Hälsovård, sjukvård

och social omsorg

9

Förslag till statsbudget för 1999

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Lagförslag 9

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:553) om ändring i lagen

(1962:381) om allmän försäkring 9

3 Inledning 11

3.1 Omfattning 11

3.2 Utgiftsutveckling 12

3.3 Resultatbedömning 13

3.3.1 Tillstånd och utveckling 14

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna 15

3.3.3 Effekter av de statliga insatserna 16

3.3.4 Regeringens slutsatser 16

4 Hälsovård och sjukvård 19

4.1 Omfattning 19

4.2 Utgiftsutveckling 21

4.3 Resultatbedömning 22

4.3.1 Hälso- och sjukvård 22

4.3.2 Folkhälsa 29

4.3.3 Smittskydd 31

4.3.4 Psykiatri 32

4.3.5 Tandvård 33

4.3.6 Läkemedel 34

4.3.7 Regeringens slutsatser 35

4.4 Revisionens iakttagelser 36

4.5 Förslag till regeländringar 37

4.6 Anslag 37

A1 Sjukvårdsförmåner m.m. 37

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen 40

A3 Bidrag till hälso- och sjukvård 41

A4 Insatser mot aids 43

A5 Bidrag till WHO 45

A6 Bidrag till WHO-enheten för rapportering av

läkemedelsbiverkningar 45

A7 Bidrag till Nordiska hälsovårdshögskolan 46

A8 Folkhälsoinstitutet 47

A9 Smittskyddsinstitutet 49

A10 Institutet för psykosocial medicin 51

A11 Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik 52

A12 Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd 54

4.7 Avgiftsfinansierad verksamhet 56

4.7.1 Läkemedelsverket 56

4.8 Övrig statlig verksamhet 57

4.8.1 Apoteket AB 57

5 Social omsorg 59

5.1 Omfattning 59

5.2 Utgiftsutveckling 59

5.3 Resultatbedömning 61

5.3.1 Äldre 61

5.3.2 Personer med funktionshinder 66

5.3.3 Barn och ungdom 72

5.3.4 Socialt utsatta 76

5.3.5 Alkohol och narkotika 80

5.4 Revisionens iakttagelser 89

5.5 Anslag 90

B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken 90

B2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet 91

B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m. 92

B4 Bidrag till viss verksamhet för personer med funktionshinder 94

B5 Bidrag till handikapp- och pensionärsorganisationer 95

B6 Ersättning för textelefoner 95

B7 Bilstöd till handikappade 96

B8 Kostnader för statlig assistansersättning 97

B9 Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård m.m. 98

B10 Bidrag till organisationer på det sociala området 99

B11 Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder 102

B12 Statens institut för särskilt utbildningsstöd 103

B13 Handikappombudsmannen 104

B14 Barnombudsmannen 106

B15 Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor 107

B16 Statens institutionsstyrelse 108

B17 Alkoholinspektionen 110

B18 Alkoholsortimentsnämnden 111

B19 Bidrag till äldrebostäder m.m. 112

B20 Utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa 112

5.6 Övrig statlig verksamhet 113

5.6.1 Systembolaget AB 113

6 Socialstyrelsen 115

6.1 Omfattning 115

6.2 Utgiftsutveckling 115

6.3 Resultatbedömning 116

6.3.1 Regeringens slutsatser 121

6.4 Revisionens iakttagelser 122

6.5 Anslag 122

C1 Socialstyrelsen 122

7 Forskning 127

7.1 Omfattning 128

7.2 Utgiftsutveckling 128

7.3 Resultatbedömning 129

7.4 Revisionens iakttagelser 129

7.5 Anslag 130

D1 Socialvetenskapliga forskningsrådet: Forskning 130

D2 Socialvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning 131

8 Övrig statlig verksamhet 133

8.1 Allmänna arvsfonden 133

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner målet för utgiftsområdet i enlig-

het med vad regeringen förordar under av-

snitt 3.1,

2. antar regeringens förslag till lagen om

ändring i lagen (1998:553) om ändring i

lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3. godkänner de i avsnitt 5.5 föreslagna rikt-

linjerna för fördelning av statsbidrag till fri-

villigorganisationer på det sociala området,

4. bemyndigar regeringen att träffa avtal med

Apoteket AB (publ) om bolagets fortsatta

verksamhet i enlighet med de riktlinjer som

riksdagen tidigare ställt sig bakom,

5. bemyndigar regeringen att, i fråga om ram-

anslaget A8 Folkhälsoinstitutet, under år

1999 åta sig ekonomiska förpliktelser som

innebär utgifter på högst 108 miljoner

kronor under år 2000 och senare,

6. bemyndigar regeringen att, i fråga om ram-

anslaget B16 Statens institutionsstyrelse,

under år 1999 åta sig ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare

åtaganden innebär utgifter på högst 20

miljoner kronor under år 2000 och senare,

7. bemyndigar regeringen att, i fråga om ram-

anslaget C1 Socialstyrelsen, under år 1999

åta sig ekonomiska förpliktelser som

innebär utgifter på högst 20 miljoner

kronor under år 2000 och senare,

8. bemyndigar regeringen att, i fråga om ram-

anslaget D1 Socialvetenskapliga forsknings-

rådet: Forskningsmedel, under år 1999 åta sig

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare åtaganden innebär utgifter på högst

330 miljoner kronor under år 2000 och

senare,

9. medger att den statliga garantin för System-

bolagets pensionsförpliktelser höjs till 650

miljoner kronor,

10. för budgetåret 1999 anvisar anslagen under

utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och

social omsorg enligt följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

Anslagsbelopp

A1

Sjukvårdsförmåner m.m.

ramanslag

1 992 000

A2

Bidrag för läkemedelsförmånen

ramanslag

13 491 000

A3

Bidrag till hälso- och sjukvård

ramanslag

985 626

A4

Insatser mot aids

ramanslag

51 622

A5

Bidrag till WHO

ramanslag

34 371

A6

Bidrag till WHO-enheten för rapportering av läkemedelsbiverk-

ningar

anslag

1 591

A7

Bidrag till Nordiska hälsovårdshögskolan

ramanslag

16 300

A8

Folkhälsoinstitutet

ramanslag

109 047

A9

Smittskyddsinstitutet

ramanslag

108 750

A10

Institutet för psykosocial medicin

ramanslag

11 110

A11

Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik

ramanslag

33 896

A12

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd

ramanslag

22 421

B1

Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken

ramanslag

270 000

B2

Vissa statsbidrag inom handikappområdet

reservationsanslag

275 000

B3

Statsbidrag till vårdartjänst m.m.

ramanslag

144 617

B4

Bidrag till viss verksamhet för personer med funktionshinder

anslag

78 394

B5

Bidrag till handikapp- och pensionärsorganisationer

anslag

132 194

B6

Ersättning för texttelefoner

ramanslag

16 382

B7

Bilstöd till handikappade

ramanslag

178 078

B8

Kostnader för statlig assistansersättning

ramanslag

4 653 000

B9

Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård m.m.

anslag

63 000

B10

Bidrag till organisationer på det sociala området

ramanslag

64 841

B11

Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder

ramanslag

30 000

B12

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

ramanslag

8 447

B13

Handikappombudsmannen

ramanslag

7 857

B14

Barnombudsmannen

ramanslag

7 717

B15

Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor

ramanslag

6 745

B16

Statens institutionsstyrelse

ramanslag

524 848

B17

Alkoholinspektionen

ramanslag

11 013

B18

Alkoholsortimentsnämnden

ramanslag

687

B19

Bidrag till äldrebostäder m.m.

reservationsanslag

150 000

B20

Utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa

reservationsanslag

10 000

C1

Socialstyrelsen

ramanslag

407 357

D1

Socialvetenskapliga forskningsrådet: Forskning

ramanslag

105 580

D2

Socialvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning

ramanslag

8 968

Summa

24 012 459

2 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:553) om

ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap

3 §

Ersättning för tandvård lämnas

om vården ges vid en folktandvårds-

klinik, en odontologisk fakultet eller

annars genom det allmännas försorg.

Ersättning lämnas också om vården

ges hos en enskild näringsidkare, ett

bolag eller en annan juridisk person,

under förutsättning att vårdgivaren

är uppförd på en förteckning som

upprättats av den allmänna försäk-

ringskassan.

Ersättning för tandvård lämnas

om vården ges vid en folktandvårds-

klinik, en högskola där odontologisk

utbildning och forskning bedrivs eller

annars genom det allmännas försorg.

Ersättning lämnas också om vården

ges hos en enskild näringsidkare, ett

bolag eller en annan juridisk person,

under förutsättning att vårdgivaren

är uppförd på en förteckning som

upprättats av den allmänna försäk-

ringskassan.

För att bli uppförd på en förteckning enligt första stycket skall vårdgivaren

antingen själv vara legitimerad tandläkare eller legitimerad tandhygienist eller

ha tillgång till en eller flera legitimerade tandläkare eller tandhygienister.

Vida-

re krävs att vårdgivaren har F-skattsedel.

Ersättning lämnas enligt grunder som regeringen fastställer. Ersättning

lämnas endast om tandvården har utförts av en legitimerad tandläkare eller

tandhygienist som inte har fyllt 65 år.

Ersättning lämnas inte för tandvård åt en försäkrad som fyller högst 19 år

under det år då vården ges. Om avgiftsfri tandvård åt sådan försäkrad före-

skrivs i tandvårdslagen (1985:125).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

3 Inledning

Det övergripande målet för välfärdspolitiken är

att alla människor skall ges förutsättningar för att

kunna leva ett gott liv. I ett solidariskt samhälle

skall alla, oberoende av inkomst, ha tillgång till

sjukvård, barnomsorg och äldreomsorg av hög

kvalitet. Tillsammans med inkomstrelaterade so-

cialförsäkringar ger denna generella välfärd både

förutsättningar till försörjning genom eget arbete

och trygghet i livets olika skeden.

Vård och omsorg skall kännetecknas av trygg-

het, kvalitet och delaktighet. Vården skall finnas

tillgänglig när den behövs. Den skall vara gemen-

samt finansierad och demokratiskt styrd. Be-

hovet av vård skall vara avgörande. Personlig

ekonomi eller social status får aldrig påverka vår-

dens kvalitet och fördelning.

Den svenska sjukvården är i många avseenden

i världsklass då den kännetecknas av hög kvalitet,

tillgång efter behov och låga kostnader. De

ökade resurserna som tillförs kommunsektorn

ger förutsättningar för att kunna möta de viktiga

utmaningarna att förkorta väntetiderna, trygga

tillgången på personal samt att låta patienten få

en starkare ställning i vården.

Äldreomsorgen skall utvecklas enligt den av

riksdagen antagna nationella handlingsplanen för

äldrepolitiken. FN:s äldreår genomförs och ar-

betet med en offensiv äldrepolitik fortsätter.

Socialtjänsten är en viktig del av vårt trygg-

hetssystem där socialbidragen är det yttersta

skyddsnätet. Den sociala omsorgen skall med-

verka till att barn och ungdomar kan växa upp

under goda förhållanden, att människor med

olika slag av funktionshinder kan delta i sam-

hällslivet, att de som missbrukar alkohol eller

andra beroendeframkallande medel kommer från

sitt missbruk och att de som saknar medel till sitt

uppehälle får möjlighet att klara sin försörjning.

Att leva upp till FN:s konvention om barnets

rättigheter kräver en långsiktig och ständigt på-

gående process. Den proposition som lades till

riksdagen före sommaren innehåller en strategi

för detta arbete. Sammanlagt satsar regeringen 30

miljoner kronor under tre år för att förverkliga

barnkonventionen. Dessutom fortsätter rege-

ringen sitt arbete mot sexuell exploatering av

barn.

3.1 Omfattning

Utgiftsområdet Hälsovård, sjukvård och social

omsorg omfattar fyra verksamhetsområden:

A Hälsovård och sjukvård

B Social omsorg

C Socialstyrelsen

D Forskning

I utgiftsområdet ingår 14 myndigheter som har

till uppgift att svara för genomförande, uppfölj-

ning och tillsyn inom de olika verksamhetsom-

rådena. Socialstyrelsen utgör ett eget verksam-

hetsområde till följd av att myndighetens ansvar

för uppföljning och tillsyn sträcker sig över verk-

samhetsområdena A och B. Verksamheter inom

dessa områden är huvudsakligen riktade mot

kommuner och landsting vilka står för huvud-

mannaskapet avseende hälso- och sjukvård, so-

cialtjänst m.m.

3.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

24 2182

22 754

23 0873

24 012

24 471

24 765

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2 inkl. 540 mkr på äldre anslag

3 inkl. 152 mkr på äldre anslag

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

 Folkhälsan har fortsatt att förbättras, men

alltjämt finns stora socioekonomiska skillna-

der i hälsoläget hos befolkningen. Ett oroan-

de tecken är att den andel av befolkningen

som uppger sig ha psykiska besvär ökar.

Andra hälsoproblem som ökar är övervikt

och allergier.

 Utvecklingen inom hälso- och sjukvården har

under 1990-talet präglats av bl.a. besparingar

och omstruktureringar. Den demografiska

utvecklingen har samtidigt inneburit att an-

delen äldre ökar. I den situationen har vården,

trots en bibehållen produktionsnivå, fått

problem med ökade väntetider. Under år

1998 har ett kraftfullt arbete inletts för att

korta köer till och minska väntetider i vården.

 Enligt Socialstyrelsens uppföljning av psy-

kiatrireformen får personer med psykisk

störning inte del av insatser för stöd och ser-

vice enligt lagen (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade i den

utsträckning som gruppens behov föranleder.

Omkring hälften av gruppen svårt psykiskt

störda saknar adekvat sysselsättning anpassad

till deras funktionshinder.

 Till följd av förändringen inom läkemedels-

förmånen minskade kostnaden för läkemedel

något mellan åren 1996 och 1997. Under år

1998 beräknas en viss kostnadsökning ske.

Det är för närvarande svårt att bedöma den

mer långsiktiga kostnadsutvecklingen inom

läkemedelsområdet.

 Den statliga assistansersättningen, som reg-

leras i lagen (1993:389) om assistansersättning

har tillförts kraftigt ökade resurser. Prog-

nosen för år 1998 visar dock att utgiftsnivån

nu har stabiliserats.

 De under år 1997 beslutade extra resurserna

till kommuner och landsting har förbättrat

förutsättningarna att bibehålla och i viss

utsträckning höja kvaliteten i verksamheten.

Uppföljningar i vården och omsorgen visar

dock att det fortfarande finns brister.

 De individuella stöden till funktionshindrade

har stor betydelse för att underlätta ett så

självständigt liv som möjligt, men det finns

brister när det gäller tillgängligheten i sam-

hällsmiljön som helhet.

 Kostnaderna för socialbidrag minskar.

 Arbetet har påbörjats med att redovisa, ana-

lysera och utveckla alla verksamheter utifrån

ett genderperspektiv.

Förändringar

 Ytterligare steg har tagits för att stärka pa-

tientens inflytande och delaktighet i hälso-

och sjukvården genom de förslag till föränd-

ringar i hälso- och sjukvårdslagstiftningen

som regeringen förelagt riksdagen. Lands-

tingen har tillförts medel för insatser inom

området genom den särskilda överenskom-

melsen mellan staten och landstingen.

 Landstingen och kommunerna har genom

utökade statsbidrag fått förutsättningar att

korta väntetiderna inom vården samt komma

tillrätta med de problem som idag finns inom

äldresjukvården. Socialstyrelsen skall på rege-

ringens uppdrag utreda förutsättningarna för

en behandlingsgaranti inom hälso- och sjuk-

vården.

 Ytterligare åtgärder har vidtagits för att stärka

patientsäkerheten i vården genom riksdagens

beslut om en ny reglering för yrkesverksam-

heten inom hälso- och sjukvårdsområdet som

träder i kraft den 1 januari 1999.

 Riksdagens beslut att införa lagstiftning rö-

rande hälsodataregister och vårdregister inne-

bär en ökad enhetlighet i regleringen inom

området samtidigt som skyddet för den en-

skildes integritet förstärks.

 Riksdagens beslut om ett reformerat tand-

vårdsstöd innebär i princip att alla vuxna ges

ett ekonomiskt stöd till hälsofrämjande och

regelbunden tandvård. Samtidigt förbättras

stödet till vissa äldre samt personer som till

följd av sjukdom eller funktionshinder har

särskilda vårdbehov. Ett högkostnadsskydd

införs vid särskilt omfattande behandlingar.

 Genom riksdagens beslut i juni 1998 har

grundvalarna för en ny äldrepolitik lagts fast.

Nationella mål har formulerats och arbetet

med att utveckla en långsiktig strategi har

inletts för hur målen skall förverkligas. Riks-

dagsbeslutet innebär också ändringar och till-

lägg i socialtjänstlagen avseende kvalitetssäk-

ring inom äldre- och handikappomsorgen,

skyldighet för personal att rapportera om

missförhållanden samt förtydligande av

avgiftsreglerna inom äldre- och handikapp-

omsorgen. Särskilda medel föreslås avsättas

för att stödja och påskynda utvecklingen när

det gäller bl.a. stöd till anhöriga, forskning

och tillsyn.

 Riksdagen har förelagts förslag till en strategi

för det fortsatta arbetet med att förverkliga

och genomföra FN:s barnkonvention i

Sverige.

Mål för utgiftsområdet för 1999

 Att trygga en god hälsa och goda levnads-

villkor och se till att hälso- och sjukvården

och den sociala omsorgen bedrivs med god

kvalitet och effektiv resursanvändning samt

tillgodoser den enskilde individens behov av

vård, omsorg, stöd och service.

Prioriteringar för 1999

 Åtgärder skall vidtas för att förbättra förut-

sättningarna att korta väntetiderna och för-

bättra tillgängligheten i hälso- och sjukvården.

 Insatser skall göras för att öka patientinfly-

tandet och stärka patientsäkerheten.

 Verksamhetsstatistik och resultatinformation

för hälso- och sjukvården skall tas fram.

 Åtgärder skall vidtas för att förbättra den

psykiska hälsan hos befolkningen och särskilt

hos barn och ungdomar.

 Lagstiftningen inom tvångspsykiatriområdet

skall reformeras.

 Förutsättningarna skall förbättras för att fort-

löpande prognostisera kostnadsutvecklingen

för läkemedel.

 Arbetet med att utveckla och effektivisera

läkemedelsförsörjningen skall fullföljas.

 Inom handikappområdet kommer frågor om

tillgänglighet och utformandet av en nationell

handlingsplan att ha hög prioritet. Regeringen

har i mars 1998 tillsatt en handikapp-

delegation och en nationell samordnings-

kommitté för handikappfrågor som har en

nyckelroll i arbetet.

 Opinionsbildning och förebyggande åtgärder

bland ungdomar skall ha en fortsatt hög prio-

ritet i syfte att påverka attityder och förhåll-

ningssätt till alkohol och narkotika.

 Arbetet med att förverkliga barnkonventio-

nen skall ha fortsatt hög prioritet liksom

samarbetet kring vissa barnfrågor inom

Östersjöstaternas råd (CBSS).

 Inom äldreområdet skall genomförandet av

den nationella handlingsplanen prioriteras. En

parlamentarisk äldreberedning skall tillsättas.

Aktiviteter inom ramen för FN:s äldreår skall

genomföras.

 Situationen för hemlösa har försvårats och

regeringen vill i samarbete med kommuner

och ideella organisationer satsa resurser och

vidta åtgärder för att förbättra situationen för

de hemlösa.

 Ett genderperspektiv skall ingå i all verksam-

het. Förslag och verksamheter skall analyseras

utifrån båda könens behov och förutsätt-

ningar i syfte att höja kvaliteten och effekti-

viteten.

3.3 Resultatbedömning

Mål för 1997

 Att trygga en god hälsa och att åstadkomma

en hälso- och sjukvård av god kvalitet med

effektiv resursanvändning som tillgodoser

den enskilde individens behov.

 Att erbjuda en äldre- och handikappomsorg

som ger goda levnadsvillkor för äldre och per-

soner med funktionshinder med olika behov

av service, omvårdnad och vård och som

bygger på den enskilda människans delaktig-

het och självbestämmande.

 Att åstadkomma en social omsorg av god

kvalitet med effektiv resursanvändning som

tillgodoser den enskilde individens behov av

stöd och bistånd i samband med sociala eller

andra handikapp, missbruksproblem och för-

sörjningssvårigheter samt som tillgodoser att

barn och ungdomar växer upp under trygga

och goda förhållanden.

 Att öka kunskapen om tillstånd, processer

och effekter rörande hälsa och social välfärd.

Nedan sammanfattas de resultatbedömningar

som gjorts utifrån de mål som gällde år 1997 för

hälso- och sjukvården och den sociala omsorgen.

Dessa mål redovisades i budgetpropositionen för

år 1998. För en mer detaljerad resultatbedöm-

ning hänvisas till respektive verksamhetsområde

(se avsnitt 4.3, 5.3 och 7).

3.3.1 Tillstånd och utveckling

Utvecklingen inom hälso- och sjukvården har

under 1990-talet varit mycket omdanande. Den

har bl.a. präglats av besparingar inom sjukhus-

sektorn samt kraftiga omfördelningar från slutna

till öppna vårdformer. Den demografiska ut-

vecklingen har också inneburit att andelen äldre

inom hälso- och sjukvården har ökat. Samman-

taget har denna utveckling, trots en bibehållen

produktionsnivå, inneburit att väntetiderna inom

vården har ökat under de senaste åren. Brister i

patienternas möjligheter till inflytande och del-

aktighet är andra problem som har uppmärk-

sammats.

Hälsoläget hos befolkningen har generellt sett

fortsatt att förbättras. Ett allvarligt problem är

dock att skillnaderna i hälsa mellan olika socio-

ekonomiska grupper kvarstår. Hälsorisker som

ökar i omfattning är övervikt och allergier. Det

finns dessutom tecken på att andelen i befolk-

ningen med psykisk ohälsa ökat.

Tandhälsan har påtagligt förbättrats under en

följd av år. Hos barn och ungdomar har före-

komsten av kariesskador minskat väsentligt.

Undersökningar från Socialstyrelsen och läns-

styrelserna visar att äldre och funktionshindrade

inte alltid får den vård de behöver från kommu-

nen. Det saknas platser i särskilt boende. Av-

gifterna för bl.a. boende och service är i vissa fall

för höga för en del vårdtagare. Psykiskt funk-

tionshindrade kan ha svårt att få adekvat rehabi-

litering, bostad med särskild service och dagliga

aktiviteter. Många äldre och funktionshindrade

vårdas av sina anhöriga, men omfattningen av

detta är svår att uppskatta. Kommunerna lägger

generellt sett ned lika mycket resurser på kom-

munal vård och omsorg som tidigare, men av

dem som får kommunal vård och omsorg får en

minskande andel hjälp i hemmet, medan en

ökande andel får mer omfattande insatser. Kom-

munernas omsorg om äldre och funktionshandi-

kappade fungerar i huvudsak bra. Personalen gör

stora insatser för att ge god omsorg. Det finns

dock problem som behöver åtgärdas. Kvaliteten i

vården och omsorgen varierar såväl mellan som

inom kommunerna och brister som uppmärk-

sammats vid tillsyn åtgärdas inte alltid så snabbt

som vore önskvärt. Det är huvudsakligen stan-

darden i boendet, personaltätheten och persona-

lens kompetens som utgör problem.

Barns behov av stödinsatser har ökat. Allt fler

barn, mätt såväl i antal som andel av alla barn upp

till 18 år, får också stöd genom socialtjänsten.

Kommunerna lägger ned generellt sett lika

mycket resurser på detta område som tidigare,

men fler barn och unga får stöd genom kontakt-

person och en minskad andel får vård utom

hemmet.

Kostnaderna för socialbidraget har ökat under

1990-talet, men sedan andra halvåret 1997 har

kostnaderna sjunkit och de förväntas fortsätta

minska under 1998. Utvecklingen speglar bl.a.

det förbättrade arbetsmarknadsläget och det

minskade flyktingmottagandet. För många ung-

domar, invandrare och ålderspensionärer med

invandrarbakgrund har socialbidraget dock kom-

mit att fungera som ett mer långsiktigt försörj-

ningsstöd. Ytterligare ett problem är att olika

kommuner och olika handläggare gör olika be-

dömningar i socialbidragsbeslut.

Sedan år 1986 har en omstrukturering av

missbrukarvården skett. Vården sker i allt högre

grad inom öppenvården. Antalet tvångsvårdade

har halverats på knappt tio år. Behovet av ung-

domsvårdsplatser inom tvångsvården har däre-

mot ökat.

Kunskapsbehovet är stort och kontinuerligt

inom hela det socialvetenskapliga, socialpolitiska

och folkhälsopolitiska området och kan till stor

del endast tillgodoses genom forskning. I rege-

ringens proposition 1996/97:5 Forskning och

samhälle redovisades kunskapsbehovet på flera

olika områden inom Socialdepartementets an-

svarsområde.

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna

Inom ramen för den särskilda överenskommel-

sen mellan staten och landstingen infördes under

år 1997 en vårdgaranti i syfte att öka tillgänglig-

heten inom hälso- och sjukvården. Landstingen

tillfördes i överenskommelsen medel för detta

ändamål samt för utvecklingsarbete avseende

kvalitet m.m. Vidare höjdes statsbidragen till

kommuner och landsting vilket förbättrade möj-

ligheterna för landstingen att vidta åtgärder för

att bl.a. korta väntetiderna i vården. Dessutom

har landstingen fått ersättning från staten i form

av medel för läkemedelsförmånen på grund av

övertagandet av kostnadsansvaret för denna. Re-

geringen har under år 1998 överlämnat två pro-

positioner till riksdagen med förslag till änd-

ringar i hälso- och sjukvårdslagen i syfte att

stärka patientens ställning i hälso- och sjuk-

vården.

För närvarande pågår ett omfattande utred-

ningsarbete inom hälso- och sjukvårdsområdet.

Regeringen har bl.a. tillsatt en nationell folk-

hälsokommitté med uppgift att utarbeta förslag

till nationella mål för hälsoutvecklingen. Vidare

har en kommitté tillsatts för att utvärdera smitt-

skyddslagen. Kommittén om hälso- och sjukvår-

dens finansiering och organisation (HSU 2000)

skall avlämna sitt slutbetänkande i början av år

1999. Inom det medicinsk-etiska området

arbetar flera utredningar, bl.a. kan nämnas

Kommittén om vård i livets slutskede, Sterilise-

ringsutredningen samt Delegationen för upp-

följning av riktlinjer för prioriteringar inom

hälso- och sjukvården.

De ökade behoven av personal inom hälso-

och sjukvården har föranlett regeringen att in-

rätta en kommission med uppgift att kartlägga

utbildningsbehoven och föreslå åtgärder för att

underlätta rekryteringen av personal (se utgifts-

område 14 Arbetsmarknad och arbetsliv).

Därutöver har en arbetsgrupp bildats inom

Socialdepartementet med uppgift att kartlägga

personalförsörjningen och utbildningsbehoven

inom äldreomsorgen (S 1998:D). Vidare har

regeringen i en proposition om läkarnas vidare-

utbildning föreslagit att ett nationellt planerings-

stöd skall införas i syfte att underlätta den lång-

siktiga bedömningen av den framtida läkar-

försörjningen m.m.

För att minska antalet nya hiv-infektioner

bland befolkningen har staten avsatt medel för

att förebygga spridningen av hiv/aids.

Staten har vidtagit flera åtgärder för att på-

verka kommunernas förutsättningar att erbjuda

en god omsorg. De höjda statsbidragen till

kommuner och landsting som nämnts ovan

syftade även till att värna den sociala omsorgen.

Vidare fick kommunerna möjlighet att ansöka

om statliga medel för att utveckla stödet till an-

höriga. Regeringen föreslog också ändringar i so-

cialtjänstlagen för att bl.a. underlätta för äldre

och funktionshindrade att flytta eller söka vård

och omsorg i annan kommun. Regeringen har

vidare påbörjat en översyn av socialtjänstlagen

(1980:620), socialtjänstens finansiering och av-

gifter, tillsynen över socialtjänsten samt hur den

ekonomiska tryggheten för vissa äldre invandrare

skall utformas.

Regeringen har utarbetat en nationell hand-

lingsplan för äldrepolitiken. I den redovisas de

mål för äldrepolitiken som skall gälla i hela lan-

det. Regeringen anger där också åtgärder för att

rätta till problem inom äldreomsorgen. Efter

riksdagens beslut har planen nu börjat genom-

föras. Det innebär bl.a. att tillsynen över kom-

munernas omsorgsverksamhet föreslås få mer

resurser för att kunna utökas och att statliga me-

del kan ansökas av kommuner för att förbättra

standarden i äldrebostäder och öka antalet platser

i särskilt boende. Ökade resurser föreslås också

till forskning och utveckling inom äldreom-

sorgsområdet. En handikappdelegation har bil-

dats med uppgift att ta fram ett förslag till en

motsvarande nationell handlingsplan för handi-

kappområdet.

Staten ger stöd direkt till funktionshindrade

personer genom att anslå resurser för statlig assi-

stansersättning, bilstöd, texttelefon och vårdar-

tjänst.

Kommunerna har fått möjlighet att ansöka om

statliga medel för att utveckla kvaliteten i so-

cialtjänstens arbete med barn och unga och So-

cialstyrelsen har fått i uppdrag att bistå kommu-

nerna i utvecklingsarbetet. Genom ändringar i

socialtjänstlagen har staten bl.a. lyft fram att

kommunerna alltid ska ta hänsyn till barnets

bästa när de vidtar omsorgsåtgärder för barn. I

lagen anges nu också en riksnorm som preciserar

socialbidragets storlek och staten har markerat

såväl kommunens ansvar för att bistå den en-

skilde med aktiva åtgärder som den enskildes an-

svar att göra vad han kan för att bli självför-

sörjande. En strategi har tagits fram för det

fortsatta arbetet med att i Sverige förverkliga och

genomföra FN:s konvention om barnets rättig-

heter.

Situationen för hemlösa har försvårats och

regeringen vill i samarbete med ideella krafter,

särskilt i storstäderna, satsa resurser och vidta

åtgärder för att förbättra denna situation.

På forskningsområdet har regeringen i propo-

sition 1996/97:5 Forskning och samhälle lyft

fram de kunskapsbehov som man ansåg vara av

stor vikt. Medel för forskning anslogs och kun-

skapsbehoven omsattes till mål och uppdrag i

1997 års regleringsbrev för de myndigheter som

arbetar med forskning.

3.3.3 Effekter av de statliga insatserna

Den vårdgaranti som infördes år 1997 syftade till

att öka tillgängligheten för alla patienter genom

att införa regler om tillgänglighet till primär-

vården och specialistvården. Det kan konstateras

att vårdgarantin, som företrädare för staten och

landstingen beslutat bibehålla för åren 1998 och

1999, ledde till en ökad fokusering på problemen

kring vårdens tillgänglighet. Däremot visar olika

uppföljningar att landstingen inte fullt ut har

lyckats nå upp till garantins tidsfrister. Nu

gällande vårdgaranti är inte någon behandlings-

garanti. I överenskommelsen mellan staten och

landstingen om ersättningar år 1999 för insatser

för att stärka patientens ställning m.m. tas ytter-

ligare steg för att förbättra vårdens tillgänglighet.

Landstingen har åtagit sig att påtagligt minska

väntetiderna både för besök och behandling.

Därutöver har regeringen gett Socialstyrelsen i

uppdrag att utreda förutsättningarna för en

behandlingsgaranti inom svensk hälso- och

sjukvård.

De hiv-preventiva insatser som gjorts, bl.a.

med stöd av de medel som staten avsatt för att

förhindra spridningen av hiv-infektion, har visat

sig vara framgångsrika och Sverige har förblivit

ett land med låg förekomst av hiv-infektion.

En undersökning gjord av Statistiska central-

byrån visar att ökningen av det generella stats-

bidraget till kommuner och landsting i huvudsak

har använts i enlighet med riksdagens intentio-

ner. Det innebär att vården och omsorgen har

fått resurser, bl.a för att öka personaltätheten,

som de annars inte skulle ha fått. Detta ger dess-

utom landstingen möjligheter att korta vänte-

tiderna. Många landsting har också beslutat om

åtgärder för att minska väntetiderna. Stimulans-

medlen har bl.a. bidragit till en ökad medveten-

het i kommuner och landsting om anhörigas si-

tuation och flera av de projekt som fått stöd har

permanentats och fortsätter nu inom den regul-

jära verksamheten. Fler äldre och funktionshind-

rade än tidigare söker nu bistånd i annan kom-

mun. Det är en effekt av lagändringarna som

redan är märkbar. I övrigt är det svårt att redan

nu bedöma effekter i omsorgen av lagändringar-

na och handlingsplanen för äldrepolitik.

De direkta stöden till funktionshindrade inne-

bar att ungefär 7 700 personer fick stöd i sitt

dagliga liv genom statlig assistansersättning

under år 1997, ca 2 500 personer kunde med

hjälp av vårdartjänst studera vid gymnasium,

folkhögskola eller universitet, nästan 900 döva

och talskadade fick texttelefon för att underlätta

kontakterna med anhöriga och andra och ca

2 200 personer fick bilstöd. Regeringen konstate-

rar att den förbättring av levnadsvillkoren detta

inneburit för dessa personer och deras anhöriga

inte kommit till stånd utan dessa insatser.

Det utvecklingsarbete som kommit till stånd

till följd av de statliga utvecklingsmedlen riktade

mot barn- och ungdomsomsorgen har, enligt

Socialstyrelsen, bidragit till att kvaliteten för-

bättrats i kommunernas utredningar i enskilda

ärenden om omsorgsbehovet. Förbättringen har

skett trots att det görs fler utredningar därför att

antalet anmälningar och ansökningar ökat.

Effekter av de olika lagändringar som genom-

förts kan ännu inte redovisas.

Till följd av insatserna inom forskningsom-

rådet har bl.a. ett nationellt forskningsprogram

om ojämlikhet i hälsa utarbetats och ett centrum

för alkohol- och drogforskning har inrättats vid

Stockholms universitet. Vidare har en utvärde-

ring gjorts av arbetsplatsanknutet alkohol- och

drogförebyggande arbete. Effekter av nedskär-

ningar på vårdpersonalens psykosociala arbet-

miljö har studerats och resultaten har givit upp-

slag till vårdorganisatoriska åtgärder som nu

prövas.

3.3.4 Regeringens slutsatser

Regeringen bedömer att de genomförda insat-

serna inom vården och omsorgen inneburit att

viktiga steg har tagits för att uppnå målen, men

att måluppfyllelsen ännu inte är tillfredsställande.

Väntetiderna inom vården måste kortas ytter-

ligare och patienterna få ett ökat inflytande över

och en ökad delaktighet i beslut som fattas inom

hälso- och sjukvården. När det gäller hälsoläget i

befolkningen finns det alltjämt stora skillnader

mellan olika befolkningsgrupper. Insatserna bör

därför främst inriktas mot de grupper som är

mest eftersatta. Barns och ungdomars hälsa

måste särskilt uppmärksammas. Andelen skol-

ungdomar som använder alkohol och som har

prövat narkotika ökar. Man kan dessutom notera

en ökning av antalet rökande tonårsflickor. När

det gäller tandhälsan så kvarstår problem med

kariesskador i vissa utsatta bostadsområden.

När det gäller den del av målet som avser kva-

litet och effektiv resursanvändning inom hälso-

och sjukvården åligger det främst sjukvårds-

huvudmännen att förbättra måluppfyllelsen. Re-

geringen anser, bl.a. mot bakgrund av de skillna-

der i effektivitet och kvalitet som finns mellan

olika landsting, att det krävs fortsatta insatser av

de enskilda landstingen för att förbättra kvalite-

ten och effektiviteten. Regeringen avser att

framöver utveckla uppföljningen och utvärde-

ringen på dessa områden.

Den sociala omsorgen har svårigheter att möta

vissa gruppers behov, t.ex. de psykiskt funktions-

hindrades. Det förekommer att behövande inte

får tillgång till omsorg på grund av nivån på av-

gifterna och för att det på vissa håll saknas platser

i särskilt boende. Regeringen avser att

genomföra de insatser, bl.a. ekonomiskt stöd till

bostäder för äldre och funktionshindrade och

utökade resurser till tillsyn, som redovisats i den

nationella handlingsplanen för äldrepolitiken.

Vidare skall regeringen utarbeta en motsvarande

handlingsplan för handikappområdet. Rege-

ringen bedömer att detta är en bra grund för

fortsatt utveckling av omsorgen, så att målupp-

fyllelsen kan förbättras.

Regeringen konstaterar att behovet av social-

tjänstens olika insatser har ökat på flera områden.

Därför anser regeringen att det är värdefullt att

socialtjänstens utredningar av enskilda barns och

ungdomars vård- och omsorgsbehov har

förbättrats, så att bedömningarna av

insatsbehoven kan bli mer korrekta och

insatsernas effektivitet därmed kan öka. I vissa

fall, t.ex. när det gäller äldre invandrare, är det

eventuellt lämpligare att möta behoven med

andra insatser än dem som socialtjänsten idag

kan erbjuda. Mot bakgrund av detta är den på-

började översynen av socialtjänstlagen och so-

cialtjänsten mycket angelägen.

Genom socialdepartementets genderprojekt

har det bl.a. framkommit information om att

män och kvinnor har olika tillgång till vård och

omsorg; fler män än kvinnor får t.ex. bilstöd och

assistansersättning. Departementet arbetar vidare

med att få fram könsuppdelad statistik och

verkar för att förslag och verksamheter skall

genomföras utifrån båda könens behov och för-

utsättningar. Den information som finns till-

gänglig om vård- och omsorgsbehov, kom-

muners och landstings vård- och omsorgs-

insatser och om effekter av insatserna, är inte

tillräcklig för att regeringen ska kunna bedöma

måluppfyllelsen på ett tillfredsställande sätt.

Ytterligare insatser krävs för att utveckla

informationsförsörjningen.

Regeringen konstaterar att de planerade insat-

ser och prioriteringar som redovisades i proposi-

tionen Forskning och samhälle i huvudsak har

fullföljts och att de redan lett till ökad kunskap

eller är nödvändiga led i arbetet med att säkra

kunskapstillväxten på sikt. Regeringen bedömer

därför att målet, att öka kunskapen om tillstånd,

processer och effekter rörande hälsa och social

välfärd, har nåtts på ett tillfredsställande sätt.

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

A Hälsovård och sjukvård

16 872 227

16 387 184

16 728 390

16 857 734

16 847 992

16 853 243

B Social omsorg

6 331 047

5 894 817

5 726 436

6 632 820

7 081 705

7 350 895

C Socialstyrelsen

377 403

369 636

381 658

407 357

414 438

421 432

D Forskning

97 659

102 179

99 300

114 548

126 785

139 234

Totalt för utgiftsområde 9

23 678 336

22 753 816

22 935 784

24 012 459

24 470 920

24 764 804

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

4 Hälsovård och sjukvård

4.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar hälso- och sjuk-

vård som i huvudsak är ett ansvar för landstingen

och kommunerna. Verksamheten regleras bl.a. i

hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Statens

stöd till den kommunala sektorn utgår främst

från utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner. Under utgiftsområde 9 Hälsovård,

sjukvård och social omsorg redovisas vissa ersätt-

ningar som utges till sjukvårdshuvudmännen till

följd av den särskilda årliga överenskommelsen

mellan staten och landstingen.

Kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen har

fr.o.m. den 1 januari 1998 överförts till lands-

tingen och ett särskilt statsbidrag utges därför

fr.o.m. budgetåret 1998 till landstingen för detta

ändamål. De dominerande posterna anslagsmäs-

sigt inom verksamhetsområdet utgörs av läke-

medelsförmånen och tandvårdsförsäkringen.

Vidare ingår i verksamhetsområdet de statliga

myndigheterna med anknytning till hälso- och

sjukvårdsområdet, dock inte Socialstyrelsen som

redovisas under ett separat verksamhetsområde,

samt bidrag till Världshälsoorganisationen

(WHO) och Nordiska hälsovårdshögskolan.

Under verksamhetsområdet redovisas även

Läkemedelsverket och Apoteket AB samt

WHO-enheten för rapportering av läkemedels-

biverkningar.

Sverige har i ett internationellt perspektiv rela-

tivt låga kostnader för hälso- och sjukvård. En

jämförelse mellan de svenska kostnaderna för

hälso- och sjukvård som en andel av BNP och ett

genomsnitt för motsvarande kostnadsandel i

EU-länderna visar enligt OECD:s statistik för år

1996 att Sveriges andel var 7,6 procent av BNP

jämfört med genomsnittet 7,9 procent i EU-

länderna. Kostnaderna för landstingens hälso-

och sjukvården (primärvård, somatisk

korttidssjukvård, långtidssjukvård, psykiatrisk

vård och tandvård) uppgick under år 1997 enligt

Landstingsförbundets statistik (Statistisk årsbok

för landsting 1998) till 91 miljarder kronor.

Detta var en ökning med knappt tre procent

jämfört med år 1996 då kostnaderna uppgick till

88,4 miljarder kronor. Jämfört med 1990-talet i

sin helhet innebär kostnadsutfallet för år 1997 en

oförändrad kostnadsnivå jämfört med år 1993.

Den landstingskommunala hälso- och sjuk-

vården omfattar en rad olika verksamheter. För-

delningen av de totala kostnaderna för hälso- och

sjukvården på de olika verksamheterna för

respektive år under perioden 1990-1996 framgår

av nedanstående diagram.

Diagram 4.1

Fördelning av kostnader på olika verksamheter inom hälso- och

sjukvården, 1990 - 1996

Som framgår av diagram 4.1 har den somatiska

korttidssjukvårdens andel av de totala kostna-

derna under den aktuella perioden ökat från 47,4

procent år 1990 till 60,2 procent år 1996. Lång-

tidssjukvårdens och primärvårdens andelar av de

totala kostnaderna har minskat under perioden.

Långtidssjukvårdens andel har minskat från 5,3

procent år 1990 till 4,1 procent år 1996, medan

primärsjukvårdens andel minskat från 30,2 pro-

cent år 1990 till 19,9 procent år 1996. När det

gäller den psykiatriska vårdens andel har denna

legat relativt stabilt under perioden och uppgick

till 12,3 procent av kostnaderna för såväl år 1990

som år 1996. När det slutligen gäller tandvården

så har dess andel minskat från 4,7 procent av

kostnaderna för år 1990 till 3,7 procent av kost-

naderna för år 1996.

Förändringarna i kostnadsandelar för de olika

verksamheterna inom landstingens hälso- och

sjukvård kan förklaras av de omstruktureringar

som under 1990-talet genomförts inom sektorn

och som bl.a. innebär en omfördelning från slu-

ten vård till öppna vårdformer och hemsjukvård.

Stor betydelse för omfördelningen har också de

förändringar som skett till följd av Ädelreformen

och psykiatrireformen.

Landstingens verksamhet finansieras i huvud-

sak via landstingsskatten. Som framgår av

diagram 4.2 utgjorde landstingsskatten under år

1997 nära fyra femtedelar av landstingssektorns

inkomster. Statens bidrag till landstingen består

dels av det generella statsbidraget, dels av vissa

specialdestinerade statsbidrag (inom hälso- och

sjukvårdsområdet t.ex. ersättning med anledning

av den årliga överenskommelsen mellan staten

och landstingen samt vissa tidsbegränsade

stimulansbidrag med anledning av t.ex. Ädel-,

handikapp- och psykiatrireformerna). Lands-

tingen har vidare vissa övriga inkomster (ersätt-

ningar från försäkringskassor, ersättningar från

kommuner, försäljning av tjänster osv.) samt

inkomster från patientavgifter. Det är värt att

notera att uppgifterna i diagram 4.2 avser

finansieringen av landstingens totala verksamhet

och inte endast hälso- och sjukvården.

Diagrammet ger emellertid en relativt rättvisande

bild av finansieringen av landstingens hälso- och

sjukvård eftersom den verksamheten utgör en

stor andel, ca 85 procent år 1996, av landstingens

totala verksamhet.

Diagram 4.2

Landstingens inkomster år 1997 fördelade (%) efter inkomstslag

När det gäller personalen inom såväl landsting-

ens som kommunernas hälso- och sjukvård så

kan situationen för år 1997 illustreras av tabell

4.1 nedan. Av tabellen framgår också föränd-

ringen jämfört med år 1995 när det gäller perso-

nalens storlek och fördelningen på vissa olika

yrkeskategorier. Uppgifterna är hämtade från

Landstingsförbundets statistik. Av tabellen kan

utläsas att den samlade personalen inom hälso-

och sjukvården totalt ökade från drygt 240 000

till knappt 249 000 mellan år 1995 och år 1997.

Hälso- och sjukvårdspersonalen i kommunerna

ökade under perioden med 12 000 medan hälso-

och sjukvårdspersonalen i landstingen minskade

med 3 300.

Tabell 4.1 Viss sjukvårdspersonal i landsting och primärkommuner år 1997 samt

förändring åren 1995-1997

1997

Förändring 1995 1997

Landsting

Kommuner

Totalt

Landsting

Kommuner

Totalt

Läkare

22 000

1 450

23 450

1 500

 1 150

350

Sjuksköterska

71 000

19 200

90 200

2 900

600

3 500

Undersköterska

37 900

55 200

93 100

 2 600

13 700

11 100

Sjukvårdsbiträde

3 500

8 500

12 000

 3 300

 2 200

 5 500

Skötare

12 700

5 300

18 000

 1 900

900

 1 000

Sjukgymnast

5 200

1 200

6 400

100

100

200

Arbetsterapeut

3 700

2 100

5 800

0

50

50

Summa

156 000

92 950

248 950

 3 300

12 000

8 700

Källa: Landstingsförbundet

4.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutveckling

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

16 872

16 387

16 728

16 858

16 848

16 853

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

- Folkhälsan har fortsatt att förbättras, men

alltjämt finns stora socioekonomiska skillna-

der i hälsoläget hos befolkningen. Ett oroan-

de tecken är att den andel av befolkningen

som uppger sig ha psykiska besvär ökat.

Andra hälsoproblem som ökar är övervikt

och allergier.

- Utvecklingen inom hälso- och sjukvården har

under 1990-talet präglats av bl.a. besparingar

och omstruktureringar inom sjukhussektorn.

Den demografiska utvecklingen har samtidigt

inneburit att andelen äldre ökat. I den situa-

tionen har vården, trots en bibehållen pro-

duktionsnivå, fått problem med ökade vänte-

tider. Under året har ett kraftfullt arbete

inletts för att korta köer till och minska vän-

tetider i vården.

- Enligt Socialstyrelsens uppföljning av psy-

kiatrireformen får personer med psykisk

störning inte del av insatser för stöd och ser-

vice enligt lagen (1993:387) om stöd och ser-

vice till vissa funktionshindrade i den ut-

sträckning som gruppens behov föranleder.

Omkring hälften av gruppen svårt psykiskt

störda saknar adekvat sysselsättning anpassad

till deras funktionshinder.

- Till följd av förändringen inom läkemedels-

förmånen minskade kostnaden för läkemedel

något mellan åren 1996 och 1997. Under år

1998 beräknas en viss kostnadsökning ske.

Det är för närvarande svårt att bedöma den

mer långsiktiga kostnadsutvecklingen inom

läkemedelsområdet.

Förändringar

- Ytterligare steg har tagits för att stärka pati-

entens inflytande och delaktighet i hälso- och

sjukvården genom de förslag till förändringar

i hälso- och sjukvårdslagstiftningen som rege-

ringen förelagt riksdagen. Landstingen har

tillförts medel för insatser inom området ge-

nom den särskilda överenskommelsen mellan

staten och landstingen.

- Landstingen och kommunerna har genom

utökade statsbidrag fått förutsättningar att

korta väntetiderna inom vården samt komma

tillrätta med de problem som i dag finns inom

äldresjukvården. Socialstyrelsen skall på rege-

ringens uppdrag utreda förutsättningarna för

en behandlingsgaranti inom hälso- och sjuk-

vården.

- Ytterligare åtgärder har vidtagits för att stärka

patientsäkerheten i vården genom riksdagens

beslut om en ny reglering för yrkesverksam-

heten inom hälso- och sjukvårdsområdet som

träder i kraft den 1 januari 1999.

- Riksdagens beslut att införa lagstiftning rö-

rande hälsodataregister och vårdregister inne-

bär en ökad enhetlighet i regleringen inom

området samtidigt som skyddet för den en-

skildes integritet förstärks.

- Riksdagens beslut om ett reformerat tand-

vårdsstöd innebär att i princip alla vuxna ges

ett ekonomiskt stöd till hälsofrämjande och

regelbunden tandvård. Samtidigt förbättras

stödet till vissa äldre samt personer som till

följd av sjukdom eller funktionshinder har

särskilda vårdbehov. Ett högkostnadsskydd

införs vid särskilt omfattande behandlingar.

Mål för 1999

- Kvaliteten i hälso- och sjukvården skall för-

bättras.

- Patientens ställning skall stärkas.

- Folkhälsan skall förbättras för de grupper i

samhället som är mest eftersatta ur hälso-

synpunkt.

1. Tobaksbruket skall minska.

- Läkemedelsförsörjningen skall utvecklas och

vara kostnadseffektiv.

- En god tandhälsa skall upprätthållas.

- Vården av och omsorgen om psykiskt störda

skall förbättras.

Prioriteringar för 1999

- Åtgärder skall vidtas för att förbättra förut-

sättningarna att korta väntetider och förbättra

tillgängligheten i hälso- och sjukvården.

- Insatser skall göras för att öka patientinfly-

tandet och stärka patientsäkerheten.

- Verksamhetsstatistik och resultatinformation

för hälso- och sjukvården skall tas fram.

- Åtgärder skall vidtas för att förbättra den

psykiska hälsan hos befolkningen och särskilt

hos barn och ungdomar.

- Lagstiftningen inom tvångspsykiatriområdet

skall reformeras.

- Förutsättningarna skall förbättras för att

fortlöpande prognostisera kostnadsutveck-

lingen för läkemedel.

- Arbetet med att utveckla och effektivisera

läkemedelsförsöljningen skall fullföljas.

4.3 Resultatbedömning

Det övergripande målet för hälso- och sjukvård-

en är en god hälsa och en vård på lika villkor för

hela befolkningen. Att erbjuda hälso- och sjuk-

vård av god kvalitet, som tillgodoser patientens

behov av trygghet i vården och behandlingen, är i

första hand en uppgift för landstingen. Som en

följd av Ädelreformen har även kommunerna

numera ett ansvar att bedriva hälso- och sjuk-

vård. Eftersom ansvaret för hälso- och sjukvår-

den främst åvilar landsting och kommuner av-

gränsar regeringen sin resultatbedömning för

verksamhetsområdet hälso- och sjukvård avse-

ende budgetåret 1997 till att avse främst en redo-

visning av de statliga insatserna inom området

samt deras effekter.

Den hälso- och sjukvård som erbjuds skall

vara tillgänglig och bygga på respekt för den en-

skildes självbestämmande och integritet. Den en-

skilde individens möjligheter att påverka vårdens

utformning och innehåll måste så långt möjligt

säkerställas. Det underläge som patienten kan

befinna sig i måste motverkas.

Enligt regeringens uppfattning är en gemen-

sam finansiering, i huvudsak genom skatter, en

grundförutsättning för att en god hälso- och

sjukvård på lika villkor för alla skall kunna erbju-

das. Patientavgifter skall inte i första hand vara

en finansieringskälla utan användas för att styra

vårdsökande till rätt vårdnivå. Den som är sjuk

skall få den vård och omsorg som behövs obero-

ende av egen ekonomi. Tillgängliga sjukvårdsre-

surser måste fördelas rättvist och efter behov, där

behoven för kroniskt sjuka, funktionshindrade

och andra utsatta grupper särskilt skall värnas.

Här spelar den demokratiska styrningen av

hälso- och sjukvården en viktig roll.

För att hälso- och sjukvården skall bibehålla

den trovärdighet och det starka förtroende som

den av tradition har hos befolkningen måste den

vara tillgänglig för alla som har behov av kontakt

med vården. Bemötandet inom hälso- och sjuk-

vården skall kännetecknas av värme och respekt

för den vårdsökande.

4.3.1 Hälso- och sjukvård

Tillstånd och utveckling

Som tidigare framgått har Sverige i ett interna-

tionellt perspektiv låga kostnader för hälso- och

sjukvård. Samtidigt pekar de s.k. välfärdsmåtten

 såsom spädbarnsdödlighet och medellivslängd

 på att den svenska hälso- och sjukvården är av

hög kvalitet.

Under senare år har hälso- och sjukvården,

trots en bibehållen produktionsnivå, emellertid

fått problem med ökade väntetider. Detta är i

och för sig inte anmärkningsvärt mot bakgrund

av att utvecklingen inom hälso- och sjukvården

under 1990-talet har varit mycket omdanande.

Utvecklingen har präglats av besparingar och

omstruktureringar inom sjukhussektorn, en

kraftig omfördelning från sluten vård till öppna

vårdformer och hemsjukvård liksom stora om-

fördelningar av ansvaret för vården och om-

sorgen om äldre och inom psykiatrin. Brister i

vårdens organisation och felaktiga prioriteringar

är andra förklaringar till att köer uppstår. Den

demografiska utvecklingen med en ökad andel

äldre har också spelat en viktig roll liksom den

teknologiska utvecklingen som bl.a. gjort det

möjligt att erbjuda allt äldre patienter aktiv be-

handling. Statistik från Landstingsförbundet

visar att andelen som har fått sluten vård i grup-

pen 75 84 år stigit från 250 000 till 317 000 un-

der den senaste tioårsperioden, vilket motsvarar

en ökning på 27 procent. I gruppen 85 år och

äldre är ökningen hela 60 procent.

Mot bakgrund av ovanstående var vårdens till-

gänglighet en viktig fråga i överläggningarna

mellan staten och landstingen om vissa ersätt-

ningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för år

1997. I överenskommelsen kom företrädare för

regeringen och Landstingsförbundet överens om

att införa en vårdgaranti vilken tar sikte på att

öka tillgängligheten för alla genom att införa

regler om tillgänglighet till primärvården och

specialistvården. Primärvården är ansvarig för de

första kontakterna och skall erbjuda hjälp, an-

tingen per telefon eller genom besök, samma dag

som vården kontaktas. Läkarbesök skall erbjudas

inom åtta dagar. När så erfordras skall primär-

vården biträda med hänvisning till specialistvård

för patientbesök inom tre månader. För patienter

med oklar diagnos skall besöket hos specialist

ske inom en månad. Utifrån de bedömningar

som gjorts i primärvården eller av specialistläkare

skall behandling påbörjas utan dröjsmål enligt

vägledande principer för urval och prioriteringar.

Som ett led i att följa upp överenskommelsen

har Landstingsförbundet vid två tillfällen under

år 1997 (den 21 25 april respektive den 6 10

oktober) undersökt faktiska väntetider till spe-

cialistbesök på sjukhus. I aprilundersökningen

deltog 25 sjukhus jämfört med 36 sjukhus i ok-

tober. Undersökningarna visade att landstingen

hade svårigheter att uppnå de tidsfrister som an-

gavs i vårdgarantin. Tendensen var också ökade

väntetider i oktoberundersökningen jämfört med

den i april.

I överenskommelsen om vissa ersättningar till

sjukvårdshuvudmännen m.m. för år 1998 kom

regeringen och Landstingsförbundet överens om

att bibehålla vårdgarantin i form av en generell

tillgänglighet till primärvården och specialistvår-

den. Parterna enades också om att avsätta medel

för olika nationella utvecklingsinsatser, däribland

projektet "Genombrott". I Genombrottsprojek-

tet har Landstingsförbundet fokuserat på köer

och väntetider i hälso- och sjukvården. Projektet

har bedrivits med stor framgång. Exempelvis har

kirurgkliniken vid regionsjukhuset i Örebro,

som är en av enheterna som har ingått i projek-

tet, kunnat öka antalet operationer från i genom-

snitt nio till tolv om dagen.

Nu gällande vårdgaranti anger inte i motsats

till den vårdgaranti som gällde i början av 1990-

talet några tidsfrister för hur länge en patient

skall behöva vänta på den behandling som läka-

ren bedömt att patienten har behov av. Den

vårdgaranti som infördes i början av 1990-talet

omfattade tolv olika insatser, varav tio operativa

ingrepp. Garantin gav patienter som bedömts av

läkare och placerats på väntelista rätt till behand-

ling inom tre månader. Den utvärdering av vård-

garantin som Socialstyrelsen gjorde visade att

vårdgarantin kortade köer och väntetider, men

att effekten var kortvarig. Garantin kritiserades

också för att den ansågs leda till felaktiga priori-

teringar inom vården. Mot denna bakgrund av-

skaffades vårdgarantin i denna form.

Landstingsförbundet redovisade i februari

1998 beräknade väntetider vid årsskiftet 1997/98

för insatser som ingått i den tidigare vårdgaran-

tin. Redovisningen omfattar väntetider för sjuk-

husen i södra och västra sjukvårdsregionerna

samt Stockholms läns landsting och Örebro läns

landsting. Av redovisningen framgår att det för

flera insatser inte var ovanligt med väntetider

som översteg tre månader, även om det bakom

de genomsnittliga värdena fanns stora variationer

mellan sjukhusen. Situationen var genomgående

bäst för utredning och behandling av kranskärls-

sjukdom, där samtliga redovisade landsting klara-

de tremånadersgänsen.

Förutom att vården skall vara lätt tillgänglig

har ett annat centralt politiskt mål i reforme-

ringen av den svenska hälso- och sjukvården un-

der de senaste åren varit att stärka patientens

ställning. Detta har också varit en av utgångs-

punkterna i de ovan nämnda överenskommel-

serna mellan staten och landstingen.

Historiskt sett har Sverige i ett internationellt

perspektiv haft en sjukhusdominerad vård-

struktur. Under de senaste åren har landstingen

påbörjat ett arbete med att förändra sjukhus-

strukturen i mer genomgripande former än tidi-

gare. Det är en naturlig konsekvens av den medi-

cinska utvecklingen som möjliggör att vården

numera i större utsträckning kan ges utanför

sjukhusen. Under 1990-talet har mer än var

femte vårdplats försvunnit i akutsjukvården. Det

leder till att också organisationen av den kvar-

varande slutna vården måste kunna omprövas.

Utvecklingen går mot att den nuvarande or-

ganisationen med uppdelning i primärvård, läns-

delssjukvård, länssjukvård och regionsjukvård

börjar bli inaktuell; en ny mer ändamålsenlig

sjukvårdstruktur håller på att växa fram. Tenden-

sen i den pågående strukturomvandlingen är inte

att lägga ned sjukhus utan att ändra deras inne-

håll. Det handlar om förändrad fördelning av

uppgifter mellan sjukhusen, den öppna specia-

listvården utanför sjukhus, primärvården och de

särskilda boendeformerna i kommunerna. I för-

ändringsarbetet ingår också ett mer flödesorien-

terat synsätt utifrån patientens perspektiv med

betoning på vårdkedjor och vårdprogram.

Socialstyrelsen överlämnade den 4 februari

1998 en rapport om primärvården till regeringen

(Från slitna honnörsord till praktisk verklighet.

Primärvårdens roll i närsjukvården på 2000-ta-

let). Socialstyrelsens Primärvårdsprojekt har bl.a.

visat på betydande skillnader mellan landstings-

områden när det gäller i vilken utsträckning pati-

enter överförs från sjukhusvård till primärvård.

De rent medicinska behoven bestämmer inte en-

samma vilken vårdnivå patienten väljer, utan

sjukvårdshuvudmännens organisation av vården

är en starkt styrande faktor.

För få läkare i primärvården har varit det

största hindret för primärvårdens utveckling.

Socialstyrelsens rapport visar att det år 1997 sak-

nades drygt 500 läkare i primärvården, innan det

av riksdagen angivna målet när det gäller läkar-

täthet en allmänläkare i genomsnitt per 2 000

invånare på nationell nivå är nått. Socialstyrel-

sen anser bl.a. att huvudmännen har ett ansvar

för att primärvårdens uppdrag tydligare än i dag

specificeras med utgångspunkt i riksdagens be-

slut om primärvården som bas i sjukvårdsorgani-

sationen. Resurser och kompetens skall därefter

anpassas lokalt i enlighet med primärvårdens

uppdrag och i takt med att uppdraget växer. Sär-

skilt skall enligt Socialstyrelsen behovet av pri-

märvårdens insatser inom hemsjukvård, äldre-

sjukvård och omhändertagande av psykiskt sjuka

beaktas, och samarbetsformer med specialist-

sjukvården utvecklas.

Socialstyrelsen har vidare i sin uppföljning av

Ädelreformen konstaterat att kommunerna har

stora svårigheter att leva upp till sitt hälso- och

sjukvårdsansvar. Samtidigt konstateras brister

vad avser landstingens insatser och då inte minst

när det gäller läkarnas medverkan i vården av

personer i särskilt boende.

Situationen på arbetsmarknaden för vård- och

omsorgspersonal har förändrats markant under

de senaste åren. Antalet arbetstillfällen har blivit

färre till följd av rationaliseringar inom offentlig

sektor och en omfattande strukturomvandling i

vård- och omsorgssektorn. Enligt Svenska

Kommunförbundet och Landstingsförbundet är

behovet av både sjuksköterskor och underskö-

terskor emellertid redan år 1998 större än det

antal som årligen nyutexamineras. Som ett

viktigt skäl för de ökade behoven anges ökade

pensionsavgångar och demografiska föränd-

ringar.

Den medicinska utvecklingen ger nya möjlig-

heter att förebygga och behandla sjukdomar. I

många fall, framför allt när det gäller åtgärder i

livets början och slut, har svåra etiska frågor ak-

tualiserats. Dessa frågor kräver särskild prövning

och eftertanke. Under senare år har flera områ-

den blivit föremål för lagstiftning eller reglering

av annat slag.

De viktigaste statliga insatserna samt deras

effekter

Vårdens tillgänglighet

Genom ökningen av statsbidragen till kommu-

ner och landsting som innebär att nivån på stats-

bidragen totalt kommer att bli 20 miljarder kro-

nor högre år 2000, i förhållande till år 1996,

förbättras landstingens möjligheter att vidta

åtgärder så att väntetiderna i sjukvården förkor-

tas. Samtliga landsting har också beslutat eller av-

ser att besluta om åtgärder för att korta vänte-

tiderna. Det handlar både om tillfälliga kapaci-

tetsökningar, t.ex. köp av operationer av privata

vårdgivare, och om permanent förstärkning.

Samtliga landsting har också enats om att införa

ett fritt vårdval som gör att patienten kan vända

sig till andra landsting om väntetiden överstiger

tre månader i det egna landstinget.

I överenskommelsen mellan staten och lands-

tingen om ersättningar under år 1999 för insatser

för att stärka patientens ställning m.m. enades

staten och landstingen om att dels bibehålla

vårdgarantin, dels att under åren 1998 och 1999

koncentrera insatserna för att förbättra tillgäng-

ligheten i vården. Landstingen har i överens-

kommelsen åtagit sig att påtagligt minska vänte-

tiderna både för besök och behandling. Enligt

överenskommelsen skall patienterna överlag

finna väntetiderna inom vården rimliga.

Det är enligt regeringen angeläget med en

bred uppföljning av tillgängligheten inom hälso-

och sjukvården. Det gäller att kunna redovisa hur

tillgängligheten utvecklas både i den planerade

och i den akuta vården. Det är en allvarlig brist

att det i dag inte finns några tillförlitliga system

för att följa tillgängligheten inom hälso- och

sjukvården. Mot den bakgrunden enades par-

terna i överenskommelsen om vikten av att ut-

veckla system för uppföljning som gör det möj-

ligt att på ett över hela landet jämförbart sätt

kunna redovisa hur antalet besök och behand-

lingar utvecklas, liksom köer och faktiska vänte-

tider för besök och behandling. Landstingsför-

bundet ansvarar för att under år 1999 utveckla

system för att redovisa hur tillgängligheten inom

hälso- och sjukvården utvecklas. Särskilda medel

för detta ändamål avsattes också inom ramen för

överenskommelsen.

Parterna kom vidare överens om att närmare

klarlägga de ekonomiska, organisatoriska och

praktiska förutsättningarna för en behandlings-

garanti. I det sammanhanget påtalades också att

det måste utrönas hur en sådan garanti förhåller

sig till de av riksdagen fastställda riktlinjerna för

prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Även

landstingens resurssituation är av avgörande be-

tydelse.

Regeringen har mot denna bakgrund uppdra-

git åt Socialstyrelsen att beskriva och analysera

förutsättningarna för och konsekvenserna av

införandet av en behandlingsgaranti inom hälso-

och sjukvården. Utgångspunkten för arbetet

skall vara en allsidig belysning av frågan, som

bl.a. innefattar ett ekonomiskt, organisatoriskt,

praktiskt och medicinskt perspektiv. Uppdraget

skall redovisas till regeringen före utgången av

februari 1999.

Patientens ställning

Regeringen överlämnade i juli respektive sep-

tember 1998 propositionerna Patientens ställning

(prop. 1997/98:189) och Stärkt patientinflytande

(prop. 1998/99:4) till riksdagen. I propositio-

nerna föreslås ändringar i hälso- och sjukvårds-

lagstiftningen i syfte att stärka patientens ställ-

ning i hälso- och sjukvården. Förslagen innebär

bl.a. att patientens rätt till information preciseras

och lyfts fram i lagstiftningen. Patienten skall få

individuellt anpassad information om sitt hälso-

tillstånd och om de metoder för undersökning,

vård och behandling som finns så att patienten i

största möjliga utsträckning kan ta tillvara sina

intressen.

Regeringens förslag innebär vidare att patien-

ten skall få ökat inflytande över sin egen be-

handling samt att patienter som står inför svåra

medicinska ställningstaganden i vissa situationer

skall få en lagstadgad rätt till en förnyad medi-

cinsk bedömning (s.k. second opinion). I propo-

sitionen föreslås dessutom att de förtroende-

nämnder som i dag finns i kommuner och

landsting som stöd till patienten skall förstärkas.

Regeringen aviserar vidare att en utredning skall

tillsättas för att göra en översyn av hälso- och

sjukvårdslagstiftningen i syfte att åstadkomma

en patientfokuserad och tydlig reglering av pa-

tientens ställning. Regeringens inriktning är att

senare besluta om direktiv till en sådan utred-

ning.

Riksdagen beslutade i juni 1998 att anta två

nya lagar, dels lagen (1998:543) om hälsodatare-

gister och lagen (1998:544) om vårdregister.

Lagarna syftar till att öka enhetligen i regleringen

vad gäller automatiserad behandling av

personuppgifter samtidigt som skyddet för den

enskildes integritet förstärks.

Hälso- och sjukvård för äldre

I propositionen Nationell handlingsplan för äld-

repolitiken (prop. 1997/98:113) understryker re-

geringen kommunernas och landstingens ansvar

för att se till att samverkan kommer till stånd så

att önskvärda förbättringar av vården och om-

sorgen kan ske. Regeringen konstaterar vidare att

man förutsätter att de beslutade resurstillskotten

till landsting och kommuner under åren 1997

2000 bör kunna öka den medicinska kompeten-

sen och tillgången på läkare. Insatserna bör sär-

skilt omfatta en systematisk uppsökande verk-

samhet gentemot dem som finns i den

institutionella äldreomsorgen. Personalen måste

därtill kunna få råd och stöd för sitt handlande

även under jourtid från läkare. Läkare måste

också finnas tillgängliga för direkta insatser un-

der jourtid för att undvika att svårt sjuka patien-

ter flyttas från äldreboendet till akutmottagning

på sjukhus.

Lokala överenskommelser mellan landsting

och kommuner kan vara ett bra medel för att få i

gång ett bättre samarbete. Socialstyrelsen kom-

mer i regleringsbrevet för år 1999 att ges i upp-

drag att redovisa vilka åtgärder kommuner och

landsting vidtagit för att förbättra sin samverkan

för att öka läkarmedverkan inom äldreomsorgen.

I överenskommelsen mellan staten och lands-

tingen om ersättningar år 1999 för insatser för att

stärka patientens ställning m.m. konstateras att

en prioritering av insatser till äldre i hela

vårdkedjan kan skapa utrymme för bättre till-

gänglighet för alla och att landstingen därför

kommer att ta särskilda initiativ för att ytterli-

gare förstärka samverkan med kommunerna.

Landstingen utlovar också en utökad satsning på

att lösa de problem som finns i dag med bris-

tande läkartillgång inom äldreomsorgen.

Vårdens struktur

I syfte att underlätta samverkan mellan offentlig

och privat hälso- och sjukvård och söka undan-

röja eventuella hinder för en sådan samverkan

beslutade regeringen i juli 1995 att inrätta en sär-

skild delgation, den s.k. Samverkansdelegationen

(S 1995:10). Samverkansdelegationen över-

lämnade i december 1997 sitt slutbetänkande

Klara spelregler en förutsättning för samverkan

mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård

(SOU 1997:179).

