Regeringens proposition 2002/03:44

Arbetsmarknadspolitiken förstärks

Prop.

2002/03:44

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 27 februari 2003 Anna[REDACTED_EFTERNAMN] Hans[REDACTED_EFTERNAMN] (Näringsdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att en försöksverksamhet med arbetsplatsintro- duktion för vissa invandrare skall bedrivas vid arbetsförmedlingen. Spe- cialutbildade arbetsförmedlare skall med hjälp av särskild arbetsmetodik förmedla kontakt med lämplig arbetsgivare och ansvara för bl.a. intro- duktion och uppföljning på arbetsplatsen. Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) skall ges i uppdrag att i samråd med Integrationsverket föreslå den närmare inriktningen av verksamheten vad gäller målgrupp och ar- betsmetodik. Vidare föreslås ändringar i reglerna för det särskilda anställningsstödet för att underlätta för dem som har varit inskrivna länge i aktivitetsgaran- tin. Anvisning till en anställning med särskilt anställningsstöd föreslås få göras även för personer som inte fyllt 57 år om de varit inskrivna i akti- vitetsgarantin i 18 månader eller mer. Stödet föreslås uppgå till 85 pro- cent av arbetsgivarens lönekostnad, dock högst 750 kronor per dag. Denna stödnivå föreslås gälla även för dem som har fyllt 57 år och som varit inskrivna i aktivitetsgarantin i minst tre månader. Särskilt anställ- ningsstöd för arbete hos tidigare arbetsgivare föreslås få anvisas tidigast efter sex månader från det att tidigare anställning med särskilt anställ- ningsstöd avslutats. För personer som fyllt 61 år föreslås i vissa fall an- visning till anställning med anställningsstöd hos samma arbetsgivare kunna göras tidigare än efter sex månader. Möjlighet att, inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen, bevilja re- dan anställda bristyrkesutbildning föreslås. Anställda som har för avsikt att byta till arbete inom yrkesområden där arbetsmarknadsutbildning be- döms snabbt kunna motverka flaskhalsar skall kunna beviljas bristyrkes- utbildning och då få aktivitetsstöd. 1 I fråga om arbetslöshetsförsäkringen föreslås ett antal ändringar i reg- Prop. 2002/03:44 lerna som skall förbättra och effektivisera samverkan mellan försäk- ringen och aktivitetsgarantin. Vid inträde i aktivitetsgarantin upphör rätten att återgå till en påbörjad ersättningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen som föregått deltagande i aktivitetsgarantin. Ramtiden för uppfyllande av ett arbetsvillkor för den som deltar i aktivitetsgarantin får inte omfatta tid före deltagandet. Även jobbsökaraktiviteter inom ramen för aktivitetsgarantin skall räknas in i ramtiden. Dagpenningen från arbetslöshetsförsäkringen till den som deltagit i aktivitetsgarantin får, om det är till fördel för den sökande, lämnas med ett belopp som motsvarar den ersättning som senast lämnades i form av aktivitetsstöd under tiden i aktivitetsgarantin. Ett särskilt studerandevill- kor införs för en arbetssökande som i enlighet med den individuella handlingsplanen som upprättats i samråd med den sökande, lämnat akti- vitetsgarantin för heltidsstudier. I detta studerandevillkor skall ingen kvalifikationstid finnas och arbetslöshetsersättning skall lämnas antingen enligt grundförsäkringen eller enligt inkomstbortfallsförsäkringen. Förslagen i fråga om arbetslöshetsförsäkringen föranleder ändringar i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 september 2003. Övergångsbestämmelser till lagen föreslås. Även förslaget i fråga om försöksverksamheten med arbets- platsintroduktion för vissa invandrare föreslås träda i kraft den 1 septem- ber 2003. Övriga förslag i propositionen föreslås träda i kraft den 1 juli 2003. 2

Innehållsförteckning

Prop. 2002/03:44

1

Förslag till riksdagsbeslut .................................................................

5

2

Förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring .....................................................................

6

3

Ärendet och dess beredning............................................................

10

4

Utvecklingen på arbetsmarknaden..................................................

11

4.1

Arbetsmarknad och sysselsättning ...................................

11

4.2

Långtidsinskrivna .............................................................

19

4.3

Sökintensitet .....................................................................

21

4.4

Yrkesmässig rörlighet ......................................................

24

4.5

Situationen för invandrare................................................

29

5

Arbetsmarknadspolitikens inriktning..............................................

33

5.1

Inledning...........................................................................

33

5.2

Arbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter ......................

34

5.3

Aktuella utmaningar.........................................................

34

5.4

Arbetsmarknadspolitiken och EU:s sysselsättnings-

riktlinjer ............................................................................

41

6

Insatser för att öka olika grupper av invandrares möjligheter till

arbete

...............................................................................................

42

6.1

Information om möjligheterna för asylsökande att arbeta 42

6.2

Tidigare och effektivare arbetsförmedlingsinsatser för

.......................................................

nyanlända invandrare

43

6.3 ...................

Arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare

45

7

En effektivare .......................................................aktivitetsgaranti

47

7.1 ...................................................

Särskilt anställningsstöd

51

7.2 ............

Arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsgarantin

52

7.2.1

Aktivitetsgarantins effekt på en påbörjad

............................................

ersättningsperiod

52

.................................

7.2.3

Dagpenning efter arbete

58

7.2.4

Villkor för ny arbetslöshetsersättning efter

.............................................................

studier

61

7.2.5

Dagpenning och normalarbetstid efter studier63

.......................

7.2.6

Återgång till aktivitetsgarantin

65

8

Bristyrkesutbildning ...................................................för anställda

67

9

Förslagens ............................................ekonomiska konsekvenser

69

10

Lagens .......................ikraftträdande och övergångsbestämmelser

69

11

Författningskommentar...................................................................

70

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian Ändringar i lagen om

arbetslöshetsförsäkring med anledning av aktivitetsgarantin

.........................................................................

(Ds 2001:39)

74

Bilaga 2 ......................................................

Promemorians lagförslag

76

Bilaga 3 ......................................Förteckning över remissinstanserna

80

Utdrag ur protokoll ....vid regeringssammanträde den 27 februari 2003

81

3 Prop. 2002/03:44 4

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2002/03:44

Regeringen föreslår att riksdagen dels antar regeringens förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, 

dels godkänner vad regeringen föreslår om

2.

finansiering av arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare (avsnitt

6.3),

3.

ändrade villkor i samband med det särskilda anställningsstödet (avsnitt 7.1),

4.

bristyrkesutbildning för anställda (avsnitt 8).

5

2

Förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:238) om arbetslöshetsför- säkring

dels att 7, 17, 18 och 23 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 14 a, 19, 30 och 30 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 § Ersättning enligt inkomstbort- fallsförsäkringen lämnas till den som varit medlem i en arbetslös- hetskassa under minst tolv måna- der, under förutsättning att med- lemmen efter det senaste inträdet i kassan uppfyllt arbetsvillkoret en- ligt 1214 §§ (medlemsvillkor). Ersättning enligt inkomstbort- fallsförsäkringen lämnas till den som varit medlem i en arbetslös- hetskassa under minst tolv måna- der, under förutsättning att med- lemmen efter det senaste inträdet i kassan uppfyllt arbetsvillkoret en- ligt 12 14

 a §§ eller studerande- villkoret enligt 19 § (medlems- villkor) .

14 a § Vid prövning av arbetsvillkoret kan ramtiden inte omfatta tid före deltagande i aktivitetsgarantin enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program .

17 § 1

När ramtid skall bestämmas enligt 12 § räknas inte heller tid då den sökande

1.

fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän för- säkring,

2.

varit hindrad att arbeta på grund av tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

3. varit hindrad att arbeta på grund av deltagande i arbetsmarknadsut- bildning eller annan utbildning inom ramen för ett arbetsmark- nadspolitiskt program, arbetsprak- tik, aktivitetsgarantin , ungdomsga- rantin, datortekverksamhet, ar- betslivsinriktad rehabilitering eller projekt med arbetsmarknadspoli- tisk inriktning enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspo- litiska program,

1 Senaste lydelse 2002:626. 3. varit hindrad att arbeta på grund av deltagande i arbetsmarknadsut- bildning eller annan utbildning inom ramen för ett arbetsmark- nadspolitiskt program, arbetsprak- tik, ungdomsgarantin, datortek- verksamhet, arbetslivsinriktad re- habilitering eller projekt med ar- betsmarknadspolitisk inriktning enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program, Prop. 2002/03:44 6

Sökande är 

berättigade 

till er- sättning enligt grundförsäkringen utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret, om 

de 

stått till arbetsmarknadens förfogande som arbetssökande genom den offentliga arbetsför- medlingen eller förvärvsarbetat i minst 90 kalenderdagar under en ramtid av 10 månader i anslutning till att 

de 

avslutat en utbildning på heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar till 

studiesoci- alt stöd

. När ramtiden bestäms räknas inte in den tid då 

sökan- dena 

har varit 

hindrade 

att stå till arbetsmarknadens förfogande på grund av sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om total- försvarsplikt, havandeskap, vård av eget barn som inte har fyllt 2 år eller vård av adoptivbarn i 2 år efter barnets ankomst i familjen.

4. varit hindrad att arbeta på grund av utbildning för vilken rekryte- ringsbidrag lämnas enligt lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstudier, eller

5.

varit hindrad att arbeta på grund av deltagande i verksamhet där er- sättning enligt 3 a § har lämnats,

6.

utfört förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat med särskilt an- ställningsstöd enligt förordningen (1997:1275) om anställningsstöd, eller

7.

utfört förvärvsarbete som bedrivits med stöd av bestämmelserna om stöd till start av näringsverksamhet enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program.

Tid som enligt 13 a § har jämställts med förvärvsarbete skall dock räk- nas in i ramtiden. 18 § 2

En sökande är berättigad till er- sättning enligt grundförsäkringen utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret, om han eller hon stått till arbets- marknadens förfogande som ar- betssökande genom den offentliga arbetsförmedlingen eller förvärv- sarbetat i minst 90 kalenderdagar under en ramtid av 10 månader i anslutning till att han eller hon avslutat en utbildning på heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar till studiestöd enligt studiestödslagen (1999:1395) . För en sökande som deltagit i aktivi- tetsgarantin finns särskilda be- stämmelser i 19 §.

När ramtiden bestäms räknas inte in den tid då en sökande har varit hindrad att stå till arbets- marknadens förfogande på grund av sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalför- svarsplikt, havandeskap, vård av eget barn som inte har fyllt 2 år eller vård av adoptivbarn i 2 år efter barnets ankomst i familjen. För en sökande som avslutat sin utbildning genom att fullfölja en tre- årig gymnasieutbildning och är under 20 år efter att ramtiden om 10 må- nader i första stycket förflutit förlängs dock ramtiden till den dag den sökande fyller 20 år. 19 § 3

En sökande som deltagit i akti- vitetsgarantin är berättigad till

2

Senaste lydelse 2000:1460.

3

Tidigare 19 § upphävd genom 2000:1460.

Prop. 2002/03:44 7 ersättning enligt grundförsäk- ringen utan att ha uppfyllt arbets- villkoret, om han eller hon enligt överenskommelse i handlingspla- nen enligt 24 § förordningen (2000:634) om arbetsmarknads- politiska program, lämnat akti- vitetsgarantin för studier samt därefter genomgått och avslutat en utbildning på heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar till studiestöd enligt studiestöds- lagen (1999:1395). Om ersättningen i aktivitetsga- rantin baserades på en inkomst- relaterad ersättning är en sökande som uppfyllt studerandevillkoret enligt första stycket berättigad till ersättning enligt inkomstbort- fallsförsäkringen. I 30 a § finns särskilda regler om hur den in- komstrelaterade ersättningen be- stäms. Rätt till ersättning förutsätter att en sökande inom en ramtid av 10 månader efter att han eller hon avslutat utbildningen ansökt om ersättning. När ramtiden bestäms skall 18 § andra stycket tillämpas. 23 § 4

Om arbetslösheten upphör före ersättningsperiodens slut, har den sökande rätt till ersättning under det återstående antalet dagar av perioden vid ny arbetslöshet, även om den sökande då inte uppfyller arbets- och karensvillkoren. Vad som nu har sagts gäller dock inte om en sammanhängande tid av 12 månader har förflutit sedan den sökande senast fick ersättning. I sådan tid räknas inte in tid som anges i 16 och 17 §§.

4 Senaste lydelse 2000:1460. Om arbetslösheten upphör före ersättningsperiodens slut, har den sökande rätt till ersättning under det återstående antalet dagar av perioden vid ny arbetslöshet, även om den sökande då inte uppfyller arbets- och karensvillkoren. Sökanden har efter deltagande i aktivitetsgarantin dock inte rätt till ersättning under återstående antal dagar av perioden som föregått aktivitetsgarantin. Sökanden har heller inte rätt till ersättning efter det att en samman- hängande tid av 12 månader har förflutit sedan den sökande senast fick ersättning. I sådan tid räknas inte in tid som anges i 16 och

Prop. 2002/03:44 8

17 §§.

Prop. 2002/03:44

Om ersättningsperioden har löpt ut men den sökande under perioden

på nytt uppfyllt arbetsvillkoret lämnas ersättning under ytterligare en

ersättningsperiod. Då skall dock karensvillkoret på nytt uppfyllas. Den

nya ersättningsperioden räknas från den tidpunkt när den tidigare perio-

den löper ut.

30 § 5

Till en sökande som lämnat akti- vitetsgarantin får, om det är för- månligare, dagpenning lämnas med ett belopp som motsvarar vad som senast lämnades i aktivitetsstöd under deltagandet i aktivitetsga- rantin om

sökanden uppfyllt arbetsvillko- ret med arbete som minst motsvarar sökandens senaste arbetsutbud in- om aktivitetsgarantin och

ansökan om ersättning sker inom 12 månader från tidpunkten när sökanden lämnade aktivitets- garantin.

30 a § Till en sökande som är berätti- gad till ersättning enligt studeran- devillkoret i 19 § skall dagpenning lämnas med ett belopp som motsva- rar vad som senast lämnades i akti- vitetsstöd under deltagandet i akti- vitetsgarantin. Normalarbetstiden skall be- stämmas till tid som svarar mot sökandens arbetsutbud.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 september 2003.

2.

Bestämmelsen i 14 a § skall inte tillämpas för den som påbörjat deltagande i aktivitetsgarantin före lagens ikraftträdande.

3.

För den som påbörjat deltagande i aktivitetsgarantin före lagens ikraftträdande gäller 23 § i sin äldre betydelse.

5 Tidigare 30 § upphävd genom 2000:1460.

9

3 Ärendet och dess beredning Prop. 2002/03:44

I budgetpropositionen för budgetåret 2003 (prop. 2002/03:1, utg.omr. 13)

aviserade regeringen att den avsåg att återkomma till riksdagen under

hösten 2002 och våren 2003 med förslag om ytterligare insatser för att

förbättra matchningen på arbetsmarknaden. I denna proposition lämnas

förslag till sådana insatser. Förslagen bygger delvis på förslag som

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) har lämnat i sitt budgetunderlag för

perioden 20032005 (dnr 2002/2573/A). Ett av syftena med insatserna är

att fullfölja intentionerna bakom de förändringar som har gjorts inom

arbetslöshetsförsäkringen samt införandet av aktivitetsgarantin.

AMS har i en skrivelse den 22 maj 2001 påpekat att incitament behövs

för arbetsgivare att anställa personer som trots långa tider i aktivitetsga-

rantin inte har fått arbete, framför allt personer som har varit borta länge

från arbetslivet och personer över 60 år. Riksdagen har också behandlat

frågan om utveckling av aktivitetsgarantin och givit regeringen till känna

att garantin bör kompletteras med insatser för att hjälpa och stödja de

grupper som står långt från arbetsmarknaden (bet. 2001/02:AU5, rskr.

2001/02:216). Regeringen aviserade i budgetpropositionen för 2003 att

den avsåg att återkomma till riksdagen med förslag till hur det särskilda

anställningsstödet skulle kunna vidareutvecklas för att fylla detta behov.

Förslag om detta lämnas i avsnitt 7.1.

Regeringen uppdrog den 10 februari 2000 åt AMS att utforma och

genomföra en försöksverksamhet med en aktivitetsgaranti för personer

som haft särskilt svårt att få arbete. Syftet med garantin var att effektivi-

sera insatserna för de mest utsatta grupperna för att förbättra deras möj-

ligheter att komma tillbaka till den reguljära arbetsmarknaden. Inom ra-

men för aktivitetsgarantin skulle de som var långtidsinskrivna och de

som riskerade att bli det anvisas heltidsaktiviteter. Försöksverksamhet

med aktivitetsgaranti bedrevs därefter på cirka 40 orter i landet.

Efter förslag av regeringen i propositionen Förnyad arbetsmarknads-

politik för delaktighet och tillväxt (prop. 1999/2000:98) infördes aktivi-

tetsgarantin i hela landet den 1 augusti 2000 (bet. 1999/2000:AU7, rskr.

1999/2000:230). Regeringen anmälde redan i nämnda proposition och i

den efterföljande ekonomiska vårpropositionen (prop. 1999/2000:100) att

regeringen under våren 2000 skulle förelägga riksdagen en proposition

med förslag till förändringar i arbetslöshetsförsäkringen. I propositionen

En rättvisare och tydligare arbetslöshetsförsäkring (prop. 1999/2000:139)

återkom regeringen med förslag i fråga om främst arbetslöshetsförsäk-

ringen för att ytterligare hävda arbets- och kompetenslinjen. Dessa för-

slag var nära kopplade till och föranledda av införandet av aktivitetsga-

rantin.

Regeringen uttalade också att den fortsatt skulle komma att överväga

hur reglerna för rätt till arbetslöshetsersättning skall förhålla sig till akti-

vitetsgarantin. Förslagen i den nu föreliggande propositionen är en del i

detta arbete.

Riksdagen beslutade under hösten 2000 i enlighet med regeringens

förslag i prop. 1999/2000:139 (bet. 1999/2000:AU5, rskr. 2000/01:102).

Inom Näringsdepartementet har under 2001 utarbetats förslag till reg-

ler om hur aktivitetsgarantin skall påverka rätten till arbetslöshetsersätt-

ning. Förslagen finns redovisade i departementspromemorian Ändringar i

10

lagen om arbetslöshetsförsäkring med anledning av aktivitetsgarantin (Ds Prop. 2002/03:44 2001:39). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1 . Prome- morians författningsförslag finns i bilaga 2 . Promemorian har remissbehandlats. Remissyttrandena finns att tillgå i Näringsdepartementet (dnr N2001/6814/A). De instanser som har avgivit yttrande finns i bilaga 3 . 4 Utvecklingen på arbetsmarknaden

4.1

Arbetsmarknad och sysselsättning

Inledning Situationen på arbetsmarknaden har under det senaste decenniet påver- kats av både strukturella och konjunkturella faktorer. Mellan 1990 och 1993 minskade antalet sysselsatta med drygt en halv miljon enligt Statis- tiska centralbyråns (SCB) arbetskraftsundersökningar. Under samma period steg antalet arbetslösa från en nivå på 75 000 till drygt 350 000 personer. Därefter låg sysselsättningen och den öppna arbetslösheten på ungefär 1993 års nivå under flera år. Denna period karaktäriserades av en förbättrad konjunktur med snabb ekonomisk tillväxt under framförallt 1995, men trots detta fortsatte den öppna arbetslösheten att vara hög. Under 1996 minskade åter tillväxten till följd av en svagare internationell konjunkturutveckling. Den stora vändningen kom under 1997 då en ny period av mer ihållande snabb ekonomisk återhämtning inleddes. Åter- hämtningen förde med sig en märkbar uppgång av antalet sysselsatta och en kraftig nedgång av den öppna arbetslösheten. Denna positiva utveck- ling pågick till hösten 2001, då sysselsättningsökningen upphörde och den öppna arbetslösheten inte längre minskade. Antalet sysselsatta och öppet arbetslösa 1664 år under perioden 90010212, säsongrensade serier (Källa: AKU)

100-tal

Sysselsatta

Arbetslösa

100-tal

46000

4500

44000

4000

3500

42000

3000

40000

2500

2000

38000

1500

36000

1000

500

34000

0

9001

9012

9111

9210

9309

9408

9507

9606

9705

9804

9903

0002

0101

0112

0211

Det kan i efterhand konstateras att den öppna arbetslösheten hade legat på en betydligt högre nivå under 1990-talet om inte omfattande arbets- marknadspolitiska insatser hade gjorts. I det allvarliga läge som rådde på arbetsmarknaden riskerade delar av arbetskraften att mer permanent slås ut och för att förhindra detta genomfördes stora satsningar på att aktivera 11 de arbetslösa. Detta innebar att volymerna i de konjunkturberoende pro- Prop. 2002/03:44 grammen utökades i snabb takt. Mellan åren 1993 och 1997 deltog årli- gen knappt 200 000 personer i konjunkturberoende program. Under dessa år uppgick antalet öppet arbetslösa och personer i konjunkturbero- ende program till i snitt drygt 600 000 personer. De stora volymerna in- nebar att de arbetsmarknadspolitiska insatserna mer kom att präglas av kvantitet än kvalitet. Den permanent låga efterfrågan på arbetskraft som rådde på arbetsmarknaden under ett flertal år ledde till att många arbets- lösa hamnade i en rundgång mellan arbetslöshet och olika arbetsmark- nadspolitiska åtgärder. I många fall var deltagande i åtgärder ett sätt för de arbetslösa att kvalificera sig för en ny ersättningsperiod i arbetslös- hetsförsäkringen. Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering (IFAU) har i flera rapporter konstaterat att många av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna under denna period hade en mycket begränsad betydelse för de arbetslö- sas möjligheter att få arbete. Däremot har IFAU funnit vissa belägg för att åtgärderna har haft betydelse för att hålla uppe utbudet av arbetskraft. De arbetsmarknadspolitiska programmens effekter på lönebildningen har även studerats. IFAU konstaterar i en rapport om lönebildning och arbetslöshet att den omfattande aktiva arbetsmarknadspolitiken under 1990-talet inte har påverkat lönebildningens mekanismer. 6 Forsknings- resultaten i detta avseende är emellertid inte entydiga. Andelen öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende program, procent av arbetskraf- ten 19922002 (Källa: AMS)

16%

14%

12%

10%

8%

6%

4%

2%

0%

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Arbetslösa

Program

I takt med att läget på arbetsmarknaden har förbättrats, har antalet perso- ner i konjunkturberoende program minskat. Under 2002 deltog i snitt drygt 115 000 personer i program. Men det är inte enbart minskade vo- lymer som karaktäriserar förändringen av de arbetsmarknadspolitiska programmen under senare år. Volymkraven från mitten av 1990-talet har fått ge vika för mer tillväxtorienterade mål. Ekonomisk tillväxt och en ökad efterfrågan på arbetskraft har gjort att arbetsmarknadspolitikens traditionellt utbudsinriktade uppgifter såsom platsförmedling, rörlighets- stöd och utbildning har kommit i förgrunden. Det har samtidigt skett en

6[REDACTED_EFTERNAMN] 

procent

79

79

78

78

77

77

76

76

75

75

74

74

73

73

1998

1999

2000

2001

2002

2003

2004

 Reguljär sysselsättningsgrad 20 - 64 år Källa: SCB, AKU

7 Med reguljärt sysselsatta menas de som är sysselsatta enligt definitionen i

Arbetskraftsundersökningen (AKU) exklusive deltagare i de arbetsmarknadspolitiska

programmen allmänt anställningsstöd, förstärkt anställningsstöd (två- och fyraårsinskrivna),

särskilt anställningsstöd, offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa samt de som

13

uppbär bidrag för start av näringsverksamhet.

Möjligheterna att nå sysselsättningsmålet skulle förbättras av en kraftig Prop. 2002/03:44 konjunkturuppgång under 2003 och 2004. En förutsättning för att nå målet är att sysselsättningsgraden stiger särskilt i grupper där den i dag är betydligt lägre än genomsnittet. Platser Antalet anmälda arbeten till arbetsförmedlingen har varierat över tiden och uppvisar en omvänd utveckling i förhållande till arbetslösheten. 8 I slutet av 1980-talet anmäldes i snitt varje månad drygt 60 000 arbeten med mer än 10 dagars varaktighet. Strax före arbetslöshetskrisen i början av 1990-talet märktes en kraftig nedgång i antalet anmälda arbeten. Un- der 19921993 anmäldes i snitt drygt 20 000 arbeten varje månad. En mer ihållande uppgång i antalet anmälda platser kunde först märkas un- der 1997. Trots den gynnsamma utvecklingen som följde efter 1997 har antalet anmälda platser legat på en nivå som klart ligger under den som rådde i slutet av 1980-talet. Ökningen av antalet anmälda arbeten har avstannat under de senaste åren och under andra halvåret 2001 kunde t.o.m. en liten nedgång märkas. Även under hösten 2002 var antalet an- mälda platser mindre än under 1999 och 2000. Antal nyanmälda lediga platser till arbetsförmedlingen med en varaktighet längre än 10 da- gar. Säsongsrensade värden samt 3 månaders glidande medelvärde

70000

70000

60000

60000

50000

50000

40000

40000

30000

30000

20000

20000

10000

198519861987198819891990199119921993199419951996199719981999200020012002

10000

 Nyanmälda lediga platser Källa: AMS Varsel Då konjunkturen dämpas stiger ofta varseltalen och på längre sikt påver- kar detta sysselsättningen och arbetslösheten. Antalet inkomna varsel om uppsägning nådde extremt höga värden under 19911993. Under 1992

8 Antalet anmälda platser som anmäls till Arbetsförmedlingen utgör drygt 30 procent av alla

14

lediga jobb. Antalet platser ger dock en indikation om konjunkturläget.

varslades i snitt 15 400 personer om uppsägning varje månad. Lika Prop. 2002/03:44 snabbt som varselnivån gick upp i slutet av 1990, sjönk den under andra halvåret 1993. Under 1994 var varselnivåerna åter relativt låga och i snitt varslades knappt 3 200 personer om uppsägning varje månad. Från 1994 och fram till 2000 låg varslen på en snittnivå på drygt 3 000 personer varje månad, sånär som under 1996 då nivån var något högre. År 2000 präglades av en god arbetsmarknad, något som avspeglas i varselstatisti- ken. I genomsnitt per månad varslades då knappt 2 400 personer om upp- sägning. Under 2001 tenderade varselnivåerna successivt att stiga. En kulmen nåddes under hösten 2001. Under oktober och november var ni- våerna plötsligt uppe i 9 000 personer. Sedan dess har antalet inkomna varsel minskat, men nivåerna har fortsatt att ligga på en högre nivå än under andra halvan av 1990-talet.

