är oroade över att mänskliga verksam­heter i avsevärd grad har ökat koncentratio­nerna av växthusgaser i atmosfären, att detta förstärker den naturliga växthuseffekten och att det kommer att leda till en genomsnittlig ytterligare uppvärmning av jordens yta och at­mosfär och kan inverka skadligt på naturliga ekosystem och mänsklighet,

som finner att den största andelen av tidi­gare och nuvarande globala utsläpp av växt­husgaser har härstammat från industriländer, att utsläpp per capita i utvecklingsländer fort­farande är relativt låga och att andelen globala utsläpp som härstammar från utvecklingslän­der kommer att öka för att tillgodose dessa länders sociala och utvecklingsbehov,

sotn är medvetna om de terrestra och marina ekosystemens roll och betydelse som sänkor och reservoarer för växthusgaser,

som finner att det finns många osäkerheter i förutsägelser om klimatförändring, i synner­het vad gäller tidsbestämning, omfattning och dess regionala mönster,

som konstaterar att klimatförändringens globala karaktär kräver bredast möjliga sam­arbete mellan alla länder, med deltagande i en effektiv och lämplig internationell svarsreak­tion i enlighet med deras gemensamma men olikartade ansvar och respektive förmåga samt deras sociala och ekonomiska förhållanden,

som erinrar om de relevanta föreskrifterna i deklarationen från Förenta nationernas konfe­rens om den mänskliga miljön, antagen i Stockholm den 16 juni 1972,

som också erinrar otn att stater, i överens­stämmelse med Förenta nationernas stadga och folkrättens principer, har den suveräna rättigheten att utnyttja sina egna tillgångar i

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

pursuant to their own environmental and de-velopmental policies, and the responsibility to ensure that activities within their jurisdiction or controi do not cause damage to the environ­ment of other States or of areas beyond the limits of national jurisdiction,

Reaffirming the principle of sovereignty of States in intemational cooperation to address climate change,

Recognizing that States should enact effect­ive environmental legislation, that environ­mental standards, management objectives and priorities should reflect the environmental and developmental context to which they apply, and that standards applied by some countries may be inappropriate and of unwarranted economic and social cost to other countries, in particular developing countries,

Recalling the provisions of General Assem­bly resolution 44/228 of 22 December 1989 on the United Nations Conference on Environ­ment and Development, and resolutions 43/53 of 6 December 1988, 44/207 of 22 December 1989, 45/212 of 21 December 1990 and 46/169 of 19 December 1991 on protection of global climate for present and future generations of mankind,

Recalling also the provisions of General As­sembly resolution 44/206 of 22 December 1989 on the possible adverse effects of sea level rise on Islands and coastal areas, particularly low-lying coastal areas and the pertinent provisions of General Assembly resolution 44/172 of 19 December 1989 on the implementation of the Plan of Action to Combat Desertification,

Recalling further the Vienna Convention for the Protection of the Ozone Layer, 1985, and the Montreal Protocol on Substances that De-plete the Ozone Layer, 1987, as adjusted and amended on 29 June 1990,

Noting the Ministerial Declaration of Se­cond World Climate Conference adopted on 7 November 1990,

Conscious of the valuable analytical work being conducted by many States on climate

enlighet med sin egen miljö-och utvecklings­politik, och ansvaret för att tillse att aktiviteter inom sin jurisdiktion eller kontroll inte föror­sakar skada på miljön i andra stater eller i om­råden utanför gränserna för nationell jurisdik­tion,

som ånyo bekräftar principen om staters su­veränitet i det internationella samarbetet med att bemöta klimatförändring,

som anser att stater bör införa effektiv mil­jölagstiftning, att miljönormer, verksamhets­mål och prioriteringar bör avspegla det miljö­och utvecklingsmässiga sammanhang de till-lämpas i, och att normer som tillämpas av vissa länder kan vara olämpliga och ge oberättigade ekonomiska och sociala kostnader för andra länder, i synnerhet utvecklingsländer,

som erinrar om föreskrifterna i generalför­samlingens resolution 44/228 av den 22 decem­ber 1989 om Förenta nationernas konferens om miljö och utveckling samt om resolutio­nerna 43/53 av den 6 december 1988,44/207 av den 22 december 1989, 45/212 av den 21 de­cember 1990 och 46/169 av den 19 december 1991 om skydd av det globala klimatet för nu­tida och framtida generationer av mänsklighe­ten,

som också erinrar om föreskrifterna i gene­ralförsamlingens resolution 44/206 av den 22 december 1989 om de möjliga skadliga effek­terna av stigande havsnivå på öar och kustom­råden, i synnerhet lågt liggande kustområden, samt de relevanta föreskrifterna i generalför­samlingens resolution 44/172 av den 19 decem­ber 1989 om genomförande av handlingspla­nen för att bekämpa ökenspridning,

som vidare erinrar om Wienkonventionen av år 1985 för skydd av ozonskiktet och Mont­realprotokollet av år 1987 om ämnen som bry­ter ned ozonskiktet, i dess lydelse av den 29 juni 1989,

som noterar ministerdeklaration från den andra världsklimatkonferensen, antagen den 7 november 1990,

som är medvetna om det värdefulla analy­tiska arbete som utförs av många stater om kli-

89

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

change and of the important contributions of the World Meteorological Organization, the united Nations Environment Programme and other organs, organizations and bodies of the United Nations system, as well as other Inter­national and intergovemmental bodies, to the exchange of results of scientific research and the coordination of research,

Recognizing that steps required to under­stand and address climate change will be envir­onmentally, socially and economically most ef­fective if they are based on relevant scientific, technical and economic considerations and continually re-evaluated in the light of new findings in these areas,

Recognizing that various actions to address climate change can be justified economically in their own right and can also help in solving other environmental problems,

Recognizing also the need for developed countries to take immediate action in a flexible manner on the basis of clear priorities, as a first step towards comprehensive response strategies at the global, national and, where agreed, regional levels that take into account all greenhouse gases, with due consideration of their relative contributions to the enhance-ment of the greenhouse effect,

Recognizing further that low-lying and other small island countries, countries with low-ly­ing coastal, arid and semi-arid areas or areas liable to floods, drought and desertification, and developing countries with fragile moun-tainous ecosystems are particularly vulnerable to the adverse effects of climate change,

Recognizing the special difficulties of those countries, especially developing countries, whose economies are particularly dependent on fossil fuel production, use and exportation, as a consequence of action taken on limiting greenhouse gas emissions,

Affirming that responses to climate change should be coordinated with social and economic development in an integrated man­ner with a view to avoiding adveise impacts on the latter, taking into full account the legitim-

matförändring, och om de viktiga bidragen från Meteorologiska världsorganisationen. Förenta nationernas miljöprogram och andra organ, organisationer och delar inom Förenta nationerna liksom andra internationella och mellanstatliga organ, till utbytet av vetenskap­liga forskningsresultat och till samordningen av forskning,

som anser att steg som erfordras för att för­stå och bemöta klimatförändring kommer att vara miljömässigt, socialt och ekonomiskt mest effektiva om de baseras på relevanta ve­tenskapliga, tekniska och ekonomiska övervä­ganden och kontinuerligt omvärderas i ljuset av nya rön inom dessa områden,

som anser att olika åtgärder för att bemöta klimatförändring kan ha ett eget ekonomiskt berättigande och också kan bidra till att lösa andra miljöproblem,

som också inser behovet av att industrilän­der skrider till omedelbar handling på ett flexi­belt sätt på grundval av klara prioriteringar, som ett första steg mot övergripande åtgärds­strategier på global, nationell och, då så över­enskommits, regional nivå, som beaktar alla växthusgaser, med vederbörlig hänsyn tagen till dessas relativa bidrag till ökningen av växt­huseffekten,

som vidare anser att lågt liggande och andra små Öländer, länder med lågt liggande kustom­råden, torra eller halvtorra områden eller om­råden som är utsatta för översvämningar, torka och ökenspridning, och utvecklingslän­der med ömtåliga bergiga ekosystem är sär­skilt sårbara för de skadliga effekterna av kli­matförändring,

som inser de särskilda svårigheterna för de länder, i synnerhet utvecklingsländer, vars ekonomi är särskilt beroende av produktion, användning och export av fossila bränslen, till följd av åtgärder som vidtas för att begränsa utsläpp av växthusgaser,

som bekräftar att motåtgärder mot klimat­förändring borde samordnas med social och ekonomisk utveckling på ett integrerat sätt i syfte att undvika skadlig inverkan på denna ut­veckling med fullt beaktande av utvecklings-

90

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

ate priority needs of developing countries for the achievement of sustained economic growth and the eradication of poverty,

Recognizing that all countries, especially developing countries, need access to resources required to achieve sustainable social and economic development and that, in order for developing countries to progress towards that goal, their energy consumption will need to grow taking into account the possibilities for achieving greater energy efficiency and for controlling greenhouse gas emissions in gen­eral, including through the application of new technologies on terms which make such an ap­plication economically and socially beneficial,

Determined to protect the climate system for present and future generations,

Have agreed as follows:

ländernas rättmätiga prioriterade behov att uppnå varaktig ekonomisk tillväxt och avskaf­fande av fattigdom,

som anser att alla länder, i synnerhet utveck­lingsländer, behöver tillgång till erforderliga resurser för att uppnå en hållbar social och ekonomisk utveckling, och att för att utveck­lingsländer skall kunna göra framsteg i rikt­ning mot detta mål, kommer deras energiför­brukning att behöva öka, med hänsyn tagen till möjligheterna att uppnå högre energieffek­tivitet och begränsa utsläppen av växthusgaser i allmänhet, inklusive genom tillämpning av nya teknologier på villkor som gör sådan till­lämpning ekonomiskt och socialt fördelaktig,

som är beslutna att skydda klimatsystemet åt nutida och framtida generationer.

Har enats om följande:

Article 1

Definitions

For the purposes of this Convention:

1. "Adverse effects of climate change" me­ans changes in the physical environment or bl­ota resulting from climate change which have significant deleterious effects on the composi­tion, resilience or productivity of natural and managed ecosystems or on the operation of so­cio-economic systems or on human health and welfare.

2.

"Climate change" means a change of cli­mate which is attributed directly or indirectly to human activity that alter the composition of the global atmosphere and which is in addition to natural climate variability observed över comparable time periods.

3.

"Climate system" means the totality of the atmosphere, hydrosphere, biosphere and geosphere and their interactions.

Artikel 1

Definitioner

1 denna konvention avses med:

1.      "Skadliga effekter av klimatförändring":

förändringar i den fysiska miljön eller i ett om­

rådes växt- och djurliv till följd av klimatför­

ändring som har betydande skadlig inverkan

på sammansättningen, motståndskraften eller

produktiviteten hos naturliga eller anlagda

ekosystem eller på funktionen av socio-ekono­

miska system eller på mänsklig hälsa

och välfärd.

2.      "Klimatförändring": en förändring av kli­

matet, som är direkt eller indirekt hänförlig till

mänsklig verksamhet, som ändrar samman­

sättningen av den globala atmosfären, och som

går utöver naturliga klimatvariationer som ob­

serverats under jämförbara tidsperioder.

3. "Klimatsystem": atmosfären, hydrosfä­

ren, biosfären och geosfären sammantagna,

samt dessas inbördes samspel.

'' Titles of artides are included solely to assist the reader.

" Artiklarnas titlar är medtagna enbart som en hjälp för läsaren.

91

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

4.

"Emissions" means the release of green­house gases and/or their precursors into the at­mosphere över a specified area and period of time.

5.

"Greenhouse gases" means those gaseous eonstituents of the atmosphere, both natural and anthropogenic, that absorb and re-emit infrared radiation.

6.

"Regional economic integration organ­ization" means an organization constituted by sovereign States of a given region which has competence in respect of matters governed by this Convention or its protocols and has been duly authorized, in accordance with its in­ternal procedures, to sign, ratify, accept, ap­prove or accede to the instruments concerned.

7.

"Reservoir" means a component or com­ponents of the climate system where a green­house gas or a precursor of a greenhouse gas is stored.

8.

"Sink" means any process, activity or mechanism which removes a greenhouse gas, an aerosol or a precursor of a greenhouse gas from the atmosphere.

9.

"Source" means any process or activity which releases a greenhouse gas, an aerosol or a precursor of a greenhouse gas into the atmo­sphere.

4.

"Utsläpp": frigörandet av växthusgaser och/eller ämnen till atmosfären över ett angi­vet område och en angiven tidsperiod.

5.

"Växthusgaser": de gasformiga bestånds­delar i atmosfären, både naturliga och antro­pogena, som absorberar och återsänder infra­röd strålning.

6.

"Organisation för regional ekonomisk in­tegration": en organisation, bildad av suve­räna stater i en viss region, som har behörighet vad gäller frågor som regleras i denna konven­tion eller dess protokoll och som vederbörli­gen har bemyndigats, i överensstämmelse med sina interna förfaranden, att underteckna, ra­tificera, godta, godkänna eller ansluta sig till de berörda handlingarna.

7.

"Reservoar": en eller flera komponenter av klimatsystemet där en växthusgas eller ett ämne som kan bilda en växthusgas lagras.

8.

"Sänka": varje process, aktivitet eller me­kanism som avlägsnar en växthusgas, en aero­sol eller ett ämne som kan bilda en växthusgas, från atmosfären.

9.

"Källa": varje process eller aktivitet som frigör en växthusgas, en aerosol eller ett ämne som kan bilda en växthusgas till atmosfären.

Article 2

Objective

The ultimate objective of this Convention and any related legal instruments that the Conference of the Parties may adopt is to achieve, in accordance with the relevant provi­sions of the Convention, stabilization of green­house gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthro­pogenic interference with the climate system. Such a level should be achieved within a time frame sufficient to allow ecosystems to adapt

Artikel 2

Mål

Slutmålet för denna konvention och varje hithörande legal handling som partskonferen­sen kan komma att anta är att uppnå, i över­ensstämmelse med de relevanta förskrifterna i konventionen, att atmosfärens koncentration av växthusgaser stabiUseras på en nivå som skulle förhindra farlig antropogen störning i klimatsystemet. En sådan nivå bör vara upp­nådd inom en tidsram som är tillräcklig för att tillåta ekosystem att anpassa sig naturligt till

92

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

naturally to cUmate change, to ensure that food production is not threatened and to en­able economic development to proceed in a sustainable manner.

klimatförändring, att säkerställa att livsme­delsproduktion inte hotas och att möjliggöra för ekonomisk utveckling att fortgå på ett håll­bart sätt.

Article 3

Principles

In their actions to achieve the objective of the Convention and to implement its provi­sions, the Parties shall be guided, inter alia, by the following:

1.

The Parties should protect the climate system for the benefit of present and future generations of humankind, on the basis of equity and in accordance with their common but differentiated responsibilities and respect­ive capabilities. Accordingly, the developed country Parties should take the lead in com­bating climate change and the adverse effects thereof.

2.

The specific needs and special circum­stances of developing country Parties, espe­cially those that are particularly vulnerable to the adverse effects of climate change, and of those Parties, especially developing country Parties, that would have to bear a dispropor-tionate or abnormal burden under the Con­vention, should be given full consideration.

3.

The Parties should take precautionary measures to anticipate, prevent or minimize the causes of climate change and mitigate its adverse effects. Where there are threats of ser­ious or irreversible damage, lack of full scientific certainty should not be used as a reason for postponing such measures, taking into account that policies and measures to deal so as to ensure global benefits at the lowest possible cost. To accieve this, such policies and measures should take into account different socio-economic contexts, be comprehensive, cover all relevant sources, sinks and reservoirs of greenhouse gases and adaptation, and com-

Artikel 3

Principer

I sitt agerande för att uppnå konventionens mål och genomföra dess bestämmelser skall parterna vägledas av, bland annat följande:

1.

Parterna bör skydda klimatsystemet åt nutida och framtida generationer av mänsklig­heten på grundval av rättvisa och i överens­stämmelse med sitt gemensamma, men olikar­tade ansvar och respektive förmåga. Således bör parter som är industriländer ta ledningen i kampen mot klimatförändring och dess skad­liga effekter.

2.

De särskilda behoven och speciella om­ständigheterna hos parter som är utvecklings­länder, speciellt de som är särskilt sårbara för skadliga effekter av klimatförändring, och hos de parter, särskilt parter som är utvecklings­länder, som skulle komma att tvingas bära en oproportionerlig och onormal börda enligt konventionen, bör tas under fullt övervä­gande.

3.

Parterna bör vidta förebyggande åtgärder för att förutse, förhindra eller minimera orsa­kerna till klimatförändring och motverka dess skadliga effekter. Där det föreligger hot om allvarlig eller oåterkallelig skada, bör inte av­saknaden av full vetenskaplig säkerhet använ­das som förevändning för att uppskjuta sådana åtgärder, med beaktande av att politik och åt­gärder för att hantera klimatförändring bör vara kostnadseffektiva så att de säkerställer globala fördelar till lägsta möjliga kostnad. För att uppnå detta bör politiken och åtgär­derna ta hänsyn till olika socio-ekonomiska sammanhang, vara övergripande, gälla alla re-

93

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

prise all economic sectors. Efforts to address climate change may be carried out cooper-atively by interested Parties.

4.

The Parties have right to, and should, promote sustainable development. Policies and measures to protect the climate system against human-induced change should be ap­propriate for the specific conditions of each Party and should be integrated with national development programmes, taking into ac­count that economic development is essential for adopting measures to address climate change.

5.

The Parties should cooperate to promote a supportive and open intemational economic system that would lead to sustainable economic growth and development in all par­ties, particularly developing country Parties, thus enabling them better to address the prob­lems of climate change. Measures taken to combat climate change, including unilateral ones, should not constitute a means of arbitrary of unjustifiable discrimination or a disguised restriction on interaational trade.

levanta källor, sänkor och reservoarer för växthusgaser och anpassning samt omfatta alla ekonomiska sektorer. Ansträngningar för att bemöta klimatförändring kan utföras på sam-arbetsbasis mellan intresserade parter.

4.

Parterna har rätt till och bör främja en hållbar utveckling. Politik och åtgärder för att skydda klimatsystemet mot förändringar för­orsakade av människan bör vara anpassade till varje lands specifika förhållanden och integre­rade i nationella utvecklingsprogram, under beaktande av att ekonomisk utveckling är vä­sentlig för vidtagande av åtgärder för att be­möta klimatförändring.

5.

Parterna bör samarbeta om att främja ett stödjande och öppet internationellt ekono­miskt system som skulle leda Ull hållbar eko­nomisk tillväxt och utveckling för alla parter, särskilt parter som är utvecklingsländer, och därmed möjliggöra för dem att bättre bemöta problemen med klimatförändring. Åtgärder vidtagna för att bekämpa klimatförändring, inklusive unilaterala åtgärder, bör inte utgöra ett medel för godtycklig eller oberättigad dis­kriminering eller en förtäckt begränsning av internationell handel.

Article 4

Committnents

1. All Parties, taking into account their com­mon but differentiated responsibilities and their specific national and regional develop­ment priorities, objectives and circumstances, shall:

(a) Develop, periodically update, publish and make available to the Conference of the Parties, in accordance with Art­icle 12, national inventories of anthro­pogenic emissions by sources and re­movals by sinks of all greenhouse gases not controlled by the Montreal proto-

Artikel 4

Åtaganden

1. Alla parter, med hänsyn tagen till sitt ge­mensamma men olikartade ansvar och sina särskilda nationella och regionala utvecklings­prioriteter, mål och förhållanden, skall:

(a) Utveckla, periodiskt uppdatera, publi­cera och ställa till partskonferensens förfogande, i enlighet med artikel 12, nationella inventeringar över antropo­gena utsläpp från källor och upptag i sänkor av alla växthusgaser som inte re­gleras av Montrealprotokollet, med an-

94

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

col, using comparable methodologies to be agreed upon by the Conference of the parties;

(b)

Formulate, implement, pubhsh and regularly update national and, where appropriate, regional programmes con­taining measures to mitigate climate change by addressing anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of all greenhouse gases not con­trolled by the Montreal protocol, and measures to facilitate adequate adapta­tion to climate change;

(c)

Promote and cooperate in the develop­ment, application and diffusion, includ­ing transfer, of technologies, practices and processes that controi, reduce or prevent anthropogenic emissions of greenhouse gases not controlled by the Montreal Protocol in all relevant sec­tors, including the energy, transport, in­dustry, agriculture, forestry and waste management sectors;

(d) Promote sustainable management, and

promote and cooperate in the conserva­

tion and enhancement, as appropriate,

of sinks and reservoirs ofall greenhouse

gases not controlled by the Montreal

Protocol, including biomass, forests

and oceans as well as other terrestrial,

coastal and marine ecosystems;

(e) Cooperate in preparing for adaptation

to the impacts of climate change, de­

velop and elaborate appropriate and in­

tegrated plans for coastal zone manage­

ment, water resources and agriculture,

and for the protection and rehabilita-

tion of areas, particularly in Africa, af­

fected by drought and desertification,

as well as floods;

(f)  Take climate change considerations into

account, to the extent feasible, in their

relevant social, economic and environ-

vändande  av  jämförbar metodik  att enas om vid partskonferensen;

(b)

Formulera, genomföra, publicera och regelbundet uppdatera nationella och, då så är tillämpligt, regionala program som innehåller åtgärder för att mot­verka klimatförändring genom inrikt­ning på antropogena utsläpp från källor och upptag i sänkor av alla växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokol­let, och åtgärder för att underlätta än­damålsenlig anpassning till klimatför­ändring;

(c)

Främja och samarbeta om utveckling, tillämpning och spridning, inklusive överföring av teknologier, kunnande och processer som reglerar, minskar el­ler förhindrar antropogena utsläpp av växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokollet inom alla rele­vanta sektorer, inklusive energi-, tran­sport-, industri-, jordbruks-, skogs­bruks- och avfallshanteringssektorerna;

(d) Främja hållbar skötsel, och främja och

samarbeta om bevarande och ökning, i

tillämpliga fall, av sänkor och reservoa­

rer för alla växthusgaser som inte regle­

ras av Montrealprotokollet, inklusive

biomassa, skogar och oceaner, såväl

som andra ekosystem på land, vid kus­

ter och i vatten;

(e) Samarbeta om förberedelser för an­

passning till följderna av klimatföränd­

ring; utveckla och förfina lämpliga och

samordnade planer för kustområdesför­

valtning, vattenresurser och jordbruk,

och för skydd och rehabilitering av om­

råden, särskilt i Afrika, påverkade av

torka och ökenspridning såväl som

översvämningar;

(f)  beakta klimatförändringar, så långt det

är rimligt, i relevant social, ekonomisk

och miljömässig politik och handlande,

95

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

mental policies and actions, and employ appropriate methods, for example im­pact assessments, formulated and de­termined nationally, with a view to min­imizing adverse effects on the economy, on public health and on the quality of the environment, of projects or meas­ures undertaken by them to mitigate or adapt to climate change;

(g) Promote and cooperate in scientific, technological, technical, socio-economic and other research, system­atic observation and development of data archives related to the climate sys­tem and intended to further the under­standing and to reduce or eliminate the remaining uncertainties regarding the causes, effects, magnitude and timing of cUmate change and the economic and social consequences of various response strategies;

(h) Promote and cooperate in the full, open and prompt exchange of relevant scientific, technological, technical, so­cio-economic and legal information re­lated to the climate system and climate change, and to the economic and social consequences of various response strat­egies;

(i) Promote and cooperate in education, training and public awareness related to climate change and encourage the widest participation in this process, in­cluding that of non-governmental or­ganizations; and

(j) Communicate to the Conference of the Parties information related to imple­mentation, in accordance with Article 12.

samt utnyttja lämpliga metoder, till ex­empel konsekvensbedömningar, natio­nellt formulerade och fastställda, i syfte att minimera skadliga effekter på eko­nomin, folkhälsan och miljöns kvalitet av projekt eller åtgärder som de vidtar för att motverka eller anpassa sig till kli­matförändring;

(g) främja och samarbeta om vetenskaplig, teknologisk, teknisk, socioekonomisk och annan forskning, systematisk ob­servation och utveckling av dataarkiv angående klimatsystemet och avsedd att öka förståelsen och att minska eller undanröja de kvarstående osäkerhe­terna om orsakerna, verkningarna, om­fattningen och tidsbestämningen av kli­matförändring och de ekonomiska och sociala konsekvenserna av olika svars­strategier;

(h) Främja och samarbeta om fullt, öppet och snabbt utbyte av relevant, veten­skaplig, teknologisk, teknisk, socio­ekonomisk och rättslig information an­gående klimatsystemet och klimatför­ändring, och de ekonomiska och sociala följderna av olika åtgärdsstrategier;

(i) Främja och samarbeta om utbildning, yrkesträning och allmänhetens medve­tenhet avseende klimatförändring och uppmuntra till det bredaste deltagande i denna process, inklusive av icke-statliga organisationer; samt

(j) Överlämna information angående ge­nomförande till partskonferensen, i en-

lighet med artikel 12.

2. The developed country Parties and other Parties included in annex I com­mit themselves specifically as provided for in the following:

2. Parterna från industriländer och övriga parter upptagna i bilaga 1 åtar sig specifikt vad som föreskrivs i det följande;

96

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

(a)  Each of these Parties shall adopt

national policies and take corre­

sponding measures on the mitigation of

climate change, by limiting its anthro­

pogenic emissions of greenhouse gases

and protecting and enhancing its green­

house gas sinks and reservoirs. These

policies and measures will demonstrate

that developed countries are taking the

lead in modifying longer-term trends in

anthropogenic emissions consistent

with the objective of the Convention,

recognizing that the return by the end of

the present decade to earlier levels of

anthropogenic emissions of carbon di­

oxide and other greenhouse gases not

controlled by the Montreal protocol

would contribute to such modification,

and taking into account the differences

in these Parties' starting points and ap­

proaches, economic structures and re­

source bases, the need to maintain

strong and sustainable economic

growth, available technologies and

other individual circumstances, as well

as the need for équitable and appropri­

ate contributions by each of these Par­

ties to the global effort regarding that

objective. These Parties may imple­

ment such policies and measures jointiy

with other Parties and may

assist other Parties in contributlng to the achievement of the objective of the Convention and, in particular, that of this subparagraph;

(b)  In order to promote progress to this

end, each of these Parties shall

communicate, within six months of the

entry into force of the Convention for it

and periodically thereafter, and in ac­

cordance with Article 12, detailed in­

formation on its policies and measures

(a) Var och en av dessa parter skall föra nationell- politik och vidta motsvarande åtgärder för att motverka klimatföränd­ring, genom att begränsa sina antropo­gena utsläpp av växthusgaser och skydda och öka sina sänkor och reser­voarer för växthusgaser. Denna politik och dessa åtgärder kommer att visa att industriländer tar ledningen i att för­ändra långsiktiga trender för antropo­gena utsläpp i överensstämmelse med konventionens mål, och anser att åter­gången i slutet av innevarande decen­nium till tidigare nivåer för antropo­gena utsläpp av koldioxid och andra växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokollet skulle bidra till en sådan förändring, och beaktar olikhe­terna i dessa parters utgångslägen och angreppssätt, ekonomiska strukturer och resurstillgångar, behovet av att vid­makthålla stark och hållbar ekonomisk tillväxt, tillgängliga teknologier och andra individuella omständigheter, så­väl som behovet av rättvisa och lämp­liga bidrag från var och en av dessa par­ter till den globala strävan mot detta mål. Dessa parter kan genomföra sådan politik och sådana åtgärder gemensamt med andra parter och kan bistå andra parter att bidra till uppfyllandet av kon­ventionens mål, särskilt det mål som an­ges i detta stycke;

(b) För att främja framsteg i detta syfte, skall var och en av dessa parter, inom sex månader efter det att konventionen har trätt i kraft för berörd part och där­efter med regelbundna intervaller, och i enlighet med artikel 12, överlämna de­taljerad information om sin politik och

-' This includes policies and measures adopted by re­gional economic integration organizations.

- Detta innefattar målsättningar och ätgärder som antas av organsationer för regional ekonomisk inte­gration.

7 Riksdagen 1992/93. I saml. Nr 179

97

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

referred to in subparagraph (a) above, as well as on its resulting projected an­thropogenic emissions by sources and removals by sinks of greenhouse gases not controlled by the Montreal Protocol for the period referred to in subpara­graph (a), with the aim of retuming in­dividually or jointiy to their 1990 levels of these anthropogenic emissions of car­bon dioxide and other greenhouse gases not controlled by the Montreal Proto­col. This information will be reviewed by the Conference of the Parties, at its first session and periodically thereafter, in accordance with Article 7;

(c)  Calculations of emissions by sources

and removals by sinks of greenhouse

gases for the purposes of subparagraph

(b) above should take into account the

best available scientific knowledge, in­

cluding of the effective capacity of sinks

and the respective contributions of such

gases to climate change. The Confer­

ence of the Parties shall consider and

agree on methodologies for these calcu­

lations at its first session and review

them regularly thereafter;

(d) The conference of the Parties shall, at

its first session, review the adequacy of

subparagraphs (a) and (b) above. Such

review shall be carried out in the light of

the best available scientific information

and assessment on climate change and

its impacts, as well as relevant tech­

nical, social and economic information.

Based on this review, the Conference of

the Parties shall take appropriate ac­

tion, which may include the adoption of

amendments to the commitments in

subparagraphs (a) and (b) above. The

Conference of the Parties, at its first ses­

sions, shall also take decisions regard­

ing criteria for joint implementation as

indicated in subparagraph (a) above. A

second review of subparagraphs (a) and

(b) shall take place not later than 31 De-

sina åtgärder enligt punkt (a) ovan, så­väl som om sina därefter beräknade an­tropogena utsläpp från källor och upp­tag i sänkor av växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokollet för den period som anges i punkt (a), med må­let att individuellt eller gemensamt återgå till sina 1990 års nivåer för dessa antropogena utsläpp av koldioxid och andra växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokollet. Denna informa­tion kommer att granskas av partskon­ferensen vid dess första möte och regel­bundet därefter, i enlighet med artikel 7;

(c)  Beräkningar av utsläpp från källor och

upptag i sänkor av växthusgaser för de

syften som anges i punkt (b) ovan, bör

ta i beaktande bästa tillgängliga veten­

skapliga kunskap, inklusive den effek­

tiva kapaciteten hos sänkor och de re­

spektive bidragen från sådana gaser till

klimatförändring. Partskonferensen

skall överväga och enas om metodiker

för dessa beräkningar vid sitt första

möte och därefter regelbundet granska

dem;

(d)  Partskonferensen skall vid sin första

session pröva om bestämmelserna i

punkterna (a) och (b) ovan är tillräck­

liga. Prövningen skall ske i ljuset av

bästa tillgängliga vetenskapliga infor­

mation och utvärdering av klimatför­

ändring och dess följder såväl som rele­

vant teknisk, social och ekonomisk in­

formation. På grundval av denna pröv­

ning skall partskonferensen vidta lämp­

liga åtgärder, som kan innefatta anta­

gande av ändringar av åtagandena i

punkterna (a) och (b) ovan. Partskonfe­

rensen skall, vid sitt första möte, också

fatta beslut om kriterier för gemensam

implementering såsom indikerats i

punkt (a) ovan. En andra prövning av

punkterna (a) och (b) skall äga rum inte

senare än den 31 december 1998, och

98

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.3

cember 1998, and thereafter at regular intervals determined by the Conference of the Parties, until the objective of the Convention is met;

(e) Each of these Parties shall:

(i) coordinate, as appropriate with other such Parties, relevant economic and administrative in­struments developed to achieve the objective of the Convention; and

(ii) identify and periodically review its own policies and practices which encourage activities that lead to greater levels of anthropogenic emissions of greenhouse gases not controlled by the Montreal Proto­col than would otherwise occur;

(f)  The Conference of the Parties shall re­

view, not later than 31 December 1998,

available information with a view to

taking decisions regarding such amend­

ments to the lists in annexes 1 and 

II 

as

may be appropriate, with the approval

of the party concerned;

(g) Any Party not included in annex I may,

in its instrument of ratification, accept­

ance, approval or accession, or at any

time thereafter, notify the Depositary

that it intends to be bound by subparag­

raphs (a) and (b) above. The Deposit­

ary shall inform the other signatories

and Parties of any such notification.

därefter med regelbundna intervall, fastställda av partskonferensen, tills konventionens mål är uppnått;

(e) Var och en av dessa parter skall

(i) samordna, om tillämpligt med andra sådana parter, relevanta ekonomiska och administrativa in­strument som utvecklats för att uppnå konventionens mål; samt (ii) identifiera och regelbundet pröva den egna politik och praxis som uppmuntrar aktiviteter som leder till högre nivåer av antropogena utsläpp av växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokollet än vad som eljest skulle vara fallet;

(f)  Partskonferensen skall, inte senare än

den 31 december 1998, granska tillgäng­

lig information i syfte att fatta beslut om

sådana tillägg till listorna i bilagorna I

och 

II 

som kan vara lämpliga, med god­

kännande av den part som berörs;

(g) Varje part som inte är upptagen i bilaga

1 kan i sitt ratifikations-, godtagande-,

godkännande-, eller anslutningsinstru­

ment eller vid varje tidpunkt därefter

anmäla till depositarien att den anser

sig vara bunden av punkterna (a) och

(b) ovan. Depositarien skall informera

de övriga undertecknarna och parterna

om varje sådan anmälan.

3. The developed country Parties and other developed Parties included in annex 

II 

shall provide new and additional financial resources to meet the agreed full costs incurred by devel­oping country Parties in complying with their obligations under Article 12, paragraph 1. They shall also provide such financial re­sources, including for the transfer of techno­logy, needed by the developing country Parties

3. Parterna från industriländer och övriga utvecklade parter upptagna i bilaga 2 skall till­handahålla nya och additionella finansiella re­surser för att bestrida de överenskomna totala kostnaderna som parter från utvecklingslän­der vidkänns för uppfyllandet av sina förplik­telser enligt artikel 12, punkt 1. De skall också tillhandahålla sådana finansiella resurser, in­klusive teknologiöverföring, som parter från

99

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

to meet the agreed full incremental costs of im­plementing measures that are covered by para­graph 1 of this Article and that are agreed be­tween a developing country Party and the in­ternafional entity or entities referred to in Art­icle 11, in accordance with that Article. The implementation of these commitments shall take into account the need for adequacy and predictability in the flow of funds and the im­portance of appropriate burden sharing among the developed country Parties.

4.

The developed country Parties and other developed Parties included in annex II shall also assist the developing country Parties that are particularly vulnerable to the adverse ef­fects of climate change in meeting costs of ad­aptation to those adverse effects.

5.

The developed country Parties and other developed Parties included in annex 

II 

shall take all practicable steps to promote, facilitate and finance, as appropriate, the transfer of, or access to, environmentally sound technologies and know-how to other Parties, particularly developing country Parties, to enable them to implement the provisions of the Convention. In this process, the developed country Parties shall support the development and enhance­ment of endogenous capacities and technolo­gies of developing country Parties. Other Par­ties and organizations in a position to do so may also assist in facilitafing the transfer of such technologies.

6.

In the implementation of their commit­ments under paragraph 2 above, a certain de­gree of flexibility shall be allowed by the Con­ference of the Parties to the Parties included in annex I undergoing the process of transition to a märket economy, in order to enhance the ability of these Parties to address climate change, including with regard to the historical level of anthropogenic emissions of green­house gases not controlled by the Montreal Protocol chosen as a reference.

utvecklingsländer behöver för att bestrida de överenskomna totala tillkommande kostna­derna för genomförande av åtgärder som om­fattas av punkt 1 i denna artikel och som har överenskommits mellan en part som är ett ut­ vecklingsland och den internationella enhet el­ler de internationella enheter som åsyftas i ar­tikel 11, i överensstämmelse med den artikeln. Vid genomförandet av dessa åtaganden skall hänsyn tas till behovet av tillräcklighet och för­utsebarhet i medelsflödet samt vikten av lämp­lig bördefördelning mellan parterna från indu­striländer.

4.

Parterna från industriländer och övriga utvecklade parter upptagna i bilaga 2 skall också bistå parter från utvecklingsländer, som är särskilt sårbara för skadliga effekter av kli­matförändring med att bestrida kostnader för anpassning till sådana skadliga effekter.

5.

Parterna från industriländer och övriga utvecklade parter upptagna i bilaga 2 skall vidta alla praktiskt genomförbara steg för att främja, underlätta och finansiera, om lämp­ligt, överföring av eller tillgång till, miljömäs­sigt sunda teknologier och kunnande till andra parter, särskilt parter från utvecklingsländer, för att möjliggöra för dessa att uppfylla kon­ventionens bestämmelser. I denna process skall parterna från industriländer stödja ut­vecklingen och förbättringen av utvecklings­ländernas inhemska kapaciteter och teknolo­gier. Andra parter och organisationer med möjlighet därtill kan också bistå med att un­derlätta överföring av sådana teknologier.

6.

Vid genomförandet av åtagandena enligt punkt 2 ovan skall partskonferensen medge en viss flexibilitet för de parter i bilaga I som ge­nomgår en process för övergång till marknads­ekonomi, för att stärka dessa parters förmåga att bemöta klimatförändring, inklusive i för­hållande till den tidigare nivå som valts som jämförelse för antropogena utsläpp av växt­husgaser, som inte regleras av Montrealproto­kollet.

100

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

7.

The extent to which developing country Parties will effectively implement their com­mitments under the Convention will depend on the effective implementation by developed country Parties of their commitments under the Convention related to financial resources and transfer of technology and will take fully into account that economic and social develop­ment and poverty eradication are the first and overriding priorities of the developing country Parties.

8.

In the implementation of the commit­ments in this Article, the Parties shall give full consideration to what actions are necessary under the Convention, including actions re­lated to funding, insurance and the transfer of technology, to meet the specific needs and concerns of developing country parties arising from the adverse effects of climate change and/or the impact of the implementation of re­sponse measures, especially on:

(a)

Small island countries;

(b)

Countries with low-lying coastal areas;

(c)

Countries with arid and semi-arid areas, forested areas and areas liable to forest decay;

(d)  Countries with areas prone to natural

disasters;

(e)  Countries with areas liable to drought

and desertification;

(f)   Countries with areas of high urban at­

mospheric pollution;

(g)  Countries with areas with fragile eco­

systems, including mountainous ecosys­

tems;

(h) Countries whose economies are highly dependent on income generated from the production, processing and export, and/or on consumption of fossil fuels and associated energy-intensive prod­ucts; and

(i)  Land-locked and transit countries.

7. Den omfattning i vilken parterna från ut­

vecklingsländer effektivt kommer att genom­

föra sina åtaganden under konventionen kom­

mer att vara avhängig av att parter från indu­

striländer effektivt genomför sina åtaganden

under konventionen beträffande finansiella

resurser och teknologiöverföring, och kom­

mer att till fullo beakta att ekonomisk och .so­

cial utveckling och avskaffande av fattigdom

är de första och övergripande prioriteterna för

parterna från utvecklingsländer.

8.  Vid genomförandet av åtagandena i

denna artikel skall parterna till fullo överväga

vilka åtgärder som är nödvändiga enligt kon­

ventionen, inklusive åtgärder som rör finan­

siering, försäkring och teknologiöverföring,

för att tillgodose de särskilda behoven och an­

gelägenheterna hos parter från utvecklingslän­

der som uppstår på grund av de skadliga effek­

terna av klimatförändring och/eller inverkan

av genomförandet av motåtgärder, i synnerhet

på:

(a)

små Öländer,

(b)

länder med lågt liggande kustområden,

(c)

länder med torra och halvtorra områ­den, skogbevuxna områden och områ­den som riskerar skogsdöd,

(d)  länder med omräden som ofta utsätts

för naturkatastrofer,

(e)  länder som riskerar torka och öken­

spridning,

(f)  länder med hög luftförorening i stor­

stadsområden,

(g) länder med områden med känsUga eko­

system, inklusive bergs- ekosystem,

(h) länder, vars ekonomier är mycket bero­ende av inkomster som härrör från till­verkning, bearbetning och export och/-eller förbrukning av fossila bränslen och besläktade energiintensiva produkter, samt

(i) länder utan egen kust och länder med genomfartstrafik.

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.3

Further, the Conference of the Parties may take actions, as appropriate, with respect to this paragraph.

9.     The Parties shall take full account of the

specific needs and special situations of the le­

ast developed countries in their actions with

regard to funding and transfer of technology.

10.   The Parties shall, in accordance with

Article 10, take into consideration in the im­

plementation of the commitments of the Con­

vention the situation of Parties, particularly

developing country Parties, with economies

that are vulnerable to the adverse effects of the

implementation of measures to respond to cli­

mate change. This applies notable to Parties

with economies that are highly dependent on

income generated from the production,

processing and export, and/or consumption of

fossil fuels and associated energy-intensive

products and/or the use of fossil fuels for which

such Parties have serious difficulties in switch­

ing to altematlves.

Dessutom kan partskonferensen vidta åtgär­der, om så är lämpligt, med avseende på denna punkt.

9. Parterna skall till fullo beakta de specifika behoven och de speciella förhållandena hos de minst utvecklade länderna i sina åtgärder av­seende finansiering och teknologiöverföring.

10 . Parterna skall, i enlighet med artikel 10, vid genomförandet av sina åtaganden enligt konventionen överväga situationen hos parter, i synnerhet utvecklingsländer, med ekonomier som är sårbara för skadliga effekter av genom­förandet av åtgärder för att bemöta klimatför­ändring. Detta gäller särskilt för parter med ekonomier som är mycket beroende av in­komster som härrör från produktionen, bear­betningen och exporten och/eller förbruk­ningen av fossila bränslen och besläktade energiintensiva produkter och/eller från an­vändningen av fossila bränslen, för vilka så­dana parter har stora svårigheter att byta till alternativ.