I sitt slutbetänkande föreslår Samverkansdele-

gationen bl.a. att nuvarande lagstiftning rörande

villkoren för läkare och sjukgymnaster, dvs. la-

gen (1993:1651) om läkarvårdsersättning respek-

tive lagen (1993:1652) om ersättning för

sjukgymnastik, ersätts med en lag om etablering

för enskilda vårdgivare med vårdavtal inom

hälso- och sjukvården. En sådan lag skulle enligt

delegationen underlätta även för andra legitime-

rade vårdgivargrupper än läkare och sjukgym-

naster att bedriva verksamhet som enskilda vård-

givare med finansiering av landstinget. Sam-

verkansdelegationen förutsätter att lagen

(1992:1528) om offentlig upphandling inte är

tillämplig för vårdgivare som skall vara verk-

samma enligt den föreslagna lagen. Frågan bör

dock enligt delegationen utredas ytterligare. Be-

tänkandet har under våren remissbehandlats och

det bereds för närvarande inom regerings-

kansliet.

I januari 1998 tillkallades en särskild utredare

med uppgift att analysera tillämpningen av lagen

om offentlig upphandling på hälso- och sjuk-

vårdstjänster där den enskilde vårdgivaren för att

kunna bedriva verksamheten med offentlig fi-

nansiering är hänvisad till att träffa avtal med en

sjukvårdshuvudman. Utredningen har antagit

namnet Sjukvårdsupphandlingsutredningen

(S 1998:01). Utredaren skall redovisa sitt upp-

drag till regeringen senast den 15 mars 1999.

Inom kommittén (S 1992:04) om hälso- och

sjukvårdens finansiering och organisation (HSU

2000) pågår för närvarande arbetet med kom-

mitténs slutbetänkande. De frågor som kommer

att behandlas i betänkandet rör former för sta-

tens styrning inom hälso- och sjukvården, erfa-

renheter av nya former av styrning och organisa-

tion som tillämpas av sjukvårdshuvudmännen

samt ansvarsfördelningen mellan staten och

sjukvårdshuvudmännen i fråga om finansiering

och former av stöd till vårdforskningen. Kom-

mitténs arbete skall vara avslutat den 1 mars

1999.

Tillgången på personal

Mot bakgrund av den hotande bristen på vård-

och omsorgspersonal som redovisats i det före-

gående har regeringen inrättat en kommission

med uppgift att kartlägga utbildningsbehoven i

vård- och omsorgssektorn, samt föreslå åtgärder

för att underlätta rekryteringen av personal till

nämnda sektor. Se under utgiftsområde 14 Ar-

betsmarknad och arbetsliv, anslaget Arbets-

marknadspolitiska åtgärder. Inom Socialdeparte-

mentet har dessutom bildats en arbetsgrupp med

uppgift att kartlägga personalförsörjningen och

utbildningsbehoven inom äldreomsorgen

(S 1998:D).

Från och med den 1 januari 1999 gäller enligt

hälso- och sjukvårdslagen att det i landstingen

skall finnas möjligheter till anställning för läkares

allmäntjänstgöring (AT) i en omfattning som

medger att alla läkare som avlagt läkarexamen

och vissa läkare med utländsk utildning kan

fullgöra praktisk tjänstgöring för att erhålla

läkarlegitimation. Vidare gäller att det i

landstingen skall finnas möjligheter till anställ-

ning för läkares specialistutbildning (ST) i en

omfattning som tillgodoser det beräknade fram-

tida behovet av specialistkompetenta läkare i kli-

nisk verksamhet (prop. 1997/98:5, bet.

1997/98:SoU8, rskr. 1997/98:53).

Samtidigt med de ovan nämnda ändringarna

vad avser möjligheterna till tjänstgöring för all-

mänläkare och för specialkompetenta läkare

gjorde regeringen den bedömningen att ett na-

tionellt planeringsstöd skulle införas för att

underlätta den långsiktiga bedömningen av den

framtida läkarförsörjningen m.m. Socialstyrelsen

har fått i uppdrag att närmare överväga hur ett

centralt planeringsstöd bör utformas. Uppdraget

har redovisats till regeringen. Frågan om in-

rättande av ett centralt planeringsstöd behandlas

vidare under anslaget C1. Socialstyrelsen.

Behörighets- och tillsynsfrågor

Behörighetsregleringen bör främst användas för

att upprätthålla en hög patientsäkerhet. Avregle-

ringen av vissa vårdutbildningar inom högskolan,

nya organisationsformer inom den offentliga

vården, en ökad etablering av yrkesgrupper inom

den privata vården samt Sveriges medlemsskap i

EU, har sammantaget ökat behovet av en tydlig

och utvecklad behörighetsreglering. Samtidigt

har behovet av att i behörighetsregleringen skilja

på offentlig och privat anställd vårdpersonal

minskat i betydelse.

Riksdagen antog i juni 1998 regeringens för-

slag till en ny lag om yrkesverksamhet på hälso-

och sjukvårdens område (prop. 1997/98:109, bet.

1997/98:SoU22, rskr. 1997/98:290). De nya be-

stämmelserna innebär att fyra nya yrkesgrupper

skall omfattas av bestämmelserna om legitima-

tion, nämligen apotekare, receptarier, arbetstera-

peuter och sjukhusfysiker. Denna förändring

beräknas medföra ett bortfall av momsintäkter

om ca 18 miljoner kronor. Som ett komplement

till legitimationen införs även att de yrkesgrup-

per som i dag kan erhålla legitimation också i

samband härmed som huvudregel får ett skydd

för yrkestiteln. Bland de yrken som inte kommer

att omfattas av legitimationsbestämmelserna

finns yrkesverksamheter som i och för sig inne-

bär risker från patientsynpunkt och där yrkes-

utövaren har en relativt självständig yrkesroll. De

nya bestämmelserna innebär även att audiono-

mer, biomedicinska analytiker, dietister och or-

topedingenjörer skall omfattas av en reglering i

form av särskilt skyddade yrkestitlar. Rätten till

en sådan skyddad yrkestitel knyts inte till legiti-

mationen utan till ett visst examensbesvis eller

kompetensbevis. Yrkesutövare som använder en

skyddad yrkestitel vid verksamhet inom hälso-

och sjukvården ställs därigenom under samhäl-

lets tillsyn.

Sedan den 1 april 1994 har distriktssköterskor,

med viss utbildning i farmakologi och sjukdoms-

lära, rätt att skriva ut vissa läkemedel. Social-

styrelsens utvärdering av reformen (Social-

styrelsens rapport Distriktssköterskornas för-

skrivningsrätt) visar att den på olika sätt bidragit

till en enklare och effektivare behandling. Efter-

som erfarenheterna varit så positiva anser rege-

ringen att man bör överväga att ytterligare ut-

vidga förskrivningsrätten. Socialstyrelsen har

därför getts i uppdrag att, i samråd med Läkeme-

delsverket, göra en översyn av vilka läkemedel

som i framtiden skall kunna förskrivas av dist-

riktssköterskor. I uppdraget, som skall redovisas

senast den 31 augusti 1999, ingår även att över-

väga möjligheten att utvidga förskrivningsrätten

för andra sjuksköterskekategorier, exempelvis de

som arbetar i äldreomsorgen.

Den nya lagen om yrkesverksamhet på hälso-

och sjukvårdens område innebär bl.a. att Hälso-

och sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN) skall

ges möjlighet att föreskriva en treårig prövotid

för legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. En

möjlighet till interimistisk återkallelse av legiti-

mationen införs vid fall av grov oskicklighet eller

uppenbar olämplighet. Den absoluta preskrip-

tionstiden för åläggande av disciplinpåföljd för-

längs till tio år och ordförandens möjlighet att

ensam fatta beslut i ärenden hos HSAN utvidgas.

Slutligen skall HSAN:s beslut kunna överprövas

av länsrätt.

Habilitering och rehabilitering

Inom ramen för den s.k. handikappreformen be-

slutade riksdagen om ett tidsbegränsat statligt

stimulansbidrag för habilitering och rehabilite-

ring under fyra år (1994 1997). Socialstyrelsen

har haft regeringens uppdrag att fördela bidraget

samt fortlöpande följa upp bidragets användning

samt effekter i fråga om utvecklingen av ha-

biliterings- och rehabiliteringsverksamheterna. I

juni 1998 överlämnade Socialstyrelsen slutrap-

porten Stimulansbidrag för habilitering och reha-

bilitering till regeringen. I rapporten redovisas

hittills uppnådda resultat av stimulansbidraget.

Sammanlagt har 1 881 projekt igångsatts. Social-

styrelsen bedömer att stimulansbidraget bl.a. har

inneburit att en ökad medverkan av patienter och

närstående i habiliterings- och rehabilite-

ringsarbetet har vuxit fram. Områdena för habili-

tering och rehabilitering har vidgats och nya

metoder och arbetsformer har utvecklats. Ett

ökat antal yrkesgrupper har blivit engagerade i

habilitering och rehabilitering, bl.a. i form av

multidisciplinära team. Socialstyrelsen bedömer

vidare att bidraget lett till ökad livskvalitet för

många enskilda brukare bl.a. genom att det sti-

mulerat till tidigt insatta åtgärder. Vidare har sti-

mulansbidraget till viss del minskat ojämlikheter

över landet och mellan olika grupper genom att

intresset för habilitering och rehabilitering ökat

och stimulerat till utveckling. Stimulansbidraget

har också genom ett 120-tal projekt ökat stödet

till små och mindre kända handikappgrupper. I

viss utsträckning har målet om långsiktighet

uppnåtts genom att två tredjedelar av de avslu-

tade projekten helt eller delvis har övergått i or-

dinarie verksamhet.

Socialstyrelsen anser att det fortfarande finns

många som inte tillräckligt väl får sina habilite-

rings- och rehabiliteringsbehov tillgodosedda.

Många habiliterings-/rehabiliteringsområden be-

höver därför utvecklas ytterligare. Socialstyrelsen

anser vidare att det fortfarande finns stora brister

när det gäller tillämpningen av bestämmelserna i

hälso- och sjukvårdslagen beträffande individu-

ella habiliterings- och rehabiliteringsplaner. In-

formationen om lokala, regionala och nationella

behandlingsmöjligheter behöver systematiseras

och breddas samt kopplas till ökade valmöjlig-

heter för den enskilde och anhöriga. Den enskil-

des möjlighet att få tillgång till den högspecialise-

rade vården/habiliteringen/rehabiliteringen be-

höver stärkas. Ett ökat utnyttjande av nationella

och regionala kompetenscentrer/verksamheter

innebär fortsatt kvalitetsutveckling. I slutrap-

porten nämner Socialstyrelsen en rad åtgärder

som sjukvårdshuvudmännen bör vidta samt så-

dana som styrelsen själv avser att genomföra.

Vissa medicinsk-etiska frågor

Som nämndes inledningsvis har under senare år

flera medicinsk-etiska frågor blivit föremål för

lagstiftning eller reglering av annat slag. Den se-

nast aktuella frågan gäller frysförvaring av be-

fruktade ägg. Riksdagen fattade således i juni

1998 beslut i enlighet med förslag i proposition

om frysförvaring av befruktade ägg (prop.

1997/98:110, bet. 1997/98:SoU21, rskr.

1997/98:224). Tiden för förvaring i fryst tillstånd

av befruktade ägg från människa är numera 5 år.

En annan fråga som nu bereds inom regerings-

kansliet är den om genetisk integritet, dvs. vem

eller vilka som skall ha rätt att ta del av resultat

från genetiska tester av enskilda individer.

Ett omfattade utredningsarbete pågår också

inom området. Här kan följande utredningar

nämnas.

Utredningen om vård i livets slutskede (dir.

1997:147) påbörjade sitt arbete i juni 1998. Ut-

redningen skall bl.a. överväga och lämna förslag

till hur man kan förbättra livskvaliteten för dem

som är svårt sjuka och döende, deras familjer och

närstående. Kommittén skall bl.a. kartlägga och

analysera hur människors liv gestaltar sig i slut-

skedet; var de tillbringar sin sista tid i livet och

vilken vård de får.

Utredningen om överföring av organ från djur

till människa (dir. 1997:44) påbörjade sitt arbete i

januari 1998. Utredningen skall bedöma etiska,

juridiska och djurskyddsmässiga aspekter av

överföring av organ och vävnad från djur till

människa. Risken för spridning av smitta från

djur till människa är en av de viktiga frågor ut-

redningen har att ta ställning till.

Steriliseringsutredningen (dir. 1997:100) har

bl.a. i uppdrag att göra en kartläggning av hur

många personer som steriliserades med stöd av

tidigare gällande lagar. Utredningen skall också

lämna förslag om ersättning till dem som då mot

sin vilja eller på någon annans initiativ sterilisera-

des. Avsikten är att ett delbetänkande skall läm-

nas i början av år 1999.

Delegationen för uppföljning av riktlinjer för

prioriteringar inom hälso- och sjukvården (dir.

1997:135) påbörjade sitt arbete i juni 1998. Dele-

gationen har bl.a. till uppgift att sprida informa-

tion och kunskap om de av riksdagen beslutade

riktlinjerna för prioriteringar i hälso- och sjuk-

vården och de etiska värderingar som ligger till

grund för dessa. I samråd med bl.a. de lokala

etikkommittéerna skall metoder utvecklas för

uppföljning av riktlinjernas tillämpning.

En genetisk undersökning av en individ ger

samtidigt genetisk information om andra indivi-

der i släkten. Statens medicinsk etiska råd har

haft i uppdrag att överväga om och i så fall i vilka

former en läkare skall få informera andra berörda

släktingar om resultat som framkommit i sam-

band med genetisk undersökning. Rådet kon-

staterar i en skrivelse att utöver de etiska aspek-

terna aktualiseras ett stort antal spörsmål med

koppling till medicinsk utveckling, allmänhetens

kunskaper och attityder m.m. Rådet föreslår

därför att en utredning tillsätts med uppgift att

lämna förslag om på vilka premisser information

som framkommit i samband med genetisk

undersökning skall få ges till andra berörda i

släkten.

4.3.2 Folkhälsa

Tillstånd och utveckling

Av Socialstyrelsens Folkhälsorapport 1997 (SoS

1997:18) framgår att svenska folkets hälsa, vare

sig man mäter dödlighet, sjuklighet eller själv-

rapporterad hälsa, har förbättrats i stort. Exem-

pelvis har medellivslängden i Sverige ökat kraf-

tigt sedan år 1960, med 5,3 år för män och 6,6 år

för kvinnor. Det främsta skälet, som förklarar

nästan hela ökningen av medellivslängden, är

nedgången av dödlighet i hjärt- kärlsjukdomar.

Såväl insjuknandet som antalet dödsfall i hjärt-

kärlsjukdomar har minskat, vilket tyder på en

förändring i levnadsvillkor och levnadsvanor.

Minskad rökning är sannolikt den enskilt vikti-

gaste förklaringen till nedgången i hjärt-kärl-

sjukdomar.

De hiv-preventiva insatserna har varit fram-

gångsrika och Sverige är därför fortfarande ett

land med låg förekomst av hiv-infektion.

Under en lång följd av år har även dödligheten

sjunkit när det gäller skador, alkoholrelaterade

sjukdomar och självmord. Däremot ökar häl-

soproblem som relateras till övervikt samt aller-

gier i omfattning. Flera studier visar att andelen

överviktiga ökar både bland barn och vuxna. När

det gäller allergi eller annan överkänslighet upp-

ger drygt en tredjedel av befolkningen i åldern

16 84 år att den har någon form av besvär.

Oberoende av hur vi mäter hälsan kvarstår att

det finns stora skillnader mellan olika samhälls-

grupper. Skillnaderna avspeglas både mellan män

och kvinnor, mellan olika åldersgrupper och

mellan olika sjukdomsgrupper samt mellan re-

gioner. Arbetare har oftare än tjänstemän sämre

hälsa, någon långvarig sjukdom eller nedsatt

arbetsförmåga. Kvinnor lever längre än män men

kvinnor uppvisar högre sjuklighet och besöker

sjukvården oftare än män. En del sjukdomar,

t.ex. rörelseorganens sjukdomar, är vanligare hos

kvinnor än hos män.

I Folkhälsorapporten 1997 konstateras också

att det finns tecken på ökande hälsoproblem.

Det finns bl.a. en oroande tendens att den

positiva utvecklingen när det gäller barns och

ungdomars hälsa kan komma att brytas. Andelen

skolungdomar som använder alkohol och har

prövat narkotika ökar. Enligt Folkhälsoinstitutet

minkar rökningen i samtliga grupper utom för

tonårsflickor. Det finns också rapporter som

visar att unga kvinnor mår psykiskt sämre i allt

större utsträckning.

De viktigaste statliga insatserna samt deras

effekter

Det finns fortfarande stora skillnader i ohälsa

mellan olika samhällsgrupper. Enligt regeringens

bedömning har insatser för att främja folkhälsan

och förebygga ohälsa fortsatt hög prioritet. Det

gäller inte minst åtgärder för att förbättra hälsan

hos barn och ungdomar samt hos de grupper

som är mest exponerade för de största hälso-

riskerna.

Nationella folkhälsokommittén (S 1995:14)

med uppgift att utarbeta förslag till nationella

mål för hälsoutvecklingen överlämnade i mars

1998 delbetänkandet Hur skall Sverige må

bättre? (SOU 1998:43). Betänkandet utgör det

första steget i en process som skall resultera i för-

slag till nationella folkhälsomål och strategier. I

betänkandet redovisas några utgångspunkter och

principer som avses vara vägledande för kommit-

téns fortsatta arbete. Kommittén har prioriterat

ett antal områden som bedöms spela en central

roll i en framtida nationell folkhälsostrategi. Som

exempel kan nämnas psykisk ohälsa, fysisk ak-

tivitet, allergier och skador. Delbetänkandet har

remissbehandlats och avsikten är att de syn-

punkter som inkommit skall ligga till grund för

det fortsatta arbetet med nationella folkhälsomål.

Under våren 1998 överlämnade Idrottsutred-

ningen sitt slutbetänkande Idrott och motion för

livet Statens stöd till idrottsrörelsen och fri-

luftslivets organisationer (SOU 1998:76). I be-

tänkandet redogörs för ett antal förslag till nya

och tydligare mål för stödet till idrotten. Försla-

gen syftar till att bl.a. öka intresset bland med-

borgarna för fysisk aktivitet i syfte att uppnå en

god folkhälsa. Betänkandet remissbehandlas un-

der hösten 1998.

Barnpsykiatrikommittén överlämnade sitt

slutbetänkande Det gäller livet (SOU 1998:31)

under våren 1998. I rapporten anläggs ett tydligt

folkhälsoperspektiv och förslagen handlar i

många fall om att förstärka de förebyggande in-

satserna för att förbättra det psykiska välbefin-

nandet hos barn och unga. Betänkandet har re-

missbehandlats och bereds för närvarande inom

regeringskansliet.

Under sommaren har regeringen tillsatt en

särskild utredare (dir. 1998:59) för att kartlägga

och föreslå åtgärder vad avser elevvårdens och

skolhälsovårdens roll när det gäller att främja fy-

sisk och psykisk hälsa bland barn och unga.

Miljöhälsoutredningen överlämnade under

hösten 1996 betänkandet Miljö för en hållbar

hälsoutveckling Förslag till ett nationellt hand-

lingsprogram (SOU 1996:124) och betänkandet

har därefter remissbehandlats. Regeringen har i

propositionen Svenska miljömål miljöpolitik

för ett hållbart Sverige (prop. 1997/98:145) före-

slagit att en ny struktur för arbetet med miljömål

skall tillämpas. Som en följd av propositionen har

regeringen tillsatt en parlamentarisk beredning

om mål i miljöpolitiken (dir. 1998:45) med

uppgift att göra en samlad översyn av vilka

delmål och sektorsmål som behövs för att Sveri-

ges nationella miljökvalitetsmål skall kunna nås

inom en generation. För att Miljöhälsoutred-

ningens förslag skall kunna behandlas inom ra-

men för den nu föreslagna målstrukturen inom

miljöpolitiken, har betänkandet överlämnats till

den parlamentariska beredningen för mål i miljö-

politiken.

Kommittén om hälso- och sjukvårdens finan-

siering och organisation har överlämnat sitt del-

betänkande En tydligare roll för hälso- och sjuk-

vården i folkhälsoarbetet (SOU 1997:119).

Kommittén har haft i uppdrag att analysera upp-

gifts- och ansvarsfördelning mellan stat, kom-

mun och landsting när det gäller folkhälsoarbete.

Betänkandet samt remissvaren över betänkandet

har överlämnats till Nationella folk-

hälsokommittén (S 1995:14) för att ingå i kom-

mitténs fortsatta arbete.

I mars 1996 överlämnade Socialstyrelsen en

rapport om mödrahälsovården till regeringen. I

rapporten föreslås bl.a. att mödrahälsovårdens

olika verksamheter bör få en gemensam organi-

sation, att antalet rutinbesök minskas under

graviditeten, att preventivmedel erbjuds till låg

kostnad och att kostnadsolikheter mellan olika

preventivmedel utjämnas, att en fortsatt satsning

på ungdomsmottagningarna bör ske, samt att

samtliga gravida kvinnor i storstadsområdena

skall erbjudas provtagning för HIV såväl inom

mödrahälsovården som abortmottagningarna.

Socialstyrelsen överlämnade dessutom i de-

cember 1997 en rapport om gynekologisk hälso-

kontroll till regeringen. Rapporten innehåller

bl.a. föreslag om att en rådgivande grupp på na-

tionell nivå skall inrättas med uppgift att ansvara

för uppföljning och samordning av screening-

program samt utformning av kvalitetsutveckling,

samt rekommendationer för med vilken periodi-

citet cellprovsundersökningar bör genomföras.

De båda rapporterna föranleder ingen ytterligare

åtgärd från regeringens sida.

Tobak är den enskilt största hälsorisken i väst-

världen och ett av de allvarligaste hälsoproble-

men som ökar globalt. Åtgärder mot rökning har

visat sig vara kostnadseffektiva på flera olika sätt.

Det handlar om insatser mot flera folksjukdomar

samtidigt, främst mot cancer och hjärt-kärlsjuk-

domar men även mot t.ex. allergier och sjukdo-

mar i rörelseorganen. Även små förändringar i

rökvanor ger stora effekter.

En ökad illegal hantering av tobak är oönskad

av flera skäl, bl.a. de svårigheter den medför i

strävandena att se till att ungdomar under 18 år

inte köper tobak. Som ett led i att komma till-

rätta med dessa problem har tobaksskatten

sänkts. Tobaksskatten är därmed inte ett domi-

nerande instrument för att minska tobaksbruket,

utan måste kompletteras med andra åtgärder.

Det handlar om förändringar i system,

lagstiftning och andra regelverk för att minska

tobakens tillgänglighet, men också om riktade

utbildnings- och informationsinsatser mot bl.a.

barn och ungdomar. För närvarande pågår också

verksamheter i olika former som syftar till att

minska tobaksbruket. Nationella folkhälso-

kommittén framhåller i betänkandet Hur skall

Sverige må bättre? (SOU 1998:43) att man avser

att utarbeta mål och strategier för att minska to-

baksbruket. Även Folkhälsoinstitutet arbetar

med att utveckla en nationell handlingsplan mot

tobak med fokus på barn och ungdomar. Kom-

mittén och institutet samarbetar i dessa frågor.

Regeringen arbetar även aktivt med frågor

som berör tobaksprevention inom EU. Direk-

tivet 98/43/EG om ett förbud mot indirekt och

direkt tobaksreklam har nyligen antagits.

Genomförandet av direktivet bereds för när-

varande i regeringskansliet.

Under våren 1998 överlämnade regeringen

propositionen Utveckling och rättvisa en poli-

tik för storstaden på 2000-talet (prop.

1997/98:165) till riksdagen. I propositionen läm-

nas ett antal förslag till hur folkhälsoarbetet skall

kunna förbättras i utsatta stadsdelar, bl.a. föreslås

att lokala folkhälsoråd inrättas för att därigenom

förankra och anpassa folkhälsoarbetet till de lo-

kala förutsättningarna.

Missbruket av anabola steroider och andra

dopningsmedel tycks ligga kvar på ungefär

samma nivå som tidigare. Undersökningar visar

dock att andelen ungdomar som prövat dop-

ningsmedel är liten i förhållande till den andel

som prövat narkotika.

I september 1998 överlämnade regeringen

propositionen Åtgärder mot dopning (prop.

1998/99:3) till riksdagen. I propositionen före-

slås bl.a. ändringar i lagen (1991:1969) om för-

bud mot vissa dopningsmedel som syftar till att

öka möjligheterna att motverka missbruket av

dopningsmedel. Enligt regeringen bör eget bruk

av dopningsmedel kriminaliseras och en ny

brottsrubricering, grovt dopningsbrott, införas. I

propositionen betonas även behovet av förebyg-

gande insatser på detta område.

År 1994 blev folkhälsa formellt ett samarbets-

område inom EU genom Maastricht-fördragets

antagande. Inom folkhälsoområdet har därefter

ett ramprogram antagits. Utifrån detta rampro-

gram genomförs för närvarande folkhälsopro-

gram inom följande områden; cancer, aids och

vissa smittsamma sjukdomar, narkotika, hälso-

främjande insatser samt hälsoövervakning. Pro-

gram för sällsynta sjukdomar och miljörelaterade

sjukdomar är fortfarande under beredning och

beslut beräknas kunna fattas i hälsoministerrådet

under hösten 1998. Vad avser programförslag om

förebyggande av personskador har kommissio-

nen framlagt ett reviderat förslag som kommer

att behandlas under hösten 1998. En diskussion

om ett nytt ramprogram på folkhälsoområdet för

perioden år 2000 till 2005 kommer att inledas

under hösten 1998.

Det internationella samarbetet i folkhälsofrå-

gor har successivt utvecklats inom såväl EU som

Europarådet och WHO. WHO:s regionalkom-

mitté för Europa antog i september 1998 enhäl-

ligt en reviderat folkhälsopolitiskt ramverk

Hälsa-för-alla 21 (HFA 21) med riktlinjer och

mål till ledning för medlemsländernas folkhälso-

arbete. Den europeiska HFA-21 bygger på prin-

ciperna i den globala hälsa-för-alla-strategi som

antogs i maj 1998 men utvecklar närmare de om-

råden som är viktiga för hälsosituationen inom

Europa.

Inom regeringskansliet bereds förslag om ett

svenskt stöd för WHO:s anti-tobaksprogram.

Detta innefattar arbete med att driva fram en in-

ternationell ramkonvention och studier om

kvinnor och tobak.

Sverige har anslutit sig till WHO:s hälsomål

att mellan åren 1980 och 2000 minska skador,

handikapp och dödsfall på grund av olycksfall

med 25 procent. Sverige har i flera avseenden

varit internationellt ledande i det förebyggande

arbetet. Socialstyrelsen presenterade år 1992 för-

slag till förbättrade åtgärder mot olycksfall.

Skadeprogrammet inom Folkhälsoinstitutet ar-

betar för att skapa ett landsomfattande nätverk

med förgreningar på alla nivåer och i alla miljöer.

Skadeprogrammet är delvis en följd av Social-

styrelsens tidigare förslag.

4.3.3 Smittskydd

Tillstånd och utveckling

Smittskydd omfattar en mängd olika åtgärder

som alla syftar till att minska spridningen av

smittsamma sjukdomar. Det dagliga arbetet

inom hälso- och sjukvården med smittade pa-

tienter bidrar till att minska smittspridningen.

Normalt regleras vården av patienter med smitt-

samma sjukdomar genom hälso- och sjukvårds-

lagen (1982:763). Smittskyddslagen (1988:1472)

reglerar olika epidemiologiska insater för att

förhindra vissa sjukdomars vidare spridning. I

lagen fastställs också vilka skyldigheter och

rättigheter som gäller för bl.a. enskilda och vilka

möjligheter samhället har att tillgripa tvångsåt-

gärder.

Under 1990-talet har det skett en rad föränd-

ringar som påverkat smittskyddssituationen.

Människors allt mer omfattande resande till

främst sydliga och tropiska länder, den ökade

invandringen och handeln med livsmedel är

några faktorer som har betydelse i samman-

hanget. Sverige har också haft skäl att se över sin

beredskap för tidigare okända smittämnen, t.ex

Ebolavirus.

En alltför vidlyftig användning av antibiotika

medför att bakterier blir resistenta (mot-

ståndskraftiga) mot läkemedlen. Detta kan leda

till att svårbehandlade infektioner sprids bland

befolkningen, vilket ger upphov till svårt mänsk-

ligt lidande och höga sjukvårdskostnader. Ett

exempel är tuberkulosen, som är på återtåg i

Europa och nu ofta är orsakad av antibiotika-

resistenta bakterier. Förekomsten av resistens

hos vanliga bakterier som pneumokocker och

staphylokocker är andra problem som uppstått.

Läget i Sverige beträffande antibiotikaresistens

är sannolikt ett av de bästa i Europa. Ett om-

fattande övervaknings-, registrerings- och in-

formationsarbete förekommer, t.ex. genom Re-

ferensgruppen för antibiotikafrågor (RAF) och

det nationella nätverket STRAMA (Strategi-

grupper för rationell antibiotikaanvändning och

minskad antibiotikaresistens).

Samarbetet inom smittskyddsområdet på EU-

nivå är inriktat på informations- och erfarenhets-

utbyte, forsknings- och utbildningsinsatser samt

kompetensuppbyggnad i medlemsstaterna men

också i Östeuropa. Smittskyddsfrågor är ett prio-

riterat område för Sverige i det fortsatta samar-

betet.

De viktigaste statliga insatserna samt deras

effekter

Smittskyddskommittén (S 1996:07) har i upp-

drag att utvärdera det svenska smittskyddet med

tonvikt på smittskyddslagen och övriga författ-

ningar som hör till smittskyddet. Härvid skall

kommittén särskilt fästa vikt vid bestämmelserna

om tvångsåtgärder och ekonomiska kon-

sekvenser av smittskyddsarbetet. I kommitténs

uppdrag ingår vidare att kartlägga och utvärdera

olika åtgärder för att förhindra spridning av

smittsamma sjukdomar, varvid internationella

erfarenheter av olika typer av åtgärder bör tas

tillvara. Kommittén skall vidare beakta interna-

tionellt smittskyddssamarbete samt genomgå-

ende uppmärksamma och analysera frågor kring

rättssäkerheten för den enskilde. Kommittén

skall förutsättningslöst överväga och föreslå de

förändringar och den författningsreglering som

ett effektivt smittskydd påkallar i framtiden.

En ny lag om anmälan av vissa allvarliga sjuk-

domar trädde i kraft den 1 mars 1998. Förslaget

har sin grund i att EU:s ministerråd har rekom-

menderat att den epidemiologiska övervakningen

av Creutzfeldt-Jakobs sjukdom skall utvidgas till

alla medlemsstater.

Genom ett regeringsbeslut i februari 1998 be-

viljades Smittskyddsinstitutet (SMI) särskilda

projektmedel för att intensifiera det nationella

arbetet med övervakning av antibiotikaresistens

och förändringar av antibiotikaförbrukningen

inom sjukvården m.m.

På svenskt initiativ har frågan om antibiotika-

resistens behandlats av ekonomiska och sociala

kommittén inom EU. Kommittén lämnade un-

der september månad 1998 sitt yttrande till EU-

kommissionen om en rad åtgärder, som skall

minska antibiotikaförbrukningen i medlemssta-

terna. Yttrandet innehåller bl.a. förslag om att

receptfri antibiotikaförsäljning skall begränsas,

att medicinska riktlinjer skall utarbetas för för-

skrivning av antibiotika, att användning av anti-

biotika på sjukhus skall begränsas och framför

allt att resistensutvecklingen skall bevakas och

rapporteras.

Socialdepartementet tillsatte under hösten

1996 en nationell arbetsgrupp med uppgift att

utarbeta en långsiktig strategi för den svenska

blodplasmaförsörjningen. Gruppen har aktivt bi-

dragit till att utarbeta den svenska positionen i

EU och tagit fram underlag inför behandlingen

på EU-nivå. Vid Hälsoministerrådet i april 1998

antogs rekommendationer om självförsörjning

och säkerhet för blod och blodplasmaprodukter.

Blod och blodplasmaförsörjning är en angelä-

gen fråga och ett stöd finns bland medlemssta-

terna för ett fortsatt arbete. Det är dock osäkert

om det redan under hösten 1998 kommer att

vara möjligt att få en majoritet för en rekom-

mendation i denna fråga.

4.3.4 Psykiatri

Tillstånd och utveckling

Förekomsten av psykiska sjukdomar och funk-

tionshinder bland befolkningen är i stort sett lika

stor som tidigare år. Andelen av befolkningen

som uppger någon form av psykiska besvär ökar

dock och redovisas i olika undersökningar ligga

mellan 20 och 40 procent. Detta medför att psy-

kisk ohälsa är ett av våra största folkhälso-

problem som orsakar mycket lidande. Vidare är

de ekonomiska konsekvenserna betydande. So-

cialstyrelsen uppskattar i Folkhälsorapport 1997

samhällets totala kostnader för psykisk ohälsa till

45 miljarder kronor per år.

Regeringen anser att utvecklingen är oroande

och noterar med tillfredsställelse att Nationella

folkhälsokommittén i betänkandet Hur skall

Sverige må bättre? (SOU 1998:43) lyft fram psy-

kisk ohälsa som ett prioriterat område inför

kommitténs fortsatta arbete med nationella folk-

hälsomål och strategier.

Socialstyrelsen utvärderar på regeringens upp-

drag genomförandet av psykiatrireformen som

trädde i kraft den 1 januari 1995. Styrelsen på-

talar i den årsrapport som överlämnades i mars

1998 att det finns problem både med utform-

ningen av lagen (1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade (LSS) och kommu-

nernas tillämpning av densamma. Antalet män-

niskor med psykisk störning som ges stöd enligt

LSS är ytterst begränsat och uppgick i mars 1998

till ca 2000 personer. Detta svarar enligt Social-

styrelsen inte mot de verkliga behov som finns

av särskilda insatser av stöd och service. Vidare

kan vad gäller sysselsättningsfrågorna konstate-

ras att mellan 20 000 25 000 personer med svår

psykisk sjukdom eller störning omkring hälf-

ten av målgruppen saknar adekvat sysselsätt-

ning anpassad till deras funktionshinder. So-

cialstyrelsen anför att de formuleringar av

stödets målgrupper och art som finns i LSS stäm-

mer illa överens med målgruppen psykiskt

störda. Socialstyrelsen har även uppmärksammat

brister när det gäller tillgång till vård och be-

handling för äldre personer med psykisk stör-

ning.

De stimulansmedel som staten anslagit i sam-

band med psykiatrireformen har varit värdefulla.

Vissa problem kan emellertid uppstå vad gäller

kontinuiteten i verksamheten då projekttiden i

många fall löper ut vid utgången av år 1998 efter-

som den kommunala huvudmannen inte i samt-

liga fall avser att fortsätta projektet.

Socialstyrelsen fortsätter att följa psykiatrire-

formen och avser att avlämna en slutrapport till

regeringen i maj 1999. Psykiatrireformen be-

handlas även under avsnitt 5.2.2. Personer med

funktionshinder.

De viktigaste statliga insatserna samt deras

effekter

Kommittén för vissa frågor om psykiatrisk

tvångsvård m.m. överlämnade i mars 1998 sitt

betänkande Rättssäkerhet, vårdbehov och sam-

hällsskydd vid psykiatrisk tvångsvård (SOU

1998:32). Av betänkandet framgår att antalet

vårdtillfällen enligt lagen (1991:1128) om psy-

kiatrisk tvångsvård minskade mellan åren 1991

och 1994 men att de nu ligger på en konstant

nivå. Antalet patienter inom slutenvården fort-

sätter dock att minska vilket tyder på att den

genomsnittliga vårdtiden har förkortats. Antalet

personer som dömts till rättspsykiatrisk vård har

under samma tidsperiod varit i stort sett kon-

stant.

Under året har också Utredningen om stöd

och vård till barn och ungdomar med psykiska

problem avlämnat sitt slutbetänkande Det gäller

livet: Stöd och vård till barn och ungdomar med

psykiska problem (SOU 1998:31). Utredningen

konstaterar bl.a. att många barn och ungdomar

har psykiska besvär. Även med en försiktig be-

räkning lider mellan fem och tio procent av

barnen och ungdomarna av psykiska problem

eller störningar. Antalet besök till barn- och ung-

domspsykiatrin har i genomsnitt ökat med

45 procent under den senaste treårsperioden.

Vidare har kostnaderna för elevvård minskat,

samtidigt som behoven har ökat. Av de resurser

som läggs på målgruppen står kommunerna för

cirka 75 procent genom socialtjänsten medan

landstingens insats för hälso- och sjukvård svarar

för cirka 15 procent och staten för resterande

10 procent

Båda de utredningar som nämnts ovan bereds

för närvarande inom regeringskansliet.

I samband med psykiatrireformen lämnades

ett uppdrag till Socialstyrelsen att utreda den

medicinska specialiteten psykiatri. Socialstyrel-

sen har redovisat uppdraget i sin slutrapport En

god vård på lika villkor (1997:8), som överläm-

nades i november 1997. Socialstyrelsen fram-

håller i sin redovisning att psykiatrin utvecklas

från tidigare splittring till en allt större samsyn.

Styrelsen påpekar dock att det föreligger en brist

på specialistkompetent personal och att detta kan

vara ett hinder för den fortsatta utvecklingen

inom psykiatrin.

4.3.5 Tandvård

Tandhälsan hos barn och ungdomar har förbätt-

rats starkt. Antalet barn och ungdomar som har

många kariesskador har minskat kraftigt. En hög

frekvens av karies finns dock i vissa utsatta om-

råden.

Även för vuxna har tandhälsan förbättrats

kraftigt. Det har skett en regional utjämning och

särskilt kraftig var förbättringen i regionen

Norra glesbygden. Det finns dock fortfarande

socioekonomiska skillnader i fråga om tandhälsa.

Riksdagen har under våren 1998 fattat beslut

om ett reformerat tandvårdsstöd. Stödet, som

införs den 1 januari 1999, är i första hand inriktat

på att underlätta för människor att behålla en

god tandhälsa. Ungdomar får billigare undersök-

ningar för att grundlägga en god vana med regel-

bundna kontroller av tänderna. Bastandvården

subventioneras så att inte behandlingar skjuts

upp i onödan och resulterar i stora behandlings-

behov. Samtidigt kan i vissa situationer krävas

omfattande protetiska åtgärder eller implantat,

vilket medför mycket höga kostnader och därför

behålls ett ekonomiskt skydd vid dyrbara be-

handlingar.

Vidare har en prioritering gjorts för att stödja

personer med stora tandvårdsbehov på grund av

sjukdom eller funktionshinder. Äldre och funk-

tionshindrade som bor i särskilda boendeformer

och i vissa fall även eget boende får kostnadsfri

munvårdsbedömning och deras tandvårdsav-

gifter inordnas i sjukvårdens högkostnadsskydd

på för närvarande högst 900 kronor under ett år.

Det nya tandvårdsstödet innebär även att

tandvårdsersättningen för amalgamfyllningar

slopas. Regeringen avser vidare, när erforderliga

ändringar i EU:s direktiv om medicintekniska

produkter (93/42/EEG) har trätt i kraft, att vidta

nödvändiga åtgärder för att kunna införa ett för-

bud mot användningen av amalgam. Detta be-

räknas kunna ske senast fr.o.m. år 2001.

Inom ramen för tandvårdsreformen görs dess-

utom en satsning på bättre uppföljning och ut-

värdering av tandvården. Statens beredning för

utvärdering av medicinsk metodik (SBU) avses

få förstärkta resurser för att kunna utvärdera me-

toder på tandvårdens område. Två kompetens-

centrer för sällsynta medicinska och odonto-

logiska tillstånd hos patienterna, i Bohuslands-

tinget respektive i Jönköpings läns landsting, får

ekonomiskt stöd. Vidare bör regeringen enligt

socialutskottet överväga om ett kompetens-

centrum med inriktning på dentala material skall

inrättas. Till regeringen har även inkommit en

ansökan om bidrag till ett kompetenscentrum

för smittskydd, infektions- och immunologiska

sjukdomar inklusive hiv och aids. Regeringen

avser att närmare studera frågan om ytterligare

kompetenscentrer och deras lokalisering. Sam-

manlagt har 7 miljoner kronor beräknats för

uppföljning och utvärdering samt 13 miljoner

kronor för kompetenscentrer. Av medlen till

kompetenscentrer bör 100 000 kronor användas

för ett startbidrag för att skapa en DentalFass.

4.3.6 Läkemedel

Läkemedel är en viktig behandlingsform i hälso-

och sjukvården. Nya och effektivare läkemedel

utvecklas kontinuerligt och medför stora väl-

färdsvinster för många människor. Samtidigt har

kostnaderna för det allmänna stigit kraftigt un-

der 1990-talet trots att olika åtgärder vidtagits

för att dämpa och begränsa utgifterna.

Enligt läkemedelslagen (1992:859) får ett lä-

kemedel säljas i Sverige först sedan det prövats

och godkänts av Läkemedelsverket eller verket

har erkänt ett godkännande som har meddelats i

annan medlemsstat i Europeiska unionen eller

genom den europeiska samordnande läkeme-

delsmyndigheten enligt rådets förordning (EEG)

nr 2309/93 av den 22 juli 1993 om gemenskaps-

förfaranden för godkännande för försäljning av

och tillsyn över humanläkemedel och veterinär-

medicinska läkemedel samt om inrättandet av en

europeisk läkemedelsmyndighet.

Läkemedelsverket arbetar också aktivt med

tillsyn av de läkemedel som finns på marknaden

samt med information om läkemedlens effekter

och en adekvat läkemedelsanvändning. Särskilt

viktig är den information om läkemedel som

verket ger till förskrivare och till landstingens lä-

kemedelskommittéer. Informationsverksamhe-

ten, särskilt vad avser utgivandet av läkemedels-

monografier har uppmärksammats inom EU-

arbetet och blivit stilbildande.

Under år 1997 inkom 803 ansökningar om

godkännande av läkemedel samt ytterligare 75

ansökningar om nya indikationer, ändrad dose-

ring och receptfrihet till Läkemedelsverket.

Jämfört med år 1996 är detta en ökning av an-

sökningarna med cirka 40 procent. Ökningen

kan delvis förklaras med att parallellimport av lä-

kemedel har ökat liksom antalet generiska läke-

medel.

Det nuvarande statliga förmånssystemet för

läkemedel trädde i kraft den 1 januari 1997. För-

månssystemet regleras i lagen (1996:1150) om

högkostnadsskydd vid köp av läkemedel. Enligt

riksdagens beslut skall i princip alla receptbe-

lagda läkemedel kunna ingå i läkemedelsför-

månen om det marknadsförande bolaget har fått

ett pris fastställt av Riksförsäkringsverket

(RFV). RFV fastställer också s.k. referenspriser

för sådana produkter för vilka det finns generiska

motsvarigheter på den svenska marknaden och

där det marknadsförande bolaget önskar att

produkten skall bli subventionerad av staten.

RFV är den prisförhandlande myndigheten

medan Socialstyrelsen har tillsyn över förmåns-

systemet och får meddela föreskrifter om bl.a.

verkställigheten av bestämmelser om rätten till

läkemedelsförmånen.

Läkemedelsförmånen finansieras med ett sär-

skilt statsbidrag som betalas till sjukvårdshu-

vudmännen och som redovisas under anslaget

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen. Kostnads-

ansvaret för läkemedelsförmånen övergick till

sjukvårdshuvudmännen den 1 januari 1998. En-

ligt en överenskommelse mellan staten och

Landstingsförbundet den 12 september 1996

skall parterna senare överenskomma om en ny

modell för statens ersättning till landstingen för

läkemedelsförmånen från och med år 2001.

Kommittén för prisreglering av läkemedel

lämnade sitt betänkande Läkemedel i priskon-

kurrens (SOU 1997:165) till Socialdepartemen-

tet i november 1997 med förslag till ett nytt sys-

tem för direkt priskontroll på produkterna inom

läkemedelsförmånen. Läkemedelsdistributions-

utredningen lämnade sitt betänkande Läkemedel

i vård och handel (SOU 1998:28) i januari 1998.

Betänkandet innehåller förslag bl.a. rörande lä-

kemedelsdistributionen och Apoteket AB:s

verksamhet. Båda dessa betänkanden har re-

missbehandlats och bereds för närvarande inom

regeringskansliet.

4.3.7 Regeringens slutsatser

Regeringen kan konstatera att utvecklingen

inom hälso- och sjukvården under 1990-talet har

varit mycket omdanande. Den har präglats av be-

sparingar och omstruktureringar inom sjukhus-

sektorn, en kraftig omfördelning från sluten vård

till öppna vårdformer och hemsjukvård liksom

stora omfördelningar av ansvaret för vården och

omsorgen av äldre och inom psykiatrin. Den

demografiska utvecklingen med en ökad andel

äldre har också spelat en viktig roll liksom den

teknologiska utvecklingen som bl.a. gjort det

möjligt att erbjuda allt äldre patienter aktiv

behandling. I den situationen har vården fått

problem med ökade väntetider. Den vårdgaranti

som regeringen och Landstingsförbundet kom

överens om för år 1997 har inte varit tillfyllest

för att komma tillrätta med dessa problem.

Enligt regeringen är det av största vikt att ar-

betet för att förbättra vårdens tillgänglighet fort-

sätter. Landstingen och kommunerna har genom

utökade statsbidrag fått förbättrade förutsätt-

ningar att korta väntetiderna inom vården samt

att komma tillrätta med de problem som i dag

finns inom äldresjukvården. I den överenskom-

melse som slöts mellan regeringen och Lands-

tingsförbundet för år 1999 om ersättningar för

insatser för att stärka patientens ställning m.m.

kom parterna överens om att dels bibehålla vård-

garantin, dels att under åren 1998 1999 göra en

kraftsamling för att förbättra tillgängligheten i

vården. Landstingen har härvidlag åtagit sig att

påtagligt minska väntetiderna både för besök och

behandling. Dessutom har regeringen och

Landstingsförbundet enats om att närmare klar-

lägga de ekonomiska, organisatoriska och prak-

tiska förutsättningarna för en behandlings-

garanti. Regeringen har mot denna bakgrund

uppdragit åt Socialstyrelsen att beskriva och

analysera förutsättningarna för och konsekven-

serna av införandet av en behandlingsgaranti

inom hälso- och sjukvården. Utgångspunkten

för arbetet skall vara en allsidig belysning av frå-

gan, som bl.a. innefattar ett ekonomiskt, organi-

satoriskt, praktiskt och medicinskt perspektiv.

Ytterligare steg har tagits för att stärka pati-

entens inflytande och delaktighet i hälso- och

sjukvården genom de förslag till förändringar i

hälso- och sjukvårdslagstiftningen som rege-

ringen förelagt riksdagen. Landstingen har också

tillförts medel för insatser inom området genom

den ovan nämnda särskilda överenskommelsen

mellan regeringen och Landstingsförbundet.

Mot denna bakgrund anser regeringen att

målen för år 1999 för hälso- och sjukvården bl.a.

skall vara att kvaliteten i hälso- och sjukvården

skall förbättras och att patientens ställning skall

stärkas.

Även om hälsoläget hos befolkningen totalt

sett har förbättrats avsevärt under en följd av år,

finns alltjämt stora skillnader mellan olika sam-

hällsgrupper. Regeringen gör mot den bakgrun-

den bedömningen att insatser för att främja folk-

hälsan och förebygga ohälsa skall ha fortsatt hög

prioritet. Regeringens mål för år 1999 är att ett

fortsatt aktivt arbete skall bedrivas för att för-

bättra folkhälsan, med särskild inriktning på de

grupper som är mest eftersatta ur hälsosynpunkt.

Åtgärder för att minska tobaksbruket skall ges

särskild prioritet.

Undersökningar visar att den andel av befolk-

ningen som uppger sig ha psykiska problem

ökar. Dessa signaler är enligt regeringens upp-

fattning oroande. Det är angeläget att åtgärder

vidtas för att förbättra den psykiska hälsan hos

befolkningen. Som nämnts i det föregående be-

reds inom regeringskansliet för närvarande Barn-

psykiatrikommitténs slutbetänkande Det gäller

livet (SOU 1998:31) respektive Tvångspsyk-

iatrikommitténs slutbetänkande Rättssäkerhet,

vårdbehov och samhällsskydd vid psykiatrisk

tvångsvård (SOU 1998:32).

Till följd av förändringen inom läkemedels-

förmånen minskade kostnaden för läkemedel

något mellan åren 1996 och 1997. Under år 1998

beräknas en viss kostnadsökning ske. Det är för

närvarande svårt att bedöma den mer långsiktiga

kostnadsutvecklingen inom läkemedelsområdet.

Det är enligt regeringens uppfattning viktigt att

ytterligare åtgärder vidtas för att förbättra och

effektivisera läkemedelsförsörjningen. Rege-

ringen avser att under år 1999 prioritera insatser

för att förbättra förutsättningarna att fortlö-

pande prognostisera kostnadsutvecklingen för

läkemedel. Flera utredningar inom läkemedels-

området har haft i uppdrag att ge förslag till för-

ändringar i läkemedelsdistribution och pris-

bildning för läkemedel. Förslagen bereds för

närvarande inom regeringskansliet.

4.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har granskat verk-

samheten, räkenskaperna och årsredovisningarna

för samtliga myndigheter inom verksamhetsom-

rådet avseende budgetåret 1997. RRV har i sin

granskning av myndigheterna inte gjort några

iakttagelser av större vikt varför samtliga myn-

digheter inom verksamhetsområdet erhållit re-

visionsberättelse utan anmärkning. Ingen myn-

dighet inom verksamhetsområdet har av RRV

tillställts en revisionsrapport med principiellt

viktiga frågor. RRV har emellertid i en särskilt

revisionspromemoria till Statens institut för psy-

kosocial miljömedicin gjort vissa uttalanden om

myndighetens ekonomiadministrativa rutiner

samt bokföringsrutiner. Denna promemoria be-

handlas närmare under anslaget A11 Institutet

för psykosocial medicin.

Den ekonomiadministrativa värdering som

RRV har utfört av samtliga statliga myndigheter

för år 1997 har beträffande myndigheterna under

verksamhetsområdet givit EA-värdet fullt till-

fredsställande för Folkhälsoinstitutet, Smitt-

skyddsinstitutet, Statens beredning för utvärde-

ring av medicinsk metodik och Läkemedels-

verket samt EA-värdet tillfredsställande för

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd och

Statens institut för psykosocial miljömedicin.

Tabell 4.2

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

A1 Sjukvårdsförmåner m.m.

15 390

1 550

1 705

1 992

1 992

1 992

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen

01

13 491

13 630

13 491

13 491

13 491

A3 Bidrag till hälso- och sjukvård

981,6

939,4

936,9

985,6

955,9

955,9

A4 Insatser mot aids

141,2

65,6

74

51,6

65,6

65,6

A5 Bidrag till WHO

38,4

33,7

34,4

34,4

34,4

34,4

A6 Bidrag till WHO-enheten för rapportering av

 läkemedelsbiverkningar

2,6

2,6

2,6

1,6

2,6

2,6

A7 Bidrag till Nordiska hälsovårdshögskolan

16,9

16,8

16,7

16,3

17,1

17,4

A8 Folkhälsoinstitutet

119,0

110,2

121

109

111,1

113,2

A9 Smittskyddsinstitutet

97,9

98,9

125,4

108,8

109,7

111,4

A10 Institutet för psykosocial medicin

10,3

10,9

11,1

11,1

11,3

11,5

A11 Statens beredning för utvärdering av

 medicinsk metodik

23,2

15,5

20

33,9

34,5

35,1

A12 Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd

20,9

22,9

21,7

22,4

22,8

23,2

Totalt för utgiftsområde Hälso- och sjukvård

16 8722

16 3872

16 7282

16 858

16 848

16 853

1 Ingick i A1 Sjukvårdsförmåner m.m.

2 Inkl. Ersättning till Spri 29,7

4.5 Förslag till regeländringar

Tandvårdsförsäkringen

Regeringens förslag: Ordet odontologisk fa-

kultet byts i 2 kap. 3 § lagen (1962:381) om all-

män försäkring (AFL) ut mot högskola där

odontologisk utbildning och forskning bedrivs.

Skälen för regeringens förslag: I 2 kap. 3 § AFL

anges bl.a. att ersättning från försäkringen skall

lämnas för tandvård som ges vid odontologisk

fakultet. Begreppet fakultet skall efter en ändring

i högskolelagen (1992:1434) inte längre användas

(se SFS 1997:797) efter den 1 januari 1999 utan

bytas ut mot vetenskapsområde. Begreppet

odontologisk fakultet behöver därför bytas ut i

2 kap. 3 § AFL för att anpassa lagstiftningen till

den nya organisationen vid högskolorna.

Avsikten med nuvarande lagstiftning är att

tandvård som ges vid en högskola eller ett uni-

versitet där odontologisk utbildning och forsk-

ning bedrivs skall omfattas av tandvårdsförsäk-

ringen. Regeringen föreslår därför att begreppet

odontologisk fakultet byts ut mot det i rutan an-

givna begreppet. Förslaget innebär inte någon

ändring i sak.

Apoteket AB

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas

att träffa avtal med Apoteket AB (publ) om bo-

lagets fortsatta verksamhet i enlighet med de

riktlinjer som riksdagen tidigare ställt sig bakom.

Regeringen har bemyndigats (prop. 1996/97:27

bet. 1996/97:SoU5, rskr. 1996/97:58) att för åren

1997 och 1998 träffa överenskommelse med

Apoteket AB om bolagets verksamhet. Frågan

om den framtida läkemedelsdistributionen har

utretts av Läkemedelsdistributionsutredningen,

som lämnat betänkandet Läkemedel i vård och

handel (SOU 1998:28) till regeringen i januari i

år.

Utredarens förslag bereds för närvarande

inom regeringskansliet och eventuella föränd-

ringar med anledning av utredarens förslag kan

därför inte genomföras i år. I avvaktan på att be-

handlingen av utredningens förslag kan slutföras

måste sålunda avtal om verksamheten träffas för

tiden efter den 31 december 1998, då nu gällande

avtal löper ut. Regeringen föreslås därför få riks-

dagens bemyndigande att, i enlighet med de rikt-

linjer som riksdagen tidigare ställt sig bakom

(prop. 1996/97:27, bet. 1996/97:SoU5, rskr.

1996/97:58), träffa avtal med Apoteket AB om

bolagets fortsatta verksamhet.

4.6 Anslag

A1 Sjukvårdsförmåner m.m.

Tabell 4.3 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

15 390 415

1

Anslags-

sparande

 8422

1998

Anslag

1 550 000

Utgifts-

prognos

1 705 000

1999

Förslag

1 992 000

2000

Beräknat

1 992 000

2001

Beräknat

1 992 000

1 Inkluderar även läkemedelsförmånen

2 Avser 10 % av överskridande av 1997 års anslag A1 Sjukvårdsförmåner m.m.

Anslaget omfattar under år 1998 vuxentandvård

(tandvårdsförsäkringen), finansieringen av Han-

dikappinstitutet, utgifter för sjukvårdsförmåner i

vissa internationella förhållanden samt kostna-

derna för viss sjukhusvård. T.o.m. år 1997 om-

fattade anslaget även utgifterna för läkemedels-

förmånen vilka fr.o.m. år 1998 finansieras genom

ett särskilt statsbidrag och redovisas under ett

särskilt anslag, anslaget A2 Bidrag för läke-

medelsförmånen, under detta utgiftsområde.

Från och med år 1999 kommer två för-

ändringar att påverka nivån på utgifterna under

anslaget. Dels tillförs medel för att möjliggöra

införandet av ett reformerat tandvårdsstöd, dels

upphör finansieringen av Handikappinstitutet

genom sjukförsäkringen. En konsekvens av

tandvårdsreformen är att en del av utgiftsramen

för tandvård förs över till landstingen. Samman-

taget innebär förändringarna en höjning av

utgifterna för anslaget i förhållande till vad som

tidigare beräknats.

Ovanstående innebär att regeringen fr.o.m. år

1999 beräknar utgifter för två ändamål under

anslaget; ersättningar till sjukvårdshuvudmännen

samt tandvårdsersättning. De beräknade ut-

gifterna i miljoner kronor för dessa ändamål åren

1998 2001 framgår av följande tabell.

Tabell 4.4 Fördelning på ändamål

Miljoner kronor

Ändamål/år

1998

1999

2000

2001

Ersättningar till sjuk-

vårdshuvudmännen

150

505

505

505

Tandvårdsersättning

1 400

1 487

1 487

1 487

Totalt

1 550

1 992

1 992

1 992

Den 1 januari 1997 infördes ett nytt förmåns-

system för läkemedel vilket synes ha haft avsedd

effekt i fråga om att begränsa kostnadsutveck-

lingen för läkemedelsförmånen. Sedan den 1 au-

gusti 1997 omfattas inte längre receptfria läke-

medel med vissa undantag av läkemedelsför-

månen.

Den 1 oktober 1997 höjdes självrisken för en

behandlingsperiod i tandvårdsförsäkringen från

700 till 1 300 kronor. Som en följd härav inträf-

fade under hösten 1997 en påtaglig uppgång i ut-

gifterna för tandvård. Denna ökning har bl.a.

till följd av övergångsbestämmelserna kopplade

till denna höjning påverkat utgifterna även

under första halvåret 1998. Om denna utveckling

fortsätter andra halvåret kommer anslagsposten

för tandvårdsersättning att överskridas.

Anslagsposten ersättning till sjukvårdshuvud-

männen överskreds under år 1997. Orsaken här-

till var lägre avgiftsintäkter än vad som tidigare

beräknats i fråga om sjukhusvård för pensionärer

samt obalans i betalningsströmmarna vad gäller

kostnaderna för vissa sjukvårdsförmåner i

internationella förhållanden.

Från och med år 1998 har sjukvårds-

huvudmännen övertagit administrationen av

dessa sjukhus-vårdsavgifter från socialförsäk-

ringsadministrationen. Omläggningen innebär

att huvudmännen själva debiterar och uppbär

avgifterna och att några pensionsavdrag för

sjukhusvård inte längre tillförs anslaget med

undantag för avdragen avseende de sista två

månaderna år 1997, vilka tillfördes anslaget i

början av år 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Ersättningar till sjukvårdshuvudmännen

Enligt gällande ordning regleras både sjukförsäk-

ringens utgifter och intäkter för sjukvårdsförmå-

ner i internationella förhållanden gentemot annat

land (föranledda av i huvudsak EES-avtalet och

EU-medlemsskapet) slutgiltigt först flera år efter

det att de uppkommit. Det är därför svårt att be-

räkna den årliga storleken av dessa utgifter och

fluktuationerna mellan åren kan bli betydande.

Frågan om Handikappinstitutets verksam-

hetsinriktning, organisation och finansiering har

varit föremål för översyn. Den 1 januari 1999

sker en ombildning av verksamheten till en ideell

förening i vilken staten, Landstingsförbundet

och Svenska Kommunförbundet är medlemmar

(prop. 1997/98:57, bet. 1997/98:SoU19, rskr.

1997/98:223). Samtidigt ändras namnet till

Hjälpmedelsinstitutet och finansieringen av in-

stitutet sker fr.o.m. år 1999 efter beslut av riks-

dagen inte längre genom sjukförsäkringen utan

via ett särskilt statsbidrag som anvisas under an-

slaget A3 Bidrag till hälso- och sjukvård.

Läkemedelsförmånen

Resultatinformationen för läkemedelsförmånen

redovisas under anslaget A2 Bidrag för läkeme-

delsförmånen.

Tandvård

I regeringens ekonomiska vårproposition för år

1997 aviserade regeringen sina planer på att se-

nare förelägga riksdagen förslag om ett förändrat

ersättningssystem för vuxentandvård med

ikraftträdande den 1 januari 1999. Tandvårds-

stödet skulle därigenom få en ändrad inriktning.

Härmed avsågs att dels införa ett bättre ekono-

miskt stöd till personer som till följd av sjukdom

eller funktionshinder har särskilda tandvårds-

behov, dels ge övriga vuxna patienter ett ekono-

miskt stöd med en mer tandhälsoinriktad ut-

formning än det nuvarande. En särskild utredare

tillkallades efter sommaren 1997 med uppgift att

före utgången av året lämna förslag om en ny in-

riktning på tandvårdsförsäkringen fr.o.m. år

1999. Avsikten var att efter remissbehandling av

förslaget förelägga riksdagen en proposition som

kunde behandlas under våren 1998.

I januari 1998 avlämnades betänkandet Tänder

hela livet nytt ersättningssystem för vuxen-

tandvård (SOU 1998:2) vilket efter remissbe-

handling lades till grund för regeringens propo-

sition Reformerat tandvårdsstöd (1997/98:112).

Propositionen byggde i stort på utredningsbe-

tänkandet med den viktiga skillnaden att rege-

ringen förklarade sig beredd att tillskjuta ytter-

ligare 500 miljoner kronor, varigenom utgifts-

ramen för vuxentandvård år 1999 skulle uppgå

till 1 900 miljoner kronor. Avsikten med detta

tillskott var att möjliggöra införandet av ett

särskilt skydd mot höga behandlingskostnader

för främst protetik.

Riksdagen har godkänt propositionen (bet.

1997/98:SoU25, rskr. 1997/98:289) och det nya

stödet som träder i kraft den 1 januari 1999

innebär en markant omläggning av samhällets

stöd för vuxentandvård. Det reformerade tand-

vårdsstödet inriktas på att ge alla vuxna ett eko-

nomiskt stöd för den vardagliga hälsofrämjande

tandvården genom s.k. bastandvård. En annan

del av stödet riktas till vissa äldre personer samt

till andra personer som till följd av sjukdom eller

funktionshinder har särskilda tandvårdsbehov.

Ett tredje område som skall rymmas inom ut-

giftsramen är ett särskilt högkostnadsskydd för

mer kostnadskrävande behandlingar med prote-

tik och tandreglering. Omläggningen innebär

också att vissa delar av stödet till äldre, sjuka och

funktionshindrade kommer att administreras av

landstingen. Av utgiftsramen för vuxentandvård

om 1 900 miljoner kronor beräknas därför en

mindre del komma att överföras till landstingen

för deras nya åtaganden. En överenskommelse

mellan staten och landstingen om denna över-

föring beräknas kunna träffas inom kort.

Inom ramen för denna reformering av tand-

vårdsstödet görs också en satsning på bättre

uppföljning och utvärdering av vuxentandvården.

Som ett led i denna satsning får Statens bered-

ning för utvärdering av medicinsk metodik

(SBU) fr.o.m. år 1999 utökade resurser med sju

miljoner kronor för att utvärdera metoder på

tandvårdsområdet. Dessa sju miljoner kronor tas

från utgiftsramen för tandvårdsstödet och före-

slås tillföras anslaget A11 Statens beredning för

utvärdering av medicinsk metodik. Vidare skall

sammanlagt 13 miljoner kronor per år fr.o.m. år

1999 avsättas för ekonomiskt stöd till

kompetenscentrer för sällsynta medicinska och

odontologiska tillstånd. Dessa medel föreslås

anvisas under detta anslag och disponeras av So-

cialstyrelsen. Av dessa medel skall fr.o.m. år 1999

sammanlagt åtta miljoner kronor per år utbetalas

till vissa befintliga kompetenscentrer. Riksdagen

uttalade vid behandlingen av propositionen om

reformerat tandvårdsstöd att behovet av ett

ytterligare kompetenscentrum rörande dentala

material bör övervägas. Regeringen avser att

uppdra åt Socialstyrelsen att utreda frågan.

Vidare behöver vissa medel troligen avsättas för

information om det reformerade

tandvårdsstödet. Regeringen gör bedömningen

att Socialstyrelsen inte kommer att behöva

disponera samtliga de resterande fem miljoner

kronor som avsatts till kompetenscentrer under

år 1999 för detta uppdrag. Regeringen anser att

eventuellt överskjutande medel skall få användas

av Socialstyrelsen för andra insatser inom

myndighetens ansvarsområde under år 1999.

Slutsatser

Anslaget Sjukvårdsförmåner m.m. avser fr.o.m.

år 1999 två ändamål; ersättningar till sjuk-

vårdshuvudmännen och tandvårdsersättning.

Genom att riksdagen godkänt propositionen om

reformerat tandvårdsstöd, har den även ställt sig

bakom att utgiftsramen höjs från 1 400 till 1 900

miljoner kronor för år 1999 för att möjliggöra

införandet av detta, inklusive en satsning på för-

bättrad uppföljning och utvärdering av tandvår-

den.

När det gäller utgiftsutvecklingen under år

1998 finns en risk för ett överskridande av

anslagsbeloppet, och därmed ett utnyttjande av

anslagskrediten. Detta beror dels på den ökade

efterfrågan på tandvård som skedde i slutet av år

1997 i och med att självrisken höjdes, dels på att

en efterfrågeökning inte kan uteslutas under

slutet av detta år vad gäller mer kostnads-

krävande behandlingar till följd av införandet av

det reformerade tandvårdsstödet. Prognosen är

dock mycket osäker och regeringen kommer att

noga följa utvecklingen.

Den ersättning som lämnas till landstingen för

de nya åtagandena i fråga om vuxentandvård för

vissa patientgrupper kommer att redovisas under

anslagsposten ersättningar till sjukvårdshuvud-

männen. Vidare påverkas denna anslagspost av

ombildningen av Handikappinstitutet till den

ideella föreningen Hjälpmedelsinstitutet och den

ändrade finansieringen av detta samt av att in-

täkter för pensionärers sjukhusvård i form av

avdrag på utbetalda pensioner inte längre tillförs

anslagsposten. En osäkerhetsfaktor som bör

nämnas vid beräkningen av utgifterna är svårig-

heten att närmare förutse kostnader och intäkter

för sjukvårdsförmåner i internationella förhål-

landen med hänsyn till regelsystemets utform-

ning och de eftersläpningar i betalningsström-

marna som följer av detta.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 1 992 000 000 kronor anvisas under

anslaget A1 Sjukvårdsförmåner m.m. för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

1 992 000 000 kronor vardera året.

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen

Tabell 4.5 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

0

Anslags-

sparande

 7 5741

1998

Anslag

13 491 000

Utgifts-

prognos

13 630 000

1999

Förslag

13 491 000

2000

Beräknat

13 491 000

2001

Beräknat

13 491 000

1 Avser 90 % av överskridande av 1997 års anslag A1 Sjukvårdsförmåner m.m.

Från detta anslag utbetalas fr.o.m. år 1998 stats-

bidrag till sjukvårdshuvudmännen till följd av det

förändrade kostnadsansvaret för läkemedelsför-

månen. På grund av en viss eftersläpning i syste-

met med läkemedelsförmånen utbetalas från an-

slaget under år 1999 ersättning till sjukvårds-

huvudmännen dels för kostnaderna för läke-

medelsförmånen under månaderna november

och december år 1998, dels för kostnaderna för

läkemedelsförmånen under månaderna januari

t.o.m. oktober år 1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Kostnaderna för läkemedelsförmånen har under

de första åtta månaderna år 1998 ökat med 13

procent jämfört med samma period år 1997. Om

hänsyn tas till överförandet av kostnadsansvaret

för förbrukningsartiklar vid inkontinens (kost-

naderna för förbrukningsartiklar vid inkon-

tinens ingick fram t.o.m. år 1997 i detta anslag,

men har fr.o.m. år 1998 överförts till de generella

statsbidragen till landsting respektive kommu-

ner) var denna ökning 26 procent. Den viktigaste

orsaken till kostnadsökningen är att kostnaderna

för läkemedelsförmånen år 1997 var relativt låga,

beroende på att den hamstring av läkemedel som

skedde i slutet av år 1996 ledde till en lägre efter-

frågan på läkemedel under år 1997. Således

minskade kostnaderna för läkemedelsförmånen

år 1997 med 16 procent jämfört med år 1996.

För år 1998 beräknas utgifterna under anslaget,

bl.a. till följd av till sjukvårdshuvudmännen ut-

betalad vinstdelning om 584 miljoner kronor

avseende år 1997, att uppgå till 13 630 miljoner

kronor.

De ekonomiska villkoren för läkemedelsför-

månen regleras årligen i en överenskommelse

mellan staten och Landstingsförbundet. Över-

enskommelsen innebär att staten via detta anslag

lämnar ersättning till sjukvårdshuvudmännen för

läkemedelsförmånen med ett fast månatligt be-

lopp (en tolftedel per månad av den beräknade

kostnaden enligt överenskommelsen) som

utbetalas två månader i efterhand. För år 1998

uppgår den beräknade kostnaden enligt

överenskommelsen till 12,7 miljarder kronor.

Den årliga överenskommelsen bygger på den

principöverenskommelse som staten och Lands-

tingsförbundet träffade hösten 1996 om finansie-

ringsprincipens tillämpning m.m. i samband med

landstingens övertagande av kostnadsansvaret

för läkemedelsförmånen den 1 januari 1998.

Enligt denna skall ett system för vinst- och

förlustdelning tillämpas vad gäller avvikelsen

mellan den beräknade kostnaden enligt den år-

liga överenskommelsen och den faktiska kostna-

den för läkemedelsförmånen, exklusive special-

livsmedel. Systemet med vinst- och förlust-

delning innebär för år 1998 att det belopp

varmed den faktiska kostnaden för läkemedels-

förmånen underskrider den beräknade kostna-

den enligt överenskommelsen delas mellan staten

och landstingen i proportionerna 50 procent till

staten och 50 procent till landstingen. På mot-

svarande sätt delas ett eventuellt kostnadsöver-

skridande så att staten svarar för 90 procent och

landstingen för 10 procent av överskridandet.