Det bör tilläggas att inte alla inkomna varsel om uppsägning verkställs och att mellan 30 och 40 procent av de som slutligen lämnar sin anställ- ning har anmält sig hos arbetsförmedlingen enligt uppföljningar från AMS under det andra och tredje kvartalet 2002. Kvinnor och män I början av 1990-talet minskade antalet sysselsatta män mer än antalet sysselsatta kvinnor. Mellan åren 1990 och 1994 var minskningen för män närmare 14 procent. Motsvarande siffra för kvinnor var drygt 11 procent. Åren efter 1994 förbättrades sysselsättningen för män något, medan an- talet sysselsatta kvinnor fortsatte att minska. Efter 1997 har sysselsätt- ningen ökat både bland kvinnor och bland män, men den skillnad i anta- let sysselsatta som uppstod i mitten av 1990-talet har till stora delar be- stått. Trots att sysselsättningsutvecklingen för kvinnor under vissa perio- der har varit sämre än för män, har den relativa arbetslösheten för kvin- nor varit lägre än för män under 1990-talet. Särskilt stor var avvikelsen under 1993 och 1994. Kvinnors arbetslöshetssituation försämrades dock 19951997. Då konjunkturen vände 1997 var gapet i arbetslöshetsnivå mellan kvinnor och män relativt litet. Under de följande åren sjönk den öppna arbetslösheten för kvinnor och män i ungefär samma takt. Hösten 2001 stabiliserades dock den öppna arbetslöshetsnivån för män på en nivå strax över fyra procent, medan kvinnornas andel sedan dess har le- gat strax under fyraprocentsnivån. Under hösten 2002 har det synts vissa tendenser till att arbetslösheten bland män ökar medan kvinnors arbets- löshet minskar. Förklaringen till detta är att konjunkturavmattningen un- der 2001 och 2002 i första hand gett effekter för den privata sektorn me- dan den offentliga sektorn, i vilken kvinnor är överrepresenterade, fort- satt att expandera. 15

Öppen arbetslöshet bland kvinnor och män, säsongsrensade värden samt 3 månaders gli-

Prop. 2002/03:44

dande medelvärde

procent

procent

12

12

10

10

8

8

6

6

4

4

2

2

0

1990 1991

1992 1993 1994 1995 1996

1997 1998 1999 2000

0

2001 2002 2003

Män

Kvinnor

Källa: AKU

För att bilden av kvinnors arbetslöshetssituation skall vara fullständig är det emellertid viktigt att också uppmärksamma problematiken med del- tidsarbetslöshet. Under 2002 var i snitt drygt 84 000 deltidsarbetslösa. Av dessa var närmare 81 procent kvinnor. Utvecklingen av deltidsar- betslösheten följer inte den allmänna arbetslöshetsutvecklingen. Den nedgång av arbetslösheten som påbörjades 1997 märktes först inte bland deltidsarbetslösa och timanställda. En märkbar nedgång har dock skett under de allra senaste åren. Denna nedgång har sin förklaring i att reger- ingen, bl.a. mot bakgrund av den s.k. Vårdkommissionens arbete, gett AMS i uppdrag att, tillsammans med kommunerna och landstingen, ar- beta mer målmedvetet för att få ned deltidsarbetslösheten. Uppdraget har särskilt tagit sikte på vård- och omsorgssektorn. Andelen kvinnor och män av arbetskraften som har deltagit i arbets- marknadspolitiska program har sedan 1997 varit ungefär lika stor. Under de tre senaste åren har dock en något högre andel män deltagit i kon- junkturberoende program. Olika åldersgrupper Sysselsättningsgraden varierar kraftigt mellan olika åldersgrupper. Den stora sysselsättningsminskningen i början av 1990-talet drabbade alla åldersgrupper. Under senare delen av 1990-talet har sysselsättningsgra- den ökat, men trots detta var sysselsättningsgraden för samtliga ålders- grupper lägre 2002 än 1990. Minskningen har varit störst bland ungdo- mar 1624 år, vilket delvis kan förklaras av införandet av den 3-åriga gymnasieskolan och det ökade antalet utbildningsplatser inom högsko- lan. År 2002 var andelen sysselsatta i befolkningen i åldersgruppen 16 24 år 46 procen, i åldersgruppen 2554 år 84 procent och för personer över 55 år 68 procent. 16 Under 1990-talets lågkonjunktur var det framförallt ungdomar i åldern Prop. 2002/03:44 1624 år som drabbades av hög arbetslöshet. En konjunkturnedgång bru- kar ofta kännetecknas av att den öppna arbetslösheten bland ungdomar stiger först. Så var även fallet i början av 1990-talet. På motsvarande vis brukar också ungdomsarbetslösheten tidigt falla snabbt vid en konjunk- turuppgång. 9 När konjunkturen vände 1997 minskade den relativa öppna arbetslösheten bland ungdomar i snabbare takt än i övriga åldersgrupper. Denna positiva utveckling höll i sig till hösten 2001, då en viss uppgång i ungdomsarbetslösheten kunde märkas. Med tanke på vad som sagts ovan kunde detta ha varit en signal om en annalkande lågkonjunktur, men trots detta fortsatte arbetslösheten att gå ner eller vara oförändrad i övriga ål- dersgrupper. Under början av 2002 minskade ungdomsarbetslösheten, men under hösten ökade den igen. Denna gång ökade även arbetslösheten i de övriga åldersgrupperna. Personer i åldern 2554 år dominerar i arbetskraften. Den relativa ar- betslösheten i denna åldersgrupp har utvecklats positivt sedan 1997. Ar- betslöshetsnivån i den äldsta åldersgruppen, 5564 år, har varit likartad, men arbetslösheten har inte minskat i samma takt under de senaste åren. Att den äldre åldersgruppen påverkas mindre av konjunkturförändringar kunde även märkas under den kraftiga uppgången av arbetslösheten un- der 1991 och 1992. Oberoende av åldersgrupp har arbetslösheten bland män varit något högre sedan början av 1990-talet.

Relativ öppen arbetslöshet fördelad på åldersgrupper. Säsongsrensade serier samt 3 måna-

ders glidande medelvärde

procent

procent

21

21

19

19

16

16

14

14

12

12

9

9

7

7

5

5

2

2

0

1990

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003 0

16-24 år

55-64 år

25-54 år

Källa: AKU Andelen ungdomar i åldern 2024 år i arbetskraften, som deltar i kon- junkturberoende program, har minskat från närmare 11 procent 1997 till drygt 4 procent 2002. Även andelen personer i åldern 2554 år som del- tar i konjunkturberoende program har minskat kraftigt under de senaste

9 Särskilda ungdomsåtgärder , Statskontoret 2001:4.

17

åren. Däremot har andelen äldre i åldern 5564 år i arbetskraften, som Prop. 2002/03:44 deltar i konjunkturberoende program, successivt ökat från 2 procent 1997 till knappt 3 procent 2002. Regionala skillnader Regionalt har arbetsmarknadsläget varierat kraftigt. Samtliga regioner drabbades av högre arbetslöshet i samband med konjunkturnedgången i början på 1990-talet. Under den senaste högkonjunkturen har dock de regionala skillnaderna förstärkts. Storstadsregionerna och vissa andra tillväxtregioner har präglats av svår arbetskraftsbrist och låg arbetslöshet, medan andra regioner har brottats med en hög öppen arbetslöshet med många personer i konjunkturberoende program som följd. I nordliga re- gioner med hög arbetslöshet tenderar även könsskillnaderna att vara större, med betydligt högre arbetslöshet bland män. Orsakerna till de re- gionala skillnaderna är många och komplexa - geografiskt avstånd, ar- betskraftens utbildningsbakgrund, arbetskraftens rörlighet, sökintensitet och arbetsmarknadens branschstruktur är bara några komponenter. Den konjunkturavmattning som inträdde under hösten 2001 har däremot drabbat vissa tidigare gynnade områden i stor utsträckning. Det gäller t.ex. Stockholm, som på grund av krisen inom uppdragssektorn och på finansmarknaden har haft en stigande arbetslöshet under hösten 2002. Utbudet av arbetskraft Den arbetsföra befolkningen i åldrarna 1664 år uppgick 2002 till 5 666 000 personer, vilket var 269 000 fler än 1990. I jämförelse med 1990 var det 2002 en högre andel personer i arbetsför ålder som var äldre än 45 år. Trots en större arbetsför befolkning var arbetskraftsdeltagandet lägre 2002 än 1990. Detta har sin förklaring i att många förlorade sina arbetstillfällen under 1990-talets lågkonjunktur och lämnade arbetskraf- ten. Dessutom har satsningen på Kunskapslyftet, införandet av den 3- åriga gymnasieskolan och det större utbudet av eftergymnasiala utbild- ningar lett till att en större andel av den arbetsföra befolkningen i dag studerar. De demografiska förändringarna framöver kommer att leda till att en allt större andel av befolkningen kommer att vara i en försörjningsbero- ende ålder i relation till antalet i förvärvsarbetande ålder. Till följd av de ökade pensionsavgångarna efter 2010 kommer nyanställningsbehoven att öka kraftigt. I detta perspektiv blir vikten av åtgärder för att hålla uppe utbudet av arbetskraft särskilt tydlig. Allas arbetsvilja måste tillvaratas. Lika viktigt är det att de som i dag är undersysselsatta på arbetsmarkna- den, mestadels kvinnor, i framtiden kan erbjudas mer sysselsättning samt att grupper vars sysselsättningsgrad i dag är låg kan höjas. Detta gäller framförallt yngre och äldre eftersom deras andel av den arbetsföra be- folkningen kommer att öka framöver. Även bland personer med utländsk bakgrund och bland funktionshindrade finns en stor och viktig arbets- kraftspotential. 18

4.2

Långtidsinskrivna

Prop. 2002/03:44

Personer som har varit inskrivna vid arbetsförmedlingen i mer än två år och inte har haft något arbete under denna period benämns som lång- tidsinskrivna. I juli 1996 infördes detta begrepp i AMS statistik. Redan i slutet av 1980-talet användes begreppet långtidssökande, men det var mer kopplat till långtidsarbetslösa och tog alltså enbart sikte på den öppna arbetslösheten. Perioden för långtidsinskrivning bryts av arbete som varar i minst 30 dagar eller av att personen har varit avaktualiserad från AMS sökanderegister av annan orsak än arbete under minst 30 da- gar. Som arbete räknas heltidsarbete, deltidsarbete, timanställning, löne- bidrag och skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare. Långtidsinskrivna som har anställning med anställningsstöd räknas inte som långtidsin- skrivna under tiden i dessa program. Om de avslutar programmet utan att ha fått ett arbete räknas de åter som långtidsinskrivna. Den exakta defi- nitionen av långtidsinskrivning har förändrats vid ett flertal tillfällen un- der de senaste åren. Ingen konvertering av AMS databaser har gjorts bakåt i tiden vilket innebär att det är svårt att studera den historiska ut- vecklingen. Sedan 1996 har antalet långtidsinskrivna minskat kraftigt. Under 1996 och början av 1997 var antalet långtidsinskrivna drygt 120 000. Sedan dess har antalet successivt minskat och under hösten 2002 har antalet understigit 40 000 personer. Det innebär en minskning med knappt 68 procent. En liten uppgång registrerades under 1999, vilket främst beror på att det gjordes en förändring av begreppets definition. Den procentu- ella minskningen av långtidsinskrivna har under de senaste åren t.o.m. varit större än motsvarande minskning av arbetslösa och personer i kon- junkturberoende program. En större andel av de långtidsinskrivna är män. Sedan 1996 och framåt har andelen män legat på en stabil nivå kring 60 procent. Antalet långtidsinskrivna kvinnor och män vid Arbetsförmedlingen

140 000

120 000

100 000

80 000

60 000

40 000

20 000

0

9601

9606

9611

9704

9709

9802

9807

9812

9905

9910

0003

0008

0101

0106

0111

0204

0209

 Kvinnor Män Källa: AMS Anmärkning: Ingen konvertering bakåt i begreppet långtidsinskrivna. Statistiken för tiden har gjorts i AMS databaser p.g.a. definitionsförändringar av 2002 är därför inte helt jämförbar med statistiken från t.ex. 1996. I början av 1996 var antalet långtidsinskrivna i åldersgruppen 5564 år drygt 17 200. Dessa utgjorde cirka 14 procent av alla långtidsinskrivna. 19 Andelen har ökat betydligt sedan dess och i september 2002 var drygt 42 Prop. 2002/03:44 procent av alla långtidsinskrivna 55 år eller äldre. I antal har de bara minskat med cirka 500 personer sedan 1996. Utvecklingen har dock periodvis varit mer positiv för de äldre lång- tidsinskrivna. Med januari 1996 som utgångspunkt (index) var minsk- ningstakten snabbare för äldre långtidsinskrivna än för långtidsinskrivna totalt och obalanstalet under åren 1997 och 1998 (se fig. nedan). Detta har dock sin förklaring i att tillfällig avgångsersättning för äldre kunde sökas mellan den 1 juli och den 31 december 1997. Det innebar att per- soner som hade fyllt 60 år men inte 65 före utgången av 1997 och varit arbetslösa under minst tolv månader hade rätt till avgångsersättningen och därmed inte längre var långtidsinskrivna. En annan förklaring till den snabbare minskningstakten bland äldre långtidsinskrivna var införandet av offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa (OTA) i slutet av 1996. Enligt reglerna räknades personerna inte som långtidsinskrivna så länge de befann sig i programmet. Under 1999 togs inga nya OTA-be- slut, men däremot gjordes förlängningsbeslut vid årsskiftet 1999/2000. Minskningen av antalet personer med OTA ledde till att antalet äldre långtidsinskrivna började öka från 1999 och framåt. För den stora mer- parten upphörde OTA den sista december 2000, vilket fick konsekvensen att antalet äldre långtidsinskrivna steg ytterligare. En bit in på 2001 bör- jade antalet äldre långtidsinskrivna åter minska.

Långtidsinskrivna totalt och långtidsinskrivna i åldersgruppen 55

64 år

140

120

100

80

60

40

20

långtidsinskrivna totalt

55-64 år

0

arbetslösa + i program

199601

199901

200001

200101

200201

Källa: AMS Anmärkning: Ingen konvertering bakåt i tiden har gjorts i AMS databaser p.g.a definitionsförändringar, vilket leder till stundtals tvära kast av utvecklingen, främst bland de äldre.

De äldre tycks inte ha påverkats av konjunkturuppgången i någon större

omfattning. Det är snarare införandet av nya åtgärder och definitionsför-

ändringar som har lett till uppgångar och nedgångar i antalet långtidsin-

skrivna. Det är främst de yngre åldersgrupperna som gynnats av den för-

bättrade konjunkturen och det är på grund av det förbättrade arbetsmark-

nadsläget för dessa grupper som det totala antalet långtidsinskrivna har

minskat så kraftigt. Speciellt tydlig har nedgången varit i åldersgruppen

1824 år.

20

Regionalt förekommer stora skillnader i antalet långtidsinskrivna som Prop. 2002/03:44 andel av den totala arbetslösheten (öppet arbetslösa och personer i pro- gram). I slutet av 2002 varierade denna andel från 6 procent i Stockholms län till över 18 procent i Blekinge län.

4.3

Sökintensitet

Vikten av ett effektivt sökande För att matchningen på arbetsmarknaden skall vara effektiv krävs det både att de som är arbetslösa gör arbetsgivarna medvetna om det utbud som finns på arbetsmarknaden genom att söka arbete och att arbetsgi- varna utlyser vakanta tjänster så att de arbetslösa får kunskap om vilken typ av arbetskraftsefterfrågan som finns. Ett stort arbetskraftsutbud mot- verkar ogynnsam löneglidning och inflation. Aktivt sökande kan skapa en efterfrågan på arbetskraft från en arbetsgivare som inte hade för avsikt att anställa men ändrar sig eller som tidigarelägger en anställning i och med att sökande finns. Så kallade spontanansökningar, dvs. ansökningar till tjänster som inte är utlysta, kan alltså i olika avseenden löna sig både för den arbetslöse och för samhället i stort. Arbetsförmedlingen har som sin grundläggande uppgift att på olika sätt stödja de arbetssökande och arbetsgivarna i deras sökande efter jobb respektive arbetskraft och därigenom effektivisera matchningen på ar- betsmarknaden. Uppföljning av förändringar i reglerna för arbetslöshetsförsäkringen I februari 2001 ändrades reglerna för arbetslöshetsförsäkringen. De nya reglerna innebar bl.a. ändrade sanktioner samt krav på upprättande av en individuell handlingsplan. Under de första 100 ersättningsdagarna fick de sökande dessutom en möjlighet att begränsa sitt arbetssökande till lämpliga arbeten inom sitt yrke och i närområdet. Avsikten var att förändringarna skulle resultera i en effektivare sökprocess. Ett effektivare arbetssökande borde i sin tur kunna leda till större möjligheter att hitta arbete och därmed minskade kostnader för arbetslöshetsförsäkringen genom kortare inskrivningstider. I syfte att undersöka sökintensiteten hos arbetslösa har Näringsdepar- tementet upphandlat tre tilläggsfrågor till SCB:s arbetskraftsundersök- ningar. Frågorna handlar om hur många timmar den öppet arbetslösa läg- ger ner på att söka arbete, hur många arbeten den arbetslösa söker under mätveckan och, slutligen, hur många av dessa arbeten som ligger utanför hemorten. Första gången dessa tilläggsfrågor ställdes i samband med SCB:s arbetskraftsundersökningar var första kvartalet 2001. Inom ramen för uppföljningen av förändringarna i reglerna för arbets- löshetsförsäkringen har regeringen dessutom givit AMS i uppdrag att redovisa effekterna av förändringarna. De individuella handlingsplanerna är ett gemensamt ansvar för den ar- betssökande och arbetsförmedlingen. I avsnitt 5 under rubriken Säker- ställ arbetslöshetsförsäkringens legitimitet redovisas de åtgärder som vidtagits för att kvalitetssäkra arbetsförmedlingens arbete med de indivi- 21 duella handlingsplanerna. Också dessa åtgärder kan ses i ljuset av föränd- Prop. 2002/03:44 ringarna i arbetslöshetsförsäkringen. De arbetslösas sökbeteende Statistik om de arbetslösas sökbeteende saknas till stor del från tiden före reformens genomförande, vilket gör jämförelser över tid svåra. En tele- fonintervju gjord av Temo 1994 visade att 77 procent av de arbetssö- kande sökte arbete mellan 0 och 4 timmar i veckan. Av de intervjuade uppgav 30 procent att de sökte arbete mindre än en timme i veckan 10 . Enligt SCB:s arbetskraftundersökningar under fjärde kvartalet år 2002 var andelen som uppger att de inte alls sökte arbete under mätveckan i princip lika stor (28 procent). Andelen hade minskat marginellt jämfört med ett år tidigare (29 procent). En något mindre andel uppgav att de sökte arbete mellan 0 och 4 timmar (65 procent) jämfört med Temos mätningar 1994. De arbetslösa sökte i genomsnitt nästan fem timmar i veckan under fjärde kvartalet 2002. Arbetsmarknadsläget vid de olika tidpunkterna kan bidra till att förklara skillnaderna. Vid Temos mätning 1994 var Sverige i en djup konjunktursvacka med få lediga arbeten jäm- fört med fjärde kvartalet 2002, då konjunkturen visserligen avmattats något men antalet vakanser var betydligt större. Enligt SCB:s undersök- ningar söker män i genomsnitt arbete under något fler timmar i veckan än kvinnor. Skillnaden har minskat under det senaste kvartalet. SCB:s arbetskraftsundersökningar pekar även på att de arbetslösa sö- ker få arbeten i veckan. Under fjärde kvartalet 2002 uppgav nästan 60 procent av de arbetslösa att de inte sökt något arbete den senaste veckan; i genomsnitt söktes mindre än två arbeten. Även här har män en något högre sökintensitet än kvinnor. IFAU:s studie om deltagarna i aktivitets- garantin visar på ännu lägre sökintensitet. 11 Enligt studien hade de intervjuade deltagarna i genomsnitt sökt två arbeten under den senaste månaden. Medelvärdet var högre för de deltagare som varit i garantin under kortare tid (tre arbeten för dem som börjat under 2002) och för deltagare i storstadsområdena (fyra arbeten). Studien visar vidare att över hälften, 56 procent, av de intervjuade deltagarna aldrig deltagit i någon jobbsökarkurs under tiden i aktivitetsgarantin. Andelen av de arbetslösa som använder sig av flera olika kanaler i sitt jobbsökande har ökat under de senaste åren. Typiska kanaler är besök vid arbetsförmedlingen/på platsbanken, direktkontakt med arbetsgivare eller via annons. En ökning skedde mellan 2000 och 2001. En orsak kan ha varit det förbättrade arbetsmarknadsläget. Sedan de nya reglerna in- fördes under första kvartalet 2001 har ökningen dock stannat av något. Under fjärde kvartalet 2002 sökte en något högre andel av männen via mer än en sökkanal jämfört med kvinnorna. Fortfarande uppger dock nästan hälften av de arbetssökande att de endast använder en kanal i sitt jobbsökande och då främst arbetsförmedlingen. Andelen som söker arbete utanför normalt pendlingsavstånd, s.k. in- terlokalt sökande, har minskat under de senaste åren enligt AMS sökan- deregister. Andelen har minskat från 17 procent i december 1999 till 13

10

Arbetslösas sökaktivitet, Susanne Ackum Agell, 1996, Fackföreningsrörelsens Institut för

Ekonomisk Forskning.

22

11

Deltagarna i aktivitetsgarantin, Daniela Fröberg och Linus[REDACTED_EFTERNAMN], 2002, IFAU.

procent i december 2002. Män söker arbete interlokalt i större utsträck- Prop. 2002/03:44 ning än kvinnor, vilket delvis skulle kunna förklaras av den högre ar- betslösheten för män. När det finns få vakanser måste den arbetslösa an- stränga sig mer och vara beredd att flytta. Kraven på den arbetslöse från arbetsförmedlingen, om att acceptera lämpligt arbete som ligger utanför hemorten, kan tänkas öka när antalet arbeten på hemorten är få. Att arbetsmarknadsläget har förbättrats under perioden skulle i så fall delvis kunna förklara att det interlokala sökandet minskat.

Andel som söker arbete utanför normalt pendlingsavstånd, januari 

1999december

 2002 

( Källa: AMS )

25%

20%

15%

Män

Totalt

10%

Kvinnor

5%

0%

9901 9906

9911 0004

0009 0102

0107 0112 0205

0210

De nya reglerna för arbetslöshetsersättningen som tillåter en geografisk

och yrkesmässig begränsning av arbetssökandet under de första 100 er-

sättningsdagarna, har i princip inte lett till någon geografisk vidgning

efter 100 dagar. Statistik från SCB över fjärde kvartalet 2002 visar att

andelen som söker interlokalt ökar marginellt från knappt 7 procent till

7,5 procent efter 100 ersättningsdagar. Av deltagarna i aktivitetsgarantin

uppger, enligt IFAU:s ovan nämnda studie, endast 21 procent att de

uppmanats av sin handledare att söka arbete på en ort utanför normalt

pendlingsavstånd.

När det gäller i vilka yrken de arbetslösa söker arbete, så finns tecken

på ett vidgat sökande efter 100 dagar enligt IFAU:s studie. Av AMS sö-

kanderegister för tredje kvartalet 2002 framgår att 63 procent av dem

som den senaste månaden förbrukat 100 ersättningsdagar söker arbete

inom minst två yrken. Det är en ökning från föregående år då andelen var

54 procent. Andelen som sökte arbete inom mer än ett yrke av dessa per-

soner tre månader tidigare var 54 procent. Motsvarande andel ett år tidi-

gare var 45 procent. Andelen har alltså ökat sedan 2001. En viss vidg-

ning sker också men fortfarande är det många som efter 100 dagar inte

vidgar sitt sökande till yrkesområden som man kanske inte har utbildning

inom eller erfarenhet av. Enligt IFAU:s studie om deltagarna i aktivitets-

garantin hade endast 56 procent uppmanats att söka arbeten inom andra

yrkesområden, trots kravet på vidgat sökande efter 100 dagar. Generellt

gäller att kvinnor vidgar sitt sökområde yrkesmässigt i större utsträck-

ning än män.

Sammanfattningsvis kan konstateras att sökintensiteten fortfarande är

förhållandevis låg hos de arbetssökande.

23

4.4

Yrkesmässig rörlighet

Prop. 2002/03:44

Inledning En väl fungerande arbetsmarknad förutsätter en effektiv kompetensför- sörjning. Det gäller särskilt mot bakgrund av den pågående strukturom- vandlingen i arbetslivet; många arbetstillfällen i arbetsintensiva sektorer med förhållandevis låga utbildningskrav försvinner samtidigt som nya uppstår i en framväxande kunskapsintensiv sektor där kunskap och kom- petens blir allt viktigare. I detta perspektiv är dimensioneringen av och inriktningen på både det reguljära utbildningsväsendet och den utbildning som arbetsgivaren an- svarar för på arbetsplatsen av största strategiska betydelse. Arbetsmarknadsutbildningen skall bidra till att anpassa arbetskraftens utbildning till ändrade kunskaps- och kvalifikationskrav i arbetslivet. Det innebär att arbetsmarknadsutbildningen är ett viktigt instrument i strä- vandena att motverka arbetslöshet och utslagning från arbetsmarknaden. Men den har också en tydlig tillväxtorienterad funktion som komplement till det reguljära utbildningsväsendet. Arbetsmarknadsutbildningen skall stimulera till yrkesmässig rörlighet och därigenom motverka sådana brist- och flaskhalsproblem som konjunkturväxlingar kan orsaka. De enskilda arbetsgivarna har det primära ansvaret för kompetensut- vecklingen av sin personal. Staten kan, och bör, dock genom en aktiv och balanserad användning av det instrument som arbetsmarknadsutbild- ningen utgör också ta ett ansvar. Staten bör skapa gynnsamma förutsätt- ningar för den grundläggande kompetensförsörjningen i fråga om dimen- sionering och innehåll. Härigenom skapas också större möjligheter för arbetsgivarna att förse individen med kontinuerlig uppgradering av kom- petensen på arbetsplatsen. Vad vet vi om den yrkesmässiga rörligheten? Kunskapen om den yrkesmässiga rörligheten är begränsad. En orsak är att det saknas heltäckande yrkesregister som möjliggör närmare analyser på området. De studier som gjorts gäller arbetsgivarbyten. Dessa har emellertid relevans också när det gäller yrkesbyten eftersom de ger kun- skap om rörlighet mellan olika branscher. Av AMS rapport Geografisk rörlighet och arbetsgivarbyten (Ura 2003:1) framgår bl.a. att antalet arbetsgivarbyten tenderar att minska i takt med att arbetskraften åldras. För att dämpa en förväntad nedgång av yrkesbyten till följd av den demografiska utvecklingen, är det enligt AMS väsentligt att satsa på kompetenshöjande insatser av olika slag. På så sätt kan rörlighet från tillbakagående till växande branscher stimule- ras. En annan slutsats som kan dras av rapporten är att den yrkesmässiga rörligheten följer konjunkturen om man ser det över ett antal konjunktur- cykler. NUTEK:s rapport Arbetskraftens rörlighet ett smörjmedel för till- växt kom ut 2000. Datamaterialet den grundas på sträcker sig emellertid enbart till 1996. Eftersom undersökningsperioden i stort sammanfaller med 1990-talets djupa lågkonjunktur bör resultaten, mot bakgrund av vad som sagts ovan, tolkas med viss försiktighet. 24 Av rapporten framgår bl.a. att andelen av de sysselsatta som bytte ar- Prop. 2002/03:44 betsställen minskade med över en femtedel under tidsperioden 1987 1996. Samtidigt nästan halverades rörligheten mellan olika branschgrup- per, liksom mellan olika lokala arbetsmarknadsområden. Det framkom- mer vidare att andelen sysselsatta som byter arbetsställe inom det lokala arbetsmarknadsområdet och inom en och samma bransch är opåverkad av konjunkturen. En ytterligare, knappast överraskande, slutsats är att sysselsatta som har en högre utbildning har större benägenhet att söka sig till arbete i växande branscher och regioner. Tillgång och efterfrågan på kvalificerad arbetskraft Undersökningar från SCB, Konjunkturinstitutet och AMS visar att det inte råder någon mer allmän brist på arbetskraft men att vissa arbetsgi- vare har svårigheter att rekrytera personal inom några yrkesområden. Det gäller framförallt inom den kunskapsintensiva sektorn där eftergymnasial utbildning i stor utsträckning efterfrågas. Vissa obalanser finns emellertid även i yrkeskategorier där krav ofta ställs endast på gymnasial utbild- ning. Exempelvis inom vårdsektorn förväntas stora obalanstal de kom- mande åren. Inom industrisektorn rapporterar arbetsgivare att det råder brist på olika typer av teknisk kompetens. Några av de yrken som AMS framhåller är verktygsmakare, CNC-operatörer, kvalificerade svetsare samt bil- och lastbilsmekaniker. Det måste också beaktas att obalanserna på arbetsmarknaden inte bara är yrkesmässiga utan också regionala. Brist och överskott på en viss kompetens kan finnas samtidigt i olika regioner. Frågan om arbetskraftsförsörjning skall särskilt beaktas i de regionala tillväxtprogram som kommer att utarbetas i alla län under våren 2003. Långsiktiga beräkningar visar att rekryteringsproblemen kommer att bli mer påtagliga framöver. Detta beror främst på de stora pensionsav- gångar som kan förutses, men också på ungdomars svaga intresse för att arbeta inom t.ex. industri- och vårdsektorn. Lågkonjunkturen under 1990-talet innebar dessutom att många arbetstagare, inte minst just inom industrin och vården, tvingades lämna arbetsmarknaden tidigare än de planerat, vilket bidragit till att tillgången på utbildad arbetskraft inte överensstämmer med efterfrågan. Om ungdomars attityder inte förändras och sysselsättningsnivån hos den äldre arbetskraften inte ökar förutspår AMS och SCB att bristerna på kvalificerad arbetskraft kommer att kvar- stå och fördjupas inom vissa strategiskt viktiga områden. I undersökningar som har genomförts av AMS, NUTEK och Svenskt Näringsliv uppger arbetsgivare att rekryteringsarbetet försvåras av att de sökande inte uppfyller uppställda kompetenskrav. 12 I NUTEK:s undersökning bedömde arbetsgivare att 43 procent av platserna var svår- tillsatta, i AMS undersökning uppgav 35 procent av tillfrågade företag att man haft svårt att hitta rätt kompetens och i Svenskt Näringslivs under- sökning var det närmare 75 procent av arbetsgivarna som upplevde svå- righeter vid rekryteringen.