Article 5

Research and systematic observation

In carrying out their commitments under Article 4, paragraph 1 (g), the Parties shall:

(a)

Support and further develop, as appro­priate, intemational and intergovem­mental programmes and networks of organizations aimed at defining, con­ducting, assessing and financing re­search, data collection and systematic observation, taking into account the need to minimize duplication of effort;

(b)

Support intemational and intergovem­mental efforts to strengthen systematic observation and national scientific and technical research capacities and capab­ilities, particularly in developing coun­tries, and to promote access to, and ex­change of, data and analyses thereof obtained from areas beyond national jurisdiction; and

Artikel 5

Forskning och systematisk observation

När de utför sina åtaganden enligt artikel 4, punkt 1 (g) skall parterna:

(a)

Stödja och ytterligare utveckla, om så är lämpligt, internationella och mellan­statliga program och nätverk av organi­sationer som syftar till att definiera, ut­föra, värdera och finansiera forskning, datainsamling och systematisk observa­tion, med beaktande av behovet av att minimera dubbelarbete;

(b)

Stödja internationella och mellanstat­liga ansträngningar för att stärka syste­matisk observation och nationell veten­skapUg och teknisk forskningskapacitet och forskningsförmåga, i synnerhet hos utvecklingsländer, och för att främja tillgång till, och utbyte av, data och ana­lyser av dessa data från områden bortom nationell jurisdiktion samt

102

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

(c) Take into account the particular con­cerns and needs of developing countries and cooperate in improving their endo­genous capacities and capabilities to participate in the efforts referred to in subparagraphs (a) and (b) above.

(c) Beakta de speciella intressena och be­hoven hos utvecklingsländer och samar­beta om att förbättra dessas inhemska kapacitet och förmåga att delta i de an­strängningar, som åsyftas i punkterna (a) och (b) ovan.

Article 6

Education, training and public awareness

In carrying out their commitments under Article 4, paragraph l(i), the Parties shall:

(a)  Promote and facilitate at the national

and, as appropriate, subregional and re­

gional levels, and in accordance with

national laws and regulations, and

within their respective capacities:

(i) the development and implementa­tion of educational and public awareness programmes on climate change and its effects;

(ii) public access to information on cli­mate change and its effects;

(iii) public participation in addressing climate change and its effects and developing adequate responses; and

(iv) training of scientific, technical and managerial personnel.

(b)  Cooperate in and promote, at the Inter­

national level, and, where appropriate,

using existing bodies:

(i) the development and exchange of educational and public awareness material on climate change and its effects; and

(ii) the development and implementa­

tion of education and training pro­

grammes,

including

the

strengthening of national institu­

tions and the exchange or second-

Artikel 6

Utbildning,   yrkesträning   och   allmänhetens medvetenhet

När de utför sina åtaganden enhgt artikel 4, punkt 1 (i) skall parterna:

(a)  Främja och underlätta på nationell och,

om så är lämpligt, subregional och re­

gional nivå, och i överensstämmelse

med nationell lagstiftning och bestäm­

melser, och inom sina respektive kapa­

citeter:

(i) utveckling och genomförande av program för utbildning och för att höja allmänhetens medvetenhet om klimatförändring och dess ef­fekter,

(ii) tillgång för allmänheten till infor­mation om klimatförändring och dess effekter;

(iii) deltagande av allmänheten i bemö­tande av klimatförändring och dess effekter och i utveckling av ända­målsenliga motåtgärder, samt

(iv) träning av vetenskaplig, teknisk och ledande administrativ perso­nal.

(b)  Samarbeta om och främja, på interna­

tionell nivå, samt, där så är lämpligt,

med utnyttjande av befintliga organ:

(i) utvecklandet och utbytet av mate­rial för utbildning och för att höja allmänhetens medvetenhet om kli­matförändring och dess effekter, samt

(ii) utvecklandet och genomförandet av utbildnings- och träningspro­gram, inklusive stärkande av na­tionella institutioner och utbyte el­ler tillhandahållande av personal

103

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

ment of personnel to train experts in this field, in particular for devel­oping countries.

för att träna experter inom detta område, i synnerhet för utveck­lingsländer.

Article 7

Conference of the Parties

1.

A Conference of the Parties is hereby es­tablished.

2.

The Conference of the Parties, as the su­preme body of this Convention, shall keep under regular review the implementation of the Convention and any related legal instru­ments that the Conference of the Parties may adopt, and shall make, within its mandate, the decisions necessary to promote the effective implementation of the Convention. To this end, it shaU:

(a)

Periodically examine the obligations of the Parties and the institutional ar­rangements under the Convention, in the light of the objective of the Conven­tion, the experience gained in its imple­mentation and the evolution of scientific and technological knowledge;

(b)

Promote and facilitate the exchange of information on measures adopted by the Parties to address climate change and its effects, taking into account the differing circumstances, responsibilities and capabilities of the Parties and their respective commitments under the Convention;

(c)

Facilitate, at the request of two or more Parties, the coordination of measures adopted by them to address climate change and its effects, taking into ac­count the differing circumstances, re­sponsibilities and capabilities of the Parties and their respective commit­ments under the Convention.

(d)  Promote and guide, in accordance with

the objective and provisions of the Con-

Artikel 7 Partskonferensen

1. En partskonferens upprättas härmed.

2. Partskonfererensen skall, som högsta or­gan för denna konvention, regelbundet granska implementeringen av konventionen och varje härmed sammanhängande juridiskt instrument som partskonferensen kan komma att anta, och skall, inom sitt mandat, fatta de beslut som är nödvändiga för att främja det ef­fektiva genomförandet av konventionen. För detta ändamål skall den:

(a)

Med jämna mellanrum granska parter­nas förpliktelser och de institutionella arrangemangen under konventionen i ljuset av konventionens mål, erfarenhet vunnen vid dess genomförande samt ut­vecklingen av vetenskaplig och teknolo­gisk kunskap;

(b)

Främja och underlätta utbytet av infor­mation om åtgärder som vidtagits av parterna för att bemöta klimatföränd­ring och dess effekter, med hänsyn ta­gen till parternas olika omständigheter, ansvar och förmåga och deras respek­tive åtaganden under konventionen;

(c)

Underlätta, på begäran av två eller flera parter, samordningen av åtgärder som de vidtagit för att bemöta klimatföränd­ring och dess effekter, med hänsyn ta­gen till parternas olika omständigheter, ansvar och förmåga och deras respek­tive åtaganden under konventionen;

(d) Främja och vägleda, i enlighet med

konventionens mål och bestämmelser.

104

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

vention, the development and periodic refinement of comparable methodolo­gies, to be agreed on by the Conference of the Parties, inter alia, for preparing inventories of greenhouse gas emissions by sources and removals by sinks and for evaluating the effectiveness of meas­ures to limit the emissions and enhance the removals of these gases.

(e)  Assess, on the basis of all information

made available to in accordance with

the provisions of the Convention, the

implementation of the Convention by

the Parties, the overall effects of the

measures taken pursuant to the Con­

vention, in particular environmental,

economic and social effects as well as

their cumulative impacts and the extent

to which progress towards the objective

of the Convention is being achieved;

(f)   Consider and adopt regular reports on

the implementation of the Convention

and ensure their publication;

(g)  Make recommendations on any matters

necessary for the implementation of the

Convention:

(h) Seek to mobilize financial resources in accordance with Article 4, paragraphs 3, 4 and 5, and Article 11;

(i) Establish such subsidiary bodies as are deemed necessary for the implementa­tion of the Convention;

(j) Review reports submitted by its subsidiary bodies and provide guidance to them;

(k) Agree upon and adopt, by consensus, rules of procedure and financial rules for itself and for any subsidiary bodies;

(1) Seek and utilize, where appropriate, the services and cooperation of, and in­formation provided by, competent in­temational organizations and intergov-

utvecklingen och den återkommande förbättringen av jämförbar metodik, som parts-konferensen skall enas om, bland annat för färdigställandet av in­venteringar över utsläpp av växthusga­ser från källor och upptag i sänkor, samt för utvärdering av effektiviteten av åt­gärder för att begränsa utsläppen och öka upptagen av dessa gaser;

(e)  Utvärdera, på grundval av all informa­

tion som tillställts den i enlighet med

konventionens bestämmelser, parter­

nas genomförande av konventionen, de

övergripande effekterna av de åtgärder

som vidtagits med anledning av konven­

tionen, i synnerhet miljömässiga, eko­

nomiska och sociala effekter liksom

dessas samlade inverkan och den ut­

sträckning i vilken framsteg görs i rikt­

ning mot konventionens mål;

(f)   Behandla och anta regelbundna rappor­

ter om genomförandet av konventionen

och tillse att dessa publiceras;

(g)  Utfärda rekommendationer i frågor

som är nödvändiga för genomförandet

av konventionen;

(h) Sträva efter att anskaffa finansiella re­surser i enlighet med artikel 4, punk­terna 3 till 5, samt artikel 11;

(i) Upprätta sådana underorgan som be­döms nödvändiga för genomförandet av konventionen;

lUen

(j)   Granska rapporter från underorgai\en och tillhandahålla vägledning för dessa;

(k) Enas om och, i samstämmighet, anta procedurregler och finansiella regler för partskonferensen och underorganen;

(1) Söka och utnyttja, då så är lämpligt, de tjänster, det samarbete och de upplys­ningar som tillhandahålls av kompe­tenta internationella organisationer och

105

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

ernmental and non-governmental bod­ies; and

(m) Exercise such other functions as are re­quired for the achievement of the ob­jective of the Convention as well as other functions assigned to it under the Convention.

3.

The Conference of the Parties shall, at its first session adopt its own rules of procedure as well as those of the subsidiary bodies estab­lished by the Convention, which shall include decision-making procedures for matters not already covered by decision-making proce­dures stipulated in the Convention. Such procedures may include specified majorities required for the adoption of particular de­cisions.

4.

The first session of the Conference of the Parties shall be convened by the interim sec­retariat referred to in Article 21 and shall take place not later than one year after the date of entry into force of the Convention. Thereaf­ter, ordinary sessions of the Conference of the Parties shall be held every year unless other­wise decided by the Conference of the Parties.

5.

Extraordinary sessions of the Conference of the Parties shall be held at such other times as may be deemed necessary by the Confer­ence, or at the written request of any Party, provided that, within six months of the request being communicated to the Parties by the sec­retariat, it is supported by at least one-third of the Parties.

6.  The United Nations, its specialized

agencies and the International Atomic Energy

Agency, as well as any State member thereof

or observers thereto not Party to the Conven­

tion, may be represented at sessions of the

Conference of the Parties as observers. Any

body or agency, whether national or intema­

tional, govemmental or non-governmental,

which is qualified in matters covered by the

Convention, and which has informed the sec­

retariat of its wish to be represented at a ses-

mellanstatliga och icke-statliga organ; samt

(m) Utöva sådana övriga funktioner som er­fordras för att uppnå konventionens mål, liksom alla andra funktioner som den tilldelats i enlighet med konventio­nen.

3. Partskonferensen skall, vid sitt första möte, anta procedurregler för sig och för de underorgan som upprättats genom konventio­nen, vilket skall inkludera beslutsprocedurer för frågor som inte redan omfattas av besluts­procedurer föreskrivna i konventionen. Så­dana procedurer kan innehålla krav på specifi­cerade majoriteter för fattande av vissa beslut.

4. Partskonferensens första möte skall sam­mankallas av det interimssekretariat som åsyf­tas i artikel 21 och skall äga rum inte senare än ett år efter den dag konventionen träder i kraft. Därefter skall ordinarie möten hållas varje år, om inte partskonferensen beslutar annat.

5.

Extra möten med partskonferensen skall hållas vid sådana övriga tidpunkter som kan komma att bedömas nödvändiga av konferen­sen, eller på skriftlig begäran av någon part, förutsatt att denna begäran, inom sex månader efter det att den har sänts ut till alla parter av sekretariatet, stöds av minst en tredjedel av parterna.

6.

Förenta nationerna, dess fackorgan och Internationella atomenergikommissionen lik­som varje medlemsstat eller observatörer i dessa som inte är part i konventionen får re­presenteras vid partskonferensens möten som observatörer. Varje organ eller fackorgan, så­väl nationellt som internationellt, statligt eller icke-statligt, som är behörigt i frågor som om­fattas av konventionen och som har informerat sekretariatet om sin önskan att vara represen­terat vid partskonferensens möte som obser-

106

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

sion of the Conference of the Parties as an ob­server, may be so admitted unless at least one-third of the Parties present object. The admis­sion and participation of observers shall be subject to the rules of procedure adopted by the Conference of the Parties.

Article 8

Secretariat

1.

A secretariat is hereby established.

2.

The functions of the secretariat shall be:

(a)

To make arrangements for sessions of the Conference of the Parties and its subsidiary bodies established under the Convention and to provide them with services as required;

(b)

To compile and transmit reports sub­mitted to it;

(c)

To facilitate assistance to the Parties, particularly developing country Parties, on request, in the compilation and com­munication of information required in accordance with the provisions of the Convention;

(d)  To prepare reports on its activities and

present them to the Conference of the

Parties;

(e)  To ensure the necessary coordination

with the secretariats of other relevant

intemational bodies;

(f)   To enter, under the overall guidance of

the Conference of the Parties, into such

administrative and contractual arrange­

ments as may be required for the effec­

tive discharge of its functions; and

(g)  To perform the other secretariat func­

tions specified in the Convention and in

any of its protocols and such tnher func­

tions as may be determined by the Con­

ference of the Parties.

3.      The Conference of the Parties, at its first

session, shall designate a permanent secreta­

riat and make arrangement for its functioning.

vatör kan ges tillträde, såvida inte minst en tredjedel av de närvarande parterna motsätter sig. Observatörers tillträde och deltagande skall följa de procedurregler som antagits av partskonferensen.

Artikel 8 Sekretariat

1.

Ett sekretariat upprättas härmed.

2.

Sekretariatets funktioner skall vara:

(a)

Att arrangera för möten med partskon­ferensen och dess underorgan, upprät­tade enligt konventionen, och att till­handahålla de tjänster som erfordras för dessa;

(b)

Att sammanställa och vidarebefordra rapporter som inlämnas till det;

(c)

Att underlätta bistånd till parterna, i synnerhet parter från utvecklingslän­der, på begäran, för sammanställande och spridning av information som er­fordras i enlighet med konventionens bestämmelser;

(d)  Att sammanställa rapporter om sina ak­

tiviteter och framlägga dessa för parts­

konferensen;

(e)  Att säkerställa den nödvändiga samord­

ningen med sekretariaten för andra re­

levanta internationella organ;

(f)   Att under övergripande vägledning från

partskonferensen ingå sådana administ­

rativa och kontraktsenliga arrangemang

som kan erfordras för ett effektivt full­

görande av sina funktioner; samt

(g)  Att utföra de andra sekretariatsuppgif­

ter som specificeras i konventionen och

i något av dess protokoll, samt sådana

övriga uppgifter som kan komma att be­

stämmas av partskonferensen.

3.  Partskonferensen skall, vid sitt första

möte, utse ett permanent sekretariat och ar­

rangera för dess funktion.

107

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

Article 9

Subsidiary body for scientific and technological advice

1.

A subsidiary body for scientific and tech­nological advise is hereby established to pro­vide the Conference of the Parties and, as ap­propriate, its other subsidiary bodies with ti­mely information and advice on scientific and technological matters relating to the Conven­tion. This body shall be open to participation by all Parties and shall be multidisciplinary. It shall comprise govemment representatives competent in the relevant field of expertise. It shall report regularly to the Conference of the Parties on all aspects of its work.

2.

Under the guidance of the Conference of the Parties, and drawing upon existing compe­tent intemational bodies, this body shall:

(a)

Provide assessments of the state of scientific knowledge relating to climate change and its effects;

(b)

Prepare scientific assessments on the ef­fects of measures taken in the imple­mentation of the Convention;

(c)  Identify innovative, efficient and state-

of-the-art technologies and know-how

and advise on the ways and means of

promoting development and/or trans­

ferring such technologies;

(d) Provide advice on scientific program­

mes, intemational cooperation in re­

search and development related to cli­

mate change, as well as on ways and

means of supporting endogenous capa-

city-building in developing countries;

and

(e) Respond to scientific, technological and

methodological questions that the Con­

ference of the Parties and its subsidiary

bodies may put to the body.

3. The functions and terms of reference of this body may be further elaborated by the Conference of the Parties.

Artikel 9

Underorgan för vetenskaplig och teknologisk rådgivning

1.

Ett underorgan för vetenskaplig och tek­nologisk rådgivning upprättas härmed för att förse partskonferensen och, om så är lämpligt, dess övriga underorgan med läglig information och rådgivning i vetenskapliga och teknolo­giska frågor som rör konventionen. Detta un­derorgan skall vara öppet för deltagande av alla parter och det skall representera olika fackinriktningar. Det skall bestå av regerings­representanter med kompetens inom relevant expertområde. Det skall rapportera regelbun­det till partskonferensen om alla delar av sin verksamhet.

2.

Under vägledning från partskonferensen och med utnyttjande av befintliga kompetenta internationella organ skall detta organ:

(a)

Tillhandahålla utvärderingar av det ve­tenskapliga kunskapsläget vad gäller klimatförändring och dess effekter;

(b)

Sammanställa vetenskapliga utvärde­ringar av effektema av åtgärder som vidtas för konventionens genomfö­rande;

(c)

Identifiera nyskapande, effektiva och aktuella teknologier och kunnande och yttra sig över sätt och medel att främja utveckling och/eller att överföra sådana teknologier;

(d)  Tillhandahålla råd om vetenskapliga

program, internationellt samarbete

inom forskning och utveckling av­

seende klimatförändring, såväl som om

sätt och medel att stödja inhemskt upp­

byggande av kapacitet i utvecklingslän­

der; samt

(e)  Svara på vetenskapUga, teknologiska

och metodologiska frågor som parts­

konferensen och dess underorgan kan

komma att ställa till organet.

3. Uppgifterna och direktiven för detta or­

gan kan vidareutvecklas av partskonferensen.

108

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

Article 10

Subsidiary body for implementation

1. A subsidiary body for implementation is hereby established to assist the Conference of the Parties in the assessment and review of the effective implementation of the Convention. This body shall be open to participation by all Parties and comprise govemment representa­tives who are experts on matters related to cli­mate change. It shall report regularly to the Conference of the Parties on all aspects of its work.

Artikel 10

Underorgan för genomförande

1. Ett underorgan för genomförande etable­ras härmed, för att bistå partskonferensen med utvärdering och granskning av konventio­nens faktiska genomförande. Detta organ skall vara öppet för deltagande av alla parter och bestå av regeringsrepresentanter som är experter på frågor som rör klimatförändring. Det skall regelbundet rapportera till partskon­ferensen om alla delar av sin verksamhet.

2. Under the guidance of the Conference of the Parties, this body shall:

(a)

Consider the information commu­nicated in accordance with Article 12, paragraph 1, to assess the overall aggre-gated effect of the steps taken by the Parties in the light of the latest scientific assessments concerning climate change;

(b)

Consider the information commu­nicated in accordance with Article 12, paragraph 2, in order to assist the Con­ference of the Parties in carrying out the reviews required by Article 4, para­graph 2(d); and

(c)

Assist the Conference of the Parties, as appropriate, in the preparation and im­plementation of its decisions.

2. Under vägledning från partskonferensen skall detta organ:

(a)

Överväga den information som lämnats i enlighet med artikel 12, punkt 1 för att utvärdera den övergripande samman­lagda effekten av de åtgärder som vidta­gits av parterna i ljuset av de senaste ve­tenskapliga rönen i fråga om klimatför­ändring;

(b)

Överväga den information som lämnats i enlighet med artikel 12, punkt 2, för att bistå partskonferensen med att ut­föra de granskningar som erfordras en­ligt artikel 4, punkt 2 (d); samt

(c)

Bistå partskonferensen, om så är lämp­ligt, med förberedelse och genomfö­rande av dess beslut.

Article 11

Final Mechanism

1. A mechanism for the provision of finan­cial resources on a grant or concessional basis, including for the transfer of technology, is he­reby defined. It shall function under the gui­dance of and be accountable to the Confe­rence of the parties, which shall decide on its policies, programme priorities and eligibility criteria related to this Convention. Its opera­tion shall be entrusted to one or more existing intemational entities.

Artikel 11

Finansieringsmekanism

1. En mekanism för tillhandahållande av fi­nansiella resurser på gåvobasis eller konces­sionella villkor, inklusive överföring av tekno­logi, definieras härmed. Den skall fungera un­der vägledning från och vara redovisningsskyl­dig inför partskonferensen, som skall besluta om dess politik, programprioriteringar och be­hörighetskriterier i anslutning till denna kon­vention. Dess förvaltning skall anförtros åt en eller flera befintliga internationella enheter.

109

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

2.

The financial mechanism shall have an équitable and balanced representation of all Parties within a transparent system of gover-nance.

3.

The Conference of the Parties and the en­tity or entities entrusted with the operation of the financial mechanism shall agree upon ar­rangements to give effect to the above para­graphs, which shall include the following:

(a)

Modalities to ensure that the funded projects to address climate change are in conformity with the policies, pro­gramme priorities and eligibility criteria established by the Conference of the Parties;

(b)

Modalities by which a particular fun­ding decision may be reconsidered in light of these policies, programme prio­rities and eligibility criteria;

(c)

Provision by the entity or entities of re­gular reports to the Conference of the Parties on its funding operations, which is consistent with the requirement for 

accountability set out in paragraph 1 

above; and

(d) Determination in a predictable and

identifiable manner of the amount of

funding necessary and available for the

implementation of this Convention and

the conditions under which that amount

shall be periodically reviewed.

4.     The Conference of the Parties shall make

arrangements to implement the above mentio­

ned provisions at its first session, reviewing

and taking into account the interim arrange­

ments referred to in Article 21, paragraph 3,

and shall decide whether these interim arran­

gements shall be maintained. Within four

years thereafter, the Conference of the Parties

shall review the financial mechanism and take

appropriate measures.

2.

Den finansiella mekanismen skall ha en rättvis och balanserad representation från alla parter inom ett styrsystem som är öppet för in­syn.

3.

Partskonferensen och den enhet eller de enheter som anförtros förvaltningen av den fi­nansiella mekanismen skall enas om arrange­mang för att verkställa innehållet i ovanstå­ende stycken, vilket skall inkludera följande:

(a)

Former för att säkerställa att de finan­sierade projekten för att bemöta kli­matförändring överensstämmer med den politik och de programpriorite­ringar och behörighetskriterier som fastställts av partskonferensen;

(b)

Former genom vilka ett visst finansie­ringsbeslut kan omprövas i ljuset av denna politik och dessa programpriori­teringar och behörighetskriterier;

(c)

Tillhandahållande, från enheten/enhe­terna till partskonferensen, av regel­bundna rapporter om finansierings­verksamheten, som överensstämmer 

med kravet på redovisningsskyldighet 

enligt punkten 1 ovan; samt

(d) Bestämning på ett förutsägbart och

identifierbart sätt av det medelsbelopp

som är nödvändigt och tillgängligt för

genomförandet av denna konvention

och de villkor under vilka detta belopp

med jämna mellanrum skall omprövas.

4.     Partskonferensen skall vidta åtgärder för

att genomföra ovannämnda föreskrifter vid

sitt första möte, under granskning av och med

hänsyn till de interimsanordningar som anges

i artikel 21, punkt 3, och skall besluta om huru­

vida dessa interimsanordningar skall bibehål­

las. Inom fyra år därefter skall partskonferen­

sen göra en översyn av den finansiella meka­

nismen och vidta lämpliga åtgärder.

110

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

5. The developed country Parties may also provide and developing country Parties avail themselves of, financial resources related to the implementation of the Convention through bilateral, regional and other multila­teral channels.

5. Parterna från industriländer kan också tillhandahålla, och parter från utvecklingslän­der tillgodogöra sig, finansiella resurser i an­slutning till genomförandet av konventionen genom bilaterala, regionala eller andra multi­laterala kanaler.

Article 12

Communication of information related to im­plementation

1. In accordance with Article 4, paragraph 1, each Party shall communicate to the Confe­rence of the Parties, through the secretariat, the following elements of information:

(a)

A national inventory of anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of all greenhouse gases not cont­rolled by the Montreal Protocol, to the extent its capacities permit, using com­parable methodologies to be promoted and agreed upon by the Conference of the Parties;

(b)

A general description of steps taken or envisaged by the Party to implement the Convention; and

(c)

Any other information that the Party considers relevant to the achievement of the objective of the Convention and suitable for inclusion in its communica­tion, including, if feasible, material re­levant for calculations of global emis­sion trends.

Artikel 12

Förmedling av information rörande genomfö­rande

1. I enlighet med artikel 4, punkt 1 skall varje part lämna följande information till part­skonferensen genom sekretariatet:

(a)

En nationell inventering av antropo­gena utsläpp från källor och upptag i sänkor för alla växthusgaser som inte regleras av Montrealprotokollet, i den utsträckning dess förmåga tillåter och med användande av jämförbara meto­diker, som partskonferensen skall främja och enas om;

(b)

En allmän beskrivning av åtgärder par­ten vidtagit eller planerat för att genom­föra konventionen; samt

(c)

Varje annan information som parten anser relevant för att uppnå konventio­nens mål och lämpad att inkludera i sin rapport inklusive, om rimligt, material som är relevant för beräkningar av glo­bala utsläppstrender.

2. Each developed country Party and each other Party included in annex I shall incorpo-rate in its communication the following ele­ments of information:

(a) A detailed description of the policies and measures that it has adopted to im­plement its commitment under Article 4, paragraphs 2(a) and 2(b); and

2. Varje part från industriländer och varje annan part upptagen i bilaga 1 skall i sin rap­port medta följande information:

(a) En detaljerad beskrivning av den poli­tik och de åtgärder som har vidtagits för att genomföra dess åtaganden enligt ar­tikel 4, punkterna 2 (a) och 2 (b); samt

111

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

(b) A specific estimate of the effects that the policies and measures referred to in subparagraph (a) immediately above will have on anthropogenic emissions by its sources and removals by its sinks of greenhouse gases during the period referred to in Article 4, paragraph 2(a).

3.  In addition, each developed country

Party and each other developed Party included

in annex II shall incorporate details of measu­

res taken in accordance with Article 4, para­

graphs 3, 4 and 5.

4.

Developing country Parties may, on vo­luntary basis, propose projects for financing, including specific technologies, materials, equipment, techniques or practices that would be needed to implement such projects, along with, if possible, an estimate of all incremental costs, of the reductions of emissions and incre-ments of removals of greenhouse gases, as well as an estimate of the consequent benefits.

5.

Each developed country Party and each other Party included in annex I shall make its initial communication within six months of the entry into force of the Convention for that Party. Each Party not so listed shall make its initial communication within three years of the entry into force of the Convention for that party, or of the availability of financial resour­ces in accordance with Article 4, paragraph 3. Parties that are least developed countries may make their initial communication at their disc­retion. The frequence of subsequent Commu­nications by all Parties shall be determined by the Conference of the Parties, taking into ac­count the differentiated timetable set by this paragraph.

6.

Information communicated by Parties un­der this Article shall be transmitted by the sec­retariat as soon as possible to the Conference of the Parties and to any subsidiary bodies con­cerned. lf necessary, the procedures for the communication of information may be further considered by the Conference of the Parties.

(b) En specificerad uppskattning av de ef­fekter den politik och de åtgärder som åsyftas i delpunkt under punkt (a) ovan kommer att ha på antropogena utsläpp från dess källor och upptag i dess sänkor för växthusgaser under den period som åsyftas i artikel 4, punkt 2 (a).

3.

Dessutom skall varje part från industri­länder och varje annan utvecklad part uppta­gen i bilaga 2 medta detaljerade uppgifter om åtgärder vidtagna i enlighet med artikel 4 punkterna 3, 4 och 5.

4.

Parter från utvecklingsländer kan, på fri­villig basis, föreslå projekt för finansiering, in­klusive specifika teknologier, material, utrust­ning, tekniker eller förfaranden, som skulle behövas för att genomföra sådana projekt till­sammans med, om möjligt, en beräkning av alla tillkommande kostnader, av utsläppsre­duktionerna och de ökade upptagen av växt­husgaser, såväl som en beräkning av de därav följande fördelarna.

5.

Varje part från industriländer och varje annan part upptagen i bilaga 1 skall inlämna sin första rapport inom sex månader efter det att konventionen har trätt i kraft för denna part. Varje part som inte är upptagen i bilagan skall inlämna sin första rapport inom tre år ef­ter det att konventionen har trätt i kraft för denna part, eller efter det att finansiella resur­ser tiUhandahålles i enlighet med artikel 4, punkt 3. Parter som är minst utvecklade länder får inlämna sin första rapport efter eget gott­finnande. Frekvensen för efterföljande rap­porter från alla parter skall avgöras av part­skonferensen, med hänsyn tagen till den diffe­rentierade tidsplan som fastställs i detta stycke.

6.

Information inlämnad av parterna enligt denna artikel skall snarast möjligt vidarebe­fordras av sekretariatet till partskonferensen och till eventuella berörda underorgan. Om nödvändigt kan procedurerna för inlämnande av information övervägas ytterligare av parts­konferensen.

112

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

7.
[REDACTED_EFTERNAMN] its first session, the Conference of the Parties shall arrange for the provision to developing country Parties of technical and fi­nancial support, on request, in compiling and communicating information under this Ar­ticle, as well as in identifying the technical and financial needs associated with proposed pro­jects and response measures under Article 4. Such support may be provided by other Par­ties, by competent intemational organizations and by the secretariat, as appropriate.

8.

Any group of Parties may, subject to gui­delines adopted by the Conference of the Par­ties, and to prior notification to the Confe­rence of the Parties, make a joint communica­tion in fulfilment of their obligations under this Article, provided that such a communica­tion includes information on the fulfilment by each of these Parties of its individual obliga­tions under the Convention.

9.

Information received by the secretariat that is designated by a Party as confidential, in accordance with criteria to be established by the Conference of the Parties, shall be aggre-gated by the secretariat to protect its confiden­tiality before being made available to any of the bodies invoived in the communication and review of information.

10. Subject to paragraph 9 above, and wit­hout prejudice to the ability of any Party to make public its communication at any time, the secretariat shall make Communications by Parties under this Article publicly available at the time they are submitted to the Conference of the Parties.

7.

Från och med sitt första möte skall parts­konferensen ordna med tillhandahållande av tekniskt och finansiellt stöd till parter från ut­vecklingsländer, på begäran, för att samman­ställa och inlämna information enligt denna ar­tikel såväl som för att identifiera de tekniska och finansiella behov som är förknippade med föreslagna projekt och motåtgärder enligt arti­kel 4. Sådant stöd kan tillhandahållas av andra parter, av behöriga internationella organisa­tioner och av sekretariatet, om lämpligt.

8.

Varje grupp av parter kan, med förbehåll för riktlinjer antagna av partskonferensen och förhandsanmälan till partskonferensen, in­lämna en gemensam rapport om uppfyllandet av sina åtaganden enligt denna artikel, under förutsättning att en sådan rapport innehåller information om hur var och en av dessa parter uppfyller sina enskilda förpliktelser under konventionen.

9.

Information som mottagits av sekretaria­tet och som är betecknad som konfidentieU av en part, i enlighet med kriterier som skall fast­ställas av partskonferensen, skall av sekreta­riatet föras samman med annan information för att skydda dess konfidentiella karaktär in­nan den görs tillgänglig för något av de organ som handhar förmedling och granskning av in­formation.

10. Med förbehåll för punkt 9 ovan, och

utan att prejudicera varje parts möjlighet att

offentliggöra sin rapport när den så önskar,

skall sekretariatet göra rapporter från par­

terna under denna artikel allmänt tillgängliga

vid den tidpunkt då de överlämnas till parts­

konferensen.

Article 13

Resolution of questions regarding implementa­tion

The Conference of the Parties shall, at its first session, consider the establishment of a multilateral consultative process, available to

Artikel 13

Lösande av frågor angående genomförande

Partskonferensen skall vid sitt första möte överväga upprättandet av en multilateral kon­sultativ process, tillgänglig för parterna på des-

8 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

113

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.3

Parties on their request, for the resolution of questions regarding the implementation of the Convention.

sas begäran, för lösande av frågor angående genomförandet av konventionen.

Article 14 Settlement of disputes

1. In the event of a dispute between any two

or more Parties concerning the interpretation

or application of the Convention, the Parties

concerned shall seek a settlement of the di­

spute through negotiation or any other peace­

ful means of their own choice.

2. When ratifying, accepting, approving or

acceding to the Convention, or at any time

thereafter, a Party which is not a regional eco­

nomic integration organization may declare in

a written instrument submitted to the Deposi­

tary that, in respect of any dispute concerning

the interpretation or application of the Con­

vention, it recognizes as compulsory ipso facto

and without special agreement, in relation to

any Party accepting the same obligation.

(a)

Submission of the dispute to the Inter­national Court of Justice and/or

(b)

Arbitration in accordance with proce­dures to be adopted by the Conference of the Parties as soon as practicable, in an annex or arbitration.

A Party which is a regional economic inte­gration organization may make declaration with like effect in relation to arbitration in ac­cordance with the procedures referred to in subparagraph (b) above.

3.

A declaration made under paragraph 2 above shall remain in force until it expires in accordance with its terms or until three months after written notice of its revocation has been deposited with the Depositary.

4.

A new declaration, a notice of revocation or the expiry of a declaration shall not in any way affect proceedings pending before the In-

Artikel 14 Tvistlösning

1.

1 händelse av tvist mellan två eller flera parter rörande tolkning eller tillämpning av konventionen skall de berörda parterna söka bilägga tvisten genom förhandling eller andra fredliga medel enligt deras eget val.

2.

Vid ratifikation, godtagande och godkän­nande av eller anslutning till konventionen, el­ler närhelst därefter, kan en part som inte är en organisation för regional ekonomisk inte­gration deklarera i ett skriftligt dokument som inlämnas till depositarien att den, vad gäller tvist rörande tolkningen eller tillämpningen av konventionen, i och med detta och utan sär­skild överenskommelse erkänner som obliga­toriskt gentemot alla parter som godtar samma förpliktelse:

(a)

Hänskjutande av tvisten till Internatio­nella domstolen, och/eller

(b)

Skiljedom enligt procedurer som antas av partskonferensen så snart detta är görligt, intagna i en bilaga om skilje­dom.

En part som är en organisation för regional ekonomisk integration kan utfärda en deklara­tion med lika effekt i fråga om skiljedom enligt de procedurer som åsyftas i (b) ovan.

3.

En deklaration enligt punkt 2 ovan skall förbli i kraft tills den upphör i enlighet med sina villkor eller tills tre månader efter det att skriftlig anmälan om dess återkallande har in­lämnats till depositarien.

4.

En ny deklaration, en anmälan om åter­kallande eller en deklarations upphörande skall på intet sätt påverka pågående förhand-

114

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

ternational Court of Justice or the arbitral tri­bunal, unless the parties to dispute otherwise agree.

5.

Subject to the operation of paragraph 2 above, if after twelve moths following notifica­tion by one Party to another that a dispute ex­ists between them, the Parties concerned have not been able to settle their dispute through the means mentioned in paragraph 1 above, the dispute shaU be submitted, at the request of any of the parties to the dispute, to concilia­tion.

6.

A conciliation commission shall be crea­ted upon the request of one of the parties to the dispute. The commission shall be compo­sed of an equal number of members appointed by each party concerned and a chairman cho­sen jointiy by the members appointed by each party. The commission shall render a recom-mendatory award, which the parties shall con­sider in good faith.

7.

Additional procedures relating to conci­liation shall be adopted by the Conference of the Parties, as soon as practicable, in an annex on conciliation.

8.

The provisions of this Article shall apply to any related legal instrument which the Con­ference of the Parties may adopt, unless the in­strument provides otherwise.

lingar inför Internationella domstolen eller skiljedomstolen, såvida inte parterna i tvisten enas om annat.

5. Med förbehåll för punkt 2 ovan, om efter tolv månader från anmälan av en part till en annan om att en tvist föreligger dem emellan, de berörda parterna inte har kunnat lösa sin tvist genom de medel som anges i punkt 1 ovan, skall tvisten på begäran av någon av de tvistande parterna underställas förlikning.

6.

En förlikningskommission skall bildas på begäran av en av de tvistande parterna. Kom­missionen skall bestå av lika antal ledamöter utsedda av varje berörd part samt en ordfö­rande vald gemensamt av de av vardera parten utsedda ledamöterna. Kommissionen skall lämna ett förslag till lösning, som parterna för­utsättningslöst skall ta under övervägande.

7.

Ytterligare procedurer avseende förlik­ning skall antas av partskonferensen så snart detta är görligt, i en bilaga om förlikning.

8.

Bestämmelserna i denna artikel skall till-lämpas på alla tillhörande juridiska instrument som partskonferensen kan komma att anta, så­vida inte det enskilda instrumentet anger an­nat.

Article 15

Amendments to the convention

1.

Any Party may propose amendments to the Convention.

2.

Amendments to the Convention shall be adopted at an ordinary session of the Confe­rence of the Parties. The text of any proposed amendment to the Convention shall be com­municated to the Parties by the secretariat at least six months before the meeting at which is proposed for adoption. The secretariat shall

Artikel 15

Andringar av konventionen

1. Varje part kan föreslå ändringar av konven­tionen.

2. Ändringar av konventionen skall antas vid ett ordinarie möte med partskonferensen. Texten till varje föreslagen ändring av konven­tionen skall överlämnas till parterna av sekre­tariatet åtminstone sex månader före det möte, vid vilket den föreslås bli antagen. Sek­retariatet skall också meddela föreslagna änd-

115

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

also communicate proposed amendments to the signatories to the Convention and, for in­formation, to the Depositary.

3.

The Parties shall make every effort to reach agreement on any proposed amendment to the Convention by consensus. If all efforts at consensus have been exhausted, and no ag­reement reached, the amendment shall as a last resort be adopted by a three-fourths majo­rity vote of the Parties present and voting at the meeting. The adopted amendment shall be communicated by the secretariat to the Depo­sitary, who shall circulate it to all Parties for their acceptance.

4.

Instruments of acceptance in respect of an amendment shall be deposited with the Depo­sitary. An amendment adopted in accordance with paragraph 3 above shall enter into force for those Parties having acceed it on the nine-tieth day after the date of receipt by the Depo­sitary of an instrument of acceptance by at least three-fourths of the Parties to the Con­vention.

5.

The amendment shall enter into force for any other Party on the ninetieth day after the date on which that Party deposits with the De­positary its instrument of acceptance of the said amendment.

6.

For the purposes of this Article, "Parties present and voting" means Parties present and casting an affirmative or negative vote.

ringar till konventionens signatärer samt, för kännedom, till depositarien.

3.

Parterna skall göra sitt yttersta för att komma överens om varje föreslagen ändring av konventionen med enhällighet. Om alla an­strängningar till enhällighet är uttömda och ingen överenskommelse uppnådd, skall änd­ringen som en sista utväg antas med tre fjärde­dels röstmajoritet bland de parter som är när­varande och röstar vid mötet. Den antagna ändringen skall av sekretariatet meddelas till depositarien, som skall delge den till alla par­ter för dessas godtagande.

4.

Instrument avseende godtagande av en ändring skall överlämnas till depositarien. En ändring antagen i enlighet med punkt 3 ovan skall träda i kraft för de parter som har godta­git den på den nittionde dagen efter den dag då depositarien har mottagit instrument om godtagande från minst tre fjärdedelar av kon­ventionens parter.

5.

Ändringen skall träda i kraft för varje an­nan part på den nittionde dagen efter den dag som denna part har överlämnat till deposita­rien ett instrument om godtagande av berörd ändring.

6.

1 denna artikel betyder "parter som är närvarande och röstar" parter som är närva­rande och som avger en jakande eller nekande röst.

Article 16

Adoption and amendment of annexes to the Convention

1. Annexes to the Convention shall form an integral part thereof and, unless otherwise ex­pressly provided, a reference to the Conven­tion constitutes at the same time a reference to any annexes thereto. Without prejudice to the provisions of Article 14, paragraphs 2(b) and

Artikel 16

Antagande och ändring av bilagor titl konven­tionen

1. Bilagor till konventionen skall utgöra en integrerad del av denna och, såvida inte annat uttryckligen anges, utgör en hänvisning till konventionen samtidigt en hänvisning till varje annex till denna. Utan inskränkning av bestämmelserna i artikel 14, punkterna 2(b)

116

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

7, such annexes shall be restricted to lists, forms and any other material of a descriptive nature that is of a scientific, technical, proce­dural or administrative character.

2.

Annexes to the Convention shall be pro­posed and adopted in accordance with the pro­cedure set forth in Article 15, paragraphs 2, 3 and 4.

3.

An annex that has been adopted in accor­dance with paragraph 2 above shall enter into force for all Parties to the Convention six months after the date of the communication by the Depositary to such Parties of the adoption of the annex, except for those Parties that have notified the Depositary, in writing, within that period of their non-acceptance of the annex. The annex shall enter into force for Parties which withdraw their notification of non-ac­ceptance on the ninetieth day after the date on which withdrawal of such notification has been received by the Depositary.

4.

The proposal, adoption and entry into force of amendments to annexes to the Con­vention shall be subject to the same procedure as that for the proposal, adoption and entry into force of annexes to the Convention in ac­cordance with paragraphs 2 and 3 above.

5.

If the adoption of an annex or an amend­ment to an annex involves an amendment to the Convention, that annex or amendment to an annex shall not enter into force until such time as the amendment to the Convention en­ters into force.

och 7 skall sådana annex begränsas till förteck­ningar, formulär och annat beskrivande mate­rial som är av vetenskaplig, teknisk, procedu­ren eller administrativ karaktär.

2. Bilagor till konventionen skall föreslås och antas i enlighet med den procedur som an­ges i artikel 15, punkterna 2, 3 och 4.

3. En bilaga som har antagits i enlighet med punkt 2 ovan skall träda i kraft för alla konven­tionens parter sex månader efter den dag då depositarien informerat dessa parter om att bi­lagan antagits, med undantag för de parter som dessförinnan skriftiigen har anmält till de­positarien att de inte godtar bilagan. Bilagan skall träda i kraft för parter som återkallar sin anmälan att de inte godtar bilagan, på den nit­tionde dagen efter den dag då depositarien har erhållit en sådan anmälan om återkallande.

4.

Förslag om, antagande av och ikraftträ­dande av ändringar av bilagor till konventio­nen skall vara föremål för samma procedur som gäller för förslag om, antagande av och ikraftträdande av bilagor till konventionen en­ligt punkterna 2 och 3 ovan.

5.

Om antagandet av en bilaga eller en änd­ring av en bilaga innebär en ändring av kon­ventionen, skall denna bilaga eller ändring av en bilaga inte träda i kraft förrän vid den tid­punkt då ändringen av konventionen träder i kraft.

Article 17 Protocols

1.

The Conference of the Parties may, at any ordinary session, adopt protocols to the Con­vention.

2.

The text of any proposed protocol shall be communicated to the Parties by the secretariat at least six months before such a session.

Artikel 17 Protokoll

1.

Partskonferensen kan vid varje ordinarie session anta protokoll till konventionen.

2.