Landstingens ekonomiska åtagande begränsas

dock till att omfatta högst 50 miljoner kronor.

Ett under- respektive ett överskridande av den

beräknade kostnaden enligt överenskommelsen

för år 1998 kommer att få betydelse för utgif-

terna under detta anslag för år 1999. Anled-

ningen till detta är att vinst- eller förlustdel-

ningen för läkemedelsförmånen för år 1998 skall

regleras mot detta anslag och genomföras senast

den 30 juni 1999.

I avvaktan på utfall av förhandling mellan

staten och landstingen om kostnaderna för

läkemedelsförmånen år 1999 budgeteras anslaget

för åren 1999 2001 till vardera 13 491 000 000

kronor, vilket motsvarar nominellt oförändrat

belopp jämfört med år 1998.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 13 491 000 000 kronor anvisas under

anslaget A2 Bidrag för läkemedelsförmånen för

år 1999. För åren 2000 och 2001 beräknas ansla-

get till 13 491 000 000 kronor vardera året.

A3 Bidrag till hälso- och sjukvård

Tabell 4.6 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

981 640

1998

Anslag

939 424

Utgifts-

prognos

936 924

1999

Förslag

985 626

1

2000

Beräknat

955 926

2001

Beräknat

955 926

1 Ändrad redovisningsprincip fr.o.m. år 1999. Anslaget inkluderar även

ersättning till

Spri och Hjälpmedelsinstitutet

Från anslaget utbetalas statsbidrag till lands-

tingen (och motsvarande) i enlighet med de år-

liga överenskommelser som träffas mellan rege-

ringen och Landstingsförbundet om vissa ersätt-

ningar. Bidragets användningsområden m.m.

finns angivna i förordningen (1984:908) om vissa

statsbidrag och försäkringsersättningar för sjuk-

vård m.m.

Vidare betalas från anslaget ersättningar för

vissa kostnader och förluster som uppkommit på

grund av myndighetsingripanden för att för-

hindra smittsam sjukdom. Vissa kostnader enligt

smittskyddsförordningen (1989:301) betalas

också från detta anslag, liksom även kostnader

för patientförsäkring och vissa skadeersättningar.

En jämförelse mellan anslag och utfall för år

1997 visar ett överskott för anslaget om drygt 1,5

miljoner kronor. Överskottet bestod

huvudsakligen av minskade kostnader för

patientförsäkring och vissa skadeersättningar.

Från och med budgetåret 1999 ingår också

den statliga ersättningen till

Hjälpmedelsinstitutet och Hälso- och

sjukvårdens utvecklingsinstitut (Spri) i anslaget.

Dessa ersättningar har i budgetpropositionen för

år 1998 redovisats under anslaget A1

Sjukvårdsförmåner m.m. respektive anslaget A5

Ersättning till Spri.

Frågan om Handikappinstitutets verksam-

hetsinriktning, organisation och finansiering har

varit föremål för översyn. Den 1 januari 1999

sker en ombildning av verksamheten till en ideell

förening i vilken staten, Landstingsförbundet

och Svenska Kommunförbundet är medlemmar.

Samtidigt ändras namnet till Hjälpmedelsinsti-

tutet.

Spri är en allmännyttig ideell förening som har

bildats av staten och Landstingsförbundet. Nu-

varande finansieringsavtal avser perioden 1996

1999. Spri skall bidra till att uppfylla målen för

utgiftsområdet genom att bedriva ett långsiktigt

och kvalificerat utvecklingsarbete inriktat mot

aktuella problemområden. Tyngdpunkten skall

ligga inom områdena hälsoekonomi, kvalitetsut-

veckling, informationsteknik och informations-

försörjning.

Enligt finansieringsavtalet tillskjuter staten

och Landstingsförbundet vardera 29,7 miljoner

kronor för vart och ett av åren 1996 1999. Slut-

ligt beslut om bidragsbelopp skall dock fattas för

ett år i taget av respektive part.

Regeringens överväganden

Resultatinformation avseende överenskommelsen

mellan staten och landstingen för år 1997

Av redovisningar från Socialstyrelsen, Lands-

tingsförbundet, Läkemedelsverket och Statens

beredning för utvärdering av medicinsk metodik

(SBU) framgår att medlen inom ramen för över-

enskommelsen mellan staten och landstingen för

år 1997 har använts för att uppnå de målsätt-

ningar som angavs i överenskommelsen, nämli-

gen att stimulera verksamhet inom följande om-

råden: god tillgänglighet i vården, patientens

möjlighet till delaktighet, kunskapsbaserad hälso-

och sjukvård, verksamhetsutveckling samt

informationsförsörjning.

Av redovisningarna framgår bl.a. att utveck-

ling av informationssystem för att följa vårdpro-

cessens tidsförlopp och vårdens tillgänglighet

pågår på flera håll i landet. Landstingen har an-

slutit sig till InfoMedicaprojektet. Under året

påbörjades vidare arbete med att ta fram metoder

för ständigt förbättringsarbete som fokuserar på

processer och resultat som leder till ökad pa-

tienttillfredsställelse. Under år 1997 har ett tret-

tiotal State of the Art dokument inklusive pa-

tientinformation tagits fram och huvudsakligen

spridits via Socialstyrelsens hemsida på internet.

Arbetet med att stödja läkemedelskommittéerna

har inletts. En intensiv satsning på förbättrad

informationsspridning och genomförande av

SBU:s utvärderingar har också genomförts.

Överenskommelsen mellan staten och landstingen

för år 1998

Den 18 december 1997 överlämnade regeringen

en skrivelse med redogörelse för överenskom-

melsen om vissa ersättningar till sjukvårds-

huvudmännen m.m. för år 1998 till riksdagen

(skr. 1997/98:51).

Ramen för det totala belopp som omfattas av

överenskommelsen uppgår år 1998 till 1 217

miljoner kronor varav 931 miljoner kronor utgår

från detta anslag och 286 miljoner kronor från

sjukförsäkringen. Detta är 48 miljoner kronor

mer än ramen för överenskommelsen för år

1997. Anledningen till detta är främst att ersätt-

ningen till landstingen för administration av er-

sättningar till privata vårdgivare tidigare legat

utanför överenskommelsen men fr.o.m. år 1998

inordnats i densamma.

Liksom år 1997 skall huvuddelen av medlen år

1998 användas för att stimulera utvecklingen av

metoder för att följa upp, utvärdera och bedöma

sjukvårdens effekter inom tre huvudområden; en

kunskapsbaserad hälso- och sjukvård, verksam-

hetsutveckling och informationsförsörjning.

Överenskommelsen mellan staten och landstingen

för år 1999

Den 30 april 1998 godkände regeringen överens-

kommelsen mellan staten och landstingen om

ersättningar år 1999 för insatser för att stärka pa-

tientens ställning m.m. som tidigare hade träffats

mellan företrädare för regeringen och Lands-

tingsförbundet. Regeringen har överlämnat pro-

positionen om patientens ställning (prop.

1997/98:189) till riksdagen. Propositionen inne-

håller en redogörelse för överenskommelsen

mellan staten och landstingen om ersättningar år

1999 för insatser för att stärka patientens ställ-

ning m.m.

Ramen för det totala belopp som omfattas av

överenskommelsen för år 1999 uppgår till 1 182

miljoner kronor varav 947 miljoner kronor utgår

från detta anslag och 235 miljoner kronor från

sjukförsäkringen. Detta är 35 miljoner kronor

mindre än ramen för överenskommelsen för år

1998. Anledningen till minskningen är att en del

verksamheter som har finansierats via anslaget

inom ramen för överenskommelsen mellan sta-

ten och landstingen fr.o.m. år 1999 föreslås or-

ganiseras och finansieras på annat sätt. Det gäller

vissa insatser som utförs av Statens beredning för

utvärdering av medicinsk metodik (SBU) samt

vissa verksamheter som utförs av Socialstyrelsen.

Från och med år 1999 föreslås därför 24 miljoner

kronor överföras till anslaget C1 Socialstyrelsen

och 11 miljoner kronor till anslaget A11 Statens

beredning för utvärdering av medicinsk metodik.

Huvuddelen av medlen skall enligt överens-

kommelsen användas för att ytterligare stärka

patientens ställning inom svensk hälso- och sjuk-

vård. Det skall bl.a. ske genom att öka vårdens

tillgänglighet och patienternas inflytande och

delaktighet. Denna inriktning skall gälla under

två år. Däremot regleras den ekonomiska om-

fattningen av överenskommelsen för ett år i ta-

get. Parterna kom vidare överens om att närmare

klarlägga de ekonomiska, organisatoriska och

praktiska förutsättningarna för en behandlings-

garanti. Regeringen har den 25 juni 1998 uppdra-

git åt Socialstyrelsen att beskriva och analysera

förutsättningarna för och konsekvenserna av

införandet av en behandlingsgaranti inom hälso-

och sjukvården.

Mot bakgrund av att det i dag saknas tillförlit-

liga system för att följa tillgängligheten inom

hälso- och sjukvården läggs i överenskommelsen

särskild vikt vid denna fråga. Det är angeläget att

fortsätta att utveckla och introducera system för

att på ett jämförbart sätt i hela landet kunna re-

dovisa väntetider och köer i den elektiva vården.

Även tillgängligheten i den akuta sjukvården

måste kunna följas liksom hur prioriteringar

inom vården utvecklas. Det är vidare angeläget

att utveckla redovisningen av vårdens resultat. I

överenskommelserna för år 1998 och 1999 har

dessutom avsatts medel för oberoende uppfölj-

ning av överenskommelsens olika delar.

Inom Kommittén (S 1994:02) om hälso- och

sjukvårdens finansiering och organisation (HSU

2000) pågår för närvarande arbetet med kom-

mitténs slutbetänkande vilket bl.a. kommer att

behandla frågan om statlig styrning inom hälso-

och sjukvårdsområdet. Enligt vad regeringen har

erfarit har en särskild studie gjorts av bl.a. stats-

bidragen till landstingen i enlighet med de årliga

överenskommelser som träffas mellan regeringen

och Landstingsförbundet om vissa ersättningar.

Studien kommer bl.a. att bilda en bakgrund för

kommitténs ställningstaganden. Kommittén

skall avsluta sitt arbete senast den 1 mars 1999.

Resultatinformation avseende Spri

Av Spris årsredovisning för år 1997 framgår att

institutet under året bedrivit projekt i enlighet

med den inriktning som anges i finansieringsav-

talet. I enlighet med finansieringsavtalet har

också en utvärdering av Spris verksamhet 1996

1997 Utvärdering för utveckling (Spri rapport

471) överlämnats till Socialdepartementet och

Landstingsförbundet. Utvärderingen skall utgöra

underlag inför ett ställningstagande till Spris

verksamhet efter år 1999. Av utvärderingsrap-

porten framgår bl.a. att bedömarna anser att Spri

målmedvetet har arbetat i den riktning som an-

ges i avtal, stadgar och styrelsedirektiv. Spri har

tagit fasta på flera synpunkter som framkommit

vid tidigare utvärderingar. Planeringen av arbetet

har vidare stramats upp på ett positivt sätt. Ex-

terna kontakter och nätverksdeltagande förefal-

ler ha berikat verksamheten. Vidare konstaterar

bedömarna att det föreligger en bristfällig sam-

verkan och samordning på nationell nivå i många

frågor som berör svensk hälso- och sjukvård.

Spri överlämnade i februari 1998 en framställ-

ning om ersättning för åren 1999 2001. Utöver

de medel som framgår av finansieringsöverens-

kommelsen hemställer Spri om ytterligare 5

miljoner kronor år 1999 för särskilda insatser

inom informationsteknologiområdet. Institutet

hemställer vidare om att få förlänga sin plane-

ringsperiod t.o.m. år 2001 samt att regeringen

tydliggör regelverket för utbetalning av kompen-

sation för expeditionskostnader i samband med

fjärrlån.

Landstingsförbundet har givit en särskild ut-

redare i uppdrag att utreda Landstingsförbundets

framtida engagemang i Spri. Uppdraget, som

skall genomföras i samråd med regeringen, skall

redovisas före utgången av oktober 1998.

Slutsatser

Överenskommelsen mellan staten och lands-

tingen om ersättningar år 1999 för insatser för att

stärka patientens ställning m.m. blir giltig under

förutsättning av riksdagens godkännande av me-

del under detta anslag.

Det arbete som bedrivits inom Spri överens-

stämmer enligt regeringen väl med det gällande

finansieringsavtalet och den inriktning vad avser

Spris verksamhet som har godkänts av riksdagen

med anledning av propositionen om Spris fort-

satta verksamhet (prop. 1995/96:99 bet.

1995/96:SoU9, rskr. 1995/96:196). Vad avser

förlängningen av finansieringsavtalet är rege-

ringen, med nuvarande underlag, inte beredd att

ta ställning till detta. Mot bakgrund av Lands-

tingsförbundets utredning kan förändringar av

ersättningen till Spri komma att aktualiseras.

Regeringens förslag till anslag för år 1999 in-

nebär en ökning med drygt 46 miljoner kronor

jämfört med år 1998. Anledningen till ökningen

är dels att 51 miljoner kronor i enlighet med

propositionen Ombildning av Handikapp-

institutet (prop. 1997/98:57, bet. 1997/98:SoU19,

rskr 1997/98:223) och som avser bidrag inom

hjälpmedelsområdet tillförts anslaget från an-

slaget A1 Sjukvårdsförmåner m.m. (av det

nämnda beloppet avser 45,5 miljoner kronor

bidrag till institutet), dels att den statliga er-

sättningen till Spri fr.o.m. år 1999 ingår i

anslaget. Som en följd av pensionsreformen

uppräknas även ersättningen till smittbärare med

ca 500 000 kronor. Samtidigt föreslås, som ovan

nämnts, att 35 miljoner kronor som tidigare

anvisats under anslaget fr.o.m. år 1999 överförs

till anslaget C1 Socialstyrelsen (24 miljoner

kronor) respektive anslaget A11 Statens

beredning för utvärdering av medicinsk metodik

(11 miljoner kronor).

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 985 626 000 kronor anvisas under an-

slaget A3 Bidrag till hälso- och sjukvård för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till 955 926 000 kronor vardera året.

A4 Insatser mot aids

Tabell 4.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

141 225

Anslags-

sparande

9 662

1998

Anslag

65 622

Utgifts-

prognos

74 000

1999

Förslag

51 622

2000

Beräknat

65 622

2001

Beräknat

65 622

Anslaget avser särskilda insatser för att före-

bygga spridning av hiv/aids. Medlen skall an-

vändas till information och kunskapssprid-

ning, stöd till psykosocialt arbete och till

utvecklingsarbete. Från anslaget utbetalades

ett extra bidrag till kommuner och landsting i

storstadsregionerna fram t.o.m. år 1997. En

jämförelse mellan anslag och utfall för år 1997

visar på ett överskott om knappt 9,7 miljoner

kronor vilket också motsvarar det ackumulerade

anslagssparandet vid utgången av år 1997. Ut-

giftsprognosen för år 1998 beräknas till 74

miljoner kronor och det ackumulerade anslags-

sparandet beräknas uppgå till knappt 1,3 miljoner

kronor vid utgången av år 1998. Under år 1999

avses medel för hiv/aids-förebyggande

verksamhet även utgå från anslaget A2 Bidrag

till särskilda insatser i kommuner och

landsting under utgiftsområde 25 Allmänna

bidrag till kommuner.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

De hiv-preventiva arbetet har varit framgångs-

rikt. Sverige har förblivit ett land med låg före-

komst av hiv-infektion trots ett omfattande

resande och invandring från länder med hög

förekomst av hiv/aids. Årligen upptäcks ca 250

personer med hiv-diagnos. Sedan år 1995 har

antalet nya anmälda aidsfall minskat i Sverige.

Största förändringen skedde bland homosexuellt

smittade män, med en minskning på 61 procent.

Bland heterosexuellt smittade har ingen

motsvarade minskning skett under perioden. I

den heterosexuellt smittade gruppen har det

stora flertalet smittats utomlands. Minskningen

av antalet anmälda aidsfall kan delvis förklaras av

att de så kallade bromsmedicinerna började an-

vändas under år 1996.

Av avgörande betydelse för hur det preventiva

arbetet lyckas är en väl fungerande verksamhet

inom kommuner, landsting och frivilligorganisa-

tioner samt en god samverkan mellan dessa.

Folkhälsoinstitutet har ett nära samarbete med

olika frivilligorganisationer vad gäller hiv/aids-

frågor och lämnar ekonomiskt stöd till dessa.

Det största ekonomiska stödet lämnas till Noaks

Ark Röda korset, RFSL och RFSU. En utvärde-

ring av dessa organisationer visar att de har en

specifik och ändamålsenlig målgruppsinriktning.

Organisationerna har framgångsrikt engagerat

medlemmar och aktivister och skapat en social

rörelse kring sexualupplysning och preventions-

arbete.

Ekonomiskt stöd ges också direkt till de hiv-

smittades frivilligorganisationer på riksnivå. De

rikstäckande invandrarorganisationerna sam-

arbetar direkt med Folkhälsoinstitutet och spelar

en aktiv roll i vissa projekt.

En utvärdering av det så kallade extra bidraget

främst till storstäderna redovisades för riksdagen

i budgetpropositionen för år 1997. Utvärde-

ringen visade att det bedrivs ett mångfacetterat

och avancerat arbete som bygger på genomarbe-

tade handlingsprogram i de stora städerna.

Slutsatser

Det hiv-preventiva arbetet har varit mycket

framgångsrikt och bör enligt regeringen få fort-

satt hög prioritet. Den inriktning som angavs i

budgetpropositionen för år 1998 ligger fast;

- insatserna bör genomföras inom ramen för

sammanhållna handlingsprogram,

- insatserna bör i ökad utsträckning riktas

mot de grupper som löper störst risk att

smittas med hiv/aids,

- samarbetet mellan olika aktörer behöver

fördjupas,

- stödet till frivilligorganisationer bör priori-

teras och deras kompetens tillvaratas och

utvecklas samt

- insatserna skall fortlöpande följas upp och

utvärderas.

Till förebyggande hiv/aids-verksamhet i stor-

stadsområdena fördelades för år 1998

90 miljoner kronor från det under utgiftsområde

25 Allmänna bidrag till kommuner uppförda

anslaget A2 Bidrag för särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting. Syftet var att under-

lätta avvecklingen av en del av det tidigare

specialdestinerade bidraget och att värna den

verksamhet som byggts upp i samarbete mellan

kommuner, landsting och frivilliga orga-

nisationer. Regeringens avsikt är att även för år

1999 värna om de verksamheter som byggts upp

och medel avses utbetalas från anslaget A2 under

utgiftsområde 25. En överföring från A4-an-

slaget bör engångsvis göras med 14 miljoner

kronor till anslaget A2 under utgiftsområde 25.

Bidraget skall användas för hiv/aids-

förebyggande arbete i storstäderna.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 51 622 000 kronor anvisas under an-

slaget A4 Insatser mot aids för år 1999. För åren

2000 och 2001 beräknas anslaget till 65 622 000

kronor vardera året.

A5 Bidrag till WHO

Tabell 4.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

38 365

Anslags-

sparande

735

1998

Anslag

33 697

Utgifts-

prognos

34 432

1999

Förslag

34 371

2000

Beräknat

34 371

2001

Beräknat

34 371

Utgiften som belastar anslaget är Sveriges med-

lemsavgift till Världshälsoorganisationens

(WHO) reguljära verksamhet. Avgiftens storlek

bestäms av den tvåårsbudget som WHO:s

beslutande församling antar. Avgiften för re-

spektive verksamhetsår skall enligt WHO:s reg-

ler ha betalats in vid årets början. Budgeten för

perioden 1998 1999 antogs i maj 1997. Avgiften

för verksamhetsåret 1999 uppgår till 4 172 550

USD. Avgiften har reducerats i förhållande till

WHO:s ursprungliga avgiftsavisering för

år 1999, vilken uppgick till 4 944 560 USD. Detta

beror på beslut av Världshälsoförsamlingen år

1998 om ändringar i bidragsskalan och att viss

finansiering av budgeten skulle ske med

tillgängliga fonderade medel samt att avdrag har

gjorts för den rabatt som utgår till länder som

har betalat medlemsavgiften på föreskrivet sätt.

För år 1998 kan utgiften beräknas till ca

34,4 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Samarbetet med WHO utgör en viktig del av

den internationella verksamheten inom hälso-

och sjukvården. Sverige har aktivt verkat för re-

former inom WHO som kan möjliggöra stärkta

och effektivare satsningar inom prioriterade

verksamhetsområden. I detta ingår bl.a. att ut-

veckla strategisk budgetering och följa upp an-

vändning av tillgängliga medel. I kraven på en

god ekonomisk hantering har även ingått att

medlemsländerna iakttar betalningsdisciplin.

Med målet att effektivisera verksamheten har or-

ganisationen genomfört vissa förändringar samt

påbörjat genomförandet av andra. Detta arbete

kommer Sverige att aktivt verka för även i fort-

sättningen.

WHO fastställer i maj 1999 budgeten för pe-

rioden 2000 2001. WHO:s nyvalda generaldi-

rektör, Gro Harlem Brundtland, kommer under

hösten 1998 att presentera sitt budgetförslag

inklusive förslag till nya insatsområden för att

förbättra hälsoläget i världen. Hittills har

medlemsländerna i WHO sett mycket positivt

på hennes programförslag, varför en ökning i

förhållande till nominellt oförändrad budget

sannolikt kommer att accepteras. Samtidigt kan

ökningar i de frivilliga bidragen väntas.

Regeringen avser att under hösten 1998 ge ett

särskilt bidrag till WHO:s förnyelsearbete inom

angelägna programområden. Bidrag till

reformarbetet har också givits av bl.a. Norge,

Danmark och Rockefeller-stiftelsen.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 34 371 000 kronor anvisas under an-

slaget A5 Bidrag till WHO för år 1999. För åren

2000 och 2001 beräknas anslaget till 34 371 000

kronor vardera året.

A6 Bidrag till WHO-enheten

för rapportering av

läkemedelsbiverkningar

Tabell 4.9 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

2 590

Anslags-

sparande

0

1998

Anslag

2 591

Utgifts-

prognos

2 591

1999

Förslag

1 591

2000

Beräknat

2 591

2001

Beräknat

2 591

Från anslaget utgår bidrag till WHO-enheten för

rapportering av läkemedelsbiverkningar.

Bidrag lämnas till driften av de operativa de-

larna av verksamheten vid Världshälsoorganisa-

tionens (WHO) enhet för läkemedelsbiverk-

ningar (WHO Drug Monitoring Centre i

Uppsala), som genom ett avtal mellan WHO

och regeringen år 1978 fördes över till Sverige.

Verksamheten bedrivs av stiftelsen WHO Colla-

borating Centre for International Drug Monito-

ring.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

WHO-programmet har fortsatt att utvecklas och

WHO-centret har väl svarat upp mot den

ökande efterfrågan av centrets tjänster. Av revi-

sionsberättelsen för stiftelsens verksamhetsår

1997 framgår att det funnits tillgångar på ett

bankkonto som först för år 1997 tagits upp i

stiftelsens bokslut. Den 31 januari 1997 uppgick

dessa tillgångar till ca 2 miljoner kronor. Med

hänvisning till dessa tillgångar gör regeringen be-

dömningen att en neddragning engångsvis av an-

slaget med 1 miljon kronor kan göras för år

1999, med bibehållen ambitionsnivå. Regeringen

avser att ta initiativ till en översyn när det gäller

frågan om former för och finansiering av

verksamheten framdeles.

Mot bakgrund av ovanstående föreslås re-

geringen att 1 591 000 kronor anvisas under an-

slaget A6 Bidrag till WHO-enheten för rappor-

tering av läkemedelsbiverkningar för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

2 591 000 kronor vardera året.

A7 Bidrag till Nordiska

hälsovårdshögskolan

Tabell 4.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

16 936

Anslags-

sparande

 136

1998

Anslag

16 800

Utgifts-

prognos

16 664

1999

Förslag

16 300

2000

Beräknat

17 085

2001

Beräknat

17 427

Nordiska hälsovårdshögskolan (NHV) utgör en

del av Nordiska ministerrådets organisation. På

högskolan bedrivs vidare- och efterutbildning av

personal från de nordiska ländernas hälso- och

sjukvårdssektorer samt näraliggande områden.

De utgifter som belastar anslaget är Sveriges an-

del av kostnaderna för NHV. Nordiska minister-

rådet fastställer varje år dels en total ekonomisk

ram för högskolans verksamhet, dels en garanti-

nivå för finansieringen. Utgifter för verksamhe-

ten inom garantinivån fördelas mellan de nor-

diska länderna efter samma proportioner som

gäller för den ordinarie nordiska budgeten. Efter

verksamhetsårets slut görs en slutlig avräkning i

förhållande till antalet utnyttjade studentplatser

under året.

Faktorer som styr utgifterna är utvecklingen

av Nordiska ministerrådets budget, Sveriges an-

del av budgeten, valutakursförändringar samt av

Sverige utnyttjade studentplatser. Nordiska mi-

nisterrådets budget för år 1999 kommer att fast-

ställas först i november 1998. För år 1999 beräk-

nas ett totalt anslag till NHV om drygt

37 miljoner kronor varav Sveriges andel beräknas

uppgå till ca 16 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Sverige disponerar ca 40 procent av utbildnings-

platserna vid NHV. Det finns ett stort behov av

kvalificerad folkhälsovetenskaplig kompetens i

de nordiska länderna. NHV spelar här en viktig

roll. I Sverige är intresset för utbildningen vid

NHV stort och av de svenskar som söker kan

årligen endast ca en tredjedel beredas plats.

Mot bakgrund av ovanstående gör regeringen

bedömningen att en neddragning engångsvis av

anslaget med 500 000 kronor kan göras för år

1999. Regeringen föreslår att 16 300 000 kronor

anvisas under anslaget A7 Bidrag till Nordiska

hälsovårdshögskolan för år 1999. För åren 2000

och 2001 beräknas anslaget till 17 085 000 kronor

respektive 17 427 000 kronor. Skillnaderna i an-

slagsnivå mellan åren 1999 och 2000 består dels

av att anslaget under år 1999 föreslås dras ned

engångsvis med 500 000 kronor, dels av

beräknad uppräkning av anslaget med anledning

av pris- och löneförändringar.

A8 Folkhälsoinstitutet

Tabell 4.11 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

119 020

Anslags-

sparande

16 089

1998

Anslag

110 178

Utgifts-

prognos

121 000

1999

Förslag

109 047

2000

Beräknat

111 077

1

2001

Beräknat

113 151

2

1 Motsvarar 109 047 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 109 047 tkr i 1999 års prisnivå

Folkhälsoinstitutet (FHI) skall bidra till att

uppfylla målen för utgiftsområdet genom att

främja likvärdiga förutsättningar för en god hälsa

för hela befolkningen. Institutet skall särskilt in-

rikta verksamheten mot de faktorer som påver-

kar hälsoutvecklingen hos de grupper som är

mest utsatta för hälsorisker.

En jämförelse mellan anslag och utfall för år

1997 visar att FHI minskade sitt anslagsparande

med 15 560 000 kronor. Det ackumuerade

anslagssparandet vid utgången av år 1997

uppgick till 16 089 000 kronor. En stor del av det

utgående anslagssparandet är intecknat i fleråriga

samarbetsavtal med forskningsinstitutioner.

Enligt prognoserna för år 1998 kommer utgif-

terna att överskrida anslaget och det ackumule-

rade anslagssparandet beräknas uppgå till knappt

5,3 miljoner kronor vid utgången av år 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

FHI har enligt regeringens mening arbetat med

målen för verksamheten på ett tillfredsställande

sätt. Institutets arbete med att minska skill-

naderna i hälsa mellan olika grupper har inten-

sifierats. Bl.a. har olika samarbetsavtal tecknats

mellan FHI och svenska forskningsinstitutioner

för att öka kunskapen om ohälsans sociala

samband samt översätta resultaten till förslag på

konkreta strategier för att förbättra hälsans

villkor bland utsatta grupper.

FHI har under året satsat på en förstärkning

av analys- och utredningsfunktionen, liksom på

de internationella frågorna. Arbetet med att ut-

veckla nationella hälsopolitiska handlingspro-

gram med betoning på att minska social ojämlik-

het i hälsa har inletts på flera av institutets

verksamhetsområden och arbetet har kommit

längst när det gäller tobak och skador.

Utvecklingen att bedriva folkhälsoarbete base-

rat på ett s.k. arenaperspektiv inleds i större skala

med satsningen på hälsofrämjande skolor. Den

fortsatta satsningen på kvinnors hälsa utgår bl.a.

från hälso- och sjukvården som arbetsplats för

många lågutbildade kvinnor. Satsningar har även

inletts för att utveckla folkhälsoarbetet bland

äldre och invandrare samt inom området hälsa-

miljö med inriktning på inomhusluft.

FHI:s tobakspreventiva insatser har utvärde-

rats av en internationell grupp som har funnit att

arbetet är handlingsinriktat och kännetecknas av

hög produktivitet, kvalitet och kostnadseffekti-

vitet. Regeringen välkomnar denna typ av ex-

terna utvärderingar och förutsätter att fler av in-

stitutets aktiviteter blir föremål för liknande

utvärderingar.

Vad gäller stödet till att utveckla folkhälsoar-

bete på lokal och regional nivå har detta bl.a. be-

stått i att bidra till att öka folkhälsokompetensen

hos strategiska aktörer och i att stötta utveck-

lingen av lokala folkhälsoprogram.

Det internationella engagemanget har ökat

inte minst till följd av institutets deltagande i

EU:s olika folkhälsoprogram.

FHI:s genderarbete utgår ifrån kunskap om

skillnader mellan kvinnor och män både när det

gäller hälsa och attitydpåverkan. Utgångspunk-

ten är att man i det preventiva arbetet måste

känna till och ta hänsyn till orsakerna bakom

människors beteende.

Enligt FHI har uppdraget att vidareutveckla

genderperspektivet inneburit en ökad medveten-

het om och intresse för hur det förebyggande

och hälsofrämjande arbetet skall kunna profileras

för olika målgrupper. Det som saknas är forsk-

ning och utvärderingar av olika förebyggande

metoders effektivitet.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Folkhälsoinstitutet finansierar varje år olika

forsknings- och utvecklingprojket inom folk-

hälsoområdet. För flertalet av projekten upp-

rättas fleråriga samarbetsavtal med olika forsk-

ningsinstitutioner. Detta innebär att FHI tar på

sig ekonomiska förpliktelser för kommande

budgetår. Regeringen föreslår att riksdagen med-

ger att regeringen för anslaget A8 Folkhälsoin-

stitutet får ikläda sig sådana förpliktelser.

Beställarbemyndiganden för beviljande av

forsknings- och utvecklingsmedel och beräknad

anslagspåverkan under perioden 1999 2001

framgår av tabell 4.12 nedan.

Slutsatser

Regeringens bedömning är att FHI:s verksamhet

utvecklas i enlighet med de riktlinjer som redo-

visades i den fördjupade anslagsframställningen

för åren 1997 1999, om än i långsammare takt

till följd av minskade resurser. Regeringen anser

att institutet ytterligare bör sträva efter att för-

stärka sin roll som kunskapscentrum och me-

todutvecklare. I linje med detta ligger att insti-

tutet skall stimulera och stötta andra aktörer att

bedriva ett aktivt folkhälsoarbete. I detta arbete

bör inte minst de frivilliga organisationernas

kompetens och engagemang tas tillvara. Vidare

bör FHI i högre grad utnyttja möjligheten att

låta fler av institutets aktiviteter utvärderas av

extern kompetens. Det är regeringens uppfatt-

ning att FHI ytterligare bör sträva efter att foku-

sera insatserna på att minska skillnaderna i ohälsa

mellan olika grupper i samhället.

Anslagsberäkningen för FHI utgår från att re-

geringen föreslår en besparing om 3 miljoner

kronor. Dessa medel föreslås fr.o.m. år 1999

överföras till utgiftsområde 4 Rättsväsendet, för

finansiering av åtgärder med anledning av riks-

dagens beslut om propositionen Kvinnofrid

(prop. 1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr.

1997/98:250).

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. En korrigering har gjorts

av den justering som genomfördes av anslaget

för år 1998 med anledning av att sättet att finan-

siera avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för år 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

110 178

Pris- och löneomräkning

1 778

Justering av premier

91

Omfördelning till Uo4

 3 000

Förslag 1999

109 047

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 109 047 000 kronor anvisas under

anslaget A8 Folkhälsoinstitutet för år 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

111 077 000 kronor respektive 113 151 000

kronor.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Tabell 4.12 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1997

utfall

1998

prognos

1999

beräknat

2000

beräknat

2001

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

( )

( )

0

108

108

Nya förpliktelser

( )

( )

108

18

18

Infriade förpliktelser*

( )

( )

0

18

18

Utestående förpliktelser vid årets slut

108

108

108

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

108

108

108

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser

A9 Smittskyddsinstitutet

Tabell 4.13 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

97 949

Anslags-

sparande

29 013

1998

Anslag

98 923

Utgifts-

prognos

125 350

1999

Förslag

108 750

2000

Beräknat

109 686

1

2001

Beräknat

111 422

2

1 Motsvarar 107 750 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 107 750 tkr i 1999 års prisnivå

Smittskyddsinstitutet (SMI) skall bidra till att

uppfylla målen för utgiftsområdet genom att

medverka till att skyddet mot smittsamma sjuk-

domar upprätthålls och förstärks.

En jämförelse mellan budget och utfall för år

1997 visar ett anslagsöverskridande på

489 000 kronor. Ackrediteringen av SMI:s

diagnostiska verksamhet och planeringen av

flyttningen av SMI:s verksamhet till Karolinska

institutets område har medfört kostnader som

inte kunnat rymmas inom budgetramen.

Tidigare års anslagssparande har utnyttjats för att

täcka underskottet. Vid utgången av år 1997

uppgick det ackumulerade anslagssparandet till

ca 29 miljoner kronor. Anslagssparandet är en

följd av att SMI befunnit sig i en uppbyggnadsfas

och därmed bl.a. haft många obesatta tjänster.

Enligt prognosen för år 1998 beräknas an-

slagssparandet minska med 23,2 miljoner kronor.

Anslagssparandet beräknas behöva täcka dels

verksamhetsöverskridanden under år 1998 på ca

7,4 miljoner kronor, dels flyttkostnader på ca

15,8 miljoner kronor varav 6,3 miljoner kronor

hänförs till ökade hyreskostnader.

SMI flyttar under oktober 1998 den huvud-

sakliga verksamheten till Karolinska institutets

område. Förhandlingar om byggkostnader och

hyror för det nya säkerhetslaboratoriet samt det

nya huset för försöksdjur pågår med Akademiska

Hus AB. Säkerhetslaboratoriet beräknas stå klart

i slutet av år 1999 och det nya djurhuset i slutet

av år 2000. I och med dessa förändringar kom-

mer SMI också behöva göra betydande investe-

ringar i utrustning.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Enligt regeringens mening har SMI på ett

tillfredsställande sätt arbetat med målen för

verksamheten. SMI har under året aktivt med-

verkat till att skyddet mot smittsamma sjuk-

domar upprätthållits och förstärkts. Situationen i

Sverige är tillfredsställande inom viktiga del-

områden. Resistensutvecklingen mot antibiotika

är en av de mest gynnsamma i Europa. Vidare har

antalet nyanmälda aids-fall minskat med över

50 procent under de senaste två åren och bland

homosexuellt smittade män anmäldes endast en

fjärdedel så många nya aids-fall år 1997 som år

1995. Minskningen har främst sin orsak i de nya

antivirala medel som används i behandlingen och

som skjuter upp utvecklandet av sjukdomen.

Antalet kikhostefall i lägre åldrar har också

minskat kraftigt till följd av att allmän

kikhostevaccination införts, vilket har utprövats

av forskningsprogram på SMI.

Sommaren 1997 ackrediterades SMI:s diag-

nostiska verksamhet av SWEDAC. Ackredite-

ringen innebär totalt sett en kvalitetshöjning av

institutets verksamhet som referenslaborato-

rium.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.14 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter1

Kostnader

Resultat

(Intäkt

kostnad)

Utfall 1997

15 809 (25%)

18 249

-2 440

Prognos 1998

18 850 (25%)

20 000

-1 150

Budget 1999

15 000 (25%)

17 000

-2 000

1 SMI bedriver uppdragsverksamhet dels inom speciell diagnostik, dels inom

djurhuset

(försöksdjursverksamhet). Försöksdjursverksamheten har både externa och interna

kunder. Inom parentes anges den procentuella andelen av de totala intäkterna som

kommer från SMI.

SMI bedriver uppdragsverksamhet inom för-

söksdjursverksamheten (djurhuset) och den spe-

ciella diagnostiken. Den speciella diagnostiken

skall finansieras med avgifter med full kostnads-

täckning. För försöksdjursverksamheten har

SMI medgivits undantag från 5 § avgiftsförord-

ningen (1992:191). Inkomsterna disponeras av

SMI.

Försöksdjursverksamheten redovisade ett un-

derskott på ca 2,2 miljoner kronor för år 1997

och prognosen för år 1998 visar på ett under-

skott om ca 0,7 miljoner kronor. Underskotten

beror på ökade kostnader för drift och underhåll

av fastigheten och inköp av djur samtidigt som

omfattningen av verksamheten minskat och

prisnivån är för låg. Fr.o.m. den 1 juni 1998 gäller

dock en ny prislista som förväntas generera

något ökade intäkter. Problematiken kring möj-

ligheten att uppnå full kostnadstäckning kvarstår

dock. Tills denna fråga är utredd skall eventuella

underskott täckas av de medel ramanslaget räk-

nades upp med i samband med övertagandet av

driften av djurhuset från Avvecklingsmyndig-

heten för Statens bakteriologiska laboratorium

(SBL-AV) våren 1995. Medlen var bl.a. tänkta att

täcka vissa kostnader till följd av renoveringar av

nuvarande djurhus. Dessa planer har dock fått

ändras eftersom de skärpta krav som ställs på

djurhållningen medför att ett nytt djurhus måste

byggas. SMI har emellertid gjort vissa renove-

ringar i nuvarande djurhus som bl.a. bidragit till

underskotten i verksamheten.

Målet full kostnadstäckning har inte kunnat

uppfyllas för uppdragsverksamheten inom den

speciella diagnostiken de senaste åren. Den spe-

ciella diagnostiken redovisade ett underskott på

243 000 kronor år 1997 och för år 1998 beräknas

underskottet uppgå till ca 450 000 kronor. Un-

derskotten beror bl.a. på ökade kostnader för

ackreditering av verksamheten. Avgifterna höj-

des fr.o.m. den 1 september 1997. De nya

priserna har dock inte medfört att full kost-

nadstäckning kunnat uppnås under år 1998. Som

en följd av detta har en arbetsgrupp tillsatts inom

SMI för att se över och analysera den speciella

diagnostiken samt komma med förslag på för-

ändringar.

SMI mottar även externa medel för forsk-

ningsuppdrag och annan uppdragsverksamhet.

För år 1999 beräknas de externa forskningsmed-

len uppgå till ca 40 miljoner kronor.

Slutsatser

SMI flyttar under oktober 1998 den huvudsak-

liga verksamheten till nybyggda lokaler på Karo-

linska institutets område. De nya lokalerna

medför ökade hyreskostnader på ca 7 miljoner

kronor år 1999. SMI:s hyreskostnader kommer

att öka med ytterligare ca 10 miljoner kronor per

år de kommande två budgetåren, under år 2000

till följd av det nya säkerhetslaboratoriet och

under år 2001 till följd av det nya djurhuset.

Hyreskostnaderna i det nya säkerhets-

laboratoriet och framför allt i det nya djurhuset

är dock fortfarande osäkra.

Förutom att SMI:s ramanslag successivt kom-

mer att behöva höjas de kommande tre åren till

följd av ökade hyreskostnader, kommer myndig-

heten också under en tioårsperiod att årligen

behöva tillföras extra resurser för att klara av

kapitalkostnaderna för sina egna investeringar på

ca 50 miljoner kronor i de nya lokalerna samt i

djurhuset. Kapitalkostnaderna för år 1999

kommer dock att kunna täckas av det prognos-

tiserade anslagssparandet.

Smittskyddet ingår även som en viktig del i

Funktionen hälso- och sjukvård m.m. under ut-

giftsområde 6 Totalförsvar. I syfte att stärka be-

redskapen inom funktionen har därför rege-

ringen den 1 oktober 1998 fattat beslut om att

13 miljoner kronor får utbetalas för direktin-

vesteringar i SMI:s byggnad för säkerhets-

laboratorier.

Regeringen anser att SMI:s anslag för år 1999

bör höjas med 6,8 miljoner kronor för att täcka

ökade hyreskostnader och för att tillförsäkra

fortsatt verksamhet när det gäller övervakning av

antibiotikaresistens. Myndigheten har vidare

hemställt om anslagsmedel för nya uppgifter när

det gäller smittskyddet i samband med miljö-

frågor samt för att kunna täcka underskotten

inom den speciella diagnostiken. Regeringen har

inte kunnat tillmötesgå myndighetens önskemål

om ytterligare medel på dessa områden. När det

gäller den senare frågan vill regeringen avvakta

resultatet av den arbetsgrupp som SMI nyligen

tillsatt för att analysera underskotten inom den

speciella diagnostiken och komma med förslag

på förändringar.

Regeringen är medveten om att SMI:s eko-

nomiska situation är ansträngd och kommer

därför att noga följa den ekonomiska utveck-

lingen inom myndigheten samt effekterna av de

omprioriteringar som kan komma att behöva

vidtas under år 1999 för att klara verksamheten

inom given resursram.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. En korrigering har gjorts

av den justering som genomfördes av anslaget

för år 1998 med anledning av att sättet att finan-

siera avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för år 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

98 923

Pris- och löneomräkning

2 736

Justering av premier

291

Omfördelning från andra myndigheter inom ut-

giftsområde 9

6 800

Förslag 1999

108 750

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 108 750 000 kronor anvisas under

anslaget A9 Smittskyddsinstitutet för 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

109 686 000 kronor respektive 111 422 000

kronor. I beräkningen för åren 2000 och 2001

har emellertid inte hänsyn tagits till de kostnads-

ökningar som uppkommer till följd av det nya

säkerhetslaboratoriet respektive det nya djur-

huset. Regeringen återkommer till detta under år

1999 då SMI:s resursbehov skall kunna bedömas

bättre. Skillnaden i anslagsbelopp mellan åren

1999 och 2000 består dels av att 1 miljon kronor

av de medel som tillförs SMI från andra

myndigheter inom utgiftsområde 9 endast

tillförs engångsvis för år 1999, dels av beräknad

uppräkning av anslaget med anledning av pris-

och löneförändringar.

A10 Institutet för psykosocial

medicin

Tabell 4.15 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

10 279

Anslags-

sparande

503

1998

Anslag

10 853

Utgifts-

prognos

11 054

1999

Förslag

11 110

2000

Beräknat

11 311

1

2001

Beräknat

11 482

2

1 Motsvarar 11 110 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 11 110 tkr i 1999 års prisnivå

Statens institut för psykosocial miljömedicin,

IPM, skall bidra till att uppfylla målen för ut-

giftsområdet genom att särskilt uppmärksamma

och bidra med kunskap som minskar de psyko-

sociala risksituationerna i samhället.

En jämförelse mellan anslag och utfall för år

1997 visar att det ackumulerade anslagssparandet

ökade med 327 000 kronor och uppgick vid 1997

års slut till ca 503 000 kronor. IPM har i

delårsrapporten avseende första halvåret 1998

redovisat en utgiftsprognos för år 1998 om

knappt 11 054 000 kronor. Detta innebär att

anslagssparandet vid utgången av år 1998 be-

räknas uppgå till 302 000 kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Myndigheten har under senare år inriktat sin

verksamhet på såväl grundforskning som tilläm-

pad forskning samt kunskaps- och informations-

spridning. Samtliga enheter inom IPM deltar på

olika sätt i kunskapsspridning genom publika-

tioner, föreläsningar, kurser för allmänheter, in-

stitutioner och organisationer. IPM är organisa-

toriskt tätt knutet till Karolinska Institutet,

därigenom kan ett utbyte och en korsbefrukt-

ning av forskningen ske.

Institutets verksamhet är inriktad på att förstå

sambandet mellan livsförhållanden, psykisk hälsa

och kroppslig hälsa. Myndighetens forskning har

särskilt koncentrerats på psykologiska och psy-

kofysiologiska långtidsmekanismer som orsaks-

bakgrund till sambandet mellan hälsa och psyko-

social livsmiljö.

Mot bakgrund av den samhällsförändring som

omvandlingen av arbetsmarknaden har inneburit

har forskningen inriktats på psykosociala kon-

sekvenser till följd av arbetslösheten, internatio-

naliseringen av arbetslivet och nya fysiska risk-

faktorer som kan interagera med psykosociala

faktorer när det gäller hälsoeffekter.

IPM:s verksamhet uppvisar en hög vetenskap-

lig kvalitet. Forskarna vid institutet anlitas flitigt

som granskare av artiklar i internationella veten-

skapliga tidskrifter, som föreläsare vid interna-

tionella och nationella konferenser och som pro-

ducenter och rådgivare i annan typ av kunskaps-

spridning.

Genderperspektivet är en central utgångs-

punkt för myndighetens forskning. IPM arbetar

sedan länge med ett flertal projekt där forsk-

ningen redovisas separat vad gäller resultat för

män respektive kvinnor. Genderperspektivet an-

vänds bl.a. vad gäller forskning om psykosociala

upplevelser.

IPM har i en skrivelse till regeringen den

31 augusti 1998 aktualiserat frågan om ett namn-

byte för myndigheten. IPM anser att det nuva-

rande namnet är otydligt och att det inte på ett

adekvat sätt speglar myndighetens nuvarande

verksamhet. IPM föreslår att myndighetens

namn därför bör ändras till Institutet för psyko-

social medicin (IPM).

Regeringen anser att förutsättningarna att be-

döma resultaten av IPM:s verksamhet har för-

bättrats jämfört med tidigare år. Orsaken till

detta är främst att IPM i sin årsredovisning för år

1997 redovisar sina prestationer på ett sätt som

möjliggör jämförelser över tiden. Regeringen an-

ser att IPM:s årsredovisning visar att myn-

digheten på ett tillfredsställande sätt arbetat med

målen för verksamheten.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.16 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt-

kostnad)

Utfall 1997

6 066

6 066

0

Prognos 1998

8 475

8 475

0

Budget 1999

6 375

6 375

0

Tabellen ovan bygger på en uppskattning utifrån

budgetunderlaget för perioden 1999 2001. För

år 1999 beräknas de externa medlen för

forskningsuppdrag uppgå till 6 375 000 kronor.

Detta innebär en minskning med drygt

2 miljoner kronor jämfört med år 1998. Rege-

ringen anser att IPM bör sträva efter en successiv

ökning av den externa finansieringen.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att IPM:s

årsredovisning för år 1997 i allt väsentligt är

rättvisade. Den ekonomiadministrativa värdering

som RRV har utfört av samtliga myndigheter har

beträffande Statens institut för psykosocial

miljömedicin givit EA-värdet tillfredsställande.

RRV har i en särskild revisionspromemoria till

IPM gjort vissa uttalanden om IPM:s ekonomi-

administrativa rutiner samt bokföringsrutinerna.

Regeringen instämmer i huvudsak med RRV:s

påpekanden. Under föregående år har IPM ar-

betat med att förstärka ekonomiadministration.

Regeringen anser att detta arbete bör fortsätta

även under kommande år.

Slutsatser

Regeringen anser att IPM bör byta namn till In-

stitutet för psykosocial medicin (IPM). De mål

och den inriktning som tidigare beslutats avse-

ende IPM:s verksamhet bör ligga fast för år 1999.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. En korrigering har gjorts

av den justering som genomfördes av anslaget

för år 1998 med anledning av att sättet att finan-

siera avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för år 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

10 853

Pris- och löneomräkning

206

Justering av premier

51

Förslag 1999

11 110

Regeringen föreslår att 11 110 000 kronor anvi-

sas under anslaget A10 Institutet för psykosocial

medicin för år 1999. För åren 2000 och 2001

beräknas anslaget till 11 311 000 kronor respek-

tive 11 482 000 kronor.

A11 Statens beredning för

utvärdering av medicinsk

metodik

Tabell 4.17 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

23 176

Anslags-

sparande

4 458

1998

Anslag

15 517

Utgifts-

prognos

19 975

1999

Förslag

33 896

2000

Beräknat

34 494

1

2001

Beräknat

35 081

2

1 Motsvarar 33 896 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 33 896 tkr i 1999 års prisnivå

Statens beredning för utvärdering av medicinsk

metodik (SBU) skall bidra till att uppfylla målen

för utgiftsområdet genom att verka för ett ratio-

nellt utnyttjande av givna resurser inom hälso-

och sjukvården genom att utvärdera befintlig och

ny medicinsk metodik. Utvärderingarna skall vila

på vetenskaplig grund och ske utifrån medi-

cinska, ekonomiska, sociala och etiska utgångs-

punkter.

En jämförelse mellan anslag och utfall för år

1997 visar att det ackumulerade anslagssparandet

ökade med ca 450 000 kronor och uppgick den

31 december 1997 till 4 458 000 kronor. Enligt

utgiftsprognosen för år 1998 kommer SBU

under året att förbruka hela anslaget samt hela

det ackumulerade anslagssparandet.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

SBU har under året avslutat fyra större veten-

skapliga utvärderingar om Neuroleptika, Livs-

stilsprogram, Kirurgi vid reumatism samt Anti-

oxidanter. För neuroleptika har förberedelser

gjorts för att kunna utvärdera effekterna av rap-

porten om två till tre år, eftersom tillämpad

praxis ofta avviker från vad som är vetenskapligt

baserat. Under året har SBU bedrivit samman-

lagt 24 projekt, exklusive de psykiatriska pro-

jekten, varav 19 är större projekt. De fyra psy-

kiatriprojekten som startat föregående år har

fortsatt samt förberedelser för ytterligare tre på-

börjats. SBU lägger ned ett omfattande arbete på

att försäkra sig om vetenskapligt hög kvalitet.

För att SBU:s utvärderingar skall få genomslag

i vården måste de spridas och resultaten översät-

tas i praktisk tillämpning. SBU har under år 1997

väsentligt utökat sina insatser inom området in-

formation och marknadsföring. I den årliga un-

dersökning som SBU gör om målgruppernas

kännedom och syn på SBU redovisas att nästan

100 procent av ledande administratörer, 80 pro-

cent av läkarna och 70 procent av landstingspoli-

tikerna numera känner till SBU och dess verk-

samhet. Av dem som känner till SBU har 90

procent av administratörerna, 70 procent av lä-

karna och drygt 60 procent av politikerna angett

att de haft praktisk nytta av SBU:s resultat i sitt

arbete. Undersökningen visar att SBU:s intensi-

fierade information haft effekt och att SBU:s

rapporter har relevans för beslutsfattare inom

sjukvården. SBU:s rapporter finns vidare till-

gängliga för sökning i ett flertal medicinska data-

baser. Korta sammanfattningar av SBU:s rappor-

ter och pågående projekt finns också på SBU:s

hemsida på internet.

SBU har fortsatt sitt arbete som sekretariat för

det internationella nätverket INAHTA. SBU har

även arbetat vidare med att fördjupa samarbetet

om utvärdering inom Europa.

I samtliga projekt belyses i vilken utsträckning

genderaspekter behandlats i den granskade

forskningen. Projektgrupperna har också i upp-

drag att inom sina områden framhålla kunskaps-

luckor som beror på att något kön studerats

otillräckligt.

SBU har under året inlett ett samarbete vid

planeringen av nya projekt med framförallt So-

cialstyrelsen och Läkemedelsverket för att und-

vika dubbelarbete. SBU har även samarbetat med

Socialstyrelsen, Läkemedelsverket, Landstings-

förbundet och Spri om ett gemensamt informa-

tionssystem Svenskt Medicinskt Fönster som

startade i december 1997. Vidare har SBU slutit

avtal med regioner och landsting om spridning

av sina resultat. Ett 20-tal SBU-informatörer var

år 1997 verksamma i 13 landsting med uppgiften

att sprida kunskap om SBU:s utvärderingsre-

sultat.

SBU har under de senaste åren genom riks-

dagsbeslut tilldelats särskilda medel för utvärde-

ringar inom psykiatrin. Dessa medel har ännu

inte helt tagits i anspråk och behöver kunna dis-

poneras för att slutföra de nu pågående projek-

ten. En intensiv satsning på förbättrad informa-

tionsspridning och implementering har gjorts

under de två senaste åren med hjälp av finansie-

ring från anslaget A3 Bidrag till hälso- och sjuk-

vård i enlighet med de årliga överenskommelser

som träffas mellan regeringen och Landstings-

förbundet om vissa ersättningar. Under åren

1998 och 1999 kan SBU finansiera denna ut-

ökade verksamhet endast under förutsättning att

SBU disponerar de medel från år 1997 som ännu

inte kunnat utnyttjas. Med dessa förutsättningar

räknar SBU i budgetunderlaget med oförändrad

anslagsnivå för år 1999.

Slutsatser

Regeringen anser att SBU arbetar på ett tillfreds-

ställande sätt för att uppnå målen för verksam-

heten. Inriktningen vad gäller SBU:s verksamhet

bör ligga fast för år 1999. Regeringen fäster sär-

skild vikt vid de intensifierade ansträngningar

som myndigheten har gjort för att sprida resul-

taten av utvärderingarna och anser att detta bör

vara en prioriterad uppgift också för år 1999.

En del verksamheter som tidigare har finan-

sierats via anslaget A3 Bidrag till hälso- och

sjukvård föreslås i överenskommelsen mellan

staten och landstingen om ersättningar år 1999

för insatser för att stärka patientens ställning

m.m., organiseras och finansieras på annat sätt.

Det gäller bl.a. vissa insatser som utförs av SBU.

Detta innebär att 11 miljoner kronor som tidi-

gare anvisats under anslaget A3 Bidrag till hälso-

och sjukvård fr.o.m. år 1999 föreslås överföras

till anslaget A11 Statens beredning för utvärde-

ring av medicinsk metodik.

Regeringen har i propositionen Reformerat

tandvårdsstöd (prop. 1997/98:112, bet. SoU

1997/98:25) påtalat det nationella behovet av ut-

värdering av odontologisk metodik och aviserat

att denna verksamhet bör intensifieras. Det står

klart att det även inom tandvården finns behov

av en systematisk granskning av det vetenskap-

liga underlaget för verksamheten. Regeringen

föreslår att denna funktion skall inrättas inom

SBU samt att 7 miljoner kronor tillförs SBU:s

anslag för ändamålet fr.o.m. år 1999.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. En korrigering har gjorts

av den justering som genomfördes av anslaget

för år 1998 med anledning av att sättet att finan-

siera avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för år 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

15 517

Pris- och löneomräkning

348

Justering av premier

31

Överföring från A3 Bidrag till hälso- och sjukvård

11 000

Tillfört m.a.a. proposition om reformerat tand-

vårdsstöd

7 000

Förslag 1999

33 896

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 33 896 000 kronor anvisas under an-

slaget A11 Statens beredning för utvärdering av

medicinsk metodik för år 1999. För åren 2000

och 2001 beräknas anslaget till 34 494 000 kronor

respektive 35 081 000 kronor.

A12 Hälso- och sjukvårdens

ansvarsnämnd

Tabell 4.18 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

20 932

Anslags-

sparande

8 218

1998

Anslag

22 879

Utgifts-

prognos

21 700

1999

Förslag

22 421

2000

Beräknat

22 829

1

2001

Beräknat

23 170

2

1 Motsvarar 22 421 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 22 421 tkr i 1999 års prisnivå

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN)

skall bidra till att uppfylla målen för utgiftsom-

rådet genom att aktivt medverka till att stärka

patientsäkerheten inom hälso- och sjukvården

inklusive tandvården.

HSAN skall i anmälda fall pröva hur hälso-

och sjukvårdspersonalen har utövat sitt yrke och

genom beslut om disciplinpåföljd eller åter-

kallelse av legitimation m.m. ge sin bedömning

av vad som är godtagbart eller inte inom hälso-

och sjukvården samt tandvården.

Av HSAN:s årsredovisning för år 1997

framgår att det under året uppkommit ett

anslagssparande om 1,7 miljoner kronor och det

ackumulerade anslagssparandet uppgick vid ut-

gången av år 1997 till ca 8,2 miljoner kronor.

Förklaringen till sparandet är enligt ansvars-

nämnden att antalet inkommande ärenden inte

har ökat i den utsträckning som tidigare beräk-

nats.

Enligt den prognos för år 1998 som redovisas i

delårsrapporten för första halvåret 1998 beräknas

anslagssparandet öka med ca 1,2 miljoner kronor

under året. Detta innebär att det ackumulerade

anslagssparandet vid utgången av år 1998 beräk-

nas uppgå till ca 9,4 miljoner kronor. Det över-

skott som uppstått kan användas för att minska

ärendebalansen ytterligare. HSAN uppger vidare

i sitt budgetunderlag för perioden 1999 2001 att

avsevärda extra utgifter kan förutses under

budgetåret 1999, framför allt på grund av en pla-

nerad flyttning. Kostnaderna i samband med

millenieskiftet beräknas till 50 000

100 000 kronor för budgetåret 1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

HSAN:s årsredovisning för budgetåret 1997

visar att antalet inkomna ärenden till myndig-

heten har ökat. Antalet avgjorda ärenden är

emellertid färre än år 1996, men överstiger något

antalet inkomna. Antalet balanserade ärenden

har minskat något, från 1 559 år 1996 till 1 529 år

1997. Regeringen anser att det uppnådda resul-

tatet är godtagbart, sett mot bakgrund av att två

av ärendena var mycket omfattande och tog åt-

skillig arbetskraft i anspråk.

Det uppställda målet om nedbringande av den

genomsnittliga handläggningstiden för ärendena

till en tid som inte överstiger sex månader har

inte uppnåtts. Den genomsnittliga handlägg-

ningstiden har emellertid förkortats från 8,6 må-

nader för år 1996 till 6,8 månader för 1997. Ett

nytt ärendehanteringssystem har upphandlats

och installerats under år 1997.

Nettokostnaden per avgjort ärende uppgick

under år 1997 till 7 227 kronor och överstiger

sålunda något den i budgetunderlaget för år 1997

beräknade om 7 200 kronor. Om man undantar

de två ärenden som har varit av ovanligt stor

omfattning blir nettokostnaden emellertid

betydligt lägre, 7 060 kronor per ärende.

HSAN har under år 1997 samverkat med

andra myndigheter och aktörer inom området,

främst Socialstyrelsen och landstingens

förtroendenämnder. Nämndens beslut sänds

regelmässigt via e-post till ett antal intressenter.

Information har också lämnats genom besvaran-

de av förfrågningar från myndigheter, mass-

medier, forskare och allmänhet per telefon och

post samt vid personliga besök.

HSAN har i årsredovisningen för år 1997 pe-

kat på vissa av de möjligheter som finns till ana-

lys av verksamheten utifrån båda könens ut-

gångspunkter, dvs. till att anlägga ett gender-

perspektiv. Regeringen anser det viktigt att

myndigheten under kommande år bedriver ett

aktivt arbete med att integrera och vidareut-

veckla genderperspektivet i verksamheten.

Riksdagen antog i juni 1998 regeringens för-

slag till en ny lag om yrkesverksamhet på hälso-

och sjukvårdens område (prop. 1997/98:109, bet.

1997/98:SoU22, rskr. 1997/98:290). Lagen inne-

bär att nya möjligheter till åtgärder tillskapas i

enskilda ärenden inför HSAN, bl.a. skall nämn-

den kunna föreskriva legitimerad personal en tre-

årig prövotid. Bestämmelserna om en ny sank-

tionsform kan medföra att nämndens arbets-

börda ökar något. Vidare utvidgas nämndens

möjligheter att fatta beslut på ordförandenivå

vilket bör leda till att den genomsnittliga

handläggningstiden minskar.

Regeringen kan konstatera att det har visat sig

vara svårt att göra tillförlitliga prognoser för den

framtida ärendeutvecklingen. HSAN påpekar i

sitt budgetunderlag för perioden 1999 2001 att

nedskärningarna inom hälso- och sjukvården och

den debatt dessa ger upphov till talar för att

klagomålen kan komma att öka. Den förstärk-

ning av möjligheten att utöva tillsyn som Social-

styrelsen fick i samband med att lagen

(1996:786) om tillsyn över hälso- och sjukvården

trädde i kraft den 1 januari 1997 kan på sikt leda

till att antalet ärenden ökar. Det finns även en

viss tendens till ökning av antalet komplicerade

ärenden.

Slutsatser

HSAN har enligt regeringens mening arbetat på

ett tillfredsställande sätt med målen för verksam-

heten. Regeringen anser inte att det finns

anledning att ändra den nuvarande inriktningen

på myndighetens verksamhet. Den genom-

snittliga handläggningstiden för ärenden bör

dock nedbringas till en tid av högst sex månader

under åren 1999 2001.

HSAN har ett relativt stort anslagssparande.

Vidare överstiger anslaget för år 1998 de pro-

gnostiserade kostnaderna för det året. Enligt re-

geringens uppfattning bör det ackumulerade an-

slagssparandet användas för att minska ärende-

balansen ytterligare samt till att tillgodose det

extra medelsbehov som kan komma att uppstå

under år 1999.

Anslagsberäkningen för år 1999 utgår från att

regeringen föreslår en besparing om 1 miljon

kronor. Dessa medel föreslås överföras till an-

slaget A9 Smittskyddsinstitutet.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. En korrigering har gjorts

av den justering som genomfördes av anslaget

för år 1998 med anledning av att sättet att finan-

siera avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för år 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

22 879

Pris- och löneomräkning

448

Justering av premier

94

Omfördelning till SMI

-1 000

Förslag 1999

22 421

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 22 421 000 kronor anvisas under

anslaget A12 Hälso- och sjukvårdens ansvars-

nämnd för år 1999. För åren 2000 och 2001 be-

räknas anslaget till 22 829 000 kronor respektive

23 170 000 kronor.

4.7 Avgiftsfinansierad verksamhet

4.7.1 Läkemedelsverket

Läkemedelsverket skall bidra till att uppfylla

målen för utgiftsområdet genom att tillse att lä-

kemedel är säkra, effektiva och av god kvalitet

samt verka för att läkemedel används på ett än-

damålsenligt och kostnadseffektivt sätt. Läke-

medelsverket skall främja säkerheten och kvali-

teten för läkemedelsnära produkter.

I detta arbete skall Läkemedelsverket dels ut-

göra en kontrollerande myndighet, dels arbeta

för rationell utveckling och användning av nya

och äldre läkemedel.

Riksdagen har mot bakgrund av regeringens

budgetproposition för år 1997 fastställt en plane-

ringsram för Läkemedelsverkets ordinarie verk-

samhet om 155 miljoner kronor för år 1999.

Läkemedelsverket har i sitt budgetunderlag för år

1999 hemställt om en kostnadsbudget för ordi-

narie avgiftsfinansierad verksamhet på 166,7

miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Läkemedelsverkets verksamhet domineras av ar-

bete inom ramen för EU:s nya system för god-

kännande och uppföljning av läkemedel. Verket

har varit framgångsrikt i detta arbete såväl som i

det nationella arbetet med läkemedelskontrollen.

I den centraliserade proceduren i EU är

Läkemedelsverket en av de mest efterfrågade

myndigheterna för rapportörskap och verket

ligger också bland de främsta för att erhålla upp-

drag inom proceduren för ömsesidigt erkännan-

de. Läkemedelsverket har representerats på

ordförandeposter i arbetsgrupper och i övrigt

deltagit i sådana, ansvarat för utarbetande av rikt-

linjer och råd till industrin inom flera ämnesom-

råden samt deltagit som experter i EU-kom-

missionens arbete och i internationella avtals-

förhandlingar. Samtidigt har antalet nationellt

avgjorda ärenden ökat för flera ärendetyper,

delvis till följd av det relativt stora antalet god-

kända läkemedel för parallellimport, men också

beroende på en ökning av antalet godkända

generika och tillkommande styrkor. Målen har

uppfyllts utom för nya kemiska substanser där

antalet avgjorda ärenden har minskat med ca 20

procent vilket beror på att en allt större andel av

denna typ av ärende handläggs inom den centrala

proceduren.

Handläggningstiderna har minskat för flertalet

ärendetyper och generellt gäller att ärenden som

avgörs utan komplettering av sökanden i

huvudsak är klara inom de uppsatta tidsramarna.

Den fortgående ökningen av andelen god-

kända ärenden leder till en fortsatt ökning av

antalet läkemedel på den svenska marknaden.

Intresset för parallellimport av läkemedel har

ökat under året vilket har resulterat i 180 ansök-

ningar om marknadsföringstillstånd. Av dessa

godkändes 45 produkter under år 1997.

Regeringen gör bedömningen att Läkeme-

delsverket i allt väsentligt har uppfyllt målen för

godkännandeverksamheten och efterkontroll

och information om läkemedel samt verksam-

heten avseende läkemedelsnära produkter.

Den vetenskapliga kvalitetssäkringen av god-

kännande- och efterkontrollärenden är väl ut-

vecklad. Systemet tar stora resurser i anspråk vil-

ket beror på de komplexa frågeställningarna,

stora ärendeflöden och korta handläggningstider.

Bland de godkända läkemedlen kan nämnas

ett nytt läkemedel för behandling av Alzheimers

sjukdom med mindre biverkningar än tidigare

godkänt läkemedel, ett nytt läkemedel mot mul-

tipel skleros, vilket minskar utvecklingen av in-

validitet, ett nytt läkemedel mot Parkinsons

sjukdom, vilket medför minskat handikapp, det

första läkemedlet mot en ovanlig form av venös

blodpropp samt ett nytt högeffektivt läkemedel

mot venös blodpropp i samband med ortopedisk

kirurgi.

Läkemedelsverket har i årsredovisningens re-

sultaträkning för budgetåret 1997 redovisat en

total omsättning på 174 883 000 kronor och ett

rörelseunderskott efter finansiella intäkter och

kostnader på 2 048 000 kronor.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.19 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt-

kostnad)

Utfall 1997

166 690

168 782

 2 092

Prognos 1998

157 000

183 200

 26 200

Budget 1999

156 000

166 700

 10 700

Läkemedelsverket har angivit en kostnadsbudget

(166,7 miljoner kronor) som är större än den

planeringsram som riksdagen har beräknat (155

miljoner kronor år 1999) vilket beror på det

ökade arbetet inom ramen för EU:s nya system,

införande av ett nytt IT-system för bättre pro-

cessteknik, uppföljning och kommunikation

med andra myndigheter och industrin samt sats-

ningar på decentralisering av biverknings-

rapporteringen.

Läkemedelsverket har ett ingående myndig-

hetskapital år 1998 på 33 437 627 kronor. Dessa

medel kommer att finansiera den underbalanse-

rade verksamheten tillsammans med beräknade

intäkter. Läkemedelsverket har föreslagit rege-

ringen en höjning av avgifterna för läkemedel

med ca 2,9 procent år 1999 för att klara finansie-

ringen av läkemedelsverksamheten. Läke-

medelsverket har dessutom föreslagit större höj-

ningar för naturläkemedel och vissa utvärtes

medel för att kunna finansiera verksamheten för

de särbehandlade läkemedlen.

Tabell 4.20 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt-

kostnad)

Utfall 1997

12 841

12 797

44

Prognos 1998

15 800

15 500

300

Budget 1999

15 800

15 590

210

Inom ramen för särskild uppdragsverksamhet

redovisas uppdrag från Landstingsförbundet som

avser producentobunden läkemedelsinformation.

Medel finns beviljade för år 1999 med 6 miljoner

kronor.

Läkemedelsverket har i enlighet med uppdrag

av regeringen redovisat förslag till nytt avgifts-

system för verksamheten från den 1 januari år

2000.

Slutsatser

Regeringen anser att Läkemedelsverket på ett

tillfredsställande sätt arbetat med målen för verk-

samheten. Regeringen anser att den nuvarande

inriktningen för Läkemedelsverkets verk-samhet

bör kvarstå.

4.8 Övrig statlig verksamhet

4.8.1 Apoteket AB

Förvärv av aktier i Apoteket AB

Riksdagen bemyndigade i juni 1996 regeringen

att vidta de åtgärder som behövs för att nå ett

hundraprocentigt statligt ägande av Apoteks-

bolaget AB (publ), sedan den 1 januari 1998 be-

nämnt Apoteket AB (publ) (prop. 1995/96:141,

bet. 1995/96:NU26, rskr. 1995/96:302). Staten

har nu förvärvat Apoteksbolaget AB:s pen-

sionsstiftelses tredjedel av aktierna i Apoteket

AB. Bolaget är därmed helägt av staten. Köpe-

skillingen uppgår till 1,1 miljarder kronor. Staten

har finansierat köpet genom att ta upp ett lån i

Riksgäldskontoret. Staten avser att under år 1998

betala tillbaka lånet med del av den utdelning,

som under året erhållits från Apoteket AB.