12 Arbetsmarknadsutsikterna för 2002 (Ura 2001:9), AMS, 2001, Kompetens en bristvara?

Företagens syn på kompetensförsörjning (R 2000:14), NUTEK, 2000, samt Brister i

25

arbetsmarknadspolitiken bromsar tillväxten, Svenskt Näringsliv, 2001.

Undersökningarna visar dock att rekryteringsproblem i många fall får Prop. 2002/03:44 en acceptabel lösning genom en förlängd rekryteringsprocess och med ändrade kompetenskrav. Konsekvenserna av rekryteringssvårigheter och försenade rekryteringar är ofta stigande lönekostnader eller att företag tvingas tacka nej till order. Vidare framkommer i undersökningarna att rekryteringsproblemen är mer omfattande för småföretag än för större företag. Små företag tvingas i större utsträckning att sänka kompetens- kraven och/eller dra ner på produktionen. IFAU:s rapport Arbetsgivarens rekryteringsbeteende (Forskningsrap- port 2001:3) ger en liknande bild. En genomförd enkätstudie riktad till arbetsgivare inom den offentliga och privata sektorn visar att tre av tio arbetsgivare upplevde brist på kvalificerad arbetskraft. Bristen löstes i vissa fall genom ökat övertidsarbete. Andra arbetsgivare rapporterade emellertid att de tvingades att minska produktion och service. Nya krav på arbetsmarknadsutbildningen De nya arbeten som kommit till på arbetsmarknaden under senare år har i hög grad skapats inom den kunskapsintensiva sektorn. En förutsättning för att arbetskrafts- och kompetensbehoven i denna sektor skall kunna tillgodoses är att regeringens långsiktiga mål om att 50 procent av en årskull skall ha börjat studera vid högskolan vid 25 års ålder. SCB:s 13 och AMS 14 prognoser anger samstämmigt att efterfrågan på arbetskraft på både kort och lång sikt kommer att vara större än tillgången inom vård och omsorg, naturvetenskap och teknik samt undervisning. Enligt AMS har de senaste årens arbetskraftsefterfrågan och rekryte- ringar i stor utsträckning tömt den reserv av utbildad arbetskraft som fanns. Det finns nu därför begränsade möjligheter att höja sysselsätt- ningen inom t.ex. vård-, omsorgs- och undervisningsområdet. AMS me- nar att detta ställer krav på att nya strategier formuleras för att förmå unga att välja utbildning som har anknytning till den framtida arbets- marknaden. Det ställer emellertid också, framhåller AMS, nya krav på arbetsmarknadsutbildningen. I sammanhanget skall förstås inte förglöm- mas den grundläggande betydelsen av att arbetsgivaren måste vara be- redd att erbjuda villkor som förmår attrahera den arbetskraft som efter- frågas. Inom arbetsmarknadspolitiken är arbetsmarknadsutbildningen det viktigaste instrumentet vid sidan av arbetsförmedlingen. Störst betydelse, inte minst i ett tillväxtperspektiv, har den yrkesinriktade utbildningen. För att höja kompetensen hos arbetssökande med svag ställning och samtidigt underlätta rekryteringen till den yrkesinriktade utbildningen genomför AMS också förberedande utbildningar. Detta har ett stort värde för många arbetssökande, men AMS menar också att det är problem med att finna personer som når upp till de förkunskapskrav som ställs. Detta förhållande bidrar till svårigheterna att komma till rätta med situationer där det samtidigt råder påtaglig arbetskraftsbrist och arbetslöshet.

13

SCB, Trender och prognoser 2002, befolkning, utbildningen och arbetsmarknaden med

sikte på år 2020.

26

14

Var finns jobben 2002/2003 (Ura 2002:5), AMS 2002.

Mot bakgrund härav föreslog AMS i budgetunderlaget till regeringen Prop. 2002/03:44 för perioden 20002002 att myndigheten skulle få möjlighet att genom- föra bristyrkesutbildning för redan anställda. AMS menade att detta skulle förbättra förutsättningarna att förebygga flaskhalsar. Riksdagen beslutade på regeringens förslag, bl.a. mot denna bakgrund, om att under 2000 genomföra en försöksverksamhet med bristyrkesutbildning riktad till anställda (prop. 1999/2000:1 utgiftsområde 14, rskr. 1999/2000:83). Det övergripande motivet var att tillgången på arbetskraft inte skulle bli hämmande för en framtida ökning av sysselsättningen och att regeringens sysselsättningsmål skulle uppnås. Förutom att snabbare kunna tillgodose arbetslivets kompetensbehov ville man ge arbetslösa möjlighet att ta de arbeten som blev lediga under den anställdes utbildningstid och därmed komma in på arbetsmarknaden. I försöksverksamheten deltog 1 271 personer, 394 kvinnor och 877 män. Utbildningar inom datateknik, tillverkning, pedagogik, vård och omsorg och teknik och naturvetenskap dominerade. Den uppföljning som AMS genomförde av försöksverksamheten 15 visade att 85 procent av deltagarna upplevde att deras yrkeskunnande ökat. Av dessa var flertalet kvar hos samma arbetsgivare och inom samma yrkesområde. Arbetsgi- varna var överlag mycket positiva till försöksverksamheten och menade att försöksverksamheten bidragit till att lösa brist- och flaskhalsproblem. Samtidigt framhöll AMS i uppföljningen att de snäva tidsramarna för försöksverksamheten inte givit rimliga förutsättningar att genomföra verksamheten på ett tillfredsställande vis. Inom ramen för det nationella IT-programmet (SwiT) som genomför- des 19982000 fanns också möjlighet att erbjuda utbildning för ett visst antal redan anställda. IFAU utvärderade programmet 16 och kom till slutsatsen att utbildningen verkade ha avhjälpt de aktuella arbetsgivarnas kompetensbrist och resulterat i ny och mer effektiv teknikanvändning i företagen. I rapporten Var finns jobben 2002/2003? (Ura 2002:5) anför AMS att kraven på enskilda att klara övergångar mellan olika yrkesom- råden kommer att bli allt större i framtiden till följd av såväl strukturom- vandling som demografiska förändringar. I linje med detta har AMS i budgetunderlaget för 20032005 framhållit att det fortfarande finns behov av bristyrkesutbildning för redan anställda och föreslagit att arbetsmarknadsutbildning skall få anvisas även den som inte är eller riskerar att bli arbetslös. Särskilt har AMS påtalat att det kan ha betydelse för de många utrikes födda som finns i arbeten de är över- kvalificerade för. Bristyrkesutbildning skulle kunna ge dem möjlighet att komplettera tidigare utbildning så att de får arbete i nivå med sina fak- tiska kvalifikationer. I sammanhanget bör uppmärksammas de risker som finns med att sta- ten subventionerar utbildning av aktuellt slag. Dels kan det innebära att arbetsgivare får ersättning för utbildningar som de själva planerat att be- kosta, dels kan subventionen leda till snedvridning av konkurrensen om inte alla arbetsgivare ges möjlighet att få del av förmånen. En ytterligare

15

Uppföljning av försöksverksamhet med bristyrkesutbildning för redan anställda (Prora

2002:1).

27

16

IFAU, Att utbilda dem som har jobb exemplet SwIT (2001:10).

risk med satsningar på utbildning av redan anställda kan vara att resursut-

Prop. 2002/03:44

rymmet för nödvändiga insatser för de som är arbetslösa blir för litet.

AMS och IFAU har i uppföljningen av försöksverksamheten med

bristyrkesutbildning respektive SwIT-utbildningssatsningen undersökt

undanträngningseffekter. Av de intervjuade arbetsgivarna uppgav 20

procent att de sannolikt hade betalat utbildningen om subventionen inte

fanns. Utbildningarna hos dessa arbetsgivare syftade i hög grad till att

öka arbetstagarens kvalifikationer för andra arbetsuppgifter på den be-

fintliga arbetsplatsen snarare än till att arbetstagaren skulle byta yrke. I

de fall där de anställda bytte yrke eller arbetsgivare hade subventionen

betydelse för att utbildningen skulle komma till stånd. Ur ett samhälls-

ekonomiskt perspektiv kan betald utbildning av staten i dessa fall vara

motiverad för att avhjälpa arbetsgivarens brist på kompetent arbetskraft

och bidra till fortsatt tillväxt.

Erfarenheter från Europeiska socialfondens mål 3

Europeiska socialfondens mål 3 under perioden 20002006 syftar till att

ge människor möjlighet att utveckla sin kompetens så att de kan leva upp

till de ökande krav som ställs i arbetslivet. Programmet är riktat till såväl

sysselsatta som arbetslösa och är indelat i fyra insatsområden.

Inom insatsområde 1 Kompetensutveckling för sysselsatta har från

programmets start i oktober 2000 t.o.m. december 2002 totalt 29 000

projekt beslutats. Dessa omfattar 694 000 deltagare, varav 53 procent är

kvinnor och 47 procent är män. Insatsområdet skall stimulera till verk-

samhetsrelaterad kompetensutveckling för anställda i privata företag,

offentlig sektor och organisationer liksom för egna företagare. Små och

medelstora företag skall prioriteras.

Insatsområdet omfattar under programperioden totalt ca 16 000 miljo-

ner kronor, varav totalt ca 5 500 miljoner kronor till lika delar utgörs av

bidrag från Europeiska socialfonden och statlig medfinansiering. När-

mare hälften av socialfondsmedlen i mål 3 programmet avser Kompe-

tensutveckling för sysselsatta.

Insatserna inom ramen för insatsområdet görs i två steg. Det första ste-

get utgörs av en kompetens- och verksamhetsanalys på arbetsplatsen.

Denna analys skall sedan i ett andra steg ligga till grund för ansökan om

stöd till kompetensutveckling för anställda.

Företag eller arbetsplatser med färre än 250 anställda kan få bidrag

med upp till 50 procent av kostnaderna för kompetens- och verksamhets-

analysen. Bidraget för kompetensutvecklingen uppgår till 2040 procent

av utbildningskostnaden och bruttolönen för de anställda för den tid de

deltar, dock högst 400 000 kronor.

På regeringens uppdrag redovisade Riksrevisionsverket (RRV) i mars

2002 en utvärdering av insatsområde 1 Kompetensutveckling för syssel-

satta i mål 3. Denna utvärdering tydde på att genomförandet dittills varit

framgångsrikt även avseende kvalitativa aspekter, med reservation för

den relativt begränsade omfattningen av undersökningen. Bland annat

bedöms intresset och engagemanget hos arbetsgivarna för kompetens-

utvecklingen som stort. De intervjuade deltagarnas omdömen om kom-

petensutvecklingen är över lag goda, främst avseende innehållet i utbild-

ningarna som anses relevant för arbetet och därför bedöms ha positiv

28

betydelse. Deltagarna gör dock bedömningen att kompetensutvecklingen Prop. 2002/03:44 inte har haft lika stor betydelse för deras ställning på arbetsmarknaden.

4.5

Situationen för invandrare

Inledning I det följande ges en kortfattad beskrivning av situationen för invandrare på den svenska arbetsmarknaden och vissa utvecklingstendenser i detta sammanhang. Regeringen har i skrivelsen Integrationspolitik för 2000- talet (skr. 2001/02:129) förra året givit en mer omfattande redovisning. Beskrivningen tar primärt sikte på gruppen utrikes födda. På grund av att relevant statistik för denna grupp i vissa avseenden saknas, komplette- ras framställningen med uppgifter om situationen för utländska eller ut- omnordiska medborgare. Inledningsvis skall också särskilt understrykas att kategorin utrikes födda är mycket heterogen och att situationen för olika individer eller grupper av individer i kategorin kan skilja sig avse- värt åt, något som också framkommer nedan. Arbetslöshet och sysselsättning Personer födda utomlands drabbades särskilt hårt av nedgången på ar- betsmarknaden i början av 1990-talet. Speciellt utsatta var de nyanlända invandrarna, av vilka många flytt krig och kaos i f.d. Jugoslavien. Men konjunkturnedgången slog hårt också mot invandrare med längre vistel- setid i Sverige, även mot dem som blivit svenska medborgare. I jämfö- relse med svenska ej naturaliserade medborgare steg arbetslösheten be- tydligt mer för utrikes födda. Relativ arbetslöshet för utlandsfödda och svenska ej naturaliserade medborgare under andra halvåret 19932002

procent

20

16

12

8

4

0

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Utrikes födda män

Utrikes födda

Utrikes födda kvinnor Svenska medborgare ej naturaliserade

Källa: SCB

29

Efter arbetslöshetstoppen 1996, då arbetslösheten var 18 procent bland Prop. 2002/03:44 de utrikes födda under andra halvåret, har arbetslösheten bland utrikes födda minskat kraftigt. Arbetslösheten fortsatte minska under andra halv- året 2002 för de utrikes födda men ökade något för svenska ej naturalise- rade medborgare. Arbetslösheten är högre bland utrikes födda män än bland utrikes födda kvinnor. Under andra halvåret 2002 var 10,1 procent av männen och 8,8 procent av kvinnorna arbetslösa. Under det senaste året har utrikes födda kvinnor stått för hela arbetslöshetsminskningen, medan arbetslösheten bland män legat på en konstant nivå. Då konjunkturen vände 1997 bröts en långvarig negativ sysselsätt- ningstrend. Sysselsättningsgraden för utländska medborgare hade då sjunkit sedan mitten av 1970-talet. Sysselsättningsgraden för utländska medborgare har under de fem senaste åren stigit snabbare än för befolk- ningen som helhet. Ökningen har varit större för män än för kvinnor. Statistik för 2002 tyder på att ökningen avstannat något. Även arbetslös- hetsutvecklingen för utländska medborgare har varit mycket positiv de senaste åren.

Sysselsättningsgrad bland utländska medborgare samt i den totala befolkningen i arbetsför

ålder, 19772001

100

80

60

40

Befolkningen

Utländska medborgare

20

0

1977

1982

1987

1992

1997

Källa: SCB Förbättringen av situationen på arbetsmarknaden för invandrare syns även i statistiken över personer med långa inskrivningstider på arbets- förmedlingen. Från 1998 och framåt har minskningen varit mycket kraf- tig. I september 2002 hade antalet långtidsinskrivna utomnordiska med- borgare, i jämförelse med januari 1996, minskat med 77 procent. Det är en större procentuell minskning än bland långtidsinskrivna totalt.

Ursprungsland och vistelsetid

I vilket land en person är född och hur länge personen har varit i Sverige

påverkar sannolikheten för att vara sysselsatt eller arbetslös. För personer

födda i ett annat nordiskt land var sysselsättningsgraden 70 procent under

andra halvåret 2002 medan personer födda i Asien eller Afrika hade en

sysselsättningsgrad på 52 respektive 53 procent.

30

Sysselsättningsgraden ökar och arbetslösheten sjunker väsentligt med Prop. 2002/03:44 antalet år den invandrade varit i Sverige. Det tyder på en ökad integration med tiden. Skillnaderna mellan dem som varit kort tid i Sverige och dem som varit här längre är särskilt tydlig bland utomeuropeiska invandrare. Det bör samtidigt betonas att skillnader mellan utrikes födda och infödda består också efter lång tid i landet. För utlandsfödda som varit mer än 20 år i Sverige är sysselsättningsgraden 5,5 procentenheter lägre och ar- betslösheten 1,4 procentenheter högre än för personer födda i Sverige 17 . Hinder för invandrare på den svenska arbetsmarknaden Strukturomvandlingen från industrisamhälle och massproduktion till ett mer kunskapsintensivt och kundorienterat samhälle har gjort det generellt svårare för invandrare att hävda sig på arbetsmarknaden. Kulturspecifik kunskap, såsom språkfärdigheter, förmåga att kommunicera med kunder och medarbetare samt kunskap om det svenska samhället, har tillmätts allt större vikt i arbetslivet 18 . Denna utveckling, som alltså i sig innebär nya svårigheter i arbetslivet för många invandrare, har tydliga kopplingar till ytterligare ett stort hin- der på arbetsmarknaden för invandrare och andra med annan etnisk till- hörighet än svensk, nämligen förekomsten av etnisk diskriminering. Det finns fog för att påstå att risken för att utsättas för diskriminering har ökat i takt med de förändrade kraven i arbetslivet. Att säga att diskriminering förekommer är emellertid en sak. Att fastslå dess omfattning och vilka former den tar sig är betydligt svårare. De metodologiska problem forsk- ningen står inför är här stora. En metod för att få en uppfattning om i vad mån diskriminering före- kommer är att fråga individen i vilken utsträckning denna upplevt sig ha blivit utsatt för diskriminering. Denna metod användes i en serie under- sökningar under 1990-talet, Invandrare om diskriminering IIV (CEIFO, 19951998). Av dessa framgår att upplevelser av etnisk diskriminering i arbetslivet är mycket vanligt förekommande. Av samtliga svarande i de fyra studierna som någon gång sökt arbete, anger var tredje att han eller hon inte fått ett sökt jobb på grund av sin utländska bakgrund. Bland per- soner födda i Iran och södra eller mellersta Afrika rapporteras sådana erfarenheter av varannan person. Generellt rapporterar männen i under- sökningen fler upplevelser av etnisk diskriminering i arbetslivet än kvin- norna. Situationen för lågutbildade personer har på senare år försämrats i och med att efterfrågan på kvalificerad arbetskraft har ökat samtidigt som det ställts högre krav på anpassningsförmåga i de okvalificerade jobben. Minskningen av antalet okvalificerade arbeten får även konsekvenser på lång sikt eftersom de tidigare ofta varit en inkörsport till arbete för in- vandrare.

17

Bilaga till Alla lika olika Mångfald i arbetslivet (Ds 2000:69).

18

Trender och prognoser 2002, befolkningen, utbildningen, arbetsmarknaden med sikte på

2020 (2002, SCB).

31

Utbildningsnivå bland befolkningen samt bland utlandsfödda, första halvåret 2002, i procent

Prop. 2002/03:44

50

47

41

45

40

35

23

25

28

25

30

25

20

15

9

10

2

5

0

totalt

utlandsfödda

totalt

utlandsfödda

totalt

utlandsfödda

totalt

utlandsfödda

förgymnasial

gymnasial utbildning

eftergymnasial

uppgift saknas

utbildning

utbildning

Källa: SCB Men också högutbildade invandrare möter problem. Utbildningar som individen har med sig från ursprungslandet är inte alltid anpassade till de krav som ställs på den svenska arbetsmarknaden. Till detta kommer en oförmåga i svenskt arbetsliv att ta tillvara den kompetens som finns hos många högutbildade invandrare. Flera studier visar att utrikes födda är underrepresenterade i arbeten på ledningsnivå och arbeten som kräver högre utbildning, trots att deras utbildningsnivå inte avviker från den totala befolkningens. Risken för att vara överutbildad är dubbelt så stor om personen är född utomlands 19 . Enligt AMS rapport Rätt man på fel plats (Ura 2001:5) har endast 39 procent av de akademiker som invand- rade under 1990-talet ett arbete som motsvarar deras utbildningsnivå, jämfört med 85 procent av de svenskfödda. Invandrade kvinnor finns i större utsträckning än invandrade män i arbeten under sin utbildnings- nivå. Av de personer som var överkvalificerade uppgav de flesta att de var på rätt arbetsplats men hade fel arbetsuppgifter. Det kan tilläggas att arbetslösheten är betydligt högre bland utlandsfödda akademiker än bland svenskfödda med högskoleutbildning. Invandrare är däremot överrepresenterade inom arbeten som inte krä- ver någon särskild yrkesutbildning enligt SCB:s arbetskraftsundersök- ningar. Vissa av de lågutbildade invandrarna har lägre utbildning än grundskola och några är analfabeter. Enligt de senaste folkräkningarna har de som nyligen invandrat en högre utbildning än de som vistats en längre tid i Sverige. Anställningstryggheten tenderar att vara mindre för utrikes födda än för dem som är födda i Sverige. Av SCB:s arbetskraftsundersökningar framgår exempelvis att tidsbegränsade anställningar och egenföretagande är vanligare bland utrikes födda. Det är speciellt vanligt med tidsbegrän- sade anställningar bland utrikes födda kvinnor.

19 Över- och underutbildning på 2000-talets arbetsmarknad (ITPS, A2001:006).

32

En stor arbetskraftspotential

Prop. 2002/03:44

Situationen på arbetsmarknaden för såväl utrikes födda som utländska

medborgare i Sverige har förbättrats under de senaste åren. Trots detta är

arbetslösheten mycket högre och sysselsättningsgraden mycket lägre än

för befolkningen som helhet. Personer med utländsk bakgrund beräknas

utgöra mer än en fjärdedel av befolkningen i arbetsför ålder 2015 20 . Detta

potentiella arbetskraftsutbud måste tas till vara för att vi i framtiden skall

kunna möta en ökade efterfrågan på arbetskraft.

Den låga sysselsättningsgraden innebär att det, vid sidan av de invand-

rare som är arbetslösa, finns en stor arbetskraftpotential i form av perso-

ner utanför arbetskraften. Det handlar om studenter, hemarbetande, för-

tidspensionerade, värnpliktiga, arbetsoförmögna eller personer som vis-

tas utomlands. En av flera förklaringar till den lägre sysselsättningsgra-

den bland utrikes födda är att en större andel av dessa studerar. De utri-

kes födda är även överrepresenterade bland dem som arbetar hemma, är

arbetsoförmögna eller vistas utomlands. Färre av de utrikes födda än av

de infödda är pensionerade. En slutsats som kan dras är att det bland de

invandrare som står utanför arbetskraften finns en betydande arbets-

kraftspotential när det gäller hemarbetande, vissa som studerar samt de

som av andra skäl inte tillhör arbetskraften.

Det finns också en stor outnyttjad resurs i den grupp invandrare i ar-

betskraften som är sysselsatta på fel jobb, dvs. i arbeten under sin ut-

bildningsnivå.

5 Arbetsmarknadspolitikens inriktning

5.1

Inledning

Sverige står nu inför två stora utmaningar, att bryta den ökande ohälsan och förbättra integrationen av invandrare på arbetsmarknaden. En effek- tiv arbetsmarknadspolitik som bidrar till ökad sysselsättning är en förut- sättning för att dessa utmaningar skall klaras. Det gäller också för möj- ligheterna att nå regeringens övergripande mål att andelen reguljärt sys- selsatta i befolkningen i åldern 2064 år skall öka till 80 procent 2004. Målet därefter är full sysselsättning. Att nå dessa båda sysselsättningsmål samtidigt som arbetslösheten hålls på en låg nivå ställer nya krav på ar- betsmarknadspolitiken. Arbetsmarknadspolitiken har därför lagts om i en tydligare tillväxt- främjande riktning; från stabilisering till allokering. Det har skett genom en förskjutning av insatserna från praktikåtgärder till matchning och ut- bildning, genom att arbetslöshetsförsäkringens effektivitet förbättrats samtidigt som rättstryggheten för dem som är beroende av försäkringen ökat samt genom att insatserna för dem som har svårast att få ett arbete har stärkts, främst via införandet av aktivitetsgarantin. Omläggningen av arbetsmarknadspolitiken måste nu fortsätta.

20 Alla lika olika mångfald i arbetslivet (Ds 2000:69).

33

5.2

Arbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter

Prop. 2002/03:44

Målet för arbetsmarknadspolitiken är en väl fungerande arbetsmarknad med full sysselsättning och god ekonomisk tillväxt. För att uppnå målet är politikens huvuduppgifter att:

N Medverka till att arbetssökande snabbt sammanförs med vakanta platser.

N Öka de arbetslösas kompetens.

N Stödja dem som har svårast att få ett arbete.

N Ge inkomsttrygghet under en övergångsperiod vid ofrivillig arbetslöshet. Denna huvudinriktning för arbetsmarknadspolitiken bör ligga fast. Ar- betsmarknadspolitiken skall bidra till tillväxt, sysselsättning och ett kon- kurrenskraftigt näringsliv samt skapa förutsättningar för flexibilitet, trygghet och delaktighet i arbetslivet. Genom ett effektivt platsförmed- lingsarbete, som tillsammans med kompetenshöjande insatser och övriga åtgärder leder till att de arbetslösa kan konkurrera om de lediga jobben och aktivt söka arbete, ökas omställnings- och anpassningsförmågan på arbetsmarknaden. På så sätt kan arbetsmarknadspolitiken främja rörlighet på arbetsmarknaden och bidra till ökad sysselsättning och bättre match- ning mellan utbud och efterfrågan samtidigt som inflationsdrivande flaskhalsar undviks. Att verka för kvinnors och mäns rätt till arbete på lika villkor, mot- verka en könsuppdelad arbetsmarknad och främja etnisk mångfald är angelägna uppgifter i alla led i den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten. Medvetenhet och aktiva åtgärder på dessa områden är en förutsätt- ning för att säkerställa trygghet och delaktighet för individen och en ef- fektiv matchning mellan utbud och efterfrågan.

5.3

Aktuella utmaningar

Matchningsprocessen måste effektiviseras ytterligare, bl.a. genom att aktivitetsgarantin förbättras och genom fortsatta insatser för att kvalitets- säkra de individuella handlingsplanerna. Kvaliteten i aktivitetsgarantin har sedan den infördes blivit bättre och bättre, men en hel del återstår att göra. Det handlar inte minst om insatserna för dem som varit utan arbete under lång tid. Vidare måste intentionerna bakom förändringarna i ar- betslöshetsförsäkringen fullföljas. Reglerna om aktivt arbetssökande och lämpligt arbete måste efterlevas och tillämpas på ett enhetligt sätt i hela landet. Det fortsatta arbetet med att ge arbetsmarknadspolitiken en mer till- växtorienterad inriktning måste koncentreras till följande sju områden.