Texten till varje föreslaget protokoll skall tillställas parterna av sekretariatet minst sex månader före en sådan session.

117

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

3.

The requirements for the entry into force of any protocol shall be established by that in­strument.

4.

Only Parties to Convention may be Par­ties to a protocol.

5.

Decisions under any protocol shall be ta­ken only by the Parties to the protocol concer­ned.

3.  Villkoren för ett protokolls ikraftträ­

dande skall anges i det instrumentet.

4.

Endast konventionsparter får vara parter till ett protokoll.

5.

Beslut under ett protokoll skall fattas av endast parterna till det berörda protokollet.

Article 18 Right to vote

1.

Each Party to the Convention shall have one vote, except as provided for in paragraph 2 below.

2.

Regional economic integration organiza­tions, in matters within their competence, shall exercise their right to vote with a number of votes equal to the number of their member States that are Parties to the Convention. Such an organization shall not exercise its right to vote if any of its member States exercises its right, and vice versa.

Artikel 18 Rösträtt

1.

Var och en av konventionens parter skall ha en röst, med undantag för vad som anges i punkt 2 nedan.

2.

Organisationer för regional ekonomisk integration skall, i frågor inom sitt behörig­hetsområde, utöva sin rösträtt med ett antal röster som är lika med det antal av dessas med­lemsstater som är parter i konventionen. En sådan organisation skall inte utöva sin rätt att rösta om någon av dess medlemsstater utövar sin rätt, och vice versa.

Article 19

Depositary

The Secretary-General of the United Na­tions shall be the Depositary of the Conven­tion and of protocols adopted in accordance with Article 17.

Artikel 19

Depositarie

Förenta nationernas generalsekreterare skall vara depositarie för konventionen och för protokoll antagna i enlighet med artikel 17.

Article 20

Signature

This Convention shall be open for signature by States Members of the United Nations or of any of its specialized agencies or that are Par­ties to the Statue of the International Court of Justice and by regional economic integration organizations at Rio de Janeiro, during the United Nations Conference on Environment and Development, and thereafter at United

Artikel 20

Undertecknande

Denna konvention skall stå öppen för un­dertecknande av stater som är medlemmar i Förenta nationerna eller i något av dess fack­organ, eller som är anslutna till Internationella domstolens stadga och av organisationer för regional ekonomisk integration i Rio de Janeiro, under Förenta nationernas Konferens om miljö och utveckling, samt därefter vid

118

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

Nations Headquarters in New York from 20 June 1992 to 19 June 1993.

Förenta nationernas högkvarter i New York från den 20 juni 1992 till och med den 19 juni 1993.

Article 21

Interim Arrangements

1.

The secretariat functions referred to in Article 8 wUl be carries out on an interim basis by the secretariat established by the General Assembly of the United Nations in its resolu­tion 45/212 of 21 December 1990, until the completion of the first session of the Confe­rence of the Parties.

2.

The head of the interim secretariat refer­red to in paragraph 1 above will cooperate clo­sely with the Intergovemmental Panel on Cli­mate Change to ensure that the Panel can re­spond to the need for objective scientific and technical advice. Other relevant scientific bo­dies could also be consulted.

3. The Global Environment Facility of the United Nations Development Programme, the United Nations Environment Programme and the International Bank for Reconstruction and Development shall be the intemational entity entrusted with the operation of the financial mechanism referred to in Article 11 on an inte­rim basis. In this connection, the Global Envi­ronment Facility should be appropriately re-structured and its membership made universal to enable it to fulfil the requirements of Article 11.

Artikel 21 Interimsanordningar

1.

De sekretariatsfunktioner som åsyftas i artikel 8 skall utföras på interimsbasis av det sekretariat som upprättades av Förenta natio­nernas generalförsamling i dess resolution 45/212 av den 21 december 1990, tills parts­konferensens första möte är avslutat.

2.

Chefen för det interimssekretariat som åsyftas i punkt 1 ovan kommer att nära samar­beta med den Mellanstatliga panelen för kli­matförändring (Intergovemmental Panel on Climate Change) för att säkerställa att panelen kan svara upp till behovet av objektiv veten­skapUg och teknisk rådgivning. Andra rele­vanta vetenskapliga organ kan också konsulte­ras.

3.

Globala miljöfonden inom Förenta natio­nernas utvecklingsprograms. Förenta natio­nernas miljöprograms och Internationella återuppbyggnads- och utvecklingsbankens struktur skall vara den internationella enhet som anförtros förvaltningen av den finansiella mekanism, som åsyftas i artikel 11, på inte­rimsbasis. I detta sammanhang bör Globala miljöfonden omstruktureras på lämpligt sätt och dess medlemsskap göras universiellt för att möjliggöra för fonden att uppfylla kraven i artikel 11.

Article 22

Ratification, acceptance, approval or accession

1. The Convention shall be subject to ratifi­cation, acceptance, approval or accession by States and by regional economic integration organizations. It shall be open for accession

Artikel 22

Ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning

1. Konventionen skall vara föremål för rati­fikation, godtagande, godkännande eller an­slutning därtill av stater och av organisationer för regional ekonomisk integration. Den skall

119

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

from the day after the date on which the Con­vention is elosed for signature. Instruments of ratification, acceptance, approval or accession shall be deposited with the Depositary.

2.

Any regional economic integration orga­nization which becomes a Party to the Conven­tion without any of its member States being a Party shall be bound by all the obligations un­der the Convention. In the case of such organi­zations, one or more of whose member States is a Party to the Convention, the organization and its member States shall decide on their re­spective responsibilities for the performance of their obligations under the Convention. In such cases, the organization and the member States shall not be entitled to exercise rights under the Convention concurrently.

3.

In their instruments of ratification, accep­tance, approval or accession, regional econo­mic integration organizations shall declare the extent of their competence with respect to the matters governed by the Convention. These organizations shall also inform the Depositary, who shall in turn inform the Parties, of any substantial modification in the extent of their competence.

vara öppen för anslutning från dagen efter den dag då konventionen stängts för underteck­nande. Instrument avseende ratificering, god­tagande, godkännande eller anslutning skall överlämnas till depositarien.

2.

Varje organisation för regional ekono­misk integration som blir part i konventionen utan att någon av dess medlemsstater är part skall vara bunden av alla förpliktelser under konventionen. Om för en sådan organisation en eller flera av dess medlemsstater är part i konventionen, skall organisationen och dess medlemsstater besluta om sitt respektive an­svar för uppfyllandet av sina förpliktelser un­der konventionen. 1 sådana fall skall organisa­tionen och medlemsstaterna inte tillåtas att samtidigt utöva sina rättigheter under konven­tionen.

3.

Organisationer för regional ekonomisk integration skall i sina instrument avseende ra­tificering, godtagande, godkännande eller an­slutning uppge omfattningen av sin behörighet vad gäller de frågor som regleras av konven­tionen. Dessa organisationer skall också infor­mera depositarien, som i sin tur skall infor­mera parterna, om varje väsentlig förändring av omfattningen av deras behörighet.

Article 23 Entry into force

1.

The Convention shall enter into force on the ninetieth day after the date of deposit of the fiftieth instrument of ratification, accep­tance, approval or accession.

2.

For each State or regional economic inte­gration organization that ratifies, accepts or approves the Convention or accedes thereto after the deposit of the fiftieth instrument of ratification, acceptance, approval or acces­sion, the Convention shall enter into force on the ninetieth day after the date of deposit by such State or regional economic integration

Artikel 23 Ikraftträdande

1.

Konventionen skall träda i kraft på den nittionde dagen efter dagen för överlämnande av det femtionde instrumentet avseende ratifi­cering, godtagande, godkännande eller anslut­ning.

2.

För varje stat eller organisation för regio­nal ekonomisk integration som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till kon­ventionen efter överlämnandet av det fem­tionde instrumentet avseende ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning skall konventionen träda i kraft på den nit­tionde dagen efter dagen för överlämnande av

120

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

organization of its instrument of ratification, acceptance, approval or accession.

3. For the purposes of paragraphs 1 and 2 above, any instrument deposited by a regional economic integration organization shall not be counted as additional to those deposited by States member of the organization.

Article 24

Reservations

No reservations may be made to the Con­vention.

denna stats eller organisations instrument av­seende ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning.

3. Vad gäller punkterna 1 och 2 ovan får ett instrument som överlämnas av en organisation för regional ekonomisk integration inte med­räknas i tillägg till de instrument som överläm­nas av organisationens medlemsstater.

Artikel 24

Reservationer

Inga reservationer får göras till konventio­nen.

Article 25

Withdrawal

1.

At any time after three years from the date on which the Convention has entered into force for a party, that Party may withdraw from the Convention by giving written notifi­cation to the Depositary.

2.

Any such withdrawal shall take effect upon expiry of one year from the date of re­ceipt by the Depositary of the notification of withdrawal, or on such later date as may be specified in the notification of withdrawal.

3.

Any Party that withdraws from the Con­vention shall be considered as also having withdrawn from any protocol to which it is a Party.

Article 26

Authentic texts

The Original of this Convention, of which the Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.

IN WITNESS WHEREOF the undersig­ned, being duly authorized to that effect, have signed this Convention.

DONE at New York this ninth day of May one thousand nine hundred and ninety-two.

Artikel 25

Frånträde

1. När som helst, efter tre år från den dag då

konventionen har trätt i kraft för en part kan

denna part frånträda konventionen genom

skriftlig underrättelse till depositarien.

2.

Varje sådant frånträde skall träda i kraft ett år efter den dag då depositarien erhållit un­derrättelse därom, eller vid den senare tid­punkt som kan vara angiven i underrättelsen om frånträde.

3.

Varje part som frånträder konventionen skall även anses ha frånträtt varje protokoll som den är part till.

Artikel 26

Autentiska texter

Originalet till denna konvention, vars ara­biska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter har lika giltighet skall depone­ras hos Förenta nationernas generalsekrete­rare.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndigade, under­tecknat denna konvention.

Upprättad i New York den 9 maj 1992.

121

Prop. 1992/93:179 Biiaga 1.3

ANNEX 1

Australia

Austria

Belarus'

Belgium

Bulgaria'

Canada

Czechoslovakia'

Denmark

European Community

Estonia'

Finland

France

Germany

Greece

Hungary'

Iceland

Ireland

Italy

Japan

Latvia'

Lithuania'

Luxembourg

Netherlands

New Zealand

Norway

Poland'

Portugal

Romania'

Russian Federation'

Spain

Sweden

Switzerland

Turkey

Ukraine

United Kingdom of Great

Britain and Northern Ireland United States of America

BILAGA 1

Australien

Belgien

Bulgarien '/

Danmark

Estland '/

Europeiska gemenskapen

Finland

Frankrike

Grekland

Irland

Island

Italien

Japan

Kanada

Lettiand '/

Litauen '/

Luxemburg

Nederländerna

Norge

Nya Zeeland

Polen '/

Portugal

Rumänien '/

Ryska federationen '/

Schweiz

Spanien

Storbritannien

Sverige

Tjeckoslovakien '/

Turkiet

Tyskland

Ukraina '/

Ungern '/

USA

Vitryssland '/

Österrike

' Countries that are undergoing the process ot transition to a märket economy

' Länder som genomgår en process för över­gång till marknadsekonomi.

122

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

ANNEX 2

Australia Austria Belgium Canada Denmark

European Community Finland France Germany Greece Iceland Ireland Italy Japan

Luxembourg Netherlands New Zealand Norway Portugal Spain Sweden Switzerland Turkey

United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland United States of America

BILAGA 2

Australien

Belgien

Danmark

Europeiska gemenskapen

Finland

Frankrike

Grekland

Irland

Island

Italien

Japan

Kanada

Luxemburg

Nederländerna

Norge

Nya Zeeland

Portugal

Schweiz

Spanien

Storbritannien

Sverige

Turkiet

Tyskland

USA

Österrike

123

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.3

ANNEX 

II 

TO THE REPORT OF THE COMMITTEE

BILAGA 2 TILL KOMMITTÉNS RAPPORT

RESOLUTION ADOPTED BY THE IN-TERGOVERNMENTAL NEGOTIATING COMMITTEE FOR A FRAMEWORK CONVENTION ON CLIMATE CHANGE

INC/1992/1. Interim arrangements

The Intergovemmental Negotiating Com­mittee for a Framework Convention on Cli­mate Change,

Having agreed upon and adopted the text of the United Nations Framework Convention on Climate Change,

Considering that preparations are required for an early and effective operation of the Convention once it has entered into force,

Further considering that, in the interim ar­rangements, involvement in the negotiations of all participants in the Committee is essen­tial,

Recalling General Assembly resolutions 45/212 of 21 December 1990 and 46/169 of 19 December 1991,

1.

Calls upon all States and regional econo­mic integration organizations entitled to do so to sign the Convention during the United Na­tions Conference on Environment and Devel­opment in Rio de Janeiro or at the earliest sub­sequent opportunity and thereafter to ratify, accept, approve or accede to the Convention;

2.

Requests the Secretary-General to make the necessary arrangements for convening a session of the Committee, in accordance with paragraph 4 of General Assembly resolution 46/169, to prepare for the first session of the Conference of the Parties as specified in the Convention;

3.

Requests further the Secretary-General to make recommendations to the General As­sembly at its forty-seventh session regarding arrangements for further sessions of the Com­mittee untU the entry into force of the Conven­tion;

RESOLUTION ANTAGEN AV DEN MEL­LANSTATLIGA FÖRHANDLINGSKOM­MITTÉN FÖR EN RAMKONVENTION OM KLIMATFÖRÄNDRING

INC/1992/1. Interimsanordningar

Den mellanstatliga förhandlingskommittén för en ramkonvention om klimatförändring,

som har enats om och antagit texten till För­enta nationernas konvention om klimatför­ändring,

som anser att förberedelser erfordras för en snabb och effektiv tillämpning av konventio­nen när den har trätt i kraft,

sotn vidare anser att, under interimsanord-ningarna, är engagemang i förhandlingarna från samtliga deltagare i kommittén väsentligt,

som erinrar om generalförsamlingens reso­lutioner 45/212 av den 21 december 1990 och 46/169 av den 19 december 1991,

1.

uppmanar alla stater och organisationer för regional ekonomisk integration, som är be­rättigade därtill, att underteckna konventio­nen under Förenta nationernas konferens om miljö och utveckling i Rio de Janeiro eller vid tidigast möjliga tidpunkt därefter samt att se­dan ratificera, godta, godkänna eller ansluta sig till konventionen;

2.

anmodar generalsekreteraren att vidta nödvändiga åtgärder för att sammankalla kommittén till ett möte, i enlighet med punkt 4 i generalförsamlingens resolution 46/169, för att förbereda för det första mötet med part­skonferensen såsom angivet i konventionen;

3.

anmodar vidare generalsekreteraren att utfärda rekommendationer till generalförsam­lingen vid dess fyrtiosjunde session angående åtgärder för ytteriigare kommittémöten tills konventionen träder i kraft;

124

Prop. 1992/93:179 Bilaua 1.3

4.

Invites the Secretary-General to include in his report to the General Assemble, as re­quired in paragraphs 4 and 9 of resolution 46/169, proposals that would enable the secre­tariat established under resolution 45/212 to continue its activities until the désignation of the secretariat of the Convention by the Con­ference of the Parties;

5.

Appeals to Govemments and organiza­tions to make voluntary contributions to the extrabudgetary funds established under Gene­ral Assembly resolution 45/212 in order to contribute to the costs of the interim arrange­ments, and to ensure full and effective partici­pation of developing countries, in particular the least developed countries and small island developing countries, as well as developing countries stricken by drought and desertifica­tion, in all the sessions of the Committee;

6.

Invites States and regional economic inte­gration organizations entitied to sign the Con­vention to communicate as soon as feasible to the head of the secretariat information regar­ding measures consistent with the provisions of the Convention pending its entry into force.

9 May 1992

4.

inbjuder generalsekreteraren att i sin rap­port till generalförsamlingen, som krävs i punkterna 4 och 9 av resolution 46/169, inklu­dera förslag som skulle göra det möjligt för det sekretariat, som upprättats i enlighet med re­solution 45/212, att fortsätta sin verksamhet, tills partskonferensen har sett konventionssek­retariatet;

5.

vädjar till regeringar och organisationer att lämna frivilliga bidrag till de extrabudge-tära fonder, som upprättats i enlighet med ge­neralförsamlingens resolution 45/212 för att bestrida kostnaderna för interimsanordning-arna och att säkerställa fullt och effektivt del­tagande från utvecklingsländer, i synnerhet de minst utvecklade länderna och små Öländer samt utvecklingsländer drabbade av torka och ökenspridning, vid alla möten med kommit­tén;   .

6.

inbjuder stater och organisationer för re­gional ekonomisk integration som har rätt att underteckna konventionen att, så snart detta är rimligt, lämna information till chefen för sekretariatet om åtgärder som är förenliga med bestämmelserna i konventionen, i avvak­tan på dess ikraftträdande.

9 maj 1992

125

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

1992 års revideringar av Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet.

I

ADJUSTMENTS TO ARTICLES 2A AND 2B OF THE MONTREAL PROTOCOL ON SUBSTANCES THAT DEPLETE THE OZONE LAYER

The Fourth Meeting of the Parties to the Montteal Protocol on Substances Uiat Deplete the Ozone Layer decides, on the basis of the assessments made pursuant to Article 6 of the Protocol, to adopt adjustments and reductions of prcxluction and consumption of the conttoU-ed substances in Annex A to the Protocol as foUows:

JUSTERINGAR' AV ARTIKLARNA 2A OCH 2BI MONTREALPROTOKOLLET OM ÄMNEN SOM BRYTER NED OZON­SKIKTET

Fjärde konferensen med partema i Mon­ttealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskiktet beslutar att, på gmndval av de utvärderingar som har gjorts i enUghet med artikel 6 i protokoUet, anta följande just­eringar och minskningar av prcxluktion och förbmkning av de konttoUerade ämnen som anges i bifega A tiU protokoUet:

A. Article 2A: CFCs

Paragraphs 3 to 6 of Article 2A of the Protocol shaU be replaced by the foUowing paragraphs, which shaU be numbered para­graphs 3 and 4 of Article 2A:

3. Each Party shaU ensure that for die twelve-month pericxi commencing on 1 January 1994, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substances m Group I of Annex A does not exceed, annuaUy, twenty-five per cent of its calculated level of consumption in 1986. Each Party pr(xiucing one or more of these substances shaU; for tiie same periods, ensure that its calcufeted level of production of the substances does not exceed, annuaUy, twenty-five per cent of its calcufeted level of prcxluction in 1986. However, m order to satisfy tiie basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calcufeted level of production may exceed that limit by up to ten per cent of its calculated level of production in 1986.

A. Artikel 2A: CFC

Artikel 2A punktema 3 tiU 6 i protokoUet skaU ersättas med följande punkter, som skaU numreras punkt 3 och punkt 4 i artikel 2A:

3. Varje part skaU tiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari 1994, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga A inte överstiger tjugofem procent av den beräknade fÖr-bmkningsnivån år 1986. Varje part som producerar ett eUer flera av dessa ämnen skaU under samma pericxi tiUse att dess beräknade nivå avseende produktion av ämnena inte årUgen överstiger tjugofem procent av den beräknade produktionsnivån år 1986. För att tUlgodose de gmnd­feggande inhemska behoven hos parter som avses i artikel 5, punkt 1 får dock en parts beräknade prcxluktionsnivå överstiga denna gräns med upptiU tio procent av den beräknade prcxiuktionsnivån år 1986.

126

4. Each Party shaU ensure that for the twelve-month pericxi commencing on 1 January 1996, and in each twelve-month period thereafter, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex A does not exceed zero. Each Party pr(xlucing one or more of these substances shaU, for the same periods, ensure that its calcufeted level of production of the substances does not exceed zero. However, in order to satisfy the basic domestic needs of tiie Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of pr(xluction may exceed that limit by up to fifteen per cent of its calculated level of prcxluction in 1986. This paragraph wiU apply save to the extent that the Parties decide to pennit the level of pro­duction or consumption that is necessary to satisfy uses agreed by them to be essential.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

4. Varje part skaU tiUse att under den tolv-niånadersperi(xl som börjar den 1 januari 1996, och under varje toIvinånadersperi(xl därefter, dess beräknade nivä avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bifega A inte överstiger noU. Varje part som producerar ett eUer flera av dessa ämnen skaU under sainma pericxi tiUse att dess beräknade nivå avseende produktion av ämnena inte överstiger noU. För att tiUgodose de gmndfeggande mhemska behoven hos de parter som avses i artikel S, punkt 1 får d(x;k en parts beräknade prcxluktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU femton procent av den beräknade produktionsnivån år 1986. Denna punkt skaU tUlämpas utom i den utsträckning som partema beslutar att tiUåta den produktions- eUer förbmknings-nivå som är nödvändig för att tiUgcxiose användningsområden som de enats om är oumbärUga.

B. Article 2B: Halons

B. Artikel 2B: Haloner

Paragraphs 2 to 4 of Article 2B of the Protocol shaU be repfeced by the foUowing paragraph, which shaU be numbered para­graph 2 of Article 2B:

2. Each Party shaU ensure that for tiie twelve-month pericxi commencing on 1 January 1994, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substances in Group n of Annex A does not exceed zero. Each Party producing one or more of these substances shaU, for the same pericxls, ensure that its calculated level of production of the substances does not exceed zero. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of prcxluction may exceed that limit by up to fifteen per cent of its calcufeted level of production m 1986. This paragraph wiU apply save to tiie extent tiiat the Parties decide to permit the level of

Punktema 2 tiU 4 i artikel 2B i protokoUet skaU ersättas med följande punkt, som skaU numreras punkt 2 i artikel 2B:

2. Varje part skaU tiiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den I januari 1994, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp B i bUaga A inte överstiger noU. Varje part som prcxlucerar ett eUer flera av dessa ämnen skaU, under samma pericxi, tiUse att dess beräknade nivå avseende produktion av ämnena inte överstiger noU. För att tiUgcxiose de gmndläggande inhemska behoven hos de parter som avses i artikel 5, punkt 1 får d(x:k en parts beräknade prcxluktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU femton procent av den beräknade prcxluktionsnivån år 1986. Denna punkt skaU tiUämpas utom i den utsträckning som partema beslutar att

127

production or consumption that is necessary to satisfy uses agreed by them to be essential.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

tiUåfe den produktions- eUer förbmknings-nivå som är nödvändig för att tiUgcxiose användningsområden som de enats om är oumbärUga.

II

II

ADJUSTMENTS TO ARTICLES 2C, 2D AND 2E OF THE MONTREAL PROTO­COL ON SUBSTANCES THAT DEPLETE THE OZONE LAYER

JUSTERINGAR' AV ARTIKLARNA 2C, 2D OCH 2E I MONTREALPROTO­KOLLET OM ÄMNEN SOM BRYTER NED OZONSKIKTET

The Fourth Meeting of the Parties to the Montteal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer decides, on the basis of the assessments made pursuant to Article 6 of the Protocol, to adopt adjustments and reductions of production and consumption of the conttoU­ed substances in Annex B to the Protocol as foUows:

Fjärde konferensen med partema i Mon­ttealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskiktet beslutar att, på gmndval av de utvärderingar som har gjorts i enUghet med artikel 6 i protokoUet, anta följande juster­ingar och minskningar av produktion och förbmkning av de konttoUerade ämnen som anges i bUaga B tiU protokoUet:

A. Article 2C: Other Fully Halogenated CFCs

Article 2C of the Protocol shaU be replaced by the foUowing Article:

Article 2C: Other Fully Halogenated CFCs

A. Artikel 2C: Andra fullständigt halo­generade CFC

Artikel 2C i protokoUet skaU ersättas med följande artikel:

Artikel 2C: Andrafitlbtändigt halogenerade CFC

1. Each Party shaU ensure that for the twelve-month pericxi commencing on 1 January 1993, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex B does not exceed, annuaUy, eighty per cent of its calcufeted level of consumption m 1989. Each Party prcxiucing one or more of these substances shaU, for the same period, ensure tiiat its calculated level of prcxluction of the substances does not exceed, annuaUy, eighty per cent of its calculated level of prcxluction in 1989. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operat-mg under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of production may exceed

1. Varje part skaU tiUse att under den tolv­månadersperiod som börjar den 1 januari 1993 dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bifega B inte överstiger åttio procent av den beräknade förbmkningsnivån år 1989. Varje part som producerar ett eUer flera av dessa ämnen skaU, under sainma pericxi, tiUse att dess beräknade produktionsnivå avseende ämnena mte överstiger åttio procent av den beräknade prcxluktionsnivån år 1989. För att tiUgodose de gmndläggande uihemska behoven hos de parter som avses i artikel 5, punkt 1 får dock en parts beräknade pro­duktionsnivå överstiga denna gräns med

128

tiiat limit by up to ten per cent of its calculated level of prcxluction in 1989.

2.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month period commencing on 1 January 1994, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex B does not exceed, annuaUy, twenty-five per cent of its calculated level of consumption ui 1989. Each Party producing one or more of these substances shaU, for the same pericxls, ensure that its calcufeted level of prcxluction of the substances does not exceed, annuaUy, twenty-five per cent of its calculated level of prcxluction in 1989. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of production may exceed that limit by up to ten per cent of its calculated level of production m 1989.

3.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month period commencing on 1 January 1996, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calculated level of consumption of tiie conttoUed substances in Group I of Annex B does not exceed zero. Each Party prcxlucmg one or more of these substances shaU, for the same periods, ensure that its calculated level of production of the substances does not exceed zero. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of production may exceed that lirrut by up to fifteen per cent of its calculated level of production in 1989. This paragraph wiU apply save to the extent that tiie Parties decide to permit the level of prcxluction or consumption that is necessary to satisfy uses agreed by them to be essential.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

upp tiU tio procent av den beräknade pr(xluktionsnivän år 1989.

2.

Vaqe part skaU tiUse att under den tolv­månadersperiod som börjar den 1 januari 1994, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga B inte överstiger tjugofem procent av den beräknade för­bmkningsnivån år 1989. Varje part som prcxlucerar ett eUer flera av dessa ämnen skaU, under samma pericxi, tiUse att dess beräknade produktionsnivå avseende ämnena inte årUgen överstiger tjugofem procent av den beräknade prcxluktionsnivån år 1989. För att tiUgcxiose de gmnd­läggande mhemska behoven hos de parter som avses i artikel 5, punkt 1 får dock en parts beräknade produktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU tio procent av den beräknade produktionsnivån år 1989.

3.

Varje part skaU tiUse att under den tolv­månadersperiod som börjar den 1 januari 1996, och under varje tolvmånaderspericxl därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga B mte överstiger noU. Varje part som prcxlucerar ett eUer flera av dessa ämnen skaU, under samma period, tillse att dess beräknade prcxluktionsnivå avseende ämnena inte överstiger noU. För att tiUg

9 Riksdagen 1992/93. 1 samL Nr 179

129

B. Article 2D: Carbon Tetrachloride

Article 2D of the Protocol shaU be repfeced by the foUowing Article:

Article 2D: Carbon Tetrachloride

1.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month period commencing on I January 1995, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substance in Group B of Annex B does not exceed, annuaUy, fifteen per cent of its calculated level of consumption ui 1989. Each party prcxiucing the substance shaU, for the same peri(xl, ensure that its calculated level of prcxluction of the substance does not exceed, annuaUy, fifteen per cent of its calcufeted level of prcxluction in 1989. However, in order to satisfy the basic domestic needs of tiie Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of prcxluction may exceed that limit by up to ten per cent of its calcufeted level of production m 1989.

2.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month period commencing on 1 January 1996, and m each twelve-montii period thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substance in Group n of Annex B does not exceed zero. Each Party producing the substance shaU, for the same periods, ensure tiiat its calculated level of prcxluction of the substance does not exceed zero. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of prcxluction may exceed that limit by up to fifteen per cent of its calculated level of pro­duction in 1989. This paragraph wiU apply save to the extent that the Parties decide to permit the level of production or consump­tion that is necessary to satisf;/ uses agreed by tiiem to be essential.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

B. Artikel 2D: Koltetraklorid

Artikel 2D i protokoUet skaU ersättas med följande artUcel:

Artikel 2D: Koltetraklorid

1. Varje part skaU tiUse att under den tolv­

månadersperiod som börjar den 1 januari

1995 dess beräknade nivå avseende för­

bmkning av det konttoUerade ämnet under

gmpp n i bUaga B inte överstiger femton

procent av den beräknade förbmknings­

nivån år 1989. Varje part som producerar

ämnet skaU, under samma period, tiUse att

dess beräknade prcxluktionsnivå avseende

ämnet inte överstiger femton procent av

den beräknade produktionsnivån år 1989.

För att tiUgodose de gmndläggande in­

hemska behoven hos de parter som avses i

artikel 5, punkt 1 får dock en parts be­

räknade prcxluktionsnivå överstiga denna

gräns med upp tiU tio procent av den be­

räknade produktionsnivån år 1989.

2. Varje part skaU tiUse att under den tolv­

månaderspericxl som börjar den 1 januari

1996, och under varje tolvmånaderspericxl

därefter, dess beräknade ruva avseende

förbmkning av det konttoUerade ämnet

under gmpp II i bifega B inte överstiger

noU. Varje part som producerar ämnet

skaU under samma pericxi tiUse att dess

beräknade prcxluktionsnivå avseende ämnet

inte överstiger noU. För att tiUgodose de

gmndläggande inhemska behoven hos de

parter som avses i artikel 5, punkt 1 får

dock en parts beräknade produktionsnivå

överstiga denna gräns med upp tiU femton

procent av den beräknade produktionsnivån

år 1989. Denna punkt skaU tiUämpas utom

i den utsttäckning som partema beslutar att

tiUåta den produktions- eUer förbmknings-

nivå som är nödvändig för att fecka

användningsområden som de enats om är

oumbärUga.

130

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

C. Article 2E: 1,1,1-Trichloroethane (Methyl Chloroform)

Article 2E of the Protocol shaU be repfeced by the foUowing Article:

Article 2E: 1,1,1-Trichloroethane (Methyl Chloroform)

1.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month period commencing on 1 January 1993, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substance ui Group ni of Annex B does not exceed, annuaUy, its calculated level of consumption m 1989. Each Party producing tiie substance shaU, for tiie same period, ensure that its calculated level of production of the sub­stance does not exceed, annuaUy, its calcu­lated level of prcxluction m 1989. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calculated level of prcxluc­tion may exceed tiiat Umit by up to ten per cent of its calculated level of production m 1989.

2.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month period commencing on 1 January 1994, and in each twelve-month period thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substance in Group DI of Annex B does not exceed, annuaUy, fifty per cent of its calcufeted level of consumption in 1989. Each Party producing the substance shaU, for the same pericxls, ensure that its calcufeted level of production of the substance does not exceed, annuaUy, fifty per cent of its calculated level of prcxluction in 1989. However, m order to satisfy the basic domestic needs of tiie Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calcufeted level of production may exceed that limit by up to ten per cent of its calculated level of prcxluction in 1989.

C. Artikel 2E: 1,1,1-trikloretan

Artikel 2E i protokoUet skaU ersättas med följande artikel:

Artikel 2E: 1,1,1-trikloretan

1. Varje part skaU tiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari 1993 dess beräknade nivå avseende förbmkning av det konttoUerade ämnet under gmpp IH i bUaga B inte överstiger den beräknade förbmkningsnivån år 1989. Varje part som producerar ämnet skaU, under samma pericxi, tiUse att dess beräknade produktionsnivå avseende ämnet inte överstiger den beräknade prcxluktions­nivån år 1989. För att tiUgcxiose de gmnd­läggande inhemska behoven hos de parter som avses i artikel 5, punkt 1 får dock en parts beräknade prcxluktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU tio procent av den beräknade prcxluktionsnivån år 1989.

2. Varje part skaU tUlse att under den tolv­månadersperiod som börjar den 1 januari 1994, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av det konttoUerade ämnet under gmpp DI i bUaga B inte överstiger femtio procent av den beräknade förbmk­ningsnivån år 1989. Varje part som pro­ducerar ämnet skaU, under samma pericxi, tiUse att dess beräknade produktionsnivå avseende ämnet inte årUgen överstiger femtio procent av den beräknade produk­tionsnivån år 1989. För att tiUgodose de gmndläggande inhemska behoven hos de parter som avses i artikel 5, punkt 1 får dock en parts beräknade prcxluktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU tio procent av den beräknade pr(xluktionsnivån år 1989.

3.  Each Party shaU ensure tiiat for the twelve-month   pericxi   commencing   on   I

3. Varje part skaU tiUse att under den tolv­månadersperiod som börjar den 1 januari

131

January 1996, and in each twelve-month period thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substance in Group in of Annex B does not exceed zero. Each Party producmg tiie substance shaU, for the same pericxls, ensure that its calculated level of prcxluction of the substance does not exceed zero. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph 1 of Article 5, its calcufeted level of production may exceed that limit by up to fifteen per cent of its calculated level of pro­duction for 1989. This paragraph wiU apply save to the extent that the Parties decide to permit the level of production or consumpt­ion tiiat is necessary to satisfy uses agreed by tiiem to be essential.

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.4

1996, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av det konttoUerade ämnet under gmpp IH i bUaga B inte överstiger noU. Varje part som producerar ämnet skaU, under samma pericxi, tiUse att dess beräknade produktionsnivå avseende ämnet mte överstiger noU. För att tiUgodose de gmndfeggande inhemska behoven hos de parter som avses i artikel 5, punkt 1 får dock en parts beräknade prcxluktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU femton procent av den beräknade pr(xluktionsnivån är 1989. Denna punkt skaU tiUämpas utom i den utsträckning som partema beslutar att tiUåto den prcxiuktions- eUer förbmknings-nivå som är nödvändig for att tiUgtxlose användningsområden som de enats om är oumbärUga.

III

III

AMENDMENT TO THE MONTREAL PROTOCOL ON SUBSTANCES THAT DEPLETE THE OZONE LA\'ER

ÄNDRING'    AV   MONTREALPROTO­KOLLET OM ÄMNEN SOM BRYTER NED OZONSKIKTET

ARTICLE 1: AMENDMENT

A. Artide 1, paragraph 4

In paragraph 4 of Article 1 of Öie Protocol, for the words:

or in Annex B

there shaU be substimted:

, Annex B, Annex C or Annex E

ARTIKEL 1: ÄNDRING

A. Artikel 1, punkt 4

I artikel 1, punkt 4 i protokoUet skaU orden:

eUerB ersättos med: , B, C eUer E

B. Artide 1, paragraph 9

Paragraph 9 of Article 1 of the Protocol shaU be deleted.

B. Artikel 1, punkt 9 Artikel 1, punkt 9 skaU utgå.

132

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

c. Article 2, paragraph 5

In paragraph 5 of Article 2 of the Protocol, after tiie words:

Articles 2A to 2E

there shaU be added:

and Article 2H

C. Artikel 2, punkt 5

I artikel 2, punkt 5 i protokoUet skaU efter orden:

artiklama 2A tiU 2E

följande tiUägg göras:

och2H

D. Article 2, paragraph 5 bis

The foUowing paragraph shaU be inserted after paragraph 5 of Article 2 of the Protocol:

5 bis. Any Party not operating under para­graph 1 of Article 5 may, for one or more conttol pericxls, transfer to another such Party any portion of its calculated level of consumption set out m Article 2F, provided that the calculated level of consumption of conttoUed substances m Group I of Annex A of the Party transferring the portion of its calculated level of consumption did not exceed 0.25 kUograms per capito m 1989 and that the total combined calculated levels of consumption of the Parties concemed do not exceed the consumption limits set out in Article 2F. Such transfer of consumption shaU be notified to the Secretariat by each of the Parties concemed, stoting the terms of such transfer and the period for which it is to apply.

D. Artikel 2, punkt 5 bis

Följande punkt skaU införas efter artikel 2, punkt 5 i protokoUet:

5 bis. Varje part som inte avses i artikel 5, punkt 1 får, under en eUer flera konttoU-perioder, tiU en annan sådan part överföra varje del av sm beräknade förbmkningsnivå enUgt artikel 2F, fömtsatt att den beräk­nade förbmkningsnivån avseende de kon­ttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga A för den part som överför en del av sin beräknade förbmkningsruvå inte översteg 0,25 kg per capito under år 1989 och att de sammanlagcfe beräknade förbmknings-nivåema för de berörda partema mte över­stiger de förbmkningsgränser som anges i artikel 2F. En sådan överföring av för­bmkning skaU meddelas tiU sekretariatet av var och en av de berörda partema, med uppgift om villkoren för överföringen och den period under vilken den skaU gälfe.

E. Article 2, paragraphs 8 (a) and 11

In paragraphs 8 (a) and 11 of Article 2 of tiie Protocol, for the words:

Articles 2A to 2E

tiiere  shaU be  substituted  each  time  tiiey occur:

Articles 2A to 2H

E. Artikel 2, punktema 8 (a) och 11

I artikel 2, punktema 8 (a) och 11 i pro­tokoUet skaU orden:

artiklama 2A tiU 2E

genomgående ersättos med följande:

artiklama 2A tiU 2H

133

F. Artide 2, paragraph 9 (ajfi)

In paragrapah 9 (a)(i) of Article 2 of the Protocol, for the words:

and/or Annex B

there shaU be substituted:

, Annex B, Annex C and/or Annex E

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

F. Artikel 2, punkt 9 (a)(i)

I artUcel 2, punkt 9 (a)(i) i protokoUet skaU orden:

och/eUer i bifega B

ersättas med följande:

, B, C och/eUer E

G. Article 2F: Hydrochlorofluorocarbons

The foUowing Article shaU be inserted after Article 2E of the Protocol:

Article 2F: Hydrochlorofluorocarbons

1. Each Party shaU ensure that for the

twelve-month pericxi commencing on 1

January 1996, and in each twelve-month

pericxi thereafter, its calcufeted level of

consumption of the conttoUed substances in

Group I of Annex C does not exceed,

annuaUy, the sum of:

(a)   Tfiree point one per cent of its calculated

level of consumption m 1989 of the

conttoUed substances in Group I of Annex

A; and

(b)   Its calculated level of consumption in

1989 of the conttoUed substances m Group

I of Annex C.

2.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month peri(xl commencing on 1 January 2004, and m each twelve-month pericxi thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex C does not exceed, annuaUy, sixty-five per cent of the sum refened to in paragraph 1 of this Article.

3.

Each Party shaU ensure tiiat for the twelve-month   period   commencing   on   1

G. Artikel 2F: OftiUständigt halogenerade klorfluorkarboner

Följande artikel skaU införas efter artikel 2E i protokoUet:

Artikel 2F: Ofullständigt halogenerade klorfluorkarboner

1.     Varje part skaU tiUse att under den tolv­

månadersperiod som börjar den 1 januari

1996, och under varje tolvmånaderspericxl

därefter, dess beräknade nivå avseende

förbmkning av de konttoUerade ämnena

under gmpp I i bUaga C inte överstiger

summan av:

(a)   Tre komma en procent av den beräkna­

de förbmkningsnivån år 1989 avseende de

konttoUerade ämnena under gmpp I i

bUaga A, och

(b) den beräknade förbmkningsnivån år

1989 avseende de konttoUerade ämnena

under gmpp I i bifega C.

2.

Varje part skaU tiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari 2004, och under varje tolvmånaderspericxl därefter, dess beräknade nivä avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga C inte överstiger sextiofem procent av den summa som anges i punkt 1 i denna artUcel.

3.

Varje part skaU tiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari

134

January 2010, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex C does not exceed, annuaUy, thirty-five per cent of the sum refened to in paragraph 1 of this Article.

4.

Each Party shaU ensure tiiat for tiie twelve-month period commencing on 1 January 2015, and ui each twelve-montii pericxi thereafter, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex C does not exceed, annuaUy, ten per cent of the sum refened to in paragraph 1 of this Article.

5.

Each Party shaU ensusre that for tiie twelve-month pericxi commencing on 1 January 2020, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex C does not exceed, annuaUy, zero point five per cent of the sum refened to in paragraph 1 of this Article.

6.

Each Party shaU ensure that for the twelve-month pericxi commencing on 1 January 2030, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substances m Group I of Annex C does not exceed zero.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

2010, och under vaije tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga C inte överstiger ttettiofem procent av den summa som anges i punkt 1 i denna artikel.

4.

Varje part skaU tUlse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari 2015, och under varje tolvmånaderspericxl därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga C inte överstiger tio prcxent av den summa som anges i punkt 1 i denna artikel.

5.

Varje part skaU tiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari 2020, och under varje tolvmånaderspericxl därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga C inte överstiger noU komma fem procent av den summa som anges i punkt I i denna artikel.

6.

Varje part skaU tiUse att under den tolv­månadersperiod som börjar den 1 januari 2030, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga C inte överstiger noU.

7. As of 1 January 1996, each Party shaU endeavour to ensure that:

7. Från den 1 januari 1996 skaU varje part sträva efter att tiUse att:

(a)

The use of conttoUed substances in Group I of Annex C is limited to those appUcations where other more environ-mentaUy suitoble altemative substances or technologies are not avaUable;

(b)

The use of conttoUed substances in Group I of Annex C is not outside the areas of appUcation cunentiy met by conttoUed substances in Annexes A, B and C, except in rare cases for the protection of human Ufe or human health; and

(a)

användandet av konttoUerade ämnen under gmpp I i bUaga C begränsas tiU de tiUämpningar för vilka andra mer mUjö­anpassade altemativa ämnen eUer tekniker saknas,

(b)

användandet av konttoUerade ämnen under gmpp I i bUaga C inte överskrider de tiUämpningsområden som för närvaran­de fecks av konttoUerade ämnen under bifegoma A, B och C, utom i säUsynto faU för att skydda människors Uv eUer hälsa, och

135

(c) ConttoUed substances ui Group I of Annex C are selected for use in a manner that minimizes ozone depletion, m addition to meeting other envUonmental, safety and economic considerations.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

(c) konttoUerade ämnen under gmpp I i bUaga C väljs ut för användande på ett sätt som minimerar nedbrytning av ozonskiktet, utöver att tiUgcxiose andra mUjömässiga, säkerhetsmässiga och ekonomiska över­väganden.

H. Article 20: Hydrobromofluorocarbons

The foUowing Article shaU be inserted after Article 2F of tiie Protocol:

Article 20: Hydrobromofluorocarbons

Each Party shaU ensure that for the twelve-month pericxi commencing on 1 January 1996, and in each twelve-month pericxi thereafter, its calculated level of consumption of the conttoUed substances in Group n of Annex C does not exceed zero. Each Party pr(xlucing the substances shaU, for tiie same pericxls, ensure that its calculated level of pr(xluction of the substances does not exceed zero. This para­graph wiU apply save to the extent that tiie Parties decide to permit the level of product­ion or consumption that is necessary to satisfy uses agreed by them to be essential.