Avtalet med stiftelsen innehåller också en be-

stämmelse om en villkorad tilläggsköpeskilling.

Apoteket AB:s verksamhet

Vid utgången av år 1997 bestod koncernen av

moderbolaget Apoteket AB, de rörelsedrivande

dotterbolagen Apoteksbolagets Kemi och Miljö

AB, Institutet för Hälso- och sjukvårdsekonomi

AB (IHE) samt intressebolagen Oy Tamro Abp,

Fastighets AB Högberga och Kårhuset Pharmen

AB.

Läkemedelsdistributionen sker genom ca 600

apotek. Den slutna vårdens behov av läkemedel

tillgodoses av Apoteket AB via ettåriga entrepre-

nadavtal med sjukvårdshuvudmännen genom ca

100 särskilda sjukhusapotek, ofta kombinerade

sjukhus- och expeditionsapotek med försäljning

också till allmänheten. I Apoteket AB:s distribu-

tionsservice ingår förutom apoteken även ca

1 000 apoteksombud. Dessa är enskilda närings-

idkare som mot provision förmedlar receptbe-

lagda läkemedel eller säljer vissa receptfria läke-

medel från ett lager som ägs av Apoteket AB.

Ombudens huvuduppgift är att tillgodose beho-

vet av distribution av läkemedel företrädesvis i

glesbygd.

Försäljningen under år 1997 uppgick till

21 508 miljoner kronor, en minskning med

8 procent jämfört med föregående år.

Från 1980-talet fram till och med år 1996 har

försäljningen ökat konstant. Den minskade för-

säljningen år 1997 var en effekt av det nya syste-

met med läkemedelsförmånen som trädde i kraft

den 1 januari 1997. Ändringen i läkemedelsför-

månen ledde bl.a. till en hamstring av läkemedel

under senare delen av år 1996 vilket medförde en

minskad försäljning under första halvåret 1997.

I enlighet med riksdagens beslut (prop.

1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20) och genom

statens särskilda ägardirektiv vid ordinarie bo-

lagsstämma i Apoteksbolaget AB (publ) den

9 juni 1997 och vid ordinarie bolagsstämma i

Apoteket AB (publ) den 15 juni 1998 har staten

som ägare uttryckt att bolaget skall vidta åtgärder

för att minska kostnaderna för verksamhetsåren

1998 och 1999 med sammanlagt 400 miljoner

kronor. Apoteket AB har i skrivelser till Social-

departementet i mars och april 1998 preliminärt

visat att besparingarna genomförts. Åtgärderna

skall slutligt redovisas av Apoteket AB senast

den 1 februari år 2000.

Staten har vid ordinarie bolagsstämma i Apo-

teket AB (publ) den 15 juni 1998 uttalat att

Apoteket AB skall sträva mot målet att uppnå ett

resultat som medger en vinstutdelning till bola-

gets ägare avseende verksamheten år 1998 på

omkring 100 miljoner kronor.

5 Social omsorg

5.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar samhällets insat-

ser för äldre och funktionshindrade, barn och

ungdomar samt socialt utsatta grupper. Området

innefattar även alkohol- och narkotikafrågor.

Den sociala omsorgen är i huvudsak ett kom-

munalt ansvar. Verksamheterna regleras i flera

olika lagar bl.a. socialtjänstlagen (1980:620),

hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funk-

tionshindrade (LSS). Viktiga verksamheter är

förutom äldre- och handikappomsorgen, bistånd

i form av socialbidrag, vård av barn och unga

samt vård av missbrukare och åtgärder för andra

utsatta grupper i samhället. Den statliga tillsynen

över socialtjänsten utövas av länsstyrelserna och

Socialstyrelsen.

Statens stöd lämnas i huvudsak från utgifts-

område 25 Allmänna bidrag till kommuner.

Till verksamhetsområdet hör sju statliga myn-

digheter; Statens institut för särskilt utbildnings-

stöd (Sisus), Handikappombudsmannen, Barn-

ombudsmannen (BO), Statens nämnd för

internationella adoptionsfrågor (NIA), Statens

institutionsstyrelse (SiS), Alkoholinspektionen

samt Alkoholsortimentsnämnden. Under verk-

samhetsområdet redovisas bl.a. bidrag till vårdar-

tjänst, bilstöd, personlig assistans, stöd till kom-

munerna för att utveckla missbruks- och

ungdomsvården samt bidrag till organisationer

på det sociala området och till handikapp- och

pensionärsorganisationer.

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

6 331 047

5 894 817

5 726 436

6 632 820

7 081 705

7 350 895

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

5.2 Utgiftsutveckling

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

- Den statliga assistansersättningen, som

regleras i lagen (1993:389) om assistans-

ersättning har tillförts kraftigt ökade

resurser. Prognosen för år 1998 är dock att

utgiftsnivån nu har stabiliserats.

- De under år 1997 beslutade extra resurserna

till kommuner och landsting har förbättrat

förutsättningarna att bibehålla och i viss

utsträckning höja kvaliteten i verksam-

heten. Uppföljningar av vården och om-

sorgen visar dock att det fortfarande finns

brister.

- De individuella stöden till funktionshindra-

de har stor betydelse för att underlätta ett så

självständigt liv som möjligt, men det finns

brister när det gäller tillgängligheten i sam-

hällsmiljön som helhet.

- Kostnaderna för socialbidrag minskar.

- Arbetet har påbörjats med att redovisa,

analysera och utveckla alla verksamheter

utifrån ett genderperspektiv.

Förändringar

- Genom riksdagens beslut i juni 1998 har

grundvalarna för en ny äldrepolitik lagts

fast. Nationella mål har formulerats och ar-

betet med att utveckla en långsiktig strategi

för hur målen skall förverkligas, har inletts.

Riksdagsbeslutet innebär också ändringar

och tillägg i socialtjänstlagen avseende kva-

litetssäkring inom äldre- och handikappom-

sorgen, skyldighet för personal att rappor-

tera om missförhållanden samt förtydl-

igande av avgiftsreglerna inom äldre- och

handikappomsorgen. Särskilda medel före-

slås avsättas för att stödja och påskynda ut-

vecklingen när det gäller bl.a. stöd till an-

höriga, forskning och tillsyn.

- Riksdagen har förelagts förslag till en stra-

tegi för det fortsatta arbetet med att för-

verkliga och genomföra FN:s barnkonven-

tion i Sverige.

Mål för 1999

- Att personer med funktionshinder kan

delta i samhällslivet och få tillgång till god

omsorg och vård som bygger på den en-

skilda människans delaktighet och självbe-

stämmande.

- Äldre skall kunna leva ett aktivt liv och ha

inflytande i samhället och över sin vardag,

kunna åldras i trygghet och med bibehållet

oberoende, bemötas med respekt, samt ha

tillgång till god vård och omsorg.

- Att personer med sociala eller andra handi-

kapp och försörjningssvårigheter får stöd,

bistånd och god omsorg.

- Att barn och ungdomar växer upp under

trygga och goda förhållanden.

- Att minska den totala alkoholkonsumtio-

nen för att begränsa alkoholens skadeverk-

ningar.

- Att verka för ett narkotikafritt samhälle ge-

nom insatser för att minska tillgången och

efterfrågan på narkotika samt genom att få

fler missbrukare att upphöra med sitt miss-

bruk.

Prioriteringar för 1999

- Ett genderperspektiv skall ingå i all verk-

samhet. Förslag och verksamheter skall

analyseras utifrån båda könens behov och

förutsättningar i syfte att höja kvaliteten

och effektiviteten.

- Inom handikappområdet kommer frågor

om tillgänglighet och utformandet av en

nationell handlingsplan att ha hög prioritet.

Regeringen har i mars 1998 tillsatt en han-

dikappdelegation med företrädare för han-

dikapporganisationerna och en nationell

samordningskommitté för handikappfrågor

som har en nyckelroll i arbetet.

- Opinionsbildning och förebyggande åtgär-

der bland ungdomar skall ha en fortsatt hög

prioritet i syfte att påverka attityder och

förhållningssätt till alkohol och narkotika.

- Arbetet med att förverkliga barnkonventio-

nen skall ha fortsatt hög prioritet liksom

samarbetet kring vissa barnfrågor inom

Östersjöstaternas råd (CBSS).

- Inom äldreområdet skall genomförandet av

den nationella handlingsplanen prioriteras.

En parlamentarisk äldreberedning skall till-

sättas. Aktiviteter inom ramen för FN:s

äldreår skall genomföras.

- Situationen för hemlösa har försvårats och

regeringen vill i samarbete med kommuner

och ideella organisationer satsa resurser och

vidta åtgärder för att förbättra situationen

för de hemlösa.

5.3 Resultatbedömning

5.3.1 Äldre

Målet för 1997 är att erbjuda en äldreomsorg

som ger goda levnadsvillkor för äldre med olika

behov av service, omvårdnad och vård och som

bygger på den enskilda människans delaktighet

och självbestämmande.

Kommunernas ansvar för äldreomsorgen reg-

leras i socialtjänstlagen (1980:620) och i hälso-

och sjukvårdslagen (1982:763). De grundläggan-

de principerna för äldreomsorgen är att äldre

skall känna trygghet samt bemötas med värdig-

het och respekt. Stor hänsyn skall tas till äldres

egna önskemål och personliga integritet. Äldre

personer skall kunna välja att bo kvar i sin egen

bostad även när de har behov av omfattande vård

och omsorg. När någon vill och/eller behöver

flytta till en särskild boendeform skall detta vara

möjligt.

Kommunernas ansvar för hälso- och sjukvård

innebär att de skall erbjuda en god hälso- och

sjukvård i de särskilda boendeformerna och i

dagverksamheter. I cirka hälften av landets

kommuner ansvarar kommunerna även för hem-

sjukvård i ordinärt boende.

Tillstånd och utveckling

År 1997 uppgick antalet personer 65 år och äldre

till cirka 1,5 miljoner vilket motsvarar 17,4 pro-

cent av befolkningen. Antalet personer 80 år och

äldre uppgick samma år till cirka 430 000 vilket

motsvarar cirka 5 procent av befolkningen. En-

ligt Statistiska Centralbyråns (SCB) senaste be-

folkningsprognos kommer antalet personer 65 år

och äldre att vara relativt konstant de närmaste

fem åren för att därefter sakta börja öka. Under

2010-talet och decennierna därefter väntas ök-

ningen bli stor framförallt vad avser personer

som är 80 år och äldre.

Majoriteten av de äldre har en god hälsa, som

de behåller högt upp i åldrarna. En stor del har

också omfattande kontakter med familj, vänner

och grannar och är aktiva i föreningar, studie-

cirklar etc. De äldres boendestandard är genom-

gående hög. Även om den generella bilden av

äldres situation är ljus, finns det inom gruppen

äldre de vars fysiska och psykiska hälsa samt livs-

situation i övrigt medför att de har behov av

omfattande och kvalificerade omsorgs- och

vårdinsatser.

År 1997 fick i genomsnitt 16,9 procent av

ålderspensionärerna, dvs. ungefär 260 000 perso-

ner, kommunal vård och omsorg antingen i or-

dinärt boende eller i särskilt boende. Det innebär

att drygt 80 procent av de äldre klarar sig utan

särskilda insatser från samhällets sida.

Det har skett en relativt kraftig förändring av

hemtjänstinsatserna inom det ordinära boendet

under åren 1992 till 1997. Färre personer har be-

viljats hemtjänstinsatser i ordinärt boende. An-

delen personer med mindre omfattande hjälpin-

satser har minskat, medan andelen personer med

mer omfattande insatser successivt har ökat

under perioden. Den totalt utdelade hjälpvoly-

men för år 1997 ligger på en nivå som är cirka 10

procent lägre än år 1988, om hänsyn tas till den

över perioden förändrade ålderssammansätt-

ningen.

År 1997 bodde 3 procent i åldersgruppen 65

79 år i särskilt boende, medan andelen över 80 år

i sådant boende uppgick till 23 procent. Bostads-

standarden i de särskilda boendeformerna är

mycket varierande, även om en väsentlig höjning

av standarden har skett under 1990-talet.

I Sverige utgör vård och omsorg om äldre ett

kommunalt och landstingskommunalt ansvar.

Nivån på tillgängliga resurser inom vård och om-

sorg beror därmed i stor utsträckning på utveck-

lingen inom den kommunala ekonomin.

Tabell 5.1 Offentliga utgifter (exkl. pensioner) för äldre

Miljoner kronor, 1995 års priser

1993

1994

1995

1996

Förändring i %

1993 1996

Vård och hjälp i särskilt boende

27 981

28 937

27 591

30 135

7,7 %

kommunal

95 %

94 %

93 %

92 %

landsting

0 %

0 %

0 %

0 %

privat produktion 1

5 %

6 %

7 %

8 %

Vård och hjälp i ordinärt boende

9 657

9 416

9 210

9 973

3,3 %

kommunal

95 %

94 %

95 %

92 %

landsting

0 %

0 %

0 %

0 %

privat produktion 1

5 %

6 %

7 %

8 %

Färdtjänst

1 435

1 537

1 429

1 317

 8,2 %

kommunal

59 %

61 %

65 %

65 %

landsting

41 %

39 %

35 %

35 %

Totala utgifter för äldre (exkl. pensioner)

39 073

39 890

38 230

41 425

6,0 %

varav kommunal

94 %

93 %

92 %

99 %

2,8 %

landsting

2 %

2 %

1 %

1 %

 21,6 %

privat produktion 1

4 %

6 %

7 %

8 %

85,4 %

Andel av BNP

2,5 %

2 5 %

2,3 %

2,5 %

Kronor per inv. 65+ år

25 436

25 901

24 771

26 842

5,5 %

Kronor per inv. 80+ år

98 226

97 739

92 178

98 448

0,2 %

1 Offentligt finansierad

 Källa: SCB:s rapportering till Eurostat, ESSPROS (Integrerad statistik över

utgifter och inkomster för det sociala skyddet).

De totala offentliga utgifterna för vård och om-

sorg till de äldre uppgick år 1996 till knappt 41,9

miljarder kronor. Jämfört med år 1993 innebär

detta en ökning med 6 procent.

En ökande andel av verksamheten inom äldre-

omsorgen bedrivs av externa entreprenörer. År

1997 svarade privata entreprenörer för

10 procent av platserna i särskilt boende och

3 procent av hemhjälpen i det ordinära boendet.

Enheter som drivs i enskild regi förekommer

framför allt i storstäder, förortskommuner och i

större kommuner, medan de praktiskt taget sak-

nas helt i glesbygdskommuner och mindre

kommuner. Nästan all verksamhet inom äldre-

omsorgen i enskild regi är finansierad och styrd

av kommunerna.

Antalet årsarbetare inom den kommunala

äldre- och handikappomsorgen uppgick år 1997

till drygt 200 000 vilket är ca 8 000 färre än året

innan. Därtill kommer anställda i verksamheter i

enskild regi bedrivna på kommunal entreprenad.

En stor del av de anställda utgörs av deltidsarbe-

tande och timanställda kvinnor.

Kommunerna har i dag problem med att re-

krytera arbetskraft till äldreomsorgen, särskilt till

vissa yrkesgrupper. Personalbristen riskerar att

accentueras då en stor andel av personalen kom-

mer att uppnå pensionsålder under de nämnda

tio åren. I vissa grupper inom äldreomsorgen

saknar en stor andel grundutbildning. Flera

undersökningar har också visat på behovet av

fortbildning och handledning för personalen.

Regeringen gav år 1996 Socialstyrelsen i upp-

drag att under åren 1997 till 2000 följa utveck-

lingen inom äldreområdet. En första årsrapport

från detta uppdrag redovisades i slutet av 1997.

Socialstyrelsens uppföljningar visar att många

av de problem och brister inom äldrevården som

uppmärksammats efter ädelreformens genom-

förande fortfarande inte är åtgärdade. Bristerna

omfattar såväl resursfrågor som förhållanden av-

seende vårdens och omsorgens inriktning och

kvalitet. Kommunerna har i många fall haft svårt

att leva upp till sitt hälso- och sjukvårdsansvar.

Brister konstateras också vad gäller landstingens

insatser och då särskilt läkarnas medverkan i vår-

den av personer i särskilt boende.

Vid en genomgång av länsstyrelsernas års-

rapporter för år 1997 framgår att minskade resur-

ser inom äldreomsorgen har medfört lägre per-

sonaltäthet som i kombination med ökad

vårdtyngd påverkat kvaliteten negativt. Kommu-

nerna har blivit allt mer restriktiva med att ge

hjälp med vardagsaktiviteter såsom städning,

tvätt, inköp av dagligvaror samt matlagning. Från

flera län rapporteras en brist på platser i särskilt

boende. Vidare uppmärksammar länsstyrelserna

brister i personalens kompetens, frågor kring

bemötande, handläggning, dokumentation och

rättssäkerhet. Flera länsstyrelser påpekar att an-

talet anmälningar inom äldreomsorgen ökat,

men att det är oklart om det beror på en försäm-

ring av verksamheten eller om det beror på det

faktum att kvalitetsfrågor inom äldreomsorgen

kommit att uppmärksammas i allt högre ut-

sträckning under senare år.

I december 1995 beslutade regeringen tillkalla

en särskild utredare med uppgift att kartlägga

och analysera frågan om bemötande av äldre (dir.

1995:159). Utredningen har i december 1997

överlämnat slutbetänkandet Bemötandet av äldre

(SOU 1997:170). Betänkandet har remissbe-

handlats under våren 1998. Inom ramen för ut-

redningen har också ett antal delbetänkanden

färdigställts och överlämnats till regeringen. Ut-

redningen konstaterar att bemötandet och kva-

liteten i vård och omsorg är mycket skiftande i

kommuner och landsting. Även om det på

många håll bedrivs en väl fungerande verksamhet

för äldre personer finns områden där det krävs i

vissa fall stora förbättringar för att åtgärda brister

i kvalitet och bemötande. Det handlar bl.a. om

enskildas och anhörigas ställning i vård och om-

sorg, förebyggande insatser, utbildning, fortbild-

ning och handledning, arbetsledning och ar-

betsorganisation samt tillsyn.

De viktigaste statliga insatserna

Riksdagen beslutade i den ekonomiska

vårpropositionen år 1997 om ett tillskott till

kommuner och landsting om 4 000 miljoner

kronor i syfte att undvika uppsägningar samt

behålla kvaliteten i verksamheterna inom vård,

skola och omsorg. Efter förslag i budgetpro-

positionen för år 1998 beslutade riksdagen att

förstärka statsbidraget till kommuner och

landsting för samma ändamål med ytterligare

4 000 miljoner kronor år 1998.

För att öka kunskaperna om behovet av att

stödja anhöriga och utveckla metoder och for-

mer för detta beslutade riksdagen i enlighet med

förslag i budgetpropositionen för år 1997 att

lämna ett tidsbegränsat stimulansbidrag för ut-

veckling av stödet till anhöriga på 7,5 miljoner

kronor. Socialstyrelsen gavs i regleringsbrev år

1997 i uppgift att administrera och fördela bi-

draget.

Riksdagen beslutade i juni 1997 om vissa änd-

ringar i socialtjänstlagen (prop. 1996/97:124, bet.

1996/97:SoU18, rskr. 1996/97:264). Ändringar-

na innebär bl.a. att äldres rätt till självbestäm-

mande och integritet lyfts fram (19 §). Vidare

beslutade riksdagen att äldre personer, allvarligt

sjuka och personer med funktionshinder som har

varaktiga och omfattande vård- och omsorgsbe-

hov skall ges möjlighet att söka bistånd i annan

kommun i form av hjälp i hemmet eller särskilt

boende (6h §). Syftet med förändringen är att

underlätta för personer med särskilda behov att

kunna flytta till annan kommun om de så önskar.

Riksdagen beslutade även att en ny bestämmelse

skall införas som innebär att kommunernas so-

cialtjänst bör underlätta för dem som vårdar

långvarigt sjuka, äldre och människor med funk-

tionshinder (5 §). Dessa lagändringar trädde i

kraft den 1 januari 1998.

Regeringen föreslog i ovan nämnda proposi-

tion att det i socialtjänstlagen skulle införas en

bestämmelse som markerade betydelsen av att

socialtjänstens insatser skall vara av god kvalitet.

Beträffande äldreomsorgen slog regeringen fast

att socialtjänstens insatser för äldre skall präglas

av respekt för den enskildes självbestämmande,

integritet, trygghet och värdighet samt att

omsorgs- och vårdinsatser skall utformas utifrån

den enskildes individuella behov, förutsättningar

och önskemål. Bestämmelsen trädde i kraft den 1

januari 1998. Länsstyrelserna skall till regeringen

redovisa genomförda insatser och bedöma hur

kvalitet och säkerhet tillgodoses i enskild

socialtjänstverksamhet samt ange hur många

kommuner som har genomfört system för kvali-

tetsutveckling.

Det finns uppgifter som tyder på att äldre i

ordinärt boende i vissa fall avstår från att begära

den hjälp de är i behov av p.g.a. allt för höga

hemtjänstavgifter. Det förekommer också att

äldre betalar mycket höga avgifter för boende,

service och omvårdnad i det särskilda boendet.

Variationerna är i vissa fall mycket stora mellan

kommunerna. Utöver förtydligandet av social-

tjänstlagens avgiftsregler har regeringen under

hösten 1997 beslutat tillkalla en särskild utredare

med uppgift att bl.a. belysa vissa avgiftsfrågor

inom vård- och omsorgsområdet (dir. 1997:111).

Utredningen skall vara avslutad i december 1998.

Kommuners och landstings samverkan med

organisationer som företräder äldres intressen

sker i dag i hög utsträckning via pensionärsråden

på lokal och regional nivå. Erfarenheterna av

verksamheten är skiftande. På vissa håll fungerar

verksamheten bra medan det på andra håll finns

betydande brister bl.a. i rådens organisation och

arbetsformer. Bland annat mot denna bakgrund

tog år 1997 den statliga pensionärskommittén

initiativ till en kartläggning av pensionärsrådens

verksamhet. Resultatet av kartläggningen kom-

mer att redovisas till Pensionärskommittén

under hösten 1998.

Behovet av att se över formerna för och orga-

nisationen av tillsynen över socialtjänsten har

aktualiserats i olika sammanhang. I regeringens

proposition om ändring i socialtjänstlagen (prop.

1996/97:124) uttalade regeringen att den regio-

nala tillsynen över socialtjänsten behöver effekti-

viseras och bli mer slagkraftig. Vidare har social-

utskottet i sitt av riksdagen godkända betänkan-

de (bet. 1996/97:SoU13, rskr. 1996/97:185)

uttalat att tillsynen över äldreomsorgen bör

förbättras. Regeringen avser nu att gå vidare. En

särskild utredare har tillkallats med uppgift att

göra en översyn av vissa frågor rörande social-

tjänstlagen och socialtjänstens uppgifter (dir.

1997:109). I direktiven anges bl.a. att förslag skall

lämnas till hur tillsynen över socialtjänsten kan

förbättras och effektiviseras. Uppdraget skall

vara slutfört den 31 maj 1999.

Med anledning av de brister som uppmärk-

sammats beslutade regeringen i december 1997

att inom ramen för nuvarande lagstiftning för-

stärka tillsynen av äldrevården genom ett upp-

drag till Socialstyrelsen om kvalitetsutveckling

och förstärkt tillsyn inom vården av äldre och

funktionshindrade. Socialstyrelsen tillfördes

5 miljoner kronor för att kunna utöka verksam-

heten vid sina regionala tillsynsenheter under

1998. Arbetet med att utveckla kvaliteten och

förstärka den medicinska tillsynen över vården

av äldre och funktionshindrade skall ske i

samarbete med länsstyrelserna.

Regeringen har i december 1997 beslutat om

direktiv för ett treårigt äldreprojekt. Projektet,

som organisatoriskt är knutet till Socialdeparte-

mentet, skall arbeta för att skapa nationell sam-

ling och enighet kring de åtgärder som krävs för

att utveckla den framtida äldrepolitiken. Projek-

tet skall också svara för den löpande samord-

ningen och uppföljningen av aktiviteter och åt-

gärder som riksdagen beslutat om med anledning

av regeringens proposition Nationell handlings-

plan för äldrepolitiken (prop. 1997/98:113, bet.

1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307).

I juni 1998 tillsattes en arbetsgrupp

(S 1998:D) på Socialdepartementet med uppgift

att kartlägga personalförsörjning och utbild-

ningsbehov inom äldreomsorgen.

FN har utlyst år 1999 till det internationella

äldreåret. Äldreprojektet skall initiera, samordna

och följa aktiviteter i samband med äldreåret.

Regeringen aviserade i propositionen Bostads-

politik för hållbar utveckling (prop.

1997/98:119) ett tillfälligt statligt stimulansbi-

drag för äldrebostäder om 400 miljoner kronor

under åren 1998 och 1999. Riksdagen beslutade i

enlighet med regeringens förslag. Syftet med an-

slaget är bl.a. att säkerställa att projekt vars mål-

sättning är att förbättra standarden och/eller öka

antalet platser i det särskilda boendet för äldre

inte skjuts på framtiden.

Nationell handlingsplan för äldrepolitiken

I juni 1998 antog riksdagen regeringens proposi-

tion Nationell handlingsplan för äldrepolitiken.

Riksdagsbeslutet innebär bl.a. att nationella mål

för äldrepolitiken fastställdes. Målen för den na-

tionella äldrepolitiken är att äldre skall:

- kunna leva ett aktivt liv och ha inflytande i

samhället och över sin vardag,

- kunna åldras i trygghet och med bibehållet

oberoende,

- bemötas med respekt samt

- ha tillgång till god vård och omsorg.

Riksdagsbeslutet innebär också ändringar och

tillägg i socialtjänstlagen avseende kvalitetssäk-

ring inom äldreomsorgen, skyldighet för perso-

nal att rapportera missförhållanden samt förtyd-

liganden gällande avgifter inom äldreomsorgen. I

propositionen aviseras förslag om 300 miljoner

kronor årligen under perioden 1999 2001 för att

stödja och påskynda utvecklingen inom några

prioriterade områden. I propositionen är följande

redovisat när det gäller fördelning av dessa me-

del:

 Forskning 10 miljoner kronor år 1999,

20 miljoner kronor år 2000 och 30 miljoner

kronor år 2001. Medlen tillförs Socialveten-

skapliga forskningsrådet (utgiftsområde 9,

anslag D1 Socialvetenskapliga forsknings-

rådet: forskning och D2 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: förvaltning).

 Fortbildning av arbetsledare och förtroende-

valda 80 miljoner kronor år 1999, 70 miljoner

kronor år 2000 och 60 miljoner kronor år

2001 (anslag B1 Stimulansbidrag och åtgär-

der inom äldrepolitiken).

 Effektivare tillsyn 20 miljoner årligen under

perioden 1999 2001 till Socialstyrelsen och

länsstyrelserna (anslag B1 Stimulansbidrag

och åtgärder inom äldrepolitiken samt ut-

giftsområde 18 anslag C1 Länsstyrelserna

m.m.).

 Stöd till anhöriga 100 miljoner kronor år-

ligen under perioden 1999 2001 som för-

delas av Socialstyrelsen (anslag B1 Stimu-

lansbidrag och åtgärder inom äldre-

politiken).

 Initiativmedel 90 miljoner kronor årligen

under perioden 1999 2001 som disponeras

av regeringen (anslag B1 Stimulansbidrag

och åtgärder inom äldrepolitiken). Enligt

propositionen skall dessa medel finansiera

bl.a:

- försöksverksamheter i kommuner och

landsting som syftar till utveckling och

nytänkande inom vård-, omsorgs- och

serviceverksamheter för äldre personer

- försöksverksamheter med uppsökande

verksamhet i hemtjänsten

- regionala äldrecentra och försöksom-

råden

- telefonjourer

- IT för äldre.

I riksdagsbeslutet anges särskilt att initiativmed-

len bör användas för att utveckla och stimulera

de äldres delaktighet inom och inflytande över

vård och omsorg liksom äldres möjligheter till

aktiviteter och social gemenskap. Denna verk-

samhet bör kunna bedrivas såväl av pensionärs-

organisationer, som av frivillig- och anhörigföre-

ningar.

Effekter av de statliga insatserna

På regeringens uppdrag har Statistiska central-

byrån under sommaren 1998 genomfört en en-

kätundersökning riktad till kommuner och

landsting i syfte att få en bild av hur de hittills

utbetalade extra statsbidragen för förstärkning av

verksamheter inom skola, vård och omsorg har

använts. Resultaten visar att en mycket stor del

av statsbidragen har använts så som riksdagen

har beslutat. I 7 av 10 kommuner har medlen

främst använts för att upphäva eller reducera

planerade besparingar. Nästan hälften av de

svarande kommunerna uppger att medlen

använts för utökade insatser inom skola,

äldreomsorg och barnomsorg. Därutöver har nya

satsningar genomförts inom primär- och

länssjukvård i mer än hälften av landstingen.

Ökningen av statsbidragen har även lett till ökad

sysselsättning i kommuner och landsting.

De beslut om ändringar i socialtjänstlagen

som riksdagen fattade beslut om år 1997 trädde i

kraft den 1 januari 1998 varför det fortfarande är

för tidigt att fullt ut bedöma effekterna av

lagändringarna. Vissa uppgifter tyder dock på att

medvetenheten bland de äldre om de ökade

möjligheterna att påverka sin vård- och omsorgs-

situation i enlighet med nya bestämmelser i

socialtjänstlagen har ökat redan under det första

halvåret som bestämmelserna varit i kraft. Detta

förklaras bl.a. av informationsinsatser som

genomförts centralt och lokalt av bl.a. pensio-

närsorganisationer och anhörig-/patientföre-

ningar.

Allt fler äldre utnyttjar den nya möjligheten

att söka bistånd i annan kommun i form av hjälp

i hemmet eller särskilt boende. Det är framförallt

i tätbebyggda geografisk begränsade regioner

med många angränsande kommuner som den

nya möjligheten har utnyttjats.

Som ett resultat av regeringens beslut om

extra medel för tillsyn inom äldrevården har den

regionala tillsynsverksamheten vid Socialstyrel-

sen förstärkts. Ett antal nya tjänster har inrättats

regionalt och antalet inspektioner har därmed

kunnat ökas. De samlade effekterna av förstärk-

ningen under år 1998 kommer att redovisas bl.a. i

årsredovisningen för detta verksamhetsår.

I april 1998 redovisade Socialstyrelsen en

sammanställning av erfarenheterna från upp-

draget att fördela det av riksdagen beslutade

stimulansbidraget för utveckling av stöd till an-

höriga. Sammanställningen visar att drygt hälften

av det 50-tal idéer som aktualiserats för projekt-

stöd fick del av anhörigstödsmedlen. Ett flertal

av dessa projekt har permanentats och fortsätter

nu som delar av en reguljär verksamhet. Stimu-

lansmedlen har också bidragit till en ökad med-

vetenhet i kommuner och landsting om anhö-

rigas situation vilket bl.a. medfört att nya

samverkansformer har utvecklats mellan kom-

muner, landsting och anhörigorganisationer. So-

cialstyrelsen konstaterar emellertid att det fort-

farande finns mycket att göra när det gäller

utveckling av kvalitet och innehåll inom an-

hörigstödet. De erfarenheter som vunnits kom-

mer att ligga till grund för fortsatta åtgärder

inom ramen för de ytterligare medel som föreslås

till stöd för anhöriga.

Regeringens slutsatser

Regeringen konstaterar att de under år 1997 be-

slutade extra resurserna till kommuner och

landsting har bidragit till förbättrade förutsätt-

ningar för kommunsektorn att klara en bra verk-

samhet inom ramen för en ekonomi i balans.

Samtidigt har bl.a. Socialstyrelsen i sina uppfölj-

ningar av kvaliteten i vården och omsorgen av

äldre personer visat att den ansträngda ekono-

miska situation som alltjämt råder medför pro-

blem för äldreomsorgen. Bland annat mot denna

bakgrund har regeringen i tilläggsbudgeten för år

1998 föreslagit en höjning av statsbidragen redan

fr.o.m. andra halvåret 1998 med 4 000 miljoner

kronor. Därtill bedömer regeringen att stats-

bidragen bör öka med ytterligare 4 000 miljoner

kronor åren 1999 och 2000.

Äldrepolitiken står inför en rad utmaningar.

Kortsiktigt bör samhällets insatser koncentreras

mot de problem och brister inom äldreomsorgen

som uppkommit som en följd av kommuners

och landstings ansträngda ekonomiska läge.

Högt på dagordningen står även att lösa de

strukturproblem som uppstått i samband med

ädelreformens genomförande. Det gäller bl.a.

frågan om ansvaret för och kvaliteten i de sjuk-

vårdande insatserna för äldre. Långsiktigt är det

nödvändigt att samhället anpassas till en befolk-

ningstruktur med en betydligt större del av med-

borgarna i ålder över 65 år. Regeringen har med

den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken

lagt fast grundvalarna för en ny äldrepolitik. Na-

tionella mål har formulerats och arbetet med att

utveckla en långsiktig strategi för hur målen skall

förverkligas har inletts. Regeringen kommer

under hösten 1998 att tillsätta en parlamentarisk

beredning för den framtida äldrepolitikens ut-

formning.

I den nationella handlingsplanen finns åtgär-

der för att rätta till de omedelbara problemen

och genom det ökade statsbidraget till

kommuner och landsting ges förutsättningar att

åstadkomma betydande förbättringar inom

äldreomsorgen i enlighet med de prioriteringar

som anges i handlingsplanen. FN:s äldreår 1999

kommer att bli en möjlighet att ytterligare upp-

märksamma äldrefrågor i ett brett perspektiv, så-

väl nationellt som internationellt.

Vissa frågor kräver ytterligare överväganden

och utredningar för senare ställningstagande. Re-

geringen avser att under de kommande åren åter-

komma med förslag och åtgärder inom ramen

för det av regeringen beslutade äldreprojektet.

5.3.2 Personer med funktionshinder

Målet för 1997 är att erbjuda en handikappom-

sorg som ger goda levnadsvillkor för personer

med funktionshinder med olika behov av service,

omvårdnad och vård och som bygger på den en-

skilda människans delaktighet och självbestäm-

mande.

Utgångspunkten för handikappolitiken är

principen om alla människors lika värde och lika

rätt. Denna princip torde idag vara accepterad av

de flesta i landet. Men innebörden av den, dvs.

att personer med funktionshinder skall beredas

möjligheter att vara med i samhällsgemenskapen,

delta i olika aktiviteter och uppnå full delaktighet

och jämlikhet, förmår vi ännu inte helt leva upp

till. Strävan är att personer med funktionshinder,

precis som andra medborgare, skall ges möjlighet

till god utbildning, förvärvsarbete, ett bra boende

och möjlighet att delta i olika fritids- och kul-

turaktiviteter. Kommunerna och landstingen är

tillsammans med staten ytterst ansvariga för att

dessa handikappolitiska mål förverkligas.

Tillstånd och utveckling

Genom handikappreformen som genomfördes

den 1 januari 1994, har ett viktigt steg närmare

måluppfyllelse tagits, bl.a. genom insatsen per-

sonlig assistans.

Det är inte möjligt att få entydiga uppgifter

om antalet personer i befolkningen som har

funktionshinder, eftersom gruppen inte klart kan

avgränsas. Definitionen av vad som är att be-

trakta som funktionshinder är flytande och

många personer har flera funktionshinder. Från

Statistiska centralbyråns undersökning av lev-

nadsförhållanden (ULF) år 1989 om befolkning-

ens hälsotillstånd framgår dock att ca 146 000

personer i åldern 16 64 år uppgivit att de hade

rörelsehinder, varav drygt 40 procent svåra rörel-

sehinder. Ca 24 000 personer i samma ålders-

grupp hade nedsatt syn och 380 000 personer

nedsatt hörsel. I Socialstyrelsens årsrapport 1998

om psykiatrireformen konstateras att drygt

36 000 personer under 65 år var psykiskt

funktionshindrade. Levnadsnivåundersökningar

visar att personer med funktionshinder i vuxen

ålder har sämre levnadsförhållanden än be-

folkningen i övrigt, bl.a. sämre boendeför-

hållanden, sociala nätverk, utbildning, arbete och

ekonomi. Det gäller speciellt personer med

psykiska funktionshinder men också många med

medicinska funktionshinder.

Kommunerna har enligt socialtjänstlagen

(1980:620) ett övergripande ansvar för att män-

niskor med funktionshinder får möjlighet att

delta i samhällsgemenskap och leva som andra.

Detta kan t.ex. innebära att kommunen bistår

med särskilt boende eller medverkar till att den

enskilde får meningsfull sysselsättning.

Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade (LSS) ger särskilda rättigheter

till personer med utvecklingsstörning, autism,

förvärvad hjärnskada i vuxen ålder samt andra

omfattande och varaktiga fysiska eller psykiska

funktionshinder. I LSS finns angivet tio insatser.

Dessa är bl.a. rådgivning och annat personligt

stöd, biträde av personlig assistent, ledsagarser-

vice, kontaktperson, korttidsvistelse utanför

hemmet, särskilt boende samt daglig verksamhet.

Lagen (1993:389) om assistansersättning

(LASS) innehåller bestämmelser om ersättning

för kostnader för personlig assistans. Statlig assi-

stansersättning lämnas till funktionshindrade

personer som har behov av personlig assistans

för sina grundläggande behov under i genomsnitt

mer än 20 timmar per vecka.

Vid årsskiftet 1997/98 fick totalt

21 300 personer i åldern 0 64 år stöd enligt so-

cialtjänstlagen inom ramen för kommunernas

äldre- och handikappomsorg. Drygt 44 000 per-

soner hade beslut om insatser enligt LSS av

kommunerna. Cirka 22 000 personer hade beslut

enligt LSS från landstingen (insatsen råd och

stöd) och ungefär 7 700 personer hade statlig

assistansersättning enligt lagen om assistanser-

sättning (LASS).

Antalet personer med stöd inom kommuner-

nas äldre- och handikappomsorg enligt social-

tjänstlagen minskade mellan åren 1993 och 1997

med 4 200 personer (16 procent). De flesta av

dem har sannolikt sedan år 1994, då LSS inför-

des, i stället fått insatser enligt denna lag.

Länsstyrelserna har rapporterat om minskande

serviceinsatser i ett antal kommuner till de per-

soner som erhåller hemtjänst enligt socialtjänst-

lagen. Det gäller framförallt städning, tvätt, följe-

slagare vid inköp av dagligvaror och promenader

samt matlagning i det egna hemmet, som har

minskat och ibland slopats helt. Det kan inne-

bära att personer med funktionshinder blir mer

beroende av stöd från anhöriga och andra i sin

omgivning. Denna utveckling kan på längre sikt

öka efterfrågan av särskilda boendeformer.

Antalet personer i åldern 0 64 år inom kom-

munernas äldre- och handikappomsorg som bor

i särskilda boendeformer har ökat med ca

16 procent sedan år 1993 och uppgick i december

1997 till ca 5 500 personer. Motsvarande antal

personer med hemtjänst i ordinärt boende har

minskat med knappt 24 procent under samma

period till ca 15 800 personer den 31 december

1997.

Andelen personer med insatser enligt LSS va-

rierar mellan kommunerna. Skillnaderna har flera

orsaker, bl.a. historiska. När landstingen hade

ansvar för verksamheten för personer med ut-

vecklingsstörning koncentrerades den ofta till

enstaka institutioner. När sedan institutionerna

lades ner valde många av de boende att inte flytta

till sin hemkommun utan bodde kvar på institu-

tionsorten där personen kanske levt under lång

tid. En annan orsak är att verksamhet som tillgo-

doser behov hos numerärt små handikapp-

grupper kräver speciell kompetens hos perso-

nalen, vilket medför att verksamheten koncent-

reras till ett fåtal orter.

Tio procent av samtliga LSS-insatser rörde

personer med varaktiga fysiska eller psykiska

funktionshinder. Nästan 29 procent av alla be-

viljade insatser enligt LSS gällde barn och ung-

domar som var 22 år eller yngre.

Enligt Socialstyrelsens årsrapport 1998 finns

uppskattningsvis drygt 40 000 psykiskt funk-

tionshindrade totalt i Sverige. Cirka 70 procent

har behov av insatser från socialtjänstens sida och

cirka 10 000 av dessa har inte sitt behov tillgodo-

sett i dag.

Det är i år inte möjligt att redovisa siffror för

hur många personer som erhåller insatser utanför

de reguljära verksamheterna för äldre och funk-

tionshindrade. Socialstyrelsen förbereder dock

en mer fullständig statistikredovisning.

Efter en satsning på stöd till funktionshind-

rade de första åren efter LSS tillkomst tycks ut-

giftsnivån nu stabiliseras. Detta framgår av att de

sammanlagda utgifterna för kommunernas och

landstingens verksamhet i egen regi nådde sin

topp år 1995 med 15,8 miljarder kronor och

ligger strax därunder år 1996 på 15,6 miljarder

kronor, allt räknat i fasta priser. Statens utgifter

ökar fortfarande, dock numera i långsam takt

från 5,5 miljarder kronor år 1995 till knappt

5,8 miljarder kronor år 1996. Utgifterna för de i

privat regi producerade offentligt finansierade

insatserna ligger på samma nivå åren 1995 och

1996.

Handikappombudsmannen har konstaterat att

Sverige inte helt uppfyller FN:s standardregler

för att tillförsäkra människor med funktionsned-

sättning delaktighet och jämlikhet. Å ena sidan

konstaterar ombudsmannen att Sverige är bra på

individinriktade åtgärder för att kompensera

funktionsnedsättningar såsom stöd, service och

ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen och

LSS. Å andra sidan är samhället inte tillräckligt

anpassat efter funktionshindrades behov. Hos

framförallt de statliga myndigheterna saknas

tillräckligt strategiskt tänkande när det gäller

handikappfrågor. Endast undantagsvis relateras

arbetet till målsättningarna om full delaktighet

och jämlikhet för funktionshindrade. Handi-

kappombudsmannen har också konstaterat

brister i tillgängligheten i den yttre miljön,

allmänna kommunikationer och information när

det gäller kommunernas ansvarsområden. Vidare

har endast cirka hälften av landets kommuner ett

handikappolitiskt program och endast mycket få

statliga myndigheter har utformat ett sådant

program.

De viktigaste statliga insatserna

Under senare år har en rad handikappolitiska

reformer genomförts för att förbättra det indivi-

duella stödet till personer med funktionshinder.

Arbetet inriktas nu mot att ge statliga myndig-

heter, landsting, kommuner, organisationer m.fl.

förutsättningar att utveckla tillgängligheten i vid

bemärkelse inom olika samhällssektorer och

verksamheter. Handikappaspekterna skall beak-

tas inom varje samhällsområde och handikapp-

organisationerna skall ingå som viktiga sam-

verkanspartners.

Som ett led i detta arbete har regeringen i mars

1998 bildat en handikappdelegation med före-

trädare för handikapporganisationerna och en

nationell samordningskommitté för handikapp

frågor som bl.a. skall ha till uppgift att utarbeta

förslag till en nationell handlingsplan för handi-

kappområdet.

Diskriminering av funktionshindrade har

uppmärksammats i olika sammanhang. Detta har

föranlett regeringen att till riksdagen den 5 juni

1998 överlämna propositionen Lag om förbud

mot diskriminering i arbetslivet av personer med

funktionshinder (prop. 1997/98:179). I Rege-

ringskansliet bereds vidare frågan om förbud

mot diskriminering i näringsverksamhet av

personer med funktionshinder.

En utredning om bemötande av personer med

funktionshinder (dir. 1997:24) har i tre rapporter

redovisat att funktionshindrade ofta blir illa be-

mötta och upplever att de diskrimineras. Utred-

ningsuppdraget kommer att redovisas i slutet av

år 1998.

Psykiatrireformen som inleddes år 1995 syftar

till att förbättra psykiskt funktionshindrades livs-

situation. Reformen innebär krav på ökade

kommunala insatser inom sådana områden som

boende, sysselsättning, fritid, arbete, rehabilite-

ring, social gemenskap samt vård och omsorg.

För att underlätta samverkan mellan kommuner

och landsting har ansvarsgränsen mellan respek-

tive myndighet förtydligats. Kommunen ansva-

rar för sociala insatser som t.ex. boende och sys-

selsättning och landstingen för medicinska

behandlingsinsatser som t.ex. läkemedelsbe-

handling.

Reformen innebar vidare att kommunerna

fick betalningsansvar för de patienter som efter

tre månaders sammanhängande vårdtid bedöms

vara medicinskt färdigbehandlade inom

kvalificerad psykiatrisk

dygnetruntvård/slutenvård. Det kommunala

betalningsansvaret syftar bl.a. till att dessa

personer snabbare skall få adekvat stöd och

boende i hemkommunen. Socialstyrelsen har i

uppdrag att kontinuerligt följa psykiatrirefor-

men.

Statlig assistansersättning lämnas till funk-

tionshindrade personer som har behov av per-

sonlig assistans för sin dagliga livsföring under i

genomsnitt mer än 20 timmar per vecka. Sedan

assistansersättningen infördes har flera ändringar

skett i LSS och LASS. Den 1 september 1997

infördes en schablon för assistansersättningen.

Tabell 5.2 Offentliga utgifter (exkl. pensioner) för funktionshindrade fördelade

 efter funktion och ansvarig huvudman

Miljoner kronor, 1995 års priser

1993

1994

1995

1996

Förändring i %

1993 1996

Vård och stöd i särskilt boende

9 056

8 774

8 434

7 514

4 %

kommunal

13 %

15 %

51 %

84 %

landsting

78 %

76 %

39 %

8 %

privat produktion 1

9 %

9 %

10 %

7 %

staten

0 %

0 %

0 %

0 %

Stöd i den dagliga livsföringen

1 724

3 132

7 665

7 586

345 %

kommunal

90 %

34 %

45 %

55 %

landsting

0 %

0 %

0 %

0 %

privat produktion 1

10 %

8 %

6 %

8 %

staten

0 %

59 %

48 %

55 %

Rehabilitering

1 886

2 049

2 170

2 041

15 %

kommunal

0 %

0 %

0 %

0 %

landsting

51 %

42 %

29 %

37 %

privat produktion 1

0 %

0 %

0 %

0 %

staten

49 %

58 %

71 %

63 %

Övriga naturaförmåner

3 248

3 485

4 781

4 450

47 %

kommunal

34 %

45 %

70 %

77 %

landsting

52 %

44 %

15 %

5 %

privat produktion 1

5 %

3 %

9 %

10 %

staten

10 %

8 %

6 %

8 %

Totala utgifter för funktions-

hindrade (exkl. pensioner)

15 914

17 440

23 050

21 591

51 %

kommunal

24 %

22 %

48 %

65 %

187 %

landsting

61 %

52 %

20 %

7 %

 52 %

privat produktion 1

7 %

7 %

8 %

7 %

139 %

staten

8 %

19 %

24 %

27 %

350 %

Andel av BNP

1,0 %

1,1 %

1,4 %

1,3 %

Kronor per inv. 0 64 år

2 208

2 397

3 160

2 957

1 Offentligt finansierad

Anm.: Ansvarig huvudman för varje förmån bör inte förväxlas med

finansieringsansvarig. Fördelningen av utgifterna för naturaförmåner mellan

funktionshindrade (0-64 år) och äldre

(65-w år) har beräknats med hjälp av antalet vårdtagare, antalet årsarbetare,

timstatistik för hemhjälpen (novemberenkäten) samt vissa skattningar ang.

personaltätheten i olika

vårdformer inom ramen för LSS, som har presenterats i CMT:s (Centrum för

utvärdering av medicinsk teknologi vid Linköpings universitet) rapport ang.

uppföljningsstudier av handi-

kappreformen 1994 och 1995.

Källa: SCB:s rapportering till Eurostat, ESSPROS (Integrerad statistik över

utgifter och inkomster för det sociala skyddet).

Vård och stöd i särskilt boende: Särskilda boendeformer för 0-64 år (kommunal),

boende för utvecklingsstörda (landsting), privata särskilda boendeformer

(offentligt finansierad)

Stöd i den dagliga livsföringen: Assistansersättning (staten), kommunernas stöd

i ordinärt boende inkl. personlig assistans (kommunal), statligt bidrag

vårdartjänster (staten), privat

producerat stöd i ordinärt boende (offentligt finansierad)

Rehabilitering: Forskning vid SIB-sjukhuset, köp rehabtjänster, rehabiliterande

arbetshjälpmedel, annan rehabilitering (staten), hjälpmedels- och

rehabiliteringsverksamhet

(landsting)

Övriga naturaförmåner: Förmedlingstjänst med texttelefon, befordran av

blindskriftförsändelser (staten), färdtjänst till 0-64 år, daglig verksamhet

(landsting respektive kommunal),

bostadsanpassningsbidrag (kommunal), ideella organisationers verksamhet för

handikappade (offentligt finansierat), bilstöd (staten).

För år 1997 uppgick timersättningen enligt

schablonen till 164 kronor. Ersättningen höjdes

den 1 januari 1998 till 168 kronor per timme.

Om det finns särskilda skäl kan försäkrings-

kassan medge att schablonersättningen får över-

skridas dock med högst 12 procent. Den

genomsnittliga faktiska ersättningsnivån uppgick

i augusti 1998 till 168,5 kronor per timme. De

flesta ersättningsberättigade erhåller scha-

blonersättningen; endast en mindre andel har

beviljats högre ersättning.

Det har i många fall varit svårt för äldre och

funktionshindrade som har stora vård- och om-

sorgsbehov att kunna flytta till en annan kom-

mun. Inflyttningskommunen har ibland nekat

stöd och hjälp med motiveringen att vård- och

omsorgsbehovet kunnat tillgodoses i hemkom-

munen. För att underlätta situationen för äldre

och funktionshindrade genomfördes den 1

januari 1998 en ändring i socialtjänstlagen

(1980:620) som innebär att den enskilde har rätt

att ansöka om stöd och hjälp i inflyttningskom-

munen och bli behandlad som om hon eller han

redan bodde i inflyttningskommunen. Social-

styrelsen har i uppgift att följa effekterna av

denna förändring.

Anhörigas del i vård och omsorg sker i det

tysta med ett vårdansvar som många gånger är

ensamt och psykiskt påfrestande. I syfte att syn-

liggöra de anhörigas situation infördes vid års-

skiftet 1997/98 en ny bestämmelse i socialtjänst-

lagen som avser att markera socialtjänstens

ansvar för att genom stöd och avlösning under-

lätta för närstående som vårdar långvarigt sjuka,

äldre och människor med funktionshinder.

Riksdagen beslutade i juni 1998 om en natio-

nell handlingsplan för äldrepolitiken. Riksdags-

beslutet innebär bl.a. ändringar och tillägg i so-

cialtjänstlagen som kvalitetssäkring, skyldighet

för personal att rapportera missförhållanden

samt förtydliganden om avgifter. Ändringarna

gäller både handikapp- och äldreomsorgen.

I lagen (1997:724) om avveckling av special-

sjukhus och vårdhem fastställde riksdagen slut-

datum för avvecklingen till den 31 december

1999.

Statens stöd till funktionshindrade sker även i

form av olika statliga bidrag. Bilstödet är ett av

de individuellt riktade stöden som påtagligt

minskar behoven av insatser inom andra

samhällsområden. År 1997 beviljades bilstöd till

2 227 personer. Möjligheten att disponera ett

fordon ger stor frihet och ökar tillgängligheten i

samhället för den som inte kan nyttja allmänna

kommunikationer eller i övrigt har svårt att

förflytta sig. Stödet är också ett reellt alternativ

till bl.a. färdtjänst. En översyn av

anslagskonstruktionen och det framtida

stödbehovet pågår.

Genom statsbidraget till vårdartjänst m.m. är

dels att ge studerande med rörelsehinder sådant

stöd att de kan vistas på studieorten och

genomföra studier vid folkhögskola, universitet

och högskola, dels att göra det möjligt för

ungdomar som kommit in på riksgymnasium för

svårt rörelsehindrade ungdomar, s.k. rh-anpassad

gymnasieutbildning, att genomföra studierna.

FUNKIS-utredningen har lämnat sitt slutbe-

tänkande (SOU 1998:66) i maj 1998. Utred-

ningen har haft till uppgift att utreda hur ansva-

ret för utbildning och omvårdnad för funk-

tionshindrade elever skall fördelas mellan stat,

kommun och landsting samt vem som skall

finansiera verksamheten. Beträffande verksam-

heten med riksgymnasium för svårt rörelsehind-

rade elever föreslår utredningen bl.a. vissa för-

ändringar då det gäller vem som skall finansiera

boende och habilitering. Utredningens förslag

innebär således en förändring av statens finansie-

ringsansvar för riksgymnasieverksamheten. Ut-

redningens förslag bereds för närvarande inom

Regeringskansliet.

Ersättningen för texttelefoner ger personer

som är döva, gravt hörselskadade, dövblinda och

talskadade möjlighet att kommunicera över

telefonnätet. Införande av ny teknik, enligt den

försöksverksamhet som pågår för närvarande, i

form av bildtelefoni kan tillgodose behoven för

vissa inom målgruppen på ett betydligt bättre

sätt.

Handikapporganisationerna har en viktig opi-

nionsbildande roll och fyller en central funktion

bland folkrörelserna i Sverige. Statsbidraget till

dem utgör en betydelsefull del av organisationer-

nas finansiering av verksamheten. Alltfler handi-

kappförbund har bildats och ansökt om stats-

bidrag de senaste åren. Regeringen har givit en

särskild utredare i uppdrag (dir. 1998:57) att bl.a.

se över statsbidragen till handikapporganisatio-

nernas allmänna verksamhet, föreslå kriterier för

statsbidragsberättigade handikapporganisationer

samt föreslå riktlinjer för hur bidraget skall för-

delas mellan organisationerna. Uppdraget skall

redovisas senast den 1 juli 1999.

Handikappombudsmannens verksamhet är

för närvarande föremål för översyn av en särskild

utredare (dir. 1997:131). Utredningen skall bl.a.

pröva vilken betydelse ombudsmannen haft för

utvecklingen inom handikappområdet i stort

samt bedöma om, och i så fall hur, ombudsman-

nens roll och arbetsuppgifter bör förändras i

något avseende.

Hösten 1996 gav regeringen ett uppdrag till

Handikappinstitutet att utarbeta ett IT-program

med inriktning på funktionshindrade och äldre.

Handikappinstitutet har överlämnat ett förslag

till åtgärdsprogram som syftar till att skapa för-

utsättningar för ett mer samlat grepp inom om-

rådet. Genomförandet av åtgärdsprogrammet har

påbörjats. I den nationella handlingsplanen för

äldrepolitiken har regeringen uttalat att den

ställer sig bakom programmet och att regeringen

aktivt skall verka för att det genomförs.

Frågan om Handikappinstitutets verksam-

hetsinriktning, organisation och finansiering har

varit föremål för översyn. Den 1 januari 1999

sker en ombildning av verksamheten till en ideell

förening i vilken staten, Landstingsförbundet

och Svenska kommunförbundet är medlemmar.

Samtidigt ändras namnet till Hjälpmedelsinsti-

tutet.

Effekter av de statliga insatserna

Psykiatrireformen

Socialstyrelsens konstaterar i sin rapport Refor-

mens första tusen dagar (Socialstyrelsen följer

upp och utvärderar 1998:4) att genomförandet av

reformen försenats bl.a. beroende på att det i

vissa fall varit svårt att få till stånd överenskom-

melser mellan kommuner och landsting.

Regeringen har avsatt särskilda stimulansme-

del för genomförande av reformen. Utvärde-

ringen visar att det på vissa håll fortfarande finns

en förhållandevis stor andel beviljade stimulans-

medel som ännu inte omsatts i konkreta verk-

samheter riktade till målgruppen.

Hittills har färre psykiskt funktionshindrade

personer än förväntat fått insatser enligt LSS.

Reglerna skapar vissa problem vid tillämpningen

av lagen och insatserna enligt LSS är delvis inte

heller utformade eller reglerade på ett sådant sätt

att psykiskt funktionshindrade personer kan till-

godogöra sig dessa t.ex. bostad med särskild

service och daglig verksamhet. Fortsatt utveck-

ling av anhörigstödet behövs också för denna

grupp.

Socialstyrelsen konstaterar i sin rapport att

cirka 85 procent av kommunerna har genomfört

eller håller på att genomföra inventeringar av

målgruppen vilket man anser vara ett mycket

gott resultat.

Begreppet medicinskt färdigbehandlad har

kunnat missuppfattas så sätt att t.ex. den psykiat-

riska öppenvårdens ansvar förtydligas för perso-

ner som får insatser genom kommunen.

Personer som i dag skrivs ut som medicinskt

färdigbehandlade är färre, betydligt yngre och

har mer omfattande och sammansatta behov

jämfört med reformens första år. Dessa personer

är dock inte representativa för målgruppen.

Kring 30 000 personer hade flyttat ut från

mentalsjukhusen före reformen. I dag finner vi

mellan 40 000 och 46 000 personer som har

kontakt med socialtjänsten och/eller psykiatrin.

Stöd till arbete, yrkesinriktad rehabilitering

samt andra meningsfulla dagliga aktiviteter är

givetvis också viktiga för psykiskt funktions-

hindrade. Att inte alla har denna möjlighet beror

enligt Socialstyrelsen huvudsakligen på att

- socialtjänstlagen inte tillräckligt klart uttalar

kommunernas ansvar

- att LSS nuvarande utformning inte ger psy-

kiskt funktionshindrade personer rätt till in-

satsen daglig verksamhet

- rehabiliteringsinsatser ofta har en uttalat

yrkesinriktad karaktär och är alltför kort-

variga, för att passa stora delar av psykiatrire-

formens målgrupp.

Socialstyrelsens sammanfattande bedömning är

att resultatet av psykiatrireformen är starkt bero-

ende av om socialtjänsten och psykiatrin stödjer

varandra utifrån sina respektive kunskapsom-

råden.

Psykiatrireformen behandlas också under av-

snitt 4.3.4 Psykiatri.

Vårdhemsavveckling och decentralisering

Avvecklingen av vårdhem för utvecklingsstörda

har pågått parallellt med en decentralisering av

ansvaret till kommunerna. Under 1997 avveckla-

des 13 vårdhem. Den 1 januari 1998 bodde 717

personer med utvecklingsstörning på 39

vårdhem i landet. Socialstyrelsens uppföljning

visar att avvecklingen har haft positiva effekter

för utvecklingsstördas livskvalitet, bl.a. när det

gäller boendet. Det går däremot inte att påvisa

att kommunaliseringen lett till att skillnaderna

har minskat mellan gruppens

levnadsförhållanden och övriga befolkningens.

Regeringens slutsatser

De handikappolitiska reformer som genomförts

under senare år har i hög utsträckning varit in-

riktade på att förbättra det individuella stödet till

personer med funktionshinder. Självfallet har så-

dana insatser stor betydelse men ibland har de

fått kompensera brister i den generella utform-

ningen och planeringen. För att målen med han-

dikappolitiken skall kunna uppnås måste de indi-

viduella service- och stödinsatserna kombineras

med åtgärder för att förbättra tillgängligheten i

samhällsmiljön som helhet. Insatser för att stödja

personer med funktionshinder kommer därför i

större utsträckning att fokuseras på tillgänglig-

heten i verksamheter och miljöer. Det gäller både

den fysiska miljön i bostäder, utemiljöer, kollek-

tivtrafik m.m., och tillgänglighet till service som

teckenspråkstolk, samhällsinformation, olika

kulturutbud och tjänster. Denna inriktning av

handikappolitiken har regeringen i maj 1997 re-

dovisat i en skrivelse till riksdagen om handi-

kappolitiken (skr. 1996/97:120). Arbetet för att

förverkliga de handikappolitiska målen måste

fortsätta och utvecklas såväl genom stimulans-

åtgärder och kunskapsspridning som genom

olika former av reglering och tillsyn.

Regeringen tar nu ytterligare ett steg genom

att samordna insatserna för att öka tillgänglig-

heten m.m. för funktionshindrade. Regeringen

har i mars 1998 bildat en handikappdelegation

med företrädare för handikapporganisationerna

och en nationell samordningskommitté för han-

dikappfrågor som skall ha till uppgift att utarbeta

ett förslag till nationell handlingsplan för handi-

kappområdet. Planen skall grundas på FN:s

standardregler för att tillförsäkra människor med

funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet.

Psykiatrireformens huvuduppgift var att före-

slå åtgärder som förbättrar psykiskt funktions-

hindrade personers livsvillkor och livskvalitet.

Det finns ett fortsatt behov av att utveckla sam-

verkan mellan socialtjänst, psykiatrisk öppenvård

och primärvård. Andra parter, som t.ex. försäk-

ringskassan och arbetsförmedlingen, har även de

stor betydelse i sammanhanget. Det behövs

också åtgärder för att LSS-insatser i ökad ut-

sträckning skall komma psykiskt funktionshind-

rade till godo.

Personlig assistans är en värdefull och upp-

skattad insats för personer med omfattande

funktionshinder. Personlig assistans enligt LSS

och den statliga assistansersättningen enligt

LASS har inneburit ökad valfrihet, större infly-

tande och bättre livskvalitet för många svårt

funktionshindrade. Generellt sett kan det således

konstateras att syftet med insatsen personlig assi-

stans till stor del har uppnåtts. Det är viktigt att

även i fortsättningen noga följa hur denna stöd-

form utvecklas. Utredningen om bemötande av

äldre (SOU 1997:170) har föreslagit att den som

har personlig assistans enligt LSS med statlig

assistansersättning enligt LASS när han eller hon

fyller 65 år får behålla sin rätt till personlig assi-

stent och statliga assistansersättning även för

tiden därefter. Vid behandlingen av regeringens

proposition Nationell handlingsplan för äldre-

politiken (prop. 1997/98:113) har riksdagen givit

regeringen tillkänna att i samband med budget-

arbetet överväga om rätten till personlig assistans

kan utvidgas så att den som erhållit assistans före

65 års ålder får behålla denna även efter 65-års-

dagen. Regeringen avser att återkomma i frågan

under våren 1999.

Kostnaderna för den statliga assistansersätt-

ningen har fortsatt att öka om än i något lång-

sammare takt än tidigare år. Även om vidtagna

åtgärder har haft en viss effekt har dessa åtgärder

inte kunnat dämpa utgiftsutvecklingen, vilket har

påverkat andra insatser negativt. Det är viktigt

att komma fram till en långsiktig och stabil

lösning för stödformen utan att försämra

livsvillkoren för gruppen funktionshindrade.

Utformningen av lagen och genomförda

regeländringar måste analyseras noga innan

ytterligare förändringar övervägs. Som ett led i

uppföljningen har regeringen den 25 juni 1998

givit Riksförsäkringsverket uppdrag att göra en

översyn av ersättningen för personlig assistans. I

uppdraget ingår bl.a. att kartlägga om det finns

nödvändiga kostnader som inte täcks av den

nuvarande schablonen och i sådana fall pröva om

det är möjligt att ersätta sådana kostnader vid

sidan av en schablonersättning.

Ett slutdatum för vårdhemsavvecklingen för

personer med utvecklingsstörning kan sägas ha

givit önskad effekt. Beslutet har bidragit till att

öka förutsättningarna för goda levnadsvillkor för

personer med funktionshinder.

5.3.3 Barn och ungdom

Den svenska familjepolitiken sätter barnets bästa

i centrum. Målet för barn- och familjepolitiken är

att garantera alla barns rätt till omvårdnad, trygg-

het och en god fostran.

Genom bestämmelserna i föräldrabalken

åläggs föräldrarna huvudansvaret för vård och

fostran av sina barn. Samhällets uppgift är att

stödja och komplettera föräldrarna så att goda

och trygga uppväxtvillkor kan garanteras för alla

barn.

Målet för den social omsorgen är att åstad-

komma en av god kvalitet med effektiv resurs-

användning som tillgodoser att barn och ung-

domar växer upp under trygga och goda för-

hållanden.

Socialtjänstens barn och ungdomsvård har

barn och ungdomar i åldrarna 0 20 år och deras

familjer som målgrupp. Socialtjänsten skall, i nära

samarbete med hemmen, se till att barn och ung-

domar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får

det skydd och stöd de behöver, och om det är

motiverat med hänsyn till den unges bästa, vård

och stöd utanför hemmet. I enlighet med lagen

(1990:52) med särskilda bestämmelser om vård

av unga (LVU) kan i vissa situationer beslut

fattas om tvångsingripande. Socialtjänsten har

också ett ansvar för vissa familjerättsliga upp-

gifter.

Tillstånd och utveckling

De flesta barn i Sverige lever under gynn-

samma förhållanden. Den fysiska hälsan hos barn

och unga är god. Sjuttiofem procent av barnen

lever tillsammans med båda sina föräldrar.

Emellertid separerar fler föräldrar än tidigare och

allt fler barn lever med en av sina föräldrar.

Barnombudsmannen redovisar i sin rapport

till regeringen för år 1998 Liten blir stor en

undersökning som Statistiska centralbyrån ge-

nomförde under vårterminen 1997 och som rik

tats till drygt 1 600 elever i närmare 100 klasser i

årskurs 4. Den ger en bild av hur 10-åringar själva

ser på sin tillvaro, vad de tycker om skolan och

vad de gör på fritiden. Undersökningen visar att

de allra flesta 10-åringar mår bra. Flertalet barn

trivs i sin vardag, med skolan, kamraterna och

olika fritidssysselsättningar.

De ekonomiska problem vårt land har haft

under 1990-talet och de konsekvenser detta

medfört i form av arbetslöshet och nedskär-

ningar i den offentliga sektorn har också drabbat

barnen. Föräldrars arbetslöshet eller risk för ar-

betslöshet har påverkat barnens situation. Större

barngrupper i förskola och skola har varit ett sätt

att begränsa kostnaderna i många kommuner. I

de förebyggande insatserna, liksom i de riktade

åtgärderna till de barn som har särskilda

problem, har nedskärningar bl.a. inneburit att

väntetiderna för utredning och behandling har

blivit längre.

Sverige har de senaste åren haft en kraftig ned-

gång i födelsetalen till långt under reproduk-

tionsnivå. En betydande del av nedgången

hänger samman med att unga kvinnor väntar

med att föda sitt första barn. Detta gäller särskilt

de med låg utbildning. Det är sannolikt att denna

utveckling hänger samman med utvecklingen på

arbetsmarknaden. Statistiska centralbyrån följer

utvecklingen och analyserar orsaker till föränd-

ringarna.

Samhällets stöd i föräldraskapet ges framför

allt i samband med graviditet och under barnets

spädbarnstid. På mödra- och barnavårdscentraler

erbjuds föräldrar att delta i gruppverksamhet

som syftar till att öka kunskaperna om graviditet

och barnets nedkomst samt om spädbarnets be-

hov. Även via barnomsorgen och skolan har

Tabell 5.3 Barn och unga, totalt antal samt per 10 000 invånare 0 17 år, som har

 varit föremål för någon insats enl. SoL

eller LVU någon gång under året

1985

1990

1995

1996

Barn med någon insats*)

 i totalt antal

23 693

25 904

28 702

30 503

 i antal per 10 000 inv. 0 17 år

128

138

146

155

därav (per 10 000 inv. 0 17 år):

Med kontaktperson enl. SoL

42

64

88

90

Vård utom hemmet enl. SoL

62

60

57

57

Med kontaktperson enl. LVU

0,1

0,3

0,2

0,4

Omedelbart omhändertagande enl. LVU

4

5

7

7

Barn med vård enligt LVU totalt

35

21

22

23

SoL = Socialtjänstlagen, LVU = Lagen om vård av unga

*) Varje barn kan ha haft flera insatser, varför antalet barn med respektive

insats inte summerar till totala antalet barn som haft någon insats.

Källa: SCB, S31 SM 8701 och 9101, SoS, Socialtjänst, 1996:11 och 1997:11

familjen möjlighet att delta i olika sorters föräld-

raverksamhet. Föräldrautbildning anordnas

också av frivilliga organisationer, föräldraföre-

ningar och studieförbund.

Barn, ungdomar och deras familjer med behov

av socialtjänstens hjälp och stöd erbjuds olika in-

satser såsom kontaktperson/kontaktfamilj, pla-

cering i familjehem eller i hem för vård eller bo-

ende (HVB) samt olika stödinsatser i öppna

former.

Cirka 28 000 barn berördes någon gång under

år 1996 av i tabellen uppräknade insatser från

socialtjänstens sida, vilket är en ökning med 1

000 barn jämfört med år 1995 och en ökning

med 6 000 barn sedan år 1990. I tabellen ovan

redovisas också antalet insatser per 10 000 barn

0 17 år. Av tabellen framgår att den största

ökningen återfinns i insatsen kontaktperson/

kontaktfamilj som mer än fördubblats sedan år

1985. Samtidigt har vård utom hemmet enligt

såväl socialtjänstlagen som LVU minskat under

samma period. Däremot har antalet akuta

omhändertaganden enligt LVU ökat. Andelen

pojkar som är föremål för insatser är fler än

antalet flickor och ökningen bland pojkarna är

större än bland flickorna.

 I länsstyrelsernas rapporter från år 1997 fram-

kommer att kommunerna utvecklar öppen-

vårdsinsatser av olika slag. Flera länsstyrelser på-

pekar att de hyser farhågor att socialtjänsten, i sin

ambition att hålla kostnaderna nere, i vissa situa-

tioner alltför länge arbetar i öppenvård i stället

för att placera ett barn eller en ungdom utanför

hemmet.