Fortsatt effektivisering och förbättrad styrning av arbetsmarknadspolitiken

Riksdagens revisorer presenterade i slutet av 2002 granskningsrapporten

Styrningen av AMS och länsarbetsnämnderna (Rapport 2002/03:2). Rap-

porten har remitterats och ännu inte behandlats av riksdagen. I rapporten

34

framhåller Riksdagens revisorer att det finns betydande problem med styrningen inom arbetsmarknadspolitiken. Revisorerna anser bl.a. att målstrukturen är komplicerad, att regeringens resultatinformation inte ger besked om politikens effekter, att verksamhetsplaneringen inom AMV är så bristfällig att riksdagens och regeringens intentioner riskerar att inte få genomslag inom organisationen samt att AMS analys av resultatproces- sen är outvecklad. I rapporten presenteras också ett antal förslag med syfte att förbättra styrningen av den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten. Regeringen anser att Riksdagens revisorers rapport är ett värdefullt bi- drag i den fortsatta utvecklingen av den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten. Samtidigt bör det framhållas att flera av de åtgärder som re- geringen vidtagit under de senaste åren ligger väl i linje med förslagen från Riksdagens revisorer. Regeringen har vid upprepade tillfällen påtalat brister i styrningen och uppföljningen inom AMV. Regeringen har också vidtagit åtgärder för att förbättra styrningen. Bland annat har ledningsformerna inom AMV för- ändrats. Den tidigare organisationen innebar att både AMS och länsar- betsnämnderna var självständiga myndigheter med styrelser med fullt ansvar. Regeringen menade att det fanns skäl för en mer sammanhållen organisation och beslutade i maj 2001 att ledningsformen för länsarbets- nämnderna från den 1 januari 2002 skulle ändras från styrelse med fullt ansvar till styrelse med begränsat ansvar. Regeringen beslutade samtidigt att reformen skulle utvärderas efter två år varefter ställning skulle tas till hur den fortsatta styrningen av AMS lämpligen borde utformas. Statskontoret har fått regeringens uppdrag att utvärdera AMV:s nya ledningsform. I en nyligen inlämnad delredovisning av uppdraget har Statskontoret framhållit att den nya ledningsformen hittills inte har fått något större genomslag. Det finns dessutom enligt Statskontoret risk för att så inte sker, eftersom länsarbetsnämndernas styrelser i den gamla ord- ningen aldrig fungerat som styrelser med fullt ansvar. Av redovis- ningen framgår också bl.a. att ledamöter i styrelserna för länsarbets- nämnderna anser att förändringen på sikt kan innebära minskat regio- nalt/lokalt inflytande. Det aktuella uppdraget skall slutredovisas den 15 januari 2004. Under 2000 påbörjade regeringen en generell översyn av hur styr- ningen och uppföljningen av statens myndigheter kan förbättras. Detta ledde bl.a. till att politikområden infördes och att AMV:s verksamhet indelades i verksamhetsgrenar. Ett syfte med att införa verksamhetsgre- nar var att förbättra möjligheterna att koppla myndighetens resursan- vändning till verksamhetsresultaten. Indelningen i verksamhetsgrenar har ännu inte fått fullt genomslag inom AMV. Vid årsskiftet 2001/2002 beslutade vidare AMS styrelse att ställa sig bakom ett åtgärdsprogram för att förbättra och utveckla styrningen och uppföljningen inom AMV, det s.k. fem-punktsprogrammet.

Som framgår av ovanstående har det under de senaste två åren tagits flera initiativ för att förbättra styrningen och uppföljningen av den ar- betsmarknadspolitiska verksamheten. Arbetet för att fullfölja de proces- ser som initierats kommer att gå vidare. Regeringen vill framhålla att det fortfarande finns utrymme för avsevärda förbättringar av styrningen och genomförandet av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Mål måste Prop. 2002/03:44 35 effektivt kommuniceras och insatser måste snabbt få genomslag i organi- sationen. Arbetsförmedlingarna måste kunna agera snabbt och flexibelt utifrån de förändringar som sker på arbetsmarknaden. Regeringen avser att under 2003 vidta ytterligare åtgärder för att för- bättra styrningen och tydliggöra effekterna av den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten. Också flera av dessa bedöms ligga i linje med de förslag till åtgärder som Riksdagens revisorer redovisat. Regeringen kommer att fortsätta arbetet med att se över målstrukturen inom arbetsmarknadspolitiken. Det fortsatta utvecklingsarbetet kommer att ske i nära samverkan med AMS samt med IFAU och andra lämpliga externa aktörer. Vad gäller exempelvis frågan om uppföljning har reger- ingen gett AMS i uppdrag att utveckla mått för hur matchningen på ar- betsmarknaden fungerar. IFAU har samtidigt fått uppdraget att redovisa en forskningsöversikt vad gäller matchning mellan sökande och lediga arbeten. Ett viktigt inslag i effektiviseringen av arbetsmarknadspolitiken är att få till stånd en korrekt tillämpning av reglerna om aktivt arbetssökande i arbetslöshetsförsäkringen. Åtgärder med detta syfte redovisas nedan un- der rubriken Säkerställande av arbetslöshetsförsäkringens legitimitet.

Åtgärder för att hålla uppe och öka arbetskraftsutbudet Utbudet av arbetskraft behöver långsiktigt öka för att en hållbar ekono- misk tillväxt och välfärd skall kunna säkras. Detta gäller inte minst mot bakgrund av de stora demografiska förändringar och de omfattande pen- sionsavgångar som kommer att följa på andra sidan 2010. Att hålla uppe arbetskraftsutbudet framstår som en övergripande uppgift som, vilket framgår av följande avsnitt i detta kapitel, slår igenom på en rad olika områden framöver. Grunden för en framgångsrik politik i detta avseende läggs under de närmaste åren. Flera politikområden kommer att beröras. Arbetsmark- nadspolitiken kommer att ställas inför allt större utmaningar när det gäller att underlätta omställningen på arbetsmarknaden. För att det skall vara möjligt att förhindra bristsituationer i framtiden behövs det fortsatta satsningar för att anpassa de arbetslösas kompetens efter arbetsmarkna- dens behov, men också för att öka arbetskraftsutbudet och sysselsätt- ningen. Detta måste framför allt ske genom en mobilisering av den stora inhemska arbetskraftsreserv som i dag finns bland ungdomar, äldre, ut- landsfödda och personer med funktionshinder samt genom insatser för att minska deltidsarbetslösheten och ohälsan. Sett över landet finns det stora regionala skillnader i arbetskraftsdeltagande. I norra Sverige finns det arbetsmarknadsregioner där en hög andel av befolkningen lever av sjukersättning. Hela den arbetsföra befolkningen måste tas till vara i största möjliga utsträckning och på bästa möjliga sätt. Alla behövs. Det är också viktigt att förhindra att människor mer permanent slås ut från arbetsmarknaden med de sociala konsekvenser det kan få för dem. Lyckas inte stora grupper yngre och utlandsfödda ta steget in på arbets- marknaden framöver, grundläggs ett utanförskap som kan vara svårt att bryta i ett senare skede. Gymnasiekommittén 2002 presenterade i december 2002 sitt slutbe- tänkande Åtta vägar till kunskap En ny struktur för gymnasieskolan Prop. 2002/03:44 36

(SOU 2002:120) i vilket bl.a. föreslås att kommunernas ansvar för upp-

Prop. 2002/03:44

följning av ungdomar under 20 år som inte går i gymnasieskolan skall

förtydligas. Vidare har i februari 2003 en utredning om samhällets insat-

ser för att stödja ungdomar i åldern 16-24 år som varken studerar, arbetar

eller söker arbete satts igång (dir. 2003:19). Regeringen avser att mot

bakgrund av bl.a. betänkandena från dessa båda utredningar återkomma i

frågan om ungdomars sysselsättning.

Arbetsmarknadspolitiken behöver förstärkas, och dess instrument gö-

ras verkningsfullare, när det gäller att ta till vara alla grupper på arbets-

marknaden. Ansträngningarna för att motverka diskriminering och

främja etnisk mångfald på arbetsmarknaden måste intensifieras och ar-

betet för att bryta könsuppdelningen på arbetsmarknaden måste drivas

vidare.

I regeringens vidare arbete med att öka arbetskraftsutbudet är syssel-

sättningsgraden en viktig indikator för bedömningen av insatsernas träff-

säkerhet.

Förbättrad integration av invandrare på arbetsmarknaden

Under de senaste åren har andelen sysselsatta utländska medborgare ökat

påtagligt för första gången sedan mitten av 1970-talet. Det är ett tydligt

tecken på att det under den senaste konjunkturuppgången varit möjligt att

bryta en negativ trend när det gäller situationen för invandrare på arbets-

marknaden och på att arbetsgivarnas intresse för att anställa invandrare

ökat. Åtgärder för att vidmakthålla och förstärka denna positiva utveck-

ling när konjunkturen nu vänder uppåt igen, är av avgörande betydelse.

Sysselsättningsgraden bland invandrare måste åter närma sig den i total-

befolkningen.

För att detta skall vara möjligt krävs åtgärder på en rad olika områden.

Den generella arbetsmarknadspolitiken är grunden i regeringens strävan-

den på området och skall i princip tillgodose också sådana behov som

kan vara specifika just för invandrare. Inte minst gäller det de insatser

som görs för att stödja dem som står allra längst från arbetsmarknaden,

av vilka många har utländsk bakgrund. Detta utesluter emellertid inte att

särskilda prioriteringar och riktade insatser inom arbetsmarknadspoliti-

ken kan vara nödvändiga.

Särskilda insatser måste t.ex. göras för att stödja nyanlända invandrare.

Bland annat måste de åtgärder som vidtas, och den samverkan som sker

mellan olika aktörer, inom ramen för introduktionen av nyanlända flyk-

tingar och deras anhöriga utvecklas och effektiviseras ytterligare.

De som behöver mest stöd för att kunna konkurrera på arbetsmarkna-

den, framför allt invandrare med låg utbildning som aldrig lyckats eta-

blera sig på arbetsmarknaden och nyanlända som bedöms få svårt att

göra det, skall vidare ges möjlighet till mer individualiserade insatser och

intensifierad vägledning på vägen mot ett arbete. Erfarenheter från insat-

ser inom ramen för storstadspolitikens lokala utvecklingsavtal skall tas

tillvara.

Som framgått av avsnitt 4.5 finns många invandrare i yrken som inte

motsvarar deras utbildningsnivå. En stor del av dessa individer har hög-

skoleutbildning. Denna resurs måste tas till vara på ett bättre sätt genom

en förbättrad matchning. Möjligheterna att komplettera utbildningar som

37

inte är fullt gångbara på den svenska arbetsmarknaden måste förbättras Prop. 2002/03:44 ytterligare. Det gäller inte minst mot bakgrund av att de ekonomiska för- utsättningarna för vidareutbildning inte sällan är begränsade för de indi- vider som det gäller. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste utformas på ett sätt som motverkar etnisk diskriminering och främjar etnisk mångfald. Men de måste också kompletteras med särskilda åtgärder med detta syfte. Det handlar både om att i den nationella lagstiftningen på ett effektivt sätt implementera EG:s regler om likabehandling oavsett ras eller etniskt ur- sprung och att genom information och attitydförändrande insatser öka kunskapen och medvetenheten om, och respekten för, lagstiftningen på området bland såväl privata som offentliga arbetsgivare. Regeringen av- ser att under våren 2003 återkomma till dessa frågor i en särskild propo- sition. Insatser för att få långtidssjukskrivna i arbete De ökande sjukskrivningarna är ett av samhällets största problem för närvarande. Det kan bara lösas genom samordnade insatser på en rad olika politikområden. Arbetsmarknadspolitiken har här en viktig roll. Arbetslösheten bland de långtidssjukskrivna är hög. En snabbare och effektivare rehabilitering av långtidssjukskrivna är inte bara en angelä- genhet för de enskilda individerna. Det är också ett sätt att öka arbets- kraftsutbudet och därmed förbättra möjligheterna för arbetsförmedlingen att förse arbetsgivare med lämplig arbetskraft. För att fler arbetslösa sjukskrivna skall få arbete krävs ytterligare insatser från försäkringskassorna och arbetsförmedlingarna. Det krävs också stöd i arbetet från arbetsmarknadens parters sida. Regeringen har i januari i år uppdragit åt AMS och Riksförsäkrings- verket att utarbeta förslag till hur den arbetslivsinriktade rehabiliteringen skulle kunna utformas för att stärka arbetslinjen i sjukförsäkringen med målet att fler sjukskrivna snabbare skall återfå sin arbetsförmåga och kunna återgå till ett arbete. Uppdraget skall redovisas till regeringen se- nast den 2 juni 2003. Regeringen har för avsikt att under våren 2003 återkomma till riksda- gen med en proposition med förslag till åtgärder för ökad hälsa i arbetsli- vet som bl.a. rör sjukskrivningsprocessen och rehabiliteringen. Inom Regeringskansliet har en departementspromemoria, Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (Ds 2003:2), utarbetats med förslag till finansiell samordning, som omfattar socialförsäkringen, hälso- och sjukvården, socialtjänsten och arbetsmarknadsmyndigheterna. De- partementspromemorian remissbehandlas för närvarande och en proposi- tion skall enligt planerna presenteras för riksdagen före sommaren. Anpassning av arbetsmarknadsutbildningen till nya krav på arbetsmark- naden Platsförmedlingen är arbetsmarknadspolitikens viktigaste instrument. Samtidigt finns emellertid ett fortsatt stort behov av en yrkesinriktad ar- betsmarknadsutbildning av hög kvalitet som komplement till den regul- 38 jära utbildningen. Arbetsmarknadsutbildningen skall leda till arbete och Prop. 2002/03:44 vara ett instrument för att motverka uppkomsten av bristsituationer på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningen måste därför ges en ännu tydligare yrkesinriktning .

Samtidigt är det av central betydelse att formerna för arbetsmarknads- utbildningen anpassas så att den kan bidra till en arbetskraft som kan möta de allt högre krav i arbetslivet som följer av fortgående strukturom- vandling och demografiska förändringar. Dessa former för utbildning bör utvecklas i enlighet med regionala tillväxtprogram och i enlighet med arbetet i de regionala kompetensråden. För att bristsituationer och flaskhalsar inte skall bli ett hinder för fort- satt tillväxt och ökad sysselsättning, måste nya och större möjligheter skapas för att snabbt ta till vara kunskap och kompetens hos olika grup- per på arbetsmarknaden vars resurser i dag inte utnyttjas på bästa sätt. Det handlar inte minst om personer med högskoleutbildning som finns i yrken de är överkvalificerade för många med utländsk bakgrund. Åtgärder för att främja arbetskraftens geografiska rörlighet Arbetsmarknadspolitiken har en viktig funktion när det gäller att under- lätta arbetskraftens geografiska rörlighet och därmed förbättra match- ningen på arbetsmarknaden och främja en väl fungerande lönebildning. Detta är en funktion med många dimensioner. Målet för den regionala utvecklingspolitiken är väl fungerande och hållbara lokala arbetsmark- nadsregioner med god servicenivå i alla delar av landet. Strävan att av- hjälpa arbetskraftsbrist i tillväxtregioner kan komma i konflikt med strä- van att behålla tillräckligt befolkningsunderlag för god servicenivå i andra delar av landet. Den regionalpolitiska utredningen resonerar i sitt slutbetänkande (SOU 2000:87) också kring det faktum att de krav på geografisk rörlighet som ställs på en fungerande arbetsmarknad inte alltid stämmer överens med människors önskningar och livsprojekt. I det sammanhanget bör framhållas att behoven av ökad geografisk rörlighet till följd av arbetskraftsefterfrågan inte alltid är enkelriktade. Vanligast är förstås fallet där det råder brist på yrkesgrupper i tillväxtre- gioner samtidigt som arbetslöshet råder för samma yrkesgrupper på andra håll. Geografisk rörlighet kan emellertid också vara en förutsättning för att lösa flaskhalsproblem där avsaknaden av enstaka nyckelpersoner hämmar tillväxtmöjligheterna i små lokala arbetsmarknadsregioner. Med geografisk rörlighet avses huvudsakligen pendling. Av AMS rap- port Geografisk rörlighet och arbetsgivarbyten (Ura 2003:1) framgår vikten av just sådan rörlighet. I propositionen En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4) gjorde regeringen bedömningen att en utredning med uppdrag att göra en översyn av de rörlighetsstimulerande medlen inom arbets- marknadspolitiken med särskild tyngdpunkt på flyttningsbidragen borde tillsättas. Regeringen beslutade i augusti 2002 om direktiv för en sådan utredning (dir. 2002:80). Utredningen skall redovisa sitt uppdrag senast den 31 mars 2003. Efter remissbehandling av utredningens betänkande avser regeringen att återkomma med eventuella förslag i samband med budgetpropositionen för 2004. 39

I sammanhanget är det viktigt att uppmärksamma den geografiskt, men

Prop. 2002/03:44

också yrkesmässigt, rörlighetsfrämjande roll som en korrekt tillämpning

av reglerna inom arbetslöshetsförsäkringen om lämpligt arbete spelar (jfr

nedan).

Säkerställande av arbetslöshetsförsäkringens legitimitet

Ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen har höjts i såväl juli 2001 som

juli 2002. Därmed får en övervägande del av de arbetslösa en ersättning

som motsvarar 80 procent av deras tidigare inkomst. Arbetslöshetsför-

säkringens legitimitet har stärkts genom dessa höjningar.

Samtidigt är det viktigt att förmåner och krav på ansvarstagande och

aktivitet från individens sida hänger ihop. Höga ersättningsnivåer måste

därför kombineras med tydliga krav på att den som får arbetslöshetser-

sättning står till arbetsmarknadens förfogande, vilket bl.a. innebär att

denne skall aktivt söka arbete och vara beredd att ta lämpligt arbete i en-

lighet med gällande regler. Det är angeläget att reglerna i dessa avseen-

den tas som en utgångspunkt när den individuella handlingsplanen upp-

rättas och att innebörden av reglerna därigenom klargörs för individen.

Som redovisats i avsnitt 4.3 tyder mycket på att de arbetslösa som er-

hållit arbetslöshetsersättning i mer än 100 dagar, varken vidgar sitt sök-

område yrkesmässigt eller geografiskt i den utsträckning som förvänta-

des. Till detta kommer att den sammanlagda tid som arbetslösa använder

för att söka arbete förefaller mycket låg. Detta är oroväckande. Även om

använd tid för arbetssökande är ett mått som inte alltid fångar in kvalite-

ten i och inriktningen på individens arbetssökande, är det självfallet inte

acceptabelt om sökintensiteten är så låg som undersökningarna visar. Det

är nödvändigt för försäkringens legitimitet att arbetsförmedlingarna ak-

tivt och målinriktat arbetar för att säkerställa att de regelförändringar som

trädde i kraft i februari 2001 får genomslag i praktiken.

Arbetsförmedlingen har en rad olika instrument för att öka den arbets-

löses möjligheter att få ett arbete, t.ex. jobbsökaraktiviteter och arbets-

marknadsutbildning. De individuella handlingsplanerna, som upprättas

gemensamt av den arbetssökande och arbetsförmedlingen, är av central

betydelse för att säkerställa att det finns en genomtänkt strategi i arbetet

för att nå överenskomna mål. Handlingsplanerna utgör också ett viktigt

underlag för uppföljning och utvärdering, liksom i de situationer där rät-

ten till arbetslöshetsersättning kan ifrågasättas.

Arbetsförmedlingen kan och skall ifrågasätta rätten till arbetslöshetser-

sättning då en person tackar nej till ett anvisat lämpligt arbete. Det är

därför av största vikt att arbetsförmedlingen tillämpar regler och anvisar

arbeten på ett korrekt och likartat sätt över hela landet. Regeringen har

vidtagit en rad åtgärder som skall ge sökprocessen en tydligare struktur i

förmedlingens verksamhet. AMS har dock det operativa ansvaret för att

regeringens och riksdagens intentioner får genomslag inom AMV.

Mot bakgrund av den stora betydelse de individuella handlingspla-

nerna har för att säkerställa en effektiv sökprocess avser regeringen att

låta se över kvaliteten i dessa. Av AMS uppföljningar under de senaste

åren framgår att handlingsplanernas kvalitet inte är godtagbar och att det

brister när det gäller de arbetssökandes medverkan och delaktighet i ar-

betet med dem. I AMV:s sökandeundersökning för fjärde kvartalet 2002

40

uppger drygt 70 procent av de arbetssökande att en handlingsplan upp- Prop. 2002/03:44 rättats. I samma undersökning uppger cirka 54 procent att de under den senaste månaden inte har sökt något arbete. Regeringen anser att dessa signaler är oroväckande och att AMS måste utveckla myndighetens ar- bete för att effektivisera sökprocessen. Regeringen har påtalat detta för AMS och utgår från att myndigheten kommer att vidta lämpliga åtgärder. Regeringen kommer aktivt att följa AMS vidare arbete för att effektivi- sera sökprocessen. Regeringen kommer också att ge ett lämpligt externt organ i uppdrag att följa upp hur handlingsplanerna används i arbetsförmedlingarnas ar- bete samt vilken betydelse de har för de arbetssökandes möjligheter att få arbete. I detta sammanhang är det viktigt att följa upp vilket genomslag som regeringens och riksdagens intentioner ifråga om aktivt arbetssö- kande, individuella handlingsplaner och rätt till arbetslöshetsersättning får i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Regeringen kommer också att närmare följa upp förekommande skill- nader i länsarbetsnämndernas verksamhetsresultat. Förslagen I avsnitten 69 redovisar regeringen, mot bakgrund av den beskrivning av problemen på arbetsmarknaden som lämnats och den inriktning på politiken som förordats, en rad förslag och bedömningar. Förslagen bör sammantaget bidra till en bättre fungerande arbetsmarknad, där även de mest utsatta grupperna kan beredas plats och bli en del i en anpassnings- bar och kompetent arbetskraft som förmår att möta snabba förändringar i efterfrågan på arbetskraft.

5.4

Arbetsmarknadspolitiken och EU:s sysselsättningsriktlinjer

I och med Europeiska rådets möte i Amsterdam 1997 kopplades den svenska arbetsmarknadspolitiken mer direkt till utvecklingen i EU. Då tillkom i fördraget en avdelning om sysselsättning i vilken ramarna för EU:s gemensamma sysselsättningsstrategi drogs upp. Sysselsättningsstrategin bygger på mellanstatligt samarbete. Politiken är nationell och ansvaret för såväl utformning som genomförande ligger hos medlemsstaterna. Gemensamma sysselsättningsriktlinjer som skall ligga till grund för ländernas nationella sysselsättningspolitik antas årli- gen av ministerrådet. Länderna redovisar sedan i nationella handlings- planer den politik som förts mot bakgrund av riktlinjerna. För regeringen är det en viktig utgångspunkt att arbetsmarknadspoliti- ken, liksom politiken inom andra politikområden av relevans, skall ligga i linje med sysselsättningsstrategins riktlinjer. Riktlinjerna är indelade i fyra pelare; att förbättra anställbarheten, att utveckla företagarandan, att främja företagens och de anställdas anpass- ningsförmåga samt att stärka jämställdhetspolitiken. Vid sidan av rikt- linjerna finns fem horisontella mål; att fastställa nationella mål för sys- selsättningen, att främja kvalitet i arbete, att utarbeta strategier för livs- 41 långt lärande, att utveckla partnerskap med arbetsmarknadens parter och Prop. 2002/03:44 att utveckla gemensamma indikatorer för utvärdering. En utvärdering av sysselsättningsstrategin som skall ligga till grund för dess framtida ut- formning har nyligen genomförts. Nya sysselsättningsriktlinjer kommer att presenteras i april 2003. Europeiska socialfonden är EU:s finansiella instrument för att förverk- liga sysselsättningsstrategin. Socialfondens fem teman ligger i linje med de fyra pelarna och handlar om aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder, en arbetsmarknad öppen för alla, livslångt lärande, att främja en kunnig och flexibel arbetskraft, förnyelse och anpassningsförmåga inom arbets- organisationen och utvecklande av företagarandan samt åtgärder för kvinnor på arbetsmarknaden. Socialfondens mål 3 har insatser inom alla dessa teman. Den svenska arbetsmarknadspolitiken har främst betydelse för genom- förandet av riktlinjerna under den första pelaren inom den europeiska sysselsättningsstrategin. Olika insatser för att leva upp till dem görs kon- tinuerligt. Också förslagen i föreliggande proposition kan ses i ljuset av dessa riktlinjer. I den första av sysselsättningsstrategins riktlinjer anges att medlems- staterna skall bekämpa ungdomsarbetslöshet och förebygga långtidsar- betslöshet. Förslagen rörande arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsga- rantin har bäring på denna riktlinje . Dessa förslag ligger också i linje med riktlinje 2, i vilken anges att länderna skall göra bidrags-, skatte- och ut- bildningssystemen mer sysselsättningsbefrämjande. I riktlinje 4 uppmanas medlemsstaterna att utveckla kompetens för den nya arbetsmarknaden genom livslångt lärande, medan riktlinje 6 tar sikte på behovet att vidta åtgärder för att förbättra jobbmatchningen och före- bygga flaskhalsar. Förslaget om bristyrkesutbildning syftar till att komma till rätta med brister på dessa områden. Den översyn av de rörlighetssti- mulerande medlen inom arbetsmarknadspolitiken, med särskild tyngd- punkt på flyttningsbidragen, som regeringen initierat, ligger också den väl i linje med riktlinje 6. Flera förslag har i större eller mindre utsträckning bäring på riktlinje 7, i vilken anges att medlemsländerna skall motverka diskriminering och främja social integrering genom tillgång till anställning. Det förslag som har den tydligaste kopplingen är det om arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare.

6

Insatser för att öka olika grupper av invandrares möjligheter till arbete

6.1

Information om möjligheterna för asylsökande att arbeta

Regeringens bedömning: Informationsinsatser bör göras av berörda myndigheter för att sprida kunskap om de möjligheter som finns för asyl- sökande att i vissa fall arbeta under den tid då deras ärende prövas. 42

Skälen för regeringens bedömning: Asylsökande kan enligt gällande Prop. 2002/03:44 regelverk undantas från skyldigheten att ha arbetstillstånd i de fall Mi- grationsverket bedömer att beslut i ärendet inte kommer att kunna fattas inom fyra månader från ansökan. Undantaget gäller fram till dess att ett beslut som vunnit laga kraft föreligger i ärendet. Enligt en utvärdering av mottagningssystemet för asylsökande som RRV nyligen genomfört är det emellertid bara 1,5 procent av de asylsö- kande som arbetar. Regeringen menar att det behövs förbättrad information från berörda myndigheters sida om de möjligheter att arbeta som finns för asylsö- kande. Detta gäller i relation såväl till de asylsökande själva som till po- tentiella arbetsgivare. Tidiga erfarenheter av svensk arbetsmarknad ökar förutsättningarna för en framgångsrik integration för dem som slutligen får uppehållstillstånd i Sverige. En ökning av antalet asylsökande som arbetar skulle också sannolikt innebära minskade utgifter för Migrations- verket för mottagningssystemet för asylsökande. Informationsinsatser av aktuellt slag skall finansieras inom respektive myndighets befintliga ekonomiska ramar.

6.2

Tidigare och effektivare arbetsförmedlingsinsatser för nyanlända invandrare

Regeringens bedömning: Introduktionen av nyanlända invandrare bör ges en ännu tydligare inriktning mot arbete och egen försörjning. Utgångspunkten bör vara att individen, i samband med att denne får permanent uppehållstillstånd och bosätter sig i en kommun, omedel- bart skrivs in vid arbetsförmedlingen som arbetssökande. Regeringen har i regleringsbreven avseende 2003 för AMV, Integrationsverket, Migrationsverket och Myndigheten för Skolutveckling på olika sätt markerat vikten av samverkan i sammanhanget och att respektive myndighet utifrån sitt uppdrag medverkar till att nyanlända invandra- res och asylsökandes kompetens tidigt tas till vara så att arbetsmark- nadsinträdet effektiviseras och tidigareläggs. För att skapa utrymme för mer aktiv medverkan från arbetsförmedlingens sida under intro- duktionen av nyanlända invandrare har regeringen avsatt 35 miljoner kronor årligen 20032005.

Skälen för regeringens bedömning: Vikten av en mer individualise- rad och flexibel introduktion för nyanlända invandrare, med en tydlig inriktning mot arbete och egen försörjning, kan inte nog understrykas. Arbetsförmedlingen och kommunen måste utveckla ett nära samarbete så att handlingsplaner med slutmålet reguljärt arbete - kan upprättas redan tidigt efter mottagandet i en kommun. Utgångspunkten bör vara att indi- viden, i samband med att denne får permanent uppehållstillstånd och bo- sätter sig i en kommun, omedelbart skrivs in vid arbetsförmedlingen som arbetssökande.