H. Ariikel 20: OftiUständigt halogenerade bromfluorkarboner

Följande artikel skaU införas efter artikel 2F i protokoUet:

Artikel  20:   OftiUständigt   halogenerade bromfluorkarboner

Varje part skaU tiUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den I januari 1996, och under varje tolvmånaderspericxl därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp 

II 

i bUaga C inte överstiger noU. Varje part som producerar ämnena skaU, under samma pericxi, tiUse att dess beräknade produktionsnivå avseende ämnena inte överstiger noU. Denna punkt skaU tiUämpas utom i den utsträckning som partema beslutar att tUfeto den produktions-eUer förbmkningsnivå som är nödvändig för att tiUgodose användningsområden som de enats om är oumbärUga.

I. Article 2H: Methyl Bromide

The foUowing Artide shaU be inserted after Article 2G of tiie Protocol:

Article 2H: Methyl Bromide

Each Party shaU ensure tiiat for öie twelve-month pericxi commencing on 1 January 1995, and in each twelve-montii period thereafter, its calcufeted level of consumption of the conttoUed substance ui Annex E does not exceed, annuaUy, its calculated level of consumption in 1991. Each Party producmg the substance shaU,

I. Artikel 2H: Metylbromid

Följande artikel skaU införas efter artikel 2G i protokoUet:

Artikel 2H: Metylbromid

Varje part skaU tilUse att under den tolv­månaderspericxl som börjar den 1 januari 1995, och under varje tolvmånadersperiod därefter, dess beräknade nivå avseende förbmkning av det konttoUerade ämnet i bUaga E inte överstiger dess beräknade förbmkningsnivå år 1991. Varje part som producerar   ämnet   skaU,   under   samma

136

for the same pericxls, ensure that its calcufeted level of prcxluction of the substance does not exceed, annuaUy, its calculated level of prcxluction m 1991. However, in order to satisfy the basic domestic needs of the Parties operating under paragraph I of Article 5, its calcufeted level of prcxluction may exceed that limit by up to ten per cent of its calcufeted level of prcxluction in 1991. The calculated levels of consumption and production under tius Article shaU not include the amounts used by tiie Party for quarantine and pre-shipment appUcations.

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.4

period, tiUse att dess beräknade produk­tionsnivå avseende ämnet inte överstiger dess beräknade produktionsnivå år 1991. För att tiUgcxiose de gmndläggande in­hemska behoven hos de parter som avses i artUcel 5, punkt 1 får dock en parts be­räknade produktionsnivå överstiga denna gräns med upp tiU tio procent av den be­räknade produktionsnivån år 1991. De beräknade nivåema avseende förbmkning och prcxluktion av det konttoUerade ämnet under denna artikel skaU inte inkludera de mängder som används av parten för karan­tänsbehandling och vid förberedelser för utförsel.

J. Article 3

In Article 3 of the Protocol, for the words:

2A to 2E there shaU be substituted:

2A to 2H and for the words:

or Annex B

there  shaU be  substituted  each  time  they occur:

, Annex B, Annex C or Annex E

J. Artikel 3

I artikel 3 i protokoUet skaU orden:

artiklama 2A till 2E ersättos med följande:

artiklama 2A tiU 2H och orden:

eUer B skaU genomgående ersättos med följande:

, B, C eUer E

K. Article 4, paragraph 1 ter

The foUowing paragraph shaU be mserted after paragraph 1 bis of Article 4 of the Pro­tocol:

1 ter. Within one year of the cfete of entry into force of this paragraph, each Party shaU ban the unport of any conttoUed substances m Group 

II 

of Annex C from any Stote not Party to this Protocol.

K. Artikel 4, punkt 1 ter

Följande punkt skaU införas efter artikel 4, punkt 1 bis i protokoUet:

1 ter. Inom ett år efter det att denna punkt trätt i kraft skaU varje part förbjucfe import av konttoUerade ämnen under gmpp II i bUaga C från varje stet som mte är part i detto protokoU.

137

L. Article 4, paragraph 2 ter

The foUowing paragraph shaU be mserted after paragraph 2 bis of Article 4 of tiie Pro­tocol:

2 ter. Commencing one year after the (fete of entty mto force of tius paragraph, each Party shaU ban tiie export of any conttoUed substances in Group 

II 

of Annex C to any Stete not Party to tius Protocol.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

L. Artikel 4, punkt 2 ter

Följande punkt skaU införas efter artikel 4, punkt 2 bis i protokoUet:

2 ter. Med början ett år efter det att denna punkt ttätt i kraft skaU varje part förbjuda export av konttoUerade ämnen under gmpp n i bUaga C tiU varje stot som mte är part i detto protokoU.

M. Article 4, paragraph 3 ter

The foUowmg paragraph shaU be mserted after paragraph 3 bis of Article 4 of tiie Pro­tocol:

3 ter. Within three years of the cfete of entry into force of this paragraph, the Parties shaU, foUowing the procedures ui Article 10 of the Convention, elaborate in an annex a Ust of prcxlucts containing conttoUed substances m Group 

II 

of Annex C. Parties tiiat have not objected to tiie annex m accordance with those procedures shaU ban, within one year of the annex having become effective, the import of those prcxlucts from any Stote not Party to tius Protocol.

M. Artikel 4, punkt 3 ter

Följande punkt skaU införas efter artikel 4, punkt 3 bis i protokoUet:

3 ter. Inom tte år efter det att denna punkt ttätt i kraft skaU partema, i enUghet med de förfaranden som anges i artikel 10 i konventionen, utarbeto en bUaga med en förteckning över pr(xlukter som innehåUer konttoUerade ämnen under gmpp n i bUaga C. Parter som inte har anmält invändningar mot bifegan i enUghet med nämnda förfaranden skaU, inom ett år efter det att bUagan ttätt i kraft, förbjuda unport av dessa prcxlukter firån varje stot som inte är part i detto protokoU.

N. Article 4, paragraph 4 ter

The foUowmg paragraph shaU be mserted after paragraph 4 bis of Article 4 of tiie Pro­tocol:

4 ter. Within five years of tiie date of entry mto force of tius paragraph, tiie Parties shaU determine feasibiUty of banning or restrictmg, from Stotes not Party to tius Protocol, tiie unport of products produced with, but not containing, conttoUed substances in Group 

II 

of Annex C. If determined feasible, tiie Parties shaU, foUowing the procedures in Article 10 of the

N. Artikel 4, punkt 4 ter

Följande punkt skaU införas efter artikel 4, punkt 4 bis i protokoUet:

4 ter. Inom fem år efter det att denna punkt ttätt i kraft skaU partema avgöra humvida det är möjUgt att förbjuda eUer begränsa import av produkter som tUl­verkas med hjälp av, men inte innehåUer, konttoUerade ämnen under gmpp n i bUaga C. Om detto bedöms möjUgt, skaU parter­na, i enUghet med de förfaranden som anges i artikel 10 i konventionen, utarbeto

138

Convention, elaborate ui an annex a Ust of such pr(xlucts. Parties that have not objected to the annex m accordance with those procedures shaU ban or restrict, within one year of the annex havuig become effective, the unport of those pr(xlucts firom any Stote not Party to this Protocol.

O. Article 4, paragraphs 5, 6 and 7

In paragraphs 5, 6 and 7 of Article 4 of tiie Protocol, for the words:

conttoUed substances

there shaU be substituted:

conttoUed substances in Annexes A and B and Group II of Annex C

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

en bifega med en förteckning över sådana pnxlukter. Parter som inte anmält invänd­ningar mot bUagan i enUghet med nämnda förfaranden skaU, inom ett år efter det att bUagan trätt i kraft, förbjuda eUer begränsa import av dessa pr(xlukter från varje stot som inte är pjirt i detto protokoU.

O. Artikel 4, punkterrut 5, 6 och 7

I artikel 4, punktema 5, 6 och 7 i protokoUet skaU orden:

konttoUerade ämnena

ersättos med följande:

konttoUerade ämnena i bUagoma A och B samt under gmpp II i bUaga C

P. Article 4, paragraph 8

In paragraph 8 of Article 4 of the Protocol, for the words:

refened to in paragraphs 1, 1 bis, 3, 3 bis, 4 and 4 bis and exports refened to m para­graphs 2 and 2 bis

there shaU be substituted:

and exports refened to in paragraphs 1 to 4 ter of tius Article

and after the words:

Articles 2A to 2E tiiere shaU be added:

, Article 2G

P. Artikel 4, punkt 8

I artikel 4, punkt 8 i protokoUet skaU orden:

som avses i punktema 1, 1 bis, 3, 3 bis, 4 och 4 bis samt export som avses i punkter­na 2 och 2 bis

ersättos med följande:

och export som avses i punktema 1 tiU 4 ter i denna artikel

och efter orden:

2AtiU2E skaU följande tiUägg göras:

och 2G

Q. Article 4, paragraph 10

The foUowing paragraph shaU be inserted after paragraph 9 of Article 4 of the Protocol:

Q. Artikel 4, punkt 10

Följande punkt skaU mföras efter artikel 4, punkt 9 i protokoUet:

139

10. By 1 January 1996, tiie Parties shaU consider whether to amend tius Protocol in order to extend the measures in this Article to ttade in conttoUed substances in Group I of Annex C and in Annex E with Stotes not Party to the Prot(x;ol.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

10. Före den 1 januari 1996 skaU partema överväga om detto protokoU skaU ändras för att utsträcka åtgärdema i denna artikel tiU att omfatto handel med konttoUerade ämnen under gmpp I i bUaga C (x;h i bUaga E med stoter som inte är part i detto protokoU.

R. Artide 5, paragraph 1

The foUowing words shaU be added at the end of paragraph 1 of Article 5 of tiie Pro­tocol: , provided that any further amendments to the Adjustments or Amendments adopted at the Second Meeting of the Parties in Lon­don, 29 June 1990, shaU apply to tiie Parties operating under this paragraph after the review provided for in paragraph 8 of this Article has taken place and shaU be based on the conclusions of that review.

R. Artikel 5. punkt I

Följande skaU läggas tiU i slutet av artikel 5, punkt 1 i protokoUet:

, fömtsatt att alfe ytterUgare ändringar av de Justeringar' och Ändringar som antogs vid andra partskonferensen i London, den 29 juni 1990, skaU gäUa för de parter som avses i denna punkt efter det att den granskning som föreskrivs i punkt 8 i denna artikel har ägt mm och skaU baseras på slutsatsema av granskningen.

S. Article 5, paragraph 1 bis

The foUowöng paragraph shaU be added after paragraph 1 of Article 5 of the Protocol:

1 bis. The Parties shaU, taking into account the review refened to in paragraph 8 of this Article, the assessments made pursuant to Article 6 and any other relevant mfor­mation, decide by 1 January 1996, tiirough the procedure set forth in paragraph 9 of Artiete 2:

S. Artikel 5, punkt 1 bis

Följande punkt skaU läggas tiU efter artikel 5, punkt 1 i protokoUet:

1 bis. Partema skaU, med beaktcmde av den granskning som åsyftas i punkt 8 i denna artikel, de utvärderingar som görs enUgt artikel 6 och aU annan relevant infor­mation, före den 1 januari 1996 genom den pr(x:edur som anges i artikel 2, punkt 9 be­sluto:

(a) With respect to paragraphs 1 to 6 of Article 2F, what base year, initial levels, conttol schedules and phase-out date for consumption of the conttoUed substances in Group I of Annex C wiU apply to Parties operating under paragraph 1 of this Article;

(b) Witii respect to Article 2G, what phase-out date for prcxluction and consumption of the conttoUed substances in Group II of An­nex C wiU apply to Parties operating under

(a)

bettäffande punktema 1 till 6 i artikel 2F, vilket basår, vilka ingångsnivåer, vilka tidsscheman för konttoU och vilket utfas-ningsdatum som skaU gäUa för förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp I i bUaga C för de parter som avses i punkt 1 i denna artUcel;

(b)

beträffande artUcel 2G, om vUket ut-fasningsdatum som skaU gälfe för produk­tion och förbmkning av de konttoUerade ämnena under gmpp II i bifega C för de

140

paragraph 1 of this Article; and

(c) With respect to Article 2H, what base year, initial levels and conttol schedules for consumption and prcxluction of the con­ttoUed substance in Annex E wtU apply to Parties operating under paragraph 1 of this Article.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

parter som avses i punkt I i denna artikel; samt

(c) beträffande artikel 2H, vilket basår, vilka ingångsnivåer och vilka tidsscheman för konttoU som skaU gäUa för förbmkning och prcxluktion av det konttoUerade ämnet i bifega E för de parter som avses i punkt 1 i denna artikel.

T. Article 5, paragraph 4

In paragraph 4 of Article 5 of the Protocol, for the words:

Articles 2A to 2E

there shaU be substituted:

Articles 2A to 2H

T. Artikel 5, punkt 4

I artikel 5, punkt 4 i protokoUet skaU orden:

artiklama 2A tiU 2E ersättos med följande: artiklama 2A tUl 2H

U. Article 5, paragraph 5

In paragraph 5 of Article 5 of the Protocol, after the words:

set out Ul Articles 2A to 2E

there shaU be added:

, and any conttol measures m Articles 2F to 2H that are decided pursuant to paragraph 1 bis of this Article,

U. Artikel 5, punkt 5

I artUcel 5, punkt 5 i protokoUet skaU efter orden:

de i artiklama 2A tiU 2E angivna konttoU-åtgärdema

följande tiUägg göras:

, och de andra konttollåtgärder hänförUga tiU artiklama 2F tiU 2H som beslutos i enUghet med punkt 1 bis i denna artikel.

V. Article 5, paragraph 6

In paragraph 6 of Article 5 of the Protocol, after the words:

obUgations laid down in Articles 2A to 2E

there shaU be added: , or any or aU obUgations in Articles 2F to

V. Artikel 5, punkt 6

I artikel 5, punkt 6 i protokoUet skaU efter orden:

de skyldigheter som avses i artiklama 2A tiU2E

följande tiUägg göras:

eUer någon eUer alfe skyldigheter' enUgt

141

2H tiiat are decided pursuant to paragraph 1 bis of this Article,

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.4

artiklama 2F tiU 2H som beslutos i enUghet med punkt 1 bis i denna artikel,

W. Article 6

The foUowing words shaU be deleted firom Article 6 of the Protocol:

Articles 2 A to 2E, and tiie situation regarding production, imports and exports of the transitional substances in Group 1 of Annex C

and repfeced by:

Articles 2A to 2H

W. Artikel 6

Följande text i artUcel 6 i protokoUet skaU utgä:

2A tiU 2E, och situationen bettäffande pro­duktion, unport och export av övergångs­ämnen under gmpp I i bUaga C

och ersättos med följande: artiklama 2A tiU 2H

X. 

Article 7, paragraphs 2 and 3

Paragraph 2 and 3 of Article 7 of the Protocol shaU be replaced by the foUowing:

2. Each Party shaU provide to the Secre­

tariat stotistical dato on its production,

unports and exports of each of the con­

ttoUed substances

-  m Annexes B and C, for tiie year 1989;

-  in Annex E, for the year 1991,

or the best possible estimates of such dato where actual dato are not avaUable, not later than three months after the date when the provisions set out in the Protocol with regard to the substances in Amiexes B, C and E respectively enter into force for that Party.

3. Each Party shaU provide to the Secre­

tariat stotistical dato on its annual prcxluction

(as defined in paragraph 5 of Article 1) of

each of tiie conttoUed substances Usted m

Annexes A, B, C and E and, separately, for

each substance,

X. 

Artikel 7, punktema 2 och 3

Artikel 7, punktema 2 och 3 i protokoUet skaU ersättos med följande:

2. Varje part skaU tiU sekretariatet lämna

stotistiska uppgifter om sin produktion,

import och export av vart och ett av de

konttoUerade ämnena

-

i bUagoma B och C, i fråga om år 1989;

-

i bUaga E, i fråga om år 1991,

eUer, (fer faktiska uppgifter inte finns att tiUgä, så konekto uppskattningar som möj­Ugt, senast tte månader efter det att protokoUets bestämmelser avseende de kon­ttoUerade ämnena i bifegoma B, C respektive E ttäder i kraft för respektive part.

3. Varje part skaU tiU sekretariatet lämna

stotistiska uppgifter om sin årUga

produktion (som den definieras i artikel 1,

punkt 5) av vart och ett av de konttoUerade

ämnena i bUagoma A, B, C och E, och

som särskUda uppgifter, för varje ämne,

142

Amounts used for feedstocks.

-

Amounts   desttoyed   by   technologies approved by the Parties, and

-

Imports from and exports to Parties and non-Parties respectively,

for the year during which provisions con­ceming tiie substances m Annexes A, B, C and E respectively entered into force for that Party and for each year thereafter. Dato shaU be forwarded not later than nine months after the end of the year to which tiie dato refete.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

-

de mängder som har använts som ui-satsvara

-

de mängder som har förstörts genom av partema g(xlkända tekniker, (K;h

-

import från och export tiU parter re­spektive icke-parter,

under det år då bestämmelsema angående de konttoUerade änmena i bUagoma A, B, C respektive E ttodde i kraft for den parten och för varje år därefter. Uppgiftema skaU lämnas senast nio månader efter utgången av det år som uppgiftema avser.

Y. Article 7, paragraph 3 bis

The foUowing paragraph shaU be inserted after paragraph 3 of Article 7 of the Protocol:

3 bis. Each Party shall provide to the Secre­tariat separate stotistical dato of its annual unports and exports of each of Öie conttoUed substances Usted in Group II of Annex A and Group I of Annex C that have been recycled.

Y. Artikel 7, punkt 3 bb

Följande punkt skaU införas efter artikel 7, punkt 3 i protokoUet:

3 bis. Varje part skaU tiU sekretariatet lämna särskUda stotistiska uppgifter om sin årUga import och export av vart och ett av de konttoUerade ämnena under gmpp II i bUaga A och under gmpp I i bUaga C som har återvunnits.

Z. Article 7, paragraph 4

In paragraph 4 of Article 7 of the Protocol, for the words:

in paragraphs 1, 2 and 3

öiere shaU be substittited:

in paragraphs 1,23 and 3 bis

Z. Artikel 7, punkt 4

I artikel 7, punkt 4 i protokoUet skaU orden:

i punktema 1, 2 och 3 ersättos med följande: i punktema 1,2,3 och 3 bis

AA. Article 9, paragraph 1 (a)

The following words shaU be deleted from paragraph 1 (a) of Article 9 of tiie Protocol:

and ttansitional

AA. Artikel 9, punkt 1 (a)

Följande text i artikel 9, punkt 1 (a) skaU utgå:

och övergångsämnena

143

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

BB. Article 10, paragraph 1

In paragraph 1 of Article 10 of the Protocol, after the words:

Artictes 2A to 2E

tiiere shaU be added:

, and any conttol measures in Articles 2F to 2H tiiat are decided pursuant to paragraph 1 bis of this Article 5.

BB. Artikel 10. punkt 1

I artikel 10, punkt 1 i protokoUet skaU efter orden:

artiklama 2A tiU 2E

följande tiUägg göras:

, och de andra konttoUåtgärder i artUdama 2F tiU 2H som beslutos i enUghet med artikel 5, punkt 1 bis.

CC. Artide 11, paragraph 4 (g)

The foUowing words shaU be deleted firom paragraph 4 (g) of Article 11 of tiie Protocol:

and   the   situation   regardmg   transitional substances

CC. Artikel II, punkt 4 (g)

Följande text i artikel 11, punkt 4 (g) skaU utgå:

och bedöma situationen bettäffande över­gångsämnen

DD. Article 17

In article 17 of the Protocol, for the words:

Articles 2A to 2E there shaU be substituted:

Artictes 2A to 2H

DD. Artikel 17

I artikel 17 i protokoUet skall orden:

2AtiU2E ersättos med följande:

2AtiU2H

144

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.4

EE. ANNEXES 1. ANNEX C

EE. BILAGOR

1. BILAGA C

The foUowing annex shaU repfece Annex C of the Protocol:

Följande bUaga skaU ersätto BUaga C i pro­tokoUet:

ANNEX C Controlled substances

BILAGA C Kontrollerade ämnen

Group

Substance

Number  Ozone

of

Depleting

Isomers   Potential*

Grupp

Ämne

Antal      Ozoimed-isomerer brytande potential*

Group I

CHFCI2

CHFjCI

CHjFCl

C2HFCI4

CjHFjClj

CjHFjClj

CHCI2CF3

CjHFiCl

CHFCICF3

CjHjFClj

CjHjFjCl

CjHjFClj

CHjCFClj

CjHjFjCl

CHjCFjCl

CjH.FCl

CjHFCl,

C,HFjClj

C3HF3CI,

CjHFCIj

C,HFjClj

CF3CF2CHCI2

CFjClCFCHClF

C3HF«C1

C,HjFCl5

C3HJF2CI,

C3H,F3Cl3

C3H,F,Clj CjHjFjCl C3H3FCI,

C3H3F,Cl3

CjHjFjCl, C3H3F4CI C3H4FCI3 C3H,F,CI,

(HCFC-21)**

1

0,04

(HCFC-22)**

1

0,055

(HCFC-31)

1

0,02

(HCFC-121)

2

0,01  -0,04

(HCFC-122)

3

0,02 -0,08

{HCFC-I23)

3

0,02 -0,06

(HCFC-123)**

-

0,02

(HCFC-I24)

2

0,02 -0,04

(HCFC-124)**

-

0,022

(HCFC-131)

3

0,007-0,05

(HCFC-132)

4

0,008 - 0,05

(HCFC-133)

3

0,02 -0,06

(HCFC-141)

3

0,005 - 0,07

{HCFC-141b)**

-

0,11

(HCFC-142)

3

0,008 - 0,07

(HCFC-142b)**

-

0,065

(HCFC-151)

2

0,003 - 0,005

(HCFC-221)

5

0,015-0,07

(HCFC-222)

9

0,01  -0,09

(HCFC-223)

12

0,01  -0,08

(HCFC-224)

12

0,01  -0,09

(HCFC-225)

9

0,02 -0,07

(HCFC-225ca)**   -

0,025

(HCFC-225cb)**   -

0,033

(HCFC-226)

5

0,02 -0,10

(HCFC-231)

9

0,05 -0,09

(HCFC-232)

16

0,008-0,10

(HCFC-233)

18

0,007-0,23

(HCFC-234)

16

0,01  -0,28

(HCFC-235)

9

0,03 -0,52

(HCFC-241)

12

0,004-0,09

(HCFC-242)

18

0,005-0,13

(HCFC-243)

18

0,007-0,12

(HCFC-244)

12

0,009-0,14

(HCFC-251)

12

0,001 -0,01

(HCFC-252)

16

0,005 - 0,04

Grupp I

CHFClj

CHFjCl

CHjFCl

C2HFCI4

C2HFJCI3

CjHFjClj

CHCI2CF3

CjHF.Cl

CHFCICF3

C2H2FCI3

CjH,F,Cl,

C2H2F3CI

CjHjFClj

CHjCFClj

C2H3F2CI

CH3CF2CI

CjHFCl

C3HFCI4

CjHFjCI,

C,HF,Cl4

C3HF4CI3

CjHFsClj

CFjCFjCHClj

CFjClCFjCHClF

C3HF4CI

C3H2FCI5

CjHjFjCU

CjHjFjClj

C3HjF4Cl,

C3H2F5CI

C3H3FCI4

C3H3F,Cl3

CiHjFjCl, C3H3F4CI C3H4FCI3 CjHF.Cl,

(HCFC-21)**

1

0,04

(HCFC-22)**

1

0,055

(HCFC-31)

1

0,02

(HCFC-121)

2

0,01  

(HCFC-122)

3

0,02 

(HCFC-123)

3

0,02 

(HCFC-123)**

-

0.02

(HCFC-124)

2

0,02

(HCFC-124)**

-

0,022

(HCFC-131)

3

0,007

(HCFC-132)

4

0,008

(HCFC-133)

3

0,02 

(HCFC-141)

3

0,005

(HCFC-141b)**

-

0,11

(HCFC-142)

3

0,008

(HCFC-142b)**

-

0,065

(HCFC-151)

2

0,003 -

(HCFC-221)

5

0,015

(HCFC-222)

9

0,01  

(HCFC-223)

12

0,01  

(HCFC-224)

12

0,01  -

(HCFC-225)

9

0,02 -

(HCFC-225ca)**   -

0,025

(HCFC-225cb)**   -

0,033

(HCFC-226)

5

0,02 

(HCFC-231)

9

0,05  

(HCFC-232)

16

0,008

(HCFC-233)

18

0,007

(HCFC-234)

16

0,01  

(HCFC-235)

9

0,03  

(HCFC-241)

12

0,004

(HCFC-242)

18

0,005

(HCFC-243)

18

0,007

(HCFC-244)

12

0,009

(HCFC-251)

12

0,001

(HCFC-252)

16

0,005

0,04 0,08 0,06

0,04

0,05

0,05

0,06

0,07

0,07

0,005 0,07 0,09 0,08 0,09 0,07

0,10 0,09 0,10 0,23 0,28 0,52 0,09 0,13 0,12 0,14 0,01 0,04

10 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

145

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

ANNEX C (continued)

BILAGA C (forts.)

Group

Substance     Number  Ozone

of            Depleting Isomers   Potential*

Grupp

Anme

Antal isomerei

Ozonned-' brytande potential*

C,H4F3Cl C3H5FCIJ C,H,F,C1 CjHCl

(HCFC-253)        12   0,003-0,03 (HCFC-261)         9   0,002-0,02 (HCFC-262)         9   0,002-0,02 (HCFC-271)         5   0,001 - 0,03

C3H4F3CI C3HSFCIJ C3H5FJCI CjHjFCl

(HCFC-253) (HCFC-261) (HCFC-262) (HCFC-271)

12 9 9 5

0,003 - 0,03 0,002 - 0,02 0,002 - 0,02 0,001-0,03

Group n

Grupp n

CHFBrj

1

1,00

CHFBrj

1

1,00

CHFjBr                  (HBFC-22B1)       1

0,74

CHFjBr                  (HBFC-22B1)       1

0,74

CHjFBr

1

0,73

CHjFBr

1

0,73

C2HFBr4

2

0,3   -

0,8

CjHFBr,

2

0,3    -  0,8

CjHFjBr,

3

0,5   -

1,8

CjHFjBfj

3

0,5   -   1,8

CjHFjBrj

3

0,4   -

1,6

CjHF3Brj

3

0,4   -   1,6

CjHF4Br

2

0,7   -

1,2

CjHF4Br

2

0,7   -   1,2

CHjFBrj

3

0,1    -

1,1

C,H,FBr3

3

0,1    -   1,1

CjHFjBr,

4

0,2   -

1,5

C,HjF,Br,

4

0,2   -   1,5

CjHjFjBr

3

0,7    -

1,6

CjHjFjBr

3

0,7   -   1,6

CjH3FBrj

3

0,1    -

1,7

CjHjFBr,

3

0,1    -   1,7

CjH3FjBr

3

0,2   -

1,1

CjHjFjBr

3

0,2   -   1,1

CjH4FBr

2

0,07

- 0,1

CjH.FBr

2

0,07  - 0,1

C,HFBr,

5

0,3   -

1,5

C3HFBr.

5

0,3    -   1,5

C3HFjBr5

9

0,2   -

1,9

CjHFjBr,

9

0,2   -   1,9

CjHFjBr,

12

0,3    -

1,8

C,HF3Br4

12

0,3    -   1,8

C3HF4Br3

12

0,5   -

2.2

C3HF4Br3

12

0,5    -  2,2

CjHFjBrj

9

0,9   -

2,0

C3HF5Brj

9

0,9   -  2,0

C3HFr

5

0,7   -

3,3

C3HFr

5

0,7    -  3,3

C3HjFBr5

9

0,1    

  1,9

CjHFBfj

9

0,1    -   1,9

C3HjFjBr4

6

0,2   -

2,1

C,H,F,Br4

6

0,2   -  2,1

C3H,F3Br3

18

0,2   -

5,6

C3HjF3Br,

18

0,2   - 5,6

C3H,F4Br,

16

0,3   -

7,5

C,H,F4Br,

16

0,3   -  7,5

CjHjFjBr

8

0,9   

 14,0

C3H2FjBr

8

0,9   - 14,0

C3H3FBr4.

12

0,08

-   1,9

C3H3FBr4

12

0,08  -   1,9

C3H3F,Br3

18

0,1    

 3,1

C3H3F,Br3

18

0,1    -  3,1

C3H3F3Br2

18

0,1    

2,5

C3H3F3Br,

18

0,1    -  2,5

C3H3F4Br

12

0,3    

 4,4

C3H3F4Br

12

0,3    - 4,4

C3H4FBr3

12

0,03

- 0,3

C3H4FBr3

12

0,03  -  0,3

C3H4F,Brj

16

0,1    

   1,0

C3H4F,Br3

16

0,1    -   1,0

C,H4F3Br

12

0,07

- 0,8

C3H4F3Br

12

0,07  - 0,8

CjHsFBrj

9

0,04

-  0,4

C3H5FBrj

9

0,04  - 0,4

C3H3FjBr

9

0,07

-  0,8

C3H3FjBr

9

0,07  - 0,8

CjHjFBr

5

0,02

- 0,7

CjHFBr

5

0,02  - 0,7

146

* Where a range of ODPs is indicated, the highest value in that range shall be used for the purposes of the Protocol. The ODPs listed as a single value have been determined from calculations based on labora­tory measurements. Those listed as a range are based on estimates and are less certain. The range pertains to an isomeric group. The upper value is the esti­mate of the ODP of the isomer with the highest ODP, and the lower value is the estimate of the ODP of the isomer with the lowest ODP.

** Identities the most commercially viable substan­ces with ODP values listed against them to be used for the purposes of the Protocol.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

* När den ozonnedbrytande potentialen anges som ett intervall, skall det högsto värdet inom detu intervall användas inom ramen för protokollet. När ett enda värde anges för den ozonnedbrytande potentialen, har detto bestämts pä grundval av beräkningar baserade pä laboratoriemätningar. De värden som anges som ett intervall är uppskatt­ningar och är mindre tillförlitiiga. Intervallet avser en isomergrupp. Det högre värdet är en uppskatt­ning av den ozonnedbrytande potentialen hos den isomer som har den högsta ozonnedbrytande potentialen, medan det lägre värdet är en upp­skatming av den ozonnedbrytande potentialen hos den isomer som har den lägsto ozonnedbrytande potentialen.

* Identifierar de kommersiellt mest gångbara ämnena med de värden för den ozonnedbrytande potentialen som skall användas inom ramen för protokollet.

1. ANNEX E

The foUowing annex shaU be added to the Protocol:

2. BILAGA E

Följande bUaga skaU införas i protokoUet.

ANNEX E Controlled substances

BILAGA E Kontrollerade ämnen

Group

Substance

Ozone

Depleting

Potential

Grupp

Ämne

Ozonned­brytande potential

Group I

CH3Br

methyl bromide

0,7

Grupp I

CHjBr

metylbromid

0,7

147

ARTICLE 2: RELATIONSHIP TO THE 1990 AMENDME

Prop. 1992/93:179 BUaga 1.4

ARTIKEL 2: FÖRHÅLLANDET TILL DE ÄNDRINGARS SOM BE­SLUTADES 1990

No stote or regional economic integration organization may deposit an instrument of ratification, acceptance, approval or accession to this Amendment unless it has previously, or simultaneously, deposited such an instrument to the Amendment adopted at the Second Meeting of the Parties in London, 29 June 1990.

Ingen stot eUer organisation för regional ekonomisk integration får deponera ett ratifi­kations-, godtogande-, godkännande- eUer anslutningsinstrument avseende detto än­dringsdokument såvida den inte tidigare, eUer samtidigt, har deponerat ett sådant instrument avseende det ändringsdokument som antogs vid andra partskonferensen i London den 29 juni 1990.

ARTICLE 3: ENTRY INTO FORCE

ARTIKEL 3: IKRAFTTRÄDANDE

1. This Amendment shaU enter into force on 1 January 1994, provided that at least twenty instruments of ratification, acceptance or approval of the Amendment have been deposi­ted by Stotes or regional economic mtegration organizations that are Parties to tiie Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer. In the event that this condition has not been fiilfiUed by that date, the Amendment shaU enter into force on the ninetieth day foUowing the date on which it has been fulfU­led.

1. Detto ändringsdokument skaU träda i kraft den 1 januari 1994, förutsatt att minst tjugo ratifikations-, godtogande- eUer god­kännandeinstrument avseende ändringama har deponerats av stoter eUer organisationer för regional ekonomisk integration som är parter i MontrealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskiktet. Om detto vUlkor inte är uppfyUt ovannämnda dag, träder ändringama i kraft på den nittionde dagen efter den dag då villkoret har uppfyUts.

2. For the purposes of paragraph 1, any such instrument deposited by a regional economic mtegration organization shaU not be counted as additional to those deposited by member Stotes of such organization.

2. Vid tiUämpningen av punkt 1 skaU ett instrument som deponerats av en organisation för regional ekonomisk integration inte medräknas i tiUägg tiU de instrument som deponerats av en sådan organisations med­lemsstoter.

3. After the entry mto force of this Amend­ment, as provided under paragraph 1, it shaU enter into force for any other Party to the Protocol on the ninetieth day foUowing the date of deposU of its uistmment of ratification, acceptance or approval.

3. Efter det att detto ändringsdokument trätt i kraft, i enUghet med punkt 1, skaU det träda i kraft för varje annan part i protokoUet på den nittionde dagen efter det att dess ratifikations-, godtogande- eUer godkannan­deinstmment deponerats.

148

' Benänudes "ändringar" i regeringens proposition 1990/91:90, Bilaga 13.16.  Benämndes "tillägg" i regeringens proposition 1990/91:90, Bilaga 13.16. ' Benämndes "åtoganden" i regeringens proposition 1990/91:90, Bilaga 13.16. ' I betydelsen råvara vid tillverkning av andra ämnen.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 1.4

149

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoU vid regeringss2uninanträde den 23 febmari 1993 Föredragande: stotsrådet OdeU

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

Anmälan till proposition om åtgärder mot klimatpåverkan m.m.

Mina förslag i sammanfattning:

-

Ett fyraårigt forsknings-, utvecklings- och demonstrationsprogram rörande användnmg av el- och hybridfordon för att förbereda en mtroduktion inleds. 9 miljoner kronor avsätts för budgetåret 1993/94.

-

Svenska stödinsatser i Östersjöländema förbereds inom ramen för det pågående samarbetet om trafik och miljö i Östersjöregionen (Baltic Sea Conference of Ministers of Transport). 15 miljoner kronor skall avsättos för finansiering av svenska punktinsatser i syfte att stärka koUektivtrafiken.

Mina bedömnmgar i sammanfattning:

-

Transportsektom skall bidra till att koldioxidutsläppen reduceras. En strategi för reducering av koldioxidutsläppen inom transportsek­tom skall läggas fast. Strategin inrymmer en ökad användning av biobränslen, ekonomiska styrmedel, förbättrad koUektivtrafik samt energieffektivisering.

-

En översyn av skatter och avgifter inom alla trafikslag bör bl.a. ha som inriktning att ytterligai'e stimulera miljöanpassade altemativ.

-

Forsknings-, utveckUngs- och demonstrationsverksamhet rörande användning av biomassebaserade motoralkoholer och biogas skaU vidgas för att förbereda en introduktion.

-

MöjUgheten att i vissa totorter införa ett system med mUjözoner för fordon med nollutsläpp bör utiedas.

-

En särskild utredning bör tiUsättos i syfte att mmska utsläppen av koldioxid från trafiken.

-

SärskUda uppdrag skall ges inom sjöfarten och luftfarten.

150

1       Inledning

Prop. 1992/93:179

Bilaga 2 Som gmnd för mina bedömningar och förslag Ugger följande utredningar och betänkanden: Trafikverkens mUjörapporter (september 1992), Ätgärder mot klimatförändringar (SNV rapport 1992:4120), Åtgärder för ökad användning av mUjövänliga fordon (TFB rapport 1992:7), Strategi för begränsning av vägtrafikens koldioxidutsläpp (TFB rapport 1992:29), Slutbetänkande av biobränslekommissionen, Biobränslen för framtiden (SOU 1992:90), Nordiska ministerrådets uppdrag tiU Nordiska ämbets­mannakommittén for transportfrägor (NÄT) om ätgärder inom luftfarten och sjöfarten (år 1992), Trafikavgifter på samhäUsekonomiska villkor (Ds 1992:44), Betänkande av utredningen om beskattningen av diesel­drivna fordon, Skatt på dieselolja (SOU 1992:53) och Ekonomiska styrmedel för begränsning av vägtrafikutsläppen (VTI Notot T 136). Transportforskningsberedningen (TFB) och Närings- och teknikutveck­lingsverket (NUTEK) har lämnat ett förslag tiU forskningsprogram rörande el- och hybridfordon (år 1992). Skrivelser har inkommit med förslag om ökat samhäUsstöd för el- och hybridfordon bl.a. firån Stor­städemas elfordonsgmpp (STEG) samt förslag om miljövänUgare fordon for tätorter framfört av representanter för de tre storstädema.

Följande utredningar har remissbehandlats, och sammanställningar över remissyttrandena finns på Kommunikationsdepartementet: Trafikavgifter på samhäUsekonomiska viUkor (Ds 1992:44), MUjö- och naturresurs­departementet: Ätgärder mot kUmatförändringar (SNV:s rapport 1992:4120), Jordbmksdepartementet: Biobränslen för framtiden (SOU 1992:90) och Fmansdepartementet: Skatt på dieselolja (SOU 1992:53).

2     Koldioxidutsläpp från trafiken

Transportsektoms andel av de svenska koldioxidutsläppen är ca 40 %. Av tobeUen nedan framgår utsläppen av koldioxid från ohka trafUcslag med prognoser tiU år 2015 under fömtsättning att inga ytterUgare åtgärder vidtos, (SNV år 1992). För samtUga trafikslag utom spårburen trafUc beräknas utsläppen öka. TrafUcverken redovisar också i sina mUjörapporter att utsläppen av koldioxid kommer att öka under 1990-talet.

Koldioxid (Mton)

Trafikslag_______ 1990     2000     2005     2015

Vägtrafik

15,7

17,6

18,6

20,7

Flyg (civ. 4- mU.)

3,1

4,2

4,9

6,8

Sjöfart

2,8

3,1

3,4

5,0

Spårburen trafik

0,1

0,1

0,1

0,1

151

Efter en kraftig ökning av energianvändningen i transportsektom under    Prop. 1992/93:179 1980-talet har förbmkningen, under de tre senaste åren, minskat med ett    Bilaga 2 par procentenheter.

Vägverket har registrerat en dämpning av vägtrafiken i sma trafik­mämingar under år 1991.

NUTEK konstoterar att bränsleförbmkningen för nya årsmodeUer av personbUar sjönk under mitten av 1980-talet. Konsumentverket och NUTEK påpekar emeUertid nu att utvecklingen tenderar att gå i motsatt rikbiing.

Trafikverken har i januari 1993 tiU regeringen lämnat förslag om hur trafikens investeringar för perioden 1994-2(X)3 bör inriktas. Vägverket bedömer att mvesteringsprogrammet medför en reduktion av trafikarbe­tet. Vägombyggnader leder tiU ökad firamkomUghet och reducerat trafikarbete. Samtidigt bedöms förbättrad vägstandard leda tiU höjda hastigheter vilket medför ökade utsläpp. EnUgt Vägverkets beräkningar ökar de totala koldioxidutsläppen, tiU följd av de föreslagna investe­ringama, endast i begränsad omfattnmg. Banverket redovisar små skillnader i utsläpp meUan mvesteringsaltemativen.

3     Trafikverkens och Naturvårdsverkets rapporter

Trafikverken har i sma mUjörapporter redovisat förslag tiU åtgärder för att begränsa koldioxidutsläppen. Ätgärdemas kostnader är inte fuUstän­digt beräknade. Trafikverken bedömer att följande fem åtgärder skuUe ha särskUt stor effekt:

-

ett högt bensmpris,

-

etanoUnblandning i bränslen tiU olika fordonstyper samt användning av fordon som framförs på ren etanol,

-

förändringar i reseavdragsreglema och av beskattningen av bUför­månema,

-

marknadsintioduktion av el- och hybridfordon samt

-

införande av specifika gränsvärden for koldioxidutsläpp från fordon.

Stotens naturvårdsverk (SNV) har i sin rapport Ätgärder mot klimatför­ändringar, presenterat områden mom vilka ätgärder anges. Ätgärdemas kostnader är inte fuUständigt beräknade. Trafikverkens förslag och överväganden Ugger i huvudsak inom de områden som SNV förespråkar. SNV har också särskUt pekat på behovet av:

förbättring av koUektivtrafiken och trafikplaneringen samt

att i ökad omfattning genomföra mUjökonsekvensbeskrivningar.

4     Internationellt arbete

Vid FN:s konferens för mUjö och utveckling (UNCED) 1992 underteck­nade Sverige den s.k.  Agenda 21,  som lägger gmnden för nästo

152

århundrades mUjöpoUtUc. Trafikens mUjöfrågor lyfts firam i ett särskUt avsnitt. Vid konferensen föreslogs att världsdelsvisa konferenser om trafik och mUjö bör genomforas. ECE, FN:s regionala utvecklingsorgan för Europa, bör enUgt min mening ansvara för genomförandet i Europa. Sverige bör verka fÖr att konferensen skaU kunna genomföras år 1995. Regeringen har nyUgen togit ett initiativ i denna fråga.