Barnpsykatrikommittén redovisar i sitt be-

tänkande, (SOU 1998:31) Det gäller livet, en en-

kät som kommittén genomfört bland ett urval

kommuner angående omfattningen av deras in-

satser gällande vård och stöd till barn och ung-

domar med psykiska problem. Kommittén upp-

skattar att dessa insatser är omfattande och berör

mångdubbelt fler barn och ungdomar än vad

som framkommer i den nationella statistiken.

De viktigaste statliga insatserna

En stor del av de verksamheter som påverkar

barnens situation handhas av kommuner och

landsting. Kommunsektorn har tilldelats extra

resurser för att de grundläggande verksamheter-

na vård, skola och omsorg skall kunna bedrivas

på ett tillfredsställande sätt. Detta förbättrar för-

utsättningarna för kommunerna att ge dessa

verksamheter både en rimlig dimensionering och

en tillfredsställande kvalitet.

FN:s konvention om barnets rättigheter

(barnkonventionen) är en av grundpelarna för

regeringens arbete med barnfrågor. Barnets bästa

skall sättas i främsta rummet vid alla åtgärder

som rör barn och barnperspektivet skall genom-

syra beslutsfattandet. Regeringen har tidigare i år

överlämnat en proposition till riksdagen (prop.

1997/98:182) Strategi för att förverkliga FN:s

konvention om barnets rättigheter i Sverige.

Propositionen grundar sig huvudsakligen på

Barnkommitténs betänkande (SOU 1997:116)

Barnets bästa i främsta rummet.

Regeringen har den 19 december 1996 beslutat

att avsätta 10 miljoner kronor per år under en

tvåårsperiod, dvs. totalt 20 miljoner kronor, ur

Allmänna arvsfonden för projekt som avser att

öka kunskaperna om barnkonventionen i kom-

muner och landsting.

Efter Världskongressen mot kommersiell

sexuell exploatering av barn i Stockholm år 1996

har ett uppföljningsarbete påbörjats. Det natio-

nella uppföljningsarbetet inbegriper utarbetandet

av en nationell handlingsplan för åtgärder mot

kommersiell sexuell exploatering av barn. Planen

har i juli 1998 fastställts av regeringen.

Barnombudsmannen (BO) har regeringens

uppdrag att informera om barnkonventionen

och att granska om lagar och andra författningar

och deras tillämpning stämmer överens med åta-

gandena i konventionen. BO har också en opi-

nionsskapande funktion och skall verka för att

öka samhällets kunskap om barns och ungas

villkor. En utredare har nyligen tillkallats för att

se över Barnombudsmannens organisation, verk-

samhet och arbetsformer. Syftet är att precisera

ombudsmannens uppdrag i förhållande till andra

myndigheter och att stärka dess möjligheter att

verka för barnens intressen.

Från den 1 januari 1998 har socialtjänstlagen

tillförts ett uttalat barnperspektiv. Dels har det

införts en portalbestämmelse som säger att när

åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hän-

synen till barnets bästa kräver. Denna bestäm-

melse svarar mot artikel 3 i barnkonventionen.

Dels har en bestämmelse införts som stadgar att

barnets skall ha rätt att komma till tals vid

åtgärder som rör dem, i enlighet med barn-

konventionens artikel 12. Vidare har nya regler

för skydd, vård och behandling av barn och

ungdom tillkommit.

Socialstyrelsen har av regeringen fått i uppdrag

att höja kvaliteten på socialtjänstens arbete med

barn och ungdomar. Många projekt har fått stöd

i syfte att utveckla nya metoder och höja kom-

petensen inom socialtjänsten. Årligen utgår

50 miljoner kronor i särskilda utvecklingsmedel

till kommunerna för att utveckla förebyggande

och öppenvårdsinsatser bl.a. inom ungdoms-

vården.

I länsstyrelsernas tillsynsuppdrag ingår att sär-

skilt inrikta tillsynen mot socialtjänstens arbete

med de mest utsatta grupperna som t.ex. barn

med behov av särskilt stöd och skydd och ung-

domar i riskzon.

Den 1 oktober 1998 träder ändringar i föräld-

rabalken i kraft som syftar till att betona vikten

av samförståndslösningar och underlätta för för-

äldrar att komma överens i frågor om vårdnad,

boende och umgänge. Socialtjänstens roll i såda-

na ärenden stärks genom att föräldrar med so-

cialtjänstens medverkan kan ingå avtal om vård-

nad, boende och umgänge. Det generella

statsbidraget till kommuner och landsting utökas

med 12 miljoner kr under det första året och 7,5

miljoner kr per år under följande år för att ge

förutsättningarna att klara åtagandet.

För att garantera vården av ungdomar i behov

av särskild tillsyn, inrättades år 1993 Statens in-

stitutionsstyrelse (SiS). I SiS uppdrag ingår att

svara för att de som behöver tvångsvård enligt

lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om

vård av unga, bereds sådan vård. Vården skall

vara av hög kvalitet och tillgodose sådana stöd-

och vårdinsatser som kommunala huvudmän

efterfrågar inom ramen för en planerad

vårdkedja. Sådan vård har byggts ut med 80

platser sedan år 1994.

Riksdagen har nyligen beslutat att en ny fri-

hetsberövande påföljd för ungdomar, sluten

ungdomsvård, skall införas från och med

1 januari 1999 ( prop. 1997/98:96, bet.

1997/98:JuU21, rskr. 1997/98:275). Ungdomar

som har begått brott innan de fyllt 18 år kan

dömas till sluten ungdomsvård mellan 14 dagar

och 4 år istället för fängelse. Huvudprincipen

skall dock vara att ungdomar skall hållas utanför

kriminalvården. Domstolarna och åklagarmyn-

digheten får ett större inflytande över hur social-

tjänsten planerar och verkställer vårdplanen i de

fall ungdomar överlämnas till vård inom social-

tjänsten. Statens institutionsstyrelse har fått i

uppdrag att förbereda införandet av den nya

påföljden. SiS skall senast den 1 november 1998

rapportera vilka åtgärder som har vidtagits och

vilka ytterligare åtgärder som planeras.

Strategi för barnets rätt

I regeringens proposition Strategi för att för-

verkliga FN:s konvention om barnets rättigheter

i Sverige(prop. 1997/98:182) beskrivs en strategi

för det fortsatta arbetet med att förverkliga och

genomföra barnkonventionen i Sverige. I denna

strategi ingår bl.a. att barnkonventionen skall

vara ett aktivt instrument och genomsyra allt

statligt beslutsfattande som berör barn.

Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga

beslut som berör barn. Barnperspektivet skall i

lämplig omfattning finnas med i

utredningsdirektiv. Statligt anställda vars arbete

har konsekvenser för barn skall för att kunna

stärka sin barnkompetens och sina kunskaper

om barnkonventionen erbjudas utbildning och

fortbildning. Barnstatistiken skall utvecklas. I

samhälls- och trafikplaneringen skall barns och

ungdomars inflytande och delaktighet utvecklas.

Målet är att konventionens innebörd skall

finnas med i allt offentligt beslutsfattande som

rör barn. Kommuner och landsting bör bl.a. er-

bjuda sin personal fortbildning om barnkonven-

tionen och även inrätta system för att kunna följa

hur barnets bästa förverkligas i det kommunala

arbetet.

I propositionen beskrivs områden där fortsatt

utredningsarbete och myndighetsuppdrag er-

fordras för att genomföra strategin. I propositio-

nen föreslås även att medel skall anslås för bl.a.

fortbildningsinsatser, metodutveckling samt ut-

veckling av barnstatistik. Regeringen föreslår att

medel avsätts under anslaget B9 Bidrag till ung-

domsvård och missbrukarvård m.m. Medel för

att täcka resekostnader vid återförandet av olov-

ligen bortförda barn överförs till utgiftsområde 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan,

anslaget A 3 Ekonomiskt bistånd till svenska

medborgare i utlandet m.m.

Effekter av de statliga insatserna

Medvetenheten om barnkonventionen och vik-

ten av att det tillförs ett barnperspektiv i allt be-

slutsfattande som rör barn har ökat som en följd

av regeringens insatser på området. Barnpers-

pektivet har förstärkts och barnets bästa har

alltmer kommit i fokus inom såväl socialtjäns-

tens individ- och familjeomsorg, det familjerätts-

liga området som när det gäller barn som har be-

gått brott.

Inom ramen för regeringens informations-

satsning har stat, kommuner, landsting och fri-

villigorganisationer gått samman för att föra ut

barnkonventionen till i första hand förtroende-

valda och tjänstemän som beslutar och planerar

inom områden som rör barn. De 20 miljoner

kronor som har avsatts har resulterat i olika pro-

jekt där bl.a. barn- och ungdomsplaner och barn-

konsekvensanalyser har blivit viktiga hjälpmedel

för den kommunala beslutsprocessen.

Ett utvecklingsarbete har påbörjats för att

barnperspektivet även skall beaktas i frågor som

rör samhälls- och trafikplanering och den fysiska

miljön i övrigt. Informations- och utbildnings-

satsningarna bidrar till att successivt ändra attity-

der, arbets- och förhållningssätt inom olika sam-

hällsområden och i olika verksamheter när det

gäller barn och barns behov.

I Socialstyrelsens redovisning av uppdraget att

följa upp barns villkor i förändringstider fram-

kommer både positiva och negativa drag inom

socialtjänsten. Kommunerna har generellt sett

inte minskat resurserna till barnavårdsinsatser

och resurserna till ungdomsvården har ökat på

många håll. Antalet anmälningar och ansök-

ningar har ökat. Kvaliteten på utredningarna har

höjts. Det finns dock, enligt Socialstyrelsen, be-

hov av fortsatt utveckling av socialtjänstens do-

kumentationssystem för att bättre kunna följa

upp arbetet med barn och ungdomar.

Socialstyrelsen och länsstyrelserna redovisar i

sina rapporter en fortsatt utveckling av öppen-

vårdsinsatser. I några rapporter varnas dock för

att utvecklingen har medfört en risk för att barn

och ungdomar som verkligen behöver vård

utanför hemmet inte får det i rätt tid. Regeringen

vill framhålla betydelsen av arbetet med att

utveckla kvaliteten inom socialtjänstens arbete

riktat mot barn och ungdomar.

Regeringens slutsatser

Barnkonventionens budskap kan sammanfattas

med orden: Barn skall respekteras. Förverkligan-

det av barnkonventionen i Sverige är en ständigt

pågående process som måste hållas levande. Ar-

betet med att förankra det synsätt som genom-

syrar barnkonventionen är långsiktigt. Barnkon-

ventionen skall vara ett verktyg i arbetet med att

gradvis förbättra barns villkor. Det handlar om

att ändra attityder, förhållningssätt och arbetssätt

i olika verksamheter och på olika nivåer i sam-

hället. Det krävs därför satsningar för att höja

medvetenheten hos beslutsfattare och vuxna som

arbetar med barn samt hos barn och ungdomar

själva. På så sätt kan barnperspektivet utvecklas

så att barnets bästa verkligen sätts i centrum. Det

gäller såväl de generella insatserna t.ex. i form av

barnhälsovård, förskoleverksamhet och skola

som de riktade insatserna till barn och ungdomar

i utsatta situationer inom bl.a. socialtjänsten och

barnpsykiatrin.

Samhällets stöd i föräldraskapet är en viktig

del av familjepolitiken. Föräldrautbildningsut-

redningen har avlämnat sitt betänkande Stöd i

föräldraskapet (SOU 1997:161). Förslagen i be-

tänkandet har inriktningen att stärka den befint-

liga föräldrautbildningen och att vidareutveckla

modeller för föräldrautbildning och annat stöd i

föräldraskapet, bl.a. för föräldrar till tonårsbarn.

Regeringens avsikt är att senare återkomma i

frågan.

De ändringar som nyligen genomförts i so-

cialtjänstlagen och föräldrabalken kommer att

ställa nya krav på socialtjänstens arbete. Social-

styrelsen kommer att få i uppdrag att utveckla

metoder och stödja kompetensutveckling inom

socialtjänstens barn- och ungdomsarbete.

5.3.4 Socialt utsatta

Målet för år 1997 är att åstadkomma en social

omsorg av god kvalitet med effektiv resurs-

användning som tillgodoser den enskilde indivi-

dens behov av stöd och bistånd i samband med

försörjningssvårigheter eller andra sociala

problem.

Kommunen har det yttersta ansvaret för att

människor i utsatta situationer får det stöd och

den hjälp de behöver. Kommunernas socialtjänst

svarar för olika former av individuellt bistånd.

Socialtjänsten har uppgifter på såväl individ-

som grupp- och samhällsnivå och skall arbeta

med både förebyggande insatser och med vård

och behandling. Det individuella bistånd som ges

genom socialtjänstens försorg skall utformas så

att det stärker den enskildes möjligheter att leva

ett självständigt liv. Valet av bistånd får inte sty-

ras av mekaniskt utformade åtgärdsmodeller

utan måste alltid utgå från vad som är mest

ändamålsenligt i det enskilda fallet.

Tillstånd och utveckling

Det ansträngda ekonomiska läget i landet har

under en stor del av decenniet präglat arbetet

inom socialtjänstens individ- och familjeomsorg.

Arbetslösheten och förändringar i socialförsäk-

ringssystemen har medfört att fler människor än

tidigare har kommit att behöva socialtjänstens

hjälp. Samtidigt har kommunernas resurser för

att ge stöd och hjälp varit mer begränsade än

tidigare.

Socialbidraget är avsett att vara ett tillfälligt

yttersta skyddsnät för hushåll som inte kan få sin

försörjning tryggad genom förvärvsarbete eller

andra inkomstkällor. Socialbidrag kan även be-

höva utgå när socialförsäkringssystemet och öv-

riga ekonomiska förmåner i samhället är otill-

räckliga. Den enskilde skall genom biståndet

tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Hänsyn skall

därvid tas till egna inkomster eller tillgångar. Bi-

ståndet skall utformas så att det stärker den en-

skildes möjligheter att leva ett självständigt liv.

Den kraftiga ökning av socialbidraget som

skett under större delen av 1990-talet har avtagit

de senaste åren och sedan det andra kvartalet

1997 sjunker kostnaderna för socialbidrag och

introduktionsersättning för flyktingar. Svenska

Kommunförbundet bedömer i sin prognos för år

1998 att minskningen av de totala socialbidrags-

kostnaderna kan komma att uppgå till 6 procent,

vilket motsvarar ca 600 miljoner kronor.

Kostnadsutvecklingen avspeglar dels det för-

bättrade arbetsmarknadsläget och dels det mins-

kade flyktingmottagandet. Svenska Kommun-

förbundet antar dock att många flyktingar

kommer att behöva socialbidrag även efter det

att introduktionsperioden upphört vilket kan re-

ducera effekten av den totalt sett gynnsamma ut-

vecklingen av socialbidraget och introduktions-

ersättningen.

Sammanfattningsvis kan konstateras:

- År 1997 utbetalades sammanlagt ca

12,4 miljarder kronor i socialbidrag och in-

troduktionsersättning vilket är en ökning

med 4 procent jämfört med år 1996.

- Socialbidragskostnaderna minskar i ålders-

gruppen 18 19 år.

- Antalet bidragstagare har minskat något år

1997 i jämförelse med året innan, medan

däremot antalet hushåll är konstant. År

1997 erhöll 749 000 personer (403 000 hus-

håll) socialbidrag eller introduktionsersätt-

ning för flyktingar.

- Den genomsnittliga bidragstidens längd har

ökat marginellt under år 1997 men är oför-

ändrad i de yngre åldersgrupperna. Hus-

hållen fick socialbidrag i genomsnitt

5,6 månader.

I spåren av den förändrade arbetsmarknaden

med en hög arbetslöshet och ett högt

flyktingsmottagande under periodens inledning

ökade socialbidraget kraftigt under en stor del av

1990-talet. Mellan åren 1990 och 1996

fördubblades kostnaderna och antalet

bidragshushåll ökade med nära 45 procent under

samma period. De förändringar i

välfärdssystemen som gjorts under 1990-talet i

syfte att sanera de offentliga finanserna antas

också ha bidragit till ökningen.

Diagram 5.1

Utgivet socialbidrag åren 1990 - 1997

Miljoner kronor

Det är framförallt grupper som har svårt att

hävda sig på arbetsmarknaden som blir bidrags-

beroende, bl.a. ungdomar och invandrare. Av

samtliga bidragshushåll är 62 procent ensamstå-

ende utan barn. Av samtliga ensamstående

kvinnor med barn fick 36 procent socialbidrag.

Socialbidragstagare är i stor utsträckning yngre

personer. Cirka hälften av bidragstagarna är

under 25 år. Tre fjärdedelar av hushållen består

av svenska medborgare och en fjärdedel

utländska. Ålderspensionärer har länge varit få

bland socialbidragstagarna men under 1990-talet

har alltfler äldre fått socialbidrag. De flesta är

invandrare bosatta i storstadskommunerna som

inte är berättigade till ålderspension i Sverige.

Många kommuner arbetar aktivt för att social-

bidragstagare ska komma ur sitt bidragsberoende

genom att erbjuda arbete, sysselsättning eller

andra aktiviteter i syfte att förkorta social-

bidragstiden. Arbetet bedrivs i många fall i sam-

verkan med andra myndigheter såsom arbets-

förmedlingen och försäkringskassan. Samverkan

syftar till att använda myndigheternas gemen-

samma resurserna på ett för individen mer effek-

tivt sätt och undvika att människor hamnar i en

rundgång mellan de olika myndigheterna.

Allmänt har det de senaste åren skett en mer

restriktiv tolkning av 6 § socialtjänstlagen.

Mycket tyder på att utvecklingen förstärkts

genom uppdelningen av socialtjänstens individ-

och familjeomsorg i specialiserade enheter. Läns-

styrelsen har i sina tidigare årsrapporter påpekat

att handläggningen av ekonomiskt bistånd riske-

rar att ske utifrån ett alltför snävt perspektiv där

individens ekonomi blir den enda bedömnings-

grunden, vilket kan leda till att människor med

mer komplexa problem inte får den hjälp de be-

höver. Vidare har länsstyrelserna uppmärksam-

mat brister i socialtjänstens bemötande av den

enskilde och en återkommande kritik rör social-

tjänstens handläggning och dokumentation. I

olika sammanhang har också konstaterats att det

finns stora variationer i socialbidragsbeslut, både

mellan kommunerna och mellan olika hand-

läggare i en och samma kommun.

En tydlig konsekvens av de samhällsföränd-

ringar som skett under 1990-talet är att social-

bidragets roll har förändrats. Från att tidigare i

allt väsentligt fungerat som ett sista skyddsnät

för människor med försörjningssvårigheter som

uppkommit trots förekomsten av de generella

socialpolitiska stödformerna har socialbidraget

nu för vissa grupper kommit att fungera som ett

långvarigt försörjningsstöd.

Under senare år har från olika håll signalerats

att hemlösheten har ökat och att de hemlösas

situation har försvårats. En orsak kan vara ökade

svårigheter på bostadsmarknaden för socialt ut-

satta. Det kan även till viss del förklaras genom

de förseningar som uppstått i samband med psy-

kiatrireformen som trädde i kraft i januari 1995.

Förändringen innebar att kommunerna fick an-

svaret för öppenvård av de psykiskt funktions-

hindrade som tidigare vårdats inom ramen för

landstingens slutenvård.

De viktigaste statliga insatserna

Ansvaret för socialtjänsten, såväl vad gäller de

olika verksamheterna som kostnaderna för so-

cialbidrag, ligger hos kommunerna. Staten ger

finansiellt stöd genom det generella statsbidraget

och genom vissa specialdestinerade statsbidrag,

t.ex. statlig ersättning för mottagandet av flyk-

tingar.

Socialtjänstlagen (1980:620) styr kommuner-

nas socialtjänstverksamhet. Riksdagen beslutade

i juni 1997 om vissa ändringar i socialtjänstlagen

(prop. 1996/97:124, bet. 1996/97:SoU18, rskr.

1996/97:264). En av de viktigaste förändringarna

gäller socialbidraget där den enskildes rätt till bi-

stånd har preciserats genom nya bestämmelser

om försörjningsstöd och annat bistånd. Riks-

dagens beslut innebär att socialtjänstlagen preci-

serar vad som ingår i den s.k. riksnormen. Av-

sikten är att skapa förutsättningar för att

bedömningen av socialbidrag skall bli likvärdig

oberoende av var i landet man bor. Socialtjäns-

tens skyldighet att bistå den enskilde med aktiva

åtgärder förtydligas. Vidare innebär föränd-

ringarna en markering av den enskildes ansvar att

göra vad han eller hon kan för att bli självför-

sörjande. I lagen infördes också en bestämmelse

om att socialtjänstens insatser skall vara av god

kvalitet. För att utföra socialtjänstens uppgifter

skall det finnas personal med lämplig utbildning

och erfarenhet. Socialstyrelsen och länsstyrelser-

na har regeringens uppdrag att i sin verksamhet

följa effekterna av de genomförda förändringar-

na.

Den höga ungdomsarbetslösheten under sena-

re år har accentuerat behovet av att finna mer

ändamålsenliga metoder i arbetet med arbetslösa

ungdomar, som ett alternativ till socialbidrag.

Därför infördes den 1 januari 1998 en s.k. ut-

vecklingsgaranti för ungdomar. Syftet är att öka

ungdomars möjlighet att ta sig in på den reguljära

arbetsmarknaden och därmed minska risken att

hamna i långvarig arbetslöshet och i långvarigt

beroende av socialbidrag. Utvecklingsgarantin

innebär att kommunerna har möjlighet att åta sig

en skyldighet att erbjuda ungdomar mellan 20

och 24 år som står till arbetsmarknadens för-

fogande, en aktiverande och utvecklande insats

på heltid. Ungdomar som är berättigade till so-

cialbidrag får en kommunalt finansierad utveck-

lingsersättning motsvarande minst socialbidrags-

nivån.

Den statliga tillsynen över socialtjänsten ut-

övas av Länsstyrelsen och Socialstyrelsen. Till-

synen omfattar såväl kommunernas socialtjänst

och olika institutioner inom socialtjänsten som

enskilda vårdhem och bedrivs på både nationell

och regional nivå. Länsstyrelsernas tillsyn och

uppföljning avser såväl hanteringen av enskilda

ärenden som uppföljning av verksamheter.

Av länsstyrelsernas årsredovisningar framgår

att handläggningen av individuella ärenden är ett

betydande inslag i arbetet även om det finns en

strävan att förskjuta tyngdpunkten mot en mer

övergripande tillsyn. Totalt sett är antalet till-

synsärenden relativt få.

Behovet av att se över formerna och organisa-

tionen av tillsynen över socialtjänsten har aktua-

liserats i olika sammanhang. Ytterligare medel

för tillsyn har avsatts inom äldreområdet. Den

särskilde utredare (dir. 1997:109) som har rege-

ringens uppdrag att se över vissa frågor som rör

socialtjänstlagen och socialtjänstens uppgifter har

i uppdrag att lämna förslag till hur tillsynen kan

förbättras och effektiviseras. I detta sammanhang

skall även förutsättningen för en bättre

samordning av tillsynen över socialtjänsten samt

hälso- och sjukvården analyseras. Uppdraget

skall vara slutfört under våren 1999.

På grundval av Kvinnovåldskommissionens

(SOU 1995:60) och Prostitutionsutredningens

(SOU 1996:15) betänkanden har riksdagen på

regeringens förslag fattat beslut (prop.

1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr.

1997/98:250) om åtgärder för att motverka våld

mot kvinnor. Åtgärderna sker inom ett brett fält

och innebär skärpt lagstiftning, en ökad satsning

på förebyggande insatser samt åtgärder som syf-

tar till att utsatta kvinnor skall få ett bättre be-

mötande och omhändertagande. Köp av sexuella

tjänster förbjuds. Socialtjänstlagen kompletteras

med en ny bestämmelse som innebär att social-

nämnden bör verka för att kvinnor som är eller

har varit utsatta för våld eller andra övergrepp i

hemmet får stöd och hjälp att förändra sin situa-

tion. Kvinnojourerna får ett ökat årligt stöd med

6 miljoner kronor. En satsning på fortbildning

genomförs som riktas till personal inom social-

tjänsten, rättsväsendet och hälso- och sjukvår-

den. Socialstyrelsen ges i uppdrag att leda ett ut-

vecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor

och prostitution. I uppdraget ingår att i samråd

med bl.a. kvinnojourerna, utreda frågan om en

central kristelefon för våldsutsatta kvinnor.

I syfte att förbättra situationen för hemlösa-

avsatte regeringen i mars 1997 30 miljoner

kronor ur Allmänna arvsfonden under en treårs-

period. Medlen skall användas för ideella

organisationers kostnader för att tillsammans

med berörda kommuner utveckla och pröva nya

modeller för stöd och boende för personer med

psykiska funktionshinder. Därvid skall projekt i

storstadsområden särskilt uppmärksammas.

Effekter av de statliga insatserna

Den statliga tillsynen har bidragit till att ge rege-

ringen viktigt underlag vad gäller situationen

inom socialtjänsten.

Ändringarna i socialtjänstlagen trädde i kraft

1 januari 1998 varför det ännu är för tidigt att

fullt ut bedöma effekterna av förändringarna.

Den första redovisningen tyder på att bestäm-

melserna som rör socialbidraget inledningsvis

fört med sig en del tillämpningsproblem men att

det pågår arbete i kommunerna med att anpassa

verksamheten efter de nya förutsättningarna,

t.ex. genom att utarbeta egna riktlinjer för det

bistånd som ligger utanför det lagstadgade för-

sörjningsstödet.

En första uppföljning av ungdomsgarantin för

arbetslösa ungdomar visar att satsningen hittills

varit lyckad i den bemärkelsen att de flesta av

landets kommuner valt att ansluta sig. Enligt de

uppskattningar som gjorts efter första halvåret

1998 beräknas 250 av landets 288 kommuner

komma att ansluta sig till utvecklingsgarantin. I

augusti 1998 var 2 500 ungdomar sysselsatta i

någon aktivitet kopplad till garantin. Att arbets-

lösheten bland ungdomar nu är betydligt lägre än

när garantin utformades under hösten 1997 har

givetvis betydelse för hur garantin fortsättnings-

vis kommer att användas.

Regeringens slutsatser

Analysen av de förändringar som inträffat och de

förändringar som kan förutses framledes motive-

rar enligt regeringens bedömning ett fortsatt ut-

redningsarbete på en rad, för socialtjänsten, vik-

tiga områden. En särskild utredare har därför

tillkallats med uppgift att göra en översyn av

vissa frågor som rör socialtjänstlagen och social-

tjänstens uppgifter. Utredaren har i uppdrag att

analysera och lämna förslag som bl.a. rör lagens

konstruktion och struktur, socialtjänstens finan-

siering, socialtjänstens uppgifter och kompe-

tensområden samt organisationen och former för

tillsynen över socialtjänsten. Utredaren skall

även lämna förslag på hur den ekonomiska

tryggheten för vissa äldre invandrare skall utfor-

mas. Socialbidraget har kommit att fungera som

ett långvarigt försörjningsstöd för vissa grupper

som inte kvalificerat sig för det generella social-

försäkringssystemet. Ålderspensionärer med in-

vandrarbakgrund är en grupp som ofta är hän-

visade till socialbidrag på grund av att de inte är

berättigade till svensk pension. Det finns därför

skäl att se över socialbidragets funktion för bl.a.

dessa grupper i syfte att hitta andra lösningar än

socialbidrag.

Socialbidraget är välfärdssystemens yttersta

skyddsnät. En ökning av antalet socialbidrags-

tagare måste därför uppfattas som en allvarlig

varningssignal. Det gör det särskilt angeläget att

följa och analysera utvecklingen av socialbidraget

och därvid bl.a. uppmärksamma förändringar

som genomförs inom de generella systemen eller

förändringar som sker på arbetsmarknaden som

påverkar möjligheterna till försörjning.

Situationen för hemlösa har försvårats och

regeringen vill i samarbete med ideella krafter,

särskilt i storstäderna, satsa resurser och vidta

åtgärder för att förbättra situationen för hemlösa.

Regeringen anser att ytterligare medel bör anslås

under en treårig försöksperiod till nyskapande

projekt för de bostadslösa.

5.3.5 Alkohol och narkotika

Alkoholpolitik

Målet för den svenska alkoholpolitiken är att

minska alkoholens medicinska och sociala

skadeverkningar genom att påverka skadligt

dryckesbeteende och därigenom minska total-

konsumtionen. I en nationell handlingsplan för

alkohol- och narkotikaförebyggande arbete finns

olika delmål preciserade. Insatser skall genom-

föras som vidmakthåller eller förstärker en opi-

nion till förmån för återhållsamma alkoholvanor

i befolkningen och för punktnykterhet när det

gäller vissa grupper och i vissa situationer. Detta

innebär att en alkoholfri uppväxt skall främjas i

syfte att skjuta upp alkoholdebuten, att trafiken,

kvinnans graviditetsperioder och arbetsplatserna

skall vara alkoholfria, berusningsdrickande mot-

verkas och att återhållsamma alkoholvanor i be-

folkningen uppmuntras genom bland annat

omfattande opinionsbildning.

Tillstånd och utveckling

Det finns idag oroande tecken på att det sker en

ökning av alkoholkonsumtionen bland allt yngre

ungdomar. Flera undersökningar under det

senaste året visar att andelen ungdomar som ofta

berusar sig ökar och andelen som aldrig berusar

sig minskar. Flickornas andel av den totala alko-

holkonsumtionen har också ökat kraftigt sett i

ett längre tidsperspektiv.

Det är framför allt de lättillgängliga dryckerna

folköl, starköl och illegala alkoholdrycker

(hembränt och smuggelsprit) som har ökat. År

1996 utgjorde de illegala dryckerna omkring

13 procent av den totala alkoholkonsumtionen.

Diagram 5.2

Fördelning av den totala alkoholkonsumtionen 1996

I och med skattesänkningen på starköl från

1 januari 1997 med nästan 20 procent har stark-

ölskonsumtionen ökat. För vissa grupper närmar

sig ölkonsumtionen 1970-talets nivå.

Förutsättningarna att i fortsättningen bedriva

en traditionell svensk alkoholpolitik har ändrats i

och med det svenska EU-inträdet och den ökade

internationaliseringen. Det har medfört att

statens insatser för att upprätthålla de alkohol-

politiska målen har förnyats.

I målet C 185/95, åklagaren mot Harry
[REDACTED_EFTERNAMN], prövade EG-domstolen de svenska be-

stämmelserna om Systembolagets detaljhandels-

monopol och dess funktionssätt mot artikel 37 i

EG-fördraget, som reglerar anpassningen av

statliga handelsmonopol. Domstolen slog fast att

ett statligt detaljhandelsmonopol för alko-

holdrycker utformat och anpassat såsom det

svenska Systembolaget inte stred mot artikel 37 i

EG-fördraget.

Diagram 5.3

Den beräknade genomsnittliga årliga alkoholkonsumtionen, mätt i liter

ren alkohol, bland pojkar och flickor 16 - 19 år

Liter i ren alkohol per år

För svenskt vidkommande var EG-domstolens

beslut mycket viktigt ur folkhälsopolitisk

synvinkel. EG-domstolen kritiserade dock det

svenska partihandelssytemet och menade att

detta utgör ett hinder för import av alkohol-

drycker från övriga medlemsstater och att villko-

ren för att erhålla sådana tillstånd bl.a. alltför

höga avgifter och krav på lagringskapacitet inte

står i proportion till syftet att skydda folkhälsan.

Med anledning av kritiken sänkte regeringen an-

söknings- och tillsynsavgifterna samt förenklade

föreskrifterna kring lager och distribution av al-

koholdrycker.

EG-kommissionen har dock den 5 maj 1998 i

en formell underrättelse och med stöd av EG-

domstolens dom i Franzénmålet riktat fortsatt

kritik bl.a. mot att de svenska tillsynsavgifterna

för partihandlare fortfarande anses vara för höga

och diskriminerar utländska alkoholexportörer

och försvårar framför allt för små företag att

komma in på den svenska marknaden. Den for-

mella underrättelsen innehåller även kritik mot

att restauranger som har serveringstillstånd också

måste ha partihandelstillstånd för att kunna im-

portera alkoholdrycker för den egna verksam-

heten samt att det svenska regelsystemet inte

möjliggör att alkoholdrycker kan sändas som

gåva från ett annat EU-land till en mottagare i

Sverige.

Alkoholinspektionen har den 1 september till

regeringen överlämnat en utvärdering av kom-

munaliseringen av hanteringen av serverings-

ärenden från länsstyrelserna till kommunerna.

Kommunaliseringen rapporteras i huvudsak ha

fungerat bra men att bl.a. brister i kontrollen av

folkhälsoförsäljningen förekommer

De viktigaste statliga insatserna

Folkhälsoinstitutet i samarbete med Central-

förbundet för alkohol- och narkotikaupplysning

(CAN) följer konsumtions- och skadeutveck-

lingen på alkoholområdet. Institutet fördelar

också vissa medel till projekt och till viss alko-

holforskning samt genomför utvärderingar av

det förebyggande arbetet. En omfattande

kampanj mot ungdomars alkoholkonsumtion

har genomförts under 1997.

Den ökade gränshandeln och internet- och

postorderförsäljningen, ifrågasättandet av parti-

handelsreglerna samt den ökade smugglingen av

alkohol har rest krav på nya arbetssätt och meto-

der som kan komplettera den nuvarande alko-

holpolitiken för att förhindra en ökad konsum-

tion.

Regeringen inrättade under 1997 en nationell

ledningsgrupp för alkohol- och narkotikaföre-

byggande insatser under socialministerns led-

ning. Ledningsgruppens uppgift är att bygga upp

ett långsiktigt förebyggande arbete som kan

kompensera de förändringar som EU-medlem-

skapet medfört för den svenska alkoholpolitiken.

Det handlar om insatser som direkt kan påverka

människors förhållningssätt och vanor och som

också ökar det individuella ansvarstagandet. Det

handlar vidare om att i ökad utsträckning ut-

veckla hållbara lokala strategier som också inne-

bär ett ökat lokalt ansvarstagande. Detta är en

omställningsprocess som kräver insatser under

lång tid framöver. Ledningsgruppen har tagit

initiativ till ett antal nationella projekt i syfte att

stimulera en sådan utveckling. För bl.a. detta än-

damål har 30 miljoner kronor årligen avsatts.

Regeringen tog också ett samarbetsinitiativ

genom att tillsätta en kommitté som skall ut-

veckla samarbetet mellan berörda myndigheter,

försäkringsbolag och olika branschorganisationer

på alkoholområdet. Kommittén kallar sig Obe-

roende Alkoholsamarbetet (OAS). Utgångs-

punkten för samarbetet är de prioriteringar som

gjorts i den nationella handlingsplanen för alko-

hol- och narkotikaförebyggande insatser. Upp-

giften är att uppmuntra olika aktörer, såsom

företag, branschorganisationer, försäkringsbolag,

berörda myndigheter och andra att engagera sig i

arbetet mot missbruk och alkoholskador. Ett

prioriterat område där samtliga inblandade har

gemensamma intressen är insatser som mot-

verkar den illegala alkoholhanteringen, dvs. ille-

galt tillverkad eller insmugglad alkohol och lang-

ning till ungdomar. Här pågår en omfattande

opinionsinsats som planeras fortsätta under de

närmaste åren och som löpande kommer att ut-

värderas. Kostnaden för insatsen, som för år

1998 uppgår till drygt 20 miljoner kronor, finan-

sieras till hälften av staten och till hälften av

branschorganisationerna. Flera andra initiativ har

tagits och planeras när det gäller att åstadkomma

t.ex. en alkoholfri trafik, alkoholfria

arbetsplatser, alkoholfri uppväxt och alkoholfria

graviditetsperioder. Kommittén kommer inom

kort att lämna förslag till hur verksamheten kan

permanentas och finansieras.

I syfte att samordna och effektivisera verk-

samheten på alkohol- och narkotikaområdet har

Statskontoret givits i uppdrag att se över myn-

dighetsstrukturen på alkohol- och narkotikaom-

rådet utifrån en förändrad verklighet såväl cent-

ralt som regionalt. Statskontoret har den

1 oktober 1998 överlämnat ett principiellt förslag

till en ny myndighetsstruktur och ansvarsfördel-

ning på alkohol- och narkotikaområdet. För-

slaget bereds inom Regeringskansliet.

Situationen på alkoholpolitikens område

kräver en hög grad av samordning, effektivitet

och en ledningsorganisation med hög beredskap

för olika varierande insatser. Ett omfattande ut-

vecklingsarbete har fortsatt i ledningsgruppens

regi och under år 1999 skall den nationella alko-

hol- och narkotikaförebyggande handlingsplanen

förnyas. Ett framtidsscenarieprojekt om hur

alkohol- och narkotikasituationen i Sverige kan

komma att se ut år 2005 har bl.a. genomförts

som ett av flera underlagsmaterial för revide-

ringen av handlingsplanen.

Med anledning bl.a. av den kritik som EG-

domstolen och EG-kommissionen riktat mot

vissa bestämmelser i alkohollagen har regeringen

under 1998 tillsatt en utredning Alkoholutred-

ningen med uppdrag att se över vissa bestäm-

melser i alkohollagen samt lagen om försäljning

av teknisk sprit m.m. I uppdraget ingår att kart-

lägga hur lagstiftningen tillämpas och huruvida

erfarenheterna från tillämpningen visar att änd-

ringar, förtydliganden eller tillägg behövs på sär-

skilda punkter. Även frågan om hur

folkölstillsynen kan förbättras ingår i utrednings-

uppdraget. Utredningen skall slutredovisa

uppdraget till regeringen senast den 31 december

1999. De delar av uppdraget som handlar om

EG-kommissionens kritik mot Sverige, dvs.

hanteringen av gåvoförsändelser och kommer-

siella försändelser till enskilda samt frågan om

yrkesmässig import av alkoholdrycker, skall

dock redovisas till regeringen snarast möjligt

men senast den 31 december 1998.

Alkoholreklamutredningen som haft till upp-

gift att se över nuvarande marknadsföringsregler

har överlämnat sitt slutbetänkande. Förslaget har

remissbehandlats och bereds f.n. inom Rege-

ringskansliet. En proposition beräknas överläm-

nas till riksdagen under våren 1999.

Sverige har tillsammans med Finland ansökt

och erhållit medel från EU-kommissionen för att

genomföra en länderjämförande undersökning

om alkoholproblemens omfattning och hur al-

koholpolitiken ser ut i samtliga EU-länder. Av-

sikten med denna undersökning, som skall vara

klar under år 2000, är att den skall tjäna som un-

derlag för diskussioner inom EU.

Sverige kommer att under år 2000 stå som

värd för en europeisk WHO-konferens om al-

koholpolitik.

Regeringen har genom Allmänna arvsfonden

under år 1997 beslutat om 15 miljoner kronor till

Folkhälsoinstitutet för stöd till olika ideella or-

ganisationers barn- och ungdomsprojekt som

ligger i linje med den nationella handlingsplanen

för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser.

För åren 1998 och 1999 har regeringen genom

Allmänna arvsfonden tillskjutit ytterligare

10 miljoner kronor.

Effekter av de statliga insatserna

Inrättandet av den Nationella ledningsgruppen

för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser

och branschsamarbetet i OAS har tillsammans

med Folkhälsoinstitutets och Alkoholinspek-

tionens insatser lett till en ökad aktivitet på

alkoholområdet. Flera nationella projekt har

initierats och ett trettiotal regionala konferenser

har hållits över hela landet för att få i gång lokala

aktiviteter på området. Branschsamarbetet har

inneburet att nya kommunikationskanaler och

kontaktytor ställts till förfogande för informa-

tion i alkoholfrågan. Informationsmaterial har

t.ex. kunnat spridas till samtliga livs-

medelshandlare, restauranganställda, bryggerian-

ställda, försäkringsanställda samt anställda vid

berörda myndigheter m.fl. Utvärdering av de

olika insatserna är inplanerade men det är ännu

alltför tidigt för att uttala sig om effekterna av de

vidtagna åtgärderna. Regeringen bedömer dock

att de insatser som hittills genomförts har

fungerat och varit nödvändiga för att få igång en

aktiv process. Regeringen har också en hög

beredskap för att vidta ytterligare åtgärder om

situationen så kräver. Även internationellt och på

europeisk nivå har olika framgångsrika initiativ

tagits och ytterligare insatser planeras för att

även påverka framför allt EU att lyfta fram

alkoholfrågan på dagordningen.

Regeringens slutsatser

Sveriges inträde i EU har förändrat förutsätt-

ningarna för den svenska alkoholpolitiken. Målet

att begränsa alkoholens skadeverkningar genom

att motverka skadliga dryckesmönster och

minska den totala konsumtionen av alkohol

ligger fast. EU-medlemskapet gör det dock nöd-

vändigt att söka nya metoder för det före-

byggande arbetet för att kunna upprätthålla

målet. I den nya situationen behöver samhällets

olika insatser på området samordnas bättre än

hittills.

Den nationella ledningsgruppens insatser är

därför av stor betydelse för det fortsatta alkohol-

och narkotikaförebyggande arbetet. I syfte att

understödja ett långsiktigt alkohol- och narko-

tikaförebyggande arbete för att kunna ha en hög

handlingsberedskap gentemot de framtida ut-

maningarna behövs även fortsättningsvis medel

till regeringens disposition.

På alkoholforskningens område behöver kon-

sumtionsforskningen utvecklas och stimuleras.

Förberedelsearbetet för att skapa ett särskilt

Centrum för alkohol- och narkotikaforskning

pågår under ledning av Socialvetenskapliga

forskningsrådet. En föreståndarprofessur har

utlysts som kommer att tillsättas inom kort. Re-

geringen anser att Folkhälsoinstitutets erfaren-

heter är av stort värde i det fortsatta arbetet.

Även Folkhälsoinstitutets medel för alkohol-

och narkotikaforskning bör därför samordnas

med den tänkta verksamheten.

Narkotikapolitik

Det yttersta målet för den svenska narkotikapo-

litiken är att skapa ett narkotikafritt samhälle.

Sveriges ansträngningar att bekämpa narkotika-

missbruket skall även fortsättningsvis bygga på

en kombination av målinriktade förebyggande

insatser, ett varierat utbud av behandlingsformer

och fortlöpande kontrollinsatser. Denna politik

måste förverkligas på såväl lokal som nationell

nivå. Avsikten är att motverka droganvändning

bland ungdomar och att erbjuda adekvata vård-

och rehabiliteringsinsatser till alla som utvecklat

ett missbruk.

Det är på lokal nivå som politikens trovärdig-

het prövas. Narkotikapolitiska insatser bör där-

för samordnas kommunalt och regionalt, med

särskild betoning på förebyggande insatser rikta-

de till unga människor.

Den svenska narkotikapolitiken ligger till

grund för Sveriges internationella engagemang.

Målet är att på ett globalt plan utveckla

insatserna för att möta narkotikahotet. Sverige

motverkar aktivt alla försök till nedrustning av

narkotikakontrollen.

Insatser och åtgärder inom narkotikapoliti-

kens område ram skall baseras på kunskap om

faktiska förhållanden och utvärderingar av

effekterna av olika insatser.

Tillstånd och utveckling

Tillgången på narkotika i världen är mycket stor,

vilket också Sverige känner av. Produktionen av

illegal narkotika ökar, samtidigt som den illegala

handeln med narkotika blir alltmer välorganise-

rad och svårare att bekämpa. De politiska och

ekonomiska förändringarna i Öst- och Central-

europa har ökat riskerna för att narkotika skall

spridas såväl inom regionen som till andra länder.

Skillnaden mellan renodlade producent- eller

konsumentländer har jämnats ut; där det finns

narkotika, där växer också missbruket.

I Sverige har omkring 8 procent av den vuxna

befolkningen någon gång under sin livstid prövat

narkotika. Cannabis är det ojämförligt vanligast

förekommande preparatet, både bland ungdomar

och vuxna. När det gäller det tunga missbruket

dominerar amfetamin. Heroinmissbruket synes

vara relativt konstant även om vissa data tyder på

en viss ökning av rökheroinet.

Från flera länder i Europa kommer rapporter

om en positivare inställning till droger bland

ungdomar och en ökning av missbruket. De

regelbundna undersökningar om drogvanorna

hos elever i årskurs 9 i grundskolan visar att erfa-

renheten av narkotika ökar också i Sverige. An-

delen ungdomar som någon gång prövat narko-

tika var under större delen av 1980-talet cirka

4 procent för att under 1990-talets första hälft

successivt öka till omkring 7 8 procent. Därefter

har andelen legat på samma nivå. Under-

sökningarna visar att skolelever och värnpliktiga

har en något mer liberal inställning till narkotika

idag än tidigare. Också från personal och

organisationer som verkar bland ungdomar kom-

mer rapporter om en ny öppenhet att expe-

rimentera med droger. En stor majoritet av ung-

domarna tar dock avstånd från narkotika.

År 1992 genomfördes en undersökning av det

tunga narkotikamissbrukets omfattning. I denna

uppskattades antalet tunga missbrukare till

mellan 14 000 och 19 000. År 1979, när en mot-

svarande kartläggning genomfördes fann man

10 000 14 000 tunga missbrukare.

Enligt Centralförbundet för alkohol- och nar-

kotikaupplysning, CAN, som genomfört under-

sökningarna inträffade nyrekryteringen till

gruppen tunga missbrukare huvudsakligen i

slutet av 1970-talet och i början av 1980-talet.

Andelen unga med ett tungt missbruk minskade

påtagligt mellan de båda undersökningarna. År

1992 var 43 procent av de tunga missbrukarna

över 35 år och närmare hälften hade missbrukat i

tio år eller mer jämfört med 14 procent år 1979.

Senare undersökningar har endast genomförts

i Stockholms stad och i Malmö med delvis andra,

visserligen relevanta, men inte helt jämförbara

kriterier. För Stockholm rapporteras från en un-

dersökning år 1995 att antalet narkomaner och

läkemedelsmissbrukare förefaller ha minskat

jämfört med en tidigare undersökning som

genomfördes vintern 1993/1994. Amfetamin var

liksom tidigare det dominerande narkotiska pre-

paratet. Från den senaste undersökningen i

Malmö år 1996 rapporteras att gruppen "tunga "

narkotikamissbrukare hade ökat med 28 procent.

Resultaten indikerar i synnerhet tillsammans

med ett under perioden ökande antal anmälda

brott mot narkotikastrafflagen en ökning i re-

gionen sedan år 1992.

De viktigaste statliga insatserna

En ny studie av det tunga missbrukets omfatt-

ning genomförs för närvarande av CAN. En

första delrapport kommer att presenteras under

hösten 1998.

Folkhälsoinstitutet följer konsumtions- och

skadeutvecklingen inom alkohol- och narkotika-

området samt fördelar vissa medel till alkohol-

och narkotikaforskning inom särskilt angelägna

områden och genomför utvärderingar av det

förebyggande arbetet. Socialstyrelsen svarar för

tillsyn samt uppföljning och utvärdering av före-

byggande insatser och vård och behandling inom

socialtjänsten. Socialstyrelsen stöder också me-

todutvecklingen inom området. Statens institu-

tionsstyrelse (SiS) svarar för att de som behöver

tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av

missbrukare i vissa fall (LVM) bereds sådan vård.

Sedan mitten av 1980-talet har Socialstyrelsen

på regeringens uppdrag fördelat medel för att

bygga upp en offensiv narkomanvård, bl.a. i syfte

att motverka smittspridningen av hiv bland nar-

kotikamissbrukare. Socialstyrelsen redovisade i

november 1997 regeringsuppdraget "Offensiv

narkomanvård". Socialstyrelsen ansåg att det

primära målet för Offensiv narkomanvård var

uppfyllt och att statens fortsatta stöd till narko-

manvårdens utveckling bör kanaliseras via Social-

styrelsens ramanslag för utvecklingsinsatser

inom socialtjänsten som helhet.

Den nationella ledningsgruppens viktigaste

uppgift är som tidigare nämnts att bygga upp och

samordna ett långsiktigt alkohol- och narko-

tikaförebyggande arbete. Ledningsgruppen skall

fortlöpande följa, stämma av och samordna de

olika insatser av nationell karaktär som olika

statliga eller andra aktörer har att fullgöra samt

stimulera och stödja en lokal och regional mobi-

lisering för ökade insatser inom det alkohol- och

drogförebyggande arbetet, inte bara på myndig-

hetsnivå utan också inom den ideella sektorn.

I syfte att pröva nya metoder för att stärka

unga människors vilja och förmåga att avstå från

narkotika och skjuta upp alkoholdebuten har

ledningsgruppen möjlighet att ta initiativ till

projekt av nationellt intresse. De projekt som har

initierats utgår ifrån att inställningen till droger

är en fråga om livsvillkor, livsstil och värderingar.

En annan gemensam utgångspunkt är att aktivt

söka engagera ungdomarna själva och utgå ifrån

deras egna erfarenheter och uppfattningar. Rege-

ringen disponerar årligen 30 miljoner kronor för

alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder att an-

vändas bl.a. i detta arbete.

Ett sådant initiativ är projektet Motstånds-

Kraft, som drivs med Svenska Kommunförbun-

det som huvudman. Inom projektet, som starta-

de hösten 1997, engageras ungdomar, antingen

som ALU-projekt eller på helt ideell bas, för att

stödja yngre kamrater i valet av en drogfri livsstil.

I syfte att öka kunskapen hos ungdomar i ar-

betslivet om hur alkohol och narkotika påverkar

individen och arbetsplatsen, bl.a. vad gäller sä-

kerhet och den egna hälsan genomförs ett pro-

jekt i samarbete med Riks-alna (samarbetsorgan

mellan arbetsmarknadens parter). Också detta

projekt syftar till att stödja och stärka ung-

domarnas vilja och förmåga att hjälpa och stötta

varandra samt att ha beredskap för tidig upp-

täckt på arbetsplatserna.

Ledningsgruppen har också tagit initiativ till

Drugsmart, ett alkohol- och narkotikapolitiskt

forum på Internet. Drugsmart, som togs i drift

vid höstterminens början 1998, vänder sig främst

till yngre tonåringar samt deras föräldrar och lä-

rare med information och kommunikation om

alkohol och narkotika, värderingsövningar, spel,

diskussioner m.m. Målet är att påverka ung-

domarnas attityder och värderingar genom ökad

kunskap samt att stödja dem i valet av en drogfri

livsstil. Ett annat syfte är att utgöra motvikt till

drogliberala budskap på Internet.

Till nationella ledningsgruppen finns en ung-

domsgrupp knuten. Gruppen, som består av 10

12 ungdomar mellan 18 och 23 år, fungerar som

referensgrupp och idégivare till ledningsgruppen.

Ungdomsgruppen anordnade på lednings-

gruppens uppdrag i maj 1998 en mycket upp-

skattad konferens om lokalt drogförebyggande

arbete, med ungdomar som främsta målgrupp.

Omkring 700 personer, främst ungdomar, deltog

i konferensen.

Sverige deltar mycket aktivt i det internatio-

nella samarbetet mot narkotika inom den sär-

skilda samarbetsgruppen för narkotikafrågor

inom Europarådet, den s.k. Pompidougruppen.

Sverige har bl.a. deltagit i det utbildnings- och

träningsprogram för personal verksamma inom

förebyggande arbete och vård och behandling i

Central- och Östeuropa som avslutades under år

1997.

Genom medlemskapet i EU har Sverige fått

tillgång till ett utökat europeiskt samarbete kring

narkotikafrågorna. Unionsfördraget öppnar nya

möjligheter för en samordnad narkotikastrategi

inriktad på minskad efterfrågan, bekämpning av

narkotikahandeln och påverkan på tredje land

genom ett samordnat internationellt agerande.

Sverige har aktivt medverkat till att en global

handlingsplan som omfattar samtliga dessa delar

har antagits liksom ett särskilt narkotikapreven-

tivt program. I januari 1998 inrättades ett särskilt

varningssystem för nya syntetiska droger inom

EU. Varningssystemet syftar till både en tidig

upptäckt av nya droger på den illegala

marknaden och en gemensam analys av dessa

drogers farlighet.

I Lissabon finns sedan år 1994 ett övervak-

ningscentrum med uppgift att samla och bear-

beta information om droger och drogberoende i

medlemsstaterna. Syftet är att ta fram tillförlitliga

och jämförbara data om narkotikaproblemen.

Centret publicerar varje år en rapport över nar-

kotikautvecklingen. Sverige deltar i observatori-

ets verksamhet.

Sverige deltar också i ett västeuropeiskt forsk-

ningssamarbete inom vars ram nationella forsk-

ningsprojekt rörande utvärdering av insatser mot

drogmissbruk samordnas. Universitetet i

Stockholm har i uppdrag att svara för den

svenska samordningen.

I juni 1998 höll FN:s Generalförsamling ett

extra möte om narkotika. Den politiska deklara-

tionen som antogs enhälligt innebär ett klart

ställningstagande om en fortsatt restriktiv in-

ställning till all narkotikahantering i enlighet med

vad som stipuleras i FN:s tre narkotikakonven-

tioner. Vid mötet antogs också för första gången

ett internationellt dokument om efterfråge-

dämpande åtgärder. En arbetsgrupp, där Sverige

ingår, har redan startat arbetet med att utarbeta

en särskild handlingsplan för hur denna deklara-

tion om efterfrågedämpande åtgärder skall ge-

nomföras.

Som en del av förberedelserna inför FN:s

extra möte har det arrangerats en rad nationella

och internationella konferenser samt seminarier.

Bland annat har ett internationellt expertsympo-

sium arrangerats tillsammans med Mexico och

Portugal. Inom ramen för det nordiska sam-

arbetet hölls ett nordisk-baltiskt ministermöte i

Stockholm i maj 1998. Utvecklingen inom miss-

brukarvård och prevention i Sverige har belysts

vid två seminarier som anordnats av Nationella

ledningsgruppen i samarbete med Socialstyrelsen

respektive Folkhälsoinstitutet.

Regeringens samordningsorgan för narko-

tikafrågor (SAMNARK) samordnar regeringens

insatser mot narkotikan. Som ett led i strävanden

att stärka narkotikapolitiken presenterade rege-

ringen en narkotikapolitisk strategi till riksdagen

i maj 1998 (skr. 1997/98:172 En narkotikapoli-

tisk redogörelse). Narkotikapolitiska insatser

skall bygga på en balans mellan insatser för att

begränsa tillgången och insatser för att dämpa

efterfrågan på narkotika. Nyrekryteringen till

missbruk skall minska, fler missbrukare skall

upphöra med sitt missbruk och tillgången på

narkotika skall begränsas.

I juni 1998 tillsattes vidare en särskild narko-

tikakommission (dir. 1998:18) med uppgift att

göra en utvärdering av Sveriges narkotikapoli-

tiska insatser sedan mitten av 1980-talet och med

utgångspunkt från denna lägga förslag till sådana

effektiviseringar av narkotikapolitiken. Upp-

draget skall redovisas före utgången av år 2000.

Uppdraget bör redovisas fortlöpande i delbe-

tänkanden.

Regeringen har till riksdagen överlämnat ett

förslag (prop. 1997/98:183) till förbättringar när

det gäller kontrollen av syntetiska droger.

Effekter av de statliga insatserna

De statliga insatserna har varit inriktade på att

upprätthålla en negativ attityd till användningen

av narkotika. Även om vi i vissa ungdoms-

grupper kan se tendenser till en mer tillåtande

inställning visar tillgängliga undersökningar att

en överväldigande majoritet av svenska folket

inte befattar sig med någon form av narkotika.

Den stora satsningen på Offensiv narkoman-

vård hade som mål att hejda HIV- och aidsepi-

demien genom en uppbyggnad av narkoman-

vården. HIV-spridningen har begränsats till en, i

internationell jämförelse, mycket låg nivå i miss-

brukargrupperna. Kompetensen på missbruks-

frågor har ökat och samarbetet mellan olika

myndigheter har förstärkts.

När det gäller Sveriges internationella enga-

gemang kan konstateras att FN:s narkotikakon-

ventioner utgör en stabil grund för den interna-

tionella kontrollen av narkotika. Genom ett

konkret samarbete inom både FN och EU har

polis och tull förbättrat sina möjligheter att be-

gränsa utbudet av narkotika.

Regeringens slutsatser

Trots rapporter om ett ökat experimenterande

med droger i ungdomsgrupper och rapporter om

ändrade attityder till narkotika är narkotikamiss-

brukets omfattning i Sverige relativt begränsat,

både i jämförelse med 1970-talet och i ett inter-

nationellt perspektiv. Det finns dock anledning

att ta situationen på stort allvar. Genomgripande

politiska, tekniska, ekonomiska och sociala för-

ändringar har starkt påverkat eller förändrat till-

varon för stora grupper människor samtidigt

som toleransen mot narkotika har ökat på många

håll i världen. Risken att ett relativt oskyldigt och

nyfiket experimenterande med droger skall leda

till ett mer permanent bruk som leder till ett be-

roende kan inte negligeras. Särskild uppmärk-

samhet bör i det sammanhanget riktas mot de

ungdomskulturer som byggs upp runt s.k. par-

tydroger, t.ex. ecstasy och LSD, i vissa ung-

domsgrupper som tidigare inte definierats som

riskgrupper vad gäller narkotika. Drogerna, som

görs relativt lätt tillgängliga via marknads- och

saluföring på Internet betraktas inte som narko-

tika av många ungdomar, varför de kan ha svårt

att inse att konsumtionen är att definiera som

missbruk.

Det yttersta målet att skapa ett narkotikafritt

samhälle har i riksdagsskrivelsen (skr.

1997/98:172) brutits ned i tre delmål, nämligen

1. nyrekryteringen till missbruk skall minska,

2. fler missbrukare skall upphöra med sitt

missbruk samt

3. tillgången till narkotika skall minska.

Dessa tre mål skall vara styrande för priorite-

ringar och insatser av myndigheter under rege-

ringen i deras arbete med att förhindra spridning

av narkotika. Målen skall göras mätbara och

möjliga att tillämpa samt ges en konkret inne-

börd av ansvarig myndighet inom ramen för

respektive myndighets ansvarsområde och förut-

sättningar. Myndigheterna bör i en plan

konkretisera vad man vill åstadkomma, formule-

rat i såväl kvalitativa som kvantitativa termer,

vilka åtgärder som avses, ansvarsfördelning samt

tidsplan för att bidra till målen. Resultat och

effekter skall kontinuerligt följas upp för revide-

ring av mål och val av insatser. Till myndigheter

under regeringen kommer uppdrag att formule-

ras i regleringsbrevet, med särskilda krav på åter-

rapportering i myndighetens årsredovisning.

Som grund för det förstärkta drogförebyggan-

de arbete som regeringen beslutade om år 1994

låg den nationella handlingsplan som Folk-

hälsoinstitutet och den dåvarande nationella led-

ningsgruppen arbetade fram. Handlingsplanen,

som innehöll en långsiktig strategi samt ett kon-

kret åtgärdsprogram, avsåg det förlängda statliga

budgetåret 1995/96 (1 juli 1995 31 december

1996). Inom ramen för den nuvarande nationella

ledningsgruppen, som leds av socialministern,

kommer hösten 1998 ett arbete med att revidera

handlingsplanen att inledas. De nationella nar-

kotikapolitiska målen skall i denna process ytter-

ligare utvecklas och konkretiseras. Arbetet med

att revidera handlingsplanen kommer att ske i

nära samarbete med kommunerna och den nar-

kotikapolitiska kommission som nyligen till-

kallades.

Sverige bör även fortsättningsvis ha en fram-

trädande roll i det internationella samarbetet.

Detta samarbete är utomordentligt betydelse-

fullt, inte minst mot bakgrund av den pågående

europeiska integrationen och de genomgripande

förändringarna i Central- och Östeuropa.

Vård av missbrukare

Målet för 1997 är att åstadkomma en social om-

sorg av god kvalitet med effektiv resursanvänd-

ning som tillgodoser den enskilde individens be-

hov av stöd och bistånd i samband med

missbruksproblem. Socialtjänsten skall arbeta för

att förebygga och motverka missbruk av alkohol

och andra beroendeframkallande medel och där-

vid ägna särskild uppmärksamhet åt insatser för

barn och ungdom. Den enskilde missbrukaren

skall av socialtjänsten aktivt erbjudas den hjälp

och den vård som han behöver för att komma

ifrån sitt missbruk

Tillstånd och utveckling

Kommunerna har ett grundläggande ansvar för

att förebygga och ingripa mot missbruk. Vården

skall enligt bestämmelser i socialtjänstlagen

(1980:620) ske i samförstånd med missbrukarna.

Under vissa förutsättningar som finns angivna i

lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa

fall (LVM) skall vård beredas missbrukaren obe-

roende av hans samtycke. Ansvaret för rehabili-

teringen av missbrukare vilar främst på social-

tjänsten och landstinget. Socialtjänsten ansvarar

för den långsiktiga rehabiliteringen och andra

stöd och hjälpinsatser medan sjukvården främst

svarar för avgiftning och vård till personer med

psykiska komplikationer till följd av missbruk.

För att garantera vården av vuxna missbrukare

och ungdomar med behov av särskild tillsyn in-

rättades år 1993 Statens institutionsstyrelse (SiS).

SiS har driftsansvar för 15 institutioner som

huvudsakligen tar emot vuxna som vårdas med

stöd av LVM. Vidare bedrivs missbrukarvård vid

de 32 institutioner enligt 12 § lagen (1990:52)

med särskilda bestämmelser om vård av unga

(LVU) som också ingår i SiS verksamhet.

Tvångsvården är den enda form av missbrukar-

vård som bedrivs med statligt huvudmannaskap.

För övrig missbrukarvård är kommuner, lands-

ting eller privata vårdgivare huvudman.

Under hotet av en aidsepidemi bland injek-

tionsmissbrukare i mitten av 1980-talet skedde

en kraftig utbyggnad och förstärkning av den fri-

villiga missbrukarvården. Till detta kom också

utökade resurser till en specialiserad öppen nar-

komanvård, avgiftning, platser inom tvångs-

vården m.m. Kulmen nåddes år 1991, då antalet

vårdplatser vid 438 behandlingshem uppgick till

drygt 8 200, varav knappt 7 000 för frivillig vård

och resterande för tvångsvård. Därefter har en

marginell nedgång skett i antalet vårdplatser i fri-

villigvården medan det däremot har gjorts kraf-

tiga nedskärningar av antalet vårdplatser för

vuxna tvångsvårdade.

Bland de tvångsvårdade var ca 37 procent

kvinnor. Av de som skrevs ut från LVM-vård

under år 1996 fortsatte 61 procent med någon

form av frivillig vård efter LVM-vårdens slut. Av

dessa fortsatte ca 45 procent i någon form av

öppenvård.

Med undantag av tvångsvården har det således

endast skett marginella förändringar av antalet

vårdplatser. Däremot har antal personer som

vårdas inom tvångsvården och frivilligvården

minskat. Den 31 december 1989, då antalet

tvångsvårdade var som högst fanns knappt 750

personer intagna för vård enligt LVM. Vid

samma tidpunkt år 1997 hade antalet mer än hal-

verats. Inom den frivilliga vården minskade be-

läggningen under samma tidsperiod från knappt

4 300 till nästan 3 000. Andelen akuta om-

händertaganden enligt LVM har ökat dramatiskt

under de senaste åren och uppgår nu till cirka 70

procent. Vårdtidens längd har minskat avsevärt.

Under år 1997 var den genomsnittliga vistelse-

tiden 90 dagar jämfört med 106 dagar året innan.

Utvecklingen har ett nära samband med att

kommunerna under senare år medvetet har styrt

över missbrukarvården från dygnet-runt-vård i

behandlingshem till öppna vårdformer på hem-

maplan. Omläggningen av statsbidraget till miss-

brukarvården år 1986 stödde en sådan

utveckling. Socialstyrelsen fann i en kartläggning

år 1997 att det totala antalet platser i

strukturerade verksamheter för vård och

behandling eller skyddat boende för missbrukare

i kommunernas öppenvård år 1996 uppgick till

omkring 8 000 platser. Motsvarande antal platser

i behandlingshem och familjevård var cirka 7 000.

Av de uppskattningsvis 54 000 vårdinsatser som

totalt gjordes i landet bestod mer än hälften i

öppenvårdsinsatser.

Enligt Socialstyrelsen skedde mellan åren 1994

och 1997 ingen allmän neddragning av resurser

och insatser för vuxna missbrukare (Balans i

missbrukarvården 1998:3). Mycket tyder enligt

Socialstyrelsen på att många kommuner gjorde

minskningar inom detta område i början av

1990-talet. Nedgången i tvångsvården förefaller

totalt sett kvantitativt ha kompenserats av andra

frivilliga insatser. De problem som funnits sedan

länge med att nå vissa grupper, t.ex. nya miss-

brukare, finns fortfarande kvar. Socialstyrelsen

anser att det behövs ytterligare studier för att be-

svara frågan om avvägningen av resurser för

missbrukare är rimlig och adekvat. Socialstyrel-

sen påpekar att allra viktigast är dock att få veta

mer om effekterna av de insatser som görs.

De viktigaste statliga insatserna

Sedan år 1995 förfogar länsstyrelserna över

50 miljoner kronor årligen för utveckling av

öppenvårdsinsatser samt olika alkohol- och nar-

kotikaförebyggande insatser. Socialstyrelsen har i

uppdrag att inom ramen för en beredningsgrupp

med representanter från länsstyrelserna, Folk-

hälsoinstitutet, Statens institutionsstyrelse och

Svenska kommunförbundet planera och styra

den allmänna inriktningen av utvecklingsarbetet

samt följa upp och utvärdera de verksamheter

som kommer till stånd.

Under senare år har uppmärksamheten riktats

mot missbrukare som har psykiska störningar.

Inom ramen för utvärderingen av psykiatrire-

formen har riksdagen anvisat medel som Social-

styrelsen fördelar till olika projekt som arbetar

med att utveckla samarbetet mellan psykiatri och

socialtjänst.

Som ansvarig myndighet för den del av miss-

brukarvården som sker utan samtycke har SiS

fortsatt att höja kvaliteten på vården bl.a. genom

att särskilt uppmärksamma kvinnliga missbruka-

res behov. Detta har skett främst genom olika

former av kompetenshöjande åtgärder bland per-

sonalen. SiS har även satsat på utveckling av dia-

gnostik och utredning av psykiska störningar hos

tunga missbrukare på SiS institutioner. En ökad

differentiering av vården har skett. SiS har också

flera pågående forkningsprojekt som rör effekter

av tvångsvården. Vidare arbetar SiS med att öka

kontakterna mellan myndigheten och kommu-

nerna i syfte att åstadkomma en bättre eftervård.

Effekter av de statliga insatserna

Vården av missbrukare har undergått stora för-

ändringar de senaste tio åren. Uppgifter om vad

utvecklingen har inneburit är dock motstridiga

och bilden svårfångad. Medan somliga hävdar att

det har skett en regelrätt nedrustning av vården

påstår andra att det främst är fråga om en om-

strukturering av insatserna, från institutionsvård

till öppenvård och från tvångsvård till frivillig

vård, samt en övergång till nya former för reha-

bilitering. Utvecklingen speglas dock inte till-

räckligt väl i den offentliga statistiken, som också

 av naturliga skäl dras med eftersläpningar i

rapporteringen. Socialstyrelsen utvecklar därför

på regeringens uppdrag ett system som gör det

möjligt att kontinuerligt följa och uppmärk-

samma förändringar som sker i vården, såväl

kvantitativt som kvalitativt. Uppdraget skall av-

rapporteras den 1 januari 1999.

Socialstyrelsen har sedan år 1986 haft rege-

ringens uppdrag att utveckla narkomanvården

inom ramen för vad som kallades Offensiv nar-

komanvård. I en redovisning hösten 1997 kon-

staterade styrelsen att det primära målet med

satsningen att nå alla intravenösa missbrukare

med insatser för att förhindra spridning av hiv i

princip är uppfyllt. Ytterst få missbrukare smittas

idag med hiv genom sitt missbruk. Socialstyrel-

sen föreslog därför att statens stöd till narko-

manvårdens utveckling i fortsättningen skall in-

lemmas i det stöd som Socialstyrelsen förmedlar

för utvecklingsinsatser inom socialtjänsten. Sty-

relsen konstaterar vidare att utvecklingsmedlen

har haft en positiv betydelse för metodutveckling

och förnyelsearbetet inom området samtidigt

som man noterar att verksamhet som byggs upp

med projektmedel har en tendens att upphöra så

snart projektmedel inte längre utgår. Vad gäller

det fortsatta utvecklingsarbetet inom narkoman-

vården betonade Socialstyrelsen särskilt behovet

att uppmärksamma sambandet mellan narko-

tikamissbruk och arbetslöshet, fattigdom och

social marginalisering samt att sambandet mellan

alkohol- och narkotikamissbruk har blivit allt

tydligare under senare år.

Olika samverkansmodeller har utvecklats

kring svårt psykiskt störda missbrukare och So-

cialstyrelsen bedömer att det finns ett fortsatt

behov att utveckla samarbetet även med försäk-

ringskassan, arbetsmarknadsmyndigheten och

primärvården.