Arbetsförmedlingarnas kontaktnät med arbetsgivare måste effektivt användas för att ge personer som saknar erfarenhet av det svenska ar- betslivet möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden. En förutsättning 43 för tillträde till arbetsmarknaden är många gånger goda kunskaper i det Prop. 2002/03:44 svenska språket. Arbetsförmedlingen bör därför utifrån sitt kontaktnät med arbetsgivare samarbeta med kommunerna för att hitta praktikplatser där praktik är en integrerad del av svenskundervisning för invandrare (sfi). För att skapa goda förutsättningar för inträde på arbetsmarknaden är det naturligtvis av största vikt att de praktikplatser som erbjuds i möjli- gaste mån anpassas till individens kompetens och behov. Ytterligare en väg för att uppnå snabbare och bättre integration är s.k. mentorprogram där arbetsgivare åtar sig frivilligt att agera mentor för personer med utländsk bakgrund som saknar kontakter på och erfarenhet av den svenska arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen bör utifrån sina arbetsgivarkontakter i samarbete med kommunerna och parterna ta initi- ativ till att starta mentorprogram. Erfarenheter av mentorprogram finns att hämta från en rad olika projekt, t.ex. inom Europeiska socialfonden. Ett intensivt utvecklingsarbete av introduktionen av nyanlända invand- rare pågår för närvarande. En god grund för detta lades i april 2001 i och med den överenskommelse om samverkan för att förbättra denna intro- duktion som AMS, Integrationsverket, Migrationsverket, Skolverket och Svenska kommunförbundet då träffade. En uppföljning av överenskom- melsen skedde 2002 och en reviderad version presenterades i januari 2003. Integrationsverket har med särskilda medel bedrivit arbete inriktat på samverkan mellan kommunerna och andra aktörer, på arbetsplatsförlagd introduktion samt på annan metodutveckling av introduktionen. AMS har till följd av ett uppdrag från regeringen i augusti 2002 redo- visat hur myndigheten arbetar för att, oavsett konjunkturläge och generell medelstilldelning, säkerställa att arbetsförmedlingarnas insatser för flyk- tingar och nyanlända invandrare ges vederbörlig prioritet under intro- duktionsperioden. Uppdraget bör ses som ett led i arbetet med utgångs- punkt i den ovan nämnda samverkansöverenskommelsen. Regeringen har bedömt att det pågående utvecklingsarbetet kan behöva kompletteras med strukturella åtgärder i form av t.ex. författningsänd- ringar. Den 1 november 2001 beslutade därför regeringen om direktiv för en översyn av mottagande av och introduktion för flyktingar (Dir. 2001:87). Utredningen skall se över vilka hinder som finns för att flyk- tingar skall få en individuellt anpassad introduktion, bli självförsörjande och delaktiga i det svenska samhällslivet. Översynen skall ha ett helhets- perspektiv och avse både den praktiska verksamhetens organisation och innehåll samt lagar och andra författningar. Utredningen skall vara klar den 1 september 2003. Detta gäller också för den pågående Utredningen om utbildning i svenska för invandrare (U2002:08). Undervisningen i svenska för invandrare är en viktig del av den introduktion som erbjuds flyktingar och andra nyanlända invandrare. Det är regeringens bedöm- ning att det krävs grundläggande förändringar på detta område. Under- visningen bör utvecklas till en högkvalitativ utbildning i svenska språket som skall kunna ske parallell med olika former av annan utbildning eller praktik eller arbete. 44 Såväl Integrationsverket som Riksrevisionsverket har i olika rapporter Prop. 2002/03:44 under det senaste året 21 konstaterat att utvecklingen av introduktionen för nyanlända invandrare går i rätt riktning. Samtidigt har dock stora kvarva- rande problem uppmärksammats 22 . Myndigheterna har påtalat att det fortfarande finns brister i samverkan mellan kommunerna och andra ak- törer och att samarbete över kommungränser sker i liten utsträckning. Allra sämst är samarbetet med näringsliv och arbetstagar- och arbetsgi- varorganisationer, men även frivilligorganisationer m.fl. deltar i intro- duktionen i för liten utsträckning. Av rapporterna framgår också att ar- betsförmedlingen för knappt var tionde person föreslagit en arbetsmark- nadsutbildning och ännu mer sällan en praktikplats. Mot bakgrund av dessa kvarvarande brister i introduktionen har reger- ingen i avvaktan på den nämnda utredningens förslag, i regleringsbreven avseende 2003 för AMV, Integrationsverket, Migrationsverket och Myn- digheten för Skolutveckling på olika sätt markerat vikten av samverkan och att respektive myndighet utifrån sitt uppdrag medverkar till att ny- anlända invandrares och asylsökandes kompetens tidigt tas till vara så att arbetsmarknadsinträdet effektiviseras och tidigareläggs. Regeringen har vidare, för att skapa utrymme för mer aktiv medverkan från arbetsförmedlingens sida under introduktionen av nyanlända invand- rare, avsatt 35 miljoner kronor årligen 20032005. Därutöver avsätts som tidigare 165 miljoner kronor per år för att särskilt stärka ställningen på arbetsmarknaden för personer med utländsk bakgrund.

6.3

Arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare

Regeringens bedömning: Vid arbetsförmedlingen skall det från och med den 1 september 2003 till och med den 31 december 2005 bedrivas försöksverksamhet med arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare. Specialutbildade arbetsförmedlare skall, med hjälp av särskild arbets- metodik, förmedla kontakt med lämplig arbetsgivare och under indivi- dens första tid på en arbetsplats bistå såväl den enskilde som arbetsgiva- ren samt ansvara för uppföljning därefter. De särskilda problem som in- vandrade kvinnor kan uppleva i samband med försök att etablera sig på arbetsmarknaden bör uppmärksammas i verksamheten. Regeringen avser att uppdra åt AMS att ge förslag till den närmare inriktningen av verk- samheten både vad gäller lämpliga målgrupper och arbetsmetodikens utformning.

Regeringens förslag: Utgifterna för verksamheten skall beräknas un- der anslaget 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostna- der. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Skillnaderna i ar- betslöshet och sysselsättning mellan infödda och utrikes födda är oac- ceptabelt stora. De arbetsmarknadspolitiska program som arbetsförmed- lingen förfogar över är viktiga hjälpmedel för att korta arbetslöshetsti-

21

Förbättrad introduktion 

(INT-19-02-1715) samt Att etablera sig i Sverige. En granskning av introduktionsverksamheten för flyktingar och deras anhöriga (RRV 2002:15).

22

Enkät till handläggare i kommunernas introduktionsverksamhet En uppföljning av

introduktionen på individnivå (november 2001).

45

derna och göra individen bättre rustad för arbetslivets krav. För vissa grupper invandrare finns det emellertid behov av ytterligare insatser. Det kan gälla både personer som varit i Sverige under lång tid men som ald- rig, trots att de försökt, lyckats få ett reguljärt arbete och personer som befinner sig i, eller just har lämnat, kommunal introduktionsverksamhet och som bedöms få svårt att etablera sig på den reguljära arbetsmarkna- den. Arbetsförmedlingen har här en viktig uppgift. För att dessa individer skall kunna få en anställning behöver arbetsförmedlingen ofta ha mycket omfattande kontakter med olika arbetsgivare. Det kan även finnas behov av insatser efter det att en anställning kommit till stånd, då arbetsgivaren på många arbetsplatser inte alltid kan avsätta tillräckliga personalresurser för att den nyanställde skall komma in i arbetet under den första tiden. Som ett komplement till den introduktion på arbetsplatsen som arbets- givare erbjuder nyanställda har det visat sig verkningsfullt med särskild personal på arbetsförmedlingen, som under en introduktionsperiod haft till uppgift att på arbetsplatsen bl.a. hjälpa den nyanställde med nödvän- diga kontakter internt och externt, och vara ett mer allmänt stöd. I upp- gifterna har det också ingått att initialt förmedla kontakt med lämplig arbetsgivare och att ansvara för uppföljande insatser under den första anställningstiden. Modeller för intensifierade insatser för olika grupper av arbetssökande med stort behov av individuellt stöd har utvecklats i såväl Sverige som andra länder, t.ex. i Norge, USA och Kanada. Ur ett svenskt perspektiv kan bl.a. nämnas vissa insatser inom ramen för de lokala utvecklingsavtal som regeringen träffat med sju storstadskommu- ner och som bygger på samverkan mellan bl.a. kommun, arbetsförmed- ling och försäkringskassa. Vid arbetsförmedlingen skall det, med utgångspunkt i erfarenheter från ovan nämnda verksamheter, initieras försöksverksamhet med arbetsplats- introduktion för vissa invandrare. Den för dessa uppgifter specialutbil- dade arbetsförmedlaren skall med hjälp av en särskild arbetsmetodik, förmedla kontakt med lämplig arbetsgivare och bistå såväl den enskilde som arbetsgivaren under individens första tid på en arbetsplats samt an- svara för uppföljning därefter. Den aktuella arbetsmetodiken bör kunna bli ett verkningsfullt redskap såväl för personer som varit länge arbets- lösa som för personer som redan tidigt under vistelsen i Sverige kan be- dömas få svårt att få ett arbete. De särskilda problem som invandrade kvinnor kan uppleva i samband med försök att etablera sig på arbets- marknaden bör uppmärksammas i verksamheten. Regeringen avser att uppdra åt AMS att i samråd med Integrationsver- ket ge förslag till den närmare inriktningen av verksamheten både vad gäller lämpliga målgrupper och arbetsmetodikens utformning med hän- syn tagen till de definierade målgruppernas behov. Regeringen avser där- efter att besluta om den närmare utformningen av försöksverksamheten samt ge IFAU i uppdrag att utvärdera verksamheten. Det är viktigt att verksamheten utformas så att det särskilda stödet inte uppfattas som stigmatiserande av individen eller dennes omgivning. Det innebär att invandrarskapet i sig inte är någon lämplig utgångspunkt för vilka individer som skall kunna erbjudas arbetsplatsintroduktionen. Det är i sammanhanget viktigt att understryka att insatsen inte heller skall ta sikte på individer vars grundläggande kunskaper i svenska språket brister Prop. 2002/03:44 46 eller som har problem som utgör arbetshandikapp. Behov på dessa områ- Prop. 2002/03:44 den skall i princip tillgodoses inom ramen för det kommunala ansvaret för undervisning i svenska för invandrare respektive genom de reguljära arbetsmarknadspolitiska program för arbetshandikappade som finns. Den aktuella verksamheten bör i stället i första hand ta sikte på pro- blematik som är förknippad med avsaknad av arbetslivsrelaterade nät- verk och referensramar samt bristande kunskaper i mer yrkesinriktad svenska. Det kan befaras att risken för att utsättas för etnisk diskrimine- ring ökar för individer med svag social, kulturell och ekonomisk förank- ring i det svenska samhället, vilket inte sällan blir konsekvensen av ar- betslöshet för den som invandrat. Mot den bakgrunden bör arbetsplatsin- troduktionen också kunna utgöra ett instrument för att motverka en för- höjd risk att utsättas för etnisk diskriminering. Den samlade forskningen om effekterna av arbetsmarknadspolitiska insatser pekar entydigt på att intensifierad förmedling och vägledning är en typ av insats som så gott som alltid har positiva effekter för individens möjligheter att få arbete. Arbetsplatsintroduktionen för vissa invandrare är således väl motiverad också ur detta perspektiv. Verksamheten skall bedrivas från och med den 1 september 2003 till och med den 31 december 2005. Regeringen föreslår att utgifterna för försöksverksamheten beräknas under anslaget 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kost- nader. Utgifterna beräknas till 44 miljoner kronor 2003, 128 miljoner kronor 2004 och 128 miljoner kronor 2005. Förslaget påverkar inte ra- men för utgiftsområde 13 Arbetsmarknad. 7 En effektivare aktivitetsgaranti Vad är aktivitetsgarantin? Med aktivitetsgarantin avses individuellt anpassade arbetsmarknadspoli- tiska aktiviteter för den som är eller riskerar att bli långtidsinskriven som arbetssökande vid arbetsförmedlingen. Aktivitetsgarantin infördes i au- gusti 2000 och kan beskrivas som ett paraplyprogram inom ramen för vilket, förutom intensifierad handledning och platsförmedling, alla ar- betsmarknadspolitiska insatser inom arbetsförmedlingen kan ingå. Perso- ner med inskrivningstider på över två år eller som löper risk för utförsäk- ring från arbetslöshetsförsäkringen prioriteras. Aktivitetsgarantin skall vara en heltidsaktivitet. Aktivitetsgarantin är till skillnad från övriga ar- betsmarknadspolitiska program inte tidsbegränsad. Det finns tre vägar att lämna aktivitetsgarantin; genom arbete mer än sex månader, genom ut- bildning utanför arbetsmarknadspolitiken eller genom att individen själv väljer att lämna de arbetsmarknadspolitiska systemen. Utformningen av aktivitetsgarantin är decentraliserad, men med tiden har en normalmodell utvecklats. Aktiviteterna kan indelas i tre typer: 1. Intensifierad vägledning, platsförmedling och motivationshö- jande insatser. Verksamheten sker i arbetsförmedlingens regi. 2. Teoretisk eller praktisk kompetenshöjning genom ett arbets- marknadspolitiskt program, exempelvis utbildning eller kortare arbetspraktik. Deltagare befinner sig hos en av arbetsförmed- 47

lingens samarbetspartners såsom kommun eller utbildningsan-

Prop. 2002/03:44

ordnare.

3. Anställning med eller utan stöd eller arbetspraktik. Deltagare

befinner sig på en arbetsplats.

Av de 38 000 personer som i februari 2003 är inskrivna i aktivitetsga-

rantin deltar 35 000 i något arbetsmarknadspolitiskt program. Av delta-

garna återfinns 55 procent i gruppaktiviteter, som t.ex. jobbsökarkurser,

13 procent deltar i arbetspraktik, 13 procent genomgår utbildning och 15

procent har arbete.

Aktivitetsgarantins genomförande och effekter

Aktivitetsgarantin är ett av de mest omfattande arbetsmarknadspolitiska

programmen. Trots att programmet är relativt nytt görs därför kontinuer-

ligt insatser för att följa upp och utvärdera genomförande och effekter.

Till de mer omfattande studierna hör två rapporter från IFAU, Genomfö-

rande av aktivitetsgarantin (2002:2) och Deltagarna i aktivitetsgarantin

(2002:11) och en rapport från AMS, Första året med aktivitetsgarantin

(Ura 2002:2).

Rapporterna visar att det finns skillnader mellan ambitionerna med ak-

tivitetsgarantin och dess faktiska genomförande och resultat. Av delta-

garna uppfattade endast 61 procent att de hade en individuell handlings-

plan trots att en sådan utgör ett centralt led i intensifierade arbetsförmed-

lingsinsatser. Vidare angav 66 procent av deltagarna att aktivitetsgarantin

var på heltid.

Av IFAU:s senaste undersökning framgår vidare att deltagare i aktivi-

tetsgarantin står längre från arbetsmarknaden än andra arbetslösa, något

som är i enlighet med intentionerna bakom garantin. Av deltagarna är 22

procent arbetshandikappade, att jämföra med 11 procent av övriga ar-

betslösa. Medelåldern är 46 år, mot 37 år för övriga arbetslösa medan 36

procent har högst grundskoleutbildning, att jämföra med 26 procent för

övriga arbetslösa.

Rapporten visar också att deltagare i aktivitetsgarantin söker arbete i

begränsad utsträckning. Under en fyraveckorsperiod hade 61 procent inte

sökt något arbete. Genomsnittet låg dock på två till tre sökta arbeten un-

der perioden. De som varit deltagare länge sökte färre jobb än de som var

nyinskrivna. Vanligaste anledningen till att man inte sökte arbete var att

man uppgav att man redan hade ett arbete. Arbetsförmedlingens register

visade dock, till skillnad mot deltagarnas egen uppfattning, att så ofta

inte var fallet.

Av de 35 000 personer som var inskrivna den 15 april 2001 var 26 000

kvar i aktivitetsgarantin ett år senare. Av dem som lämnat aktivitetsga-

rantin under den undersökta tolvmånadersperioden hade 29 procent fått

arbete och 10 procent påbörjat utbildning. Det är inte känt i detalj varför

de övriga lämnat aktivitetsgarantin. De kan ha lämnat arbetskraften eller

avbrutit kontakten med arbetsförmedlingen efter att ha fått arbete. Även

personer som remitterats till annan myndighet 8 procent finns med i

denna grupp.

Rapporten från AMS visar att sannolikheten för att befinna sig i arbete

är 35 procent högre för deltagare i aktivitetsgarantin ett år efter det att

man skrivits in i aktivitetsgarantin än för andra arbetslösa. Hela effekten

48

förklaras av intensiv användning av anställningsstöd inom aktivitetsga- Prop. 2002/03:44 rantin. Deltagare i aktivitetsgarantin som får anställning utan anställ- ningsstöd hamnar i större utsträckning åter i arbetslöshet än andra arbets- sökande som får arbete utan anställningsstöd. Detta kan tyda på att delta- gare i aktivitetsgarantin som varit borta länge från arbetsmarknaden kan behöva pröva sig fram på flera arbetsplatser innan en varaktig lösning hittas. Många långtidsarbetslösa har genom deltagande i aktivitetsgarantin fått ett arbete. AMS har dock framhållit att ytterligare incitament behövs för arbetsgivare att anställa personer som trots långa tider i aktivitetsgarantin inte fått arbete, framför allt personer som varit borta länge från arbetsli- vet och personer över 60 år. Som redovisats i avsnitt 3 har frågan föran- lett ett tillkännagivande av riksdagen. Regeringen aviserade därefter i budgetpropositionen för 2003 att den avsåg återkomma till riksdagen med förslag till hur det särskilda anställningsstödet skulle kunna vidare- utvecklas för att fylla detta behov. Kvalitetsutveckling av aktivitetsgarantin AMS bedriver sedan januari 2001 ett intensivt arbete för att utveckla verksamheten och förbättra kvaliteten i aktivitetsgarantin. Detta görs mot bakgrund av de betydande kvalitetsbrister som uppstod i samband med uppbyggnaden av garantin och de nya krav som ställts på landets arbets- förmedlingar att erbjuda meningsfulla heltidsaktiviteter för personer som stått långa tider utanför arbetsmarknaden. AMS har bl.a. utarbetat ett kvalitetsdokument med kvalitetsfaktorer som bedömts som avgörande för en god kvalitet i programmet. AMS har även i samarbete med Institutet för kvalitetsutveckling (SIQ) utarbetat en modell för kvalitetsutveckling av aktivitetsgarantin. Model- len skall bidra till att ge underlag för förbättringar på olika nivåer i orga- nisationen, stimulera lärande och utveckling och mäta kvaliteten på ett enhetligt sätt i linje med ambitionerna i det s.k. fempunktsprogrammet. Kvalitetsmodellen består av flera delar och skall tillämpas i olika steg. Den första delen i modellen är en utvärderingsmatris med vars hjälp ge- nerella utvecklingsbehov i landet men även specifika behov av insatser inom län och förmedlingskontor kan identifieras. Matrismodellen ger kontoret förutsättningar att konkret se vilka insatser som krävs för att höja kvalitetsnivån inom aktivitetsgarantin. Under senhösten 2002 genomförde 98 procent av arbetsförmedlingarna en första mätning av kvaliteten i aktivitetsgarantin på kontoret som visar på goda resultat men även på fortsatta utvecklingsbehov. En andra mätning är planerad att genomföras under våren 2003 och en tredje mätning hösten 2003. Vid den tredje mätningen kan aktivt förbättringsarbete avläsas genom högre värden. Långsiktighet och uthållighet kommer att krävas i detta arbete. För att verifiera mätresultaten kommer AMS tillsammans med SIQ att genomföra ett antal besök på olika arbetsförmedlingar första kvartalet 2003. Genom dessa besök och på annat sätt kommer olika framgångsrika arbetssätt att fångas upp och spridas. AMS avsikt är även att genomföra en rikstäckande deltagarundersökning. 49

Anställningsstöden

Prop. 2002/03:44

De olika typerna av anställningsstöd regleras i förordningen (1997:1275)

om anställningsstöd. Samtliga anställningsstöd har det gemensamt att de

är avsedda för personer som varit arbetslösa länge. Anställningsstöd är så

konstruerade att arbetsgivaren får ersättning för viss del av lönekostna-

den för den anställde genom kreditering på sitt skattekonto. I dag finns

allmänt, förstärkt, utökat förstärkt och särskilt anställningsstöd. Dess-

utom finns, inom ramen för en tidsbegränsad verksamhet till och med

maj 2004, anställningsstöd som kombineras med vård- och omsorgsut-

bildning.

Anställningsstöden har undersökts i bl.a. två rapporter från IFAU. 23

Rapporterna visar att resultaten varierar för olika typer av anställnings-

stöd. Av dem för vilka anställningsstöd lämnades var 65 till 70 procent

män. Detta speglar att könsfördelningen bland långtidsarbetslösa är skev.

Andelen utomnordiska medborgare i anställningsstöden var något högre

än den är i hela populationen arbetslösa. Utbildningsnivån bland delta-

gare var lägre ju förmånligare anställningsstöd som tillämpades. I det

särskilda anställningsstödet hade 45 procent av deltagarna högst förgym-

nasial utbildning. Den genomsnittliga inskrivningstiden var 20 månader

för allmänt anställningsstöd och 55 månader för särskilt anställningsstöd.

Av rapporterna framgår också att 60 till 70 procent av arbetsgivarna

var privata. Arbetsställena var oftast små; 50 till 60 procent hade färre än

10 anställda. Anställningarna var spridda mellan privata sektorns bran-

scher. När det gäller det särskilda anställningsstödet var organisationer

eller föreningar arbetsgivare i 13 procent av anställningarna. Arbeten i

anställningsstöden var ofta lågt betalda och tidsbegränsade. På hela ar-

betsmarknaden är den genomsnittliga månadslönen ca 19 000 kronor per

mån. I anställningsstöden är motsvarande siffra ca 15 000 kronor per

mån. På hela arbetsmarknaden är 15 procent av arbetena tidsbegränsade.

I anställningsstöden är motsvarande siffra 30 till 50 procent.

Mätt som andel i arbete efter programslut är det allmänna anställnings-

stödet det näst bästa arbetsmarknadspolitiska programmet. Av dem för

vilka sådant lämnas har 65 procent ett arbete 180 dagar efter program-

slut. För övriga varianter av anställningsstöd är motsvarande siffra ca 40

procent, vilket är i nivå med många andra arbetsmarknadspolitiska pro-

gram.

Regeringen kommer att se över de olika anställningsstöden i syfte att

förenkla reglerna. Regeringen avser att återkomma till riksdagen i denna

fråga under 2003.

Förhållandet att så få offentliga arbetsgivare, relativt sett, utnyttjar

möjligheten att ta emot anställda för vilka det lämnas anställningsstöd

kommer att tas upp i den löpande dialogen mellan Regeringskansliet och

arbetsgivarorganisationerna på den offentliga sidan.

23 Anställningsstödens implementering vid arbetsförmedlingarna (IFAU 2000:4) och Hur

50

fungerar anställningsstöden? (IFAU 2001:9).

7.1

Särskilt anställningsstöd

Regeringens förslag: Det särskilda anställningsstödet utvecklas på så sätt att:

en anvisning till en anställning med särskilt anställningsstöd får göras även för personer som inte fyllt 57 år om de tagit del av aktivi- tetsgarantin under en sammanhängande period av minst 18 månader och uppfyller övriga angivna förutsättningar för stöd,

stödet lämnas med ett belopp som motsvarar 85 procent av löne- kostnaden, dock högst 750 kronor per dag,

bidrag för merkostnader som föranleds av en anställning med an- ställningsstöd får lämnas till arbetsgivaren.

Skälen för regeringens förslag: Det särskilda anställningsstödet, som infördes samtidigt som aktivitetsgarantin, syftar till att underlätta för per- soner som har fyllt 57 år och varit utan arbete under lång tid att åter få fotfäste på arbetsmarknaden. Stödet har haft stor betydelse för många människors möjlighet att få arbete. Antalet personer med anställning med särskilt anställningsstöd är 1 200 personer i februari 2003. Den genomsnittliga arbetslöshetstiden före inskrivning i aktivitetsga- rantin är omkring tre år. För att ytterligare stimulera arbetsgivare att an- ställa deltagare i aktivitetsgarantin, som trots omfattande insatser och lång tid i garantin inte fått arbete, behöver det särskilda anställningsstö- det utvecklas ytterligare. Regeringens förslag innebär följande. Målgruppen vidgas till att omfatta även personer under 57 år. Dessa skall, för att kunna anvisas till en anställning med särskilt anställnings- stöd, ha tagit del av aktivitetsgarantin under en sammanhängande period av minst 18 månader och uppfylla övriga angivna förutsättningar för stö- det. För deltagare som fyllt 57 år skall även fortsättningsvis tre månaders deltagande i aktivitetsgarantin vara tillräckligt. Även anställningsstödets storlek ändras. Stödet lämnas med ett förhöjt belopp som motsvarar 85 procent av lönekostnaden, dock högst 750 kronor per dag. Det förhöjda beloppet lämnas oavsett deltagarens ålder. Bidrag för merkostnader som föranleds av en anställning med anställningsstöd får lämnas till arbetsgi- varen med högst 150 kronor per dag och person. Särskilt anställningsstöd lämnas i dag under 24 månader. Stödperioden kan ej förlängas. Regeringen anser att det bör finnas möjligheter till en ny anvisning till anställning med särskilt anställningsstöd i huvudsak i enlighet med följande. I det fall någon lämnar en anställning med särskilt anställningsstöd skall en sådan anvisning föregås av en prövning i tre steg:

1.

Jobbsökaraktiviteter och prövning mot arbetsmarknaden för en re- guljär anställning.

2.

Andra insatser inom aktivitetsgarantin inklusive arbete med särskilt anställningsstöd hos annan arbetsgivare.

3.

Särskilt anställningsstöd för arbete hos tidigare arbetsgivare får an- visas tidigast efter sex månader från det att tidigare anställning med sär- skilt anställningsstöd avslutats.

För personer, som fyllt 61 år och som inte kan få ett reguljärt arbete inom dagpendlingsavstånd och där heller inte annat subventionerat arbete Prop. 2002/03:44 51 eller anställningsstöd hos annan arbetsgivare går att ordna, skall dock Prop. 2002/03:44 anvisning till anställning med anställningsstöd hos samma arbetsgivare kunna göras tidigare än efter sex månader. Arbetsförmedlingen skall i dessa fall i god tid före anvisningen ha gjort en noggrann prövning av personens möjligheter att erhålla annat arbete. En person som omfattas av det särskilda anställningsstödet skall under pågående stödperiod kvarstå i aktivitetsgarantin och vid ett eventuellt upphörande av anställningen återgå till andra aktiviteter inom garantin. Arbetsförmedlingen skall under den tid stödet lämnas regelbundet under- söka den anställdes möjligheter att få ett osubventionerat arbete. Det kan bl.a. ske genom deltagande i olika jobbsökaraktiviteter. Regeringen kommer att ange de närmare förutsättningarna för det sär- skilda anställningsstödet i förordningen (1997:1275) om anställningsstöd. Regeringen kommer också att låta följa upp arbetsförmedlingens arbete med de personer vars anställningar finansieras av stödet. Förslaget innebär minskade inkomster på statsbudgetens inkomstsida genom att målgruppen utvidgas och subventionsgraden höjs i det sär- skilda anställningsstödet som utgår som en kreditering av arbetsgivarnas skattekonto. Utgifterna ökar under anslaget 22:3 Köp av arbetsmark- nadsutbildning och övriga kostnader för merkostnadsersättning och bi- drag till förhöjda dagsverkskostnader som kan utgå tillsammans med anställningsstödet. Samtidigt minskar utgifterna under anslaget 22:2 Bi- drag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd genom att personer som tidigare fått aktivitetsstöd inom aktivitetsgarantin får en anställning med hjälp av det särskilda anställningsstödet. Därutöver avser regeringen att föreslå att anslaget 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader minskas för att kompensera att den genomsnittliga subventio- nen i anställningsstödet beräknas vara högre än den genomsnittliga er- sättningen för aktivitetsstöd. De minskade inkomsterna beräknas uppgå till 143 miljoner kronor 2003, 444 miljoner kronor 2004 och 612 miljo- ner kronor från 2005. Finansieringen sker genom att anslagen under ut- giftsområde 13 Arbetsmarknad minskas i motsvarande omfattning. Ändringarna bör träda i kraft den 1 juli 2003.