EG-kommissionen har under hösten 1992 beslutot om en s.k, vitijok om trafUq)oUtjken. Den syftar tiU att ge underlag för utvecklingen av en gemensam trafikpoUtik i EG. Trafikens mUjöfrågor prioriteras i rapporten. Överväganden görs om att skärpa avgasreglema för motorfor­don. Det diskuteras normer för bränsleeffektivitet och system för mUjökontroU. EnUgt rapporten bör ekonomiska styrmedel tUlämpas. EG-kommissionen lyfter också fram idéer om att mfÖra så kaUade tiUträdes-avgifter. System föreslås utvecklas fÖr att styra utvecklingen mot att endast yrkestrafiken skaU ha tiUträde tiU vissa områden. Förslag om en mycket restriktiv parkeringspoUtUc diskuteras. Överväganden om att införa särskUda mUjöavgifter som är dUekt relaterade tiU hur mycket bUen körs redovisas samtidigt som behovet av koUektiva transporter starkt betonas. Behovet av mUjökonsekvensbeskrivningar i samband med planeringen av infrastmkturen betonas.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

5     En Strategi för 1990-talet inom transportsektorn

Min bedömning:

-   En strategi för reducering av koldioxidutsläppen inom transportsek­tom skall läggas fast. Strategin bör omfatto följande:

-

en ökad användning av biobränslen,

-

en ökad användning av ekonomiska styrmedel,

-

energieffektivisering,

-

förbättrad kollektivtrafik samt

-

utökad forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet.

Bakgrund och skälen till min bedönming: Den av riksdagen beslutode mUjöpoUtiken för 1990-talet (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:373) om en god UvsmUjö fömtsätter en begränsning av trafikens negativa inverkan på människors hälsa, naturen och det globala kUmatet.

Om inga ytterUgare åtgärder vidtos kommer mUjömålen inte att kunna nås. Trafiken bedöms fortsätto att öka. Fördelningen meUan transport­medlen kommer enUgt gäUande trafikprognoser bara att ändras margmeUt tiU år 2020. Nu planeras omfattande investeringar inom alla trafikslag. Infrastmkturinvesteringar i jämvägar är mte en tillräckUg ätgärd fÖr att nå mUjömålen.

Sverige har genom undertecknandet av den intemationella klimatkon­ventionen sommaren 1992 förbundit sig att genomföra åtgärder som

153

reducerar  koldioxidutsläppen.   EnUgt   trafUqxjUtiska   beslutet   (prop.    Prop. 1992/93:179 1987/88:50, bet. 1987/88:TU13, rskr. 1987/88:159) skaU transportsek-    Bilaga 2 tom  bidra   tiU   att  koldioxidutsläppen   reduceras.   Detto  ansvar  för transportsektom uttrycks på liknande sätt i 1991 års mUjöpoUtiska beslut.

Naturvårdsverkets rapport Ätgärder mot klimatförändringar, pekar på att koldioxidutsläppen från trafiken måste begränsas med upp emot 50 % på drygt 20-25 år jämfört med 1990-års nivå. Jag kan konstotera att behovet av att minska koldioxidutsläppen är väl dokumenterat. Samtidigt gör jag den bedömningen att en reducering i den storleksordningen är en UtomordentUgt svår uppgift.

De skattehöjningar som blev resultotet av de ekonomisk-poUtiska åtgärdema hösten 1992, skapar dock ett andmm. Bensinpriset Ugger nu på en nivå som kan komma att medföra en minskning av bränsleförbmk­ningen och trafikarbetet under 1990-talet. TiU detto kommer att utsläppen av koldioxid minskade meUan åren 1989-1991 med 1,2 nuljarder ton. De vUctigaste orsakema är enUgt NUTEK höjda skattesatser på bensin och dieselolja under åren 1990-1992, ett högt råoljepris tiU följd av Kuwait­krisen och en lågkonjunktur med faUande mdustriprcxluktion.

Regeringens förslag tiU riksdagen att ratificera klimatkonventionen leder fram tiU ett behov av en strategi för reducering av koldioxidutsläp­pen inom transportsektom.

EnUgt min mening kan tre huvudlinjer urskUjas i en sådan strategi. Den försto är att minska koldioxidutsläppen genom ökad energieffektivitet. Den andra huvudUnjen är att successivt öka användningen av biomas­sebaserade bränslen. Den tredje är att öka koUektivtrafUcens marknadsan­delar.

Ätgärdema för att mmska koldioxidutsläppen har hittiUs mriktots på att minska trafikens bränsleförbmkning. Detto har uppnåtts specieUt for bussar och lastiiUar. Det finns ett ekonomiskt incitament för en minskad bränsleförbmkning. Att införa ekonomiska styrmedel i form av differen­tierade skatter för olika mUjöklasser för fordon och bränslen kan vara ett medel för att uppnå kostnadseffektiva åtgärder för att minska koldioxidut­släppen.

Trafikverken och ett flertal remissinstanser pekar på vikten av att redan nu påbörja arbetet med att ersätto fossUa bränslen med bränslen som inte ger något nettotiUskott av koldioxid. Jag ansluter mig tiU den bedöm­ningen och har funnit att ett altemativ som bör övervägas är att införa biomassebaserade drivmedel i Sverige. En kraftig och varaktig minskning av trafUcens koldioxidutsläpp kan mte reaUseras utan en sådan övergång. MöjUghetema att genomföra övriga trafUcpoUtiska mål kommer, om en övergång tiU altemativa bränslen inte sker, att minska. Insatser för att främja användningen av biobränslen t.ex. en ökad användning av ekono­miska styrmedel samt forskning och utveckling är mycket vUctiga mslag i denna inriktning. Jag viU i detto sammanhang också påpeka att introduktionen av biomassebaserade motorbränslen fömtsätter att energiåtgången i de nya bränslenas produktions- och förädlingsled är förhåUandevis låg.

Den tredje huvudlinjen innebär satsningar på koUektivtrafiken. I detto

jj4

lägger jag Uite minst att utveckla koUektivtrafiken i storstodsområdena

men även att i övrigt stödja koUektivtrafikens långsUctiga fömtsättningar.

Jag viU i detto sammanhang betona att behovet av såväl jämvägsut­byggnader som vägutbyggnader är väl tiUgodosedda i de förslag trafikverken lämnat tiU den långsUctiga mvesteringsplaneringen. Rege­ringen kommer senare att tiU rUcsdagen överlämna ett förslag tiU mvesteringsmriktning för jämvägar och vägar för åren 1994-2003. Av stor betydelse är att jämvägstrafikens långsUctiga fömtsättningar förbättras.

Regeringens satsningar på utijyggnad och modemisering av infrastmk­turen är av central betydelse för tiUväxt och välfärd. Dessa satsningar måste emeUertid samordnas med den offensiva mUjöpoUtik regeringen förordar.

Regermgen har också i januari 1993 beslutot om medel tiU koUektivtra-fikinvesteringama mom ramen för storstodsuppgörelsema i Stockholm och Malmö. HittiUs har regeringen fattot beslut om bidrag tiU investe­ringar för 3,6 miljarder kronor. När förhandUngama i Göteborg är avslutode avser regeringen fatto erforderUga beslut.

För att kunna göra nödvändiga avvägningar anser jag att besluts­underlaget på trafik- och mUjöområdet vad gäUer olUca åtgärder och konsekvenser samt kostnader behöver utvecklas. Varken trafikverken eUer SNV har hittiUs kunnat lämna ett samlat underlag. Inom kort kommer jag därför att föreslå regeringen att tiUkaUa en särskUd utredning om trafik och mUjö.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

6    Trafikens kostnadsansvar

Mina bedömningar:

-

Den samhällsekonomiska prissättningen på utnyttjandet av in­frastmkturen bör förbättras.

-

Forskningen om hur miljöskador och trafikolyckor skall värderas bör vidareutvecklas.

-

Utformningen av ett svenskt kostnadsansvar bör ske med beaktande av de fömtsättningar som gäller i EG. Sverige bör dock vara pådrivande i frågan om att to hänsyn till samhällsekonomiska kostnader vid utformning av trafikavgifterna.

Utredningarnas förslag och bedömningar: Departementspromemorian om trafikens kostiiadsansvar. Trafikavgifter på samhäUsekonomiska villkor, betonar betydelsen av en samhäUsekonomisk avgiftssätming. Den redovisar dock inga detaljerade förslag beträflFande miljödifferentiering av avgifter eUer förslag om det totala skattetrycket. Promemorian har remissbehandlats. En sammanställning över remissyttrandena finns på Kommunikationsdepartementet.

VTI:s rapport Ekonomiska styrmedel for begränsning av vägtrafikut­släppen, överensstämmer i huvudsak med mina bedömningar.

155

Remissinstanserna: Stotens jämvägar (SJ) hävdar att mnan ojämlik- Prop. 1992/93:179 heter i mfrastmkturen har rättots tiU går det mte att uticräva något större Bilaga 2 kosmadsansvar från jämvägstrafUcen. Det centrala budskapet i utred­ningen är enUgt SJ att aUa extema kostnader måste ingå i kostnadsansva­ret. Innan detto har genomförts kommer koUektivtrafiken bara att ha en margmeU betydelse. SJ mstämmer i departementspromemorians bedöm­ning om att tjänstebUsförmåner är en subventionering av viss bUtrafik.

Med vissa reservationer mstämmer Luftfartsverket i aUt väsentUgt i utredningens slutsatser om trafikavgifter. Även Sjöfartsverket, Vägverket, Banverket, TFB och Stotens väg- och trafUcmstitut (VTI) tiUstyrker i huvudsak promemorians slutsatser och rekommendationer.

Svenska åkeriförbundet anser att promemorian har ett mycket begränsat trafikpoUtiskt värde bl.a. därför att den inte i tiUräckUgt hög grad berör trafikens positiva effekter. Motormännens Riksförbund mstämmer i detto. Även Svenska Vägföreningen är mycket kritisk. Svenska äkeriförbundet och KungUga AutomobUklubben framhåUer att de kostnader som omfattos av kostnadsansvaret måste gå att härleda och att de skaU vara väl definierade. Kostnader fÖr mUjöskador och trafikolyckor som bygger på subjektiva värderingar kan således ej blandas i samhäUsekononuska kalkyler med beräknade kostnader. Kostnadema måste enUgt Svenska äkeriförbundet också bygga på en intemationeU samsyn. Högre svenska mUjöskatter än i utiandet motverkar sitt syfte genom att svenska företogs ökade kosttiader ger plats för uUändska konkurrenter som inte har lika stiänga mUjökrav. Sveriges Industriförbund anser inte att det för närvarande är meningsfuUt att försöka förfma och vidareutveckla den teoretiska modeU för faststäUande av trafUcens kostnadsansvar som gäUer sedan år 1988.

Nationalekononuska institutionen vid Stockholms Universitet är kritisk tiU förslaget att användama av transportsystemet avkrävs ett kosmadsan­svar för infrastmkturen genom fasto avgifter. Det gäUer också diskussio­nen om att intäktema från trafikavgifter skaU återgå tiU transportsektom. Båda dessa principer kan leda tiU en ineffektiv resursaUokering. Institutionen tiUstyrker däremot en margmalkostnadsprissättning for att täcka de rörUga kostnadema.

När det gäUer d-ängselavgifter, anger bl.a. Institutionen för transport­teknik vid Chalmers tekniska högskola, att det genom de stora projekt som nu drivs inom området mformationsteknologi för vägtransporter på sUct kommer att bU möjUgt att debitera tiängselavgifter. Lantijmkamas Riksförbund hävdar att tätortsrelaterade ö-afikkostiiader mte skaU betalas med generella skatter eftersom det medför ytterUgare kostnadsnackdelar för glesbygden.

VTI framhåUer att olyckskostnadema är den tyngsto komponenten i kostnaden for vägtrafiken. Institutet anser att olycksvärderingen behöver omprövas genom att relateras tiU riksdagens mål för säkerheten i vägtrafUcen.

När det gäUer mUjöavgifter konstoteras att värderingen av kväveoxider

varierar meUan 10 kronor per kg tiU 80 kronor per kg för oUka

UtsläppskäUor vUket enUgt bl.a. SJ är fel. EnUgt TFB och VTI bör

55

kostnaden räknas fram utifrån det pris som kan väntos krävas för att

uppnå ett visst mUjömål.  Skogsuidustrierna konstoterar att avgiftsnivån    Prop. 1992/93:179

för koldioxid kan ifrågasättos eftersom underlaget är tveksamt. Avgifts-    Bilaga 2

nivån gmndas mte på finansiella kosöiader och höjningen var ett led i

ondäggningen av energibeskattiiingen och mte resultot av några nya

beräkningar av trafUcens marginalkostnader. Av näringspoUtiska skäl

undantogs dessutom den tunga trafiken från att belastos av höjningen

genom att andra skatter sänktes.

När det gäUer användningen av trafikavgifterna anser Vägverket att syftet med trafikavgifterna är att de skaU ingå i kostnadsansvaret på ett sådant sätt att de kan vara styrande för ett beteende. Detto mnebär att avgiftema i slutändan skaU avvecklas efter de har uppnått sitt syfte. Trafiktekniska föreningen framhåUer att avgiftema kan återföras tiU transportsektom utan att styreffekten påverkas särskUt mycket.

Bakgrund och skälen till mina bedömningar: Kostnadsansvaret är uppbyggt i tre delar:

-

samhäUsekonomisk margmalkostiiadsprissättning vid utnyttjandet av infrastmkturen,

-

ftiUt kostnadsansvar som genereU princip samt

-

avsteg från principen om fiiUt kostnadsansvar efter särskUd analys.

Skatter och avgifter inom transportsektom har införts av olika skäl och under en lång tidsperiod. Skälen har varit både fiskala, trafikpoUtiska och miljöpoUtiska. TrafUcslagen har behandlats olika och trafUcavgiftema mot­svarar inte aUtid trafikens kostnader. Avsteg från kosmadsansvaret har mte analyserats tillräckUgt. Det finns osäkerheter i värderingama av luftföroreningar och trafikolyckor.

Som en följd av 1988 års trafikpoUtiska beslut höjdes de rörUga infra-stmkturavgiftema och skattema för väg- och jämvägstrafiken samt inrikesflyget för att komma i nivå med de samhäUsekononuska marginal-kosttiadema. På gmnd av uitemationeUa överenskommelser mom luftfarten bedömdes det mte vara möjUgt att tUlämpa ett samhäUseko­nomiskt kosmadsansvar for det intemationella flyget. Av hänsyn tiU intemationeUa regler påverkades inte heUer sjöfartens kosmadsansvar.

För vägtrafiken finns en god överensstämmelse meUan marginalkostna­derna och bensin- och kUometerskattema vid landsvägsköming. Jämvägs­trafiken betalar enUgt utredningen för sina extema effekter genom de rörUga avgiftema. Däremot täcker de fasto banavgiftema endast en mindre del av de totala mfrastmkturkostnadema. Sjöfartens rörUga farledsavgifter överstiger marginalkostnaderna medan den fasto fyrav­giften understiger de fasto kostiiadema för mfrastmkturen.

Ett väsentUgt inslag i det trafikpoUtiska kostnadsansvar som jag

förordar är att det totala skatteuttoget från transportmarknaden bör

beaktos i större utsträckning än hittiUs. Jag är medveten om att skatter

och avgifter päverkar näringsUvets konkurrenskraft. Det betyder att

omfördelningar av skatteuttoget inom transportsektom från t.ex.

yrkestrafik tiU privattrafik måste kunna diskuteras. Andra omfördelningar

bör också kunna göras. Det primära i detto sammanhang är, enhgt min

.r-,

mening, att klarlägga möjUghetema att inom ramen för dagens skatte-

nivåer förbättra stymingen utifrån mUjösynpunkt.

Behovet av ett utvecklat kosmadsansvar kan i dag anses vara allmänt accepterat. Det beror bl.a. på den växande trafUcen, en ökad medvetenhet om trafikens extema effekter och utvecklingen inom EG. EnUgt EG-kom­missionens s.k. vitbok om trafiken kommer en ökad användning av mUjöavgifter och trängselavgifter att ske i EG under 1990-talet.

Vid en jämförelse med ländema i EG i dag har Sverige en relativt hög skattenivå mom transportsektom. Det gäUer t.ex. bensmskatten. EG-komnUssionen har dock redovisat rapporter innebärande ökade skatter mot en målnivå år 2(X)0. En anpassning tiU EG:s målnivå år 2000 medför ökade skatter också för den svenslca trafiken.

Departementspromemorian om kostnadsansvaret bedömer att konse­kvensema för det svenska kostnadsansvaret vid en EG-anpassning blir små på sUct. E)en svenska synen att kostnadsansvaret skaU baseras på samhällsekonomiska kostnader fmns inte faststäUda mom EG men principen att infrasboikturhåUarens kostnader skaU betalas av trafikan­tema tiUämpas.

Det är mgen tvekan om att Sverige kommit långt när det gäUer att genomföra en samhäUsekonomisk prissättning. De trafUcekonomiska principema om förorenarens betalningsansvar och hänsyn tiU de samhäUsekonomiska kostnadema är gmndstenar i svensk trafikpoUtik som enUgt min mening Sverige bör driva såsom medlem av EG.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

7     Ekonomiska styrmedel

Mina bedömningar:

-

En översyn av skatter och avgifter inom alla trafikslag bör bl.a. ha som inriktning att ytterligare stimulera miljöanpassade altemativ.

-

Nivån för de rörliga vägtrafikskattema bör i tillägg till trafiksäker­het och vägslitoge bestämmas utifrån målet att begränsa utsläppen av koldioxid.

-

Skatter på drivmedel skall även i fortsättningen vara ett styrmedel för att bidra till att koldioxidmålet kan nås.

Vn:s, TFB:s och SNV:s förslag: Överensstämmer i princip med mina bedömningar.

SNV:s förslag har remissbeh

Skälen till mina bedömningar: Jag anförde i min anmälan tiU komp-lettermgspropositionen år 1992 (prop. 1991/92:150 bU. 1:12 s. 14) att en översyn av användningen av ekonomiska styrmedel skuUe inledas. Dette arbete har startat.

VTI har beräknat effektema på trafikutveckUng och bensmförbmkning av bensinprishöjningen vid årsskiftet 1992/93. Beräkningama visar att trafikarbetet och bensinförbmkningen på kort sUct minskar med drygt

158

6 procent. På längre sUct minskar bensinförbmkningen ytterUgare. Ett    Prop. 1992/93:179 bensmpris på dagens nivå medför enUgt VTI att bUparkens samman-    Bilaga 2 sättning ändras i riktning mot högre bränsleeffektivitet och att bUtrafikens ökningstakt kan dämpas så att utsläppen av koldioxid fram tiU år 2000 inte överstiger 1990 års nivå. Det är enUgt min åsUct mycket viktigt att kunna använda bensinskatten i detto syfte.

Bensinpriset har betydelse för att beteenden och attityder hos trafikan­terna förändras.

Ansatsen för värderingar av luftföroreningar bör enUgt min mening ändras så att man beräknar kostnaden utifrån målen och åtgärdema för att nå målen. Den hittiUs använda metoden har varit att försöka beräkna skadekostnadema och åtgärdskostnadema for att rätto tiU skadorna. Denna metod har emeUertid en del begränsningar. Om värdena gmndas på trafikanternas preferenser är de endast relevanto om mUjöeffektema är sådana att de kan upplevas på ett meningsfijUt sätt. Detto är lättare att acceptera för t.ex. buUer än for luftföroreningar. Kunskapen om luftföroreningamas effekter är bristfälUg och det finns problem med att mäto både utsläpp och konsekvenser. När det gäUer koldioxid är det en kanske omöjUg uppgift att beräkna mUjöskadoma eller kostnaden för att återstäUa mUjön i urspmngUgt skick.

Den av mig förordade ansatsen innebär att man utgår ifrån en ekononusk analys av t.ex. drivmedelsefterfrågans priskänsUghet och faststäUer ett skuggpris på bensinen. E)etto bensinpris kan medföra att mUjömålet kan nås. Samtidigt viU jag dock nämna att även icke direkt kvantifierbara trafikpoUtiska mål, t.ex. trafUcsäkerhet, naturligtvis även med en skuggprisansats kan beaktos vid utfonnningen av bensinskatten. En minskad trafik medför också indUekt att antalet olyckor minskar i trafUcen.

VTI har genomfört en studie om ekonomiska styrmedel för att begränsa vägtrafikens utsläpp. Beräkningama visar att bensmpriset bör Ugga kvar på nuvarande prisnivå för att ha avsedd styreffekt.

Kosmadema för utsläpp som inte enbart är relaterade tiU drivmedels-förbmkningen, t.ex. kväveoxider, kan på ett effektivt sätt tos ut genom förbättrade system för mUjöklasser på fordon och drivmedel. Fordons­skatten skuUe, då tillräckUgt bra fömtsättningar för återkommande mUjöbesiktning skapats, kunna differentieras utifrån mUjöeffekter.

I princip kan stora effekter uppnås bara man sätter nivån fÖr driv­

medelsskatten tillräckUgt högt. Detto är emeUertid ingen bra metod för

att begränsa förorenande utsläpp, eftersom det ger en felaktig resursaUo­

kering i trafiksystemet. Mm utgångspunkt när det gäUer att öka använd­

ningen av ekonomiska styrmedel har varit att försöka öka precisionen i

nuvarande styming så att större hänsyn tos tiU dels olika fordons och

bränslens mUjöegenskaper, dels tiU skillnader i mUjökostnader beroende

på var och när utsläppen sker. Denna fråga är också aktueU inom

vägtelematiken därför att de tekniska och administrativa möjhghetema att

debitera t.ex. vägavgifter ökar i takt med utvecklingen av elektroniska

betalningssystem. Regionala eUer lokala avgifter kan tos ut. Två vUctiga

principer i trafikpoUtUcen kan tiUämpas bättre med avgifter, nämhgen

,

konlcurrens meUan trafikslagen och margmalkostnadsprissättiiing.

En rättvis tiUämpning av dessa principer fömtsätter att trafikantema betalar sina margmaUcostiiader. OfiilUcomUgheter i skattesystemet som mnebär bristande samband meUan kosmader och resande bör justeras. Reglema för tjänstebUsförmåner och avdrag för arbetsresor ses fÖr när­varande över i särskUda utredningar.

Det pågår för närvarande en kartläggning av EG:s regler på den indirekto beskattningens område. Jag viU betona att innan beslut kan tos om nya skatter och avgifter i Sverige måste det noga värderas hur dessa harmoniserar med EG:s bestämmelser. Jag viU också betona att den harmoniseringsprocess som pågår i EG mte kommer att upphöra nu när den Uire marknaden börjar genomföras. Det pågår en dynamisk process i EG och kraven på förändringar av svenska skatter och avgifter kommer därför att vara behäftade med en betydande osäkerhet och således vara möjUga att påverka i förhandUngama med EG.

Vid ett svenskt EG-medlemskap uppstår krav på anpassningar av olika slag på det svenslca skattesystemet. Det som är formeUt bindande t.ex. skattebasens utformning för mervärdesskatten måste vi följa. Inriktningen vad gäUer punktbeskattning är, lUcsom på mervärdesskatteområdet, att en så långtgående harmonisering skaU genomföras att de nuvarande gränskontroUema skaU kunna avskaffas.

När det gäUer skattenivån på dieselolja och bensm är EG-reglema utformade som miniminivåer. Denna nivå är fÖr bensm lägre än den nuvarande svenska skattenivån. Den 1 oktober 1993 ersätts kUometerskat-ten av en särskUd dieseloljeskatt. Det sammanlagda skatteuttoget på dieselolja i Sverige kommer då att överstiga miniminivån i EG. Något formeUt krav på anpassning av den svenska skattenivån tiU EG:s miniminivå på vare sig bensin eUer dieselolja finns inte. Däremot kan marknadsmässiga krav kräva en sådan anpassning.

Prop. 1992/93:179 

Bilaga 2

8     Vidgade försök med motoralkohol som fordonsbränsle

Min bedömning: Forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverk­samhet rörande användning av biomassebaserade motoralkoholer och biogas skall vidgas för att förbereda en introduktion.

Bakgrunden och skälen tUl min bedömning: I takt med att miljöprob­lemen kartiagts har intresset för motoralkoholer ökat, mte bara i Sverige utan även utomlands.

Alkohol som motorbränsle har tidigare studerats av MotoraUcoholkom-mittén, som lämnade sitt sluöjetänkande i november 1986 (SOV 1986:51). Kommittén ansåg att det var fuUt möjUgt att utveckla system för låg inblandning av alkohol i bensin liksom fordon som kan drivas med ren alkohol. Kommittén ansåg att tekniken borde prövas i fuUskale-fÖrsök. Vid den tidpunkten ansågs kosttiaden för alkoholframställning

160

vara så hög att det var svårt att konkurrera med bensm. Fömtsätttiingama    Prop. 1992/93:179

har förbättrats på denna punkt.

Bilaga 2

En väsentUg del i utvecklingen sammanhänger med att KaUfomien fr.o.m. år 1998 kommer att införa mycket långtgående avgaskrav. Världens bilindustri anpassar sig efter hand tiU dessa krav, vilket innebär att man överväger produlction av fordon, som kan drivas med olika blandningar av bensm och motoraUcoholer, s.k. flerbränslefordon eUer hybridfordon för el- och etanoldrift.

Regeringen har gett SNV i uppdrag att föreslå en utformning av en mUjöklassning av bensm. Uppdraget redovisades ijanuari 1993. Verket föreslår att blyet i bensui ersätts med andra ämnen.

SNV pekar på att mblandning av alkoholer i bensin minskar utsläppen av koldioxid men kan medföra andra mUjöproblem om inblandningen överstiger en viss nivå, bl.a. i form av ökade utsläpp av kväveoxider, aldehyder och flyktiga kolväten. En för hög inblandning kan också försämra körbarheten. Gränsen för oxygenatiialt i nuvarande svenska standarder för bensm är anpassad for att säkerstäUa körbarheten för bilar meUan 1976 och 1988 års modeU. EnUgt standardema tiUåts en oxygenat-halt i bensin motsvarande högst 2 viktprocent syreinnehåU. Detto motsvarar en inblandning av t.ex. etanol på 5,7 volymprocent eller metanol på 3,8 volymprocent. SNV föreslår att dessa gränser bibehåUs tiUs vidare.

Verket redovisar samtidigt möjUgheter att blanda bensuien med bl.a. alkoholbaserade tiUsatser. Dessa skuUe enUgt verkets bedömningar kunna sänka koldioxidutsläppen från trafUcen med i storleksordningen 500 000-600 000 ton.

Riksdagen har våren 1991 i det energipoUtiska beslutet (prop. 1990/91:88, bet. 1990/91 :NU40, rskr. 1990/91:373) anvisat medel tiU forsknings-, utvecklings- och demonstrations verksamhet med användning av motoralkoholer i TFB:s regi. Regeringen har också slopat skatten på oblandad etanol.

120 mUjoner kronor avsattes från energiteknUcfonden under fyra år med 30 mUjoner kronor årUgen fr.o.m. budgetåret 1991/92 för utvecklings-och demonstrationsverksamhet med användnmg av motoraUcoholer. TFB kunde därmed inleda ett omfattande utvecklings- och demonstrationspro­gram. Programmet har vid Utiedningen av budgetåret 1993/94 pågått i två år. Försöksverksamheten har hittiUs inriktots mot att använda motoralko­holer i tunga fordon, bussar och distributionsfordon i tätorter.

Resultoten är vad jag erfarit positiva, och TFB har i en lägesrapport (januari 1993) redovisat förslag tiU hur en vidgad verksamhet bör utformas. TFB anser att forsknings-, utvecklings- och demonstrations-verksamheten nu bör ges en vidare mrUctning samt omfatto försök med andra fordonstyper och mte enbart koncentreras tiU tätortsproblemen. För koUektivtrafiken i de större tätortema bör även biogas prövas.

Underlaget för bedömningar av vilka uiblandningar som är optimala på

längre sUct är bristfäUigt, och ytterUgare studier behöver därför göras.

Jag har erfarit att TFB planerar sådana studier mom ramen för de 120

mUjoner kronor som TFB disponerar för motoralkoholprogrammet.

.,.

11 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

9     Stöd till utvecklingen av el- och hybridfordon

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

Mina förslag ocb bedömningar:

-

Ett fyraårigt forsknings-, utvecklings- och demonstrationsprogram rörande användning av el- och hybridfordon för att förbereda en intt-oduktion inleds. 9 miljoner kronor avsätts för budgetåret 1993/94.

-

Möjligheten att i vissa tätorter införa ett system med miljözoner för fordon med nollutsläpp bör utredas.

SNV:s, trafUcverkens, TFB:s och NUTEK:s förslag: Överensstämmer med mina förslag. Förslaget vad gäUer mUjözoner är dock mitt eget. Bakgrunden och skälen tiU mina förslag och bedömningar: Den

tekniska utvecklingen av el- och hybridfordon är sedan ett par år tiUbaka intensiv. Orsaken är främst de successivt skärpto avgaskraven i KaUfor-nien. El- och hybridfordon ger väsentUgt lägre utsläpp än konventioneU teknik och lämpar sig särskUt bra för tätorter.

ElbUen drivs helt av lagrad energi i batterier. Den vanUgaste formen av hybridfordon drivs även den med lagrad energi i batterier. IDessa kan dock ges en längre aktionsradie genom att batteriema vid behov kan laddas under färden genom en särskUd motordriven generator t.ex. gasturbin. Volvos nya "environmental concept car" har en sådan konstmktion.

I ett flertal länder däribland Frankrike, Tyskland, ItaUen, Schweiz, Österrike och Nederländema har användningen av el- och hybridfordon kommit igång, delvis tock vare ett aktivt samhällsstöd i introduktions­fasen. Stödet omfattar i dessa läU både dUekto inköpsstöd och stöd tiU forskning och utveckling.

I Sverige har stödet hittiUs begränsats tiU medverkan i ett par niindre demonstrationsprojekt. NUTEK har nyUgen inrättot ett teknUcupphand­lingsprogram i syfte att stimulera mköp av el- och hybridfordon i Sverige. Ett flertal mttessenter har anmält sitt mttesse att medverka, däribland BUspedition AB, Postverket, Gatubolaget i Göteborg samt Stockhohns läns landsting.

Jag ser för min del ett behov av att öka samhäUsengagemanget så att vidare erfarenheter kan vmnas även i Sverige. Denna uppfattning har stöd från många inttessenter som i skrivelser, i uppvaktningar och på annat sätt redovisat sma bedömningar.

Regeringens principieUa ställningstogande om att aktivt medverka i inttcxluktionen av el- och hybridfordon motiveras firämst av mUjö- och in­dustripoUtiska skäl. IDet som således väger tungt är att en sådan medverkan kan bidra tiU att öka andelen fordon med exttemt god avgasprestanda i tätortema, en uppfatttung som även företrädare för de tte storstädema starkt betonat.

162

Forsknmgen bör förstärkas samtidigt som utvecklings-och demonsö-    Prop. 1992/93:179 tionsverksamheten ges en väsentUgt vidare inriktning och omfattning än    Bilaga 2 tidigare. Jag har därför särskUt noga analyserat de förslag TFB och NUTEK gemensamt utarbetot för el- och hybridfordon för perioden 1993-1996.

Jag föreslår att ett program för en fyraårsperiod rörande forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet genomförs i TFB:s regi. För budgetåret 1993/94 föreslås 9 nuljoner kronor avsättos. Beloppet skaU disponeras av TFB för att påbörja programmet.

Verksaniheten är långsiktig. Utgångspunkten för det fortsätto arbetet bör vara en stegvis ökning under fyraårsperioden. Nu anslås 9 mUjoner kronor. Det fortsätto arbetet bör baseras på det nämnda forsknings­programmet. Jag avser återkomma tiU regeringen om kommande års medelstiUdelning.

Det av TFB och NUTEK föreslagna forskningsprogrammet bör läggas som gmnd för arbetet. För TFB:s del innebär detto att demonstrations-verksamheten kan genomföras och utvärderas inte minst utifrån speciella svenska fömtsättningar t.ex. avseende klimatet. TFB:s programplaner Umefattar försök med både renodlade elfordon samt med el-hybridfordon (bl.a. Volvos environmental concept car).

Demonsttationsverksamheten kommer att koncentteras tiU ett par försöksområden och omfatto personbUar och distributionsfordon for enskUda och företeg.

Infrasttiikturfrågor, marknadsfrågor, attitydfrågor och andra aspekter kommer att utvärderas.

Chefen fÖr Näringsdepartementet kommer i det följande att redogöra för ökade insatser för utveckling och teknUcupphandUng av mUjöanpas­sade fordon och drivmedel. Medlen skaU tillföras NUTEK. 5 nuljoner kronor av dessa medel skaU användas för teknikupphandling av kollektiv-ttafikfordon.

Det har av min redogörelse framgått att insatsema for att utveckla ett mUjöanpassat ttafiksystem berör såväl NUTEK som har ett mdustripoU-tiskt och TFB som har ett kommunikationspoUtiskt ansvarsområde.

TFB skaU kunna stödja projekt med teknisk inriktning eUer med inriktning på bebyggelse om Tra bedömer att de har tillräckUg relevans för TFB:s systemorienterade och kommunikationspoUtiskt motiverade uppdrag.

LUcaså måste NUTEK ha möjlighet att exempelvis smdera transporttek­nik från ekonomiska eUer beteendevetenskapUga utgångspunkter om man bedömer dette vara förenUgt med industripoUtiskt motiverade uppdrag.

I vissa faU kan den mest praktislca lösningen vara att samfinansiera forskningen då erforderUga resurser inte kan mobiUseras inom en enda organisation.

Ett nära samarbete är därför enUgt min mening nödvändigt for att en sarrUad och enhetUg verksamhet skaU kunna uppnås.

Jag viU i denna del också hänvisa tiU de överväganden rörande ansvars­

fördelningen och samarbetet mellan Tra och NUTEK som regeringen

redovisat i propositionen (prop. 1992/93:170 avsnitt 6) om forskning för

.o

kunskap och firamsteg.

Den uttedning som jag avser föreslå regeringen att tiUsätte kommer även att utteda fömtsättningama for att införa mUjözoner i vissa tätorter. MöjUgheten att införa ett system for fordon med noUutsläpp bör utredas.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

10   Östersjösamarbetet om trafik och miljö

Mitt förslag: Svenska stödinsatser i Östersjöländema förbereds inom ramen för det pågående samarbetet om trafik cx;h miljö i Östersjöregio­nen (Baltic Sea Conference of Ministers of Transport). 15 mUjoner kronor skall avsattes för finansiering av svenska punktinsatser i syfte att stärka kollektivtrafiken.

Bakgrund och skälen tiU mitt förslag: I samband med ett transport­ministermöte i Stettin i Polen våren 1992 påtog sig Sverige ordförande­skapet i en arbetsgmpp om trafUc och mUjö.

Arbetsgmppens uppgift är att te fram ett underlag samt föreslå en gemensam poUtUc utifrån vilken ländema kring Östersjön är beredda att gå vidare i ett framtida samarbete om trafUcens miljöfrågor.

Den poUtiska överenskommelsen kan komma att mnehåUa förslag om bränslen och teknik, marknadslösningar med ekononuska styrmedel samt aktionsplaner utifrån de utgångspunkter och möjUgheter som gäUer i ländema.

Några konkrete förslag har ännu inte utarbetets men punktinsatser kan göras som ger en omedelbar mUjöeffekt. EnUgt min mening är en överfö­ring av svenska bussar, utmstede med partUcelfUter en mycket angelägen åtgärd. Samtidigt skuUe en optimering av motorema på befintUga bussar under ledning av svenska fordonstekniker ske. Bränsleförbmkningen på svenska bussar är väsentUgt lägre än på de bussar som används i t.ex. de baltiska stotema i dag. Upphandlingen av bussarna skaU om möjUgt ske i områden där lufkvaUteten är specieUt dåUg på gmnd av mycket avgaser från dieselfordon.

11   Åtgärder inom sjöfarten

Mina bedömningar:

-

Sverige bör, liksom hittills, vara pådrivande i det intemationella arbetet om sjöfartens miljöfrågor.

-

Arbetet med bilaterala avtal om begränsningar av svavelutsläpp fortsätter.

-

Ett uppdrag skall ges om att redovisa de tekniska och ekonomiska fömtsättningama för och konsekvensema av avgaskrav (Kh renare bränsle avseende fritidsbåtar, arbetsfartyg och vägfäijor samt andra fartyg som används enbart för Uirikestrafik.

164

Skälen tiU mina bedömningar: Sjöfartens uitemationeUa karaktär Prop. 1992/93:179 medför att åtgärder för att minska sjöfartens negativa mUjöpåverkan i aUt Bilaga 2 väsentUgt måste gmndas på intemationeUa överenskommelser och regler. Långtgående nationeUa särlösningar kan bl.a. medföra snedvridning av konkurrensen. Sverige deltar därför aktivt i det intemationella arbetet med sjöfartens mUjöfrågor inom bl.a. FN:s sjöfartsorganisation Intema­tional Maritime Organization (IMO) och i Helsmgforskommissionen (HELCOM).

Sjöfartens utsläpp av kväveoxider och svaveldioxid är mte obetydUga och kan på sikt minskas. Sverige stödjer därför arbetet mom IMO med en intemationeU mUjöbaserad minimistandard för fartygsbränslen samt utvecklingen av en ny bUaga tiU MARPOL-konventionen om reglering av luftföroreningar från fertyg. En sådan bUaga skuUe således medföra att föreskrifterna mot vattenförorening från fartyg kompletteras med föreskrifter mot fartygens utsläpp tiU luft.

Inom HELCOM har uttalats att Östersjöstotema bör eftersträva att intemationeUa regler om förorening från fartyg innehåUer regler om maxunering av svavelhalten i fartygsbränsle. HELCOM har också uttalat att bUaterala avtal om maxunering av svavelhalten i eldningsolja tiU högst 1,5 volymprocent bör kunna träffas meUan Östersjöstotema.

Inom EG pågår också arbete fÖr att minska luftutsläpp från fartyg. I mars 1992 antogs ett direktiv varigenom svavelhalten i bl.a. fartygs­bränsle för bmk inom EG minskas tiU 0,2 procent i ett försto steg.

I avvaktan på en samlad mtemationeU reglering kan bUaterala avtal med övriga Östersjöstoter vara ett sätt att snabbare få fram regler som begränsar svavelutsläppen främst från färjetrafUcen i vårt närområde. Jag har i 1993 års budgetproposition sagt att fömtsättningama för sådana avtal skaU undersökas. Jag avser att återkomma tiU rUcsdagen med en redovisning av arbetet i denna fråga.

För att undersöka möjUghetema att minska luftföroreningarna firån bl.a. fritidsbåtar och svensk mrikes sjöfart bör ett uppdrag ges. Därvid skaU fömtsättningama klarläggas att inttoducera tekniska eUer ekonomiska åtgärder tiU gmnd för nationella åtgärder och mitiativ i mtemationeUa fomm.

165

12   Åtgärder inom luftfarten

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

Min bedömning:

-

Det arbete med miljöfrågor som pågår inom de intemationella luft­fartsorganisationerna, där Sverige liksom hittiUs bör vara pådri­vande, avses bl.a. leda till intemationella överenskommelser om möjlighet till införande av ekonomiska styrmedel för att reducera flygets utsläpp tUl luft. Sådana överenskommelser finns i dag endast beträffande möjlighet till differentiering av landningsavgifter med hänsyn till buller.

-

Luftfartsverket bör, bl.a. som en del i arbetet med att uppfylla av regeringen fastställda miljövillkor för Arlanda flygplats, slutföra arbetet med förslag till miljörelaterade landningsavgifter på svenska flygplatser. I arbetet bör även behovet av en förändring av nuvarande miljöskatt på inrikes flygtrafik med hänsyn till de förändrade marknadsförhållandena beaktos.

Skälen tiU min bedömning: Luftfarten kommer enUgt prognosema i ttafikverkens miljörapporter tiU följd av förvänted ttafikökning att svara för ett ökat utsläpp av kväveoxider och koldioxid frän år 1990 tiU år 2000. Arbetet med att reducera utsläppen från flygtrafiken måste därför fortsatte med oförminskade ansträngningar.

Luftfartsverket har under de senaste åren varit pådrivande i det arbete som pågår inom Intemational CivU Aviation Organization (ICAO) och European CivU Aviation Conference (ECAC) i mUjöfrågor. Initiativen har ofta togits i samråd meUan de nordiska ländema.

Flera studier pågår nu inom dessa organisationer beträffande åtgärder for att komma tiU rätto med mUjökonsekvenser av utsläpp från flygplans­motorer. Bl.a. gäUer det skärpto certifieringsregler för nya motortyper samt möjUgheter art differentiera avgifter med hänsyn tiU utsläpp tiU luft. En sådan differentiering accepteras redan nu intemationeUt vad gäUer buUer. De pågående studierna förväntos leda tiU ändrade intemationeUa överenskommelser i denna del i mitten av 1990-talet, varigenom ekonomiska styrmedel skuUe kunna tiUämpas i mUjöarbetet även vad gäUer mtemationeU luftfart.

EnUgt ICAO:s gmndläggande riktlinjer skaU mUjöavgifter mte vara fiskala utan relaterade tiU omkostiiader. De får inte heUer snedvrida konkurrensförhåUandena meUan olika transportformer eUer hindra ett effektivt utnyttjande av existerande flygplansflotte. Jag anser att det bör vara möjUgt att nä intemationella överenskommelser om att tillåte ett system med miljöavgifter också för utsläpp tiU luft inom ramen för dessa principer och fömtsätter att Sverige fortsätter att vara pådrivande i detta arbete.

Regeringen beslutode i september 1991 om villkor enUgt Naturresurs­lagen (NRL) för anläggande av en ttedje mUbana vid Arlanda flygplats. Dessa vilUcor mnefattar även gränser för de totala utsläppen tUl luft av

166

kväveoxider och koldioxid från flygplatsen. Bl.a. mot bakgmnd av dessa villkor arbetar Luftfartsverket med att te fram ett förslag tiU mUjödiffe-rentierade landningsavgifter på svenska flygplatser. Jag anser att dette arbete är en viktig del i arbetet med att reducera flygets nuljöproblem. Det bör i dette sammanhang beaktas att fömtsättningama för utform­ningen av den avgasskatt på inrikes flygtrafik som infördes år 1988 nu har förändrats bl.a. tiU följd av beslutet om avreglering av det svenska mrikesflyget och om anslutning tiU EG:s luftfartsmarknad. De oUka åtgärder som vidtes inom flygsektom av mUjöskäl bör enbgt min mening därför ses samlat för att uppnå den störste mUjöeffekten med upprätthål­lande av övriga trafikpoUtiska målsättningar.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 2

13   Utredning om trafik och miljö

Min bedömning: En särskild utredning bör tillsättas i syfte att minska utsläppen av koldioxid från trafiken.

Skälen tiU min bedömning: Uttedningen kommer att ges vidsträckte uppgifter mom hela trafikområdet vad gäUer möjligheten att minska koldioxidutsläppen. Trafikens mUjöproblem har, som framgått av min tidigare redovisning, analyserats i ett stort antal uttedningar och studier under de senaste åren. Uttedningens uppdrag kommer därför att utformas så att det klart framgår att uppgiften främst är att bearbete, konkretisera och sammanfatte redan redovisade förslag. Då så är påkaUat, skaU uttedningen kunna genomföra egna studier.