De medel som avsatts för att utveckla öppen-

vård samt olika alkohol- och narkotikaföre-

byggande insatser har enligt länsstyrelsernas be-

dömning fått avsedd effekt. Länsstyrelserna

konstaterar också att utvecklingsmedlen har bi-

dragit till att stimulera samverkan med såväl

etablerade som nya samverkanspartners.

Regeringens slutsatser

Regeringen kan konstatera att det har skett en

fortsatt förskjutning mot öppenvård, korta vård-

tider och skyddat boende med stöd samtidigt

som tvångsvården har fortsatt att minska i om-

fång. Vad utvecklingen innebär för den enskilde

är dock svårbedömt. Socialstyrelsen har i sina

uppföljningar av utvecklingen inom missbrukar-

vården inte kunnat konstatera en generell ned-

dragning av resurser och insatser för vuxna miss-

brukare. Det finns dock vissa tecken som kan

tyda på att missbrukare inte erbjuds relevanta in-

satser i en tidig fas av missbruket, vilket i sin tur

kan innebära att missbruket utvecklas och för-

värras. Det är därför angeläget att fortlöpande

noga följa och uppmärksamma förändringar i

vården.

Regeringen instämmer i socialutskottets be-

dömning att det finns ett behov av ytterligare

kunskaper om effekterna av olika insatser inom

missbrukarvården (bet. 1997/98:SoU17 Vård av

missbrukare m.m.). Det är därför angeläget att

utveckla den kunskapen. Ett långsiktigt utvärde-

ringsarbete pågår såväl inom Centrum för ut-

värdering av metoder i socialt arbetet (CUS) vid

Socialstyrelsen som vid SiS. En ökad samverkan

mellan de båda myndigheterna är av stor vikt.

Utskottet förutsatte även att tillsynsmyndig-

heterna uppmärksamt följer utvecklingen särskilt

när det gäller insatserna för unga narkotikamiss

brukare, missbrukare med psykisk störning,

kvinnliga missbrukare och invandrare med miss-

bruksproblem.

I regeringens skrivelse till riksdagen En nar-

kotikapolitisk redogörelse (skr. 1997/98:172)

bryts det övergripande målet ner i tre delmål. För

missbrukarvården gäller att målet skall vara att

fler missbrukare skall förmås att upphöra med

sitt missbruk. Vård och behandling samt andra

rehabiliteringsinsatser är grunden för att hjälpa

missbrukare att komma ifrån ett beroende. Re-

habilitering av missbrukare skall baseras på me-

toder som har visat sig framgångsrika och effek-

tiva. Den enskildes integritet skall respekteras.

Rehabilitering skall bidra till att minska miss-

brukets konsekvenser för individen, dennes när-

stående och samhället. Den som behöver stöd

och hjälp för att upphöra med sitt missbruk skall

ha tillgång till sådant stöd.

Den nytillträdda narkotika kommissionen har

fått i uppdrag att analysera utvecklingen av miss-

brukarvårdens och kriminalvårdens behandlings-

program, värdera dess resultat och effekter i för-

hållande till insatta resurser samt föreslå åtgärder

för att stärka rehabiliteringen av missbrukare,

bl.a. genom förbättrad samverkan mellan olika

huvudmän och aktörer. Vidare skall kommissio-

nen utvärdera och lägga fram förslag vad gäller

omfattning och inriktning av statens stöd till

missbrukarvården och brottsförebyggande insat-

ser som gäller narkotikarelaterad brottslighet.

5.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har granskat verk-

samheten, räkenskaperna och årsredovisningarna

för samtliga myndigheter inom verksamhetsom-

rådet avseende budgetåret 1997. RRV har i sin

granskning av myndigheterna inte gjort några

iakttagelser av större vikt varför samtliga myn-

digheter inom verksamhetsområdet erhållit re-

visionsberättelse utan anmärkning.

Tabell 5.4 Utgiftsutveckling

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken

270 000

260 000

250 000

B2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet

538 794

275 000

390 392

275 000

275 000

275 000

B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m.

155 843

186 000

172 600

144 617

186 840

191 566

B4 Bidrag till verks. för pers. med funktionshinder

80 394

78 394

78 394

78 394

78 394

78 394

B5 Bidrag till handikapp- och pensionärsorg.

131 694

132 194

132 194

132 194

132 194

132 194

B6 Ersättning för texttelefoner

14 339

16 077

16 862

16 382

16 779

17 155

B7Bilstöd till handikappade

214 014

203 978

213 908

178 078

43 494

95 364

B8 Kostnader för statlig assistansersättning

4 420 578

4 053 000

3 900 000

4 653 000

5 341 000

5 555 000

B9 Bidrag till ungdomsvård o. missbrukarvård m.m.

52 000

52 000

52 000

63 000

63 000

63 000

B10 Bidrag till org. på det sociala området

57 316

64 341

64 341

64 841

64 341

64 341

B11 Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder

2 883

30 000

57 117

30 000

30 000

30 000

B12 Statens institut för särskild utbildningsstöd

8 412

8 561

10 067

8 447

8 599

8 734

B13 Handikappombudsmannen

8 246

7 746

8 370

7 857

7 860

7 992

B14 Barnombudsmannen

8 743

7 550

7 527

7 717

7 856

7 978

B15 Statens nämnd för int. adoptionsfrågor

6 071

6 468

6 414

6 745

6 865

6 978

B16 Statens institutionsstyrelse

619 108

508 286

503 000

524 848

534 519

542 003

B17 Alkoholinspektionen

12 463

14 548

13 000

11 013

14 265

14 488

B18 Alkoholsortimentsnämnden

149

674

250

687

699

708

B19 Bidrag till äldreboende

250 000

100 000

150 000

B 20 Utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa

10 000

10 000

10 000

Totalt för verksamhetsområde social omsorg

6 331 047

5 894 817

5 726 436

6 632 820

7 081 705

7 350 895

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

5.5

5.5 Anslag

B1 Stimulansbidrag och åtgärder

inom äldrepolitiken

Tabell 5.x

Tusental kronor

1999

Förslag

270 000

1)

2000

Beräknat

260 000

2001

Beräknat

250 000

1) Nytt anslag

Regeringen aviserade i propositionen, Nationell

handlingsplan för äldrepolitiken (prop.

1997/97:113) att särskilda medel skulle avsättas

för genomförande av prioriterade insatser för att

förverkliga målen i handlingsplanen.

Från anslaget föreslås bidrag lämnas till följan-

de aktiviteter år 1999:

- Fortbildning av arbetsledare och förtroen-

devalda

- Stöd till anhöriga

- Initiativmedel

Regeringens överväganden

Regeringen har identifierat fyra områden som

bör prioriteras.

- Fortbildning av arbetsledare inom äldreom-

sorgen och förtroendevalda. Äldreomsorgen

har förändrats under 1990-talet. Andelen

äldre över 80 år med omfattande och

komplexa vård- och omsorgsbehov i den

primärkommunala vården och omsorgen

har ökat. För att stödja kommunernas ar-

bete med fortbildning av arbetsledare och

biståndshandläggare inom äldreomsorgen

föreslås ett bidrag på 80 miljoner kronor år

1999, 70 miljoner kronor år 2000 och

60 miljoner kronor år 2001. En viss del av

dessa medel får användas till fortbildning av

förtroendevalda, utifrån deras roll som lo-

kalt ansvariga för genomförandet av den

nationella handlingsplanen. Anslaget bör

disponeras av Socialstyrelsen.

- Stöd till anhöriga. En väsentlig del av om-

sorgerna om och vården av äldre och funk-

tionshindrade utförs av familj och andra

närstående. Anhörigas behov av stöd och

hjälp har på olika sätt uppmärksammats.

Många kommuner erbjuder olika former av

stöd till de anhöriga, men stödet behöver

utvecklas. Mot denna bakgrund anser rege-

ringen att det finns behov av ytterligare ut-

vecklingsinsatser och föreslår därför att ett

särskilt stimulansbidrag om 100 miljoner

kronor anslås under tre år. Bidraget bör

avse sådana insatser för anhöriga som

kommunerna vill genomföra i samverkan

med anhöriga och med frivilliga

organisationer. Målsättningen är att stödja

och underlätta samt på olika sätt bidra till

en ökad livskvalitet för familjer och andra

närstående till funktionshindrade eller

långvarigt sjuka. Enligt riksdagens beslut

(bet. 1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307)

bör medlen fördelas av Socialstyrelsen efter

samråd med länsstyrelserna. Socialstyrelsen

föreslås få i uppdrag att utvärdera och följa

upp insatserna. Av anslaget skall en viss del

kunna användas till uppföljnings-, informa-

tions- och utbildningsinsatser.

- Effektivare tillsyn. För att förstärka tillsynen

över vården av äldre och funktionshindrade

föreslås ett årligt bidrag om totalt

20 miljoner kronor. Medlen fördelas med

5,8 miljoner kronor under anslag D1 So-

cialstyrelsen och med 14,2 miljoner kronor

under utgiftsområde 18 anslag C1 Läns-

styrelserna m.m.

- Initiativmedel. Regeringen föreslår att

90 miljoner kronor årligen anslås som ett

särskilt stimulansbidrag för försöksverk-

samheter i kommuner och landsting som

syftar till utveckling och nytänkande inom

vård-, omsorgs- och serviceverksamheter

för äldre. Medlen föreslås disponeras av re-

geringen. Initiativmedlen skall kunna utgå

till bl.a.:

- försöksverksamheter i kommuner och

landsting som syftar till utveckling och

nytänkande inom vård-, omsorgs- och

serviceverksamheter för äldre personer

- försöksverksamheter med uppsökande

verksamhet i hemtjänsten

- regionala äldrecentra och försöksom-

råden

- telefonjourer

- IT för äldre.

I riksdagens beslut anges att medlen särskilt bör

användas för att utveckla och stimulera de äldres

delaktighet inom och inflytande över vård och

omsorg liksom äldres möjligheter till aktiviteter

och social gemenskap. Denna verksamhet bör

kunna bedrivas såväl av pensionärsorganisatio-

ner, som av frivillig- och anhörigföreningar. Från

anslaget kan bidrag även lämnas till vissa aktivi-

teter inom ramen för FN:s äldreår.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 270 000 000 kronor anvisas under an-

slag B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom äld-

repolitiken för år 1999. För åren 2000 och 2001

beräknas anslaget till 260 000 000 kronor

respektive 250 000 000 kronor.

B2 Vissa statsbidrag inom

handikappområdet

Tabell 5.6 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

538 794

Utgående

reservation

115 392

1998

Anslag

275 000

Utgifts-

prognos

390 392

1999

Förslag

275 000

2000

Beräknat

275 000

2001

Beräknat

275 000

Från anslaget för år 1999 lämnas statsbidrag till

landstingen för vissa handikappinsatser som av-

ser:

- statsbidrag till råd och stöd (200 miljoner

kronor) samt

- statsbidrag till tolktjänst (75 miljoner

kronor).

Bidraget till rådgivning och annat stöd lämnas i

enlighet med finansieringsprincipen för de ökade

åtaganden landstingen fått genom införandet av

lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade (LSS) med anledning av att

personkretsen utvidgats. Bidraget fördelas till

landstingen efter invånarantal. Statsbidraget till

tolktjänst är fullt utbyggt sedan år 1998. Medlen

fördelas av Socialstyrelsen till landstingen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Cirka 22 000 personer hade vid årsskiftet

1997/98 beslut om insatsen råd och stöd enligt

LSS. I regeringens proposition Stöd och service

till vissa funktionshindrade (prop. 1992/93:159)

anges att stödet skall kunna ges av företrädare för

yrkeskategorier som t.ex. kurator, psykolog,

sjukgymnast, arbetsterapeut, förskolekonsulent,

talpedagog, logoped, arbetsterapeut och dietist

m.fl. Insatserna skall vara ett komplement till

t.ex. habilitering, rehabilitering och socialtjänst.

Avgränsningen gentemot hälso- och sjukvårdens

ansvar för habilitering och rehabilitering kan vara

problematisk. Större delen av statsbidraget hade i

början av år 1997 gått till tjänster inom habilite-

ringsorganisationen, men det är oklart i vilken

utsträckning insatserna kommit den som om-

fattas av LSS till godo. Socialstyrelsen anser, i sin

slutrapport 1997 om handikappreformen, att in-

satsen råd och stöd måste bli mer tillgänglig och

att detta skulle kunna ske genom att benäm-

ningen ändras till särskilt expertstöd vilket

bättre motsvarar insatsens egentliga innehåll. Re-

geringsrätten avkunnade under sommaren 1997

fyra domar som rör rådgivning och annat per-

sonligt stöd enligt LSS. Domarna innebär att in-

nehållet i insatsen råd och stöd har snävats in i

förhållande till tidigare praxis.

I juni 1997 överlämnade Socialstyrelsen sin

slutrapport till regeringen angående uppfölj-

ningen av tolktjänsten för barndomsdöva, döv-

blinda, vuxendöva och hörselskadade. I rappor-

ten redovisas hur tolktjänstverksamheten ut-

vecklats sedan handikappreformen trädde i kraft

år 1994. Utbyggnaden har inte skett i den takt

som avsågs i handikappreformen, vilket till

största delen beror på bristen på utbildade tolkar.

Det finns dock, enligt Socialstyrelsen, mycket

goda förutsättningar för en relativt snabb upp-

byggnad av tolktjänstverksamheten framdeles.

Antalet nyutbildade tolkar kommer att öka på-

tagligt från och med läsåret 1998/99 då ca 100

tolkar beräknas bli färdiga med sin tolkutbild-

ning. Ytterligare 159 tolkar beräknas ha genom-

gått en tolkutbildning under åren 1999 2001.

Under år 1997 har Socialstyrelsen fördelat de

s.k. anhörigmedlen till projekt som syftar till att

utveckla stödet till anhöriga som vårdar. Under

året fick 27 projekt ekonomiskt stöd.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 275 000 000 kronor anvisas under an-

slaget B2. Vissa statsbidrag inom äldre- och han-

dikappomsorgen för år 1999. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till vardera 275 000 000

kronor.

B3 Statsbidrag till vårdartjänst

m.m.

Tabell 5.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

155 843

Anslags-

sparande

41 597

1998

Anslag

186 000

Utgifts-

prognos

172 600

1999

Förslag

144 617

2000

Beräknat

186 840

2001

Beräknat

191 566

Syftet med statsbidraget till vårdartjänst m.m. är

dels att ge studerande med rörelsehinder sådant

stöd att de kan vistas på studieorten och ge-

nomföra studier vid folkhögskola, universitet

och högskola, dels att göra det möjligt för ung-

domar som antagits till riksgymnasium för svårt

rörelsehindrade ungdomar, s.k. rh-anpassad

gymnasieutbildning, att genomföra studierna.

De utgifter som belastar anslaget är kostnader

för vårdartjänst åt studerande med rörelsehinder

samt för omvårdnadsinsatser, dvs. habilitering

och boende med tillgång till personlig omvård-

nad, i anslutning till rh-anpassad gymnasieut-

bildning. De huvudsakliga faktorer som styr ut-

gifterna på riksgymnasieområdet är dels antalet

elever med rörelsehinder vid utbildningsställena,

dels dessa elevers individuella behov av stödinsat-

ser i anslutning till utbildningen.

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) administrerar anslaget enligt bestämmel-

serna i förordningen (1996:1536) med instruk-

tion för Statens institut för särskilt utbildnings-

stöd.

Den förväntade ökningen av folkhögskole-

studerande har ännu inte fått den omfattning

som beräknats. Anslagssparandet uppgår därför

till 41,6 miljoner kronor.

Riksgymnasieutbildningen för svårt rörelse-

hindrade ungdomar finns idag på fyra orter i lan-

det, Stockholm, Göteborg, Umeå och

Kristianstad. Undervisningen ges inom den

ordinarie kommunala gymnasieskolan. Omvård-

nadsverksamheten i anslutning till undervis-

ningen regleras genom avtal och årliga överens-

kommelser mellan staten och de olika

huvudmännen i de fyra kommunerna. Sisus be-

dömer att elevantalet inom riksgymnasieverk-

samheten kommer att öka från 170 till ca 200

elever år 1999. De fyra befintliga riksgymnasie-

orterna kan till viss del expandera sin verksamhet

men Sisus bedömer att en fortsatt utbyggnad av

riksgymnasieverksamheten med ytterligare en ny

riksgymnasieort kan komma att behövas.

I syfte att åstadkomma en assistansinsats uti-

från deltagarnas behov av assistans oavsett art av

funktionshinder påbörjas hösten 1998 en tvåårig

försöksverksamhet vid två folkhögskolor. I för-

söket ingår att tydliggöra var och på vilken nivå

ansvar och utförande bör ligga i bedömning av

behov, beräkning och kostnad, ansöknings- och

beslutsfattande samt utbetalning och redovis-

ning.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Antal kursdeltagare inom folkhögskolan med

vårdartjänst var 2 207 elever under år 1997. Antal

studenter inom universitet och högskola med

vårdartjänst var 34 personer under år 1997. Antal

avtalade elevplatser inom verksamhetsgrenen

stöd inom riksgymnasieverksamheten var för läs-

året 1996/97 156 platser och för läsåret 1997/98

165 platser.

Sisus har analyserat hur insatser enligt Lagen

(1993:389) om assistansersättning m.m. (LASS)

påverkar behovet av särskilda stödinsatser som

Sisus ansvarar för. Analysen har visat att folk-

högskolepersonalens kunskap om vilka insatser

som erbjuds via LSS/LASS, SoL och Sisus är ge-

nerellt låg. De flesta folkhögskolor föredrar att

själva ha ansvaret för assistenterna. De är ange-

lägna om att assistenterna skall vara förtrogna

med skolkulturen och delaktiga i verksamheten

ifrån skolans perspektiv. En intervjuundersök-

ning visar att eleverna inom universitet och hög-

skola föredrar stöd genom Sisus framför insatser

enligt LASS/LSS medan elevernas situation inom

riksgymnasieverksamheten har påverkats positivt

av LASS/LSS-reformerna.

För att kunna bedöma om resurserna används

effektivt när det gäller vårdartjänsten inom verk-

samhetsgrenarna behövs kompletterande studier

inom vissa verksamhetsgrenar, bl.a. analys av or-

sakerna till ökningen av timkostnaden för

vårdartjänst vid folkhögskola. Vad gäller verk-

samhetsmålet att prioritera lösningar som möj-

liggör jämförelser mellan olika huvudmän vad

gäller verksamheternas omfattning, inriktning

och kvalitet i förhållande till använda resurser,

har har Sisus dels framställt och vidareutvecklat

ett uppföljningsinstrument och terminsvis gjort

jämförelser mellan olika huvudmän, dels gjort ett

antal brukarstudier. Genderarbetet har inneburit

att kön används som indelningsgrund i samtliga

projekt under hösten 1997. Brukarstudier har

genomförts inom ett antal folkhögskolor och

inom riksgymnasieverksamheten. Sisus tillhör

de myndigheter som engagerats i Socialdeparte-

mentets metodgrupp, tillsatt för att utveckla

metoder för genderanalyser.

Slutsatser

Regeringen bedömer mot bakgrund av befintligt

anslagssparande att det finns möjlighet att

minska anslaget med 45 miljoner kronor för år

1999 och med 8 miljoner kronor för åren 2000

och 2001 för att klara finansieringen av andra åt-

gärder inom utgiftsområdet.

Mot bakgrund av ovanstående förslår rege-

ringen att 144 617 000 kronor anvisas under an-

slaget B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m. för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till 186 840 000 kronor respektive 191 566 000

kronor.

B4 Bidrag till viss verksamhet för

personer med funktionshinder

Tabell 5.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

80 394

1998

Anslag

78 394

Utgifts-

prognos

78 394

1999

Förslag

78 394

2000

Beräknat

78 394

2001

Beräknat

78 394

Bidraget är avsett att öka organisationernas möj-

ligheter att själva driva vissa verksamheter av be-

tydelse för personer med funktionshinder.

Statsbidrag lämnas till följande organisationer

och verksamheter:

- Synskadades Riksförbund (SRF) Hantverks

depåverksamhet,

- SRF:s åtagande vad avser inköp och tilldel-

ning av ledarhundar m.m.,

- SRF för viss övrig verksamhet, bl.a. utgiv-

ning av ersättningstidningar för synskadade,

individinriktad verksamhet för synskadade

med ytterligare funktionsnedsättning, stöd

till synskadades sysselsättning, punkt-

skriftsprojektet och skrivtjänsten,

- Föreningen Sveriges dövblinda (FSDB) för

tidningsutgivning för dövblinda,

- Sveriges dövas riksförbund (SDR) för dess

teckenspråksavdelning,

- Stiftelsen rikstolktjänst för förtroendevalda

i handikapporganisationerna,

- Palynologiska laboratoriet för rapportering

av pollenhalten i luften,

- Föreningen rekryteringsgruppen (RG) för

dess tränings- och rehabiliteringsverksam-

het med inriktning på nyskadade,

- Neurologiskt handikappades riksförbund

(NHR) för NHR-centers permanenta ut-

ställning av hjälpmedel för personer med

funktionshinder,

- Handikapporganisationernas rekreations-

anläggningar för personer med funk-

tionshinder. Regler om bidraget finns i för-

ordningen (1994:950) om statsbidrag till

rekreationsanläggningar,

- Riksverksamhet för små och mindre kända

handikappgrupper. Vid Mo Gård och

Ågrenska hälsocentret för barn bedrivs

riksverksamhet för små och mindre kända

handikappgrupper med svåra och komplice-

rade funktionshinder.

Tabell 5.9

ÄNDAMÅL

Utgifter

1998

Beräknat

1999

1. SRF hantverk för depåverksamheten (moms)

9 290 000

9 290 000

2. SRF för ledarhundar

24 500 000

24 500 000

3. SRF för viss övrig verksamhet

10 634 000

10 634 000

4. FSDB för tidningsutgivning

6 120 000

6 120 000

5. SDR för teckenspråksavdelning

2 470 000

2 470 000

6. Rikstolktjänsten

5 515 000

5 515 000

7. Palynologiska laboratoriet

675 000

675 000

8. Föreningen rekryteringsgruppen

2 260 000

2 260 000

9. NHR för hjälpmedelsutställning

1 130 000

1 130 000

10. Riksverksamhet för små och mindre kända handikappgrupper

2 800 000

2 800 000

11. Handikapporganisationernas rekreationsanläggningar

13 000 000

13 000 000

Summa

78 394 000

78 394 000

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Statsbidraget gör det möjligt för organisationer

att själva driva en rad olika verksamheter till

nytta för personer med funktionshinder. Organi-

sationerna har redovisat hur förra årets bidrag

använts. Flertalet ansöker om ökade medel för

att kunna utveckla verksamheten och för att

kompensera ökade kostnader.

Regeringen föreslår att 78 394 000 kronor an-

visas under anslaget B4 Bidrag till viss verksam-

het för personer med funktionshinder för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till vardera 78 394 000 kronor.

B5 Bidrag till handikapp- och

pensionärsorganisationer

Tabell 5.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

131 694

1998

Anslag

132 194

Utgifts-

prognos

132 194

1999

Förslag

132 194

2000

Beräknat

132 194

2001

Beräknat

132 194

Statsbidrag lämnas till handikapp- och pensio-

närsorganisationer. Villkoren för bidraget till

pensionärsorganisationer regleras i förordningen

(1994:316) om statsbidrag till pensionärsorgani-

sationer. Bidraget till handikapporganisationerna

regleras i förordningen (1994:951) om stats-

bidrag till handikapporganisationer. Anslaget

administreras av Socialstyrelsen. Regeringen be-

slutar om fördelning av bidraget till handi-

kapporganisationer.

Alltfler handikappförbund har bildats och an-

sökt om statsbidrag de senaste åren. Regeringen

har givit en särskild utredare i uppdrag (dir.

1998:57) att bl.a. se över statsbidragen till handi-

kapporganisationernas allmänna verksamhet, fö-

reslå kriterier för statsbidragsberättigade handi-

kapporganisationer samt föreslå riktlinjer för hur

bidraget skall fördelas mellan organisationerna.

Uppdraget skall redovisas senast den 1 juli 1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Handikapp- och pensionärsorganisationerna har

en viktig opinionsbildande roll och fyller en

central funktion bland folkrörelserna i Sverige.

Statsbidraget utgör en betydelsefull del av orga-

nisationernas finansiering av verksamheten.

Regeringen föreslår att 132 194 000 kronor

anvisas under anslaget B5 Bidrag till handikapp-

och pensionärsorganisationer för år 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

132 194 000 kronor för respektive år.

B6 Ersättning för textelefoner

Tabell 5.11 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

14 339

Anslags-

sparande

785

1998

Anslag

16 077

Utgifts-

prognos

16 862

1999

Förslag

16 382

2000

Beräknat

16 779

2001

Beräknat

17 155

Syftet med ersättningen för texttelefoner är att

ge personer som är döva, gravt hörselskadade,

dövblinda och talskadade möjlighet att kommu-

nicera över telefonnätet. De utgifter som belastar

anslaget är ersättning till landstingen för inköp av

texttelefoner m. m. till dessa personer samt för

texttelefoner till anhöriga, s.k. anhörigtelefoner.

Ersättningen utbetalas av Socialstyrelsen till

landstingen kvartalsvis i efterskott. Verksam-

heten regleras i förordningen (1992:621) om

statsbidrag till texttelefoner. De huvudsakliga

faktorerna som styr utgifterna under anslaget är

antalet personer som har behov av texttelefon

och prisutvecklingen på framför allt ny teknik.

Antalet ordinerade texttelefoner varierar år

från år, varför det är svårt att göra säkra progno-

ser.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Bildtelefoner med tillräckligt god kvalitet för att

kunna fungera för teckenspråkskommunikation

har utvecklats. Det finns alternativa leverantörer

på marknaden och utrustningen bedöms kost-

nadsmässigt uppnå rimliga nivåer den närmaste

tiden. En försöksverksamhet bedrivs av Social-

styrelsen under år 1998 och finansieras inom

ramen för anslaget. Försöksverksamheten skall

avrapporteras den 1 mars 1999. Ett eventuellt

införande av bildtelefonen kan komma att inne-

bära tillfälligt ökad belastning på anslaget p.g.a.

att brukaren behöver dubbla utrustningar under

en övergångsperiod. Utveckling av multimedia

med möjlighet att överföra såväl ljud som bild

och text samtidigt ger ytterligare nya möjligheter

att tillgodose målgruppens behov på sikt. I en

skrivelse den 26 mars 1998 redogör Socialstyrel-

sen för behov av uppgradering av utrustning för

dövblinda personer. Kostnaderna för sådan upp-

gradering ligger inom ramen för anslaget.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 16 382 000 kronor anvisas under an-

slaget B6 Ersättning för texttelefoner för år 1999.

Anslaget beräknas för åren 2000 och 2001 till

16 779 000 kronor respektive 17 155 000 kronor.

B7 Bilstöd till handikappade

Tabell 5.12 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

214 014

Anslags-

sparande

-70

1998

Anslag

203 978

Utgifts-

prognos

213 908

1999

Förslag

178 078

2000

Beräknat

43 494

2001

Beräknat

95 364

Syftet med anslaget är att lämna bidrag till funk-

tionshindrade personer och föräldrar med funk-

tionshindrade barn för anskaffning och anpass-

ning av motorfordon m. m.

Bestämmelser om bilstöd finns i lagen

(1988:360) om handläggning av ärenden om bil-

stöd till handikappade. Riksförsäkringsverket

och de allmänna försäkringskassorna ansvarar för

bilstödet. Stöd kan lämnas i form av

grundbidrag, inkomstprövat anskaffningsbidrag

och anpassningsbidrag. Fr.o.m. den 1 juli 1995

kan, under vissa förutsättningar, bidrag också

lämnas till körkortsutbildning till den som

beviljats bilstöd. De huvudsakliga faktorer som

styr utgifterna inom området är personkretsens

omfattning, inkomstutvecklingen och

prisutvecklingen på fordonsmarknaden. Nytt

bilstöd kan beviljas den som tidigare fått sådant

om minst sju år förflutit sedan beslut senast

fattades. Någon tidsbegränsning finns inte

beträffande anpassningsbidrag.

Den 1 november 1997 ändrades reglerna så att

bilstödet måste användas inom sex månader från

det att den som beviljats bilstöd fått besked om

att bidraget kan betalas ut.

Genom en förordningsändring under hösten

1997 begränsades utbetalningarna för bilstöd så

att de för respektive budgetår ryms inom ramen

för de medel som anslås.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

En ökning av antalet prövade ärenden skedde

under år 1996 vilket beror på att en ny sjuårs-

period börjat. 1997 ansökte 3 264 personer om

bilstöd och 2 227 personer beviljades sådant stöd.

Antal avslag som årligen har legat runt 40 pro-

cent sedan bilstödet infördes i denna form 1988

minskar fr. o. m. 1996. Orsaken till detta är

främst en följd av att andra sjuårsperioden börjat

varvid tidigare bilstödsberättigade återkommit

med ny ansökan.

Det är totalt fler män än kvinnor som söker

bilstöd och kvinnorna har några procentenheter

fler avslagsbeslut än männen. Anpassningsbidrag

har i större utsträckning utbetalats till män än till

kvinnor. Det är endast när det gäller anskaff-

ningsbidrag som kvinnornas andel är större än

männens. Eftersom anskaffningsbidraget är

inkomstrelaterat är en möjlig slutsats att

kvinnorna har lägre inkomster än männen.

Könsfördelningen har börjat bli jämnare med

åren. Av andragångssökande är majoriteten män,

men bland de som sökte bilstöd första gången

1997 var det nästan lika många kvinnor som

män. År 1990 var avslagsnivån högre än 1997 för

både kvinnor och män.

Utgifterna för bilstödet har legat relativt kon-

stant de senaste åren. Belastningen har under

vissa år fluktuerat. För åren 1994/95 och 1995/96

uppstod förhållandevis stora underskridande på

anslaget. Regeringen föreslog i tilläggsbudgeten

år 1997 en sänkning av anslagsnivån i syfte att bi-

dra till finansieringen av de ökade kostnaderna

för statlig assistansersättning

Regeringen aviserade i budgetpropositionen

för år 1998 behovet av en översyn av det framtida

stödbehovet bl.a. mot bakgrund av de föränd-

ringar som skett rörande anslagsnivån. För att

klara utgiftsbehoven för år 1999 föreslår rege-

ringen att medel om totalt 100 miljoner kronor

tillfälligt omfördelas till anslaget för bilstöd.

En översyn av anslagskonstruktionen och det

framtida stödbehovet för ökad tillgänglighet på-

går.

Regeringen avser att återkomma med förslag i

vårpropositionen år 1999.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 178 078 000 kronor anvisas under an-

slaget B7 Bilstöd till handikappade för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

43 494 000 respektive 95 364 000 kronor.

B8 Kostnader för statlig

assistansersättning

Tabell 5.13 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

4 420 578

Anslags-

sparande

55 422

1998

Anslag

4 053 000

Utgifts-

prognos

3 900 000

1999

Förslag

4 653 000

2000

Beräknat

5 341 000

2001

Beräknat

5 555 000

Statlig assistansersättning lämnas till funktions-

hindrade personer som har behov av personlig

assistans för sin dagliga livsföring under i genom-

snitt mer än 20 timmar per vecka.

Anslaget disponeras av Riksförsäkringsverket.

De allmänna försäkringskassorna administrerar

och beslutar om ersättningen. Frågor om assi-

stansersättning regleras i lagen (1993:389) om

assistansersättning och i förordningen

(1993:1091) om assistansersättning.

Rätten till assistansersättning gäller för svårt

funktionshindrade personer som inte fyllt 65 år

och som bor i eget boende, servicehus eller hos

familj eller anhörig. Fr.o.m. den 1 september

1997 har en schablon för assistansersättningen

införts som för år 1998 uppgår till 168 kronor

per timme. Om det finns särskilda skäl kan för-

säkringskassan efter ansökan medge att schablo-

nen får överskridas med de godkända faktiska

kostnaderna dock högst 12 procent. Enligt re-

geringens proposition Vissa frågor om personlig

assistans (prop. 1996/97:146, bet. 1997/98:SoU4,

rskr. 1997/98:5) skall kommunerna finansiera

beviljad assistansersättning för de första 20 tim-

marna per vecka. Till följd av vidtagna föränd-

ringar under år 1997 minskades anslaget med 1,2

miljarder kronor för år 1998 vilket kommunerna

delvis kompenserats för inom ramen för det ge-

nerella statsbidraget. Beloppet motsvarade en

uppskattning av kommunernas kostnader för de

första 20 timmarna.

De huvudsakliga faktorer som styr utgifterna

på området är personkretsens omfattning, antalet

beviljade assistanstimmar per vecka och beviljad

assistansersättning per timme. Prognoserna för

år 1998 och framåt bygger på antaganden om att

utgifterna ökar eftersom antalet personer som

beviljas ersättning ökar varje månad liksom an-

talet beviljade timmar per vecka. Anslaget beräk-

nas efter avdrag för kommunernas uppskattade

kostnader de första 20 timmarna.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Personlig assistans enligt lagen (1993:387) om

stöd och service till vissa funktionshindrade

(LSS) och den statliga assistansersättningen en-

ligt lagen (1993:389) om assistansersättning

(LASS) har inneburit ökad valfrihet, större in-

flytande och bättre livskvalitet för många perso-

ner med omfattande funktionshinder. Detta har

bl.a. framgått av Socialstyrelsens utvärdering av

handikappreformen. Syftet med insatsen person-

lig assistans har till stor del uppnåtts.

Utgifterna för den statliga assistansersätt-

ningen är betydligt högre än förväntat, vilket till

största delen kan förklaras med att antalet assi-

stanstimmar per person och vecka i augusti 1998

i genomsnitt är 78,5 istället för de 40 som beräk-

nades i propositionen om LSS. Antalet personer

med statlig assistansersättning är också ca 700

fler än de 7000 som beräknats.

Den införda schablonen för assistansersätt-

ningen har inneburit en dämpning av öknings-

takten i den genomsnittliga timersättningen

under det senaste året. Det har framförts kritik

från olika assistansanordnare, i första hand

brukarkooperativ, mot införandet av schablonen

i assistansersättningen. Enligt kritikerna täcker

inte schablonen alla kostnader för assistansen.

Det gäller särskilt sådana kostnader som är svåra

att förutse och planera. Som ett led i en uppfölj-

ning av reformen och mot bakgrund av den kri-

tik som framförts har regeringen beslutat att ge

Riksförsäkringsverket i uppdrag att göra en över-

syn av ersättningen för personlig assistans.

Socialutskottet (bet. 1997/98:SoU24) har

framfört att regeringen i budgetarbetet skall

överväga om rätten till personlig assistans skall

utvidgas så att den som erhållit assistans före 65

års ålder får behålla denna även efter 65-

årsdagen. Regeringen utreder för närvarande en

eventuell sådan förändring och har för avsikt att

återkomma i frågan under våren 1999.

Det är en något större andel män som erhåller

assistansersättning jämfört med kvinnor. I

augusti månad 1998 uppgick männens andel av

den totalt erhållna assistansersättningen till 53

procent och kvinnornas andel till 47 procent.

Männen hade dessutom i genomsnitt fler antal

timmar per vecka (79,3) jämfört med kvinnorna

(77,4). Ersättningsnivån är däremot i det när-

maste densamma för båda könen.

Slutsatser

Syftet med stödformen personlig assistans och

statlig assistansersättning har nåtts. Anslaget har

dock allt sedan det infördes överskridits. Pro-

gnosen för år 1998 visar dock att utgiftsnivån har

stabiliserats jämfört med tidigare.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 4 653 000 000 kronor anvisas under

anslaget B 8 Kostnader för statlig assistansersätt-

ning för år 1999. För åren 2000 och 2001 beräk-

nas anslaget till 5 341 000 000 kronor respektive

5 555 000 000 kronor.

B9 Bidrag till ungdomsvård och

missbrukarvård m.m.

Tabell 5.14 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

52 000

1998

Anslag

52 000

Utgifts-

prognos

52 000

1999

Förslag

63 000

2000

Beräknat

63 000

2001

Beräknat

63 000

Statsbidraget till missbrukarvård ingår sedan år

1996 inlagt i det generella statsbidraget till kom-

munerna. Genom den verksamhet som drivs av

Statens institutionsstyrelse (SiS) har staten ett

direkt ansvar för ungdomsvård och missbrukar-

vård. Staten har ett starkt intresse av att det råder

balans mellan å ena sidan institutionsvården och

å andra sidan den vård som bedrivs av kommu-

nerna och består av förebyggande och olika slags

öppenvårdsinsatser. Under de senaste budget-

åren har därför ur anslaget avsatts särskilda ut-

vecklingsmedel för att stimulera kommunerna

att utveckla förebyggande och öppenvårdsinsat-

ser. Länsstyrelserna har i uppdrag att årligen för-

dela 50 miljoner kronor till särskilt angelägna ut-

vecklingsinsatser.

Under anslaget disponerar Socialdepartemen-

tet 2 miljoner kronor avseende spelberoende och

dess sociala konsekvenser.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under senare år har kommunerna i stor ut-

sträckning utvecklat förebyggande insatser och

vård i öppna former för ungdomar och miss-

brukare, dock ännu inte i sådan omfattning att

den minskade användningen av institutionsvård

kan anses vara helt kompenserad.

Socialstyrelsens utvärdering av hur medlen an-

vänts visar att projektbidragen har använts på det

sätt som regeringen avsett och så långt det går att

bedöma har pengarna haft positiv effekt på ung-

doms- och missbrukarvården. Socialstyrelsen på-

pekar i rapporten för 1997 att det finns vissa svå-

righeter när det gäller att mäta de nationella

effekterna av detta stimulansbidrag.

Länsstyrelserna har genom sin tillsynsverk-

samhet god kännedom om lokala förhållanden i

länets kommuner och kunskap om eventuella

brister och behov av särskilda utvecklingsmedel.

Dessa medel har också en naturlig funktion vid

uppföljningen av vad som framkommer vid läns-

styrelsens tillsynsarbete. Enligt Socialstyrelsen

anser länsstyrelserna att utvecklingsmedlen har

bidragit till att stimulera samverkan med såväl

redan etablerade som med nya samverkanspart-

ners.

Medlen för åtgärder mot spelberoende har an-

vänts till forskning för att få ökade kunskaper

om spelberoende.

Slutsatser

Särskilda utvecklingsmedel bör även fortsätt-

ningsvis avsättas och fördelas av länsstyrelserna

till att stimulera kommunerna att utveckla insat-

ser i öppen vård för ungdomar och missbrukare.

I propositionen Ändring i socialtjänstlagen

(prop. 1996/97:124) betonas betydelsen av tidig

upptäckt och tidiga insatser för att förebygga och

motverka ett mer omfattande behov av vård. Ut-

vecklingsmedlen skall mot denna bakgrund

också kunna användas för att utveckla metoder

för tidig upptäckt och tidiga insatser för ung-

domar och missbrukare.

För åtgärder mot spelberoende föreslås ytter-

ligare 2 miljoner kronor. Totalt bör 4 miljoner

kronor avsättas för ändamålet. Användningsom-

rådet för medlen bör vidgas till att utveckla for-

mer för förebyggande arbete i syfte att hindra att

människor fastnar i spelberoende. Medlen bör

fortsättningsvis disponeras av Folkhälsoinstitu-

tet.

Under anslaget föreslås att 9 miljoner kronor

avsätts för åtgärder med anledning av

regeringens proposition (prop. 1997/98:182)

Strategi för att förverkliga FN:s konvention om

barnets rättigheter i Sverige.

- Fortbildning om barnkonventionen för stat-

ligt anställda (1,5 miljoner kronor).

- Stöd till fortbildningsinsatser rörande barn-

konventionen inom landsting och kommuner

(1,5 miljoner kronor).

- Stöd för utveckling av metoder i kommuner

och landsting för att barnperspektivet skall

finnas i olika beslutsprocesser (1 miljon

kronor).

- Utveckling av basstatistik inom barnområdet

(1 miljon kronor).

- Medel till förfogande för utredning och ut-

veckling rörande barnmisshandel (3 miljoner

kronor).

- Medel för arbete mot kvinnlig könsstymp-

ning (1 miljon kronor).

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 63 000 000 kronor anvisas under an-

slaget B9 Bidrag till ungdomsvård och miss-

brukarvård m.m. för år 1999. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till 63 000 000 kronor

respektive 63 000 000 kronor.

B10 Bidrag till organisationer på det

sociala området

Tabell 5.15 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

57 316

Anslags-

sparande

0

1998

Anslag

64 341

Utgifts-

prognos

64 341

1999

Förslag

64 841

2000

Beräknat

64 341

2001

Beräknat

64 341

Anslaget avser bidrag till olika frivilliga organisa-

tioner inom det sociala området. Bidrag lämnas

till såväl länkorganisationer och andra organisa-

tioner som arbetar med att stödja och hjälpa f.d.

missbrukare och andra socialt utsatta grupper

som organisationer som arbetar med att hjälpa

barn och deras familjer samt organisationer som

motverkar våld mot kvinnor. Nykterhetsorgani-

sationer och Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN) erhåller också

statsbidrag från detta anslag. Anslaget är f.n. be-

räknat enligt följande:

- Bidrag till organisationer (38 130 000

kronor)

- Bidrag till Centralförbundet för alkohol-

och narkotikaupplysning (7 964 000

kronor),

- Bidrag till vissa nykterhetsorganisationer

m.fl. (18 247 000 kronor).

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Bidrag till organisationer och bidrag till vissa

 nykterhetsorganisationer m.fl.

Nykterhetsrörelsen får sedan lång tid tillbaka or-

ganisationsstöd för sin centrala verksamhet.

Detta anslag har administrerats av Samarbets-

nämnden för fördelning av statsbidrag till nyk-

terhetsorganisationer m.fl. som i sin tur fördelat

anslaget till berörda organisationer (jämför prop.

1976/77:108, bet. 1976/77:KrU40, rskr.

1976/77:232 samt förordningen (1977:486) om

statsbidrag till organisationer som bedriver nyk-

terhetsarbete).

Resurser har dessutom avsatts för att stödja

länkorganisationer och andra organisationer som

arbetar med att stödja och hjälpa f.d. missbruka-

re. Bidrag har kunnat utgå till såväl klientorgani-

sationer inom alkohol- och narkotikaområdet

som till organisationer med kyrklig anknytning

som bedriver verksamheter inriktade på socialt

utsatta grupper. En del av bidragsgivningen har

varit inriktad på organisationer som bedriver ar-

bete för utsatta barn och deras familjer, respek-

tive organisationer som motverkar våld mot

kvinnor. Socialstyrelsen disponerar medel för

denna del av anslaget och beslutar om fördelning

av medlen. Styrelsen gör regelbunden uppfölj-

ning och utvärdering av organisationernas arbete.

Frågan om formerna för statens stöd till före-

ningar har behandlats inom Regeringskansliet

och avrapporterats i rapporten Resultatstyrning

av Föreningsbidrag (Ds 1997:36). I rapporten

redovisas modeller för styrning och uppföljning

av statsbidragen inom området. Modellerna har

karaktär av rambeskrivningar som måste utveck-

las inom varje sakområde.

Mot denna bakgrund och behovet av att ut-

veckla samarbetet med frivilligorganisationerna

inom det sociala området tillsattes en utredning

Statsbidragsutredningen för att se över

formerna för bidragsgivningen till frivilligorgani-

sationerna inom det här anslaget. Utredningen

konstaterar i betänkandet Vad får vi för pengar-

na ? Resultatstyrning av statsbidrag till vissa

organisationer inom det sociala området (SOU

1998:38) att resultatstyrningen av det aktuella

bidragsanslaget är otillräcklig. Ett skäl till detta är

att nuvarande principer för bidragsgivning

försvårar en sådan styrning. Metoder för att

åstadkomma en effektiv resultatstyrning behöver

utvecklas.

Utredningen konstaterar också att det är vik-

tigt att staten som bidragsgivare har ett enhetligt

förhållningssätt till frivilligorganisationerna inom

det sociala området och inte som hittills har skett

inom detta område låter organisationerna få bi-

drag på olika villkor och utifrån olika krav på

uppföljning och utvärdering av bidragen. Utred-

ningen menar att ett nytt bidragssystem, med

ökad grad av resultatstyrning, behövs både av

effektivitetsskäl, rättviseskäl och för att i fram-

tiden trygga överlevnaden av väl använda bidrag

som genererar ett stort samhällsvärde.

Bidrag till Centralförbundet för alkohol- och nar-

kotikaupplysning

Centralförbundet för alkohol- och narkotika-

upplysning (CAN) är ett folkrörelseförankrat

informationsorgan som har till uppgift att be-

driva och främja saklig upplysning om verk-

ningar av alkohol- och narkotikamissbruk, lik-

som om vägar och medel att förekomma och

bekämpa alkoholskador samt motverka icke-me-

dicinskt bruk av narkotika.

CAN skall i detta syfte förmedla basfakta om

droger till organisationer, myndigheter, mass-

media m.fl. En annan huvuduppgift för CAN är

att utgöra ett serviceorgan för folkrörelser och

organisationer i deras arbete med droginforma-

tion.

Förslag till nya riktlinjer för statsbidrag till vissa

organisationer inom det sociala området

Regeringen beslutade den 6 mars 1997 att

tillkalla en kommitté för att se över formerna för

statsbidragsgivningen till vissa

nykterhetsorganisationer och till vissa andra

organisationer verksamma inom det sociala

området.

I februari 1998 avlämnade kommittén sitt be-

tänkande Vad får vi för pengarna? Resultat-

styrning av statsbidrag till vissa organisationer

inom det sociala området (SOU 1998:38). Be-

tänkandet har varit föremål för remissbehand-

ling. En remissammanställning finns tillgänglig i

Socialdepartementet (dnr S98/1829/ST).

Kommittén har gjort en genomgång av hur

nuvarande bidragssystem fungerar och hur be-

rörda organisationer arbetar. Kommittén menar

att vissa justeringar och moderniseringar bör

göras i nuvarande bidragssystem. Kommittén

delar i sina resonemang upp det nuvarande stats-

bidraget i organisations- och verksamhetsbidrag.

Därutöver finns särskilda projektbidrag. Kom-

mittén föreslår att kriterier för bidragsgivningen

fastställs och att resultaten av hur statsbidragen

används utvärderas i förhållande till angivna mål.

Kommittén föreslår också att bidragsgiv-

ningen administrativt samordnas till en myndig-

het (Socialstyrelsen) och att ett rådgivande organ

med representanter för frivilligorganisationerna

knyts till myndigheten. Den nya bidragshante-

ringen skall enligt kommitténs förslag baseras på

en ny förordning, till vilken kommittén lämnar

förslag.

Regeringens förslag: Det behövs nya rikt-

linjer för statsbidragen till frivilligorganisationer-

na på det sociala området. Samma grund bör gälla

för berörda organisationer vad gäller dels kriteri-

erna för att få bidrag, dels kravet på återrapporte-

ringar av användningen av erhållna bidrag. Stats-

bidraget bör administreras av Socialstyrelsen. Ett

råd, bestående av representanter för berörda fri-

villigorganisationer, bör knytas till myndigheten.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med re-

geringens förslag.

Remissinstanserna: Kommitténs förslag till

indelning av bidragen i organisationsbidrag,

verksamhetsbidrag och projektbidrag accepteras

i allmänhet av remissinstanserna. Detsamma

gäller kommitténs förslag till kriterier för

bidragsgivningen. Det av kommittén anförda

behovet av att bättre följa upp resultaten av

gjorda satsningar ifrågasätts inte i egentlig

mening av remissinstanserna, även om

företrädare för nykterhetsorganisationerna pekar

på att det redan i dag sker en uppföljning och att

vissa resultat är svårmätta. Kommitténs förslag

att Socialstyrelsen skall få i uppdrag att besluta

om bidragsgivningen och att Samarbetsnämnden

för fördelning av statsbidrag till vissa

nykterhetsorganisationer m.fl. (SAM) skall

upphöra kritiseras av nämnden och av nyk-

terhetsorganisationerna. Förslaget tillstyrks av

flertalet myndigheter och av de organisationer

som inte tillhör nykterhetsrörelsen.

BRIS framhåller vikten av att den förordning

som styr bidragsgivningen är så tydlig som möj-

ligt beträffande kriterierna för vilka

organsiationer som kan söka bidrag och vad

sedan bidraget skall användas till. BRIS stöder

kommitténs förslag om att bidrag också skall

kunna utgå för den egna administrationen och

dess kanslifunktion. Man understryker också

kommitténs förslag om att stödet skall vara lång-

siktigt men att även nya fungerande verksam-

heter skall kunna komma i åtnjutande av bidrag.

Förbundet Hassela Solidaritet pekar på skillna-

den mellan frivilligorganisationer och myndig-

heter och framhåller att det är viktigt för bi-

dragsgivaren, dvs. staten, att hålla i minnet att

man inte kan eller bör styra en frivilligorganisa-

tion på samma sätt som en myndighet.

Riksförbundet för hjälp åt läkemedelsmissbruka-

re påpekar att det i direktiven till kommittén

betonas att förnyelsearbete skall uppmuntras och

stödjas. För att detta skall kunna ske måste ett

stort mått av frihet ges till organisationerna.

Verdandi anser att kommitténs förslag utgör en

bra utgångspunkt för att påbörja arbetet med att

resultatstyra bidragen. Förbundet anser att det är

naturligt att man skall följa upp och utvärdera

användningen av statliga medel, även när det

gäller bidrag till organisationer. En bättre resul-

tatstyrning av bidragen kommer även att kunna

bidra till ökade kunskaper hos samhällets före-

trädare om de villkor och förutsättningar som

organisationerna arbetar under.

Centralförbundet för alkohol- och narkotika-

upplysning (CAN) understryker vikten av konti-

nuerliga utvärderingar, såväl med en administra-

tiv som en vetenskaplig inriktning.

Kvinnorörelsernas samarbetsorganisation i

nykterhetsfrågor (KSAN) framhåller att folkrörel-

serna väl känner verksamheten inom sitt område,

att de har lång erfarenhet av oväld och att de

också ser vilka organisationer som utför ett för

frågorna gott arbete.

För att i möjligaste mån säkerställa att bi-

dragen fördelas mellan organisationerna enligt

likartade principer och urvalskriterier instämmer

Röda Korset i kommitténs förslag att en myndig-

het skall ansvara för bidragshanteringen.

Skälen för regeringens förslag: Det är ange-

läget att det frivilliga sociala arbetet stärks och

effektiviseras samtidigt som de organisationer

som är verksamma inom området måste ges

respekt och frihet att arbeta efter sina förutsätt-

ningar.

Användningen av statsbidraget till frivilligor-

ganisationerna inom det sociala området bör

kunna utvärderas och omprövas med jämna

mellanrum för att ge utrymme för skaparkraft

och förändring inom området.

Det råder enighet om att det bör skapas tyd-

liga kriterier för vilken typ av organisationer som

kan söka bidrag och för vilken verksamhet

bidrag kan sökas.

De verksamhetsområden statsbidrag inom an-

slaget är avsett att täcka är alkohol och narkotika,

utsatta barn och deras familjer samt våld mot

kvinnor.

Syftet med statsbidraget är att stödja organisa-

tionerna i deras arbete med att förstärka och

komplettera de samhälleliga insatser som genom-

förs inom de angivna områdena av stat, landsting

eller kommun. Detta kan ske genom utbild-

ningsinsatser, information, opinionsbildande

verksamhet eller olika former av stödjande

socialt arbete.

Som flera remissinstanser har framhållit bör

det finnas en balans mellan ett grundläggande

organisationsstöd, som skall täcka kanslifunktio-

ner, och ett verksamhetsstöd som skall möjlig-

göra ett utåtriktat arbete i linje med de socialpo-

litiska målsättningar som statsbidraget är avsett

att stödja.

Organisationerna skall lämna ekonomiska

redovisningar av användningen av statsbidraget.

De skall också rapportera om effekterna av sina

insatser i förhållande till de mål som de angivit.

Regeringen delar kommitténs uppfattning att

en myndighet bör besluta om bidragen. Rege-

ringen vill framhålla att de kriterier som kan

ställas upp inom området aldrig kan leda till

någon form av automatik, utan bidragsgivningen

kommer alltid att ha inslag av lämplighets- eller

skälighetsbedömningar. Inte minst mot denna

bakgrund är det att föredra att

bidragsmottagarna inte deltar i det direkta

beslutsfattandet. Enligt regeringen är det också

viktigt att det för bidragsgivningen skapas

förutsättningar för en större öppenhet när det

gäller att lämna bidrag till nya organisationer än

vad som är möjligt i dag.

Enligt regeringens mening skall ansvaret för

bidragsgivningen åvila Socialstyrelsen. För att

inte den förebyggande aspekten skall komma i

skymundan skall samråd ske med Folkhälso-

institutet. Som flera organisationer har framhållit

finns det värdefulla kunskaper hos organisatio-

nerna som bör tas till vara. Därför bör ett råd-

givande organ upprättas av Socialstyrelsen med

representanter för frivilligorganisationerna för

att bl.a. följa och utveckla bidragssystemet. Ett

sådant råd kan också vara en värdefull bas för

samverkan mellan olika organisationer.

Riktlinjerna för fördelning av statsbidrag till

frivilligorganisationer verksamma inom det so-

ciala området föreslås att gälla från den 1 januari

1999.

Slutsatser

Frivilliga organisationer gör på olika sätt viktiga

insatser på det sociala området som komplement

till samhällets insatser. För att komma till rätta

med de olika problem som Statsbidragutred-

ningen presenterar lämnar regeringen förslag till

nya riktlinjer för statsbidrag till vissa organisa-

tioner inom det sociala området. De nya rikt-

linjerna innebär också att förordningen (1977:486)

om statsbidrag till organisationer som bedriver

nykterhetsarbete skall upphöra att gälla och att

den i förordningen angivna samarbetsnämndens

uppgift att pröva frågor om statsbidrag tas över

av Socialstyrelsen. De tidigare anslagsposterna

Bidrag till vissa organisationer samt Bidrag till

vissa nykterhetsorganisationer m.fl. slås ihop till

en gemensam anslagspost.

För åtgärder mot sexuell exploatering av barn

tillförs anslaget 500 000 kronor.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 64 841 000 kronor anvisas under

anslag B10 Bidrag till organisationer på det

sociala området för år 1999. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till 64 341 000 kronor

respektive 64 341 000 kronor.

B11 Alkohol- och narkotikapolitiska

åtgärder

Tabell 5.16 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

2 883

Anslags-

sparande

27 117

1998

Anslag

30 000

Utgifts-

prognos

57 117

1999

Förslag

30 000

2000

Beräknat

30 000

2001

Beräknat

30 000

Internationaliseringen och det svenska EU-in-

trädet har ändrat förutsättningarna att bedriva en

traditionell svensk alkoholpolitik. Exempel på

sådana förändringar är ändrade regler för införsel

av alkohol och avskaffandet av monopolen för

tillverkning, import och partihandel av alko-

holdrycker. Den illegala alkoholhanteringen

ökar.

Ytterligare förändringar av nuvarande införsel-

och partihandelsregler, med anledning av en

formell underrättelse från EU-kommissionen av-

seende partihandelsreglerna och kommande för-

handlingar när det gäller Sveriges rätt att be-

gränsa resandeinförseln av alkoholdrycker, kan

bli aktuella.

Alkohol förekommer som berusningsmedel

långt ner i åldrarna samtidigt som allt fler ung-

domar uppger att de har prövat eller skulle vilja

pröva narkotika. Narkotikan är alltmer lättill-

gänglig. Handel via internet är ett exempel på

detta. Mot den bakgrunden har bl.a. Nationella

ledningsgruppen för alkohol- och narkotikaföre-

byggande insatser tagit flera initiativ för att vända

utvecklingen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Nationella ledningsgruppen har under året initie-

rat och finansierat ett antal ungdomsprojekt av

nationellt intresse. De projekt som kommit till

stånd utgår ifrån att inställningen till alkohol och

narkotika är en fråga om värderingar och livsstil.

En annan gemensam utgångspunkt har varit att

aktivt engagera ungdomarna själva. Av anslaget

disponeras 15 miljoner kronor av Folkhälsoin-

stitutet för förstärkning av det lokalt före-

byggande arbetet.

Slutsatser

De förebyggande insatserna blir av avgörande

betydelse när det gäller att motverka alkohol-

och narkotikamissbrukets utbredning. Informa-

tion, opinionsbildning och andra alkohol- och

narkotikaförebyggande insatser, framför allt på

lokal och regional nivå, får därför en ökad be-

tydelse i ansträngningarna att påverka attityder

och beteenden.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 30 000 000 kronor anvisas under an-

slaget B11 Alkohol- och narkotikapolitiska åt-

gärder för år 1999. För åren 2000 och 2001

beräknas anslaget till 30 000 000 kronor respek-

tive 30 000 000 kronor.

B12 Statens institut för särskilt

utbildningsstöd

Tabell 5.17 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

8 412

Anslags-

sparande

3 048

1998

Anslag

8 561

Utgifts-

prognos

10 067

1999

Förslag

8 447

2000

Beräknat

8 599

1)

2001

Beräknat

8 734

2)

1) Motsvarar 8 447 tkr i 1999 års prisnivå

2) Motsvarar 8 447 tkr i 1999 års prisnivå

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) skall bidra till att uppnå målet för utgifts-

området genom att förbättra förutsättningarna

för utbildning och studier för unga och vuxna

personer med funktionshinder samt genom att

administrera och utveckla olika stöd som behövs

i och omkring studiesituationen. Sisus ger också

kansliservice till Nämnden för Rh-anpassad ut-

bildning. Sisus åtagande är här bredare än då det

gäller omvårdnadsinsatserna, eftersom Sisus

också direkt skall ta hänsyn till utbildningssidan

av riksgymnasieverksamheten.

Av årsredovisningen för budgetåret 1997

framgår att Sisus anslagssparande när det gäller

förvaltningsanslaget vid utgången av budgetåret

1997 uppgick till drygt 3 miljoner kronor, bl.a.

beroende på lägre personalkostnader än vad som

budgeterats.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I sin årsredovisning för budgetåret 1997 redo-

visar Sisus sin verksamhet under verksamhets-

grenarna stöd inom folkhögskoleområdet, stöd

inom universitet och högskolor samt stöd inom

riksgymnasieverksamheten för svårt rörelsehind-

rade ungdomar.

Sisus arbetar i enlighet med mål som rege-

ringen satt upp i regleringsbrevet.

Sisus har bl.a. som mål att ansvara för att kva-

liteten i den verksamhet som finansieras med

hjälp av bidraget till vårdartjänst säkras och att

resurserna används effektivt. Med anledning av

detta har Sisus under budgetåret 1997 inom de

olika verksamhetsområdena genomfört både

återkommande och särskilt riktade projekt samt

enkät- och intervjuundersökningar.

Angående verksamhetsmålet att prioritera

lösningar som möjliggör jämförelser mellan olika

huvudmän vad gäller verksamheternas omfatt-

ning, inriktning och kvalitet i förhållande till

använda resurser, har Sisus dels framställt och

vidareutvecklat ett uppföljningsinstrument och

terminsvis gjort jämföresler mellan olika huvud-

män, dels gjort ett antal brukarstudier.

Sisus har också, i enlighet med reglerings-

brevet, beskrivit och analyserat hur insatser en-

ligt Lagen (1993:389) om assistansersättning

(LASS) m. m. påverkar behovet av de särskilda

stödinsatser som Sisus ansvarar för. Analysen

har visat att folkhögskolepersonalens kunskap

om vilka insatser som erbjuds via LSS/LASS, Sol

och Sisus är generellt låg. De flesta folkhögskolor

föredrar att själva ha ansvaret för assistenterna.

De är angelägna om att assistenterna skall vara

förtrogna med skolkulturen och delaktiga i

verksamheten utifrån skolans perspektiv.

Sisus får efter regeringsbeslut i maj 1998 ta ut

avgift av Folkbildningsrådet för att registrera an-

sökningar och redovisningar samt bereda rådets

beslut avseende förstärkningsbidraget till folk-

högskolor. Insatsen innebär att Sisus får en hel-

hetsbid av handikappinsatserna på folkhög-

skolorna. Sisus åtagande har möjliggjorts genom

att Sisus utvecklat ett nytt databassystem som

omfattar olika stödinsatser. Den avgiftsfinansie-

rade verksamheten skall ha full kostnadstäckning

som mål.

Sisus har undersökt verksamheten vid riks-

gymnasierna för rörelsehindrade elever och bl.a.

fått kunskap om att könsfördelningen bland

eleverna vid de olika riksgymnasierna är mycket

olika. Resultaten pekar på att fler pojkar än

flickor går på riksgymnasierna men att flickorna

använder fler insatser än pojkarna

Praktiskt har genderarbetet inneburit att kön

används som indelningsgrund i samtliga projekt

under hösten 1997. Sisus tillhör en av de myn-

digheter som engagerats i den metodgrupp som

tillsatts för att ta fram metoder för genderana-

lyser.

Slutsatser

Regeringen föreslår att förvaltningsanslaget för

Sisus minskas med 500 000 kronor på grund av

omprioriteringar inom utgiftsområdet. Mot bak-

grund av ovanstående föreslår regeringen att

8 447 000 kronor anvisas under anslaget B12

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) för år 1999. För åren 2000 och 2001 be-

räknas anslaget till 8 599 000 kronor respektive

8 734 000 kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts med anledning av att en korrigering har

gjorts av den justering som genomfördes av an-

slagen för år 1998 med anledning av att sättet att

finansiera avtalsförsäkringar på det statliga om-

rådet förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

8 561

Pris- och löneomräkning

367

Justering av premier

19

Omfördelning inom utgiftsom-

rådet

-500

Förslag 1999

8 447

B13 Handikappombudsmannen

Tabell 5.18 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

8 246

Anslags-

sparande

624

1998

Anslag

7 746

Utgifts-

prognos

8 370

1999

Förslag

7 857

2000

Beräknat

7 860

1)

2001

Beräknat

7 992

2)

1) Motsvarar 7 723 tkr i 1999 års prisnivå

2) Motsvarar 7 723 tkr i 1999 års prisnivå

Handikappombudsmannen skall bidra till att

uppnå målet för utgiftsområdet genom att be-

vaka frågor som angår funktionshindrade perso-

ners rättigheter och intressen samt verka för att

personer med funktionshinder uppnår full del-

aktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnads-

villkoren.

Av årsredovisningen för budgetåret 1997

framgår bl.a. att Handikappombudsmannens an-

slagssparande vid ingången av år 1998 uppgick

till 624 000 kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I årsredovisningen för budgetåret 1997 redovisar

Handikappombudsmannen sin verksamhet

under verksamhetsgrenarna ärendehandläggning,

uppföljning och analys samt information och

kunskapsöverföring.

Handikappombudsmannens måluppfyllelse

har varit god under år 1997. Verksamheten har

bedrivits i enlighet med målet.

Handikappombudsmannen har utvecklat ef-

fektiva och ändamålsenliga handläggningsrutiner.

Enkla ärenden skall besvaras inom 14 arbets-

dagar. Anmälningsärenden och skriftliga råd-

givningsärenden skall besvaras inom tre

månader. Myndigheten har systematiskt kunnat

handlägga de anmälningsärenden som inkommit

trots den ökning av anmälningsärenden (41 pro-

cent) som skett jämfört med år 1996. De van-

ligast förekommande anmälningarna under år

1997 gällde tillgänglighet i vid bemärkelse, dvs.

yttre miljö, färdtjänst/kommunikationer och

tillgång till information. En uppföljning av ären-

dena som var aktuella åren 1995 och 1996 visar

att Handikappombudsmannens insatser har lett

till förändringar i drygt hälften av ärendena

(73 av 134 anmälningar). Det rör sig om både

direkta effekter där den anmälde går anmälaren

till mötes, men också om generella effekter där

även andra funktionshindrade har gagnats. Från

och med den 1 november 1997 finns också juri-

disk rådgivning på internet.

Handikappombudsmannen har i särskild ord-

ning lämnat en rapport till regeringen om sin

verksamhet och om utvecklingen inom handi-

kappområdet samt givit förslag till åtgärder.

Handikappombudsmannens verksamhet är

för närvarande föremål för översyn (dir.

1997:131). Enligt direktiven skall utredningen

bl.a. pröva vilken betydelse ombudsmannen haft

för utvecklingen inom handikappområdet i stort

samt bedöma om, och i så fall hur,

ombudsmannens roll och arbetsuppgifter bör

förändras i något avseende.

Under förutsättning att riksdagen fattar be-

slut, i enlighet med regeringens förslag ( prop.

1997/98:179), om en ny lag om förbud mot dis-

kriminering inom arbetslivet av personer med

funktionshinder, kommer Handikappombuds-

mannen ges ytterligare nya arbetsuppgifter.

Handikappombudsmannen har sedan myn-

digheten inrättades år 1994 utvecklat sitt analys-

arbete genom att ha tillgång till könsuppdelad

statistik. Myndigheten har också spridit infor-

mation om behovet av könsuppdelad statistik

och nödvändigheten av att ha med ett gender-

perspektiv inom handikappforskningen.

Förutom barn med funktionshinder och psy-

kiskt funktionshindrade är genderfrågor priorite-

rade arbetsområden under 1998. I regleringsbrev

för 1994/95 angavs att Handikappombudsman-

nen skulle prioritera kvinnor med funktionshin-

der.

Könsperspektivet i verksamheten har därför

haft fokus på kvinnor. Även om det självklart

medför att även männens situation belyses har

det i regel skett i relation till kvinnors situation.

Framledes kommer genderprogrammet att ha

fokus på såväl kvinnors som mäns situation uti-

från deras olika behov, möjligheter, erfarenheter,

rättigheter, livssammanhang och sätt att förhålla

sig.

Frågorna ligger nära Handikappombudsman-

nens uppgift att verka för att personer med

funktionshinder tillförsäkras bl. a inflytande och

delaktighet i samhället. En svårighet som myn-

digheten själv uppger har varit att hitta bra ana-

lysinstrument och metoder för att vidareutveckla

genderarbetet. En representant för myndigheten

ingår nu i den metodgrupp som tillsatts för att ta

fram metoder för genderanalyser.

Inom Socialdepartementets ansvarsområde

finns en rad myndigheter som omfattas av gen-

derarbetet. Iakttagelser från Handikappom-

budsmannen om tillämpningen av lagar och reg-

ler kan tillföra dessa myndigheter värdefull

information i ett genderperspektiv.

Inom andra områden är Handikappombuds-

mannen mer ensam i sin bevakningsroll. Det

gäller t. ex. inom forskning och utvecklings-

arbete som berör funktionshindrade och som

inte är forskning på uppdrag av myndigheter.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 7 857 000 kronor anvisas under

anslaget B13 Handikappombudsmannen för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till 7 860 000 kronor respektive 7 992 000

kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts med anledning av att en korrigering har

gjorts av den justering som genomfördes av an-

slagen för år 1998 med anledning av att sättet att

finansiera avtalsförsäkringar på det statliga om-

rådet förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

7 746

Pris- och löneomräkning

102

Justering av premier

9

Förslag 1999

7 857

B14 Barnombudsmannen

Tabell 5.19 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

8 743

Anslags-

sparande

-23

1998

Anslag

7 550

Utgifts-

prognos

7 527

1999

Förslag

7 717

2000

Beräknat

7 856

1)

2001

Beräknat

7 978

2)

1) Motsvarar 7 717 tkr i 1999 års prisnivå

2) Motsvarar 7 717 tkr i 1999 års prisnivå

Barnombudsmannen (BO) skall bidra till att

uppfylla målet för utgiftsområdet genom att

verka för att barns och ungdomars rättigheter

och intressen tillgodoses. BO har en opinions-

bildande och attitydpåverkande roll och skall i

sin verksamhet informera om FN:s konvention

om barnets rättigheter (barnkonventionen) och

medverka till att den genomförs på alla nivåer i

samhället. Myndigheten skall bevaka frågor som

angår barns och ungas rättigheter och intressen

och särskilt uppmärksamma att lagar och andra

författningar samt deras tillämpning stämmer

överens med Sveriges åtaganden enligt konven-

tionen.

I syfte att öka samhällets kunskap om barns

och ungas uppväxtvillkor skall myndigheten

samla kunskap om och i dialog med berörda

myndigheter följa och hålla samman sektors-

övergripande uppföljningsstudier om villkoren

för barn och unga upp till 18 år. BO skall även

företräda barn och unga i den allmänna debatten

och i dialog med Ungdomsstyrelsen verka för att

barn och unga ges ökat inflytande och att deras

åsikter tas tillvara. Myndigheten skall vidare lyfta

fram och tydliggöra samhällets ansvar för barn

samt sprida kunskap om barn och unga i utsatta

situationer.