7.2

Arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsgarantin

7.2.1

Aktivitetsgarantins effekt på en påbörjad ersättningspe- riod

Regeringens förslag: När den arbetssökande börjar i aktivitetsgaran- tin upphör hans eller hennes rätt att återgå till den påbörjade ersätt- ningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen som föregått deltagandet i ak- tivitetsgarantin.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Arbetsmarknadsstyrelsen ( AMS), Landsorganisa- tionen i Sverige ( LO) och Svenskt Näringsliv tillstyrker förslaget. AMS anser dock att en möjlighet att återgå till ersättningsperioden om det finns

synnerliga skäl bör övervägas . Arbetslöshetskassornas Samorganisation 52

(SO) och Försäkringskasseförbundet avstyrker förslaget och anser att det under vissa förutsättningar skall vara möjligt att återgå till en pågående period med arbetslöshetsersättning. Tjänstemännens Centralorganisation ( TCO) avstyrker förslaget utifrån ett läge där inkomsttryggheten i aktivi- tetsgarantin kan ifrågasättas. TCO anser att förslaget innebär ett frånta- gande av intjänade rättigheter. Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS), Teaterförbundet och Svenska Musikerförbun- det avstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 23 § lagen (1997:238) om ar- betslöshetsförsäkring gäller att om arbetslösheten upphör före ersätt- ningsperiodens slut har den sökande rätt till återstående antal dagar av en påbörjad ersättningsperiod vid ny arbetslöshet även om han eller hon då inte uppfyller arbets- eller karensvillkoren. Detta gäller dock inte om en sammanhängande tid av tolv månader har gått sedan sökanden senast fick ersättning. Regeln innebär alltså att ersättningsperioden på 300 er- sättningsdagar kan användas under lång tid och att det finns stora möjlig- heter att gå in och ur samma ersättningsperiod med samma ersättning och därmed bibehållen inkomsttrygghet även om man bara kan finna tillfäl- liga arbeten.

När en arbetssökande, som uppbär arbetslöshetsersättning, börjar ett arbetsmarknadspolitiskt program lämnar sökanden arbetslöshetsförsäk- ringen och får i stället lön eller aktivitetsstöd under tiden i programmet. Aktivitetsstödet motsvarar då den ersättning som den arbetslöse fick från arbetslöshetsförsäkringen. I händelse av fortsatt arbetslöshet efter pro- grammet har den sökande möjlighet att gå tillbaka till den tidigare på- började ersättningsperioden och få arbetslöshetsersättning under återstå- ende antal dagar av perioden. Man kan uttrycka det som att ersättnings- rätten är vilande och kan återupptas om arbetslösheten kvarstår efter pro- grammet. Så länge inget undantag görs i arbetslöshetsförsäkringen gäller samma regel för det arbetsmarknadspolitiska programmet aktivitetsgarantin som för övriga program. Även om syftet ytterst är detsamma för alla program att sökanden skall komma åter i arbete finns en skillnad mellan akti- vitetsgarantin och de övriga programmen. De övriga programmen är tidsbegränsade och det är inte helt säkert att deltagarna omedelbart efter det att programmet upphört får ett arbete. Efter deltagande i dessa pro- gram behövs en möjlighet att återgå till en påbörjad period med arbets- löshetsersättning. Avsikten med aktivitetsgarantin är däremot att ta ett samlat grepp. Den arbetslöse erbjuds genom ett brett urval av olika insatser att delta i akti- vitetsgarantin till dess han eller hon åter har funnit en förankring på ar- betsmarknaden. Har sökanden åter fått en sådan förankring på arbets- marknaden och därefter blir arbetslös uppfyller han eller hon villkoren för en ny period med arbetslöshetsersättning. Återgång till en påbörjad ersättningsperiod efter det att man börjat i aktivitetsgarantin skulle där- med främst vara intressant för den som hoppat av deltagandet i aktivi- tetsgarantin utan att ha uppfyllt ett nytt arbetsvillkor. Regeringen ser mot bakgrund av alla möjligheter som erbjuds inom aktivitetsgarantin inget behov av att, som TCO , KLYS m.fl. önskar, deltagare efter en tid i akti- vitetsgarantin skall kunna lämna aktivitetsgarantin som fortsatt arbetslös Prop. 2002/03:44 53 för att i stället fortsätta en påbörjad period med arbetslöshetsersättning. Rätten till återstående dagar i en ersättningsperiod bör därför upphöra. Remissinstansernas kritik mot förslaget får delvis ses mot bakgrund av den allmänna kritik som framförts mot aktivitetsgarantin under uppbygg- nadsskedet. Kvaliteten i programmet hade på sina håll brister som gör att vissa anser att det är bättre för den arbetslöse att helt på egen hand söka arbete i stället för att söka arbete i mer organiserad form inom aktivitets- garantin. Aktivitetsgarantin har nu funnit sin avsedda form som ett vik- tigt stöd till den långtidsarbetslöse för att denne åter skall kunna etablera sig i arbetslivet. Samtidigt är det angeläget att det sker en kontinuerlig metodutveckling så att aktivitetsgarantin ytterligare förbättras. Hänsyn skall härvid tas till de villkor som råder på den arbetsmarknad den ar- betssökande är utbildad för eller etablerad inom. Skälet är att arbets- marknadssituationen varierar på grund av olika arbetsmarknaders och branschers speciella förhållanden. Detta gäller exempelvis för kulturar- betare. Allt aktivt arbetssökande som sökanden genomför under tid med arbetslöshetsersättning kan mycket väl ske inom ramen för aktivitetsga- rantin. Tid i aktivitetsgarantin kan, i likhet med tid med arbetslöshetser- sättning, mycket väl varvas med kortare eller längre anställningar i en strävan att finna en mer genomgripande lösning av den sökandes arbets- löshetssituation.

AMS är i princip för förslaget, men föreslår en undantagsregel som ger en möjlighet att återgå till en tidigare ersättningsperiod. Liknande tanke- gångar framförs av SO och Försäkringskasseförbundet . Regeringen anser att det varken är nödvändigt eller lämpligt med en undantagsregel. Har den arbetslöse deltagit i aktivitetsgarantin och det visar sig att sökanden inte längre behöver det stödet på grund av att han eller hon har funnit en ny förankring på arbetsmarknaden finns det ingen anledning att återgå till en påbörjad ersättningsperiod. Sökanden erbjuds också att delta i aktivitetsgarantin så länge han eller hon behöver för att åter få en förankring på arbetsmarknaden. Som fram- går av avsnitt 7.2.3 kommer dessutom den som har uppfyllt ett nytt ar- betsvillkor, men med deltidsarbete, erbjudas att vara kvar i aktivitetsga- rantin. Under den tiden har personen kvar ett inkomstskydd i form av aktivitetsstöd motsvarande arbetslöshetsersättningen. Detta kommer att gälla till dess sökanden arbetat heltid eller i enlighet med sitt arbetsutbud. Regeringen föreslår också ett inkomstskydd i händelse den nya dagpen- ningen efter deltagandet i aktivitetsgarantin skulle bli lägre än aktivitets- stödet, se avsnitt 7.2.3. Sammanfattningsvis anser regeringen att när en arbetssökande börjar i aktivitetsgarantin upphör rätten att återgå till den påbörjade ersättnings- perioden i arbetslöshetsförsäkringen som föregått deltagandet i aktivi- tetsgarantin. Regeringen anser också att det inte är nödvändigt med ett undantag eftersom systemet kring aktivitetsgarantin innebär att ingen skall behöva lämna aktivitetsgarantin utan att ha sin försörjning säkrad. Dessutom anser regeringen att kraven på tydlighet och rättssäkerhet talar mot en undantagsregel. Regeringen vill påminna om att den ersättning som lämnas i aktivitets- garantin beloppsmässigt motsvarar arbetslöshetsersättningen. Den sö- kanden har alltså en ekonomisk trygghet i aktivitetsgarantin helt i nivå med den i arbetslöshetsförsäkringen. Prop. 2002/03:44 54

7.2.2

Villkor för ny arbetslöshetsersättning efter arbete

Prop. 2002/03:44

Regeringens förslag: Ramtiden inom vilken arbetsvillkoret skall vara uppfyllt begränsas för den som deltagit i aktivitetsgarantin. Ramtiden kan inte omfatta tid före deltagandet i aktivitetsgarantin. När ramtiden be- stäms skall även tid i jobbsökaraktivitet inom ramen för aktivitetsgaran- tin räknas in.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag vad gäller ramtiden och jobbsökaraktivitet. I promemorian har dock föresla- gits att ett nytt arbetsvillkor för den som deltar i aktivitetsgarantin skall vara utfört inom aktivitetsgarantin och att den som har hoppat av aktivi- tetsgarantin skall ha uppfyllt hela arbetsvillkoret efter avhoppet.

Remissinstanserna: 

AMS tillstyrker de förslag som angetts i prome- morian utom vad gäller behandlingen av jobbsökaraktivitet inom aktivi- tetsgarantin . IFAU är tveksamt till förslagen och menar att sökanden härigenom får mindre incitament att ta tillfälliga arbeten. JämO är tvek- sam till förslaget att uppställa särskilda villkor för den som avbrutit akti- vitetsgarantin. LO, TCO, SACO, SO, KLYS, Teaterförbundet och Svenska Musikerförbundet avstyrker förslagen.

Bakgrund: Enligt 12 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring är sökanden berättigad till ersättning då han eller hon under en ramtid av 12 månader omedelbart före arbetslösheten utfört förvärvsarbete i minst 6 månader med minst 70 timmar per kalendermånad eller i minst 450 tim- mar under en sammanhängande tid av 6 kalendermånader. I sistnämnda fall skall arbete ha utförts under minst 45 timmar per kalendermånad. Aktiviteter inom ramen för aktivitetsgarantin behandlas i dag på samma sätt som andra arbetsmarknadspolitiska insatser (17 § lagen om arbetslöshetsförsäkring). Det innebär att tid då sökanden deltagit i akti- vitetsgarantin inte ingår i ramtiden, utan hoppas över. Det gäller t.ex. både arbetsmarknadsutbildning inom aktivitetsgarantin och jobbsökarak- tiviteter. Det medför också att bl.a. arbete som ligger före deltagandet i aktivitetsgarantin tillsammans med arbete som utförts inom aktivitetsga- rantin kan ingå i ett nytt arbetsvillkor. Av 23 § förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program framgår att den arbetslöse kan ta del av aktivitetsgarantin till dess att han eller hon

har haft ett reguljärt arbete i minst sex månader utan att samtidigt ha tagit del av andra aktiviteter inom garantin,

påbörjar en utbildning som inte berättigar till aktivitetsstöd, eller

själv väljer att lämna garantin.

Skälen för regeringens förslag Ramtidens omfattning I promemorian föreslås att endast arbete som utförts efter det att sökan- den började i aktivitetsgarantin skall ingå i arbetsvillkoret. Det föreslås i lagen uttryckas att ramtiden inte kan omfatta tid före deltagande i aktivi- tetsgarantin. LO, TCO, SACO, SO, KLYS, Teaterförbundet och Svenska

55

Musikerförbundet är kritiska till förslaget att sökanden inte för ett nytt arbetsvillkor får åberopa arbete som utförts under tid som ligger före ti- den i aktivitetsgarantin. KLYS menar att det är mycket svårt att generellt värdera vad som utgör en etablering på arbetsmarknaden. Redan det för- hållandet att personen en gång uppburit arbetslöshetsersättning skulle, enligt KLYS, tyda på att personen är etablerad på arbetsmarknaden. IFAU har invänt att de individer som deltar i aktivitetsgarantin inte nöd- vändigtvis står långt från arbetsmarknaden. Enligt IFAU finns även en risk att sökanden, under tiden med arbetslöshetsersättning, tackar nej till ett tillfälligt arbete om det inte kan få ingå i arbetsvillkoret efter det att personen deltagit i aktivitetsgarantin. Regeringen anser att den risken är liten. Majoriteten av de arbetssökande har andra incitament att arbeta än att arbetet skall kvalificera till nya perioder med arbetslöshetsersättning. För att aktivitetsgarantin skall kunna utgöra det verkningsfulla instru- ment som den är avsedd att vara är det enligt regeringens mening nöd- vändigt att sökanden erbjuds att vara kvar i aktivitetsgarantin till dess att han eller hon åter är etablerad på arbetsmarknaden. Regeringen anser inte att det är rimligt att arbete som varvats med arbetslöshetsersättning före det att bedömningen gjorts att sökanden är eller riskerar att bli långtidsin- skriven, skall ingå i det arbetsvillkor med vilket den sökande uppfyller rätten till senare arbetslöshetsersättning. Regeringen anser att ett arbets- villkor efter det att sökanden börjat delta i aktivitetsgarantin bör vara måttet på den nya etablering på arbetsmarknaden som behövs för att ar- betslöshetsersättning skall lämnas. Regeringen föreslår därför att vid prövning av arbetsvillkoret skall ramtiden inte omfatta tid före delta- gande i aktivitetsgarantin. Det bör också finnas en möjlighet för den som så önskar att fortsätta att delta i aktivitetsgarantin trots att arbetsvillkoret är uppfyllt. Regeringen har för avsikt att i förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program föreskriva att den som arbetat i mindre omfattning än sitt ar- betsutbud och vid sidan därav deltagit i aktiviteter inom garantin har möjlighet att stanna kvar i aktivitetsgarantin. Därigenom kommer del- tagarens ersättning inte att minska vilket skulle kunna hända om han eller hon lämnat garantin efter att ha uppfyllt arbetsvillkoret med deltidsarbete i mindre omfattning än arbetsutbudet. I promemorian föreslås också att endast arbete inom aktivitetsgarantin skall ingå i arbetsvillkoret. Vidare föreslås att den som hoppar av aktivi- tetsgarantin skall ha uppfyllt arbetsvillkoret efter avhoppet. Flera re- missinstanser har avstyrkt förslaget. LO t.ex. tar bestämt avstånd från en regel som innebär att den som inte vill delta i aktivitetsgarantin helt av- stängs från ersättning till dess ett nytt arbetsvillkor uppfyllts. IFAU har framhållit att det är tveksamt att inte låta en person tillgodogöra sig ar- bete inom aktivitetsgarantin om man väljer att hoppa av. Enligt IFAU finns det inte skäl att värdera utfört arbete inom eller utom aktivitetsga- rantin på olika sätt. Mot bakgrund av den starka remisskritik som fram- förts anser regeringen att det är tillräckligt vid prövning av om arbetsvill- koret är uppfyllt att hela arbetsvillkoret ligger efter det att sökanden börjat i aktivitetsgarantin. Det nya arbetsvillkoret kan således ligga helt inom, delvis inom och delvis efter eller helt efter deltagandet i aktivitets- garantin. Huvudregeln skall vara att såväl normalarbetstid som dagpen- Prop. 2002/03:44 56 ning baseras på det arbete som utgör det nya arbetsvillkoret. Mer om Prop. 2002/03:44 dagpenningen, se avsnitt 7.2.3. Avslutningsvis vill regeringen nämna att det för rätt till arbetslöshets- ersättning efter deltagande i aktivitetsgarantin saknar betydelse inom vil- ket eller vilka yrkesområden denna nya etablering skett. Arbetslöshets- försäkringen är en omställningsförsäkring, ingen yrkesförsäkring. De vanliga kraven på yrkesmässig och geografisk rörlighet efter 100 dagar med ersättning gäller i den nya perioden med arbetslöshetsersättning. Ramtidens innehåll Ramtiden är den tid inom vilket arbetsvillkoret skall vara uppfyllt. I promemorian föreslås att ramtiden, i likhet med vad som gäller i dag, bör vara 12 månader även för den som deltagit i aktivitetsgarantin. Den bortre gränsen för ramtiden för den som deltagit i aktivitetsgarantin före- slås dock vara tidigast då sökanden började delta i garantin. I promemo- rian föreslås även att merparten av det som i dag utgör s.k. överhopp- ningsbar tid också skall vara överhoppningsbar inför en ny period med arbetslöshetsersättning efter deltagande i aktivitetsgarantin. Det innebär att arbetslöshetskassan skall bortse från t.ex. sjukdom, vård av barn under två år, tid med föräldrapenning i den mån tiden inte ingår i ett arbetsvill- kor, tid i arbetsmarknadsutbildning och arbetspraktik vid fastställande av ramtiden (17 § lagen om arbetslöshetsförsäkring). I promemorian föreslås dock att tiden i jobbsökaraktivitet inom aktivi- tetsgarantin inte skall vara överhoppningsbar. Tid i jobbsökaraktivitet föreslås ingå i ramtiden. Anledningen till förslaget är att jobbsökarakti- viteten till stor del motsvarar, i mer organiserad form, vad den arbetslöse gör under tid då han eller hon uppbär arbetslöshetsersättning. I promemo- rian anförs att i syfte att skapa en likhet med reglerna i arbetslöshetsför- säkringen för sökanden som inte haft plats i aktivitetsgarantin bör tid i jobbsökaraktivitet ingå i ramtiden. Regeringen delar denna uppfattning. Bakgrunden till reglerna om överhoppningsbar tid är att sökanden har varit hindrad att söka arbete. Det syns tydligast vid t.ex. sjukdom. Jobb- sökaraktiviteten däremot kan inte vara ett hinder att söka arbete. AMS har invänt att i jobbsökaraktiviteten kan ingå vissa moment av vägledning och orientering. Enligt regeringens mening utgör detta inte tillräckligt skäl till avsteg från regeln. Tid i jobbsökaraktivitet bör således inte vara överhoppningsbar. Enligt 22 § förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska pro- gram kan den som anvisats till aktivitetsgarantin delta i jobbsökaraktivi- teter hos arbetsförmedlingen, i aktiviteter som anordnats i samverkan mellan Arbetsmarknadsverket (AMV) och andra aktörer och i övriga ar- betsmarknadspolitiska insatser som AMV förfogar över. Skulle en akti- vitet som anordnats i samverkan mellan AMV och andra aktörer utgöra sådan aktivitet som inte är överhoppningsbar enligt 17 § lagen om ar- betslöshetsförsäkring skall den i likhet med jobbsökaraktiviteter också ingå i ramtiden. 57

7.2.3

Dagpenning efter arbete

Prop. 2002/03:44

Regeringens förslag: Dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen till den som deltagit i aktivitetsgarantin får, om det är till fördel för den sökande, lämnas med ett belopp som motsvarar den ersättning som senast lämna- des i form av aktivitetsstöd under tiden i aktivitetsgarantin. Denna möj- lighet gäller för den som ansöker om arbetslöshetsersättning inom 12 månader från det att deltagandet i aktivitetsgarantin upphörde. Som villkor för en sådan högre ersättning skall gälla att det nya arbets- villkoret är uppfyllt med arbete som motsvarar sökandens senaste arbets- utbud inom aktivitetsgarantin.

Promemorians förslag: Förslaget överensstämmer i huvuddrag med regeringens.

Remissinstanserna: 

AMS och IFAU tillstyrker förslaget i promemo- rian. TCO tillstyrker förslaget, men anser att sökanden också bör få be- hålla sin normalarbetstid beräknad på arbete som låg till grund för en tidigare period med arbetslöshetsersättning. SO avstyrker förslaget med samma motivering som TCO. LO tillstyrker förslaget, men anser att den nya ersättningen bör baseras på dagsförtjänsten före arbetslösheten så att förhöjd ersättning skulle kunna lämnas ytterligare en gång på det arbetet. LO förespråkar att sökanden som visserligen uppfyllt arbetsvillkoret, men med deltidsarbete, skall erbjudas att stå kvar i aktivitetsgarantin till dess han eller hon har arbetat i enlighet med sitt arbetsutbud.

Bakgrund: Enligt 2427 §§ lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäk- ring lämnas arbetslöshetsersättning i form av en dagpenning som är base- rad på tidigare förvärvsinkomster. Inkomsten beräknas på sökandens ti- digare dagsförtjänst under normalarbetstiden. Som normalarbetstid skall enligt 28 § samma lag gälla den genomsnittliga arbetstiden i det för- värvsarbete som innebär att arbetsvillkoret uppfylldes. Ersättningens om- fattning under en vecka bestäms genom en jämförelse mellan sökandens normala arbetstid före arbetslösheten och antalet arbetslösa timmar under den vecka för vilken ersättningen söks. Normalarbetstiden har betydelse vid bedömningen av om en sökande är att anse som arbetslös eller inte respektive omfattningen av arbetslös- heten. Exempel: En helt arbetslös person med en normalarbetstid om 20 timmar per vecka och en månadslön om 15 000 kronor får en dagpenning på 545 kronor. Samma dagpenningbelopp får den med en normalarbets- tid om 40 timmar och en månadslön om 15 000 kronor. Skillnad uppstår när båda arbetar 20 timmar per vecka. Sökanden med en normalarbetstid om 20 timmar per vecka är inte berättigad till någon arbetslöshetsersätt- ning så länge han eller hon arbetar 20 timmar per vecka. Det finns i det fallet ingen arbetslöshet att ersätta. Sökanden med en normalarbetstid om 40 timmar per vecka är däremot berättigad till arbetslöshetsersättning (2,5 x 545 kronor per vecka) vid deltidsarbete 20 timmar i veckan. När sökanden beviljas en ny period med arbetslöshetsersättning som följer omedelbart på den föregående är tillämpningen enligt praxis från mitten av 1980talet följande. Sökanden behåller den dagpenning och normalarbetstid som gäller i den förra ersättningsperioden. Detta gäller oavsett om det nya arbetsvillkoret uppfyllts med arbete med väsentligt lägre lön än det som låg till grund för ersättningen i den förra perioden 58 eller om det nya arbetsvillkoret uppfyllts med deltidsarbete. Effekten av tillämpningen är bl.a. att en sökande som en gång haft heltidsarbete, ge- nom deltidsarbete kan återkvalificera till nya ersättningsperioder med er- sättning för heltid. Inkomsten eller omfattningen av deltidsarbetet för det nya arbetsvillkoret får ingen effekt på ersättningen i den nya ersättnings- perioden. I de fall ersättningsperioderna inte länkar i varandra beräknas den nya ersättningen med utgångspunkt i det arbete med vilken det nya arbetsvillkoret uppfylldes. Det finns i 8 § förordning (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring en begränsningsregel för den som har en tillsvidareanställning på deltid. Den innebär att en sökande som vid utgången av ersättningsperioden har en tillsvidareanställning på deltid inte är berättigad till arbetslöshetser- sättning vid sidan av deltidsarbetet i en ny ersättningsperiod. Denna be- gränsning gäller även i de fall när en sökande som lämnat en tillsvidare- anställning på deltid, inom tre månader åter har en tillsvidareanställning på deltid. Denna tremånadersregel är avsedd att förhindra missbruk av arbetslöshetsförsäkringen genom att en kortare tid lämna tillsvidarean- ställningen.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i avsnitt 7.2.1 före- slagit att när en arbetssökande börjar delta i aktivitetsgarantin upphör rätten att återvända till den påbörjade ersättningsperioden. När sökanden efter det att han eller hon har börjat delta i aktivitetsgarantin åter har upp- fyllt ett nytt arbetsvillkor har det varit ett avbrott mellan den förra perio- den med arbetslöshetsersättning och den som nu skall beviljas. Utan änd- ring av dagens regler skulle i så fall den nya dagpenningen och normal- arbetstiden bestämmas med utgångspunkt i det nya arbetet. Detta är också den huvudregel som föreslås i promemorian. I promemorian föreslås att deltidsarbete skall vara tillräckligt för ett nytt arbetsvillkor. Men för att säkerställa att sökanden inte skall tvingas att lämna aktivitetsgarantin utan försörjning anges i promemorian att sö- kanden bör erbjudas att vara kvar i aktivitetsgarantin till dess han eller hon har rätt till arbetslöshersersättning. I promemorian föreslås också att en sökande som uppfyllt ett arbetsvillkor inom aktivitetsgarantin skall få en dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen som motsvarar aktivitets- stödet. Förslaget innebär att sökandens normalarbetstid skall dock fast- ställas med utgångspunkt i det arbete med vilket det nya arbetsvillkoret uppfyllts. Det innebär att den som fortsatt med deltidsarbete i samma omfattning inte skall få arbetslöshetsersättning för skillnaden mellan ut- fört arbete i det nya arbetsvillkoret och sökandens normalarbetstid base- rad på tidigare arbete.

LO har föreslagit att en sökande som under tiden i aktivitetsgarantin endast kunnat finna arbete i mindre omfattning än sitt arbetsutbud skall få möjlighet till fortsatt deltagande i garantin till dess att han eller hon kommer tillrätta också med sin deltidsarbetslöshet. Detta har också före- slagits i promemorian. Regeringen anser att denna modell har många fördelar och regeringen har därför, som framgår av avsnitt 7.2.2. för av- sikt att göra en ändring i förordningen (2000:634) om arbetsmarknads- politiska program som innebär att sökanden som uppfyllt ett arbetsvillkor inom aktivitetsgarantin med deltidsarbete, som är av mindre omfattning än sökandens arbetsutbud, får välja om han eller hon vill ha fortsatt stöd inom ramen för aktivitetsgarantin eller lämna densamma. Med arbetsut- Prop. 2002/03:44 59 bud avses här den vanliga betydelsen nämligen hur mycket sökanden vill Prop. 2002/03:44 och är oförhindrad att arbeta. Om hur mycket sökanden vill och är oför- hindrad att arbeta inte sammanfaller utgör det lägsta värdet sökandens arbetsutbud. Huvudregeln i arbetslöshetsförsäkringen blir även fortsättningsvis att sökanden får sin normalarbetstid och sin dagpenning baserad på det ar- bete med vilket arbetsvillkoret är uppfyllt. Även om arbetsvillkoret är uppfyllt med arbete i enlighet med sökan- dens arbetsutbud kan dagpenning baserad på detta arbete bli lägre än er- sättningen i aktivitetsgarantin. I promemorian framhålls att detta kan leda till att sökanden avstår från att ta ett arbete om han eller hon riskerar att få en lägre ersättning än vad som erhållits i aktivitetsstöd. Regeringen delar denna bedömning och föreslår att en sökande som deltagit i aktivi- tetsgarantin, om det är förmånligare, som arbetslöshetsersättning skall få ett belopp motsvarande aktivitetsstödet om arbetsvillkoret för den nya ersättningsperioden med arbetslöshetsförsäkring är uppfyllt med arbete som motsvarar minst sökandens senaste arbetsutbud i aktivitetsgarantin. De allmänna regler som gäller i arbetslöshetsförsäkringen skall därvid tillämpas t.ex. krav på att medlemsvillkoret är uppfyllt för att en inkomst- relaterad ersättning skall lämnas. Denna möjlighet bör kvarstå 12 månader efter det att sökanden lämnade aktivitetsgarantin. Har mer än 12 månader förflutit sedan sökanden lämnade aktivitetsgarantin får sö- kanden anses ha anpassat sig till den nya ersättningsnivån. Det finns då inte längre skäl att falla tillbaka på den äldre ersättningsnivån. Regeringen har mot bakgrund av remisskritiken valt att inte föreslå nå- got speciellt arbetsvillkor för den som hoppar av aktivitetsgarantin jäm- fört med den som uppfyller arbetsvillkoret inom aktivitetsgarantin. För- månen att få samma dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen efter delta- gande i aktivitetsgarantin som i aktivitetsgarantin föreslås därför gälla när en sökande uppfyllt arbetsvillkoret med arbete i enlighet med sitt arbetsutbud och detta är minst detsamma som sökandens senaste utbud inom aktivitetsgarantin. Det kommer alltså att sakna betydelse om arbetet utförts inom, delvis inom och delvis efter eller helt efter deltagandet i aktivitetsgarantin. Vidare föreslås att förmånen skall gälla om ansökan om arbetslöshetsersättning sker inom 12 månader från det sökanden läm- nade aktivitetsgarantin. Har det gått mer än 12 månader från det att sö- kanden lämnade aktivitetsgarantin får sökanden anses ha anpassat sig till den nya situationen och dagpenningen beräknas då enligt reglerna i 25 29 §§ lagen om arbetslöshetsförsäkring. Regeringen finner inte skäl att, som LO föreslagit, en andra gång lämna förhöjd ersättning baserad på ett arbete som ligger långt före del- tagandet i aktivitetsgarantin. 60

7.2.4

Villkor för ny arbetslöshetsersättning efter studier

Prop. 2002/03:44

Regeringens förslag: Ett särskilt studerandevillkor införs för en arbets- sökande som i enlighet med den individuella handlingsplan som upprät- tats i samråd med den sökande lämnat aktivitetsgarantin för heltidsstu- dier. Arbetslöshetsersättning lämnas utan att sökanden uppfyllt arbets- villkoret om sökanden genomgått och avslutat en utbildning på heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar till studiestöd enligt stu- diestödslagen (1999:1395) . Ersättning kan lämnas enligt grundförsäk- ringen eller enligt inkomstbortfallsförsäkringen. I det särskilda studerandevillkoret skall ingen kvalifikationstid finnas. Ersättningen skall sökas inom 10 månader från det att studierna avsluta- des. Denna frist kan förlängas med överhoppningsbar tid som anges i 18 § andra stycket lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens.