14   Anslagsfrågor

Sjätte huvudtiteln

A.   Kommunikationsdepartementet m.m.

A 6. Östersjösamarbetet om trafik och miljö

1993/94  Nytt anslag 15 000 000 (förslag)

Jag har tidigare i min föredragning redovisat skälen tiU nutt förslag om satsningar för att stärka koUektivtrafiken i ländema kring Östersjön. Det bör ankomma på regeringen att disponera anvisade medel.

Ett nytt anslag (reservationsanslag) bör föras upp i stotsbudgeten för stödjande av den redovisade verksamheten.

167

G.   Transportforskning

Prop. 1992/93:179

Bilaga 2

G 4. Bidrag till forskning om el- och hybridfordon

1993/94  Nytt anslag    9 000 000 (förslag)

Jag har tidigare i min föredragning redovisat skälen tiU mitt förslag om forsknings-, utvecklings- och demonstrations verksamhet rörande el- och hybridfordon i Tra:s regi.

Utöver vad jag tidigare redovisat rörande syftet med verksamheten skaU medlen kunna tiU en mindre del även kunna tecka förvalttiingskost­nader i anslutning tiU genomförandet av verksaniheten.

15   Hemställan

Med hänvisning tiU vad jag hai* anfört hemstäUer jag att regeringen dels föreslår riksdagen att

1.

tiU östersjösamarbetet om trafik och miljö för budgetåret 1993/94 anvisa ett reservationsanslag på 15 000 

(XX) 

kronor,

2.

tiU Bidrag tiU forskning om el- och hybridfordon för budgetåret 1993/94 anvisa ett reservationsanslag på 9 (XK) 

(XX) 

kronor,

dels bereder riksdagen tiUfäUe att to del av vad jag anfört om

3.

en strategi för reducering av koldioxidutsläppen mom trans­portsektom (avsnitt 5),

4.

ekonomiska styrmedel (avsnitt 7),

5.

forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverkstunhet rörande användning av biomassebaserade motoralkoholer och biogas (avsnitt 8) samt

6.

åtgärder mom sjöfarten och luftfarten (avsnitt 11 och 12).

168

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanttäde den 23 febmari 1993 Föredragande: statsrådet Hömlund

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

Anmälan till proposition om åtgärder mot klimatpå­verkan m.m.

1 Inledning

Biobränslekommissionen (I 1991:01) som tillkallades i samband med 1991 ärs energipolitiska beslut lämnade i november 1991 delbetänkandet (SOU 1991:93) El frän biobränslen. Förslagen i betänkandet behancUades av riks­dagen våren 1992 (prop. 1991/92:97, bet. 1991/92:NU25, rskr. 1991/92: 271). I september 1992 lämnade kommissionen sitt slutbetänkande (SOU 1992:90) Biobränslen för framtiden. Kommissionens sammanfattning av slut-betonkandet bör fogas till protokollet i detto ärende som bilaga 3.1. Betänkan­det har remissbehandlats. En förteckning över remissinstansema och en sam­manstäUning av renussyttrandena finns tillgängliga i Jordbruksdepartementet (dnr 1816/92).

Kommissionens forslag har nära anknytning tiU angelägna, gmndläggande frägor som rör klimatförändringar och hur de påverkas. De bör därför behand­las i detta sammanhang.

Dämtöver har skrivelser från kommuner, foretag och organisationer kom­mit in tiU Jordbruksdepartementet rörande de oUka firågor som behandlas i det­ta sammanhang.

Mina förslag och bedömningar innebär

-

ett stöd på 10 mUjoner kronor om året under tre är tiU ett utvecklings­program för att förbättta miljöprestanda hos mindre parmcentraler och villapannor för biobränsle,

-

ett stöd på 15 miljoner kronor om året under tte år för utveckling av ny teknik for framställning av etanol ur ceUulosarik råvara,

-

en uttedning om hur jordbmket cx;h skogsbmket mest effektivt kan bidra tiU ett minskat nettoutsläpp av koldioxid,

-

ett reducerat mvesteringsstöd till biobränslebaserade kraftvärmeverk där det huvudsakliga bränslet består av vissa sorterade avfallsfrak­tioner,

-

att investeringsstödet tiU biobränslebaserade kraftvärmeverk skaU kun na umyttjas även under budgetåret 1996/97,

-

att fömtsätmingama för att minska emissionema av kolväten vid eld­ning av biobränslen i villapannor och kaminer utteds.

169

2 Jordbrukets och skogsbrukets roll i klimatsystemet   °p- 1992/93:179

Bilaga 3 

2.1  Bakgrund

Högre liv pä jorden är beroende av fotosyntesen. Fotosyntesen är de gröna växtemas förmåga att bygga upp kolhydrater och andra organiska föreningar från luftens koldioxid med hjälp av energin i solstrålningen. Den koldioxid som tos upp av växtema frigörs när de dör och bryts ned i ett naturUgt krets­lopp. Samtidigt frigörs dä energi. Det är en del av energin i detta kretslopp som djur och människor utnyttjar när växtdelar används som föda. Detsamma gäller när biomassa används som bränsle.

Syftet med jordbruk och skogsbmk är att umyttja ekosystemet effektivt för att av biomassa skapa föda, foder, biänslc eUer andra prcxlukter. Genom män­niskan kan de tillvaratas effektivare än vad som är möjUgt i ett naturligt eko­system. Av vår modema syn på detto brukande följer ett ansvar for att brukan­det av naturresurser bedrivs långsiktigt och uthåUigt. Ett uttryck för detta är att marken inte får åsamkas skador som äventyrar dess framtida produktions­förmåga. Detta kräver goda kunskaper.

Den helt övervägande delen av världens Uvsmedel produceras i jordbmk. Fömtsätmingama for jordbmk cx;h skogsbmk dikteras i stor utsträckning av klimatet. Därför är vi aUa beroende av att de klimatiska fömtsätmingama för jordbruk och skogsbmk inte försämras.

En snabbt förstärkt växthuseffekt kan ge omfattande negativa effekter på ekosystemen sett från människans behov av försörjning. Med dagens kun­skapsnivå är det inte möjligt att kvantitativt bedöma dessa konsekvenser. Trots den rådande osäkerheten måste de farhågor som forskningen anger eller antyder tos på allvar.

Jordbmkets och skogsbmkets största betydelse för koldioxidbalansen är att dess produkter i stor utsträckning kan ersätta fossila bränslen, både som energikäUa och som råvara for olika produkter. Därmed minskar behovet av att utvinna fossila bränslen och biosfären tiUfÖrs inte ytterligare kol.

I biosfären fmns kol bundet bl.a. i växtmassa och i markens mull. Från klimatsynpunkt är det en fördel att denna mängd ökar. En hög muUhalt är även positiv för markens bördighet. Särskilt skogsekosystemen rymmer en stor mängd växtmassa. Skogen binder därmed stora mängder kol. En god skogsvård med syfte att öka markens avkastning förstärker detta förhåUande.

Det hävdas från vissa håll att särskilt skogsbmket borde koncentreras helt på att bygga upp en stor växtmassa för att binda så mycket kol som möjUgt. En sådan ansats ger inte någon långsiktig lösning på det underliggande pro­blemet utan endast en kort respittid. DärtUl kommer att ett ökat förråd av växt­massa i skogen jämfört med naturskogar normalt måste vara en effekt av en god skogsvård som i sin tur fömtsätter ett lönsamt skogsbruk. Att införa resttiktioner för uttag av industriråvara och biobränsle av detta skäl skulle vara kontraproduktivt från koldioxidsynpunkt. Däremot är det ändamålsenUgt att, i syfte att främja en ökad produktion av råvaror som ersätter fossila brän­slen, bygga upp ett ökat förråd av växtmassa inom ramen för ett långsUctigt

170

bärkraftigt jordbmk och skogsbruk.

Vid sidan av vattenånga cx;h koldioxid är metan och dikväveoxid de vUc­tigaste växthusgasema. För båda dessa gäller att jordbmket står för en märk­bar andel av utsläppen.

Den vUctigaste metankäUan i det svenska jordbmket är husdjuren, främst den metanbildning som sker i våmmen hos icUsslare. Metanbildningen kan påverkas bl.a. genom ändrad utfoching (Kh uppfödningsintensitet. Dessa åtgärder har dock vidare aspekter som inte har belysts tillräckligt. Det finns därför anledning att ytterUgare studera denna fråga. Dessa smcUer faller inom ramen för verksamheten vid Sveriges lantbruksuniversitet.

Våtmarker är en annan käUa nU metanbUdning. Våönarkema är värdefuUa biotoper for växter och djuroch fungerar även som biologiska filter som hind­rar läckage av näringsämnen. Att påverka dessa ekosystem enbart i syfte att minska metanavgängen skulle därför kunna leda till stora negativa effekter. En sådan handlingslinje är därför tveksam.

En felaktig användning av kvävegödsel i form av naturgödsel eUer handels­gödsel kan leda till bildning av växthusgasen dikväveoxid. Helt avgörande för hur mycket dikväveoxid som avgår är vilken mängd lättiösligt kväve som är tillgängligt i prcxessen. Det är därför väsentiigt att fullfölja pågående och planerade ätgärder för att minska kväveförlustema inom jordbmket. Bland dessa kan nämnas det år 1988 startode forsknings- (x;h utveckUngsprogram-met för att minska de skacUiga miljöeffektema av användning av naturgödsel. Under de senaste åren har ny teknik togits fram som möjliggör spridning av naturgödsel med bättte precision och i bättte takt med grödomas näringsbe­hov. Programmet finansieras bl.a. med miljöavgifter på handelsgödsel.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

2.2 Jordbruk och skogsbruk som resurs i klimatarbetet

Min bedömning: NUTEK, Statens naturvårdsverk och Sveriges lantbmksuniversitet bör ges i uppdrag att göra en samlad uttedning om hur jordbmket och skogsbruket mest effektivt kan bidra tiUett minskat nettoutsläpp av kolcUoxid.

Skälen för min bedömning: Produkter från jordbmk och skogsbmk kan ersätta icke fömybara prcxlukter inom olika områden i samhället. Jord­bruket och skogsbmket måste med dessa utgångspunkter umyttjas som resur­ser i miljöarbetet När det gäUer målet att minska koldioxidutsläppen har såle­des dessa sektorer en nyckeholl.

Biobränslekommissionen har visat pä en stor potential för produktion av biomassa för energiändamål. Den drar slutsatsen att tiUgångama inte utgör någon begränsning fÖr användning av biobränslen inom bostads-, service-och industrisektorerna. I enlighet med sina direktiv har kommissionen dcx;k

171

inte behandlat den möjUga firamtida användningen av biobränslen inom trän-    Prop. 1992/93:179

sportsektom.

Bilaga 3

Enligt min mening är det angeläget att det görs en översiktUg, samlad be­dömning av de olika källoma och marknadema för biobränsle, särskilt med hänsyn tUl deras positiva effekter sedda från klimatsynpunkt. Av särskilt in­tresse är viUca användningsområden som är samhäUsekonomiskt mest kost­nadseffektiva. I detto sammanhang bör även olika metcxler för massaproduk­tion och materialåtervinning belysas. Chefen för Jordbruksdepartementet har därför för avsUct att i annat sammanhang föreslå regeringen att NUTEK, Naturvårdsverket och Sveriges lantbmksuniversitet får i uppdrag att göra en samlad uttedning om hur jordbmket (x;h skogsbruket mest effektivt kan bidra till ett minskat nettoutsläpp av koldioxid. Jag har i denna fråga samrått med chefen for Näringsdepartementet och chefen for MUjö- och naturresursdeparte­mentet.

3 Främjande av biobränslebaserad kraftvärmepro­duktion

3.1  Utgångspunkter

Sveriges eUaaftproduktion baseras till övervägande del på vattenkraft och kärnkraft. Mindre än 5 % av eUcraften är baserad på förbränning av bränslen. Hittills har endast en mindre andel av detto bränsle utgjorts av biobränsle.

I 1991 års energipoUtiska beslut (piop. 1990/91:88, bet. 1990/91:NU40, rskr. 1990/91:373) uttalades bl.a. att energipoUtUcen bör urf"ormas sä att den stimulerar dU en ekonomiskt försvarbar utbyggnad av ny kraft som är gmn­dad pä fömybara energislag cx;h som utnyttjar teknik med hög energieffek­tivitet såsom kraftvärme. För att åstodkomma detto tiUsane regeringen Bio­bränslekommissionen med uppgift att bl.a. lämna förslag till ätgärder för att stärka biobränslenas konkurrenskraft. Riksdagen har med utgångspunkt i kommissionens förslag beslutat om ett sammanlagt stöd på 625 miljoner kronor för att påskynda utvecklingen av teknik som förbätttar fömtsätt­ningama för kommersieU användning av biobränslen.

Riksdagen beslutade vidare att infora ett investeringsstöd på 4 000 kr per instollerad kW elproduktionskapacitet. Stödet ges på vilUcor att biobränslen svarar för den huvudsakliga energiförsörjningen. Det innebär i praktiken att anläggningsägaren förbinder sig att under minst fem år ha en faktisk använd­ning av biobränslen på minst 85 % av den totala bränsleförbmkningen i den biobränsleeldade pannan. För stödet har avsatts sammanlagt 1 miljard kronor för en femårsperiod från den 1 juli 1991. Stödet administteras av NUTEK. Hittills har beslut fattots om stöd tUl biobränslebaserad kraftvärme omfattande sammanlagt ca 500 miljoner kronor. Dessutom fmns ansökningar om stöd omfattande ca 600 miljoner kronor. Detta innebär att ansökningama, om de uppfyller kraven för stöd, kommer att kunna to i anspråk återstående stödut­rymme.

172

Investeringsstöd har hittills lämnats enbart till anläggningar med biobrän­slen som huvudsakligt bränsle. När stödet infördes anfördes att sorterade avfallsfraktioner som miljömässigt är jämförbara med biobränslen bör Uk­stäUas med biobränslen i detto sammanhang. Däremot skuUe stöd inte lämnas till anläggningar där torv svarar för den huvudsakliga bränsleförsörjningen. Det har dcx:k ännu inte bestämts vilka krav som skaU stäUas på avfallsfraktio­ner för förbränning.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

3.2  Ett reducerat investeringsstöd för vissa sorterade av­fallsfraktioner

Min bedömning: Reglema för investeringsstödet till kraftvärme änd­ras så att ett reducerat stöd kan lämnas tiU anläggnmgar där det huvud­sakliga bränslet består av vissa sorterade avfallsfraktioner.

Biobränslekommissionens förslag överensstämmer i stort sett med min bedömning.

Remissinstanserna: Samtiiga remissinstanser som har ytttat sig i frågan tillstyrker att bidrag skaU kunna ges for anläggningar som umyttjar vissa brän­slefraktioner av sorterat avfall. Bl.a. Svenska Renhållningsverksföreningen är tveksam till om det finns motiv för en så långt gående sortering som den som förordas i kommissionens slutbetänkande. 1 stället förordas en modell där, fömtom miljöskadligt material som aUtid skaU sorteras ut, sorteringen av­görs med beaktande av avsättningsmarknadema och de lokala och regionala resursema för behancUing.

Skälen för min bedömning: 1 budgetpropositionen 1990 anfördes bl.a. att källsortering skall utvecklas sä att allt avfall som lämnas till slutbe­handling är uppdelat i gmpper som möjliggör en frän miljö- och resurshus­hållningssynpunkt lämpligt omhändertagande av avfallet. Vidare anfördes att förbränning cx;h deponering av osorterat avfall i allt väsentligt skall ha upp­hört vid utgången av 1993. Riksdagen hade ingen erinran häremot (prop. 1989/90:100 bil. 16, bet. 1989/90:JoU16, rskr. 1989/90:241).

I likhet med vad som är faUet vid aU storskaUg, bränslebaserad värmepro­duktion är det vid användning av avfaU som bränsle angeläget att i första hand utnyttja möjUghetema tUl kraftvärmeprcxiuktion. Med väldefinierade bränsle­fraktioner förbätttas de tekniska och miljömässiga fömtsätmingama att utnytt­ja avfall som bränsle i kraftvärmeproduktion.

I en promemoria som har upprättots av Naturvärdsverket som underlag för Biobränslekommissionen redovisas en skiss till systemlösning för källsorte­ring. Enligt denna skall miljöfarligt avfall cx;h annat specialavfall sorteras ut för särskild behancUing. Vidare skall rena material eller rena bränslefraktio­ner, t.ex. spillvUke, sorteras ut för materialåtervinning eller energiutnyttjan­de. Fuktigt material med biologiskt urspmng, t.ex. köksavfaU, utsorteras för

173

kompostering eller för biogasproduktion. Återstoden består dels av avfaU som inte lämpar sig for återvinning, förbränning eller biologisk behancUing, dels av en torr blandad bränslefraktion. Ett sådant system skulle enUgt Naturvårdsverket ge två bränslefraktioner, en ren bränslefraktion och en blandad bränslefraktion. Den rena fraktionen bör kunna bettaktas som ett bio­bränsle jämförbart med skogsavfall. Den blandade bränslefraktionen har ett relativt högt bränslevärde och lämpar sig väl för förbränning och energiut­nyttjande. Fömtsatt att den blandade bränslefraktionen tas fram genom en utbyggd sortering enligt den i promemorian skisserade modellen, borde stödet enligt Naturvårdsverket kunna lämnas med ett reducerat belopp enligt en schablon, t.ex. 75 % av vad som gäller vid eldning med rena biobränslen. Jag anser att det är angeläget från resurshushållningssynpunkt att komp­lettera reglema för det nuvarande stödet sä att det framgår att kraftvärme­anläggningar avsedda för blandade bränslefraktioner av det slag som nämns i Naturvårdsverkets promemoria blir berättigade till ett stöd på en reducerad nivå. Det ankommer på regeringen att besluto närmare föreskrifter för stödet.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

3.3   En förlängning av tiden för investeringsstöd till bio­bränslebaserad kraftvärme

Min bedömning: Anslaget till investeringar i anläggningar för bio­bränslebaserad kraftvärmeprcxiuktion bör kunna utnyttjas även under budgetåret 1996/97.

Biobränslekommissionens förslag överensstämmer med min bedöm­ning. Dessutom föreslår Biobränslekommissionen att ramen för stöd utökas med 200 miljoner kronor.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstansema stödjer Biobränsle­kommissionens förslag. Kommerskollegium anför att det är osäkert om stö­det kommer an tUlåtas vid ett EG-medlemskap samt att det är tveksamt om stödet ryms inom de ramar som föreslås i utkastet till ny subventionskod in­om GATT. NUTEK anser att en utvärdering av bl.a. bidragssystemet tiU biobränslebaserad kraftvärmeprcxiuktion bör awaktas innan beslut fattos om ytterligare bidrag tUl kraftvärme. Konkurrensverket är principiellt negativt tiU statliga subventioner som hotar att snedvrida konkurrensen. Kraftsam anser att stödet skulle komma bättte tiU pass om det försköts längre fram i tiden tUl dess utbyggnader av ny kraft behövs.

Skälen för min bedömning: Motivet för stödet tUl biobränslebaserad kraftvärme var då det beslutodes år 1991 att det, i avvaktan på en internatio­nell samordning, behövdes andra styrmedel än koldioxidskatt på fossila brän­slen vid elgenerering för att främja de fömybara energislagen cx;h kraftvär­men. Fortfarande har någon sådan samordning inte skett.

Biobränslekommissionens analyser visar att investeringsstödet är en nöd-

174

vändig fömtsättning för en fortsatt utbyggnad av biobränslebaserad kraft-    Prop. 1992/93:179 värme under 1990-talet. Kommissionen ser det som en fördel om stödet fär   Bilaga 3 samma sluttidpunkt som det särskilda stödet för främjande av biobränslean­vändningen. En samverkan mellan de båda stödsystemen kan nämligen kom­ma att krävas i samband med vissa större demonsttationsprojekt.

Ett motiv för stödet är att en fortsatt övergång tiU biobränslebaserad kraft­

värme är nödvändig för att nå mål som ställs upp för att motverka en klimat-

=-

försämring. Fömyelsen av energisystemet är en prcKess på mycket lång sikt.

Det är därför angeläget att detto arbete mte avbryts även om kraftbalansen för

närvarande är stark. Investeringsstödet utgör med dagens prisnivå för el och

bränslen en nödvändig stimulans for att åstadkomma en sådan fortsatt över­

gäng.

För närvarande är det ingen brist på medel för investeringsstöd. Med hän­syn härtill och till att stödet inom kort skall utvärderas av NUTEK avser chefen för Jordbmksdepartementet att återkomma till frågan under nästo budgetår. Tiden for vilken stödet skaU kunna lämnas bör mot denna bakgmnd föriängas med ett år, dvs. till utgången av budgetåret 1996/97.

4 Förbättrade miljöprestanda i mindre biobränsle­pannor

4.1  Utgångspunkter

Vid sidan av läckage vid utvinning och ttansport av naturgas är ofullständig förbränning den vUctigaste källan till utsläpp av metan cx;h ancha kolväten i energiförsörjningen. Detto gäller främst vid eldning av fasta bränslen i minche pannor.

Vedanvändningen i vUlapannor har bedömts omfatta 10-12 TWh om året. Den är en vUctig del av energiförsörjningen i vårt land. En stor del av befint­liga vedpannor cx;h vedkaminer har dåliga miljöprestanda beroende på ofull­ständig förbränning. Dette ger dålig verkningsgrad och orsakar stora utsläpp av kolväten.

Vid förbränning av biobränslen i större anläggningar blir problemen gene­reUt sett betycUigt mindre. Naturvårdsverket har dock i en särskild rapport redovisat undersökningsresultat som pekar på stora skiUnader i utsläpp av växthusgasen metan frän både viUapannor och panncentraler. Vkl förbränning av biobränslen ger rostpannor, som är en vanlig panntyp i mindre panncentra­ler, betydligt högre värden än de virvelbäddspannor som blir alltmer vanUga i större panncentraler. Halten av metan speglar även haltema av andra flyktiga organiska ämnen som eten, propen m.fl. ämnen. Dessa ämnen ingår som en viktig komponent vid bildningen av bl.a. marknära ozon som skadar växtiig­heten. Dessutom är ozon en växthusgas. 1 flera rapporter betonas även de häl­sorisker som utsläpp av flyktiga organiska ämnen kan medföra, bl.a. cancer.

Endast en liten del av de panncentraler som inte är anslutna till Qärrvärme är baserade på biobränslen trots att beskattningen av fossila bränslen ger bio-

175

bränslen en kostnadsfördel. En övergäng till biobränslen är angelägen sett fiån kUmatsynpunkt. Den fär dock inte ske tiU priset av försämrade mUjö- och hälsoförhällanden. Det fmns ciärför anledning att vidta särskilda åtgärder.

Chefen för Näringsdepartementet kommer senare denna dag att föreslå ett stöd för ansluming av gmpp- cx;h blockcenöaler och småhus till större fjärr­värmenät. 1 sådana större panncenttaler kan höga miljöprestanda uppnås. Dessutom ger större nät möjligheter tiU umyttjande av kraftvärme.

När det gäller mindre panncenttaler och friliggande byggnader i glest be­byggda områden finns ofto inte denna möjhghet I många fall är det i sådana områden som utbudet av biobränsle är särskUt stort. Jag bedömer därför att det även i fortsättningen kommer att finnas ett stort inttesse av att umyttja bio­bränsle i sådana områden. För att detto skall kunna ske miljömässigt bänre än för närvarande bör dcx;k vissa åtgärder vidtos. Jag tar upp dem i det följande.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

4.2   Ett utvecklingsprogram för mindre panncenualer för biobränsle

Min bedömning: Ett tidsbegi-änsat utvecklingsprogram bör startas för att utveckla en ny generation förbränningsanläggningar för biobrän­slen med bättte miljöprestanda. 10 miljoner kronor om året bör avsättas för detta ändamål. NUTEK bör ansvara för fördelningen av dem.

Biobränslekommissionens förslag överensstämmer med min bedöm­ning vad gäUer behovet av utvecklingsinsatser.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser påtalar behovet av förbättring av förbränningstekniken för mindre anläggningar, främst av miljöskäl. NUTEK anger att en samlad insats planeras i fråga om biobränslen för villapannor och med en storlek upp till ca 10 MW.

Skälen för min bedömning: En förbättring av både mindre panncent­ralers och vedpannors miljöprestanda är angelägen. Mindre panncentraler ger, som jag har nämnt i det föregående, ofta en något sämre förbränning än större med förhöjda halter av koloxid (x;h kolväten som följd. Biobränslekommissio­nen anger att teknisk utveckling äi en väg att förbättta både miljöprestanda och ekonomi. Särskilt tekniken för reglering och styming av processen anses kräva ytterligare utveckUng. En övergång tiU föräcUade biobränslen är en an­nan positiv väg enligt kommissionen. En teknisk utveckling av panncenttaler kan väntos ge resultot som även kan bidra tiU en förbättring av de miljögod­kända vedpannomas miljöprestanda. Det fmns därför anledning att bedriva utvecklingsarbetet för båda kategoriema i ett samlat program.

Förhållandevis små insatser har gjorts för att utveckla mindre pann­centtaler och vedpannor. Detta talar för att stora framsteg kan göras med rimliga utvecklingsinsatser. NUTEK bör mot denna bakgmnd utarbeta ett samlat program som inriktas på såväl miljöprestanda som kostnadseffektivi-

176

tet. Programmet bör ses som ett komplement tiU övriga insatser inom områ­det. Det bör innehålla ett utveckUngsstöd riktot tiU tillverkningsindustrin och bör omfatta pannor, mätteknik, reglerteknUc, automatisering m.m. Även ut­veckling av specifUca konstmktionshjälpmedel bör kunna stödjas. Jag beräk­nar statens kostnader för programmet riU 10 miljoner kronor om året under en treårsperiod. Chefen for Jordbruksdepartementet har for avsUct att senare före­slå regeringen att NUTEK får detta uppdrag.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

4.3   Ett program för minskat kolväteutsläpp från vedeld­ning i småhus

Min bedömning: Naturvärdsverket, NUTEK och Stotens provnings­anstalt bör ges i uppdrag att utreda fömtsätmingama att minska emissio­nema av kolväten vid eldning av biobränslen i villapannor, kaminer och liknande anläggningar.

Skälen för min bedömning: Det finns i Sverige mer än 100 000 pan­nor för ved som inte är miljögcxikända. Många av dem är äldre dubbelpannor för olja och ved, ofta med undermåliga miljöprestonda vid vedeldning. Det beror på en kombination av dåUg konstmktion, dålig instollation och bristan­de kunskaper om hur de skall användas. Fömtom höga kolväteutsläpp har sädana anläggningar mycket dålig verkningsgrad och i många fall även högre brandrisk än normalt.

Med modema miljögocUcända pannor som kombineras med ackumulator­tank reduceras utsläppen av kolväten kraftigt. Kommunema har möjlighet att i samband med bygglovsprövning för nyinstallation i tätort kräva mUjögodkän-da pannor. Utanför tätorter ställs inga krav på mUjögodkännande. För befint­liga anläggningar kan kommunen ställa krav om vedeldningen i det enskilcte fallet orsakar sanitär olägenhet. Kolväteutsläpp sker (x:ksä vid eldning i öpp­na spisar, eldning av trädgårdsavfall och grillning i träkolsgrillar. Naturvärds­verket utteder inom ramen för handlingsprogrammet Miljö 93 effektema av de nuvarande utsläppen vid småskalig förbränning.

Jag anser att det med utgångspunkt i bl.a. detto hancUingsprogram bör ut­redas fömtsätmingama att minska emissionema av kolväten vid eldning av biobränslen. Naturvårdsverket, NUTEK och Statens provningsanstalt bör ges i uppdrag att göra denna uttedning. Chefen for Jordbruksdepartementet har för avsUa att senare återkomma tiU regeringen med förslag tiU ett uppdrag. Jag har i denna fråga samrått med chefen for Näringsdepartementet, chefen för Miljö- och naturresursdepartementet och stotsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

12 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

177

5 Utveckling av ny teknik för etanolframställning

Prop. 1992/93:179 Bilaga 3

Mitt förslag: Forskningsprogrammet för alternativa drivmedel bör kompletteras med ett stöd for utveckling av de nya teknikema så längt att de gär att tillämpa kommersiellt. Stödet som bör uppgå till 15 miljo­ner kronor om året bör fördelas av NUTEK.

Skälen för mitt förslag: För närvarande lämnas stöd till energirelate-rad ttansportforskning från nionde huvudtitelns anslag Bioenergiforskning. Stödet uppgår tUl ca 4 miljoner kronor om året. Det lämnas främst tiU forsk­ning om ny teknik för etanolframställning. Dessutom bichar Energiteknikfon­den med ca 4 miljoner kronor om året tiU ett koUektivforskningsprogram med Stiftelsen Svensk etanolutveckling.

Sulfitiut har tidigare varit en vUctig råvara for etanolframstäUning. Sulfitme­toden har emellertid till stor del ersatts med andra metoder. Andra råvaror som har varit aktuella för etanolframställning är jordbruksgrödor, t.ex. vete, sockerbetor och potatis. Av olika skäl har det emellertid varit svårt att to tUl vara de möjUgheter som har funnits att använda dessa produkter för etanol-framstollning. En förklaring är atf världsmarknadspriset på etanol sedan flera år är pressat, bl.a. som en följd av det överskott som uppkommer genom destillering av överskottsvin inom EG. Denna prisnivå har visat sig alltför låg för att uppnå lönsam etanolprcxiuktion från jordbruksgrödor även om man tar hänsyn tUl att det vid processen uppkommer biprcxlukter som kan säljas som djurfoder. Detta är en förklaring tUl att den befintiiga demonsttationsanlägg-ningen för etanolprcxiuktion i Lidköping inte används för närvarande.

De råvaror som beräknas ge lägst framställningskosmader är sägverksav-fall, skogsflis, flis från energiskog samt andra cellulosarika, bUliga råvaror såsom halm och pappersrika avfallsfraktioner. Användningen av sådana råva­ror fömtsätter att ceUulosan kan sönderdelas till jäsbara scKkerarter. TeknUcen för sådan sönderdelning med hjälp av syror har på senare tid vidareutvecklats i ett forskningsprojekt med svenslca och kanadensiska intressen. Den har än­nu inte demonstrerats i stor skala.

Genom ett flerårigt forskningsprogram vid Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] har ett genombrott gjorts vad gäller enzymatisk sönderdelning av cellulosa. Sådan sönderdelning ger högre utbyte av jäsbart socker än vid sönderdelning med syra. Därmed fmns det möjUgheter tiU lägre kosmader för processen. Dessut­om har framsteg gjorts när det gäUer tiUverkning av etanol av sådana socker­arter som inte är jäsbara med vanlig jäst. Dessa sockerarter bildas vid sönder­delning av hemicellulosa som också ingär i ved, halm och andra råvaror. Eftersom dessa processer som biprodukt ger ett lignin- eller träpulver som kan ersätto kolpulver i vissa kraftvärmeanläggningar, kan betydande positiva samverkanseffekter mellan etanolframställning och biobränslebaserad kraft-värmeproduktion fmnas.

För att utvecklingen skall kunna gå vidare behöver de nya teknikema stu-

178

deras för samtliga processteg i ett sammanhang och i större skala. Vidare kan   Prop. 1992/93:179 det vara värdefullt att redan nu göra försmdier av fullskaleanläggningar bl.a. i   Bilaga 3 syfte att finna vägar att optimera produktionskosmadema.

Sverige har rika tiUgångar på cellulosarika råvaror, främst i skogen. Där­med fmns goda fömtsättningar att bygga upp en konkurrenskraftig etanolpro-duktion jämfört med länder som saknar dessa råvaror. En läg framställnings-kosmad är en vUctig fömtsätming för en inttcxluktion av etanol som drivmedel i större skala. Av dessa skäl bör den pågående utvecklingen stimuleras.

Det nuvarande statiiga stödet för energUelaterad ttansportforskning m.m. bör mot denna bakgmnd kompletteras med ett stöd till främst dyrbar utmst­ning såsom laboratorieanläggningar och pilotanläggningar för framstäUning av etanol från cellulosa. Begränsade medel bör kunna användas för förpro­jektering av fullskaleanläggnuigar. En viss förstärkning av nuvarande forsk­ningsprogram bör ske for att ge möjlighet att engagera doktorander i projek­ten.

Jag bedömer att det for de insatser jag nu har förordat behövs 15 miljoner Icronor om året under en tteårsperiod.

6 Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle att to del av vad jag har anfört om

1.

jordbmket och skogsbmket som en resurs för att förbättra klimat­förhållandena (avsnitt 2.2),

2.

främjande av biobränslebaserad kraftvärmeprcxiuktion (avsnitt 3),

3.

utvecklingsprogram för mindre panncenttaler för biobränsle och för minskat kolväteutsläpp från vedeldning i småhus (avsnitt 4),

4.

utveckling av ny teknUc för etanolfiamställning (avsnitt 5).

7 Anslagsfråga för budgetåret 1993/94 NIONDE HUVUDTITELN J. Biobränslen

J 1. Bioenergiforskning

1 prop. 1992/93:170 om forskning för kunskap CKh framsteg har regeringen under denna anslagsmbrik föreslagit riksdagen bl.a. att för budgetåret 1993/94 anvisa ett reservationsanslag på 51 377 000 kr. Mot bakgmnd av vad jag har förordat i det föregående (avsnitten 4.2 och 5) bör ytterligare 25 miljoner kronor anvisas.

179

Hemställan

Prop. 1992/93:179

Jag hemstäUer att regeringen föreslär rUcsdagen

i aga

att under reservationsanslaget Bioenergiforskning för budgetåret

1993/94 anvisa 25 000 000 kr utöver vad som har föreslagits i prop.

1992/93:170.

180

Biobränslekommissionens sammanfattning av be-   Pop. i992/93:i79 tänkandet (SOU 1992:90) Biobränslen för framtiden    ''a 3.1

Bakgrund

Gmnden for Biobränslekommissionens arbete är den s.k. energiöverenskom­melsen ijanuari 1991. Syftet med överenskommelsen var att skapa en långsUc­tigt håUbar gmnd för energipoUtiken. Tidpunkten för kämkraftsawecklmgens start och takten i dess genomförande gjordes avhängig av resultaten av elhus-håUningen, tillförseln av el från miljöacceptobel kraftproduktion och möjlig­hetema att behåUa intemationellt konkurrenskraftiga elpriser.

1 överenskommelsen ingick att en biobränslekommission skulle tillkallas för att analysera de långsiktiga fömtsättningama för en ökad kommersiell användnmg av biobränslen samt läinna förslag tiU åtgärder för att stärka bio­bränslenas konkurrenskraft. En prioriterad uppgift för kommissionen var att redovisa förslag om samordning och förstärkning av utveckUngsinsatsema för biobränslen, med särskild inriktning på teknUc for prcxluktion av el. För sådana insatser under en femårsperiod avsattes ett belopp av 625 miljoner kronor.

1 november 1991 lade Biobränslekommissionen fram förslag om riktiinjer för användningen av dessa medel för utvecklingsinsatser i delbetänkandet El från biobränslen (SOU 1991:93). Förslaget innebar att merparten av resurser­na skulle användas för stöd till demonsttation av teknik för elproduktion, i första hand i kraftvärmetillämpningar.

Kommissionen föreslog att stödgivningen skulle handhas av en särskild programstyrelse knuten till Närings- och teknUcutvecklingsverket (NUTEK), som svarar för övrigt stotiigt stöd till utveckling av biobränsleteknUc. NUTEK svarar cx;kså för det stöd till investeringar i anläggningar för kraftvärmepro­duktion med biobränslen som infördes år 1991. För investeringsstödet gäller en medelsram av 1 miljard kronor under fem år.

På gmndval av kommissionens förslag infördes det nya utvecklingsstödet den 1 juh 1992. Stödet gäller under femårsperioden 1992/93-1996/97 inom en medelsram av 625 miljoner kronor.

Arbetets inriktning

I slutbetänkandet redovisar Biobränslekommissionen resultotet av sitt arbete i övrigt. Detto arbete har syftot tiU att klargöra möjlighetema till ökad använd­ning av biobränslen för produktion av el och värme. Den potentiella mark­naden har analyserats i olika tidsperspektiv. Kommissionen har också sökt att klarlägga hindren for ökad biobränsleanvändning. Sänkild uppmärksamhet har ägnats ät resursbasen, möjliga miljömässiga och ekologiska resttiktioner samt den tekniska utveckUngen.

Kommissionens uppdrag oinfattar biobränslen i form av ttädbränslen -inkl. massaindusnins avlutar - och energigrödor samt vissa sorterade avfaUs-

181

fraktioner. Också torv har behandlats, eftersom torven kan ses som en   Prop. 1992/93:179

fömybar energiresurs.

Bilaga 3.1

Kommissionen har inte behandlat frågor om användning av biobränslen för framställning av drivmedel for transporter, t.ex. etanol. Inte heller behand­las den småskaUga användningen av ved m.m. i småhus. Arbetet har alltså inriktats främst på biobränslen för kommersieU produktion av el och värme inom industrin, de kommunala fjärrvärmesystemen och andra anläggningar för gemensam uppvärmning i tätorter.

Det internationella perspektivet

När stöd till biobränslen infördes i Sverige mot slutet av 1970-talet var det framför allt deras egenskap av inhemsk energiresurs som utgjorde motiv för stödet. I dag framstår emeUertid klimatfrågan som huvudmotivet. TiU skiUnad från de fossila bränslena ger biobränslena inget nettoutsläpp av koldioxid till atmosfären vid förbränning och bidrar alltså inte till den s.k. växthuseffekten. KUmatfrågan är tUl sin natur global.

Även i övrigt anser kommissionen att det tidigare nationella perspektivet på biobränslefrågoma måste vidgas. Det förekommer redan nu import av bio­bränslen till Sverige, cx;h importen väntas öka. Sverige kommer genom EES-avtalet att i praktiken infogas i EG:s inre marknad, och ett eventuellt senare svenskt medlemskap i EG kan komma att ställa krav bl.a. på en harmonise­ring med EG på den indirekta beskattningens område. En annan aspekt av internationaliseringen är utvecklingen rnot en europeisk elmarknad präglad av ökad konkurrens och ökad handel över gränsema.

En faktor av stor betydelse för den svenska biobränslemarknaden är EG:s politik i klimatfrågan. Det föreligger nu ett förslag från EG-kommissionen om en strategi för att begränsa koldioxidutsläppen och förbättta energihushåll­ningen. I sttategin ingår bl.a. införandet av en kombinerad energi- och kol­dioxidskatt på bl.a. fossila bränslen. Skatten skall omfatta också bränslen för elproduktion. Avsikten är att skatten skall införas från år 1993 och att den skall stiga successivt till är 2000. Tidpunkten för införandet har dock gjons avhängig av att andra OECD-länder vidtar lUcnande åtgärder.

Energibeskattning och konkurrenskraft

Det finns stora skillnader i fråga om biobränslenas konkurrenskraft inom olika användningsområden. Detto beror främst på skattesystemet. Sedan kol­dioxidskatten på fossila bränslen infördes den 1 januari 1991 som ett kom­plement tiU den allmänna energiskatten har de obeskattade biobränslena gcxla fömtsättningar att konkurrera på områden där båda skattema har fullt genom­slag.

Detta gäller t.ex. vid produktion av värme för bostäder m.m. Genom den nyligen beslutade omläggningen av energibeskattningen kommer dessutom

182

koldioxidskatten på fossila bränslen inom denna sektor att öka från 25 öre/kg    Prop. 1992/93:179 koldioxid till 32 öre/kg från den 1 januari 1993. För industtisektom minskas    Bilaga 3.1 koldioxidskatten till 8 öre/kg, och den allmänna energiskatten slopas helt. Samtidigt awecklas emellertid de nedsätmingsregler som hittills har gällt för viss energiintensiv industri.

Bränslen för elproduktion är genom regler om skatteavdrag i praktiken be­friade från både aUmän energiskatt och koldioxidskatt, eftersom el beskattas i konsumtionsledet. Också vid samproduktion av el och värme i kraftvärme­verk, inkl. industrieUa mot07cksanläggningar, är bränsle som hänförs till elproduktionen befriat från skatt. För bränsle som hänförs till värmeprcxluk-tionen erläggs koldioxidskatt men sedan den 1 juli 1991 inte allmän energiskatt.

Fömtom biobränslen är också torv och avfaU befriade från allmän energi­skatt och koldioxidskatt. Torv belastas dock, liksom olja och kol, med sva­velskatt.

Kommissionen utgår i sina analyser av biobränslenas konkurrenskraft från de energiskatter som gäller efter skatteomläggningen den 1 januari 1993.

Marknadspotential

Tillförseln av biobränslen, torv och avfall till den svenska energimarknaden beräknas för närvarande uppgå till ca 70 TWh om året, vilket är ca 14 % av den totala tillförseln. Skogsindustrins internanvändning svarar för ca 45 TWh. Av aterstcxlen är det ca 10 TWh som omsätts på en kommersiell marknad. Därav är ca 6 TWh ttädbränslen, främst skogsflis, och resten torv. Kommunemas värmeverk är den helt dominerande köparen.

Inom skogsindustrin räknar kommissionen med att den nuvarande intern-användningen av biobränslen kommer att vara i huvudsak oförändrad. Inom industrin i övrigt kommer det efter skatteomläggningen inte att finnas någon marknad för biobränslen.

Biobränslenas konkurrenskraft är nu god i stora värmeproducerande anläggningar, t.ex. i de kommunala fjärrvärmesystemens värmepannor. I mindre värmepannor för uppvärmning av bostoder m.m. finns det fortfarande betydande praktiska hinder för ökad användning av biobränslen.

Kommissionen har ägnat särskilt inttesse åt biobränslenas konkurrenskraft inom kraftvärmesektom. Det förekommer en viss utbyggnad av kraftvärme­anläggningar med möjlighet att använda biobränslen. Detta gäller ttots att de fossila bränslena inom denna sektor har en relativt gynnsam beskattning och trots att lönsamheten vid utbyggnad av kraftvärme för närvarande generellt sett är svag, beroende främst på ett lågt elpris. I nästan samtiiga fall torde det statiiga investeringsbidraget på 4 000 kr/kW eleffekt till biobränslekraftvärme ha utgjort en fömtsättning for projekten.