BO skall sprida kunskap om och verka för att

kommunerna använder barnkonventionen som

ett praktiskt redskap i såväl det individuella som

det generella arbetet med barn. BO skall även

verka för att utveckla nivån på olycksfallsföre-

byggande arbete och därvid göra en genomgång

av rättstillämpningen när det gäller ansvarsfrågor

vid barnolycksfall.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Barnombudsmannens måluppfyllelse har varit

god under verksamhetsåret. Verksamhetsmålen

har i huvudsak kunnat uppfyllas. Bedömningen

av myndighetens prestationer måste ses i belys-

ning av att BO bl.a. är en opinionsbildande myn-

dighet. Enligt den opinionsmätning som BO låtit

genomföra är kännedomen om myndighetens

aktiviteter god. Arbetet kring olika sakfrågor har

varit framgångsrikt på flera områden och i flera

statliga utredningar återfinns förslag som BO har

drivit på olika sätt. BO har bl.a. deltagit i Barn-

kommitténs arbete (SOU 1997:116) som pre-

senterades i augusti 1997. Inom ramen för en

Internetsatsning har myndigheten byggt upp en

hemsida som registrerat 3 100 besök sedan star-

ten i oktober 1997. BO har genomfört en enkät

till elever i årskurs 4 samt en studie om samhälls-

stödet till barn och hur det påverkats av den

ekonomiska krisen. BO har vidare avslutat ett

särskilt regeringsuppdrag om mobbning, inklu-

derande informationsspridning, ökad samord-

ning mellan myndigheter och organisationer

samt framtagandet av konkreta förslag om hur

mobbning skall kunna förebyggas och förhind-

ras.

Under våren 1998 har BO överlämnat statis-

tikboken "Upp till 18" och den årliga rapporten

om barns och ungdomars situation och uppväxt-

villkor till regeringen. BO har vidare utarbetat en

handbok om barnkonventionen för kommuner

och landsting.

Barnombudsmannen skall i sitt arbete beakta

flickors och pojkars olika utgångspunkter och

förutsättningar. Myndigheten har fortlöpande ett

könsperspektiv på den statistik som samlas in

och sammanställs. Flickors och pojkars livs-

villkor och situation redovisas i den årliga

rapporten till regeringen. BO skall verka för att

kommunerna använder barnkonventionen som

ett praktiskt redskap i såväl det individuella som

generella arbetet med barn. I detta arbete sprider

myndigheten bl.a. exempel på modeller i form av

barn- och ungdomsplaner, barnbilagor, check-

listor och barnkonsekvensanalyser. Barnom-

budsmannen betonar i detta arbete vikten av att

kommunerna utgår från både flickors och poj-

kars olika utgångspunkter och förutsättningar i

den kommunala beslutsprocessen.

Slutsatser

Barnombudsmannen har funnits i drygt fem år,

vilket innebär att det nu finns erfarenheter av hur

myndigheten har fungerat i praktiken och un-

derlag för hur den skulle kunna förändras. Barn-

kommittén anser i sitt slutbetänkande (SOU

1997:116) att BO har en nyckelroll i arbetet med

genomförandet av barnkonventionen i Sverige.

Regeringen har nyligen tillkallat en utred-

ningsman för att se över Barnombudsmannens

verksamhet, organisation, roll och arbetsformer

(dir. 1998:21). Syftet med översynen är att belysa

vilken roll BO har spelat för utvecklingen inom

barnområdet inklusive arbete med att göra barn-

konventionen känd. Översynen skall också

innehålla en genomgång av vad som kan göras

för att effektivisera och stärka BO:s verksamhet.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 7 717 000 kronor anvisas under an-

slaget B14 Barnombudsmannen för år 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

7 856 000 kronor respektive 7 978 000 kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts med anledning av att en korrigering har

gjorts av den justering som genomfördes av an-

slagen för år 1998 med anledning av att sättet att

finansiera avtalsförsäkringar på det statliga om-

rådet förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

7 550 000

Pris- och löneomräkning

145 000

Justering av premier

22 000r

Förslag 1999

7 717 000

B15 Statens nämnd för

internationella adoptionsfrågor

Tabell 5.20 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

6 071

Anslags-

sparande

-54

1998

Anslag

6 468

Utgifts-

prognos

6 414

1999

Förslag

6 745

2000

Beräknat

6 865

1)

2001

Beräknat

6 978

2)

1) Motsvarar 6 745 tkr i 1999 års prisnivå

2) Motsvarar 6 745 tkr i 1999 års prisnivå

Statens nämnd för internationella adoptions-

frågor (NIA) är central myndighet med ansvar

för tillsyn, kontroll och information i frågor rö-

rande internationella adoptioner.

NIA har som uppgift att underlätta adoption i

Sverige av utländska barn. NIA skall därvid

sträva efter att adoptionen sker till barnets bästa

och i enlighet med gällande lagstiftning i barnets

ursprungsland och i Sverige.

Nämnden ansvarar för frågor enligt förord-

ningen (1976:834) om prövning av utländskt be-

slut om adoption, samt frågor om auktorisation

av organisationer enligt lagen (1979:192) om in-

ternationell adoptionsförmedling. NIA beslutar

också om fördelning av statsbidrag till sådana or-

ganisationer.

När det är fråga om adoption av ett utländskt

barn utan medverkan av auktoriserad samman-

slutning skall NIA enligt lagen om internationell

adoptionsförmedling pröva om förfarandet är

godtagbart.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Ca 900 1000 barn adopteras till Sverige årligen

med en svagt nedåtgående tendens. För år 1999

görs bedömningen att ca 950 adoptivbarn skall

komma till Sverige.

Adoptionsverksamheten håller en hög etisk

nivå i Sverige. NIA har väsentligt bidragit till

detta genom sin aktiva tillsyns- och informa-

tionsverksamhet. Enskilda händelser visar dock

att man inte kan ta den höga etiska nivån för

given. Fortsatta ansträngningar från NIA:s sida

är därför nödvändiga.

Riksdagen har med anledning av regeringens

proposition Internationella adoptioner (prop.

1996/97:91) beslutat om vissa förändringar som

berör NIA:s verksamhet. Beslutet gav underlag

för att Sverige skulle kunna ratificera 1993 års

Haagkonvention om skydd av barn och samar-

bete vid internationella adoptioner. Ratifice-

ringen har ägt rum i maj år 1997. NIA är också

centralmyndighet enligt konventionen. I övrigt

innebär riksdagens beslut ett antal lagändringar,

bl.a. stärks den enskildes rättssäkerhet i samband

med adoption och utrymmet för enskilda adop-

tioner begränsas.

Slutsatser

Regeringens bedömning är att myndigheten i allt

väsentligt uppfyllt sina mål.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 6 745 000 kronor anvisas under an-

slaget B15 Statens nämnd för internationella

adoptionsfrågor för år 1999. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till 6 865 000 kronor

respektive 6 978 000 kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts med anledning av att en korrigering har

gjorts av den justering som genomfördes av an-

slagen för år 1998 med anledning av att sättet att

finansiera avtalsförsäkringar på det statliga om-

rådet förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

6 468

Pris- och löneomräkning

266

Justering av premier

11

Förslag 1999

6 745

B16 Statens institutionsstyrelse

Tabell 5.21 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

619 108

Anslags-

sparande

-37 507

1998

Anslag

508 286

1)

Utgifts-

prognos

503 000

1999

Förslag

524 848

2000

Beräknat

534 519

2)

2001

Beräknat

542 003

3)

1) Varav 4 300 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

 1998.

2) Motsvarar 524 848 tkr i 1999 års prisnivå

3) Motsvarar 524 848 tkr i 1999 prisnivå

Statens institutionsstyrelse (SiS) bildades den

1 juli 1993 som central förvaltningsmyndighet

för de hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med

särskilda bestämmelser om vård av unga

(särskilda ungdomshem) samt 22 och 23 §§ lagen

(1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall

(LVM-hem). Från och med 1 april 1994 övertog

SiS från landsting och kommuner det formella

huvudmannaskapet för de institutioner som be-

dömdes motsvara behovet av efterfrågan av

vårdplatser.

Verksamheten vid Statens institutionsstyrelse

är mycket omvärldsberoende och därför svårpla-

nerad. Den är ständigt utsatt för krav på föränd-

ring och anpassning. Detta har under de inledan-

de åren bl.a. avspeglat sig i en ökad efterfrågan av

ungdomsvård och en minskad efterfrågan av

missbrukarvård. Därtill skall den vård som till-

handahålls tillgodose vitt skilda behov och sam-

tidigt ha en hög kvalitet. SiS är i hög grad bero-

ende av intäkter från vårdavgifter för sin

verksamhet. Avgiftsintäkterna beräknas enligt

SiS till 703 miljoner kronor för år 1998 och 724

miljoner kronor år 1999.

Den sjunkande efterfrågan på LVM-place-

ringar har gett minskade intäkter och ekono-

miska problem för SiS. Innan det statliga över-

tagandet fanns drygt 1 300 platser vid LVM-hem.

Vid övertagandet den 1 april 1994 övertogs cirka

1 000 LVM-platser som successivt minskats till

idag cirka 343 efter de kraftiga rationaliseringar

SiS genomfört för att få verksamheten i ekono-

misk balans.

Anpassningen av verksamheten till efterfrågan

har dock varit förenad med stora kostnader och

har tagit viss tid att genomföra. Prognosen för

budgetåret 1998 pekar dock på att verksamheten

är i balans. Antalet vårdplatser överensstämmer i

stort med nuvarande efterfrågan. Fortfarande

kan efterfrågebilden snabbt svänga.

SiS har med anledning av regeringens proposi-

tion Vissa reformer av påföljdssystemet (prop.

1997/98:96, bet. 1997/98:JuU21, rskr.

1997/98:275) erhållit ett tilläggsanslag på

4,3 miljoner kronor i tilläggsbudgeten för år

1998 för att finansiera förberedelser för

införandet av påföljden sluten ungdomsvård.

De årliga kostnaderna för de beräknade

10 årsplatserna i sluten ungdomsvård föreslås

finansieras genom att 15,6 miljoner kronor

överförs från utgiftsområde 4 Rättsväsendet an-

slag D1 Kriminalvården.

Den utredning som regeringen beslutade om

att tillsätta den 2 oktober 1997 (Dir 1997:113)

för att se över SiS organisationsstruktur, finansi-

ella styrning och framtida platsbehov har i sep-

tember 1998 överlämnat sitt betänkande till rege-

ringen. Utredarens förslag berör vårdavgifterna,

fastighetsfrågan, huvudkontorets stöd till insti-

tutionerna samt behov av bättre prognoser vad

gäller efterfrågan av vårdplatser.

När det gäller vårdavgifterna anser utredaren

att SiS kan förbättra likviditeten genom att debi-

tera kommunerna avgiften redan vid placerings-

tillfället. Vidare kan högre avgifter för akut- och

utredningsvård tas ut liksom för den frivilliga

vården som ges enligt socialtjänstlagen. För fas-

tigheterna föreslår utredaren ett förändrat

system för eventuella avvecklingskostnader. SiS

bör enligt utredaren ge utbildning och stöd till

institutionscheferna i verksamhetsplanering och

chefsskap samt i personal- och

förhandlingsfrågor. SiS bör även ta fram ett

metodutvecklingsprogram. För att förbättra

prognosarbetet föreslår utredaren att nya

metoder och kontakter med kommunerna

utarbetas för att kunna göra bättre be-

hovsprognoser. Utredningens förslag bereds för

närvarande i Regeringskansliet.

Institutionsstyrelsen har skapat särskilda nät-

verk och arbetsgrupper inom myndigheten. En

arbetsgrupp har bildats inom SiS som har till

uppgift att under år 1998 utarbeta ett förslag till

handlingsprogram för genderfrågor.

Konkreta frågor för SiS att ta upp är t.ex. vilka

könsroller som förmedlas på institutionerna,

vilka behov flickor och pojkar har behandlings-

mässigt, att kvinnor och män får tillgång till vård

på lika villkor samt vilken betydelse kvinnlig

respektive manlig personal har för vården och

behandlingen inom SiS verksamhet.

Beställningsbemyndigande

Beställningsbemyndigande för beviljande av

forsknings- och utvecklingsmedel och beräknad

anslagspåverkan under perioden 1999 2001.

Tabell 5.22

Tusental kronor

1997

utfall

1998

prognos

1999

beräknat

2000

beräknat

2001

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

11 467

11 934

10 567

11 567

12 567

Nya förpliktelser

11 415

10 000

10 000

10 000

10 000

Infriade förpliktelser*

10 948

11 367

9 000

9 000

9 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

11 937

10 567

11 567

12 567

13 567

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

0

20 000

20 000

20 000

20 000

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Regeringens slutsatser

SiS har på ett förtjänstfullt sätt genomfört en

nödvändig omstrukturering av verksamheten för

att nå balans mellan den vård som efterfrågas och

de resurser som kan erbjudas, utan att vårdens

kvalitet har eftersatts. Tack vare de kraftiga ned-

skärningar SiS genomfört de senaste åren synes

verksamheten nu vara i ekonomisk balans.

Regeringen föreslår en neddragning av SiS

ramanslag med 8 miljoner kronor med anledning

av den volymminskning som skett. Dessa medel

föreslås tillföras kommunerna för deras mer-

kostnader för unga lagöverträdare med anledning

av propositionen Vissa reformer av påföljds-

systemet (prop. 1997/98:96). Genom de medel

som föreslås tillföras från utgiftsområde 4:

Rättsväsendet förstärks anslaget med 7,6

miljoner kronor netto.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 524 848 000 kronor anvisas under an-

slag B16 Statens institutionsstyrelse för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas 534 519 000

respektive 542 003 000 kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts med anledning av att en korrigering har

gjorts av den justering som genomfördes av an-

slagen för år 1998 med anledning av att sättet att

finansiera avtalsförsäkringar på det statliga om-

rådet förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

508 286

Pris- och löneomräkning

7 601

Justering av premier

1 361

Minskat resursbehov nettoförändring/omfördelning

7 600

Förslag 1999

524 848

B17 Alkoholinspektionen

Tabell 5.23 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

12 463

Anslags-

sparande

4 015

1998

Anslag

14 548

Utgifts-

prognos

13 000

1999

Förslag

11 013

2000

Beräknat

14 265

1)

2001

Beräknat

14 488

2)

1) Motsvarar 14 013 tkr i 1999 års prisnivå

2) Motsvarar 14 013 tkr i 1999 års prisnivå

Alkoholinspektionen skall bidra till att uppfylla

målet för utgiftsområdet genom att övervaka

efterlevnaden av alkohollagen, dvs. tillse att be-

stämmelser avseende hanteringen av alko-

holdrycker efterlevs och bidrar till att samhällets

alkoholpolitiska mål uppfylls.

Alkoholinspektionen startade sin verksamhet

den 1 januari 1995. Inspektionen bildades med

anledning av bl.a. EU-medlemskapet och att

riksdagen beslutat att avskaffa de tidigare import,

export, tillverknings- och partihandels-

monopolen när det gäller alkoholdrycker. Dessa

har ersatts av ett nytt alkoholpolitiskt motiverat

tillstånds- och tillsynssystem som hanteras av

Alkoholinspektionen. Detta system har dock i

vissa delar kritiserats av EG-domstolen och EU-

kommissionen och en dialog pågår med EU-

kommissionen om hur tillstånds- och

tillsynssystemet kan korrigeras för att

överensstämma med EG-rätten.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Alkoholinspektionen har arbetat i enlighet med

mål som regeringen satt upp i regleringsbrevet.

Handläggning av tillstånds- och tillsynsärenden

har prioriterats. Försening har uppstått vad gäller

att bygga upp ett databaserat tillstånds- och till-

synsregister som förutom de egna tillverknings-

och partihandelstillstånden även skall omfatta

samtliga kommuners ca 12 000 serveringstill-

stånd med personregister över alla styrelseleda-

möter, föreståndare och tillståndshavare.

Under det gångna budgetåret har 89 ansök-

ningsärenden avgjorts till en kostnad av 26 000

kr per tillverknings- eller partihandelsärende.

Handläggningstiden har i genomsnitt varit 24

dagar per ärende, vilket är klart bättre än år 1996.

Utbildningsinsatser och informationsspridning

har genomförts enligt vad som planerats. Ett

flertal konferenser och andra initiativ har

genomförts för att bl.a. utveckla länsstyrelsernas

regionala tillsyn. Samarbetet med andra

myndigheter har utvecklats i tillsynsarbetet och

Alkoholinspektionen redovisar i årsredovis-

ningen en omfattande samverkan med andra

myndigheter och organisationer.

Tillsynsbesök med ingående kontroller har

gjorts vid 60 företag. Tillsynsbesöken har med-

fört 5 återkallelser av tillstånd, en varning och

37 påpekanden.

Alkoholinspektionen har ett anslagssparande

från år 1997 på drygt 4 miljoner kronor vilket är

avsett att användas till kostnaderna för det data-

baserade tillstånds- och tillsynsregisteret som är

under uppbyggnad.

Alkoholinspektionens verksamhet finansieras

genom ramanslag på statsbudgeten som bestäms

av riksdagen samtidigt som deras och länsstyrel-

sernas verksamhet på alkoholområdet skall mot-

svaras av de avgifter som tas in från tillverkare

och partihandlare inom alkoholbranschen. I EG-

domstolens dom i det s.k. Franzénmålet kritise-

rades bl.a. de höga avgifterna. Av den anled-

ningen sänkte regeringen avgifterna så att

intäkterna beräknas minska med ca 10 miljoner

kronor årligen.

På alkoholområdet är framtiden för närva-

rande svårbedömd. EU-kommissionen har i en

formell underrättelse ansett att tillsynsavgifterna

fortfarande är för höga och att partihandelstill-

stånden diskriminerar utländska alkoholprodu-

center och försvårar för framför allt små företag

att komma in på den svenska marknaden. Sverige

har besvarat underrättelsen och en dialog pågår

om olika möjliga förändringar av det svenska till-

stånds- och tillsynssystemet.

Slutsatser

Regeringen föreslår att Alkoholinspektionens

anslag tillfälligtvis minskas med 3 800 000 kronor

för år 1999 på grund av omprioriteringar inom

utgiftsområdet och med 800 000 kronor för åren

2000 och 2001.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 11 013 000 kronor anvisas under

anslag B17 Alkoholinspektionen för 1999. För

åren 2000 och 2001 föreslår regeringen 14 265

000 kronor repektive 14 488 000 kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts med anledning av att en korrigering har

gjorts av den justering som genomfördes av an-

slagen för år 1998 med anledning av att sättet att

finansiera avtalsförsäkringar på det statliga om-

rådet förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

14 548

Pris- och löneomräkning

265

Omfördelning inom utgiftsområdet

 3 800

Förslag 1999

11 013

B18 Alkoholsortimentsnämnden

Tabell 5.24 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

149

Anslags-

sparande

351

1998

Anslag

674

Utgifts-

prognos

250

1999

Förslag

687

2000

Beräknat

699

1)

2001

Beräknat

708

2)

1) Motsvarar 687 tkr i 1999 års prisnivå

2) Motsvarar 687 tkr i 1999 års prisnivå

Alkoholsortimentsnämnden inrättades den

1 januari 1995 i enlighet med de krav som Euro-

peiska kommissionen uppställt inför Sveriges

inträde i Europeiska unionen för att Sverige

skulle kunna behålla detaljhandelsmonopolet på

alkohol. Samtidigt avskaffades övriga monopol

inom alkoholområdet.

Detaljhandelsmonopolet skall fungera icke-

diskriminerande i enlighet med de principer som

fastlagts i avtalet mellan staten och Systembo-

laget. För att säkerställa icke-diskrimineringen

inrättades Alkoholsortimentsnämnden som en

oberoende nämnd med uppgift att pröva besvär

över Systembolagets beslut att avvisa eller avföra

viss alkoholhaltig dryck från sortimentet.

Nämnden består av en lagfaren domare som

ordförande samt fyra andra ledamöter. De utses

av regeringen för tre år. För beredning av ären-

den hos nämnden utses en sekreterare som skall

vara lagfaren. År 1997 avgjorde nämnden 21 av

24 inkomna ärenden.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 687 000 kronor anvisas under anslag

B18 Alkoholsortimentsnämnden för år 1999.

Häri ingår pris- och löneomräkning med 22 000

kronor. För åren 2000 och 2001 föreslår rege-

ringen 699 000 kronor respektive 708 000

kronor.

B19 Bidrag till äldrebostäder m.m.

Tabell 5.25 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Anslag

250 000

Utgifts-

prognos

100 000

1999

Förslag

150 000

2000

Beräknat

0

2001

Beräknat

0

Budgetåret 1998 har beslutats om ett nytt sti-

mulansbidrag för äldrebostäder. Villkoren för bi-

draget regleras i förordningen (1998:1025) om

stimulansbidrag till äldrebostäder m.m. som

trädde i kraft den 1 september 1998. Anslaget

disponeras av Boverket och administreras av

länsstyrelserna och Boverket.

Regeringens överväganden

Ädelreformen medförde kraftigt ökade behov av

goda och funktionella bostäder och lokaler av-

sedda för äldre. En del av dessa behov har kunnat

tillgodoses genom de omfattande ny- och om-

byggnationer av äldreboendet som ägt rum i

kommunerna under senare år till en del finan-

sierat med statliga stimulansmedel. På många håll

är dock behovet fortsatt stort av nya och om-

byggda bostäder för äldre och i många kommu-

ner pågår också en utbyggnad. För att bl.a.

säkerställa att nödvändiga projekt inte skjuts på

framtiden har regeringen i tilläggsbudget (prop.

1997/98:150, bet. 1997/98:FiU97, rskr.

1997/98:317) beslutat att en ram på motsvarande

400 miljoner skall avsättas för ett tillfälligt statligt

byggstöd för äldrebostäder m.m. i kommunerna

under åren 1998 och 1999. Regeringen behand-

lade denna fråga i propositionen Nationell

handlingsplan för äldrepolitiken (prop.

1997/98:113). Åtgärden medför ökade förutsätt-

ningar för kommunerna att uppfylla de natio-

nella mål för äldrepolitiken som bl.a. innebär att

äldre skall ha möjlighet att vid behov kunna

flytta till en särskild boendeform.

Medlen skall användas för ny- och

ombyggnad samt förbättringar av dels bostäder i

särskilda boendeformer, dels sådana lokaler i

anslutning till det särskilda boendet som skall

användas som möteslokaler, samlingslokaler etc.

för äldre.

Slutsatser

Med hänvisning till ovanstående föreslår rege-

ringen att 150 000 000 kronor anvisas under an-

slag B19 Bidrag till äldrebostäder m.m. för år

1999.

B20 Utvecklingsmedel till åtgärder

för hemlösa

Tabell 5.26 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1999

Förslag

10 000

1

2000

Beräknat

10 000

2001

Beräknat

10 000

1 Nytt anslag

Regeringens överväganden

Situationen för hemlösa har försvårats och rege-

ringen vill i samarbete med kommuner och

ideella organisationer satsa resurser och vidta åt-

gärder för att förbättra situationen för hemlösa.

Kommunerna har det yttersta ansvaret för att

människor i utsatta situationer får det stöd och

den hjälp de behöver. Verksamheterna inom den

sociala omsorgen regleras i flera olika lagar, bl.a.

socialtjänstlagen (1980:620), hälso- och sjuk-

vårdslagen (1982:762), lagen (1993:387) om stöd

och service till vissa funktionshindrade samt

lagen (1988:870) om vård av missbrukare.

I Socialstyrelsens rapport De bostadslösas

situation i Sverige ( 1994:15) konstaterades att

det i mars 1993 fanns cirka 10 000 hemlösa. Be-

greppet hemlösa definieras i rapporten som per-

soner som saknar egen eller förhyrd bostad och

som inte bor stadigvarande inneboende samt är

hänvisade till tillfälliga boendealternativ eller är

uteliggare. Hälften av dem befann sig i de tre

storstäderna. De dominerande orsakerna till

hemlöshet angavs vara svårigheter att betala

hyran eller svårighet att klara av att bo utan att

störa andra boende.

Kartläggningen pekade även på att de resurser

som fanns inte var tillräckligt anpassade till de

hemlösas behov. Rapporten bekräftade att många

hemlösa med svårare problem söker sig till de

frivilliga organisationerna som fyller en viktig

funktion när det gäller att ge stöd och hjälp. De

mest omfattande frivilliginsatserna görs av

Stadsmissionen och Frälsningsarmén som er-

bjuder möjligheter till tillfällig övernattning eller

olika former av tillfälligt boende.

Under senare år har från olika håll signalerats

att hemlösheten har ökat och att de hemlösas

situation försvårats. En orsak kan vara ökade svå-

righeter på bostadsmarknaden för socialt utsatt.

Det kan även till viss del förklaras genom de för-

seningar som uppstått i samband med psykiatri-

reformen som trädde i kraft 1 januari 1995. För-

ändringen innebar att kommunerna fick ansvaret

för öppenvård av de psykiskt funktionshindrade

som tidigare hade vårdats inom ramen för lands-

tingens slutenvård. Enligt socialstyrelsens års-

rapport 1998 om utvärderingen av psykiatrire-

formen är genomförandet av reformen försenad

bl.a. beroende på att det i vissa fall varit svårt att

få till stånd överenskommelser mellan kommu-

ner och landsting.

Oron för att fler personer med psykiska

funktionshinder återfinns bland dem som kan

betraktas som hemlösa har återkommit i flera

senare undersökningar och också understrukits

av de ideella organisationerna som t.ex. Riksför-

bundet för Social och Mental Hälsa.

Andelen psykiskt funktionshindrade kvinnor

bland hemlösa tycks öka liksom personer som

förutom sitt psykiska funktionshinder har ett

pågående missbruk. Organisationerna har också

pekat på bristen på metoder för inventeringar,

kartläggningar eller uppsökande verksamhet för

att nå personer som saknar bostad eller på annat

sätt riskerar att bli hemlösa. Det finns även be-

hov av att utveckla och pröva olika stödformer

som stärker psykiskt funktionshindrade att klara

eget boende.

Regeringen har i mars 1997 avsatt 30 miljoner

kronor ur Allmänna arvsfonden under en treårs-

period. Medlen skall användas för ideella organi-

sationers kostnader för att tillsammans med be-

rörda kommuner utveckla och pröva nya

modeller för stöd och boende för personer med

psykiska funktionshinder. Därvid skall projekt i

storstadsområdena särskilt uppmärksammas.

Vidare har regeringen för avsikt att ge Social-

styrelsen i uppdrag att göra en uppföljning av

rapporten De bostadslösas situation i Sverige i

syfte att få aktuell kunskap om situationen för

gruppen hemlösa, omfattningen av hemlösheten

samt vilka insatser som görs för hemlösa och

hushåll med svag ställning på bostadsmarknaden.

Regeringen anser att ytterligare medel bör an-

slås under en treårig försöksperiod till nyskapan-

de projekt för de bostadslösa. Det handlar om att

utveckla och pröva olika stödformer, finna me-

toder för lokala inventeringar och uppsökande

verksamhet. Storstädernas särskilda problematik

bör härvid beaktas. Stödet skall ges till kommu-

ner och ideella organisationer efter ansökan. Det

statliga bidraget skall utgå med högst 50% av

kostnaderna för projekten. Medlen bör dispone-

ras av Socialstyrelsen. Vid beslut om medel skall

samordning ske med Allmänna arvsfondens.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 10 000 000 kronor anvisas under reser-

vationsanslag B20 Utvecklingsmedel till åtgärder

för hemlösa för år 1999. För åren 2000 och 2001

beräknas 10 000 000 kronor för respektive år.

5.6 Övrig statlig verksamhet

5.6.1 Systembolaget AB

Regeringens förslag: Riksdagen medger att den

statliga garantin för pensionsförpliktelser vid

Systembolaget höjs till 650 miljoner kronor.

Systembolaget är ett av staten helägt företag. I

koncernen ingår förutom moderbolaget System-

bolaget AB också ett helägt dotterbolag, Lagena

Distribution AB. Verksamheten omfattar detalj-

handel och partihandel med alkoholdrycker.

Omsättningen år 1997 uppgick till 19 147, mkr

och antalet årsarbetare till 2 674 (hela koncer-

nen). Avkastningen/vinsten för hela koncernen

uppgick till 174,3 mkr.

I EG-domstolens dom i målet C 185/s95,

åklagaren mot Harry[REDACTED_EFTERNAMN], prövade de

svenska bestämmelserna om Systembolagets de-

taljhandelsmonopol och dess funktionssätt mot

artikel 37 i EG-fördraget, som reglerar anpass-

ningen av statliga handelsmonopol. Sammanfatt-

ningsvis fann domstolen att Systembolagets kri-

terier och urvalsmetoder varken var diskri-

minerande eller av sådant slag att de missgynnade

importerade produkter. Domstolen slog därför

fast att ett statligt detaljhandelsmonopol för

alkoholdrycker utformat och anpassat såsom det

svenska Systembolaget inte stred mot artikel 37 i

EG-fördraget vilket för svenskt vidkommande

var viktigt ur folkhälsoperspektiv. Systembolaget

hade under 1997 ca 200 leverantörer av vin och

sprit jämfört med endast en leverantör två år

tidigare. I januari 1997 fanns det totalt 2 573

märken i Systembolagets sortiment eller 3 226

artiklar. Under året lanserades 880 nya märken.

Försäljningsvolymen ökade under år 1997 med

5,8 procent.

Lagena Distribution AB, som bildades i de-

cember 1994, åtar sig hemtagning, lagring, order-

sammanställning och distribution av alko-

holdrycker för ett stort antal av Systembolagets

leverantörer. En påtaglig förbättring av Lagenas

ekonomiska resultat har skett under 1997 och

Lagena går för första gången med vinst med

0,7 mkr.

Såväl löne- som pensionsadministrationen för

Lagena Distribution AB handhas av Systembo-

laget. För Lagena tillämpas samma pensionsreg-

lemente som för Systembolaget. För att bolagets

avsättningar till pensioner skall vara avdragsgilla

vid inkomsttaxeringen krävs att pensionsutfästel-

serna är tryggade genom statlig garanti. Riks-

dagen utfärdade därför år 1977 en garanti för

pensionsförpliktelserna vid Systembolaget intill

ett belopp på 400 miljoner kronor. Genom riks-

dagens beslut den 8 december 1982 har staten

utökat garantin till 600 miljoner kronor. Riks-

dagen medgav genom beslut 1996 att den statliga

garantin för pensionsförpliktelser vid System-

bolaget AB även skall omfatta Lagena Distribu-

tion AB. Bolaget betalar årligen en avgift till SPV

för garantiförbindelsen.

Den sammanlagda pensionsskulden vid Sys-

tembolaget har dock under årens lopp successivt

ökat bl.a. genom att Systembolaget öppnat nya

butiker och därmed har fler anställda. Inflation

och löneutveckling har också under årens lopp

påverkat skuldens storlek uppåt. En mer markant

ökning av pensionsskulden inträffade 1997 med

116 miljoner kronor. Ökad medellivslängd och

lägre allmänt ränteläge hade då föranlett Finans-

inspektionen att ändra anvisningarna för beräk-

ning av pensionsskulder. I bokslutet för 1997

uppgår Systembolagets och dotterbolaget Lagena

Distributions sammanlagda pensionsskuld till

597, 4 miljoner kronor och statens garanti för

koncernens pensionsskuld är 600 miljoner

kronor. Systembolagets styrelse har i skrivelse till

Socialdepartementet hemställt om en höjning av

garantibeloppet till 700 miljoner kronor.

Det ursprungliga motivet för en statlig garanti

har numera bortfallit. Systembolagets pensions-

utfästelser var tidigare s.k. bruttoförmåner, som

inte kunde kreditförsäkras. För att avsättningar

till pensionsreserven till fullo skulle bli avdrags-

gilla vid beskattningen krävdes en garanti från

staten (se prop. 1976/77:125, s. 23). Numera till-

lämpar Systembolaget dock inte bruttoförmåner

i sina pensionsutfästelser. Förhållandet med en

statligt utfärdad garanti utgör i dag en särlösning

i jämförelse med hur övriga bolag med statligt

ägande tryggar sina pensionsförpliktelser. För att

bedöma frågan om förändring av tryggandeform

behövs bl.a. en belysning av alternativa tryggan-

deformer, de kostnadsmässiga aspekterna av

dessa samt de praktiska konsekvenserna av en

övergången från en tryggandeform till en annan.

Regeringskansliet har inhämtat att Systembo-

laget mot denna bakgrund börjat undersöka för-

ändrade former för fortsatt tryggande av pen-

sionsåtagandena.

En ev. förändrad form för tryggande bör

kunna införas under år 1999. I avvaktan på

underlag för ett slutligt ställningstagande rörande

den fortsatta formen för tryggande av pensions-

förpliktelser och mot bakgrund av en viss ökning

av den beräknade pensionsskulden bedömer

regeringen att den statliga garantin från och med

år 1999 bör höjas till totalt 650 mkr.

6 Socialstyrelsen

6.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar Socialstyrelsen

och dess ramanslag. Ramanslaget uppgår under

år 1998 till knappt 370 miljoner kronor och upp-

gick under år 1997 till knappt 373 miljoner

kronor. Socialstyrelsen disponerar härutöver en

stort antal anslag inom det socialpolitiska

området. Dessa anslag, från vilka utbetalningarna

under år 1997 sammanlagt uppgick till drygt 2,4

miljarder kronor, redovisas främst under

verksamhetsområde Hälso- och sjukvård samt

verksamhetsområde Social omsorg.

Socialstyrelsen är central expertmyndighet

inom socialtjänst, hälso- och sjukvård, tandvård,

hälsoskydd, smittskydd, stöd och service till

vissa funktionshindrade samt frågor som rör al-

kohol, tobak och andra missbruksmedel, såvitt

det inte är en uppgift för någon annan statlig

myndighet att handlägga sådana ärenden.

I Socialstyrelsens uppgifter ingår tillsyn, upp-

följning, utvärdering och kunskapsförmedling.

Styrelsen svarar också för marknadskontroll och

tillsyn av medicintekniska produkter. Vidare är

Socialstyrelsen ansvarig för funktionen Hälso-

och sjukvård m.m. inom totalförsvaret (utgifts-

område 6 Totalförsvar) och skall bidra till att

uppfylla de mål som satts upp för det civila för-

svaret enligt 1996 års totalförsvarsbeslut. Social-

styrelsens verksamhet inom totalförsvarsom-

rådet redovisas i sin helhet under utgiftsområde 6

Totalförsvar.

6.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutveckling

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

377,4

369,6

381,7

407,4

414,4

421,4

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

- Det ekonomiska utfallet för år 1997 var 377,4

miljoner kronor, vilket innebär att 4,4 miljo-

ner kronor förbrukades av det ackumulerade

anslagssparandet.

- Det ackumulerade anslagssparandet uppgick

till 30,2 miljoner kronor vid utgången av år

1997, varav 18 miljoner kronor beräknas åter-

stå vid utgången av år 1998.

- Socialstyrelsens tillsynsarbete under år 1997

har varit framgångsrikt och haft stor genom-

slagskraft.

- Aktiv uppföljning har i och med utgången av

år 1998 genomförts i samtliga län och arbets-

metodiken utvärderas nu.

- Resultaten från Socialstyrelsens nationella

uppföljning och utvärdering medför att sty-

relsen ser stora behov av fortsatta studier när

det gäller variationer mellan huvudmän i bl.a.

vårdresurser och behandlingsresultat.

Förändringar

- Socialstyrelsen får fr.o.m. den 1 juli 1999 an-

svaret för ett nationellt planeringsstöd för

läkarförsörjningen inom hälso- och sjuk-

vården.

- Socialstyrelsen ansvarar för handläggning av

ansökningar om legitimationer för personal

inom hälso- och sjukvården. Genom lagen

(1998:531) om yrkesverksamhet på hälso-

och sjukvårdens område har antalet yrkes-

grupper som kan legitimeras utökats med fyra

nya grupper.

- Socialstyrelsen har i den nationella handlings-

planen för äldreomsorgen givits ett ansvar för

att bl.a. förstärka tillsynen inom äldreområ-

det.

- Socialstyrelsen har med anledning av be-

stämmelserna i den nya miljöbalken ålagts ett

ansvar bl.a. för tillsyn för frågor som gäller

hälsoskydd och för framtagandet av delmål

och sektorsmål i miljöpolitiken samt givits ett

särskilt sektorsansvar för ekologiskt hållbar

utveckling.

Prioriteringar för 1999

- Hög prioritet skall ges åt den statliga tillsynen

inom främst primärvården, äldresjukvården

och äldreomsorgen.

- Åtgärder skall vidtas för att följa utvecklingen

inom hälso- och sjukvården vad gäller vårdens

tillgänglighet och patientens ställning, samt

för att stimulera sådan utveckling hos sjuk-

vårdshuvudmännen.

- Stöd skall ges till kommuner och landsting i

deras utveckling av kvalitetssäkringssystem

inom hälso- och sjukvården samt social-

tjänsten.

6.3 Resultatbedömning

Socialstyrelsens övergripande mål under år 1997

var att verka för en god hälsa och social välfärd

samt omsorg och vård av hög kvalitet på lika

villkor för hela befolkningen.

Socialstyrelsen har under de senaste åren in-

riktat sin verksamhet, såväl resursmässigt som

organisatoriskt, mot en skärpt statlig tillsyn, mot

uppföljning och utvärdering och mot stöd till

olika huvudmän i deras uppdrag att utveckla

verksamheten. Åtgärder har också vidtagits för

att få en bättre spridning av resultaten av styrel-

sens verksamhet. Socialstyrelsen verksamhet är

indelad i verksamhetsgrenarna tillsyn, aktiv

uppföljning, nationell uppföljning och utvärde-

ring, utbildning och utveckling, övriga huvud-

uppgifter samt beredskap. Regeringens bedöm-

ning nedan av Socialstyrelsens resultat under år

1997 följer i huvudsak indelningen i verksam-

hetsgrenar.

Tillsyn

Målet för tillsynen inom hälso- och sjukvården är

att bedriva tillsynsverksamheten så att den bidrar

till hög patientsäkerhet och kvalitet i den svenska

hälso- och sjukvården. Detta skall ske bl.a. på ett

sådant sätt att företrädare för vårdgivarna vidtar

konkreta åtgärder för att åstadkomma tillfreds-

ställande patientsäkerhet och kvalitet i hälso- och

sjukvården.

Socialstyrelsens årsredovisning för år 1997

visar att styrelsen under åren 1996 och 1997 prio-

riterat tillsynsinsatser inom den primära medi-

cinska tillsynen och därigenom erhållit goda

resultat inom området.

Socialstyrelsen har under år 1997 genomfört

922 tillsynsbesök och 438 verksamhetstillsyns-

insatser (jämfört med 700 respektive 307 år

1996). Styrelsens genomsnittliga handlägg-

ningstider har legat väl inom ramen för de mål

som satts upp av regeringen i regleringsbrevet för

år 1997. För anmälningsärenden har den genom-

snittliga handläggningstiden varit 6,3 månader

(jämfört med målet om högst 8 månader) och

för egeninitierade tillsynsärenden har den

genomsnittliga handläggningstiden varit 5,3 må-

nader (jämfört med målet om högst 9 månader).

I de fall styrelsens tillsynsåtgärder lett till be-

slut med krav på åtgärder från huvudmännens

sida, har dessa resulterat i rapporter eller uppgif-

ter om vidtagna åtgärder från huvudmännens

sida i 89 procent av fallen. I de fall åtgärder vid-

tagits av huvudmännen har dessa i 67 procent av

fallen av tillsynsenheterna bedömts vara helt till-

fredsställande, i 27 procent av fallen delvis till-

fredsställande och endast i 6 procent av fallen

inte alls tillfredsställande.

När det gäller den sociala tillsynen skall

Socialstyrelsen i samverkan med länsstyrelserna

verka för att öka rättssäkerhet, laglighet och

kvalitet inom socialtjänsten. På det sociala till-

synsområdet ligger huvudansvaret för det direkta

tillsynsarbetet hos länsstyrelserna. Socialstyrel-

sen har i samverkan med länsstyrelserna bl.a. på-

börjat ett arbete med att utveckla mål, mått och

metoder för uppföljning och redovisning av den

regionala tillsynen. Med anledning av riksdagens

beslut om den nationella handlingsplanen för

äldrepolitiken (prop. 1997/98:113, bet.

1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307) skall Social-

styrelsen effektivisera sin tillsyn inom området.

Vidare skall Socialstyrelsen följa arbetet med en

fördjupad samverkan mellan kommuner och

landsting i syfte att åstadkomma högre kvalitet i

vård och omsorg.

Regeringens samlade bedömning är att Social-

styrelsens tillsynsarbete inom såväl hälso- och

sjukvårdsområdet som socialtjänstområdet varit

framgångsrikt och att Socialstyrelsen har arbetat

med målen för verksamheten på ett tillfredsstäl-

lande sätt. Regeringen anser att tillsynsarbetet

även framgent bör vara ett prioriterat område för

Socialstyrelsen och att det är viktigt att omfatt-

ningen och kvaliteten på tillsynsinsatserna kan

upprätthållas.

IT-omställningen inför år 2000

Mot bakgrund av bestämmelserna i förordningen

(1997:30) om översyn av statliga myndigheters

informationssystem inför år 2000 uppdrog

regeringen i regleringsbrevet för år 1998 åt So-

cialstyrelsen att senast den 1 april 1998 redovisa

om myndigheten bedömer att det finns risker för

allvarliga störningar i vitala samhällsfunktioner

inom dess tillsynsområde. Socialstyrelsen har

den 31 mars 1998 inkommit med en rapport till

regeringen. I rapporten redovisar Socialstyrelsen

att myndigheten sett över sina egna system och

att dessa i princip i sin helhet är anpassade till

övergången till år 2000. När det gäller Social-

styrelsens tillsynsområde gör myndigheten be-

dömningen att anpassningsarbetet inom hälso-

och sjukvårdsområdet pågår och att inga alarme-

rande rapporter hittills har erhållits. Socialsty-

relsen framhåller att den landstingskommunala

vården generellt sett hunnit längre i sitt anpass-

ningsarbete än den kommunala sjukvården. So-

cialstyrelsen gör också bedömningen att vari-

ationen i både medvetandegrad och anpassnings-

arbete är större bland de privata vårdgivarna än

inom den offentliga vården. Socialstyrelsen

framhåller slutligen att myndigheten genom sin

tillsynsorganisation kommer att följa sjukvårds-

huvudmännens fortsatta anpassningsarbete.

För att ytterligare förstärka de statliga insat-

serna för att underlätta IT-omställningen inför år

2000 uppdrog regeringen i juni 1998 åt ett antal

sektorsmyndigheter, däribland Socialstyrelsen,

att inom sina ansvarsområden noggrant följa an-

passningsarbetet, analysera och bedöma eventu-

ella risker för allvarliga störningar samt överväga

och vid behov uppmärksamma ansvariga på nöd-

vändiga åtgärder för att säkerställa viktiga sam-

hällsfunktioner i samband med IT-omställningen

inför år 2000. Myndigheterna skall också vid be-

hov vidta erforderliga förberedelser för att av-

hjälpa eventuella brister i ledningsorganisationen.

Uppdraget skall ske i samverkan med Statskon-

toret och en första redovisning skall lämnas till

regeringen senast den 1 oktober 1998. Komp-

letterande redovisningar skall därefter lämnas

den 1 mars 1999 och den 1 oktober 1999.

Aktiv uppföljning

Målet för den aktiva uppföljningen är att

Socialstyrelsen skall genomföra länsvisa gransk-

ningar av ändamålsenligheten i de åtgärder som

kommuner och landsting vidtagit för att till-

godose befolkningens behov av hälso- och sjuk-

vård och socialtjänst. Detta skall ske bl.a. på ett

sådant sätt att konkreta åtgärder för verksamhe-

tens utveckling genomförs av huvudmännen.

Aktiv uppföljning genomförs i ett litet antal

län åt gången under totalt ca 10 månader och

med ett bestämt tema. Under år 1997 genomför-

des länsvisa uppföljningar i tre län på temat

kommuners och landstings långsiktiga anpass-

ning till ändrade ekonomiska förutsättningar.

Syftet var att belysa huvudmännens strategier

och prioriteringar för att på lång sikt upprätthålla

god kvalitet, rättssäkerhet och vård på lika

villkor. I och med utgången av år 1998 skall

samtliga län ha granskats inom ramen för den

aktiva uppföljningen. Socialstyrelsen utvärderar

därefter arbetsmetodiken.

Socialstyrelsen framhåller i sin årsredovisning

för år 1997 att myndigheten i sin aktiva uppfölj-

ning funnit att det både inom hälso- och sjuk-

vården och socialtjänsten fortfarande finns

brister i kommuner och landsting vad gäller

målformulering, uppföljning och utvärdering,

dvs. i det arbete som till stora delar rör kvalitets-

utveckling. Socialstyrelsen framhåller också i års-

redovisningen att den aktiva uppföljningen har

en stor genomslagskraft som leder till utveckling

och till åtgärder där så behövs. Regeringen delar

denna uppfattning och gör bedömningen att

Socialstyrelsens arbete med den aktiva upp-

följningen under år 1997 har varit framgångsrikt

och att Socialstyrelsen har arbetat med målen för

verksamheten på ett tillfredsställande sätt.

Nationell uppföljning och utvärdering

Målet för den nationella uppföljningen och ut-

värderingen är att Socialstyrelsen till regerings-

kansliet samt till kommuner och landsting skall

ta fram underlag inom hälso- och sjukvård,

smittskydd och hälsoskydd, folkhälsa, väl-

färdsförhållanden och socialtjänst. Underlagen

skall vara tillförlitliga, relevanta och aktuella och

ge mottagaren goda möjligheter att värdera, ut-

veckla, förbättra och ompröva verksamhet inom

dessa områden.

Nationell uppföljning och utvärdering är ett

område som har prioriterats högt av Socialstyrel-

sen under år 1997. Ett av de många projekt som

Socialstyrelsen bedrivit inom ramen för sin na-

tionella uppföljning och utvärdering under år

1997 är en studie av effekterna av ekonomiska

neddragningar och höjda patientavgifter inom

hälso- och sjukvården. Projektet bedrivs under

flera år och Socialstyrelsen skriver i sin årsredo-

visning för år 1997 att det hittills har visat sig

svårt att isolera den inverkan som just ekono-

miska neddragningar har haft och att vården i

vissa fall kan bibehållas på oförändrad nivå

genom att de ekonomiska neddragningarna

kompenseras genom ytterligare förbättringar av

rutiner och organisation. Det är också så att

förändringar i ekonomiska förutsättningar inte

heller slår igenom i medicinska effekter förrän

efter flera år. Regeringen följer med uppmärk-

samhet resultatet av projektet som beräknas

slutföras under år 1999.

Målet för Socialstyrelsens arbete med kvali-

tetssäkring är att bidra till att ett effektivt och

systematiskt kvalitetssäkringsarbete bedrivs

inom hälso- och sjukvården samt inom social-

tjänsten. Den 1 januari 1997 trädde Socialstyrel-

sens föreskrifter och allmänna råd för kvalitets-

system i hälso- och sjukvården (SOSFS 1996:24)

i kraft. Under år 1997 har en kartläggning ge-

nomförts av andelen verksamhetschefer som

känner till dessa föreskrifter och allmänna råd.

Kartläggningen visade att 93 procent av samtliga

tillfrågade kände till Socialstyrelsens föreskrifter

om kvalitetssystem och 62 procent uppgav att de

läst hela eller det mesta av föreskrifterna. När det

gäller tillämpningen av Socialstyrelsens krav på

kvalitetssystem för olika områden i verksam-

heten ansåg 82 procent av de tillfrågade att de i

mycket eller ganska stor utsträckning arbetar

med kvalitetssäkring. Det är enligt regeringens

uppfattning viktigt att Socialstyrelsen även under

kommande år noga följer hur arbetet med kvali-

tetssäkring fortskrider inom hälso- och sjukvår-

den. Regeringen noterar också med tillfreds-

ställelse att Socialstyrelsen sedan några år tillbaka

bedriver ett arbete för att klargöra definitioner av

kvalitetsbegreppet inom hälso- och sjukvården,

vilket är en förutsättning för att kunna avgränsa

och beskriva kvalitetsutvecklingen i hälso- och

sjukvården. Socialstyrelsen har för avsikt att

komma med förslag till sådana definitioner

under år 1998.

Inom ramen för sitt arbete med kvalitets-

uppföljning i vården har Socialstyrelsen under år

1997 bl.a. fokuserat på områdena tillgänglighet i

vården, patienttillfredsställelse, hälso- och

sjukvårdspersonalens kompetens, användningen

av läkemedel, åtgärdbar dödlighet samt nationella

kvalitetsregister. I årsredovisningen för år 1997

redovisar Socialstyrelsen ett antal resultat från

sitt arbete inom ovanstående områden.

Sammanfattningsvis menar Socialstyrelsen att de

viktigaste resultaten av kvalitetsuppföljningen

inom hälso- och sjukvården är att:

- kvaliteten i den akuta somatiska sjukvården

har förbättrats kraftigt under senare tid,

- kvaliteten inom primärvård och psykiatri när

det gäller behandlingsresultat inte f.n. kan be-

dömas då det finns alltför få data,

- variationerna mellan huvudmännen i behand-

lingsinriktning, vårdresurser och behand-

lingsresultat i vissa fall är mycket stora,

- Sverige sannolikt behåller den internationella

tätposition som vi tidigare haft när det gäller

åtgärdbar dödlighet,

- det finns anledning att anta att medan be-

handlingsresultaten genomsnittligen är goda,

finns en tydlig tendens till ökande köer och

därmed en risk för att behandlingsbehov inte

tillgodoses.

Socialstyrelsen framhåller att dessa resultat

medför att styrelsen ser stora behov av fortsatta

noggranna studier när det gäller främst variatio-

nerna mellan huvudmännen i behandlingsinrikt-

ning, vårdresurser och behandlingsresultat samt

när det gäller tendenserna till ökande köer och

till att behandlingsbehov därmed inte tillgodoses.

Regeringen delar Socialstyrelsens bedömning på

dessa områden.

Resurserna för nationell uppföljning och ut-

värdering inom socialtjänstområdet har minskat

under år 1997 jämfört med föregående år.

Socialstyrelsen har under år 1997 genomfört

intervjuundersökningar för att försöka bedöma

vilka effekter den nationella uppföljningen och

utvärderingen får för de verksamheter som följs

upp och utvärderas. Socialstyrelsen har bl.a.

utvärderat effekterna av den nationella upp-

följningen och utvärderingen av Ädelreformen

och av handikappreformen med avseende på i

vilken mån Socialstyrelsen bidragit till utveck-

lingen i kommuner och landsting. Utvärde-

ringarna har fokuserat på hur Socialstyrelsen nått

ut med sina resultat och hur dessa använts.

Däremot har kvaliten i Socialstyrelsens utvärde-

ringsarbete, t.ex. om genomförda analyser är till-

förlitliga, inte utvärderats systematiskt. Resulta-

ten från undersökningarna visar att rapporterna

från de båda reformuppföljningarna är mest

kända, lästa och tillgängliga på den centrala nivån

och då särskilt inom Socialdepartementet och

berörda riksdagsutskott samt inom Kom-

munförbundet respektive Landstingsförbundet.

Praktiskt taget samtliga intervjuade på den cent-

rala nivån kände till rapporterna och drygt 80

procent hade läst dem. Att rapporterna haft

effekt på den centrala nivån visas enligt Social-

styrelsen också av att regering och riksdag vid-

tagit vissa åtgärder som relaterat till det som sty-

relsens visat i sina rapporter. Även på den

regionala nivån är kännedomen om rapporterna

goda. Inom landstingen och länsstyrelserna

kände samtliga intervjuade till rapporterna och

hälften respektive 75 procent hade läst dem. På

den lokala nivån visar uppföljningarna att det

finns stora skillnader i hur rapporterna tas emot

av politiker och av tjänstemän. Endast hälften av

de tillfrågade lokalpolitikerna kände till rappor-

terna och 20 procent hade läst dem. Motsvarande

tal för de kommunala tjänstemännen var 70 re-

spektive 65 procent.

Inom ramen för den nationella uppföljningen

och utvärderingen följde Socialstyrelsen under år

1997 även upp bl.a. utvecklingen av kommuner-

nas barnomsorgsregler för barn till arbetslösa.

Dessutom har missbrukarvårdens utveckling

avrapporterats. Vidare har socialbidragsut-

nyttjandet bl.a. belysts i Social rapport 1997 och i

statistikrapporten Socialbidrag 1996. Under år

1998 har en uppföljning av förändringen i social-

tjänstlagen initierats.

Socialstyrelsen har under år 1998 beviljats

projektmedel från regeringskansliet för ett s.k.

kontrollinsatsprojekt. Syftet med det aktuella

kontrollinsatsprojektet är att analysera om olika

former av stimulansbidrag har varit och är bra

styrinstrument. Socialstyrelsen har engagerat en

extern konsult som projektledare och de stimu-

lansbidrag som analyseras i projektet är de sti-

mulansbidrag som utgivits i samband med tre av

de stora reformerna under 1990-talet: Ädelre-

formen, handikappreformen och psykiatrire-

formen. Projektet har startats upp under somma-

ren och hösten 1998 och skall resultera i en

slutrapport under våren 1999.

Regeringens bedömning är att Socialstyrelsen

på ett tillfredsställande sätt har arbetat med

målen för nationell uppföljning och utvärdering

under år 1997. Regeringen anser att det är viktigt

att Socialstyrelsen även fortsättningsvis priori-

terar denna verksamhet.

Utbildning och utveckling

Socialstyrelsens konkreta ansvar för utbild-

ningsfrågorna inom hälso- och sjukvården är i

första hand koncentrerat till läkarnas vidareut-

bildning i form av specialistutbildning och till

den kompetensgaranti som legimationen inne-

bär. Socialstyrelsen har också ett ansvar för att

påverka vårdgivarna så att vårdpersonalen har

rätt kompetens för sina uppgifter och att de ges

möjlighet till fortbildning i samband med att ar-

betsinnehållet förändras.

Socialstyrelsen ansvarar vidare för att pröva

ansökningar om legitimation och andra behörig-

hetsbevis som garanterar innehavarens yrkes-

kompetens. Styrelsen för också ett tillförlitligt

och aktuellt register över samtliga personer med

svensk legitimation. I registret är även av Hälso-

och sjukvårdens ansvarsnämnd, HSAN, beslu-

tade behörighetsinskränkningar införda. Under

år 1997 utfärdades knappt 6 200 legitimationer

för tolv yrkesgrupper. Därutöver utfärdades

drygt 5 000 andra bevis och intyg avseende

behörighet för hälso- och sjukvårds-personal.

Genom aktuella målbeskrivningar för de fast-

ställda specialiteterna inom hälso- och sjukvår-

den anger Socialstyrelsen kunskaper, färdigheter

och förhållningssätt som krävs för respektive

specialitet. Under år 1997 svarade Socialstyrelsen

för 184 s.k. SK-kurser för läkare under spe-

cialisttjänstgöring.

Målet för Socialstyrelsens verksamhet inom

utvecklingsområdet är att förbättra metodiken

och kvaliteten i det sociala och pedagogiska ar-

betet. Socialstyrelsens insatser inom området

skall bidra till att utvecklings- och förnyelsear-

bete kommer till stånd inom socialtjänst och

hälso- och sjukvård. Inom ramen för utveck-

lingsarbetet skall Socialstyrelsen också beskriva

kunskapsläget och identifiera områden som har

behov av utvecklingsarbete.

När det gäller utvecklingsarbete inom hälso-

och sjukvårdsområdet har sådant främst bedrivits

inom ramen för den medicinska faktadatabasen

MARS. Utvecklingsarbetet har här främst bestått

i att initiera och stödja systematisk dokumenta-

tion och analys som i sin tur skall vara ett under-

lag för kvalitetsutveckling och resultatuppfölj-

ning inom hälso- och sjukvården. Under år 1997

producerade eller uppdaterade Socialstyrelsen 39

s.k. state-of-the-art dokument och lade stora re-

surser på arbetet med nationella riktlinjer och

kvalitetsregister. En utvärdering av delar av ar-

betet med kunskapsspridning inom MARS som

skett under året visar att 80 procent av de till-

frågade uppgav att informationen var ett stöd i

arbetet och en hjälp vid undervisning samt till 90

procent uppfyllde de angivna syftena med

MARS som en faktadatabas.

Socialstyrelsen har också en viktig roll i såväl

det nationella som det europeiska standardise-

ringsarbetet för medicintekniska produkter. Sty-

relsens insatser inom detta område har ökat i

omfattning efter ikraftträdandet av EG:s direktiv

om medicintekniska produkter (direktiv

93/42/EEG).

Vad beträffar utbildning och utveckling inom

socialtjänstområdet har Socialstyrelsen under år

1997 ökat betoningen på utvecklingsarbete med

anknytning till de förändrade bestämmelserna i

socialtjänstlagen. Projektet Kunskapsbaserad ut-

veckling av socialtjänsten (KUB) som syftar till

att skapa en nationell kunskapsbas grundad på

vetenskap och beprövad erfarenhet har initierats.

Socialstyrelsen har haft i uppdrag att analysera

effekterna av de insatser som genomförts inom

ramen för myndigheternas utvecklingsmedel

inom socialtjänstområdet samt grunderna för

fördelningen av medlen. En redovisning av upp-

draget har överlämnats till regeringen i februari

1998. I rapporten redovisas inriktning och om-

fattning av genomfört utvecklingsarbete, vilka

generella erfarenheter som vunnits samt en

allmän bedömning av projektens betydelse

lokalt.

Regeringen anser att Socialstyrelsen på ett

tillfredsställande sätt har arbetat med målet för

sin verksamhet inom utbildnings- och utveck-

lingsområdet.

Övriga huvuduppgifter

Socialstyrelsens verksamhetsgren Övriga huvud-

uppgifter omfattar många olika verksamheter.

Bland dessa verksamheter kan nämnas bl.a. drif-

ten av flera register (såväl epidemiologiska som

andra register), insatser inom Socialstyrelsens an-

svar för den officiella statstiken, rådet för vissa

rättsliga, sociala och medicinska frågor (Rättsliga

rådet), besvarande av remisser m.m. samt en stor

del av beredskapsinsatserna.

Bland de viktigaste uppgifterna under år 1997

har varit arbetet med det biverkningsregister för

dentala material som infördes år 1996, arbetet

med ett förskrivarregister med anledning av

läkemedelsreformen och utarbetandet av koder

till grund för registrering av sjukdom eller sym-

tom på sjukdom med anledning av att nya klassi-

fikationer för sjukdomar och kirurgiska åtgärder

togs i bruk i Sverige fr.o.m. den 1 januari 1997.

Regeringen uppdrog i regleringsbrevet för år

1997 åt Socialstyrelsen att senast den 1 november

1997 redovisa sina erfarenheter av statistikre-

formen. Statistikreformen innebär främst en

ändrad ansvarsfördelning för den officiella

statistiken och Socialstyrelsen fick genom den

nya statstikorganisationen ansvaret för den offi-

ciella statistiken inom ämnesområdena hälsa och

sjukdomar (dödsorsaker), hälso- och sjukvård

samt socialtjänst. Syftet med den ändrade an-

svarsfördelningen var att genom ett ökat an-

vändarinflytande över statistiken få till stånd en

ökad flexibilitet i statistikproduktionen och ett

ökat kostnadsmedvetande. Socialstyrelsen har i

april 1998 redovisat uppdraget till regeringen. I

redovisningen gör Socialstyrelsen bedömningen

att den nya statistikorganisationen fungerat i en-

lighet med intentionerna för reformen och att en

tydlig beställar- och utförarroll har utvecklats.

Detta har redan lett till en viss konkurrens och

en viss ökning av kostnadseffektiviteten i pro-

duktionen av statistik. Detta har enligt Social-

styrelsen skett både genom att kostnaderna för

vissa produkter sjunkit och genom att kvaliteten

i produkterna höjts. I ett internationellt perspek-

tiv är den svenska statistiken inom den sociala

sektorn av hög kvalitet. Socialstyrelsen fram-

håller emellertid att det finns ett behov av för-

bättrad statistik inom framförallt äldreomsorgen

och för öppna insatser inom socialtjänstens verk-

samhet samt inom den öppna hälso- och sjuk-

vården. Dessutom behövs en mer heltäckande

registrering av den öppna vården och äldre-

omsorgen.

Socialstyrelsen gavs i regleringsbrevet för år

1998 i uppdrag att efter samråd med Naturvårds-

verket redovisa omfattningen av och innehållet i

sådan information som tas fram i Socialstyrelsens

ordinarie verksamhet och som kan användas i

den nationella miljöövervakningen som är Na-

turvårdsverkets ansvar. Socialstyrelsen har i en

skrivelse till Socialdepartementet i maj 1998 an-

fört att de data som myndigheten producerar

inom ramen för sin övervakningsfunktion, bl.a.

den nationella epidemiologiska bevakningen och

den nationella folkhälsorapporteringen, inklusive

analyser av miljöns betydelse för befolkningens

hälsa, inte är av den arten att de kan användas

inom den nationella miljöövervakningen. Social-

styrelsen framhåller dock att det finns ett stort

behov av samverkan mellan Naturvårdsverket

och Socialstyrelsen så att analyser kan göras med

utgångspunkt i deras skilda övervakningsfunk-

tioner. Regeringen delar Socialstyrelsens be-

dömning.

Regeringen beslutade den 24 maj 1995 att So-

cialstyrelsen skulle förvalta det statliga stödet om

50 miljoner kronor till tortyrskadade flyktingar

m.fl. Medlen disponeras t.o.m. den 31 december

1999. I uppdraget ingick även att senast den 31

december 1997 till regeringen inkomma med en

redovisning av hur medlen använts och fördelats.

Socialstyrelsen har den 18 december 1997 lämnat

en delrapport till regeringen. Av rapporten

framgår att de 30 miljoner kronor som

Socialstyrelsen disponerar till projekt inom

forskning och metodutveckling inom området

nu efter fem ansökningstillfällen under åren 1996

 1998 i stort sett är fördelade. En ideell

förening, Kansliet för tortyr- och traumaskadade

(KANTT) har bildats som disponerar

15 miljoner kronor till och med december 1999.

Gender

Enligt regleringsbrevet för år 1997 skulle Social-

styrelsen, som en del i myndighetens utveck-

lingsarbete, analysera förslag och verksamhet

utifrån såväl kvinnors som mäns utgångspunkter,

dvs. anlägga ett genderperspektiv. Av Social-

styrelsens årsredovisning för år 1997 framgår att

Socialstyrelsen under året har formulerat mål för

sitt arbete med genderperspektivet. Målet är att

könsaspekterna skall beaktas i alla nya

verksamheter som ingår i 1998 års verk-

samhetsplan, då det är relevant för verksam-

hetens frågeställningar. År 2001 skall könspers-

pektivet vara beaktat i Socialstyrelsens alla verk-

samheter.

I årsredovisningen redovisar Socialstyrelsen

vidare att myndigheten beaktat könsaspekterna i

sitt uppföljnings- och utvärderingsarbete där så

varit möjligt. Resultat av detta är att köns-

aspekterna belysts i bl.a. Social rapport 1997, i

Folkhälsorapport 1997, i projektet Operation

kvinnofrid, i de delar av Sveriges officiella

statistik som Socialstyrelsen ansvarar för (för-

utom barnomsorgen), i kartläggningen av vården

av tunga missbrukare, i studien över invandrar-

ungdomars kontakt med socialtjänsten samt i

uppdraget om jämställdhet i barnomsorgen.

Socialstyrelsen konstaterar i årsredovisningen

att myndigheten har underlag för att inom upp-

följnings- och utvärderingsarbetet göra en mer

utvidgad analys av kvinnors och mäns skilda be-

hov och förutsättningar än vad som hittills

gjorts.

Regeringen anser att det är viktigt att Social-

styrelsen under kommande år inom sitt uppfölj-

nings- och utvärderingsarbete utvecklar sin ana-

lys av genderfrågorna. Regeringen anser vidare

att det är önskvärt att Socialstyrelsen i fortsätt-

ningen årligen på ett övergripande sätt i en sär-

skild rapport till regeringen sammanfattar de

viktigaste slutsatserna från sitt genderarbete.

6.3.1 Regeringens slutsatser

Huvudinriktningen för Socialstyrelsens

verksamhet har under de senaste åren varit en

skärpt statlig tillsyn, uppföljning och utvärdering

samt stöd till olika huvudmän i deras uppdrag att

utveckla hälso- och sjukvården respektive social-

tjänsten. Regeringen anser att denna huvudin-

riktning för styrelsens verksamhet bör gälla även

för år 1999. Regeringen delar också Socialstyrel-

sens uppfattning att det är av stor vikt att

styrelsens insatser i första hand riktas mot de

områden som har särskilt stor betydelse för

medborgarna. Det är dessutom viktigt att Social-

styrelsen fortsätter sina insatser för att effektivi-

sera spridningen av resultaten av sin verksamhet

för att på så sätt öka genomslagskraften för insat-

serna.

Regeringen anser att Socialstyrelsen under år

1999 bör prioritera insatser för att dels följa ut-

vecklingen inom hälso- och sjukvården vad gäller

vårdens tillgänglighet och patientens ställning i

vården, dels stimulera en sådan utveckling hos

sjukvårdshuvudmännen. När det gäller arbetet

med tillsynsfrågor gör regeringen bedömningen

att fortsatt hög prioritet skall ges framöver åt den

nationella tillsynen inom främst områdena

primärvård, äldresjukvård och äldreomsorg samt

att en fortsatt fokusering på arbetet med

utveckling av kvalitetssäkringssystem inom

hälso- och sjukvården samt socialtjänsten är

önskvärd. Regeringen anser vidare att Socialsty-

relsen även i fortsättningen skall bedriva en aktiv

tillsyn av smittskyddet.

I den nationella uppföljningen och utvärde-

ringen har Socialstyrelsen bl.a. uppmärksammat

att det inom sjukvården finns stora variationer i

kvalitet mellan huvudmännen. Dessutom är de

data som finns om utfallet av behandlingsarbetet

inom psykiatrin och primärvården helt otillräck-

liga. Regeringen anser att ytterligare insatser

måste göras för att förbättra informationen inom

dessa områden och för att analysera variationerna

i behandlingsresultat över landet. Inom områden

i gränslandet mellan socialtjänst och hälso- och

sjukvård är det viktigt att uppmärksamma utvär-

deringsfrågorna.

Möjligheterna att i både kvantitativa och kva-

litativa termer följa utvecklingen i Socialstyrelsen

har påtagligt ökat under senare år. Regeringen

anser sammanfattningsvis att Socialstyrelsens re-

dovisning i årsredovisningen för år 1997 samt i

övriga rapporter till regeringen visar att

Socialstyrelsen på ett tillfredsställande sätt arbe-

tat med såväl de kvantitativa som de kvalitativa

mål som satts upp för myndighetens verksamhet

för år 1997.

Regeringen gör bedömningen att de mål och

den inriktning som tidigare beslutats avseende

Socialstyrelsens verksamhet bör ligga fast även

för år 1999.

6.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att Social-

styrelsens årsredovisning för år 1997 i allt

väsentligt är rättvisande. Den ekonomiadmi-

nistrativa värdering som RRV har utfört av

samtliga statliga myndigheter har beträffande So-

cialstyrelsen givit EA-värdet fullt tillfredsstäl-

lande. RRV har i en särskild revisionsrapport till

Socialstyrelsen framhållit att resultatredovis-

ningen har utvecklats på ett positivt sätt jämfört

med föregående år men också påpekat att den till

viss del innehåller information som inte berör

regleringsbrevets återrapporteringskrav. Rege-

ringen delar RRV:s bedömning att resultatredo-

visningen har förbättrats jämfört med tidigare år.

När det gäller RRV:s påpekande om information

som ej berör återrapporteringskraven har rege-

ringen uppmärksammat detta, men anser att det

för en myndighet med ett så omfattande uppdrag

som Socialstyrelsen i vissa fall kan vara befogat,

och till och med önskvärt, att lämna en del

kompletterande information till den av rege-

ringen i regleringsbrevet beställda återrapporte-

ringen. Regeringen har därför inte för avsikt att

vidta någon åtgärd i frågan

6.5 Anslag

C1 Socialstyrelsen

Tabell 6.1 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

377 403

Anslags-

sparande

30 236

1998

Anslag

369 636

Utgifts-

prognos

381 658

1999

Förslag

407 357

2000

Beräknat

414 438

1

2001

Beräknat

421 432

2

1 Motsvarar 406 830 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 406 830 tkr i 1999 års prisnivå

En jämförelse mellan anslag och utfall för år 1997

visar att utfallet översteg anslaget med drygt 4,4

miljoner kronor. Det ackumulerade anslags-

sparandet vid 1997 års slut uppgick till ca 30,2

miljoner kronor. Socialstyrelsen har i delårs-

rapporten avseende första halvåret 1998 redovisat

en utgiftsprognos för år 1998 om 381,7 miljoner

kronor, vilket skulle medföra ett utnyttjande av

anslagssparandet med drygt 12 miljoner kronor.

Detta innebär att anslagssparandet vid utgången

av år 1998 kan beräknas uppgå till drygt 18

miljoner. Dessa medel beräknas dock till största

delen vara bundna i fleråriga uppföljningsprojekt

samt i form av utvecklingsmedel inom social-

tjänstområdet.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Socialstyrelsens bevakningsområde är mycket

omfattande och spänner över både landstingens

och kommunernas verksamheter inom hälso-

och sjukvården samt det sociala området. Detta

innebär att Socialstyrelsens samlade verksamhet

under ett år är både omfattande och disparat.

Socialstyrelsens förvaltningskostnader under

ramanslaget uppgick under år 1997 till drygt

377,4 miljoner kronor. Detta är en minskning

med 15,2 miljoner (3,9 %) jämfört med år 1996.