Remissinstanserna: De flesta är mycket positiva till att ett särskilt stu- derandevillkor införs. Kommunförbundet, Landstingsförbundet, LO, TCO, SACO och SO är dock kritiska till att studierna skall vara i enlighet med den individuella handlingsplanen som upprättats i samråd med sö- kanden. LO föreslår även en ändring av vilka studier som bör ingå i stu- derandevillkoret. TCO anser att kravet på att studierna skall vara i enlig- het med handlingsplanen skall ersättas med att studierna skall berättiga till studiemedel och leda till yrken där det råder brist eller stor efterfrågan på arbetskraft. JämO anser att även folkhögskolestudier vars läsår är kortare än i andra studieformer bör omfattas.

Bakgrund: Enligt studerandevillkoret i 18 § lagen (1997:238) om ar- betslöshetsförsäkring kan den som inte uppfyller ett arbetsvillkor, men som nyligen avslutat viss utbildning, beviljas ersättning motsvarande grundbeloppet. Grundbeloppet är 320 kronor per dag från och med den 1 juli 2002. Den avslutade utbildningen skall ha bedrivits på heltid under minst ett läsår och berättiga till studiesocialt stöd. Med studiesocialt stöd i detta sammanhang menas statligt studiestöd, exklusive aktivitetsstöd. Orsaken till att utbildningar med aktivitetsstöd inte ingår i studerande- villkoret är att tid med aktivitetsstöd i viss utsträckning, när studerande- villkoret tillkom, jämställdes med arbete. Det är typen av studier som är avgörande, inte om sökanden faktiskt uppburit studiestöd. För rätt till ersättning krävs vidare att den sökande skall ha varit an- mäld som arbetslös arbetssökande eller utfört förvärvsarbete under minst 90 kalenderdagar under en ramtid av 10 månader i anslutning till att ut- bildningen avslutades. I ramtiden om 10 månader räknas inte in tid då den sökande varit hindrad att stå till arbetsmarknadens förfogande på grund av bl.a. sjukdom, totalförsvarsplikt eller vård av eget barn som inte fyllt två år. I 23 § förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program anges tre vägar ut ur aktivitetsgarantin: Den arbetssökande deltar i aktivitetsgarantin till dess att han eller hon har haft ett reguljärt arbete i minst sex månader utan att parallellt med arbete ha deltagit i andra aktiviteter inom ramen för aktivitetsgarantin, har påbörjat andra studier än arbetsmarknadsutbildning, eller 61 har själv valt att lämna de arbetsmarknadspolitiska systemen.

Skälen för regeringens förslag: Reglerna i 18 § lagen om arbetslös- hetsförsäkring innebär att en arbetslös som varit etablerad på arbets- marknaden och lämnar aktivitetsgarantin för studier som också avslutas får en arbetslöshetsersättning i form av grundbelopp efter 90 dagars kva- lifikationstid. I promemorian har anförts att denna ordning knappast ökar intresset för arbetssökande som deltar i aktivitetsgarantin att påbörja stu- dier utanför arbetsmarknadspolitiken. För denna grupp av arbetslösa har därför i promemorian föreslagits ett särskilt studerandevillkor som inne- bär att kvalifikationstiden om 90 dagar slopas och att sökande kan få en högre arbetslöshetsersättning än grundbeloppet efter avslutade studier. I promemorian har föreslagits följande. Det särskilda studerandevillko- ret skall endast gälla för deltagare i aktivitetsgarantin vars individuella handlingsplan innehåller en överenskommelse om att deltagaren skall lämna aktivitetsgarantin för heltidsstudier. Det innebär att studierna är orsaken till att sökanden lämnar aktivitetsgarantin. Av den individuella handlingsplanen bör framgå att det är överenskommet att sökanden läm- nar aktivitetsgarantin på grund av studier på heltid under en samman- hängande tid av minst ett läsår. Det medför också att sökanden inte längre skall kvarstå i aktivitetsgarantin utan avskrivas från aktivitetsga- rantin när han eller hon börjar sådana studier. Skulle i något fall den situ- ationen uppstå att den sökande avbryter studierna finns möjlighet att vid arbetslöshet, om så bedöms lämpligt, åter erbjuda den sökande att delta i aktivitetsgarantin med den ersättning som då kan bli aktuell. Regeringen delar den uppfattning som framförs i promemorian att det, för att uppmuntra till studier, behövs ett särskilt studerandevillkor efter deltagande i aktivitetsgarantin. De som deltar i aktivitetsgarantin har många gånger haft en viss etablering på arbetsmarknaden och har ett in- komstrelaterat aktivitetsstöd. De tar steget att med studiemedel eller egna medel finansiera en utbildning och tar själva ansvaret för sin ekonomi under hela utbildningstiden. Regeringen anser det rimligt med en viss garanterad inkomstnivå efter studierna om dessa inte omedelbart leder till arbete. Regeringen föreslår därför att en sökande som under tiden i akti- vitetsgarantin hade en inkomstrelaterad ersättning och som uppfyllt det särskilda studerandevillkoret är berättigad till ersättning enligt inkomst- bortfallsförsäkringen. För beräkningen av sådan ersättning se avsnitt 7.2.5.

JämO anser att även folkhögskolestudier vars läsår är kortare än i andra studieformer bör ge ersättning enligt det särskilda studerandevill- koret. Detta torde inte vara något problem eftersom i AMS vägledning för tillämpningen av studerandevillkoret från 1998 finns anvisningar om längden på läsåret där hänsyn tas till att vissa studieformer, däribland folkhögskolor, har ett kortare läsår än andra. LO föreslår att Svenska för invandrare (SFI) bör grunda rätt till det särskilda studerandevillkoret. Regeringen vill påminna om att det vanliga studerandevillkoret kommer att finnas kvar och i sak vara oförändrat. Regeringen anser det vara an- geläget att ett särskilt studerandevillkor införs. Det är emellertid viktigt, både för dem som skall tillämpa reglerna och för de sökande, att skillna- derna mellan dessa båda studerandevillkor är så få som möjligt. I promemorian har föreslagits att rätten till en inkomstrelaterad ersätt- ning samt en förmånligare kvalifikationstid efter studierna skall gälla Prop. 2002/03:44 62 under förutsättning att studierna följer den individuella handlingsplanen. Prop. 2002/03:44 Flera av remissinstanserna anser att det viktiga är att studier genomförts och att om det varit enligt handlingsplanen eller ej är av underordnad betydelse. Regeringen menar emellertid att det är angeläget att det finns en koppling mellan att lämna aktivitetsgarantin och de studier som senare läggs till grund för det särskilda studerandevillkoret. Sådan koppling kan knappast anses föreligga i de fall sökanden hoppar av aktivitetsgarantin kanske för att en tid arbeta deltid trots att personen sagt sig ha ett större arbetsutbud och några månader senare väljer att heltidsstudera med stu- diemedel. I kravet på koppling till aktivitetsgarantin och den individuella handlingsplanen ligger också att det inte skett omotiverade avbrott i hel- tidsutbildningen. Det är alltså inte tillräckligt att ett av flera läsår har va- rit på heltid.

TCO har föreslagit att studier i enlighet med handlingsplanen bör kunna ersättas med att studierna berättigat till studiemedel och som leder till yrken där det råder brist eller stor efterfrågan på arbetskraft. Mot detta förslag talar dels vad regeringen anfört ovan om behovet av att minimera skillnaderna mellan de båda studerandevillkoren, dels den risk för osä- kerhet vid bedömningen av vilka utbildningar som skall höra till den ena eller andra kategorin. Det är självklart en stor fördel om sökanden väljer en utbildning där det råder stor brist på arbetskraft, särskilt som någon arbetslöshet då som regel inte uppstår. För dem som inte följer hand- lingsplanen utan väljer att på egen hand lägga upp sina studier bör det vanliga studerandevillkoret därför gälla. Regeringen anser att skillnaderna mellan det nuvarande studerande- villkoret och det särskilda studerandevillkoret bör begränsas till kvalifi- kationstid samt dagpenningen för den som har haft ett aktivitetsstöd som baserats på en inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning. Ersättningen skall sökas inom 10 månader från det att studierna avslutades. Denna frist förlängs med sådan överhoppningsbar tid som anges i 18 § samma lag. Samma regler bör gälla för studiernas typ och omfattning och karens. Det särskilda studerandevillkoret skall, i likhet med det vanliga stude- randevillkoret, också bara tillämpas i de fall den sökande inte uppfyller ett nytt arbetsvillkor.

7.2.5

Dagpenning och normalarbetstid efter studier

Regeringens förslag: Ersättning till den som efter deltagande i akti- vitetsgarantin beviljats arbetslöshetsersättning enligt det särskilda stu- derandevillkoret skall lämnas med ett belopp som motsvarar den in- komstrelaterade ersättning som senast lämnades i form av aktivitets- stöd under deltagandet i aktivitetsgarantin. Till övriga som uppfyller det särskilda studerandevillkoret lämnas grundbeloppet. Normalarbetstiden skall bestämmas till en tid motsvarande sökan- dens arbetsutbud.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan är genomgående positiva till förslaget. SO anser också att sökandens ersätt- ning i det särskilda studerandevillkoret bör baseras på inkomsten före 63 arbetslösheten så att sökanden kan få en förhöjd ersättning under 100 Prop. 2002/03:44 ersättningsdagar.

Skälen för regeringens förslag: Som framhållits i avsnitt 7.2.4 ovan innebär studerandevillkoret i 18 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsför- säkring att till den som uppfyllt studerandevillkoret lämnas ersättning motsvarande grundbeloppet. Regeringen anser att den som deltar i aktivitetsgarantin och som ett led i den individuella handlingsplanen kommer fram till att heltidsstudier under minst ett läsår i det reguljära utbildningsväsendet är den bästa vä- gen ur arbetslöshet bör stödjas. Gällande ordning där ersättning endast lämnas med ett belopp motsvarande grundbeloppet i arbetslöshetsförsäk- ringen kan motverka att personer som omfattas av aktivitetsgarantin skaf- far sig en kompetens genom utbildning. För den person som hade en dagpenning på t.ex. 600 kronor i arbetslöshetsersättning och motsvarande belopp i form av aktivitetsstöd i aktivitetsgarantin är det knappast attrak- tivt att efter heltidsstudier på ett läsår eller mer få en arbetslöshetsersätt- ning i form av grundbelopp som från och med den 1 juli 2002 är 320 kronor per dag. Genom det nya särskilda studerandevillkoret bör det göras ekonomiskt neutralt att i enlighet med den individuella handlingsplanen avsluta sin tid i aktivitetsgarantin med anledning av heltidsstudier som omfattar minst ett läsår jämfört med att kvarstå i aktivitetsgarantin. Idén är att sö- kanden inte skall förlora ekonomiskt på att ha studerat. Regeringen före- slår därför att arbetslöshetsersättningen till den som uppfyller det sär- skilda studerandevillkoret skall lämnas enligt följande modell. Har en sökande under aktivitetsgarantin haft aktivitetsstöd som grundats på en inkomstrelaterad ersättning lämnas en dagpenning som motsvarar det belopp som lämnades under deltagandet i aktivitetsgarantin. Om sökanden under aktivitetsgarantin haft aktivitetsstöd som varit ba- serad på grundbeloppet eller haft aktivitetsstöd som saknat koppling till arbetslöshetsersättningen lämnas ersättning enligt grundförsäkringen med grundbeloppet. För ersättningen gäller i övrigt bestämmelserna i lagen om arbetslös- hetsförsäkring inklusive krav på medlemskap i en arbetslöshetskassa för rätt till inkomstrelaterad ersättning. Någon förhöjd ersättning under de första 100 ersättningsdagarna av den nya ersättningsperioden, som SO föreslagit, bör inte införas. Regeringen ser inget skäl att ytterligare en gång med förhöjt belopp kompensera sökanden för ett inkomstbortfall som i de flesta fall ligger långt före den tid vid vilken prövning sker av det särskilda studerandevillkoret. För den som har uppfyllt det vanliga studerandevillkoret i 18 § lagen om arbetslöshetsförsäkring gäller att den sökandes normalarbetstid bestäms till tid motsvarande sökandens arbets- utbud enligt AMS föreskrift (AMSFS 1997:13, 47 §). Samma ordning föreslås gälla för det särskilda studerandevillkoret. 64

7.2.6

Återgång till aktivitetsgarantin

Prop. 2002/03:44

Regeringens bedömning: Reglerna om aktivitetsgarantin bör ändras enligt följande. Om en anvisning till aktivitetsgarantin har återkallats på grund av att deltagaren utan godtagbart skäl har avvisat ett erbjudande om lämpligt arbete eller insats inom aktivitetsgarantin, skall en ny anvis- ning till garantin göras. Detta skall ske när den enskilde har varit anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen under 45 da- gar, för vilka aktivitetsstöd skulle ha lämnats om återkallelsen inte hade skett. Sökanden får vid återanvisningen till aktivitetsgarantin aktivitetsstöd med det belopp som motsvarar vad han eller hon skulle ha fått om beslut om återkallelse inte hade fattats. Detta gäller dock endast om sökanden har anmält sig som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen inom 60 kalenderdagar från återkallelsen av anvisningen. Skälen för regeringens bedömning: I promemorian Ändringar i lagen om arbetslöshetsförsäkring med anledning av aktivitetsgarantin (Ds 2001:39) redovisades vilka krav på utfört arbete respektive genomförda studier som skulle gälla för att uppfylla villkoren för ny arbetslöshetser- sättning. Förslagen innebär att återgång till en påbörjad ersättningsperiod efter en tid i aktivitetsgarantin inte längre blir aktuell varför det ur ar- betslöshetsförsäkringens perspektiv i princip saknade betydelse om sö- kanden av något skäl fått lämna garantin. På vilket sätt verksamheten inom aktivitetsgarantin bedrivs, vilka krav som bör ställas på sökande under hans eller hennes tid i aktivitetsgarantin berördes inte eftersom sökanden under tiden i garantin inte uppbär arbetslöshetsersättning.

Vid remissbehandlingen av promemorian jämförde bl.a. LO och TCO sanktionsbestämmelserna som gäller aktivitetsgarantin och med sank- tionsreglerna inom arbetslöshetsförsäkringen. LO anser att den som inte vill delta i aktivitet inom aktivitetsgarantin inte helt skall stängas av från ersättning till dess han eller hon uppfyllt ett nytt arbetsvillkor. TCO anser att den som tackar nej till erbjudande om arbete eller program inom akti- vitetsgarantin skall behandlas enligt samma sanktionsregler som övriga arbetslösa. I lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring finns regler om sanktio- ner för den som avvisar ett lämpligt arbete utan godtagbart skäl. Sanktio- nen i ett sådant fall är nedsättning av ersättningen i ett visst antal dagar. Vid första avvisandetillfället sätts ersättningen ned med 25 procent, vid andra med 50 procent och vid tredje tillfället avstängs den arbetslöse in- till dess han eller hon har uppfyllt ett nytt arbetsvillkor. I lagen finns också regler om avstängning från arbetslöshetsersättning under viss tid för den som utan giltig anledning frivilligt lämnar ett arbete eller ett ar- betsmarknadspolitiskt program. Sanktionen är i detta fall normalt av- stängning från rätt till ersättning i 45 dagar. Då räknas endast dagar för vilka arbetslöshetsersättning skulle ha lämnats om inte avstängningen hade skett eller dagar under vilka den sökande utfört förvärvsarbete. Sanktionerna nedsättning respektive avstängning viss tid saknas i de arbetsmarknadspolitiska programmen inklusive aktivitetsgarantin. Akti- vitetsstödet kan inte sättas ned och den enskilde kan inte avstängas från aktivitetsstödet Sökanden anvisas till arbetsmarknadspolitiskt program 65 och anvisningen kan återkallas. I och med en återkallelse av en anvisning till ett program upphör också rätten till aktivitetsstöd. För den som deltar i ett program utanför aktivitetsgarantin innebär ett återkallande att han eller hon normalt återgår till arbetslöshetsersättningen, eventuellt efter viss tids avstängning från ersättning eller med nedsatt ersättning under viss tid. För den som har fått sin anvisning till aktivitetsgarantin återkal- lad och inte uppfyller ett nytt arbetsvillkor i arbetslöshetsförsäkringen blir sanktionen mer ingripande. Sökanden får varken aktivitetsstöd eller arbetslöshetsersättning efter återkallelsen. Regeringen har tagit till sig remissinstansernas kritik i detta avseende och avser, under förutsättning att riksdagen antar de nu föreslagna änd- ringarna i lagen om arbetslöshetsförsäkring, att göra vissa ändringar i reglerna för aktivitetsgarantin för att få en större överensstämmelse mel- lan sanktionerna inom de arbetsmarknadspolitiska programmen och ar- betslöshetsförsäkringen. Aktivitetsgarantin har karaktären av ett yttersta ekonomiskt skydd bland de arbetsmarknadspolitiska medlen för den som är eller riskerar att bli långtidsinskriven. Sökanden bör därför i princip ha rätt att delta i ak- tivitetsgarantin till dess att han eller hon finner en lösning på sin arbets- löshetssituation under förutsättning han eller hon på ett aktivt sätt med- verkar till en sådan lösning. Det normala är och skall vara att sökanden och arbetsförmedlingen inom aktivitetsgarantin kommer överens om vä- garna ur arbetslösheten. Den som har fått sin anvisning till aktivitetsgarantin återkallad på grund av att han eller hon har avvisat ett erbjudande om lämpligt arbete eller insats inom aktivitetsgarantin skall därför erbjudas en ny anvisning till garantin. En anpassning skall ske till reglerna inom arbetslöshetsför- säkringen genom att i bestämmelsen om återkallelse på grund av avvi- sande av erbjudande om lämpligt arbete eller insats införs ett krav på att avvisandet skall ha skett utan godtagbart skäl. Ordalydelsen överens- stämmer därmed med motsvarande bestämmelse i försäkringen. Som en följd av denna anpassning av bestämmelserna i de båda ersättningssy- stemen skall också samma tillämpning av bestämmelserna gälla, dvs. begreppen lämpligt arbete och godtagbart skäl skall tolkas på samma sätt vad gäller aktivitetsstödet som gäller i fråga om arbetslöshetsersätt- ningen. Regeringen kommer således att införa en möjlighet för den som har fått sin anvisning till aktivitetsgarantin återkallad att på nytt anvisas till garantin enligt följande. Om arbetsförmedlingen har återkallat anvis- ningen till aktivitetsgarantin på grund av att sökanden utan godtagbart skäl har avvisat erbjudande om lämpligt arbete eller insats inom garantin skall sökanden, när han eller hon har varit aktivt arbetssökande under 45 dagar efter återanmälan hos den offentliga arbetsförmedlingen som ar- betslös arbetssökande, på nytt anvisas till aktivitetsgarantin. De 45 da- garna skall vara sådana dagar då aktivitetsstöd skulle ha lämnats om sö- kanden hade fortsatt att delta i garantin eller då sökanden utfört förvärvs- arbete. Regeln kommer att motsvara den avstängning under 45 ersätt- ningsdagar som finns inom arbetslöshetsförsäkringen och som är den normala sanktionen för den som har lämnat sitt arbete eller ett arbets- marknadspolitiskt program utan giltig anledning. De nya reglerna kom- Prop. 2002/03:44 66 mer att införas i förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska Prop. 2002/03:44 program. Riksdagen har tidigare beslutat att tillsynen över arbetslöshetsförsäk- ringen skall hållas samman i en ny myndighet, Inspektionen för arbets- löshetsförsäkringen. Inspektionen skall påbörja sitt arbete den 1 juli 2003. Inspektionen skall granska både arbetslöshetskassornas verksamhet och hanteringen av ärenden som rör arbetslöshetsersättning inom AMV. Som tidigare påpekats är avsikten med de nu föreslagna ändringarna att anpassa bestämmelserna om arbetslöshetsersättning respektive återkal- lelse av anvisningar till arbetsmarknadspolitiska program så att bestäm- melserna tolkas på samma sätt i båda systemen. Regeringen anser att det är lämpligt att Inspektionen får i uppdrag att granska även hur myndig- heterna inom AMV hanterar återkallelser av anvisningar till arbetsmark- nadspolitiska program. Regeringen kommer därför att lämna ett sådant uppdrag till inspektionen. En utvärdering av förslagens effekt bör göras. Regeringen avser därför att under våren 2006 låta utvärdera hur begreppen tolkas i de båda sy- stemen. Regeringen kommer också att i förordningen (1996:1100) om aktivi- tetsstöd föreskriva att sökanden efter återanvisningen till aktivitetsgaran- tin skall få aktivitetsstöd med det belopp som motsvarar vad han eller hon skulle ha fått om beslut om återkallelse inte hade fattats. Detta skall dock gälla endast om sökanden har anmält sig som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen inom 60 kalenderdagar från återkallel- sen av anvisningen. Bestämmelserna kommer att träda i kraft samtidigt som de föreslagna ändringarna i lagen om arbetslöshetsförsäkring, dvs. den 1 september 2003. 8 Bristyrkesutbildning för anställda

Regeringens förslag: Arbetsmarknadsutbildning inom bristyrkesområ- den får beviljas anställda på försök under perioden 1 juli 200331 de- cember 2005. Skälen för regeringens förslag: Arbetsmarknadsutbildning är ett vik- tigt instrument för att balansera tillgång och efterfrågan på arbetskraft, och därmed motverka flaskhalsar och främja ekonomisk tillväxt i alla delar av landet, såväl i tillväxt- som i små lokala arbetsmarknadsregio- ner.

Eftersom de arbetslösas utbildningsnivå inte alltid motsvarar de grundläggande krav på utbildning som arbetsgivarna ställer kan även utbildning erbjudas inom ramen för det arbetsmarknadspolitiska pro- grammet förberedande insatser. Trots denna möjlighet finns det personer som har svårigheter att nå de förkunskapskrav som gäller för den yrkes- inriktade arbetsmarknadsutbildningen. Detta medverkar till att den yr- kesinriktade arbetsmarknadsutbildningen inte alltid kan tillgodose det behov av utbildad arbetskraft som är nödvändig för att företagen skall kunna bibehålla eller öka produktionen. 67 AMS anför i rapporten Var finns jobben 2002/2003? (Ura 2002:5), att behovet av yrkesinriktad omställning alltmer står i fokus genom de strukturella förändringar som sker på arbetsmarknaden och att detta till- sammans med den demografiska utvecklingen kräver att formerna för arbetsmarknadsutbildningen utvecklas. Genom att ytterligare bredda sö- kandeunderlaget och erbjuda utbildning för redan anställda kan arbets- marknadsutbildningen möta arbetsgivarens kompetensbehov effektivare än vad som är möjligt med nuvarande utformning. Det gäller yrken inom områden där risken för att det skall uppstå flaskhalsar är uppenbar. AMS har därför i budgetunderlaget för 20032005 föreslagit att arbetsmark- nadsutbildning skall få anvisas även den som inte är eller riskerar att bli arbetslös. AMS har härvid särskilt framhållit att detta kan ha betydelse för de många utrikes födda som finns i arbeten de är överkvalificerade för. Bristyrkesutbildning skulle kunna ge dem möjlighet att komplettera tidigare utbildning, så att de får ett arbete i nivå med sina faktiska kvali- fikationer. Regeringen delar i allt väsentligt AMS bedömning. Bristyrkesutbild- ning för anställda skapar dessutom nya möjligheter till jobb för arbets- lösa, liksom för andra med svag ställning på arbetsmarknaden som t.ex. timanställda, eftersom de platser som blir lediga under de anställdas stu- dietid måste fyllas. Mot bakgrund av detta samt vad som anförts under avsnitt 4.4 föreslår regeringen därför att möjlighet till bristyrkesutbildning för anställda som arbetsmarknadsutbildning införs på försök från och med den 1 juli 2003 till och med den 31 december 2005. Bristyrkesutbildning får inte utformas på ett sätt så att den uppfattas som ett produktionsstöd till företag och stör konkurrensen. Utgångspunk- ten måste vara en väl fungerande arbetsmarknad, och samhällets intresse av att i det perspektivet stimulera den yrkesmässiga och geografiska rör- ligheten. Målet skall vara att underlätta för AMS att matcha arbetssö- kande med efterfrågad kompetens mot de lediga platserna. Den utbild- ning som ges skall vara yrkesinriktad men generell till sin karaktär utan företagsspecifikt innehåll och därför användbar inom hela den bransch där flaskhalsar kan förväntas uppstå. Förslaget innebär kostnader för upphandlad arbetsmarknadsutbildning och aktivitetsstöd. Den aktuella målgruppen beräknas uppgå till cirka 3 300 personer under försöksperioden. Stödet skall riktas till anställda som utbildar sig inom yrkesområden där AMV tillsammans med de regi- onala kompetensråden bedömer att arbetsmarknadsutbildningen på kort sikt kan motverka flaskhalsar. Anställda som genomgår bristyrkesutbild- ning och som har för avsikt att byta arbetsgivare, skall prioriteras och under utbildningstiden kunna få aktivitetsstöd. För övriga, som avser att stanna kvar hos samma arbetsgivare men byta till mer kvalificerade ar- betsuppgifter, skall bristyrkesutbildning kunna beviljas under förutsätt- ning att arbetsgivaren betalar normal lön under utbildningstiden. Personer med utländsk högskoleexamen, som inte arbetar i utbild- ningsyrket men som genom kompletterande utbildning bedöms kunna ta arbeten som ligger mer i nivå med deras kunskap och kompetens, skall vara en prioriterad grupp i sammanhanget. Det innebär att arbetsförmed- lingen skall göra särskilda ansträngningar att identifiera sådana individer som kan komma i fråga för satsningen. Prop. 2002/03:44 68

Försöksverksamheten skall utvärderas.

Prop. 2002/03:44

Regeringen avser att under anslagen 22:2 Bidrag till arbetslöshetser-

sättning och aktivitetsstöd och 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning

och övriga kostnader avsätta sammanlagt 360 miljoner kronor för för-

söksverksamheten. Utgifterna beräknas till 34 miljoner kronor 2003, 261

miljoner kronor 2004 och 65 miljoner kronor 2005. Förslaget påverkar

inte ramen för utgiftsområde 13 Arbetsmarknad.