Kommissionen har sökt att bedöma biobränslenas konkurtenskraft inom kraftvärmesektom efter sekelskiftet då det kommer att behövas betydande

183

tillskott av elproduktionskapacitet. Vid antoganden omen real prishöjning på    Prop. 1992/93:179

fossila bränslen med 3 % om året och en successiv anpassning av de svenska    Bilaga 3.1

elpriserna tiU den högre europeiska prisnivån kommer biobränslekraftvärme

att kunna konkurrera med de bästa altemativen, som t.ex. kraftvärme med

naturgasdrivna kombicykelanläggningar. En långsammare prishöjning på

fossUa bränslen skulle dcx;k innebära försämrad konkurrenskraft för bio-

bränslekraftvärmen.

Kommissionen har analyserat också inverkan pä biobränslenas konkur­renskraft av ny teknik, särskilt teknUcen för förgasnmg med kombicykel som för närvarande utvecklas i Sverige cx;h Finland.

En annan vUctig faktor är framtida förändringar i beskatmingen av bränslen som en följd av den europeiska integrationen. En generell energi- cx;h kol­dioxidskatt på bl.a. elproduktion enligt EG-kommissionens förslag skulle på flera sätt stärka biobränslenas konkurrenskraft. Tidpunkten för införandet av skatten är emeUertid oviss.

Sammanfattningsvis är biobränslenas framtida konkurrenskraft - i synner­het inom kraftvärmesektom - mycket svårbedömd. Fömtom de mer normala osäkerhetsfaktorerna när det gäller teknik, ekonomi och marknad finns oviss­heten om effektema av en anknyming tiU EG och av intemationella klimatpoU­tiska åtgärder. Kommissionen pekar dcx;k på betydelsen av en faktor som i viss mån kan påverkas genom nationella ätgärder, nämligen biobränslenas framställningskostnader. Kontinuerliga kostnadssänkningar i förhållande till fossila bränslen kan bli avgörande för biobränslenas möjligheter att bevara och stärka sin konkurrenskraft.

Kommissionen redovisar inga egna prognoser eller scenarier för den framtida användningen av biobränslen. Nägra aktuella bedömningar redo­visas och kommenteras, bl.a. NUTEK:s Energiprognos 1992. Kommissio­nen bedömer i likhet med NUTEK en ökad användning med några TWh om året under resten av 1990-tolet sorn sannolik.

I andra studier antyds en väsentligt större marknadspotential. Därvid antos att värmeunderlagen i fjärrvärmenäten och inom indusnin utnyttjas mer fuU­ständigt för kombinerad el- och värmeproduktion. Inte i någon av studiema har emellertid elprcxluktion i kondensanläggningar angivits som ett potentiellt användningsområde för biobränslen.

Resursbas

Användningen av biobränslen från skogen uppgår för närvarande till ca 62 TWh. Därav baseras ca 50 TWh på material - avverkningsrester, industriella biprcxlukter och avlutar - som kommer fram i samband med verksamheten inom skogsindustrin. Återstoden är direktavverkat virke för huvudsakligen icke-kommersiell användning.

Med stöd av den senaste awerlcningsberäkningen (AVB 92) har kommis­sionen bedömt att det finns en betydande potential for ökat uttag av awerk-

184

ningsrester. Vid nuvarande ekologiska resttiktioner skulle uttaget kunna öka   Prop. 1992/93:179 till 22-24 TWh om året, jämfört med ca 6 TWh för närvarande. Om det visar    Bilaga 3.1 sig möjligt att kompensera bortfallet av näring vid ökat uttag skulle uttaget kunna ökas tUl 36-40 TWh. Kommissionen tar dock inte ställning rill lämpUg­heten härav eller nU valet av metcxl för kompensation.

Genom ändrade mtiner vid gaUring och röjning m.m. skulle ytterligare kvantiteter virke kunna frigöras för användning som bränsle. Den samman­lagda potentialen avverkningsrester skulle därmed uppgå till 50-60 TWh om året, under fömtsätming av att kompensationsåtgärder vidtos.

Det är främst denna del av skogsbränslepotentialen som kan umyttjas för kommersiell energiproduktion utanför skogsindustrin. Potentialen för indu­striella biprcxlukter cx;h avlutar, som är direkt knuten till prcxluktionsnivån inom skogsbmket, är obetycUigt större än den nuvarande användningen.

Kommissionen understryker att nästan hela den angivna skogsbränsle­potentialen framkommer som ett resultat av skogsindustrins verksamhet. En fömtsättning för beräkningama är, i enlighet med kommissionens direktiv, att ökad användning av skogsbränslen inte får äventyra produktion cx;h investe­ringar inom skogsindustrin.

Bettäffande bränslen från jordbruket redovisar kommissionen en teoretisk, långsiktig potential av 50-60 TWh om året. Därvid fömtsätts att hela den åkerareal som nu kan komma i fråga för omställning används för odling av energiskog och energigräs, vilket skulle kunna ge en årlig produktion av 40-48 TWh. Resten är halm från den återstående arealen. Kommissionen framhåUer att det ännu är svårt att förutse i vilken utsttäckning bränsle kom­mer att produceras från jordbmket. I vart fall kan endast 15-20 TWh av potentialen för energiskog och energigrödor anses vara tillgänglig före år 2010 med hänsyn till vissa tekniska begränsningar.

Som potential för produktion av torv har kommissionen angivit en kvan­titet som motsvarar den beräknade årliga nybildningen, dvs. ca 12-25 TWh.

Potentialen för sädant avfaU som kan komma i fräga som bränsle har an­givits riU 15 TWh om året.

En summering ger en total fysisk potential på 185-220 TWh om året. Hänsyn har därvid tagits till vissa miljömässiga och tekniska restriktioner. Potentialen skulle dock kunna realiseras först efter år 2010.

Kommissionen bedömer att det inte är de fysiska tillgångama utan de ekonomiska fömtsättningama som kommer att sätta gränsen för användning av biobränslen under de närmaste årtiondena.

Miljöpåverkan

Efter en analys av miljöpåverkan i samtliga led gör kommissionen bedöm­ningen att de miljöproblem som är förenade med användning av biobränslen är relativt små. Kommissionen anser det därför osannolikt att miljöfaktorer kommer att innebära väsentliga inskränkningar i möjlighetema att öka den framtida användnmgen.

185

Teknisk utveckling

Prop. 1992/93:179

. j   .

,       Bilaga 3.1

Kommissionen ger några kompletterande synpunkter på de frägor som be­handlades i delbetänkandet hösten 1991. Alltjämt framstår förgasning med kombicykel som den mest lovande tekniken för elprcxluktion med biobrän­slen. Det har dock skett vissa förändringar i fråga om tidsplan och inriktning av det utvecklingsarbete som bedrivs inom kraftindustrin, bl.a. genom att Vattenfalls stora demonsttationsprojekt VEGA har senarelagts. Kommissio­nen räknar därför nu med att en inttcxluktion av tekniken i större omfattning kommer att dröja något.

Kommissionen återkommer vidare till en fråga som lämnades öppen i del­betänkandet, nämligen användningen av det särskilda utvecklingsstödet för andra ändamål än stöd tiU teknUc för elproduktion med biobränslen. Kommis­sionen anger några områden där det kan fmnas behov av ökade utvecklings­insatser, t.ex. teknik för bränsleproduktion från skogsbmket.

Stödet får ses som en förstärkning av det utvecklingsstöd som redan läm­nas genom NUTEK. Det nya stödet skall dcx:k inriktas på teknik som har betydelse för möjlighetema tiU framtida elproduktion med biobränslen.

Kommissionen anser det inte önskvärt att en slutiig fördelning av medels­ramen på 625 mUjoner kronor fastställs nu. Med hänsyn till att prioriteringen av stödet till elproduktionsteknik stär fast föreslås dock att 500 miljoner kro­nor av ramen redan nu reserveras för stöd inom detta område.

Behov av åtgärder inom värmeproduktionen

Biobränslenas konkurrenskraft är nu i stora värmeprcxlucerade anläggningar utanför industrin, framför allt i de kommunala fjärrvärmesystemens värme­pannor. Detta är en följd av att biobränslenas miljöfördelar inom denna sektor kommer till klart uttryck i beskattningen. Nägra särskilda åtgärder inom denna sektor behövs därför inte.

I mindre värmeanläggningar har biobränslena samma skattefördelar, men detta har ännu inte lett tiU någon väsentiigt ökad användning. Kommissionen pekar på ett antal tekniska, ekonomiska cx;h institutionella hinder för konver­tering från olja eller el tiU biobränslen i sådana anläggningar. Som möjliga vägar att övervinna dessa hinder anges bl.a. marknadsföring av energitjänster baserade på biobränslen samt informations- och utbildningsinsatser. Ansvaret för sådana åtgärder bör ligga i första hand hos företag cx;h organisationer på prcxlucent- (x;h användarsidan. Vissa insatser för teknisk utveckling kan rym­mas inom NUTEK:s forsknings- och utvecklingsprogram.

Behov av åtgärder inom kraftvärmeproduktionen

Kommissionen pekar på att det nuvarande systemet för kraftvärmebeskattning har vissa konsekvenser för biobränslenas konkurrenskraft inom denna sek-

186

tor. Genom att bränslen för elproduktion är befriade från skatt används van-    Prop. 1992/93:179 ligen fossila bränslen för denna del av produktionen också i anläggningar    Bilaga 3.1 som är uniistade för eldnmg med biobränslen eller torv. Vidare är den del av kraftvärmeverkens bränsleanvändning som hänförs till produktionen av värme sedan den 1 juli 1991 befriad från allmän energiskatt, vilket har inne­burit en relativ försämring av biobränslenas konkurrenskraft.

Ett för biobränslena starkt negativt inslag i skattesystemet är de regeländ­ringar som har följt av den s.k. Visbydomen år 1991. Dessa ändringar inne­bär att kraftvärmeanläggningar med viss teknik, bl.a. dieselmotorer och gasturbiner, numera är helt befriade från skatt även för produktionen av värme. Sådana anläggningar får därmed en kraftigt förbätttad konkurrens­kraft.

Kommissionen anser att det nuvarande systemet för kraftvärmebeskatming är svåröverskådligt och att det dessutom leder till snedvridningar av olika slag. Från sina utgångspunkter påpekar kommissionen särskilt att systemet ger endast ett ofuUständigt genomslag för den värdering av biobränslenas miljöfördelar som i övrigt kommer till uttryck i energibeskatmingen.

Med hänvisning till att frågan om kraftvärmebeskattningen nu bearbetas bl.a. av en särskild uttedare inom ramen för en lagteknisk översyn av energi­beskattningen avstår kommissionen från att lägga fram förslag om regeländ­ringar. Det betecknas dock som synnerligen angeläget att effekterna av Visbydomen undanröjs.

Styrmedel för elproduktion med biobränslen

Ett hinder för ökad användning av biobränslen inom kraftvärmesektom är att koldioxidskatten inte belastar bränslen för elproduktion. Om biobränslena skall ges samma fördel inom denna sektor som inom värmeprcxiuktionen måste antingen kolcUoxidskattens tillämpningsområde utvidgas till att omfatta (x;kså elprcxluktionen eller biobränslena på annat sätt fä gottgörelse. Kombi­nationer härav är givetvis också tonkbara.

Efter en redogörelse för nuvarande miljö- och klimatpolitiska styrmedel och av olika kriterier för styrmedelsvalet tar kommissionen upp några modeller till närmare diskussion. Kommissionen har begränsat diskussionen till sådana styrmedel som redan finns eller har förebilder i Sverige.

Styrmedelsmodellema är

-

investeringsbidrag för biobränslekraftvärme av nuvarande slag,

-

prcxluktionsbidrag för el från biobränslekraftvärme,

-

koldioxidskatt på bränslen för elproduktion på den nivä som från den 1 januari 1993 gäller för indusnin, dvs. 8 öre/kg,

-

koldioxidavgift med återbetalning efter mönster av den kväveoxidavgift som infördes den 1 januari 1992.

Det fömtsätts att tillståndsprövning enligt miljöskyddslagen och - när det gäller mycket stora anläggningar - även 4 kap. naturresurslagen lUcsom hit-

187

tills kommer att utgöra ett väsentligt styrmedel i miljöpolitiken.

Prop. 1992/93:179

Av de diskuterade modellema förs produktionsbidraget för biobränsle-    Bilaga 3.1 kraftvärme åt sidan, främst på den gmnden att ett sådant bidrag skulle medföra svärberäknade cx;h sannolikt betydande utgiftskrav.

McxleUen med en koldioxidavgift pä bränslen för elproduktion innebär att avgiftema återbetalas till kollektivet av avgiftsskyldiga, varvid elprcxlucen­tema tillgodoförs ett belopp som svarar mot den elkraft som var och en har prcxiucerat. Modellen verkar tiU föimän för både kraftvärme cx;h biobränslen, och den är dessutom statsfinansiellt neutral. Trots dessa fördelar är kommis­sionen tveksam till att förorda mcxiellen, främst med hänsyn till att den sannoUkt skuUe vara svår att tillämpa i ett intemationaliserat elsystem.

1 StäUet föreslår kommissionen att en koldioxidskatt pä bränslen för elpro­duktion införs. En sådan skatt är den principiellt mest tilltalande formen av miljöpolitiskt styrmedel, bl.a. genom att den verkar generellt cx:h därigenom kan antos leda till samhäUsekonomisk effektivitet.

En kolcUoxidskatt på bränslen för elprcxluktion har hittills ansetts inte böra införas ensidigt av Sverige med hänsyn till den svenska industtins konkur­renskraft. Kommissionen anser emellertid att det under senare tid har till­kommit nägra faktorer som ger anledning att på nytt pröva frågan. Beslut har fattats om en omläggning av energibeskattningen som innebär en kraftigt minskad skattebelastning för industrin. Vidare är elbalansen nu sådan att höjda kostnader för fossUbränslebaserad elproduktion åtmistone under de närmaste åren kan väntos få en ringa effekt på elprisnivån. En ttedje faktor är det förslag om en energi- och koldioxidskatt inom EG som nu har lagts fram.

En koldioxidskatt på nivån 8 öre/kg kan väntas få en begränsad styreffekt när det gäller att öka användningen av biobränslen på kort sikt, i vart fall inom kraftvärmeproduktionen. Kommissionen ser det emellertid som ange­läget att statsmaktema genom att införa en sådan skatt redan nu aktivt på­verkar den framtida elproduktionens stmktur.

Kommissionen föreslår att införandet av en koldioxidskatt på bränslen för elproduktion samordnas med omläggningen av energibeskattningen den 1 januari 1993.

Det nuvarande investeringsbidraget till biobränslekraftvärme har hittills haft den avsedda effekten att öka utbyggnaden av biobränslebaserade anlägg­ningar. Beviljade bidrag och inneliggande ansökningar överstiger nu medels­ramen 1 miljard kronor. Kommissionens analyser visar an detta stöd utgör en nödvändig fömtsättning för en viss fortsatt utbyggnad av biobränslekraft­värme under 1990-tolet.

Kommissionen anser att ett nägot utvidgat investeringsstöd skulle utgöra en önskvärd komplettering till koldioxidskatten. Därför föreslås att medels­ramen för stödet vidgas med 200 miljoner kronor, samtidigt som stödets giltighetstid förlängs med ett år t.o.m. budgetåret 1996/97. Vidare bör bidrag i fortsättningen kunna lämnas också till anläggningar som använder visst sorterat avfall som bränsle.

188

Konsekvenser av en koldioxidskatt

Prop. 1992/93:179

Införandet av en koldioxidskatt pä elproduktion kan antas fä vissa konse­kvenser på det svenska prcxluktionssystemet för elkraft. NUTEK har gjort mcxlellberäkningar som pekar på att det sannolikt inte blir några större för­ändringar i fördelningen mellan olika kraftslag. Däremot kan de kortsiktiga marginalkostnadema i systemet öka. Effekten pä elprisnivån kan dämpas genom tillfällig import.

Koldioxidskatten kan uppskattningsvis leda till skatteinkomster på 125-150 miljoner kronor under de närmaste åren.

189

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den 23 febmari 1993 Föredragande: stotsrådet P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1992/93:179 BUaga 4

Anmälan till proposition om åtgärder mot klimatpåverkan m.m.

1. Energipolitiken och klimatkonventionen

Mina bedömningar och förslag i korthet

De verkningar som utsläpp av klimatpåverkande gaser befaras ge upphov tiU är oberoende av var utsläppen äger mm. Kostnadema för att begränsa utsläppen är dock mycket varierande och i hög grad beroende av var begränsningama genomförs. KlimatpoUtiken måste mot denna bakgmnd utformas med ett intemationeUt perspektiv och i samarbete mellan jordens stoter.

De klimatpoUtiska åtgärdema på energiområdet måste utgå frän högt ställda krav på kostnadseffektivitet. Rangordningen mellan åtgärderna bör däiför bestämmas av deras effekt för att minska kUmatpåverkan i förhållande tiU kostnaden.

Koldioxidutsläppen i det svenska energisystemet har halverats under de senaste tjugo åren som en följd av långtgående energieffektiviserUig och en övergång från fossUa bränslen tiU andra energikäUor.

Kostnaderaa för ytterUgai-e utsläppsbegränsningar i Sverige är höga jämfört med kostnadema i bl.a. de östeuropeiska ländema vilka kännetecknas av avsevärt lägre energieffektivitet och större andel fossUa bränslen i energibalansen. De svenska klimatpoUtiska insats­ema mom energiområdet skaU. därför koncentreras tiU två områden: i Sverige forskning, utveckUng och demonstration av energieffektiv teknik och teknik för att utnyttja fömybara energikäUor, samt i Baltikum, Polen och övriga Östeuropa energieffektivisering och över­gång tiU fömybara energikäUor.

190

1.1 Några utgångspunkter

Prop. 1992/93:179

Bilaga 4

Målet att söka begränsa klimatförändringama tiU en för samhäUet och naturen håUbar nivå fordrar åtgärder för att såväl begränsa utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser som öka upptaget av kol i skog cxh annan växtUghet.

På energiområdet är det i försto hand fråga om att mmska utsläppen av koldioxid. Också metanutsläpp har stor betydelse för växthuseflFekten. Minskningar av koldioxidutsläppen är under övenkådUg tid främst en fråga om minskat utnyttjande av fossUa bränslen genom energieffektivi­sering eUer övergång tiU andra energikäUor. Ungefår nio tiondelar av världens energiförsörjning tillgodoses med fossila bränslen. Detto ger en föreställning om vidden av de åtaganden som en åtgärdsinriktod klimat-poUtik StäUer världssamhäUet mför.

De mdustriaUserade ländema har svarat för den helt övervägande delen av världsförbmkningen av fossUa bränslen. Utvecklingsländeraas använd­ning ökar dock hastigt och deras andel växer. De besitter också huvud­delen av världens ännu icke utnyttjade resurser och reserver av fossila bränslen. Uppbyggnaden av dessa länders näringsUv stäUer krav på en god tiUgång på energi för industri cx;h transporter.

Kol är det fossUa bränsle som vid förbränning ger det störsto tiUskottet tiU växthuseffekten räknat per nyttiggjord energienhet. Naturgasens bidrag är räknat per energienhet ungefår hälften så stort. En ökad användning av naturgas som ersättning för kol i exempelvis elproduktionen Uigår därför i många länder i Västeuropa som ett huvudelement i strategin mot växthus­eflFekten.

1.2 Utvecklingen i Sverige

Utsläppen av koldioxid från fossUbränsleanvändning i Sverige har minskat med 40 % under den senaste tjugoårspericxlen trots att t.ex. BNP under samma period vuxit med 45 %. Vid en jämförelse med andra länder framstår de svenska koldioxidutsläppen från fossUa bränslen som låga räknat både per invånare cx;h per producerad BNP-enhet.

Den kraftiga minskningen av koldioxidutsläppen i Sverige förklaras främst av att oljeförbmkningen i stort sett halverats under de två senaste decenniema. Det minskade oljeberoendet har kunnat uppnås genom en uppbyggnad av kämkraftsbaserad elproduktion och efiFektivisering av energianvändningen. En ökad användning av biobränslen har också haft betydelse vilken möjUggjorts av bl.a. utbyggnaden av fjärrvärmen.

Utsläppen av koldioxid har muiskat när det gäUer såväl mdustrins energianvändning som uppvärmning och elproduktion. Inom transport­sektom har emeUertid utsläppen ökat kontinuerUgt, som en följd av främst ökad bUtrafik och luftfart.

I industrisektorn har de specifika koldioxidutsläppen per krona kunnat

reduceras med tre Qärdedelar sedan början av 1970-talet. Denna utveckling

9

är resultotet av dels ett förbättrat utnyttjande av den tillförda energm, dels    Prop. 1992/93:179

en ökad användning av el och biobränslen bl.a. inom skogsmdustrin.

Bilaga 4

Bostods- och lokaluppvärmning har eflFektiviserats kraftigt och därtiU har el cx;h fjärrvärme utnyttjats i ökad utsträckning. Som en följd av detto har koldioxidutsläppen från uppvärmningssektom mmskat med ca 60% under 1980-talet. I fjärrvärmesektora har andelen fossUa bränslen, som var nära nog 100 % vid sjuttiotalets början, mmskat tiU en tredjedel.

Den kraftiga minskningen av koldioxidutsläppen i Sverige är tiU stora delar ett resultot av en medveten poUtik för minskad oljeanvändning. Olja har på biänslesidan ersatts med kol, natuigas, biobränslen, avfåU och torv. Från klimatsynpunkt framstår kolanvändningen som mindre gynnsam medan natuigas avger mindre koldioxid än såväl oljeprodukter som kol. Närings- och teknikutveckUngsverket (NUTEK) har i Energirapport 1992 redovisat en prognos som pekar på en dryg fördubbUng av natuigas-användningen under 1990-talet medan olje- och kolanvändningen ökar endast långsamt med 5 respektive 10 % under decenniet. E>enna mbördes förskjutning framstår enUgt NUTEK som gynnsam från kUmatsynpunkt. Samma gäUer i än högre grad den pågående ökningen av biobiänsleanvändningen framför allt mom fjårrvärmesektom.

Stotens naturvårdsverk redovisar i rapporten Åtgärder mot klimat­förändringar en bedömning av de framtida svenska utsläppen av koldioxid. Naturvårdsverket har i sitt prognosaibete utgått ifrån en fortsatt aktiv energipoUtik tx;h ett fullföljande av de energipoUtiska programmen för eflFektivare energianvändning cwh utveckling av ny energiteknik. Prog­noseraa pekar på en ökning av utsläppen med ca 5 % mellan år 1990 och år 2000 sedan 1990 års värde temperaturkorrigerats.

Transportområdet väntos enUgt Naturvårdsverkets bedömning svara för den helt övervägande delen av denna ökning beroende på ökad trafik. Bostodsektoras bidrag väntos minska medan mdustrisektoms utsläpp antas bU ungefär oförändrade.

1.3 Svensk politik och svenska åtaganden på energi- och klimatområdet

Den s.k. energiöverenskommelsen och riksdagens energipoUtiska beslut år 1991 (prop. 1990/91:88, bet. 1990/91:NU40, rskr. 1990/91:373) utgör gmnden för regeringens energipoUtik.

EnergipoUtUcens mål är att på kort och lång sUrt trygga tillgången på el och annan energi på med omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Energi­poUtUcen skaU utgä ifrån vad natur och mUjö kan bära. En trovärdig poUtik för omställningen cx;h utveckUngen av energisystemet fömtsätter konkreto åtgärder som förenar en stobU och tillräckUg tillföisel av eneigi med energipoUtikens övriga mål.

192

Klimatstrategin

Prop. 1992/93:179

Jordbmksutskottet gjorde år 1988 ett uttalande i kUmatfrågan, vUket riks-

*

dagen stäUde sig bakom (bet. JoU 1987/88:23, rskr. 1987/88:373). EnUgt utskottet är koldioxidproblemet globalt (x;h måste lösas genom intema­tioneU reglering. Regeringen borde klarlägga energianvändningens effekter pä koldioxidhalten i atmosfären och utarbeto ett program för att minska utsläppen tiU vad naturen tål. Som ett nationeUt dehnäl boide enUgt ut­skottet anges att kolcUoxidutsläppen inte bör ökas utöver den nivå de hade år 1988.

I samband med det eneiigipoUtiska beslutet år 1991 antog riksdagen en kUmatstrategi, som umebär en utveckUng av 1988 års beslut (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:338). I kUmatsfrategm lades stor vUct vid det intemationella arbetet. Det framhöUs att mdustriländema har en särskUd roU cx:h ett särskUt ansvar för att minska klimatpåverkan. Det UitemationeUa arbetet för att uppnå globala mål för begränsningar av klimatpåverkan bör utgå från ett intemationeUt rättvist synsätt. Detto gäUer meUan i-länder och u-länder men även mom den mdustriaUserade världen. Kraven på ländema bör ställas så att åtgärder kan vidtos på ett kostnads-eflFektivt och rättvist sätt med hänsyn tiU bl.a. nuvarande utsläpp per m-vånare och tiU tidigare åtgärder som har minskat utsläppen.

Sverige har tiUsammans med övriga EFTA-länder nått en princip­överenskommelse med EG om att utarbeto en gemensam position vad gäUer StobiUsering av koldioxidutslä(. Åtoganden inom denna ram bör fördelas kostnadseflFektivt och rättvist mellan ländema.

EnUgt klimatstrategin bör arbetet på det nationeUa planet utformas så att Sverige kan vara pådrivande i det UitemationeUa aibetet. Den svenska strategin bör vara åtgärdsUiriktod och om&tto samtUga klimatgaser och samtUga samhäUssektorer. Sverige skaU aktivt verka för begränsningar av utsläppen även från sektorer som är beroende av att konkurrera på en mtemationeU marknad. Långtgående sådana begränsningar fömtsätter mtemationeUt samart>ete.

För att koldioxidutsläppen från energisektorn skaU kunna hållas på en så låg nivå som möjligt, måste energiföisöijningen på sikt klaras genom ett eflfektivt utnyttjande av varaktiga och mUjövänUga, helst föraybara energi­käUor. Hushållning med energi cx:h en ökad användning av föraybara energUcäUor är därför avgörande inslag i en strategi för minskad klimat­påverkan.

Utgångspunkteraa för den svenska energipoUtiken och de energipoUtiska programmen för omstäUiUng av energisystemet överensstämmer väl med de principer för energiområdet som anges i det vid UNCED-konferensen i Rio de Janeiro antogna principuttalandet Agenda 21.

Chefen för MUjö- och naturresursdepartementet har tidigare denna dag föreslagit att Sverige bör godkänna klimatkonventionen. Därmed skaU utsläppen av samtUga klimatpåverkande gaser begränsas. Sverige bör genomföra kostnadseflFektiva msatser såväl nationeUt som mtemationeUt.

En nationeU strategi bör vara att koldioxidutsläppen från fossila bränslen stobiUseras i enUghet med klimaticonventionen tiU 1990 års nivå år 2000.

193

13 Riksdagen 1992/93. 1 sarnl. Nr 179

1.4 Redovisning av betydelsefulla energipolitiska åtgärder

Prop. 1992/93:179

BUaga 4

Jag redovisar nu kortfattot några av de åtgärder som har vidtagits på energiområdet och som är betydelsefuUa i det svenska klimatarbetet.

Effektivare energianvändning

Det nu löpande programmet för eflFektivare energianvändning inleddes den I juU 1991 och om&ttar närmare en mUjard kronor under en femårs­period. Klimatfrågans ökade vUct kan aktuaUsera vissa föiändringar i programmets mriktning.

Sverige är en pådrivande kraft i det UitemationeUa samarbetet på området främst mom FN:s regionala organisation för Europa, ECE, och det mtemationeUa energiorganet, lEA.

Fömybara energikällor

VUctiga mslag i energipoUtUcen är åtgärder för att stunulera utvecklingen av mUjövänlig energi såsom biobränslen, solenergi cKh vindkraft. Mot denna bakgmnd beslutode riksdagen våren 1991 på gmndval av energiöverenskommelsen att under en femårspericxl satsa nära 2,5 mUjar­der kronor på fömybara energUcäUor.

I energiöverenskommelsen mgick också att insatsema för utveckling av teknik för biobränslen skuUe ökas. På gmndval av förslag från Biobränslekommissionen har riksdagen anvisat 625 mUjoner kronor för stöd tiU bl.a. demonstrationsanläggningar cx;h utvecklingsaibete under en femårsperiod (prop. 1991/92:97, bet. 1991/92:NU25, rskr. 1991/92:271).

Våren 1992 beslutode riksdagen om vissa ändringar i energibeskattningen (prop. 1991/92:150, bU. 1:5, bet. 1991/92:HU30, rskr. 1991/92:350). Genom förändringama togs ett steg mot en anpassning av mdustrins energiskatter tiU de nivåer som tillämpas inom EG cx;h USA. Beslutet innebar cxkså att reglema om nedsättning av allmän energiskatt och kol­dioxidskatt för den energiintensiva industrin och växthusnäringen skuUe awecklas. Nedsättningsreglema har inneburit att det för energiintensiv industri har funnits ett tak för hur mycket energi- cxh kolcUoxidskatt som måste betalas i förhåUande tiU försäljningsvärdet. Borttagandet av ned­sättningsreglema ökar mcitamenten för energieflFektivisering cxh sparåtgärder.

För att motverka eflFekteraa av sänkningen av energibeskattningen för mdustrin cxh dämpa energiförbmkningen i andra sektorer höjdes kol­dioxidskatten för övriga användare.

I samband med denna energiskatteomläggning aviserades att regeringen avser att avsätto 500 mUjoner kronor för ytterUgare satsningar på fömybar energi och hushållning. Dessa satsningar var, vid sidan av höjningen av kolcUoxldskatten, vUctiga mslag i klimatstrategin. Vidare lämnades utrymme för kostnadseflFektiva mUjöåtgärder i Östersjöområdet.

Under hösten 1992 fattade riksdagen beslut om användnmg av en del av Prop. 1992/93:179 den angivna medelsramen. Bland annat anvisades 45 mUjoner kronor på Bilaga 4 tiUäggsbudget för budgetåret 1992/93 för bichag tiU uppbyggnaden av ett mUjöanpassat energisystem i Baltikum (prop. 1992/93:99, bet. 1992/93:JoUll, iskr. 1992/93:138). Vidare anslogs 12,5 mUjoner kronor för budgetåret 1992/93 för att finansiera en svensk ansluttung tiU EG:s program för utveckling av energisystemet (bet. 1992/93:NU20, rskr. 1992/93:137). Programmen syftar bl.a. tiU att främja energiefiFektivisering och bidra tiU att mUjö- ocb klimatpoUtiska mål uppnås. Vidare har från den 1 januari 1993 mvesteringstödet tiU vmdkraft och solvärmeanlägg­ningar i bostäder höjts från 25 % tUl 35 %.

EnUgt riksdagens beslut skaU regeringen årUgen redovisa de resultot som har uppnåtts genom de energipoUtiska programmen för omställning och utveckling av energisystemet samt förelägga riksdagen förslag om de ytterUgare ätgärder som är motiverade. I årets budgetproposition (prop. 1992/93:100 bU.13) har regeringen nyUgen redovisat utvecklingen samt lagt fram förslag om vissa mmdre förändringar i de energipoUtiska programmen.

Jag viU i detto sammanhang, med hänvisning tiU den vid Riokonferensen antogna Agenda 21, framhåUa vUcten av forskning och utveckling rörande tillförsel och användning av eneigieflFektiv teknik samt av att främja kostnadseflFektiva program för att föibättra eflFektiviteten i energianvänd­ningen. Sverige är i en mtemationeU jämförelse ett föregångsland på detto fält som är ett nyckelområde när det gäUer verksamma åtgärder mot den s.k. växthuseflFekten. De rön och erfarenheter som har gjorts här i landet kan bU ett vUctigt svenskt bidrag tiU msatsema mot växthuseflFekten i andra länder.

Reformering av elmarknaden

En väl fungerande energimarknad är en gmndläggande fömtsättiung för att en ökad eflFektivitet skaU uppnås i elproduktion och energianvändning. Priset är ett vUrtigt styrmedel som signal tiU marknadens aktörer. En av­reglerad och mtemationaUserad marknad kan bl.a. innebära ett minskat behcjv av topplastproduktion från fossUbränslebaserade kraftverk.

En betydande omstmkturering av den svenska ehnarknaden inleddes då en stor del av verksamheten i det tidigare stotens vattenfaUsverk överfördes tiU ett aktiebolag, VattenlåU AB (prop. 1990/91:86, bet. 1990/9I:NUI0, rskr. 1990/91:92). Samtidigt avskUjdes verksamheten i storkraftnätet från VattenfaU AB och överfördes tUl det vid årsskUtet 1991/92 Uuittade Afltärsverket svenska kraftnät. Dessa åtgärder var ett försto steg i omvand­lingen av  det svenska elförsörjningssystemet mot en ökad konkurrens.

Reformaibetet fortsätter enUgt de riktlinjer som gocUcändes av riksdagen

våren 1992 (prop. 1991/92:133, bet. 1991/92:NU30, rskr. 1991/92:322).

Regeringen har uppdragit åt en särskUd utredare att överväga och föreslå

de förändringar av eUagstiftningen som krävs för att uppnå dessa syften.

Utredaren (N 1992:04) skaU redovisa den försto etoppen av sitt aibete

senast den 31 mars 1993. Svenska kraftnät utreder på regeringens uppdrag

jg

fömtsättnUigai för en svensk kiaftbörs. Även detto uppdrag skaU redovisas    Prop. 1992/93:179

under våren 1993.

Bilaga 4

I den mån leveranspUkten förändras kan detto komma att påverka de strikt företagsekonomiska motiven hos distributörer cxh energitjänstföretag att bedriva eflFektiviseringsverksamhet på användarsidan. Den konkurrens som förväntos på tUIförselsidan kan dock komma att bidra tiU att åtgärder på användarsidan blir ett konkurrensmedel. AvsUcten är att dessa frågor skaU behandtos i en proposition om ökad konkurrens på elmarknaden hösten 1993. En beskrivning skaU där göras av konsekvensema för mUjön av en ändrad lagstiftning på området.

De mformationsinsatser som görs mom ramen för energihushållnings­programmet utgör ett viktigt komplement tiU marknaden när det gäUer att främja eneigieflFektivisering cxh eneigisparande.

1.5 Energiområdets roll i en svensk klimatstrategi

Klimatfrågan mtar en särstäUning i mUjöaibetet.

Utsläppen av klimatpåverkande gaser har samma eflFekt oavsett var de sker. Problemet är således globalt.

Det är också långsUctigt. Effekteraa uppträder gradvis, men det är möj­Ugt att de mest dramatiska effekteraa uppstår först om 50 - IOO år. För­ändringar i klimatsystemet är beroende av ackumulerade utsläpp under lång tid. Förändringar i nettotiUskottet påverkar endast långsamt halten av växthusgaser i atmosfären. Detto innebär att lång tid kan gå från det att ätgärder vidtogits tiUs resultot kan observeras. De mål som formulerats i Rio-konferensens klimatkonvention fömtsätter åtgärder som Umebär betydande samhäUsekonomiska kostnader i många länder.

Åtgärder mot klimatförändringar måste mot denna bakgmnd uppfylla mycket högt stäUda krav på kostnadseffektivitet. En uthållig klimatpoUtik måste dessutom vara rättvis för att kunna bU verkningsfuU och genom­förbar. Resurseraa måste tiU övervägande delen satsas av de rika ländema.

Kostnadsskillnaderaa när det gäller att begränsa utsläppen av kolcUoxid

meUan länder eUer samhäUsektorer är mycket stora. Länder som redan har

genomfört långtgående minskningar av användningen av fossila bränslen

eUer av andra orsaker tillgodoser sitt energibehov huvudsakUgen utan

fossUbränslen uppvisar jämförelsevis höga marginalkostnader för att ytter­

Ugare minska kolcUoxidutsläppen. Länder med stor andel olja eUer kol i sin

enei;giförsörjning eUer ineffektiv energianvändning har däremot ofta små

kostnader för en minskning av utsläppen. I vissa faU kan minskad fossU­

bränsleanvändning vara kostnadsfri eUer t.o.m. ge ett ekonomiskt över­

skott. En övergång från Uihemskt och subventionerat kol tUl naturgas i el-

cxh värmeprcxluktion är i flera västeuropeiska länder såväl ekonomiskt

lönsam som gynnsam med avseende på strävandena att motverka

växthuseffekten. I många utveckUngsländer är biobränslen billigare än

fossUa, trots att de senare ofta är subventionerade. Ett problem med

biobränsleanvändning i många av dessa länder är den s.k. vedkrisen som

givU upphov tiU betydande jorderosion. De fd. planekonomiema i

Östeuropa har byggt upp energisystem som kännetecknas av ett stort

196

slöseri och brister i alla led i energisystemet, från utvmning och produk-    Prop. 1992/93:179

tion tUl användning.

Bilaga 4

I utvecklingsländema och öststotema liksom i vissa västländer finns en stor potential för att begränsa koldioxidutsläppen tiU \&g kostnad eUer t.o.m utan kostnad. Inom Världsbanken, European Bank for Recons-tmction and Development (EBRD, kallad Europeiska utvecklingsbanken) och G24-gmppen pågår ett arbete med att utveckla en sammanhåUen energipoUtik för de tre baltiska stotema.

Principen om kostnadseffektivitet bör vara central i varje uthåUig global strategi mot klimatförändringar. En fri prisbUdning cxh väl fungerande marknader är nödvändiga fömtsättningar för en effektiv resurshushållning. Avregleringar cxh avskaffande av missriktode skatter och subventioner som snedvrider konkurrensförhållanden kan därför verksamt och kostnads­effektivt bidra tiU att de klimatpåverkande utsläppen begränsas. Den svenska koldioxidskatten skapar mcitament för industri och hushåU att minska användningen av fossUa bränslen genom bl.a. energieffektivisering­ar. Ju mer långtgående åtgärder som kan komma att krävas desto större blir kraven på kostnadseffektivitet både nationeUt och interaationeUt. Svenska åtgärder måste ses i ett interaationeUt perspektiv. Svenska uisatser mot klimatförändringar måste anpassas tiU krav på bibehåUen intemationeU konkurrenskraft, sysselsättning cxh välfärd. Det är endast genom en ut­håUig ekonomisk tiUväxt som resurser skapas för nödvändiga mUjö- och klimatsatsningar. I vissa faU kan ensidiga svenska klimatpoUtiska åtgärder leda tiU att svensk industri flyttar ur landet eUer konkurreras ut av industriföretag i länder med lägre klimatpoUtiska krav.

Marginalkostnaderaa för koldioxidbegiänsande åtgärder i Sverige är höga medan de i vissa av våra grannländer och utvecklingsländema är låga. Den svenska klimatpoUtiken på energiområdet bör därför mnefåtto även åtgärder i dessa länder.

Sverige UUeder omedelbart insatser i de baltiska länderaa som syftar tiU att efiFektivisera deras energisystem. I framtiden kan sådana svenska in­satser i utlandet i enUghet med klimatkonventionens stodganden om s.k. gemensamt genomförande tiU del räknas såsom svenska insatser mot klimatpåverkande gaser. På så sätt upprätthäUes kostnadseffektivitet i de svenska insatseraa.

Sverige bör ha ett pragmatiskt perspektiv i kUmatarbetet. FörhåUandet att formema för gemensamt genomförande inte har lastlagts bör mte vara något hinder för klimatpoUtiskt motiverade svenska åtgärder i Baltikum, Pslen och andra östeuropeiska länder. Sådana bilaterala ätgärder bör ses som UUedande steg i en effektiv, håUbar och rättvis mtemationeU klimatstrategi.

En svensk klimatstrategi mom energiområdet måste vara åtgärds­Uiriktod. Följande uisatser bör prioriteras:

- Insatser för utveckling av energieffektiv teknik och teknik för föraybara

energUcäUor. KlimatpoUtiken bör vara långsUrtig. Även åtgärder som inte

uppenbart framstår som befogade på kort sUct, kan behöva genomföras nu

som försto steg i ett långsUctigt arbete. Forskning och utveckling är tids­

krävande processer cxh måste ses i det långa perspektivet. Insatseraa kan

197

gäUa forskning och utveckling mom energiforskningsprogrammet eUer   Prop. 1992/93:179

mom t.ex. Energiteknikfondens verksamhetsområde.

Bilaga 4

-

Stöd tiU energieffektiv teknik, distribution cxh användning i Östeuropa, t.ex. Baltikum och Ralen. Sittmtionen i de tidigare planekonomierna i Östeuropa när det gäUer den för välfärd cxh ekononu vitala energiför­sörjningen är kritisk med bl.a. ett mycket stort energislöseri. Det svenska stödet bör inriktos mot en mtroduktion av redan tillämpad och på den svenska marknaden väl etoblerad och prövad teknUc. Den energiteknUc som bör stödjas avser såväl tillförsel cxh användning som överföring. Svenskt näringsUv har inom dessa områden betydande kunskap som skuUe kunna överföras tiU främst Östeuropa i form av anläggningar cxh system m.m.

-

Stöd tiU övergång tiU fömybara enei;gikäUor i Östeuropa och utveck­lingsländer. En övergång tiU teknik och metcxler som har tillämpats i Sverige skuUe medföra mycket betydelseftiUa förbättringar i såväl oravand-Ungsledet som distributions- cxh användarleden. Även här bör strävan vara att effektivisera de befintliga systemen och tillämpa väl etoblerade metcxler mnan nya system byggs upp.

Riksdagen beslutode, som jag nyss har nämnt, hösten 1992 att 45 mUjoner kronor skuUe avsättas för uppbyggnaden av ett mUjöanpassat energisystem i BaltUcum. Planering för hur dessa medel skaU utnyttjas pågår nu. Stora behov av insatser har därvid kommit fram. Insatsema bör därför förstärkas och ges varaktighet. Dessa åtgärder kommer dessutom att ha direkto tiUväxtfrämjande effekter i mottogarländeraa. Svenska insatser kan också bidra tiU att öppna nya och på sUtt expansiva marknader för den teknik cxh kunnande som har utvecklats i svensk industri som en följd av den pågående omställningen av det svenska energisystemet.

Den här föreslagna strategm mnebär att de begränsade svenska resurs­eraa i det uiteraationeUa klimatarbetet sätts m där de ger stor effekt. Stra­tegin uttrycker därför en strävan att på bästo sätt hushålla med gemensam­ma och knappa resurser.

I programmen för omställning txh utveckling av energisystemet satsar stoten betydande belopp på utveckling av fömybara bränslen såsom bio­bränslen cxh vuicUcraft. Tmts detto kan en del av den nya elproduktions­kapacitet som kan behövas i Sverige för att säkra eltiUförsehi behöva bU baserad på fossUa bränslen. Stränga mUjökrav bör ställas på nya fossU-biänsleeldade anläggningar. Vid valet mellan fossila bränslen ger natuigas lägst utsläpp av koldioxid. Även andra fossUa bränslen kan dock behöva utnyttjas för elproduktionsteknik baserad på föigasning eUer annan mUjö­vänUg tekiuk.

De energipoUtiska programmen utgör väsentUga byggstenar i en strategi

mot klimatförändringar. Mot bakgmnd av de åtoganden som jag nu för­

ordar cxh de förpUktelser klimatkonventionen innebär kan inriktningen av

programmen komma att behöva förändras mom ramen för den s.k. energi­

överenskommelsen. Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) har

regeringens uppdrag att årUgen utvärdera de pågående energiforsknings-

programmen, föreslå eventueUa föräncUingar samt sammanställa det aktuel­

la eneigUäget. Detto görs i årUga energirapporter. NUTEK bör i fortsätt­

ningen efter samråd med Naturvårdsverket även redovisa utvecklingen av

98

koldioxidutsläppen cxh ancha växthusgaser mom landet samt närmare

analysera kostnader och effekter av åtgärder rörande bränslen cxh driv­medel på energiområdet, samt följa upp de bUaterala msatseraa i BaltUcum cxh Östeuropa.

Sveriges närmande tiU EG kommer att mnebära att vår klimatpoUtik bl.a. på energiområdet samordnas med EG:s klimatstrategi. Ett steg i denna riktning är våra strävanden att vinna anslutning tUl EG:s eneigi-piogram, som mgår i EG:$ nyUgen formulerade klimatpoUtiska strategi.

Prop. 1992/93:179 BUaga 4

2. Svenska insatser i bl.a. Baltikum och Östeuropa för energieffektivisering och fömybara energislag

Mitt förslag: Ett program utformas med syfte att bidra tiU främst energieffektiviseringsåtgärder cxh ökat utnyttjande av fömybara energislag i BaltUcum och Östeuropa. Även insatser i utvecklings­länderaa skaU kunna fmansieras mom ramen för programmet. Insatseraa skaU pågå under en längre tid. För budgetåret 1993/94 anvisas 95 mUjoner kronor.

Skälen till mitt förslag: Avsaknaden av väl fungerande marknader har mneburit att de tidigare planekonomierna i Östeuropa har byggt upp energisystem som kännetecknas av ett stort slöseri och brister i aUa led i energisystemet, från utvuming cxh produktion tiU användning. Även om den pågående övergången tiU marknadsekonomi nu bidrar tiU att situationen förbättras kan betydande försörjningsproblem fömtses under en öveibUckbar framtid. EnergiförsörjiUngen framstår i dessa länder som en överlevnadsfråga för befoUmingen.

Energisystemen i BaltUcum är tiU över 90 % baserade på fossUa bränslen och karakteriseras av stora mUjömässiga brister och låg energieffektivitet. FörhåUandena i Östeuropa är likartade. Någon marknadsrelaterad prissättning av energiprodukter har inte förekommit vilket är en orsak tiU energislöseriet. En övergång tiU marknadsmässig prissättning har emeUertid mietts såväl i Östeuropa som i Baltikum.

Koldioxidutsläppen från energisektom per capito i Östeuropa var år 1991 mer än dubbelt så höga som i Sverige.

I en rapport från Förento Nationemas ekonomiska kommissions för Europa (ECE) kommitté för energifrågor redovisas energiförsörjningsläget och möjUgheter tUl eneigUiushållnUig mom Väst- och Östeuropa. Medan energiåtgången per BNP-enhet minskade med drygt 20 % i marknads­ekonomiema i väst under perioden 1973 - 1988 ökade den under samma period med ca 10 % i Östeuropa och dåvarande Sovjetunionen. Den speci­fika energiförbmkningen i Östeuropa är i dag dubbelt så hög som i Västeuropa och i OSS-ländema tre gånger högre. Detto beror bl.a. på att den mnga industrin svarar för en mycket stor del av industriproduktionen i dessa länder. Iessutom är energisystemen ineffektiva och dåUgt under­hållna cxh drivna. Överskottsvärme tos tUI vara i begränsad utsträckning.

199

BränsletUfförsehi har ett stort uislag av lågvärdiga, fossUa bränslen. Ut-    Prop. 1992/93:179 nyttjande av sådana bränslen i kombination med bristande energieffektivitet    BUaga 4 umebär att det finns en stor potential för en kostnadseffektiv reduktion av koldioxidutsläppen. Det saknas emeUertid i dessa länder tiUräckUga resur­ser för en rekonstraktion av eneisektom.

Den ekonomiska potentialen för energieffektiviseringar bedöms i ECE-rapporten uppgå tiU en tredjedel. För eUconsumtionen inom industrisektom redovisas en stor effektiviseringspotential genom mtroduktion av bl.a. varvtalsreglering av elmotorer. En stor potential föreUgger även inom området belysning såväl inom mdustri- som hushåUssektora genom intro­duktion av högfrekvent belysning och lågenergUampor.

Åteibetalningstidema för investerat kapital i åtgärder för energieffektivi­seringar bedöms i ECE:s rapport vara kortare än två år. Trots detto genomförs endast en bråkdel av åtgärderna på gmnd av bristen på kapital cxh avsaknaden av marknadsekonomiska mekanismer.

I en rapport om energisituationen i Lettland från Europeiska utvecklings­banken redovisas att fossUeldade kraftstotioner har en verkningsgrad som är ca 10 procentenheter lägre än hos konventionella kraftstotioner i Västeuropa. I rapporten visas även att energiproduktion baserad på förnyelsebara energUcäUor, t.ex. vattenkraft, har en lägre verkningsgrad än i kraftstotioner i Västeuropa. Detto beror enbart på bristande underhåU.

Av samma rapport framgår att fjärrvärmedistributionen har stora energi-förluster i form av läckage cxh undermåUg isolering. Även detto beror på bristande underhåU som orsakas av bl.a. en brist på reservdelar. Förluster i systemen beror dessutom på avsaknad av mätutmstning cxh regler-utmstning för flödeskontroU av fjärrvärmevattnet.

I naturgassystemen är läckage i rörledningar vanUga. Mätare för re­gistrering av gasförbmkning saknas liksom mätare vid gränsen för regist­rering av Uiköpt gas från Ryssland.

Bostädema är dåUgt isolerade, tätningsUster i fönster cxh dörrar saknas, liksom värmemätning. Radiatorer i bostäder saknar ofta reglermöjUghet. Även i nybyggda hus saknas teraiostotreglering på radiatorer.

Liknande förhåUanden råder i de övriga baltiska ländema cxh en stor del av Östeuropa.

Svenska studier som har genomförts av bl.a. VattenlåU AB och ÅF-EnergUconsuU, liksom projekt mom EE2000 Eastem Europé and Energy Efficiency, visar på samma mUjöproblem och en stor potential för energieffektiviseringar.

En svensk satsning som leder tiU energieffektivisering i Baltikum och Östeuropa har från mUjö- cxh klimatsynpunkt flera fördelar. Det är en av de mest kostnadseffektiva åtgärder som Sverige i det korto perspektivet kan vidto för att minska de globala kolcUoxidutsläppen. En effektivisering av energianvändningen i Baltikum, Polen cxh övriga Östeuropa leder även tUl att utsläppen av svavel och kväveoxider mmskar. VattenfaU poängterar t.ex. i sitt remissyttrande över Stotens naturvårdsverks rapport att detalje­rade analyser visar att mUjövärdet av åtgärder i t.ex. Baltikum är uppemot 10 gånger större än värdet av åtgärder tiU samma kostnad i Sverige.

Det pågår redan svenska insatser med uiriktning på energieffektivisering

200

i BaltUcum. NUTEK är i Sverige ansvarigt för ECE:s program Energy

Efläciency 2000 som startade år 1991. Programmets målsättnmg är att    Prop. 1992/93:179 främja en ökad handel med eneigieffektiva produkter, tjänster, kunskap   Bilaga 4 cxh arbetsmetoder mellan öst cxh väst.

Jag viU i sammanhanget erinra om några områden där Sverige redan bedriver samarbete med och stöd tiU Baltikum och Östersjöregionen. Regeringen har i årets budgetproposition (prop. 1993/94:100 bU.4) före­slagit att en särskUd exportkreditgarantiram om en mUjaid kronor inrättas för de baltiska ländema. Ett aibete pågår med att utveckla kontakter på regional nivä i Östersjöområdet och det nya Storkalottenområdet. Regeringen har nyUgen beslutot om medel för en försöksverksamhet med stöd tiU länsstyrelsesamarbete i Östersjöregionen. Betydande uisatser görs för att föibättra kämsäkerheten i vårt närområde. Beredningen för intemationeUt tekniskt-ekonomiskt samarbete, BITS, fyUer en vUrtig upp­gUt genom stöd tiU utbUdnmg, förvaltningsstöd mklusive lagstiftnmg och institutionsuppbyggnad samt teknisk cxh ekonomisk utbUdning.

Som redan nämnts har riksdagen för innevarande budgetår anvisat 45 mUjoner kronor för att bidra tiU ett mUjöanpassat energisystem i BaltUcum.

En effektivisering cxh dänned uppmstning av energisystemen i BaltUcum och Östeuropa kräver emeUertid mycket stora investeringar. Ekonomiska resurser saknas mom dessa stoter. De svenska stödmsatsema bör därför förstärkas cxh förlängas i tiden. Medlen bör användas tiU projekt för effek­tivisering i elproduktionsanläggningar, Qärrvärmeverk, distributionssystem och natuigassystem. TiU en del bör msatsema även kunna avse konver­tering av fossUeldade värmepannor tiU biobränsleeldade, om sådana åt­gärder har ett högre mUjövärde än en effektivisering.

Stöd bör kunna ges även för energihushållning i bl.a. bostodssektom, t.ex. genom tätning av fönster cxh installation av termostotreglerade ventUer på radiatorer.

Medel bör dessutom användas tiU tekniköverföring, utbUdning för lönsamhetsstudier i energieffektivisering, utbUdning av drift- och underhåUspersonal och spridning av information om energieffektivisering.

Europeiska utvecklingsbanken bedriver för närvarande energiprojekt i de baltiska länderna med samma inriktning som de åtgärder jag här har för­ordat. De om&ttar bl.a. effektivisering av natuigassystemen, insatser i fjärrvärmeverk cxh energihushåUning i bostäder. Också Världsbanken förbereder liknande projekt som planerar starto under senare delen av år 1993. Världsbanken har dessutom en sammanhållande roU i aibetet med att to fram en regional energistrategi för de baltiska länderaa. Det är viktigt att de svenska msatsema kcxrdineras med dessa. MöjUgheter tiU sam­verkan med de interaationella finansieUa institutionerna skaU därför ut­nyttjas.

Stödet bör utgå i form av villkorslån och tiU en mindre del i form av

bidrag tiU baltiska och östeuropeiska energiföretag cxh vänneveric. Här­

igenom kan stödet stimulera tiU nyföretagande i mottogarländema. EnUgt

min bedömning bör svensk expertis medverka i projektledning, admini­

stration m.m. Endast en mindre del av stödet bör användas för konsult­

upphandling. Svenska företag bl.a. mom tiUverkningsindustrin bör ba

mycket goda fömtsättningar att spela en aktiv roU, varför insatsema bör

201

14 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 179

kunna verka stUnulerande för export av svenskt kunnande och svenska    Prop. 1992/93:179

produkter.

Bilaga 4

EnUgt mm bedömning bör 95 mUjoner kronor anslås för detto ändamål under budgetåret 1993/94. Programmet bör fortsätto. Jag avser senare att återkomma tiU programmets fortsättning.

Under fömtsättning av riksdagens gocUcännande av de riktlinjer jag här har redovisat avser jag föreslå regeringen att NUTEK ges ansvar för han­teringen av stödet. NUTEK har ett sttirt kunnande när det gäUer bl.a. energieffektivisering, energiteknik cxh leverantörsutveckling. Genom Energy Efficiency 2000 har NUTEK dessutom uppaibetode kontakter med oiganisationer och företag i de baltiska ländema. NUTEK har i sm verk­samhet gcxla kontakter med företag, organisationer och högskolor inom Sverige. Dessa förhåUanden torde säkra en hög kvaUtet på insatseraa.

I Sverige har BITS ett ansvar för ekononuska cxh tekniska bistånds­projekt. BITS kunskaper om stödUisatser i Östeuropa kompletterar NUTEK: s kunskaper på energiområdet. Jag fömtsätter nära kontakter mel­lan dessa båda myndigheter.

Stöd tUl energieffektivisermg m.m. i Baltikum och Östeuropa av den typ som jag här har förordat bör i viss utstråckning kunna lämnas också tiU motsvarande insatser i utvecklingsländer.

202

3. Åtgärder i Sverige

Prop. 1992/93:179 Bilaga 4

3.1 El- och värmeproduktionssektom

Mina bedömningar och förslag: Koldioxidutsläppen från elproduk­tionen och uppvärmningssektom har kontinuerUgt muiskat från början av 1970-talet. Elproduktionen är i dag nästan helt fri från koldioxid­utsläpp.

Utveckling av biobränslebaserad elproduktion pågår.

En del av den nya elprcxluktionskapacitet som kan komma att byggas ut mot slutet av 1990-talet kan bU fossUbaserad. Stränga mUjökrav skaU ställas på ny kraftproduktion. Naturgas är det fossila bränsle som ger upphov tUl de lägsto klimateffekterna. Användningen av fossila bränslen inom fjärrvärmesektora har minskat avsevärt under de senaste 20 åren. Oljeanvändningen i eldningsanläggningar utanför Qärrvärmesystemen är dcxk fortfarande betydande.

Medel begärs av riksdagen för uisatser för att förbättra de ekonomiska möjUgheteraa för anslutning av mindre block- cxh gmpp­centraler samt småhus tiU befmtUga fjärrvärmenät. Stödet utformas som ett tidsbegränsat mvesteringsstöd. För ändamålet anvisas 50 mUjoner kronor budgetåret 1993/94.

Skälen för mina överväganden och förslag: I början av 1970-talet baserades det svenska elproduktionssystemet på föraybar energi i form av vattenkraft tiU ca 70% och på fossUa bränslen tiU ca 20 - 30 %. I dag svarar kraftproduktion baserad på fossUa bränslen för under 5 % av den svenska elproduktionen. FossUbränsleanvändningen i det svenska elproduk­tionssystemet har således mmskat sedan böijan av 1970-taIet såväl relativt som i absoluto tal. SärskUt kraftig var minskningen under pericxlen 1975 -1980 då kärnkraften började utgöra en betydande del av den svenska elproduktionen. Under 1980-talet har cxkså biobränsle introducerats i produktionsystemet. Koldioxidutsläppen frän den svenska elproduktionen har som en följd av dessa faktorer kraftigt reducerats under 1970- och 1980-talet.

Elproduktionen i Sverige baseras nu på vattenkraft och kärnkraft samt tUl en mmdre del på biobränsle-, torv- eUer fossUeldade kraftvärmeverk. FossUeldade kondensverk eUer gasturbUier utnyttjas endast för topp- cxh reservkraftproduktion. Vattenkraften och kärnkraften svarar nu normalt för mer än 90 % av elproduktionen. Samköming med de nordiska grannländema utnyttjas då det är tekmskt och ekonomiskt motiverat.

Biobränslekommissionen har föreslagit en kolcUoxidskatt på bränslen för elproduktion motsvarande 8 öre per kUo kolcUoxid. En koldioxidskatt på denna nivä kan enUgt kommissionen väntas få en begränsad styreffekt när det gäUer att öka biobränsleanvändningen på kort sUct, i vart faU i kraft-värmeproduktionen. Kommissionen ser det emeUertid som angeläget att

203

stotsmaktema genom att införa en sådan skatt redan nu aktivt påverkar den   Prop. 1992/93:179

framtida elproduktionens stmktur.

Bilaga 4

Stotens naturvårdsverk föreslår cxkså en sådan skatt i sin rapport Åt­gärder mot klimatförändringar. Naturvårdsvericet anger att det är de ökan­de koldioxidutsläppen från elproduktionen som på sikt blir svårast att bemästra för Sverige. En koldioxidskatt på elproduktionen ger enUgt Naturvårdsverket en tydUg signal tUl marknaden att energiformer med låga kolcUoxidutsläpp kommer att värdesättos.

Som chefen för MUjö- och naturresursdepartementet tidigare denna dag framhåUit kan många skäl anses tala för att mföra en koldioxidskatt i elproduktionen fr.o.m. beskattningsåret 1994. Med tanke på vad som framkommit i remissbehandlingen av Biobränslekommissionens betänkande bör skatten endast gälla nya anläggningar.

En beskattning enUgt de linjer som här har redcwisats Umebär vissa komplikationer av bl.a. teknisk natur. Inom regeringskansUet görs f n. en översyn av kraftvärmens beskattning i en särskUd arbetsgmpp. KolcUoxid-beskattningen i elproduktionen bör beredas vidare i denna gmpp. Rege­ringen bör senare återkomma tiU riksdagen med sina överväganden i denna fråga.

Värmeproduktion

Fjärrvärmeprcxluktionen i Sverige baseras huvudsakUgen på förbränning av fossUa bränslen, biobränslen, avfåU och torv. Under 1980-talets andra hälft ökade unyttjandet av elenergi för värmeprcxluktion i värmepumpar och elpannor.

För närvarande svarar kol för 20 % av energitUlförsehi i fjärrvärme-systemen. Övriga fossUa bränslen svarar för ca 15 %. Olja utnyttjas i fjärrvärmesystemen huvudsakUgen för s.k. spetstostproduktion. Genom övergången tiU bl.a. biobränsle och elenergi har utsläppen av kolcUoxid från Qärrvärmesektom minskat med över 40 % under den senaste tioårsperioden.

Biobränslekommissionen redovisar i sitt betänkande att den omläggning av energiskattema som trädde i kraft den 1 januari 1993 kan väntos kom­ma att mnebära ökad konkurrenskraft för biobränslen i fjärrvärmeverken. För kategorin mindre värmenät cxh panncentraler förstärks ytterUgare de ekonomiska drivkraftema för en övergång från fossila bränslen och el tiU biobränslen.

I Biobränslekommissionens betänkande redovisas en studie av SIMS (Skog-Industri-Marknad StucUer, Sveriges Lantbmksuniversitet) enUgt vilken det finns en stor teoretisk potential inom uppvärmningssektom för konvertering av fossUbränsleeldade tiU biobränslebaserade anläggningar. Det finns i Sverige ca 1 000 - 1 500 oljeeldade pannor i storleken 0,5-10 MW. Pannorna finns företrädesvis i block- cxh gmppcentraler samt fastig­heter med egen oljepanna. Ett skäl vaiför denna gmpp inte har öveigått tiU biobränsle trots de gynnsamma skatteregleraa är enUgt kominissionen att

det saknas lämplig  mUjövänlig cxh prismässigt konkurrenskraftig teknik.

204

En annan orsak kan vara att fjärrvärmenätet mte har varit utbyggt eUer att    Prop. 1992/93:179

anslutningskostnaden tiU fjärrvärme har varit för hög.

Bilaga 4

Stotens naturvårdsverk föreslår stöd tiU utveckling av mUjövänlig för­bränningsteknik för biobränslen i medelstora anläggningar (0,5 - 10 MW) för att öka biobränsleanvändningen i de befintliga panncentralerna. Stots­rådet Hömlund har tidigare denna dag föreslagit insatser för att utveckla mUjövänlig förbränningsteknik för små biobränsleeldade pannor.

I många fåU kan en anslutning tiU fjärrvärme vara ett mUjömässigt cxh ekonomiskt rimUgt altemativ för medelstora uppvärmningssystem. Det finns en betydande potential härför. En fördel med en ökad anslutning tiU befintliga fjärrvärmenät är att underlaget för en utbyggnad av kraftvärmen ökar. Det är därför önskvärt att mindre blcxk- cxh gmppcentraler cxh småhus ansluts tiU större fjärrvärmenät där så är tekiuskt och ekonomiskt möjligt.

Investeringar i fjärrvärmesystemen som mnebär att mindre oljeeldade pannor ersätts med Qärrvärme kommer att reducera koldioxidutsläppen från uppvärmningssektom. Vidare kan nämnas att svensk mdustri har utvecklat en mUjövänlig fnsonfri Qärrvännekulvert.

Jag föreslår mot den här redovisade bakgmnden ett stöd tiU infra­stmkturinvesteringar mom fjärrvärmesektora. Stödet bör utformas som ett tidsbegränsat investeringsstöd med syfte att föibättra de ekonomiska möj­Ughetema för anslutning av mindre block- och gmppcentraler, mdustrier samt småhus tiU befintUga fjärrvärmenät. Stödet bör utgå med 15 % av investeringskostnaden för utbyggnad av fjärrvärmenätet.

Det är angeläget av bl.a. arbetsmarknadsskäl att investeringaraa kan sättos igång så snart som möjUgt. För att investeringsstöd av detto slag skaU ge avsedd effekt bör erfarenhetsmässigt stöden vara tidsbegränsade. Stödsystemet bör därför vara i kraft under budgetåret 1993/94 och avse investeringar i fjärrvärmenäten som bestäUs tidigast den 15 mars 1993. Det bör anslås 50 mUjoner kronor för detto ändamål.

3.2 Industrisektom

Den totala fossUbränsleanvändningen (olja och kol) inom mdustrisektora uppgick i böljan av 1970-taIet tUl ca 90 TWh. De fossUa bränslena ut­gjorde vid denna tidpunkt över 50 % av industrins energianvändning. Åter­stoden utgjordes huvudsakUgen av biobränsle och elenergi.

Oljekriseraa under 1970-talet mecfförde ett intensivt aibete för att minska oljeföibmkningen inom industrin. Industrins oljeanvändning uppgår i dag tiU mmdre än 20 TWh. Den totala fossUbränsleanvändningen inom denna sektor utgör endast ca 35 TWh, eUer 30 % av energianvändningen. An­vändningen av biobränslen, torv och avfåU utgör i dag en tredjedel. El-användnmgen har däremot ökat från ca 33 TWh i början av 1970-talet tiU ca 50 TWh, cxh utgör nu ca 40 % av mdustrins totala energianvändning.

Samtidigt med denna utveckUng har den totala energianvändningen mom

sektom minskat som en följd av bl.a. en ökad energieffektivitet inom

sektom. Den specifika energianvändningen per krona produktionsvärde i

Uidustrm har muiskat med ca 25 %.

205

Industrms utsläpp av koldioxid från förbränning och industriprocesser har under 1980-talet mmskat med ca 35 %. De specifika utsläppen har minskat med ca 75 % sedan 1970.

Ett vUctigt mslag i den omläggnmg av eneiTgiskatteraa sora genorafördes den 1 januari 1993, är att nedsättningreglema för den energUntensiva industrin awecklas fram tUl år 1995. Genom denna förändring blir energi-skattebelastningen helt beroende av företagets energiförbmkning. Härigenom förstärks mcitamenten tiU eneigieffektiviseringar och begräns­ningar av koldioxidutsläppen.

EnUgt Naturvårdsverkets bedömning kommer kolcUoxidutsläppen från industrins processer inte att öka inom den kommande tioårspericxlen. Industrins energianvändning väntos dcxk öka koldioxidutsläppen med ca 2 % tiU år 2000 vid en ökning av mdustriproduktionen med ca 2,5 % per år. Naturvårdsverket föreslår som åtgärd för att begränsa koldioxid­utsläppen från industrin att kolcUoxid- och energiskatten för den icke energUntensiva Uidustrin bestäms tiU samma nivå som för hushåUen och att nedsättning av energi- txh koldioxidskatten för den energUntensiva industrin återinförs.

Om svenska åtgärder att minska koldioxidutsläppen skuUe innebära att mdustrier med stora utsläpp minskar sm produktion i Sverige medan mot­svarande produktion ökar utomlands uppnås mgen reduktion av de globala utsläppen av koldioxid. I de fåU energieffektiviteten i andra länder är lägre än i Sverige kan de globala koldioxidutsläppen öka vid en industrinedlägg­ning i Sverige. Isolerade svenska åtgärder mot dessa utsläpp skuUe i sådana faU således mte bidra tiU att begränsa klimatpåverkan.

Mm bedömning är aUtså att det för närvarande mte är befogat med några ytterUgare klimatpoUtiska åtgärder från stotens sida gentemot mdustri­sektora. Många skäl kan dock teJa för att mföra en koldioxidskatt i el­produktionen för nya anläggningai.

Prop. 1992/93:179 Bilaga 4

3.3 Transportsektom

Mitt förslag: Medel begärs av riksdagen för utveckling och teknik­upphandling av mUjöanpassade fordon och drivmedel. 15 mUjoner kronor per år tillförs Energiteknikfonden för detto ändamål, varav fem mUjoner kronor avsätts för teknikupphandUng av koUektivtrafUc-fordon.

Skälen för mitt förslag: De inhemska transportema står i dag för ca hälften av landets oljeanvändnmg. Den relativa andelen har ökat under senare år som en följd av den minskade oljeanvändningen inom övriga samhäUssektorer. Samtidigt har kolcUoxidutsläppen från transportsektom ökat och utgör i dag ca 40 % av koldioxidutsläppen i Sverige. Såväl gods-som persontransporterna väntos öka. En ökad satsning på mUjöanpassade fordon, exempelvis elbilar och motoralkoholchivna fordon, är därför en vUrtig åtgärd i en samlad klimatstrategi.

206

I 1991 års energipoUtiska beslut (prop.l990/1991:88, bet. Prop. 1992/93:179 1990/1991:NU40, rskr. 1990/1991:373) betonades betydelsen, från såväl BUaga 4 mUjö- som beredskapssynpunkt, av en satsning på motoralkoholer. Bl.a. avsattes 30 mUjoner kronor per år under fyra år från Energiteknikfonden för stöd tiU utvecklings- cxh demonstrationsprojekt rörande användning av motoralkoholer. Dessa medel disponeras av Transportforskningsbered­ningen (TFB). NUTEK ansvarar för industrirelaterad forsknmg kring motorer och chivsystem i enUghet med 1989 års forskningspoUtiska beslut (prop 1989/90:90, bet. I989/90:NU40, rskr. 1989/90:337). Industti-relaterad forskning kring bl.a. informationsteknologi, transport- och fordonsteknik, produktion av motoralkoholer samt material och produk­tionsteknik pågår. Verket svarar dessutora för Programmet för effektivare energianvändning, som fick ökade resurser i 1991 års energipoUtiska beslut. Jag har erfarit att NUTEK mom ramen för detto program tiU­sammans med några stora beställare initierat ett teknikupphand-Ungsprogram för el- cxh hybridfordon. Beställama och NUTEK anger härvid kravspecifikationer för nämnda fordon och beställarna åtar sig inköp av fordon raot att stotUga raedel satsas.

Regeringen har tidigare i prop. 1992/93:170 om forskning för kunskap cxh framsteg föreslagit raedel för ökad satsning inom orarådet transport­teknik.

En mUjöanpassning av fordon och drivmedel kräver fortfarande stora UtveckUngsmsatser. Exerapel på insatsområden är batterier för eUordon, där bl. a. den begränsade räckvidden är ett problera. Från den synpunkten erbjuder s.k. hybridfordon större flexibiUtet. Ett hybridfordon kan drivas med el vid kortare körsträckor och annars med bränsle, t.ex. motoralkohol eUer bensm. Ökade forsknings- och utvecklingsmsatser kring motoralkoholer, t.ex framställningsteknik och utveckUng av motorer, är nödvändiga.

Chefen för Kommunikationsdepartementet har tidigare denna dag redo­visat förslag tUl ökade msatser rörande forskning, utveckUng och demons­tration av el- och hybridfordon att fördelas av Transportforskningsbered­ningen (TFB) i enUghet med TFB:s komraunikationspoUtiska ansvar.

Stotsrådet Hömlund har tidigare denna dag föreslagit insatser för utveck­Ung rörande framställning av etanol.

Jag anser att medel även bör anslås för teknikutveckling cxh teknik­upphandUng av el- och hybridbUar samt alkoholdrivna fordon. MecUen bör tillföras Energi teknikfonden. Det bör ankomma på NUTEK att ansvara för fördelningen av dessa medel som en förstärkning av verkets pågående FoU-verksamhet inora transportområdet och det pågående teknikupp-handUngsstödet. Inom anslagets ramar bör en utökad satsning mot ett mUjöanpassat framtida transportsystem imtieras. Exempel på områden är UtveckUng av batterier för el- och hybridbilar samt alkoholmotorer. Den redan påbörjade teknikupphandlingen i samarbete med bestäUargmpper är ett viktigt medel för att skapa en raarknad.

För detto ändamål bör 15 mUjoner kronor anslås varav fem mUjoner

kronor avsätts för teknikupphandling av bl.a. koUektivtransportfordon. I

denna del skaU NUTEK bedriva arbetet i nära samaibete med TFB.

207

Det har framgått av mm redogörelse att msatseraa för ett mUjöanpassat Prop. 1992/93:179 trafiksystem berör flera forskningsområden, forskningsmstitut och myndig- BUaga 4 heter. Ett nära samarbete mellan berörda parter är en fömtsättning för en samlad och enhetUg verksamhet. Detto gäUer särskUt de berörda myncUg­hetema NUTEK, TFB och Stotens nattirvårdsverk. Bl. a. bör TFB:s och NUTEK: s stora kontaktnät genteraot fordonsindustrin vara tiU nytto för det fortsätto teknikupphandlingsarbetet.

Jag vUl i denna del också hänvisa tiU de överväganden rörande ansvars­fördelningen och samarbetet mellan TFB txh NtJTEK som regeringen redovisat i propostionen om forskning (prop. 1992/93:170 avsnitt 6).

4 Hemställan

Jag herastäUer att regeringen föreslår riksdagen att gcxUcänna de riktUnjer sora jag har förordat för

1. en klimatstrategi mora energiorarådet (avsnitt 1.5),

2. svenska insatser i bl.a. BaltUcum och Östeuropa för energi­

effektivisering cxh föraybara eneigislag (avsnitt 2),

3.

stöd tiU utbyggnad av Qärrvärme (avsnitt 3.1) samt

4.

insatser för mUjöanpassade fordon cxh drivmedel (avsnitt 3.3).

5 Anslagsfrågor Tolfte huvudtiteln E. Energi

E 7. Insatser för ny energiteknik

1993/94 Förslag     15 000 000'

'I tillägg till 222 000 000 kr. enligt förslag i prop. 1992/93:100 bil. 13.

Över anslaget betalas utgUter för stöd enUgt förordningen (1991:1099) om bidrag tiU vissa mvesteringar mom energiområdet m.m. Vidare förs över anslaget medel tiU Energiteknikfonden. Föreskrifter för användning av medel ur EnergiteknUcfonden har meddelats i förordningen (1988:805) om StotUgt stöd ur energiteknikfonden m.m.

I budgetpropositionen (1992/93:100 bU.13) har regeringen föreslagit att riksdagen för budgetåret 1993/94 skaU anvisa 222 mUjoner kronor tiU Insatser för ny energiteknik. Av detto belopp avser 160 nuljoner kronor

medel som skaU föras över tiU Energiteknikfonden.

208

För närvarande tUlförs EnergiteknUcfonden i enUghet raed rUcsdagens Prop. 1992/93:179 beslut (prop. 1989/90:111, bet. 1989/90:SkU31, rskr. 1989/90:357) medel Bilaga 4 som raotsvarar 10 kronor per kubUcraeter olja av den allraänna eneigi-skatten på oljeprodukter. I budgetpropositionen har föreslagits att denna särskUda finansiering fr.o.ra. budgetåret 1993/94 skaU ersättos raed finansiering via stotsbudgeten med ett belopp som motsvarar 10 kronor per kubUcmeter olja av koldioxidskatten på oljeprodukter. EnUgt förslaget skaU ett belopp på 72 mUjoner kronor anvisas för budgetåret 1993/94 under ett nytt förslagsanslag på tolfte huvudtiteln, E 8. Bidrag tiU Energiteknikfon­den.

Föredragandens överväganden

Jag har nyss (avsnitt 3.3) redovisat mina överväganden ora en satsning på utveckling och teknikupphandUng av raUjöanpassade fordon och driv­medel. Häri mnefattos el- och hybridbUar samt alkoholdrivna fordon. Kostnadema för detto ändamål bör finansieras över Energiteknikfonden. Därför krävs att fonden tillförs ytterUgare medel. Jag har beräknat 15 mUjoner kronor för detto ändamål under nästo budgetår. Medlen bör an­visas under anslaget Insatser för ny energiteknik cxh föras över tiU Energi­teknikfonden.

Jag förordar aUtså att regeringen föreslår riksdagen att, utöver det belopp på 222 mUjoner kronor som har föreslagits i budgetpropositionen, anvisa 15 mUjoner kronor tiU Insatser för ny energiteknik. MecUen bör föras över tiU Energiteknikfonden, som därmed under nästo budgetår tillförs sammanlagt 175 mUjoner kronor från detto anslag.

Jag beräknar därraed det sammanlagda behovet av medel på anslaget för nästo budgetår tiU 237 mUjoner kronor, mklusive det belopp som redan föreslagits i budgetpropositionen.

HemstäUan

Jag hemstäUer att regeringen föreslår riksdagen

att under tolfte huvudtiteln, reservationsanslaget Insatser för ny energiteknik, för budgetåret 1993/94 anvisa 15 000 000 kr utöver vad som har föreslagits i proposition 1992/93:100 bUaga 13.

209

E 9.  Åtgärder för energieffektiviseringar m.m. i bl.a.

Prop. 1992/93:179

Östeuropa och Baltikum

Bilaga 4

Nytt anslag (förslag) 95 000 000

Från anslaget bör betalas stöd enUgt vad jag tidigare anfört (avsmtt 2) rörande svenska insatser för energieffektivisering och mtroduktion av nya energislag i Baltikum, Polen och övriga Östeuropa.

Stöd bör utgå i form av viUkorslån tiU energieffektiv teknik, distribution och användning samt tiU introduktion av föraybara energikäUor i dessa länder.

En mindre del av medelsraraen bör kunna utgå i form av bidrag.

Även utvecklingsländer bör kunna korama i fråga.

HemstäUan

Jag herastäUer att regeringen föreslår riksdagen

att tiU Åtgärder för energieffektiviseringar m.m. i bl.a. Östeuropa och Baltikum för budgetåret 1993/94 anvisa ett reservationsanslag på 95 000 000 kr.

E 10. Insatser for utbyggnad av fjärrvärmenäten

1993/94 Nytt anslag (förslag) 50 000 000

Jag har nyss redovisat (avsnitt 3.1) att det finns en stor potential för ytterUgare fjärrvärme i Sverige. Mot bakgmnd härav har jag förordat att ett tidsbegränsat investeringsstöd på 15 % skaU lämnas för utbyggnad av fjärrvärmenät vid anslutning av mindre gmpp- cxh flerbostodscentraler, industrier och småhus tiU befintUga fjärrvärmesystem. Stödsystemet skaU vara i kraft under budgetåret 1993/94.

Jag har beräknat 50 mUjoner kronor för detto ändamål.

HemstäUan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att tiU Insatser för utbyggnad av fjårrvärmenäten för budgetåret 1993/94 anvisa ett reservationsanslag på 50 000 000 kr.

210

Innehåll

Prop. 1992/93:179

Proposition......................................................... 

.. 

1

Propositionens huvudsakUga innehåU   .................... 

I

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den

23 febmari 1993.................................................. 

3

BUaga I MUjö- ovh naturresursdepartementet

1

Inledning    ..................................................... 

4

2

Växtiiuseffekten och klimatförändringar................. 

.. 

7

2.1

lordens klimatsystem.................................... 

.. 

7

2.2

OUka växtiiusgaser   ................................... 

8

2.3

Utsläpp och upptog av växthusgaser............... 

.. 

9

2.4

Framtida kUmatpåverkan............................... 

11

2.5

Effekterna av en fijrhöjd temperatur på jorden.. 

12

2.6

Utsläppsreduktioner..................................... 

. 

13

3 HittiUsvarande arbete inom klimatområdet   ........... 

14

3.1

Utsläpp av växthusgaser   ............................ 

14

3.2

HittiUs vidtogna åtgärder i Sverige.................. 

19

4 Konventionen om kUmatförändringar    ................. 

21

4.1

Tillkomsten av konventionen om klimatförändringar  

21

4.2

Konventionens huvudsakUga innehåU   ........... 

22

4.3

Godkännande av klimatkonventionen   ............ 

28

5 Sttategi och mål för en minskad kUmatpåverkan   ... 

29

5.1                                                                 Kosmadseffektivitet och rättvis fördelning      

29

5.2

MöjUgheter att samverka med andra länder i klimatpoUtiken

31

5.3

Mål för den svenska klimatpoUtiken................. 

32

6 Det fortsätto mtemationeUa samarbetet på klimatområdet       

39

6.1

EG-EFTA-frågor.......................................... 

39

6.2

Klimatkonventionen och IPCC   ...................... 

40

6.3

Övrigt intemationeUt samarbete    ................. 

41

7 Fortsätto åtgärder mot klimatförändringar.............. 

41

7.1

Forskning och utveckUng    .......................... 

41

7.2

Information om klimatfrågan m.m.................... 

43

7.3

Trafikfrågor................................................ 

. 

43

7.3.1

Koldioxidutsläpp från fordon..................... 

44

7.3.2

MUjöklasser och andra miljöfrämjande åtgärder avseende motorfordon         

45

7.4

Åtgärder mot metan, dikväveoxid och andra växthusgaser   .

47

7.5

Vissa avfaUsfrågor....................................... 

. 

48

8 Uttunningen av det sttatosfäriska ozonskiktet........ 

48

8.1                                                                Åtgärder tiU skydd för ozonskiktet       

48

8.1.1

IntemationeUa åtgärder   ....................... 

49

8.1.2

Åtgärder i Sverige   ............................... 

49

8.2                                                                Godkännande av 1992 års revideringar av Monttealproto­

koUet   ......................................................... 

51

8.2.1 MonttealprotokoUets huvudsakUga mnehåU efter

revisionen 1992........................................... 

51

8.2.2 Godkännande av de senaste ändringama av Montteal-

Prop. 1992/93:179

protokoUet................................................. 54

9 Östersjöfrågor inkl. sttålskyddsfrågor................... 55

9.1 Kunskapsuppbyggnad och fÖrvaltningsstöd i

Central- och Östeuropa   ................................. 55

9.2

Vision för Östersjöonwådet år 2010................. 55

9.3

Sttålskydd och kämsäkerhet.......................... 57

9.4

Övriga insatser i Östersjöområdet   ................ 58

10 HemstäUan   .................................................. 59

BUagor

1.1                                                                 Sammanfattning av Stotens naturvårdsverks rapport Åtgärder

mot kUmatförändringar, SNV-rapport 4120............ 61

1.2

Sammanställning av de remissinstanser som yttrat sig över Naturvårdsverkets rapport Åtgärder mot klimatförändringar ... 87

1.3

Förento nationemas ramlconvention om klimatförändringar . 88

1.4

1992 års revideringar av MonttealprotokoUet om ämnen som bryter ned ozonskiktet         126

Bilaga 2 Kommunikationsdepartementet

1

Inledning    ...................................................    151

2

Koldioxidutsläpp från ttafiken.............................    151

3

Trafikverkens och Naturvårdsverkets rapporter......    152

4

IntemationeUt arbete   ....................................    152

5

En strategi för 1990-tolet inom transportsektom....    153

6

Trafikens kostnadsansvar..................................    155

7

Ekonomislca styrmedel   ...................................    158

8

Vidgade försök med motoralkohol som fordonsbränsle       160

9

Stöd tiU UtveckUngen av el- och hybridfordon......    162

10

Östersjösamarbetet om ttafik och mUjö................    164

11

Åtgärder mom sjöfarten   .................................    164

12

Åtgärder inom luftfarten....................................    166

13

Uttedning om ttafik och mUjö   ..........................    167

14

Anslagsfrågor    .............................................    167

15

HemstäUan   .................................................    168

Bilaga 3 Jordbmksdepartementet

1

Inledning    ...................................................     169

2

Jordbmkets och skogsbmkets roU i klimatsystemet          170

2.1

Bakgmnd   ...............................................    170

2.2

Jordbmk och skogsbmk som resurs i klimat­arbetet                171

3 Främjande av biobränslebaserad kraftvärmeproduktion     172

3.1

Utgångspunkter   .....................................    172

3.2

Ett reducerat investeringsstöd för vissa sorterade avMls-fraktioner           173

3.3

En förlängning av tiden för investeringsstöd

tiU biobränslebaserad kraftvärme   ....................    174

4 Förbättrade mUjöprestanda i mindre biobränslepannor      175

212

4.1

Utgångspunkter   ......................................    175

4.2

Ett utvecklingsprogram för mindre panncenttaler för bio­bränsle      176

4.3 Ett program för nunskat kolväteutsläpp firån

Prop. 1992/93:179

vedeldning i småhus....................................... 

. 

177

5

Utveckling av ny teknik för etanolframställiung...... 

178

6

HemstäUan    ................................................ 

179

7

Anslagsfiga för budgetåret 1993/94.................... 

179

Bilaga

3.1 Biobränslekommissionens sammanfattning av betänkandet

(SOU 1992:90) Biobränslen för framtiden   ......... 

181

BUaga 4 Näringsdepartementet............................. 

. 

190

1 EnergipoUtiken och kUmaticonventionen.............. 

190

1.1                                                              Några utgångspunkter      

191

1.2

UtveckUngen i Sverige................................ 

. 

191

1.3

Svensk poUtik och svenska åtoganden på energi- och klimat­området      

192

1.4

Redovisnmg av betydelseftiUa energipoUtiska åtgärder ...

194

1.5

Energiområdets roU i en svensk klunatsöategi.. 

196

2

Svenska Uisatser i bl.a. Baltikum och Östeuropa för energieffek­tivisering och fömybara energislag  ...................................................... 

199

3

Åtgärder i Sverige........................................... 

203

3.1

El- och värmeproduktionssektom   ................ 

203

3.2

Industtisektom.......................................... 

205

3.3

Transportsektom....................................... 

206

4

HemstäUan   ................................................. 

. 

208

5

Anslagsfrågor................................................. 

208

213