9 Förslagens ekonomiska konsekvenser Utgifterna för de föreslagna reformerna ryms inom de medelsramar som riksdagen har anvisat under utgiftsområde 13 Arbetsmarknad. Förslaget om förhöjt särskilt anställningsstöd påverkar dock statsbudgetens in- komstsida eftersom stödet utgår som en skattekreditering av arbetsgivar- nas skattekonto. Inkomsterna beräknas genom förslagen minska med 143 miljoner kronor 2003, 444 miljoner kronor 2004 och 612 miljoner kronor från 2005. Att inkomsterna minskar med ett lägre belopp 2003 beror på att förändringarna föreslås träda i kraft först den 1 juli 2003. Regeringen avser att i 2003 års ekonomiska vårproposition återkomma med förslag till riksdagen om utgiftsminskningar under utgiftsområde 13 Arbets- marknad med motsvarande belopp. 10 Lagens ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: De nya och ändrade reglerna i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring skall träda i kraft den 1 september 2003. Övergångsbestämmelser till lagen skall införas.

Skälen för regeringens förslag: Något närmare förslag om när änd- ringarna i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring skall träda i kraft har inte lämnats av promemorian med förslag till regler om hur aktivi- tetsgarantin skall påverka rätten till arbetslöshetsersättning. AMS har i sitt remissyttrande över promemorians förslag anfört att styrelsen förutsätter att tillräcklig tid kommer att finnas mellan beslut om förslaget och datum för ikraftträdande för att möjliggöra nödvändiga förändringar. Reger- ingen gör bedömningen att ett ikraftträdande av de nya och ändrade reg- lerna den 1 september 2003 bör ge tillräcklig tid för att genomföra nöd- vändiga förändringar. Övergångsbestämmelser till lagen behövs i två avseenden; dels i fråga om rätten till återstående ersättningsdagar i en påbörjad ersättningsperiod vid inträdet i aktivitetsgarantin, dels i fråga om rätten att i arbetsvillkoret tillgodoräkna förvärvsarbete som utförts före inträdet i aktivitetsgarantin. För personer som deltar i aktivitetsgarantin vid lagändringarnas ikraftträ- dande bör äldre bestämmelser gälla i de nu nämnda avseendena. 69

11

Författningskommentar

Prop. 2002/03:44

7 § I paragrafen har införts en hänvisning till de nya bestämmelserna i 14 a och 19 §§, som utgör nya villkor för rätt till ersättning enligt inkomst- bortfallsförsäkringen. Hänvisningen till 14 a § har införts eftersom den paragrafen innehåller särskilda regler för rätt till ersättning när sökande deltagit i aktivitetsga- rantin .

Bestämmelsen i 19 § innehåller ett nytt studerandevillkor för sökanden som deltagit i aktivitetsgarantin, se vidare författningskommentaren till det lagrummet. 14 a § Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 7.2.2. Genom bestämmelsen sätts en bortre gräns för tiden inom vilken arbetsvillkoret skall vara upp- fyllt för arbetslösa som deltagit i aktivitetsgarantin. Bestämmelsen berör endast arbetssökande som deltagit i aktivitetsgarantin och innebär att enbart tid efter det att sökande började i aktivitetsgarantin kan ingå i ramtiden när arbetsvillkoret skall uppfyllas. Hela arbetsvillkoret skall uppfyllas efter inträdet i aktivitetsgarantin. 17 § Första stycket tredje punkten i paragrafen har ändrats genom att ordet aktivitetsgarantin utgått. I övrigt kvarstår paragrafen i oförändrad lydelse. Bestämmelsen innebär att tiden i vissa aktiviteter inom aktivitets- garantin skall räknas in i ramtiden inom vilken arbetsvillkoret skall vara uppfyllt, dvs. att tiden inte längre skall vara överhoppningsbar. Bestäm- melsen behandlas i avsnitt 7.2.2. Eftersom ordet aktivitetsgarantin utgår ur lagtexten och jobbsökarakti- viteter inte finns uppräknad i paragrafen är den tiden inte längre över- hoppningsbar. Avgörande för om en insats inom aktivitetsgarantin fort- sättningsvis är överhoppningsbar eller inte är om insatsen finns uppräk- nad i paragrafen. Om man t.ex. inom ramen för aktivitetsgarantin deltar i arbetspraktik är denna tid fortfarande överhoppningsbar. 18 § Som ett förtydligande har i paragrafens första stycke införts en hänvis- ning till bestämmelserna i 19 § som innehåller ett särskilt studerandevill- kor för sökande som deltagit i aktivitetsgarantin. Vidare har begreppet studiesocialt stöd ersatts med studiestöd enligt studiestödslagen. Utbytet av begreppet är en språklig bearbetning med anledning av att ordet studiesocialt stöd inte längre används. Begreppet 70 studiesocialt stöd användes redan i lagen (1973:371) om kontant arbets- Prop. 2002/03:44 marknadsstöd. Begreppet fördes senare över till lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Med studiesocialt stöd avses studiehjälp eller studiemedel, (jfr prop. 1973:56 s. 210). Utbytet av begreppet medför alltså inte någon förändring i sak. I övrigt har paragrafen endast ändrats redaktionellt bl.a. genom att för- sta stycket delats upp i ytterligare ett stycke. 19 § Paragrafen är ny och innehåller ett särskilt studerandevillkor för sökande som deltagit i aktivitetsgarantin. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.2.4. Regeln är utformad med det gällande studerandevillkoret i 18 § som utgångspunkt. Bestämmelsen innebär att arbetslöshetsersättning kan lämnas utan att arbetsvillkoret är uppfyllt om sökande avslutat studier av sådan art och omfattning som anges i 18 §. Skillnaden mellan bestämmelsen och det befintliga studerandevillkoret i 18 § är att i det sär- skilda studerandevillkoret har kravet på en kvalifikationstid om 90 dagar slopats och det finns inte heller någon motsvarighet till 18 § andra stycket om förlängning av ramtiden för sökanden under 20 år. En annan skillnad är att det nya studerandevillkoret även ger en möjlighet att få en inkomstrelaterad ersättning. För att det nya studerandevillkoret skall vara tillämpligt måste studi- erna ha utförts efter det att sökande lämnat aktivitetsgarantin. Den som inom ramen för aktivitetsgarantin deltar i utbildning inom det reguljära utbildningsväsendet enligt 30 § förordningen (2000:634) om arbetsmark- nadspolitiska program kan alltså inte åberopa studerandevillkoret. För villkorets tillämplighet krävs dessutom att i den individuella handlings- planen som aktiviteten i garantin bygger på och som upprättats i sam- råd med den arbetslöse överenskommits att sökanden skall lämna ga- rantin för sådana studier. Ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen kan lämnas till sökande vars ersättning i aktivitetsgarantin baserats på en inkomstrelaterad ersätt- ning. För övriga lämnas ersättningen enligt grundförsäkringen. Enligt lagen fastställs ersättning enligt inkomstförsäkringen utifrån sö- kandens tidigare inkomst under det arbete med vilket arbetsvillkoret upp- fyllts. I studerandevillkoret finns dock inget arbete som kan läggas till grund för beräkningen. Därför måste särskilda regler införas för att fast- ställa den inkomstrelaterade ersättningen till sökande som uppfyllt stude- randevillkoret. En sådan regel har införts i en ny bestämmelse, 30 a §. Därför finns i lagtexten som ett förtydligande en hänvisning till 30 a §. För rätt till ersättning enligt det nya studerandevillkoret gäller i övrigt lagens regler i tillämpliga delar. Det innebär t.ex. att lagens allmänna villkor gäller för rätt till ersättning, karenstid och ersättningstidens längd m.fl. Det innebär att för inkomstrelaterad ersättning måste sökanden upp- fylla medlemsvillkoret och att ersättning lämnas med ett belopp som motsvarar den lägsta dagpenningen enligt 3 och 4 §§ förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. 71

23 §

Prop. 2002/03:44

Paragrafen behandlar rätten till fortsatt arbetslöshetsersättning i en på-

börjad ersättningsperiod. I paragrafen har ett nytt andra stycke införts.

Första och tredje styckena motsvarar i huvudsak första styckets nuva-

rande lydelse. Förslaget behandlas i avsnitt 7.2.1.

Innebörden av det nya andra stycket är att rätten till fortsatt arbetslös-

hetsersättning i en påbörjad ersättningsperiod upphör när den arbetslöse

börjar i aktivitetsgarantin. Efter tid i aktivitetsgarantin är det alltså inte

möjligt att knyta an till tidigare påbörjad ersättningsperiod som ligger i

tiden före aktivitetsgarantin. En sökande som efter aktivitetsgarantin på-

börjat en ersättningsperiod har däremot rätt att knyta an till denna period

vid ny arbetslöshet enligt förutsättningarna i första och tredje styckena.

30 §

Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 7.2.3.

Bestämmelsen innebär att den arbetslöses dagpenning kan, om det är

förmånligare, baseras på ett belopp som motsvarar vad som senast

lämnades i aktivitetsgarantin. Om sökandens dagpenning, baserad på det

arbete som ligger till grund för arbetsvillkoret, understiger ersättningen

som lämnades i aktivitetsstöd kan den arbetslöse alltså i stället få en

dagpenning som motsvarar aktivitetsstödet.

Dagpenning lämnas med ett belopp som motsvar vad som senast läm-

nades i aktivitetsstöd. Med vad som senast lämnades i aktivitetsstöd me-

nas aktivitetsstödet när sökanden slutade i aktivitetsgarantin. Storleken

på aktivitetsstödet vid den tidpunkten avgör alltså storleken på dagpen-

ningen.

Eftersom 30 § fastställer storleken på dagpenningen är 2527 §§ som

anger hur dagpenningen räknas fram inte tillämpliga. I övrigt gäller dock

lagens regler i tillämpliga delar för rätt till inkomstrelaterad ersättning.

Normalarbetstiden skall alltså i enlighet med gällande regler beräknas

med utgångspunkt i det arbete med vilket arbetsvillkoret uppfyllts. Vi-

dare måste t.ex. de allmänna villkoren för rätt till ersättning i lagen vara

uppfyllda och för rätt till ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen

gäller dessutom medlemsvillkoret.

Förmånen att få en dagpenning motsvarande aktivitetsstödet gäller en-

dast om sökanden uppfyllt arbetsvillkoret med arbete av minst samma

omfattning som det senaste arbetsutbudet inom aktivitetsgarantin.

Med arbetsutbud avses det arbetstidsmått som sökande är arbetsför och

oförhindrad att arbeta. Det lägsta arbetsutbudet för rätt till arbetslöshets-

ersättning är 3 timmar varje arbetsdag eller i genomsnitt minst 17 timmar

per vecka (9 §). För rätt till ersättning motsvarande vad som utgick i ak-

tivitetsstöd måste arbetsvillkoret ha uppfyllts med arbete motsvarande

arbetsutbudet sökande hade senast i aktivitetsgarantin. Har man t.ex. ett

arbetsutbud på 35 timmar i veckan i garantin men får bara arbete 20

timmar i veckan i 6 månader och vid sidan därav deltar i aktiviteter har

man uppfyllt ett arbetsvillkor. Om sökanden då väljer att lämna aktivi-

tetsgarantin får denne vid arbetslöshet inte ärva en dagpenning motsva-

rande aktivitetsstödet eftersom arbetsvillkoret inte uppfyllts med arbete

motsvarande arbetsutbudet.

72

Det är det senaste arbetsutbudet inom aktivitetsgarantin som är avgö- Prop. 2002/03:44 rande. Sänker sökanden sitt arbetsutbud sänks även aktivitetsstödet vilket i sin tur påverkar arbetslöshetsersättningen. Höjer sökanden sitt arbetsut- bud inom aktivitetsgarantin får det till effekt att för ersättningen motsva- rande aktivitetsstödet måste allt arbete med vilket arbetsvillkoret upp- fyllts motsvara det senaste arbetsutbudet. Möjligheten för sökanden att få dagpenningen baserad på det aktivi- tetsstöd som lämnades vid deltagandet i aktivitetsgarantin kvarstår under tolv månader efter det att sökanden lämnade aktivitetsgarantin. 30 a § Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 7.2.5. Bestämmelsen reglerar vilken inkomstrelaterad ersättning som skall lämnas till en arbetslös som uppfyllt det särskilda studerandevillkoret i 19 §. Genom bestämmelsen får den som efter studier alltjämt är arbetslös ersättning med en dagpenning motsvarande aktivitetsstödet. Dagpenning lämnas med ett belopp som motsvar vad som senast läm- nades i aktivitetsstöd. Med vad som senast lämnades i aktivitetsstöd menas det belopp med vilket aktivitetsstöd utgick vid tiden när sökanden slutade i aktivitetsgarantin. Storleken på aktivitetsstödet vid den tid- punkten avgör alltså storleken på dagpenningen. Dessutom får sökanden en normalarbetstid motsvarande sitt arbetsut- bud. Eftersom 30 § fastställer storleken på dagpenningen är 2527 §§ som anger hur dagpenningen räknas fram inte aktuella. Inte heller 28 § om normalarbetstiden kan bli tillämplig. 73 Sammanfattning av promemorian Ändringar i lagen om arbetslöshetsförsäkring med anledning av aktivi- tetsgarantin (Ds 2001:39) Prop. 2002/03:44 Bilaga 1

Inom Näringsdepartementet har en tjänstemannagrupp utarbetat förslag

till regler om hur aktivitetsgarantin skall påverka rätten till arbetslöshets-

ersättning. Det gäller såväl effekten på den pågående ersättningsperioden

med arbetslöshetsersättning som villkoren för ny arbetslöshetsersättning.

En utgångspunkt för förslagen är att en aktivitetsgaranti från och med

den 1 augusti 2000 har införts i hela landet. Bestämmelser om aktivitets-

garantin återfinns i förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska

program. Plats i aktivitetsgarantin erbjuds personer som är eller riskerar

att bli långtidsarbetslösa. Inom ramen för aktivitetsgarantin skall de ar-

betslösa erbjudas en heltidsaktivitet till dess att de fått ett arbete eller

påbörjat en utbildning som inte berättigar till aktivitetsstöd.

Skälet till införandet av aktivitetsgarantin var bl.a. att befintliga åtgär-

der för att få in arbetslösa på den reguljära arbetsmarknaden inte ansågs

tillräckligt effektiva för ett stort antal personer som varit inskrivna hos

arbetsförmedlingen under en längre tid. Ett annat skäl var att förhindra en

rundgång mellan åtgärder och arbetslöshetsersättning.

Aktiviteter inom ramen för aktivitetsgarantin i förhållande till reglerna

i arbetslöshetsförsäkringen behandlas i dag på samma sätt som andra ar-

betsmarknadspolitiska insatser. Regeringen har i propositionen En rättvi-

sare och tydligare arbetslöshetsförsäkring (prop. 1999/2000:139 s. 76)

framhållit att den kommer att fortsatt överväga hur reglerna om rätt till

arbetslöshetsersättning skall förhålla sig till aktivitetsgarantin. Denna

departementspromemoria innehåller bedömningar och förslag till relatio-

nen mellan arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsgarantin.

För den som börjat i aktivitetsgarantin föreslår arbetsgruppen att möj-

ligheten att återgå till en pågående ersättningsperiod med arbetslöshetser-

sättning slopas. Den arbetslöse skall erbjudas fortsatt deltagande i akti-

vitetsgarantin till dess att han eller hon åter fått en etablering på arbets-

marknaden. Sådan etablering anser arbetsgruppen föreligga när personen

uppfyllt ett nytt arbetsvillkor eller avslutat heltidsstudier som omfattat

minst ett läsår.

Arbetsvillkoret för en ny ersättningsperiod efter det att personen börjat

delta i aktivitetsgarantin föreslås vara detsamma som det vanliga arbets-

villkoret för arbetslöshetsersättning. Hela arbetsvillkoret skall vara upp-

fyllt inom ramen för aktivitetsgarantin. I den ramtid 12 månader inom

vilken arbetsvillkoret skall vara uppfyllt föreslås ingå jobbsökaraktivite-

ter inom ramen för aktivitetsgarantin. Vad som däremot inte bör ingå är

andra arbetsmarknadspolitiska insatser, t.ex. arbetsmarknadsutbildning,

arbetspraktik och arbete med särskilt anställningsstöd. Det arbete med

vilket det nya arbetsvillkoret är uppfyllt föreslås läggas till grund för be-

räkning av arbetslöshetsersättningen i den nya perioden, dock med en

möjlighet att få samma dagpenning som under tiden i aktivitetsgarantin.

Denna möjlighet föreslås kvarstå i 12 månader. För den som när han eller

hon uppfyller ett nytt arbetsvillkor inom ramen för aktivitetsgarantin fort-

farande har en tillsvidareanställning på deltid föreslås en begränsning av

74

rätten till arbetslöshetsersättning. Lämnar den arbetslöse aktivitetsgaran-

Prop. 2002/03:44

tin utan att ha uppfyllt ett nytt arbetsvillkor föreslås för rätt till arbetslös-

Bilaga 1

hetsersättning att hela arbetsvillkoret är uppfyllt efter deltagandet i ga-

rantin.

Ett särskilt studerandevillkor föreslås. Den som lämnar aktivitetsga-

rantin för heltidsstudier under minst ett läsår och slutför sådana studier

föreslås beviljas arbetslöshetsersättning varvid kvalifikationstiden på 90

dagar slopas. Ersättningen vid det särskilda studerandevillkoret föreslås

bestämmas till samma belopp som lämnats i aktivitetsgarantin.

75

Ersättning enligt inkomstbort- fallsförsäkringen lämnas till den som varit medlem i en arbetslös- hetskassa under minst tolv måna- der, under förutsättning att med- lemmen efter det senaste inträdet i kassan uppfyllt arbetsvillkoret en- ligt 

12

14

 a 

§§ (medlemsvillkor) 

eller studerandevillkoret enligt 19 §.

Promemorians lagförslag Förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslös- hetsförsäkring.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2002/03:44 Bilaga 2 7 § Ersättning enligt inkomstbort- fallsförsäkringen lämnas till den som varit medlem i en arbetslös- hetskassa under minst tolv måna- der, under förutsättning att med- lemmen efter det senaste inträdet i kassan uppfyllt arbetsvillkoret en- ligt 12 14

§§ (medlemsvillkor). 12 a § En sökande som vid deltagande i aktivitetsgarantin uppfyllt arbets- villkoret och som inom tre månader efter deltagandet är tillsvidarean- ställd på deltid har inte rätt till er- sättning vid deltidsarbetslöshet un- der anställningen.

14 a § Ramtiden kan inte omfatta tid före deltagande i aktivitetsgarantin vid prövning av arbetsvillkoret. 17 § När ramtid skall bestämmas enligt 12 § räknas inte heller tid då den sö- kande

1.

fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän för- säkring,

2.

varit hindrad att arbeta på grund av tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

3. varit hindrad att arbeta på

3. varit hindrad att arbeta på

grund av deltagande i arbetsmark-

grund av deltagande i arbetsmark-

nadsutbildning eller annan utbild-

nadsutbildning eller annan utbild-

ning inom ramen för ett arbets-

ning inom ramen för ett arbets-

marknadspolitiskt program, arbets-

marknadspolitiskt program, arbets-

praktik, aktivitetsgarantin , ung-

praktik, ungdomsgarantin,

dator-

domsgarantin, datortekverksamhet,

tekverksamhet,

arbetslivsinriktad

arbetslivsinriktad

rehabilitering

rehabilitering

eller projekt

med

eller projekt med arbetsmarknads-

arbetsmarknadspolitisk inriktning

politisk inriktning enligt förord-

enligt förordningen (2000:634) om

ningen (2000:634) om arbetsmark-

arbetsmarknadspolitiska program,

76

nadspolitiska program, 4. varit hindrad att arbeta på grund av utbildning för vilken utbild- ningsbidrag lämnas enligt förordningen (1996:1654) om särskilt utbild- ningsbidrag, eller

5.

varit hindrad att arbeta på grund av deltagande i verksamhet där er- sättning enligt 3 a § har lämnats,

6.

utfört förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat med särskilt an- ställningsstöd enligt förordningen (1997:1275) om anställningsstöd, eller

7.

utfört förvärvsarbete som bedrivits med stöd av bestämmelserna om stöd till start av näringsverksamhet enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program

.

Tid som enligt 13 a § har jämställts med förvärvsarbete skall dock räk- nas in i ramtiden.

18 §

Sökande är berättigade till er-

Sökande är berättigade till er-

sättning enligt

grundförsäkringen

sättning enligt grundförsäkringen

utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret,

utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret,

om de stått till arbetsmarknadens

om de stått till arbetsmarknadens

förfogande som arbetssökande ge-

förfogande som arbetssökande ge-

nom den offentliga arbetsförmed-

nom den offentliga arbetsförmed-

lingen eller förvärvsarbetat i minst

lingen eller förvärvsarbetat i minst

90 kalenderdagar under en ramtid

90 kalenderdagar under en ramtid

av 10 månader i anslutning till att

av 10 månader i anslutning till att

de avslutat en utbildning på heltid

de avslutat en utbildning på heltid

som omfattar minst ett läsår och

som omfattar minst ett läsår och

som

berättigar

till studiesocialt

som

berättigar

till

studiesocialt

stöd. När ramtiden bestäms räknas

stöd. För sökande som deltagit i

inte in den tid då sökandena har

aktivitetsgarantin

finns särskilda

varit hindrade att stå till arbets-

bestämmelser i 19 §.

marknadens förfogande på

grund

När ramtiden bestäms räknas inte

av

sjukdom, tjänstgöring

enligt

in den tid då sökandena har varit

lagen (1994:1809) om totalför-

hindrade att stå till arbetsmarkna-

svarsplikt, havandeskap, vård av

dens förfogande på grund av sjuk-

eget barn som inte har fyllt 2 år

dom,

tjänstgöring

enligt lagen

eller vård av adoptivbarn i 2 år ef-

(1994:1809) om

totalförsvarsplikt,

ter barnets ankomst i familjen.

havandeskap, vård av eget barn

som inte har fyllt 2 år eller vård av

adoptivbarn i 2 år efter barnets an- komst i familjen. För en sökande som avslutat sin utbildning genom att fullfölja en tre- årig gymnasieutbildning och är under 20 år efter att ramtiden om 10 må- nader i första stycket förflutit förlängs dock ramtiden till den dag den sökande fyller 20 år.

19 § Sökande som deltagit i aktivitetsgarantin är berättigade till ersättning utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret, om de enligt överenskom- melse i handlingsplanen lämnat aktivitetsgarantin och avslutat en utbild- ning på heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar till studie- socialt stöd. Ersättning lämnas då enligt 30 a §. Prop. 2002/03:44 Bilaga 2 77

Om arbetslösheten upphör före ersättningsperiodens slut, har den sökande rätt till ersättning under det återstående antalet dagar av perioden vid ny arbetslöshet, även om den sökande då inte uppfyller arbets- och karensvillkoren.

Sökanden har efter deltagande i aktivitetsgarantin dock inte rätt till ersättning under återstående antal dagar av perioden som föregått aktivitetsgarantin

.

Sökanden har heller inte rätt till ersättning efter att 

en samman- hängande tid av 12 månader har förflutit sedan den sökande senast fick ersättning. I sådan tid räknas inte in tid som anges i 16 och 17 §§.

Rätt till ersättning förutsätter att sökande inom en ramtid av 10 måna- der efter att de avslutat utbildningen ansökt om ersättning. När ramtiden bestäms skall 18 § tillämpas. 23 § Om arbetslösheten upphör före ersättningsperiodens slut, har den sökande rätt till ersättning under det återstående antalet dagar av perioden vid ny arbetslöshet, även om den sökande då inte uppfyller arbets- och karensvillkoren. Vad som nu har sagts gäller dock inte om en sammanhängande tid av 12 månader har förflutit sedan den sökande senast fick ersättning. I sådan tid räknas inte in tid som anges i 16 och 17 §§. Om ersättningsperioden har löpt ut men den sökande under perioden på nytt uppfyllt arbetsvillkoret lämnas ersättning under ytterligare en ersättningsperiod. Då skall dock karensvillkoret på nytt uppfyllas. Den nya ersättningsperioden räk- nas från den tidpunkt när den tidi- gare perioden löper ut. 23 a § Om ersättningsperioden har löpt ut men sökanden under perioden på nytt uppfyllt arbetsvillkoret lämnas ersättning under ytterligare en ersättningsperiod. Då skall dock karensvillkoret på nytt uppfyllas. Den nya ersättningsperioden räk- nas från den tidpunkt när den tidi- gare perioden löper ut. Sökanden som regelbundet utför deltidsarbete under veckor då de i övrigt är arbetslösa och som vid ersättningsperiodens utgång fort- sätter en tillsvidareanställning på deltid har dock inte rätt till ersätt- Prop. 2002/03:44 Bilaga 2 78

ning i den nya ersättningsperioden

Prop. 2002/03:44

så länge

tillsvidareanställningen

Bilaga 2

på deltid pågår.

Denna begränsning av ersätt-

ningsrätten gäller också vid en ny

tillsvidareanställning på deltid som

påbörjas inom tre månader från

det att den tidigare tillsvidarean-

ställningen på deltid upphörde.

30 § Till en sökande som lämnat aktivitetsgarantin sedan han eller hon

inom aktivitetsgarantin uppfyllt arbetsvillkoret får, om det är förmånli-

gare för den sökande, dagpenning lämnas med ett belopp som motsvarar

vad som senast lämnades i aktivitetsstöd under deltagandet i aktivitetsga-

ranti.

Rätten att basera dagpenningen på aktivitetsstödet gäller om ansökan

om ersättning sker inom en sammanhängande tid av tolv månader från

tidpunkten när sökanden avslutade deltagandet i aktivitetsgarantin.

30 a § Till en sökande som är berättigad

till ersättning enligt

studerandevillkoret i 19 § skall dagpenning lämnas med ett belopp som

motsvarar vad som senast lämnades i aktivitetsstöd under deltagandet i aktivitetsgarantin. tid som svarar mot sökandens arbetsutbud 46 § Bestämmelserna i 43 § samt 45 a § första stycket 1 om arbete skall tillämpas i fråga om arbetsmarknadspolitiska program för vilka aktivitetsstöd lämnas enligt förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd och utbildningar för vilka utbildningsbidrag lämnas enligt förordningen (1996:1654) om särskilt utbildningsbidrag. Bestämmelserna i 44, 45 och 45 a §§ skall därvid gälla i tillämpliga delar. Om den sökande lämnat aktivi- tetsgarantin utan att inom ramen för aktivitetsgarantin uppfylla ar- betsvillkoret har den sökande dock inte rätt till ersättning förrän han eller hon därefter på nytt uppfyllt ett arbetsvillkor. 79 Förteckning över remissinstanserna Kammarrätten i Stockholm Länsrätten i Stockholms län Riksförsäkringsverket Socialstyrelsen Riksrevisionsverket Arbetsgivarverket Statskontoret Arbetsmarknadsstyrelsen, efter hörande av länsarbetsnämnderna Arbetslivsinstitutet

ILO-kommittén Jämställdhetsombudsmannen Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering Svenska Kommunförbundet Landstingsförbundet Tjänstemännens centralorganisation, TCO Sveriges Akademikers Centralorganisation, SACO Svenskt Näringsliv Arbetslöshetskassornas samorganisation Företagarnas Riksorganisation Försäkringskasseförbundet Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd, KLYS Teaterförbundet Svenska Musikerförbundet Konstnärernas Riksorganisation Prop. 2002/03:44 Bilaga 3 80

Näringsdepartementet

Prop. 2002/03:44

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 februari 2003

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], H.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Statsrådet H.[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2002/2003:44 Arbetsmarknadspolitiken förstärks 81