Av de totala förvaltningskostnaderna under år

1997 svarade tillsynsverksamheten för cirka 20

procent, aktiv uppföljning för cirka 2 procent,

nationell uppföljning och utvärdering för cirka

20 procent, utbildning och utveckling för cirka

25 procent och övriga huvuduppgifter för ca

33 procent. Förvaltningskostnaderna för verk-

samhetsgrenen beredskap har fördelats på de

övriga verksamhetsgrenarna.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 6.2 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter till

inkomsttitel

(Som inte får

disponeras)

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1997

5 905

7 550

 1 645

Prognos 1998

6 050

8 000

 1 950

Budget 1999

6 050

8 000

 1 950

Intäkterna avser avgifter från utfärdande av legi-

timationer, intyg m.m. som sker inom Socialsty-

relsens arbete med behörighetsfrågor. Under

åren 1997 och 1998 utfärdas legitimationer för

tolv yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården.

Socialstyrelsen får inte disponera någon del av

intäkterna från legitimationshanteringen utan

dessa inlevereras i sin helhet till statsbudgetens

inkomstsida. I enlighet med riksdagens beslut

med anledning av propositionen om yrkesverk-

samhet på hälso- och sjukvårdens område kom-

mer fyra nya yrkesgrupper inom hälso- och sjuk-

vården att kunna legitimeras från och med år

1999 (prop.1997/98:109, bet. 1997/98:SoU22,

rskr. 1997/98:290). Dessa fyra yrkesgrupper är

apotekare, arbetsterapeuter, receptarier samt

sjukhusfysiker och omfattar sammanlagt ca

16 000 personer under 65 år. Socialstyrelsen har

beräknat att merkostnaderna för att hantera an-

sökningar om legimation för dessa nya grupper

kommer att uppgå till ca 3,7 miljoner kronor för

år 1999 och därefter ca 1,3 miljoner kronor per

år. Dessa kostnader ingår ej i de beräknade kost-

naderna i tabell 6.2 ovan. Socialstyrelsen har

också hos regeringen aktualiserat frågan om

möjligheten att i framtiden få disponera hela eller

delar av intäkterna från legitimationshanteringen.

Frågan om dispositionen av avgiftsintäkterna för

legitimationshanteringen bereds för närvarande

inom regeringskansliet.

Tabell 6.3 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt-

kostnad)

Utfall 1997

9 707

26 724

 17 017

Prognos 1998

13 215

25 000

 11 785

Budget 1999

13 200

25 100

 11 900

Intäkterna består av avgifter för kontroll av me-

dicintekniska produkter, för material från EPC,

för data och statistikproduktion samt avgiftsin-

täkter från försäljning av rapporter, skrifter m.m.

Socialstyrelsen får disponera avgiftsintäkterna i

sin helhet, men dessa är otillräckliga för att ge

full kostnadstäckning för verksamheterna.

Regeringen uppdrog i regleringsbrevet för år

1997 åt Socialstyrelsen att göra en översyn av sin

avgiftsfinansierade verksamhet och lämna förslag

på hur den samlade styrningen av denna bör ut-

formas. Socialstyrelsen inkom den 27 oktober

1997 med en redovisning av uppdraget. Över-

synen har begränsats till att omfatta verksam-

heten inom det medicintekniska området och

inom Epidemiologiskt centrum (EPC). Social-

styrelsen föreslår att målet för avgiftssättningen

inom det medicintekniska området skall vara att

nå full kostnadstäckning. Detta gäller både de

kliniska prövningarna och registreringen av CE-

märkta medicintekniska produkter. För registre-

ringen av CE-märkta medicintekniska produkter

bör avgifterna enligt Socialstyrelsen även

finansiera marknadskontrollen av produkterna.

Socialstyrelsen har i dag ingen rätt att ta ut av-

gifter för sin handläggning i samband med ut-

färdande av s.k. free sale certificates för pro-

dukter inom det medicintekniska området. Ett

free sale certificate är ett intyg om att produkten

finns på den svenska marknaden och att den får

exporteras. Socialstyrelsen föreslår att avgifter

för handläggning av free sale certificates skall

kunna tas ut fr.o.m. år 1999 och att målet för

dessa avgifter skall vara att ge full kostnadstäck-

ning. Socialstyrelsen beräknar en handläggning

av ca 135 intyg per år och föreslår en avgift i

avgiftsklass 2 (f.n. 475 kronor) enligt 10 § av-

giftsförordningen (1992:191). Några avgifts-

intäkter avseende free sales certificates ingår ej i

de beräknade intäkterna i tabell 6.3. När det

gäller avgifter för registerverksamheten vid EPC

föreslår Socialstyrelsen att målet skall vara att i

första hand ge täckning för de direkta kostnader-

na för registeruttag. Vid efterfrågan av register-

uttag som är klart kopplad till kommersiell an-

vändning bör Socialstyrelsen erhålla full kost-

nadstäckning genom avgifterna. Frågan om den

framtida avgiftsfinansierade verksamheten be-

reds för närvarande inom regeringskansliet.

Socialstyrelsen erhöll i regleringsbrevet för år

1997 ett uppdrag att utreda förutsättningar för

att inom något eller några särskilt lämpade om-

råden bedriva tjänsteexport, samt lämna förslag

till hur styrning och organisation av tjänste-

exporten bör utformas inom myndigheten. So-

cialstyrelsen har i en rapport till regeringen i

februari 1998 redovisat uppdraget. I sin redovis-

ning pekar styrelsen på att det finns faktorer som

talar för ett begränsat engagemang i tjänste-

export inom bl.a. områdena äldre- och handi-

kappomsorg, social barnavård, socialbidrags-

system, primärvård, vårdkedjor och vårdstruktur,

smittskydd, hälsoskydd, katastrofberedskap,

registeruppbyggnad och epidemiologisk

bevakning. Frågan om tjänsteexport är föremål

för vidare beredning inom regeringskansliet.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Socialstyrelsen disponerar 42 miljoner kronor

per år för att stimulera önskvärd utveckling inom

kommunernas socialtjänst (s.k. utvecklings-

medel). En stor del av dessa medel används till

fleråriga utvecklingsprojekt i någon eller några

kommuner. Detta innebär i praktiken att Social-

styrelsen tar på sig ekonomiska förpliktelser för

kommande budgetår. Regeringen föreslår att

riksdagen medger att regeringen för anslaget C 1

Socialstyrelsen får ikläda sig sådana förpliktelser.

Det föreslagna bemyndigandet och dess

beräknade anslagspåverkan under perioden

1999 2001 framgår av tabell 6.4 nedan.

Tabell 6.4 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1997

utfall

1998

prognos

1999

beräknat

2000

beräknat

2001

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

0

20 000

30 000

Nya förpliktelser

20 000

20 000

20 000

Infriade förpliktelser*

0

 10 000

 10 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

20 000

30 000

40 000

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

20 000

30 000

40 000

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

För år 1999 ligger de mål och den inriktning som

tidigare beslutats avseende Socialstyrelsens

verksamhet fast. Detta innebär att Socialstyrelsen

även under år 1999 skall inrikta sin verksamhet

främst mot en skärpt statlig tillsyn, mot

uppföljning och utvärdering samt mot stöd till

olika huvudmän i deras uppdrag att utveckla

verksamheten. Dessutom skall myndigheten yt-

terligare stärka sina insatser för att få en bättre

spridning av resultaten av sin verksamhet.

Socialstyrelsen har inför år 1999 ålagts ett an-

tal nya uppgifter. Bland dessa kan nämnas vissa

uppföljningsuppdrag i anledning av att tand-

vårdsförsäkringen reformerats (prop.

1997/98:112, bet. 1997/98:SoU25, rskr.

1997/98:289). Styrelsen skall också fördela det

statliga bidraget till de nationella kompetenscent-

rerna för sällsynta medicinska och odontologiska

tillstånd som föreslagits i samma proposition och

för vilket medel anvisats under anslaget A 1

Sjukvårdsförmåner m.m.

Socialstyrelsen har vidare genom riksdagens

beslut med anledning av propositionen om na-

tionell handlingsplan för äldreomsorgen givits ett

ansvar för att till primärkommunerna fördela det

treåriga stimulansbidraget för anhöriginsatser

(prop. 1997/98:113, bet. 1997/98:SoU24, rskr.

1997/98:307).

Genom lagen (1998:531) om yrkesverksamhet

på hälso- och sjukvårdens område har antalet yr-

kesgrupper inom hälso- och sjukvården som kan

legitimeras utökats med fyra nya grupper. Detta

innebär att Socialstyrelsen kan förväntas behöva

handlägga ett stort antal tillkommande ansök-

ningar om legitimation, vilket beräknas medföra

ökade kostnader för myndigheten.

I propositionen om läkares vidareutbildning

(prop. 1997/98:5, bet. 1997/87:SoU8, rskr.

1997/98:53) anförs att ett nationellt planerings-

stöd behöver inrättas för att göra det möjligt att

skapa bättre överblick och verka för en mer lång-

siktig planering av läkarförsörjningen inom

hälso- och sjukvården. I propositionen anförs att

de vore ändamålsenligt att tilldela Socialstyrelsen

ansvaret för det nationella planeringsstödet. Re-

geringen avser att i förordningen (1996:570) med

instruktion för Socialstyrelsen införa en sådan

bestämmelse. Regeringen anser att ett sådant na-

tionellt planeringsstöd bör kunna börja införas

fr.o.m. den 1 juli 1999.

Regeringen avser även att i instruktionen för

Socialstyrelsen ålägga styrelsen att dels svara för

tillsyn för frågor som gäller hälsoskydd i enlighet

med bestämmelserna i den nya miljöbalken, dels

tillhandahålla underlag för tillämpningen av mil-

jöbalken och plan- och bygglagen (1987:10). So-

cialstyrelsen får också, i enlighet med förslagen i

miljöpropositionen, dels ett ansvar för fram-

tagandet av delmål och sektorsmål i miljöpoli-

tiken, dels ett särskilt sektorsansvar för eko-

logiskt hållbar utveckling.

Regeringens förslag till anslag för Socialstyrel-

sen för år 1999 innebär att inga nya ekonomiska

medel tillförs styrelsens ramanslag för de ovan

nämnda tillkommande uppgifterna. Regeringen

vill emellertid upplysa om att Socialstyrelsen,

enligt vad som redovisas under anslaget A1

Sjukvårdsförmåner m.m., under år 1999 får dis-

ponera delar av de 5 miljoner kronor som an-

visats till att utreda behovet och lokaliseringen av

ett nationellt kompetenscenter för dentala

material och som ej behövs för detta ändamål till

andra insatser inom sitt ansvarsområde. Re-

geringen gör bedömningen att detta innebär att

en större del av de 5 miljoner kronorna kan an-

vändas till annan verksamhet inom Socialstyrel-

sens ansvarsområde under år 1999.

Vid beräkning av anslaget för år 1999 har hän-

syn tagits till att medel om sammanlagt

24 miljoner kronor per år fr.o.m. år 1999 föreslås

överföras från anslaget A 3 Bidrag till hälso- och

sjukvård till Socialstyrelsens anslag. Dessa medel

avser verksamhet som t.o.m. år 1998 ingått i

överenskommelsen mellan staten och Lands-

tingsförbundet om vissa ersättningar till sjuk-

vårdshuvudmännen m.m. I överenskommelsen

mellan staten och landstingen om ersättningar år

1999 för insatser för att stärka patientens

ställning m.m. har parterna enats om att medel

för kvalitetsregister (15 miljoner kronor per år),

nationella riktlinjer (2 miljoner kronor per år),

delfinansiering av verksamheten i MARS (4

miljoner kronor per år) samt för EPC:s register

för öppen vård och skador (3 miljoner per år)

fr.o.m. år 1999 skall lyftas ut ur överens-

kommelsen och tillföras Socialstyrelsens anslag.

Vid beräkning av anslaget har hänsyn även ta-

gits till att Socialstyrelsen i enlighet med riks-

dagens godkännande av den nationella hand-

lingsplanen för äldreomsorgen fr.o.m. år 1999

tillförs 5,8 miljoner kronor för att förstärka till-

synen över vården av äldre och funktionshind-

rade personer.

Anslagsberäkningen för år 1999 för Social-

styrelsen utgår vidare från att regeringen föreslår

en besparing om 4 miljoner kronor. Dessa medel

föreslås överföras till anslaget A 9 Smitt-

skyddsinstitutet.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. En korrigering har gjorts

av den justering som genomfördes av anslaget

för år 1998 med anledning av att sättet att finan-

siera avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4).

Beräkning av anslaget för år 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

369 636

Pris- och löneomräkning

12 128

Justering av premier

65

Bottenbudgetering lokalkostnader

 272

Förstärkt tillsyn inom äldrevården

5 800

Omfördelning inom Uo9

20 000

Förslag 1999

407 357

Regeringen föreslår att 407 357 000 kronor anvi-

sas under anslaget C1 Socialstyrelsen för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

414 438 000 kronor respektive 421 432 000

kronor. Skillnaderna i anslagsnivåer mellan år

1999 och år 2000 består dels av en minskning av

anslaget år 2000 beroende på en tidigare beslutad

teknisk justering om 527 000 kronor med an-

ledning av ändrad bottenbudgetering av lokaler,

dels av beräknad uppräkning av anslaget med

anledning av pris- och löneförändringar.

7 Forskning

Verksamhetsområdet omfattar väsentliga delar

av det forsknings- och utvecklingsarbete som ges

stöd eller genomförs inom Socialdepartementets

ansvarsområde.

Till verksamhetsområdet hör en myndighet;

Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR).

Forskning ges även stöd från eller genomförs vid

flera andra myndigheter som redovisas på annat

håll i utgiftsområde 9.

Kunskapsbehovet är stort och kontinuerligt

inom hela det socialvetenskapliga, socialpolitiska

och folkhälsopolitiska området och kan till stor

del endast tillgodoses genom satsning på forsk-

ning och utvecklingsarbete. Inom Socialdeparte-

mentets ansvarsområde har därvid SFR en

mycket viktig roll, såväl som finansiär gentemot

forskningsvärlden som idégivare, inspiratör och

samarbetspartner för övriga myndigheter under

Socialdepartementet.

Omkring hälften av de drygt ca 200 miljoner

kronor som inom Socialdepartementets område

årligen avsätts till forskning slussas genom SFR.

Andra myndigheter som ger stöd till eller utför

forsknings- och utvecklingsarbete inom ramen

för sina ramanslag är bl.a. Socialstyrelsen, Folk-

hälsoinstitutet (FHI), Statens institutions-

styrelse, Statens beredning för utvärdering av

medicinsk metodik, Statens institut för psyko-

social miljömedicin och Smittsskyddsinstitutet.

Socialstyrelsens databas utgör en viktig grund för

delar av forskningen inom bl.a. folkhälsoom-

rådet. Från och med 1999 ges Riksförsäkrings-

verket möjlighet att stödja forskning inom so-

cialförsäkringsområdet. Riksförsäkringsverkets

databaser kommer i takt med att de

moderniseras att bli en allt viktigare grund för

stora delar av socialförsäkringsforskningen.

De planerade insatser och prioriteringar inom

Socialdepartementets verksamhetsområde, som

redovisades i regeringens proposition Forskning

och samhälle (prop. 1996/97:5), har i huvudsak

fullföljts.

Flera myndigheter har bidragit till forskning

kring folkhälsa, som resursmässigt är det största

forskningsområdet. SFR har i samarbete med

andra myndigheter och intressenter utarbetat ett

nationellt forskningsprogram om ojämlikhet i

hälsa. Utifrån konstaterandet att det föreligger

stora, men otillräckligt kända, skillnader i hälsa

mellan olika grupper i samhället föreslås ökade

satsningar inom området. Flera universitet och

högskolor inrättar nu forskningstjänster inom

området och kommer att medverka till att

genomföra programmet. Även resultat från

andra myndigheter, bl.a. Statens institut för

psykosocial miljömedicin, har inneburit

väsentligt ökade kunskaper på området. Även

inom EU med flera länder har folkhälsofrågor

hög prioritet.

Den kraftsamling som eftersträvats inom

alkoholforskningsområdet har genom insatser

från SFR och FHI lett till att Centrum för alko-

hol- och drogforskning inrättats vid Stockholms

universitet och en professur inom området har

utlysts och är under tillsättning och ytterligare en

professur kommer att inrättas. En utvärdering

har skett av arbetsplatsanknutet alkohol- och

drogförebyggande arbete och redovisats i en

rapport från FHI. En samrådsgrupp som leds av

SFR arbetar vidare för att ytterligare förstärka

forskningen inom området.

SFR och RFV har analyserat behovet av

forskning rörande de sociala trygghetssystemen

och i rapporten Forskning och forskningsbehov

inom socialförsäkringsområdet konstaterat att

det finns ett betydande behov av förstärkning av

forskningssatsningarna t.ex rörande förvalt-

ningen av socialförsäkringssystemen, incitament

och beteendeförändringar, allmänhetens inställ-

ning, etc. Regeringen föreslår mot bakgrund av

denna utredning att RFV (se RFV under utgifts-

område 10) skall ges möjlighet att inom sin an-

slagsram göra vissa satsningar på forskning som

komplement till det forskningsstöd som utges av

SFR.

Bland andra Socialstyrelsen har gjort insatser

för att bidra till utveckling av arbetsmetodiken

inom socialtjänstområdet.

Äldreforskningen var redan tidigare priorite-

rad. Genom riksdagens beslut om det nationella

handlingsprogrammet om äldrepolitiken tillförs

nu forskningsområdet totalt 60 miljoner kronor

under åren 1999 2001 genom en successiv höj-

ning av SFR:s anslagsnivå.

Forskningsområdet barn och familj har vuxit

kraftigt de senaste åren medan stöd till handi-

kappområdet varit av stabil omfattning. Dessa

områden måste dock även fortsättningsvis ha

hög prioritet.

Sammanfattningsvis konstaterar regeringen att

de insatser som genomförts redan har lett till

ökad kunskap eller är nödvändiga led i arbetet

med att säkra kunskapstillväxten på sikt. Rege-

ringen bedömer därför att målet, att öka kunska-

pen om tillstånd, processer och effekter rörande

hälsa och social välfärd, nåtts.

Socialvetenskapliga forskningsrådet

SFR ska främja och stödja betydelsefull grund-

forskning och tillämpad forskning inom social-

vetenskap, socialpolitik och folkhälsopolitik samt

sprida information om kunskapsläget och aktuell

forskning. Genom sin verksamhet ska SFR bidra

till målet att öka kunskapen om tillstånd,

processer och effekter rörande hälsa och social

välfärd.

SFR har ett väl utvecklat samarbete med

forskningsråd under Utbildningsdepartementet,

vissa andra forskningsfinansiärer och med myn-

digheter under Socialdepartementet.

7.1 Omfattning

SFR disponerar två ramanslag, ett för forskning

respektive ett för administration. Totalt uppgår

anslagen 1998 till 102 miljoner kronor.

7.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

98

102

99

115

127

139

Höjningen av nivån 1999 2001 avser en succes-

siv utökning av äldreforskningen till en nivåhöj-

ning med 30 miljoner kronor jämfört med 1998

utifrån vad regeringen aviserade i propositionen

Nationell handlingsplan för äldrepolitiken (prop

1997/98:113). Detta inkluderar en höjning av

ramanslaget för förvaltning med 1 miljon kronor

jämfört med 1998.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Verksamheten har bedrivits med tillfredsställan-

de måluppfyllelse. Verksamhetens inriktning är

långsiktig och omprövas främst i samband med

forskningspropositionerna då även SFR:s roll i

hela det svenska forskningssystemet skärskådas.

Administrationsanslaget har utnyttjats fullt ut,

kredit har tagits i anspråk och utrymme saknas i

princip för utökade åtaganden. På forsknings-

anslaget finns ett anslagssparande som dock skall

ses mot bakgrund av verksamhetens långsiktiga

karaktär och framåtsyftande planering. Förse-

ningar uppstår ibland i samband med tjänstetill-

sättningar, start av nya program etc.

Förändringar

Några större förändringar har inte skett i rådets

verksamhet. Under 1998 har rådet bl.a. utrett

och lämnat förslag rörande satsningar på forsk

ning kring det högt prioriterade området ojäm-

likhet i hälsa. Man har även i enlighet med inten-

tionerna i Nationell handlingsplan för äldre-

politiken börjat förbereda hur regeringens ökade

satsning på äldreforskning i den del SFR är be-

rört ska kunna genomföras med början under

1999.

Prioriteringar

Den fortsatta prioriteringen inom SFR:s an-

svarsområde kommer att påverkas av nästa

forskningsproposition. Behovet av kunskap

genom forskning kommer dock även fortsätt-

ningsvis att vara mycket stort och några drastiska

omkastningar av den långsiktiga inriktningen är

sannolikt inte att vänta. Några viktiga frågor

under 1999 kommer att vara:

- ojämlikhet i hälsa. Mot bakgrund av det för-

slag till forskningsprogram som SFR presen-

terade våren 1998 anser regeringen att SFR

bör eftersträva att inom sin ram förstärka sin

satsning på området som komplement till

övriga berörda och i programarbetet involve-

rade aktörers insatser.

- den ökade satsningen på äldreforskning vil-

ken även förutsätter att SFR svarar för en

kanslifunktion för ett samverkansorgan mel-

lan inblandade aktörer

- ytterligare insatser för att skapa fler möten

mellan forskare, praktiker och myndigheter

för information och diskussion kring forsk-

ningsresultat och forskningsbehov.

- fortsatta insatser för att forskningen inom

området skall ge ökad kunskap om både mäns

och kvinnors behov och förutsättningar.

7.3 Resultatbedömning

SFR:s verksamhet har i stort sett bedrivits i en-

lighet med målen. SFR:s organisation och verk-

samhet har en sådan utformning att rådets nu-

varande inriktning, arbetssätt och prestationer

kan förväntas innebära att de generella målen för

forskning uppnås även framdeles. Regeringen

överväger att komplettera de generella forsk-

ningsmålen som hittills gällt för SFR med mål

som är tydligare anpassade såväl efter ambitioner

och behov inom Socialdepartementets område,

som efter SFR:s verksamhet och resultat. Det är

bland annat viktigt att SFR genomför ytterligare

insatser för att genderperspektivet ska betonas

bättre i forskningen och för att mötesplatser

skapas där forskare och praktiker kan diskutera

forskningsresultat och forskningsbehov.

Regeringen instämmer i SFR:s bedömning att

fluktuationerna på anslaget måste ses i ljuset av

verksamhetens planering av resursanvändningen

som sträcker sig minst 3-6 år framåt och be-

dömer därför att det prognoserade anslags-

sparandet kommer att behövas för planerade

satsningar.

Fler ansökningar har kommit in till rådet de

senaste åren och fler har beviljats stöd. Projekt-

stödets andel av ramanslaget för forskning har

dock minskat, medan finansieringen av tjänster

ökat. Detta speglar rådets satsning på yngre

forskare, vilket svarar mot målen för verksam-

heten.

Insatser har gjorts för att genderperspektivet

bättre ska betonas i den socialvetenskapliga

forskningen. I förhållande till hur många ansök-

ningar som män respektive kvinnor lämnar in, så

beviljar SFR män och kvinnor stöd i lika ut-

sträckning. Gendermålet bedöms därför upp-

fyllt.

I enlighet med målen har SFR:s informa-

tionsverksamhet och kontakterna med övriga

myndigheter under Socialdepartementet utökats.

Vidare har rådet förberett hur en ökad sats-

ning på äldreforskning ska kunna genomföras

med början 1999. Rådet har också bidragit till att

Centrum för alkohol- och drogforskning in-

rättats.

7.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att årsredo-

visningen i allt väsentligt är rättvisande.

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tabell 7.1 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1997

utfall

1998

beräknat

1999

prognos

2000

prognos

2001

prognos

Utestående förpliktelser vid årets början

148 100

182 200

150 000

267 300

277 300

Nya förpliktelser

118 000

90 000

190 000

120 000

110 000

Infriade förpliktelser*

83 900

122 200

72 700

110 000

100 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

182 200

150 000

267 300

277 300

287 300

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

220 000

230 000

330 000

340 000

350 000

7.5 Anslag

D1 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Forskning

Tabell 7.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

89 798

Anslags-

sparande

3 030

1998

Anslag

94 610

Utgifts-

prognos

92 000

1999

Förslag

105 580

2000

Beräknat

117 656

1

2001

Beräknat

129 962

2

1 Motsvarar 115 580 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 125 580 tkr i 1999 års prisnivå

Anslagssparandet på 3 miljoner kronor från 1997

uppstod på grund av förseningar i start av vissa

projekt m.m.

Utgiftsprognosen för 1998 pekar på att an-

slagssparandet kommer att uppgå till cirka

5 miljoner kronor vilket beror på flera sam-

verkande faktorer. Bland annat har starten av det

nyinrättade Centrum för alkohol- och drog-

forskning blivit försenad genom att professuren

ännu inte är tillsatt. Vidare har under året ett an-

tal större programstöd upphört och inte fullt ut

hunnit ersättas av nya satsningar. SFR har för

övrigt utvärderat programstöden och funnit att

de varit en väl fungerande stödform för sats-

ningar inom nya eller underförsörjda forsk-

ningsområden.

Regeringens överväganden

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

med anledning av att en korrigering har gjorts av

den justering som genomfördes av anslagen för

år 1998 med anledning av att sättet att finansiera

avtalsförsäkringar på det statliga området föränd-

rades (se volym 1, bilaga 1, avsnitt 4)

I enlighet med den nationella handlingsplanen

för äldrepolitiken (prop. 1997/98:113) bör

Socialvetenskapliga forskningsrådets ramanslag

förstärkas med 10 000 000 kronor 1999,

20 000 000 kronor år 2000 och 30 000 000

kronor år 2001. Av dessa medel bör förvaltnings-

anslaget tillföras 1 000 000 kronor och resterande

medel tillföras forskningsmedlen.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

94 610

Pris- och löneomräkning

2 006

Justering av premier

 36

Förstärkning äldreforskning

9 000

Förslag 1999

105 580

Regeringen föreslår att 105 580 000 kronor an-

visas under anslaget D1 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Forskning. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till 117 656 000 kronor

respektive 129 962 000 kronor.

D2 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Förvaltning

Tabell 7.3 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

7 861

Anslags-

sparande

 97

1998

Anslag

7 569

Utgifts-

prognos

7 300

1999

Förslag

8 968

2000

Beräknat

9 129

1

2001

Beräknat

9 272

2

1,2 Motsvarar 8 968 tkr i 1999 års prisnivå

Anslaget överskreds med 211 000 kronor under

1997, varav 114 000 kronor finansierades av an-

slagssparandet från 1996 och resten med anslags-

krediten. Överskridandet berodde framför allt på

tillfälligt ökade lönekostnader i samband med

personbyte på en av tjänsterna. Därtill har lokal-

kostnaderna ökat och rådet har också fått ökade

kostnader till följd av prisökningar på resor och

porto. Prognosen för 1998 pekar dock på att

SFR kommer att klara administrationen med an-

slagna medel.

Regeringens överväganden

Utökningen av äldreforskningen och olika typer

av informativa satsningar kräver ökade admini-

strativa insatser av SFR. Regeringen bedömer att

detta inte ryms inom rådets nuvarande ramanslag

för förvaltning och bedömer att anslaget bör

höjas med 1 000 000 kronor fr.o.m. 1999 vilket

ryms inom ramen för tillskottet för äldreforsk-

ning.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

7 569

Pris- och löneomräkning

399

Förstärkning m.a.a äldreforskning

1 000

Förslag 1999

8 968

Regeringen föreslår att 8 968 000 kronor anvisas

under anslaget Socialvetenskapliga forsknings-

rådet: Förvaltning. För åren 2000 och 2001 be-

räknas anslaget till 9 129 000 kronor respektive

9 272 000 kronor.

8 Övrig statlig verksamhet

8.1 Allmänna arvsfonden

Allmänna arvsfonden har till ändamål att främja

verksamhet av ideell karaktär till förmån för

barn, ungdomar och personer med funktions-

hinder. Stöd ur fonden skall i första hand lämnas

för förnyelse- och utvecklingsverksamhet till or-

ganisationer som bedriver ideell verksamhet.

Stöd får inte lämnas till enskild person. Närmare

bestämmelser om fonden finns i lagen

(1994:243) om Allmänna arvsfonden.

Fonden förvaltas av Kammarkollegiet som en

särskild fond.

Den övergripande beslutanderätten i ärenden

som rör Allmänna arvsfonden ligger hos rege-

ringen. Den 1 juli 1994 inrättades Arvsfonds-

delegationen som organisatoriskt sorterar under

Socialdepartementet. Arvsfondsdelegationen

fördelar stöd ur fonden, följer upp projekt som

beviljats stöd och informerar allmänheten om

fondens ändamål och medlens användningsom-

råde. Om stödet bedöms överstiga 300 000

kronor eller om ärendet är av principiell be-

tydelse eller annars av större vikt, överlämnas

ärendet till regeringen för beslut.

Socialdepartementet ansvarar för handlägg-

ningen av arvsfondsärenden som rör barn under

12 år och för ärenden som rör personer med

funktionshinder. Inrikesdepartementet ansvarar

för handläggningen av ärenden som rör ung-

domar i åldrarna 12 25 år.

Regeringen har i skrivelse Redovisning för

fördelningen av medel från Allmänna arvsfonden

under budgetåret 1997 (1997/98:125) lämnat en

fyllig redovisning av de medel som fördelats

under berört budgetår och också lämnat förslag

till kommande inriktning av stödet.

För budgetåret 1998 är det sammanlagda ut-

delningsbara beloppet ca 250 miljoner kronor

Ekonomisk trygghet

vid sjukdom och

handikapp

10

Förslag till statsbudget för 1999

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagförslag 7

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön 7

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:566) om lokal

försöksverksamhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst 9

2.3 Förslag till lag om särskilda insatser för personer med tre fjärdedels

förtidspension eller sjukbidrag 10

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

11

2.5 Förslag till lag om förvaltning av vissa fonder inom

socialförsäkringsområdet 12

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring 14

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän 15

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension 16

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:675) om införande av lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension 17

Rättsdatablad 18

3 Inledning 19

3.1 Omfattning 19

3.1.1 Förändringar inom utgiftsområdet med anledning av

ålderspensionsreformen 19

3.2 Utgiftsutveckling 20

3.3 Resultatbedömning 21

3.3.1 Tillstånd och utveckling 21

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna 24

3.3.3 Effekter av de statliga insatserna 25

3.3.4 Regeringens slutsatser 27

3.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet 27

4 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp 29

4.1 Omfattning 29

4.2 Utgiftsutveckling 29

4.3 Resultatbedömning 30

4.4 Förslag till regeländringar 30

4.5 Anslag 34

A1 Sjukpenning och rehabilitering, m.m. 34

A2 Förtidspensioner 36

A3 Förtidspensioner: statlig ålderspensionsavgift 38

A4 Handikappersättningar 39

A5 Arbetsskadeersättningar 40

A6 Arbetsskadeersättningar m.m.: statlig ålderspensionsavgift 42

A7 Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspensionärer 43

A8 Ersättning för kroppsskador 44

5 Socialförsäkringens administration 45

5.1 Omfattning 45

5.2 Utgiftsutveckling 45

5.3 Resultatbedömning och slutsatser 46

5.4 Förslag till regeländringar 48

5.5 Regeringens bedömning avseende revisorernas iakttagelser 51

5.6 Anslag 52

B1 Riksförsäkringsverket 52

B2 Allmänna försäkringskassor 52

9 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner målen inom utgiftsområdet i

enlighet med vad regeringen förordar under

avsnitt 3.2,

2. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1991:1047) om sjuklön,

3. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:566) om lokal försöksverk-

samhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och

socialtjänst,

4. antar regeringens förslag till lag om sär-

skilda insatser för personer med tre fjärde-

dels förtidspension eller sjukbidrag,

5. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

6. antar regeringens förslag till lag om förvalt-

ning av vissa fonder inom socialförsäk-

ringsområdet,

7. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäk-

ring,

8. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1977:267) om krigsskadeersättning

till sjömän,

9. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension,

10. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:675) om införande av lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspen-

sion,

11. bemyndigar regeringen att under år 1999, i

fråga om ramanslaget B1 Riksförsäkrings-

verket, åta sig ekonomiska förpliktelser som

innebär utgifter på högst 9 000 000 kronor

under åren 2000 2002,

12. för budgetåret 1999 anvisar anslagen under

utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp enligt redovisning

nedan.

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

Anslagsbelopp

A1

Sjukpenning, rehabilitering, m.m.

ramanslag

20 035 000

A2

Förtidspensioner

ramanslag

37 896 000

A3

Förtidspension: statlig ålderspensionsavgift

ramanslag

8 864 830

A4

Handikappersättningar

ramanslag

1 013 000

A5

Arbetsskadeersättningar

ramanslag

5 958 900

A6

Arbetsskadeersättningar m.m.: statlig ålderspensionsavgift

ramanslag

1 181 300

Anslag

Anslagstyp

Anslagsbelopp

A7

Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspensionärer

ramanslag

55 000

A8

Ersättning för kroppsskador

ramanslag

62 600

B1

Riksförsäkringsverket

ramanslag

710 181

B2

Allmänna försäkringskassor

ramanslag

4 726 394

Summa

80 503 205

10 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

10.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om

sjuklön

Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (1991:1047) om sjuklön skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 §

Arbetsgivaren skall till den allmänna försäkringskassan anmäla sjukdomsfall

som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön, om sjukperioden och

anställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång. Anmälan skall göras

inom sju kalenderdagar från denna tidpunkt.

Arbetsgivaren skall vidare lämna

uppgift om sjukdomsfall som har

gett arbetstagare hos honom rätt till

sjuklön. En sådan uppgift skall läm-

nas skriftligen till riksförsäkrings-

verket. Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, riksförsäk-

ringsverket får föreskriva att upp-

gifter i stället skall lämnas till för-

säkringskassan samt att uppgifterna

får lämnas med hjälp av automatisk

databehandling. Uppgift som avses i

detta stycke skall lämnas senast vid

utgången av den kalendermånad som

följer efter den under vilken sjuk-

löneperioden löpte ut.

Arbetsgivare med minst femtio an-

ställda skall vidare lämna uppgift om

sjukdomsfall som har gett arbets-

tagare hos honom rätt till sjuklön.

En sådan uppgift skall lämnas skrift-

ligen till Riksförsäkringsverket. Re-

geringen eller, efter regeringens be-

myndigande, Riksförsäkringsverket

får föreskriva att uppgifter i stället

skall lämnas till försäkringskassan

samt att uppgifterna får lämnas med

hjälp av automatisk databehandling.

Uppgift som avses i detta stycke

skall lämnas senast vid utgången av

den kalendermånad som följer efter

den under vilken sjuklöneperioden

löpte ut.

Om anmälningsskyldighet vid inträffad arbetsskada finns föreskrifter i

lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

10.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:566) om lokal

försöksverksamhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst

Härigenom föreskrivs att 24 § lagen (1994:566) om lokal försöksverksam-

het med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård

och socialtjänst skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

24 §

Förbundets räkenskaper och års-

redovisning samt styrelsens förvalt-

ning skall granskas av en revisor för

varje medlem i förbundet. För re-

visorerna skall finnas personliga er-

sättare. Valet skall förrättas av med-

lemmarnas fullmäktige och i fråga om

den allmänna försäkringskassan utses

av Riksrevisionsverket. För val som

förrättas av kommun- och lands-

tingsfullmäktige skall därvid 11 §

första stycket, 12 och 13 §§ denna lag

samt 4 kap. 5 och 6 §§ kommunal-

lagen (1991:900) gälla i tillämpliga

delar.

Förbundets räkenskaper och års-

redovisning samt styrelsens förvalt-

ning skall granskas av en revisor för

varje medlem i förbundet. För re-

visorerna skall finnas personliga er-

sättare. Valet skall förrättas av med-

lemmarnas fullmäktige. För val som

förrättas av kommun- och lands-

tingsfullmäktige skall därvid 11 §

första stycket, 12 och 13 §§ denna lag

samt 4 kap. 5 och 6 §§ kommunal-

lagen (1991:900) gälla i tillämpliga

delar. Revisorn för den allmänna för-

säkringskassan skall utses av Riksrevi-

sionsverket och har rätt att av försäk-

ringskassan få skäligt arvode för sitt

uppdrag.

För granskning av ett nybildat förbund skall revisor och revisorsersättare

väljas respektive utses senast när förbundet bildas och avse tiden från valets

förrättande eller tidpunkten för utseendet till dess nästa tjänstgöringstid för

revisorer och revisorsersättare börjar.

Bestämmelserna om revision i 9 kap. 4 18 §§ kommunallagen gäller i övrigt

i tillämpliga delar. I fråga om justering av protokoll skall dock i stället 2

kap.

13 § kommunalförbundslagen (1985:894) tillämpas. Revisionsberättelse skall

lämnas till förbundsstyrelsen, till medlemmarnas fullmäktige respektive sty-

relse och till Riksförsäkringsverket. Förbundsmedlemmarna skall var för sig

pröva frågan om ansvarsfrihet för förbundsstyrelsen och om skadeståndstalan

skall väckas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

10.3 Förslag till lag om särskilda insatser för personer med tre

fjärdedels förtidspension eller sjukbidrag

Härigenom föreskrivs följande.

1 § För den som får tre fjärdedels förtidspension eller sjukbidrag enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring skall särskilda insatser göras för att han eller

hon skall kunna få en anställning motsvarande den återstående arbets-

förmågan.

2 § Den allmänna försäkringskassan ansvarar för att särskilda insatser kommer

till stånd för att bereda försäkrade med tre fjärdedels förtidspension eller

sjukbidrag en anställning motsvarande den återstående arbetsförmågan.

3 § För den som får tre fjärdedels förtidspension eller sjukbidrag och som be-

reds en anställning med lönebidrag eller hos Samhall Aktiebolag motsvarande

den återstående arbetsförmågan, betalas ersättning för kostnaderna för

anställningen från den allmänna försäkringen enligt grunder som regeringen

bestämmer.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999

10.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäkring att

18 kap. 23 § och punkt 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1998:87) om

ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 kap.

23 §

Regeringen eller den myndighet

regeringen bestämmer får utfärda

närmare föreskrifter om den all-

männa försäkringskassans redovis-

ning.

Regeringen eller den myndighet

regeringen bestämmer får utfärda

närmare föreskrifter om den all-

männa försäkringskassans redovis-

ning samt föreskrifter om ekonomi-

administrationen vid den allmänna

försäkringskassan.

3. Bestämmelserna i 18 kap. 16, 18,

33 och 34 §§ om socialförsäkrings-

nämnderna tillämpas första gången

på de nämnder som utses för tid

fr.o.m. den 1 april 1999. I fråga om

ärenden som enligt äldre bestämmel-

ser skall avgöras av socialförsäk-

ringsnämnden beslutar den allmänna

försäkringskassas styrelse fr.o.m. den

1 april 1999 om fördelningen av

ärendena bland de socialförsäkrings-

nämnder som då finns inom försäk-

ringskassans verksamhetsområde.

3. Bestämmelserna i 18 kap. 16, 18,

33 och 34 §§ om socialförsäkrings-

nämnderna tillämpas första gången

på de nämnder som utses för tid

fr.o.m. den 1 april 1999. Styrelsen i en

allmän försäkringskassa får dock utse

ledamöter i en socialförsäkringsnämnd

för perioden den 1 januari 1999 till

och med den 31 mars 1999. I fråga om

ärenden som enligt äldre bestäm-

melser skall avgöras av socialförsäk-

ringsnämnden beslutar den allmänna

försäkringskassans styrelse fr.o.m.

den 1 april 1999 om fördelningen av

ärendena bland de socialförsäkrings-

nämnder som då finns inom

försäkringskassans verksamhetsom-

råde.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

10.5 Förslag till lag om förvaltning av vissa fonder inom

socialförsäkringsområdet

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Denna lag skall tillämpas på följande fonder

 Folkpensioneringsfonden

 Den frivilliga pensionsförsäkringens fonder

 Sjömanspensioneringsfonden

 Stiftelsen Nils Jönssons donationsfond

 Fonden för frivillig yrkesskadeförsäkring

 Fiskarförsäkringsfonden

 Affärsverksfonden

 Trafiklivräntefonden

 Theofil Anderssons 50-årsfond

2 § Fonderna skall förvaltas av Kammarkollegiet enligt de föreskrifter som

regeringen utfärdar om inte annat följer av denna lag.

Om det för någon fond finns särskilda föreskrifter som avviker från vad

som anges i denna lag eller vad som av regeringen föreskrivits om Kammar-

kollegiets fondförvaltning gäller dock dessa föreskrifter.

Kammarkollegiets förvaltning skall i övrigt ske på det sätt och i de former

som Kammarkollegiet och Riksförsäkringsverket kommer överens om.

3 § Fondernas medel skall förvaltas på sådant sätt att medlen blir till största

möjliga nytta för de försäkringar eller de ändamål för vilka fonderna har

tillkommit. Fondmedlen skall placeras så att kraven på långsiktigt hög avkast-

ning, tillfredsställande betalningsberedskap och riskspridning samt betryggan-

de säkerhet tillgodoses.

4 § Kammarkollegiet får placera fondmedlen

1. i skuldförbindelser med låg kreditrisk, och

2. i andra skuldförbindelser utfärdade av svenska aktiebolag eller ekono-

miska föreningar, till belopp som för varje fond motsvarar högst fem procent

av det totala marknadsvärdet av fondens tillgångar.

Fondmedlen får inte placeras i skuldförbindelser utställda i utländsk valuta,

i konvertibla skuldebrev eller i skuldebrev förenade med optionsrätt till ny-

teckning.

Kammarkollegiet får handla med optioner och terminer eller andra likartade

finansiella instrument för att effektivisera förvaltningen av fondernas till-

gångar eller för att skydda fondernas tillgångar mot kursförluster eller andra

risker.

Om det behövs för en tillfredsställande betalningsberedskap får fondmed-

len placeras hos Riksbanken eller annan bank.

5 § Om det är uppenbart att en fond annars skulle lida en avsevärd förlust får

Kammarkollegiet skydda en fordran genom att på offentlig auktion eller på en

börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad köpa

in egendom som är utmätt eller pantsatt för fordringen eller överta egendom

som betalning för fordringen. Egendom som förvärvats på detta sätt skall av-

yttras så snart det är lämpligt och senast då det kan ske utan förlust.

Kammarkollegiet får anta ackord vid betalningsinställelse eller konkurs.

6 § Riksförsäkringsverket skall svara för att fondernas medel och dessas av-

kastning används i enlighet med de ändamål som fonderna är avsedda för och

även svara för utbetalning av medel ur fonderna.

7 § Regeringen kan bestämma att kostnaderna för förvaltningen av viss i 1 §

uppräknad fond skall ersättas av allmänna medel samt därvid fastställa de

grunder, enligt vilka ersättningen skall utgå.

8 § För varje räkenskapsår skall Kammarkollegiet i samråd med Riksförsäk-

ringsverket upprätta en årsredovisning över kapitalförvaltningen för de fonder

som omfattas av denna lag. Den skall innefatta förvaltningsberättelse, resul-

taträkning och balansräkning. Riksrevisionsverket skall granska årsredovis-

ningen för förvaltningen av de fonder som omfattas av denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999 då reglementet (1961:265) angå-

ende förvaltningen av Riksförsäkringsverkets fonder upphör att gälla.

10.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 2 § lagen om arbetsskadeförsäkring skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

2 §

Anmälan enligt 1 § andra stycket

skall göras till den allmänna försäk-

ringskassa hos vilken den försäkrade

är inskriven eller skulle ha varit in-

skriven, om han hade uppfyllt ålders-

villkoret i 1 kap. 4 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring. Är den skada-

de icke och skulle han ej heller under

nämnda förutsättning ha varit inskri-

ven hos allmän försäkringskassa,

skall anmälan göras till försäkrings-

kassa i den ort där skadan har in-

träffat eller visat sig. Kan ej med stöd

av vad här sagts avgöras till vilken

försäkringskassa ärendet hör, skall

anmälan göras till Stockholms läns

eller, när det gäller sjöman, till

Göteborgs allmänna försäkringskassa.

Även om det inte följer av första

stycket får anmälan, när det gäller

sjöman, alltid göras till Göteborgs

allmänna försäkringskassa.

Anmälan enligt 1 § andra stycket

skall göras till den allmänna försäk-

ringskassa hos vilken den försäkrade

är inskriven eller skulle ha varit in-

skriven, om han hade uppfyllt ålders-

villkoret i 1 kap. 4 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring. Är den skada-

de icke och skulle han ej heller under

nämnda förutsättning ha varit inskri-

ven hos allmän försäkringskassa,

skall anmälan göras till försäkrings-

kassa i den ort där skadan har in-

träffat eller visat sig. Kan ej med stöd

av vad här sagts avgöras till vilken

försäkringskassa ärendet hör, skall

anmälan göras till Stockholms läns

eller, när det gäller sjöman, till Västra

Götalands läns allmänna försäkrings-

kassa.

Även om det inte följer av första

stycket får anmälan, när det gäller

sjöman, alltid göras till Västra

Götalands läns allmänna försäkrings-

kassa.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

10.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till

sjömän skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Göteborgs allmänna försäkrings-

kassa beslutar om ersättning enligt

denna lag.

Västra Götalands läns allmänna

försäkringskassa beslutar om ersätt-

ning enligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

10.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 och 8 §§ lagen (1998:674) om inkomst-

grundad ålderspension skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap

7 §

Pensionsbehållningen skall minskas

med hänsyn till kostnaderna för för-

valtningen av försäkringen för in-

komstpension och tilläggspension.

Pensionsbehållningen skall minskas

med hänsyn till kostnaderna för för-

valtningen av försäkringen för in-

komstpension och tilläggspension

enligt denna lag.

Avdrag från pensionsbehållningen skall därvid göras genom att denna, se-

dan pensionsrätt för närmast föregående år har fastställts och sedan omräk-

ning har gjorts enligt 4 och 6 §§, multipliceras med den förvaltningskostnads-

faktor som bestämts för det år omräkningen enligt 4 § avser.

8 §

Den förvaltningskostnadsfaktor som avses i 7 § skall årligen fastställas av

regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Den skall

grundas på förhållandet mellan kostnaderna för förvaltningen av försäkringen

för inkomstpension och tilläggspension det år faktorn avser och summan av

alla pensionsbehållningar. Hänsyn skall också tas till skillnaden mellan det be-

lopp varmed pensionsbehållningarna minskats genom föregående års omräk-

ning enligt 7 § och de faktiska kostnaderna för förvaltningen av försäkringen

för inkomstpension och tilläggspension för det året.

När förvaltningskostnadsfaktorn

för år 2001 bestäms skall vad som

föreskrivs i första stycket avse 60

procent av kostnaderna för förvalt-

ningen av försäkringen för inkomst-

pension och tilläggspension. För tid

därefter till och med år 2021 skall

denna andel öka med två procenten-

heter per år.

När förvaltningskostnadsfaktorn

för åren 1999 2001 bestäms skall vad

som föreskrivs i första stycket avse

60 procent av kostnaderna för för-

valtningen av försäkringen för in-

komstpension och tilläggspension.

För tid därefter till och med år 2021

skall denna andel öka med två pro-

centenheter per år.

10.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:675) om

införande av lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1998:675) om införande av lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Detsamma gäller bestämmel-

serna i 1 4 kap., 5 kap. 2 och 4 10 §§, 7 och 8 kap., 10 kap. 1 6, 11 och 12 §§,

11 kap., 12 kap. 4 8 §§ såvitt angår premiepension till efterlevande enligt 10

kap. 1 §, 13 kap., 14 kap. 2 6 §§ och 15 kap. lagen (1998:674) om inkomst-

grundad ålderspension. Övriga bestämmelser i lagen om inkomstgrundad

ålderspension träder i kraft den 1 januari 2001.

Bestämmelserna i lagen om inkomstgrundad ålderspension om fastställande

av pensionsgrundande inkomst, andra pensionsgrundande belopp, pensions-

rätt och pensionspoäng samt tillgodoräknande av vårdår skall tillämpas första

gången för år 1999.

Bestämmelserna i lagen om inkomstgrundad ålderspension om fastställande

av

1. inkomstbasbelopp skall till-

lämpas första gången för år 2002,

2. arvsvinstfaktorer för fördelning

av arvsvinster enligt 5 kap. 5 § första

stycket nämnda lag skall tillämpas

första gången för år 2000, och

3. förvaltningskostnadsfaktorer skall

tillämpas första gången för år 2001.

1. inkomstbasbelopp skall till-

lämpas första gången för år 2002, och

2. arvsvinstfaktorer för fördelning

av arvsvinster enligt 5 kap. 5 § första

stycket nämnda lag skall tillämpas

första gången för år 2000.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som inför, änd-

rar, upphäver eller upprepar

ett normgivningsbemyndigan-

de

Celexnummer för bakom

liggande EG-regler

Lag om förvaltning av vissa fon-

der inom socialförsäkringsom-

rådet

2,7 §§

11 Inledning

Välfärdspolitiken skall leda till att utjämna skill-

nader mellan olika samhällsgrupper. Detta upp-

nås bl.a. genom en solidariskt finansierad välfärd

med generella system. Genom att öka den eko-

nomiska tryggheten för alla minskar de ekono-

miska följderna av t.ex. sjukdom, funktions-

hinder, arbetsskada och föräldraledighet.

Socialförsäkringarna skall vara trygga, rättvisa

och effektiva. Dessa mål uppnås genom en gene-

rell offentlig försäkring som ger standardtrygg-

het genom att ersätta inkomstbortfall. Brett för-

ankrade system som är statsfinansiellt hållbara,

dvs. där sambanden mellan avgift och förmåner

är tydligt, skapar tilltro till försäkringarna.

Systemen skall stimulera arbete, utbildning

och rehabilitering. Det förutsätter att sjuka,

funktionshindrade och arbetsskadade möts av

respekt och möjligheter. Samhället och arbets-

givarna har en skyldighet att tillhandahålla åtgär-

der som stärker den enskildes förutsättningar för

att kunna återvända till arbetsmarknaden.

Socialförsäkringarna skall så långt möjligt an-

passas till människors föränderliga livsvillkor.

För att detta skall vara möjligt krävs en administ-

ration som garanterar rättssäkerhet, kvalitet och

kostnadseffektivitet. Administrationen skall vara

tillgänglig och ge god service samt bygga på ett

brett förtroendemannainflytande.

11.1 Omfattning

Utgiftsområdet omfattar två verksamhetsom-

råden, ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp samt socialförsäkringens administra-

tion, dvs. Riksförsäkringsverket (RFV) och de

allmänna försäkringskassorna. De socialförsäk-

ringsförmåner som ingår är förmåner som utges i

form av dagersättningar såsom sjukpenning, re-

habiliteringspenning och närståendepenning.

Därutöver ingår vissa bidrag till rehabilitering,

yrkesskadeersättningar, handikappersättning samt

folkpension i form av förtidspension. Utgifter

för allmän tilläggspension (ATP) i form av

förtidspension, som t.o.m. budgetåret 1998

finansieras vid sidan av statsbudgeten, redovisas

fr.o.m. budgetåret 1999 under anslaget A2 För-

tidspensioner. Arbetsskadeförsäkringen som på

samma sätt finansieras vid sidan av statsbudgeten

skall fr.o.m. den 1 januari 1999 redovisas under

ett nytt anslag under utgiftsområde 10, A5 Ar-

betsskadeersättningar. Fr.o.m. år 1999 ingår

ytterligare två nya anslag i utgiftsområdet; A7

Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspen-

sionärer samt A8 Ersättning för kroppsskador.

11.1.1 Förändringar inom utgiftsområdet

med anledning av

ålderspensionsreformen

Som en del av beslutet om det reformerade

ålderspensionssystemet, har riksdagen beslutat

om vissa principer för ålderspensionssystemets

finansiering. Detta innebär att staten från och

med inkomståret 1999 skall betala avgifter till

ålderspensionssystemet för samtliga social- och

arbetslöshetsförsäkringsersättningar m.m. och

för de pensionsgrundande belopp som det tillgo-

doräknas pensionsrätt eller pensionspoäng för.

Avgiften benämns statlig ålderspensionsavgift.

Medel för detta föreslås föras över från AP-

fonden till statsbudgeten. Inom utgiftsområde 10

skall tilläggspension i form av förtidspension inte

längre belasta AP-fonden utan flyttas över till

statsbudgeten. Administrationskostnaden för

motsvarande förändring liksom för förändringar

avseende utgiftsområde 11 och 12, flyttas över

till statsbudgeten och försäkringskassornas

förvaltningsanslag.

För ytterligare information kring ålderspen-

sionsreformen och dess inverkan på statsbudge-

ten hänvisas till bilaga 3, volym 1.

Under utgiftsområdet berörs följande anslag

av ålderspensionsavgifter; A1 Sjukpenning och

rehabilitering, m.m., A3 Förtidspensioner: statlig

ålderspensionsavgift, A5 Arbetsskadeersätt-

ningar, A6 Arbetsskadeersättningar m.m.: statlig

ålderspensionsavgift, A8 Ersättning för

kroppsskador. Justeringen av tilläggspension i

form av förtidspension påverkar anslagen A2

Förtidspension, B1 Riksförsäkringsverket och

B2 Allmänna försäkringskassor.

Det föreslås i avsnitt 5.4 att löpande förvalt-

ningskostnader inom det reformerade systemet

redan för åren 1999 och 2000 till 60 procent skall

täckas genom en minskning av pensionsbehåll-

ningen.

För att rusta administrationen för att genom-

föra den beslutade reformen, tillförs RFV och

försäkringskassorna engångsvis medel från

främst AP-fonden motsvarande 283,9 miljoner

kronor sammanlagt för åren 1998 och 1999.

11.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

35 591

37 193

38 686

80 503

81 096

83 300

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna för flertalet förmåner inom utgifts-

området minskade under år 1997, främst beroen-

de på regelförändringar för de olika socialförsäk-

ringsförmånerna. Under år 1998 kommer

utgifterna däremot att öka, främst beroende på

höjda ersättningsnivåer, förkortad sjuklönepe-

riod och en ökning av sjukfallen som överstiger

trettio dagar.

Förändringar

Sedan den 1 januari 1997 gäller nya kriterier för

rätt till ersättning i form av sjukpenning och för-

tidspension. Utrymmet för att vid bedömning av

arbetsförmågans nedsättning beakta andra fakto-

rer än rent medicinska har minskats.

Sjuklöneperioden förlängdes fr.o.m. den

1 januari 1997 till 28 dagar, dvs. arbetsgivaren

gavs ett lagstadgat ansvar för ersättning till ar-

betstagare i form av sjuklön de första 28 dagarna

i ett sjukfall. Fr.o.m. den 1 april 1998 återgick

sjuklöneperioden till 14 dagar.

De särskilda reglerna inom förtidspensione-

ringen för försäkrade som är 60 år eller äldre av-

skaffades från och med den 1 januari 1997.

Sedan den 1 januari 1997 skall vid beräkning

av sjukpenninggrundande inkomst (SGI) inte

ingå andra skattepliktiga förmåner än ersättning i

pengar och inte heller skattepliktiga kostnadser-

sättningar. Vidare skall semesterlön och semes-

terersättningar beräknas till högst det belopp

som skulle utgjort ersättning för utfört arbete

under den tid semesterlönen kan anses motsvara.

Ersättningsnivåerna för bl.a. sjukpenning,

sjuklön, rehabiliteringspenning och närstående-

penning har höjts till 80 procent fr.o.m. den

1 januari 1998.

Fr.o.m. den 1 januari 1998 gäller nya riktlinjer

för samverkan inom rehabiliteringsområdet. Ar-

betsmarknadsstyrelsen, Arbetarskyddsstyrelsen,

Riksförsäkringsverket och Socialstyrelsen skall

ha som gemensamt mål att genom att främja

samverkan inom rehabiliteringsområdet uppnå

en effektivare användning av tillgängliga resurser

i syfte att underlätta för den enskilde att försörja

sig genom eget arbete.

Regeringen föreslog i proposition 1997/98:111

Reformerad förtidspension, m.m. principer för

ett nytt system för förtidspension och

sjukbidrag. Den närmare regleringen av systemet

är föremål för fortsatt beredning inom re-

geringskansliet sedan riksdagen i våras godkände

propositionen (bet. 1997/98:SfU11, rskr.

1997/98:237). Det reformerade systemet avses

träda i kraft den 1 januari 2001.

Regeringen överlämnade den 15 april i år till

riksdagen proposition om inkomstgrundad

ålderspension och proposition om garantipen-

sion. Propositionerna har godkänts av riksdagen

(prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13 och 14,

rskr. 1997/98:315 och 320, prop. 1997/98:152,

bet. 1997/98:SfU13, rskr. 1997/98:315).

Fr.o.m. den 1 juli 1998 har administrationen

inom socialförsäkringen reformerats. Rollerna

mellan RFV och de allmänna försäkringskassor-

na har tydliggjorts.

Det har bl.a. tydliggjorts vad en försäkrings-

kassa har ansvar för, vad kassans styrelse skall be-

sluta och vilka uppgifter direktören skall ha.

Riksförsäkringsverkets roll inom administratio-

nen är att utöva tillsyn över de allmänna försäk-

ringskassorna, vara ansvarig systemägare för de

gemensamma IT-systemen, utarbeta normer för

regeltillämpning samt svara för ekonomistyr-

ningen. Vidare har socialförsäkringsnämndernas

roll preciserats.

Mål för år 1999

Målen för utgiftsområdet är:

- att ge ekonomisk trygghet för sjuka och

funktionshindrade samt

- att socialförsäkringens administration skall

garantera effektivitet, rättssäkerhet och kom-

petens vid ärendehandläggning.

Prioriteringar

Ett detaljerat förslag till reformerat regelsystem

för förtidspensioner skall utarbetas med ikraft-

trädande den 1 januari 2001.

Mot bakgrund av att olika utredningar under

de senaste åren har konstaterat en bristfällig till-

lämpning av lagstiftningen inom rehabiliterings-

området, återkommer regeringen till riksdagen i

denna fråga.

Den särskilde utredare som sett över arbets-

skadeförsäkringen har i mars 1998 avgivit sitt

betänkande. Detta bereds för närvarande i

Socialdepartementet. Regeringen återkommer

senare till riksdagen i denna fråga.

Det nya pensionssystemet ger upphov till ett

ökat informationsbehov till allmänheten. Därför

förstärks socialförsäkringens administration, bl.a.

tillförs medel från AP-fonden för kompetensut-

veckling och informationsinsatser.

RFV:s tillsyn av de allmänna försäkrings-

kassorna skall förbättras.

Forskningen inom socialförsäkringens område

skall utvecklas.

De allmänna försäkringskassorna har mot

bakgrund av den ansträngda arbetssituationen,

genom omfördelning inom utgiftsområde 10,

förstärkts med sammanlagt 200 miljoner kronor

år 1998. För 1999 föreslås en motsvarande en-

gångsvis förstärkning med 225 miljoner kronor.

Denna förstärkning skall även komma RFV till

del.

11.3 Resultatbedömning

Mål för socialförsäkringsadministrationen år

1997 var att:

- administrera och verka för en allmän social-

försäkring som ger ekonomisk trygghet vid

sjukdom, handikapp, ålderdom och vård av

barn,

- verka för att förebygga och minska ohälsa

samt genom att offensivt arbeta med och

samordna rehabiliteringen, bidra till att ge

sjuka och funktionshindrade möjlighet att

åter kunna arbeta,

- säkerställa likformighet, kvalitet och kost-

nadseffektivitet i handläggningen av försäk-

rings- och bidragsärenden, samtidigt som

kravet på snabbhet i handläggningen och god

service tillgodoses.

11.3.1 Tillstånd och utveckling

Antalet korta sjukfall minskade kraftigt under år

1997 jämfört med år 1996. Antalet längre sjukfall

ökade emellertid under år 1997 jämfört med år

1996. Under hösten 1997 inträffade ett trend-

brott då antalet ärenden i de längre intervallen

började öka. Utfallet för perioden januari till juni

1998 indikerar att tendensen från hösten 1997

består; under första halvåret 1998 syns en ökning

av antalet sjukfall jämfört med motsvarande pe-

riod 1997. Ökningen är tydligast för ärenden av

längden 30-730 dagar. För sjukfall som varar

mellan 15-29 dagar syns också en mycket kraftig

ökning som till största del beror på den förkor-

tade sjuklöneperioden vilket dock togs hänsyn

till redan i budgetunderlaget för år 1999. För

kvinnor är ökningen av antalet sjukfall större än

för män i samtliga intervaller.

Tabell 3.1 Antal pågående sjukpenningärenden

Tusental

DAGAR

30 89

90 179

180 364

365 730

731

Totalt

Period

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

9212

18,3

23,0

13,7

18,1

15,5

17,0

16,8

18,6

13,2

17,4

89,6

107,6

9312

17,0

22,4

11,8

16,7

13,3

14,6

12, 0

13,8

8,7

11,1

74,0

91,4

9412

16,6

23,8

11,0

16,6

12,7

15,4

10,7

13,9

6,7

8,3

68,0

90,8

9512

11,6

16,7

9,6

14,7

10,6

13,6

10,4

14,6

6,4

8,4

55,0

75,8

9612

12,1

17,5

9,7

15,4

9,6

12,7

9,2

13,5

6,7

9,3

52,7

75,3

9706

8,8

13,5

8,3

12,5

10,3

15,8

9,0

13,2

6,8

9,8

46,9

69,4

9712

11,7

17,9

10,0

16,4

10,0

14,3

9,5

14,4

6,8

9,8

50,9

76,4

9806

10,6

16,2

11,0

17,6

12,0

19,0

10,6

16,1

7,0

10,3

58,3

90,8

Källa: RFV:s databas, ohälsa

Inom förtidspensioneringen finns också en lång-

siktig trend med fler kvinnor än män bland de

pensionerade. Ända sedan mitten av 1970-talet

har ökningen varit kraftigast bland kvinnor och

år 1997 utgjorde kvinnorna 55 procent av det

totala antalet förtidspensionärer. Särskilt bör

framhållas att ett ökat antal yngre kvinnor har

pensionerats under de senaste åren. Att de långa

sjukskrivningarna bland kvinnor nu ökar riskerar

att på sikt leda till ett ökat antal förtidspensione-

ringar.

Diagram 3.1

Utveckling av antalet förtidspensioner 1970-1997

Orsaken till att fler kvinnor än män är långtids-

sjukskrivna eller förtidspensionerade är inte

klarlagd. Enligt regeringens uppfattning är det

angeläget att frågan analyseras vidare av RFV,

inte minst ur ett genderperspektiv.

I en tillsynsrapport Försäkringskassornas

handläggning av ohälsoförsäkringarna (RFV An-

ser 1998:4) konstateras att kvaliteten i arbetet

med ersättningsärenden inom sjukpenning, re-

habilitering och förtidspension är för låg. Be-

slutsunderlagen är ofullständiga och flera av de

moment som förutsätts i lagstiftningen genom-

förs inte. Att beslutsunderlagen är bristfälliga är

dock enligt RFV inte detsamma som att besluten

är felaktiga. Det innebär däremot att det inte sä-

kert går att uttala sig om huruvida de beslut som

fattas är riktiga eller felaktiga. Till viss del kan

bristerna enligt RFV återföras till enskilda hand-

läggares individuella kompetens, men de beror

också på bristande systematik i arbetet.

När det gäller arbetet med att samordna den

arbetslivsinriktade rehabiliteringen anser RFV i

samma tillsynsrapport att det finns oklarheter i

själva uppdraget och lagstiftningen kring detta.

Verket kan ändå konstatera att det även här finns

grundläggande brister i handläggningen och

bristande följsamhet till lagstiftningens krav. Det

gäller t.ex. bristande beslutsunderlag, vilket gör

att människor med behov av arbetslivsinriktad

rehabilitering riskerar att inte alls eller inte till-

räckligt tidigt få del av sådana insatser. RFV kon-

staterar vidare att arbetsgivarna inte gör de reha-

biliteringsutredningar som de enligt lag ska göra.

Försäkringskassan påminner inte heller arbets-

givarna om denna skyldighet.

Det har framkommit en del kritik även vad

gäller handläggningen av arbetsskadeärenden.

RFV har i två rapporter under år 1997 Nya ar-

betsskadebegreppet beslutsunderlagens kvalitet

(RFV redovisar 1997:1) och Beräkning av arbets-

skadelivränta uppföljningsrapport (RFV redo-

visar 1997:9) redovisat beslutsunderlagens kva-

litet resp. beräkning av arbetsskadelivränta. När

det t.ex. gäller beslutsunderlagen fann verket att

beslutsunderlagen inte höll en godtagbar kvalitet

i hälften av de granskade ärendena.

Tabell 3.2 Styckkostnad för handläggning per förmån 1996

och 1997

Förmån

1996

1997

förändring

i %

Tandvård, per utbetalning

34

44

+29

Sjukpenning, per utbetalning

396

437

+10

Förtidspension, per beslut

4908

5126

+4

Arbetsskadelivränta, per

utbetalning

114

124

+9

Arbetsskadelivränta, per

beslut

4314

5509

+28

Yrkesskadeersättningar, per

beslut

681

704

+3

Ålderspension, per beslut

5807

4766

-18

Bostadstillägg till pensio-

närer, per beslut

546

530

-3

Barnbidrag, per manuellt

beslut

1994

2705

+36

Bostadsbidrag, per beslut

450

601

+34

Föräldrapenning, per

utbetalning

154

159

+3

Tillfällig föräldrapenning,

per utbetalning

117

119

+2

Styckkostnaderna stiger för ett flertal för-

månsslag mellan åren 1996 och 1997. För några

förmåner rör det sig om ökningar upp mot 30

procent. Även i övrigt visar socialförsäkringens

administration på en negativ trend under år 1997;

administrationskostnaderna är relativt oföränd-

rade, volymerna minskar och handläggnings-

tiderna tenderar att öka. Antalet fel i handlägg-

ningen är inom många ärendeslag oacceptabelt

hög. Den främsta orsaken till att styckkostna-

derna ökar är, enligt RFV, att försäkringskassor-

na under år 1997 belastats med stora avveck-

lingskostnader i samband med neddragning av

personal. Andra orsaker till den negativa utveck-

lingen är ett flertal regelförändringar samt krav

på striktare regeltillämpning och utförligare be-

slutsunderlag, vilket gjort handläggningen och

utbetalningen av ersättningar mer omfattande

och därmed även mer tids- och kostnadskrävan-

de.

Försäkringskassornas IT-stöd är i behov av

fortsatt utveckling och modernisering. I en

undersökning i november 1997 om hur kassorna

uppfattar RFV angav endast en av tio försäk-

ringskassedirektörer att IT-systemen ger ett bra

stöd i arbetet.

RFV och försäkringskassorna står inför två

stora utmaningar inom IT-området, dels millen-

nieskiftet som kräver omfattande anpassningar

av det befintliga stödet, dels utvecklingen av ett

nytt IT-stöd för det nya pensionssystemet. Det

nya pensionssystemet medför även behov av

omfattande utbildningsinsatser för försäkrings-

kassans personal och att information ges till

allmänheten. RFV har av sitt förvaltningsanslag

budgeterat ca 250 miljoner kronor för om-

läggningsarbetet under inför millennieskiftet en

treårsperiod.

RFV har med anledning av ett regeringsupp-

drag redovisat hur verket i egenskap av ansvarig

systemägare för de gemensamma IT-systemen

avser att förbättra verksamhetens styrning av IT-

verksamheten, säkerställa genomförandet av det

nya ålderspensionssystemet och funktionaliteten

inför övergången till år 2000 (S98/4174/SF). I

redovisningen konstateras bl.a. att resurskon-

centrationen som millennieskiftet fordrar kom-

mer att få konsekvenser för övrig verksamhet.

RFV kommer att redovisa ytterligare en läges-

rapport vid kommande årsskifte.

RFV har vidare med anledning av ett rege-

ringsuppdrag redovisat ett samlat program för

utveckling av verkets tillsyn av de allmänna för-

säkringskassorna (S98/4197/SF). Verket konsta-

terar i rapporten att de största problemen i till-

lämpning och kvalitet i handläggning av försäk-

ringen är bristande beslutsunderlag och brister i

tillämpningen av förvaltningslagen. Därför kom-

mer verkets tillsyn att inriktas på dessa områden

och resultatet rapporteras till respektive försäk-

ringskassa samt följas av eventuella åtgärdsförslag

och krav på återrapportering. Resultatet kommer

också att sammanställas i rapporter till

regeringen och redovisa iakttagelser av tillsyns-

arbetet bl.a. utifrån ett nationellt perspektiv.

RFV har under året analyserat förslag och

verksamhet utifrån båda könens utgångspunkter,

dvs. i ett genderperspektiv (RFV redovisar

1998:1). Det framkommer att det är främst inom

området ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp som det kan förekomma skillnader i

hur kvinnor och män bedöms. Det framkommer

skillnader mellan könen avseende t.ex. sjukpen-

ningtal, rehabiliteringspenning, köp av rehabilite-

ringstjänster, handikappförmåner och förtids-

pensioner. Eftersom dessa förmåner förutsätter

ett stort inslag av skälighetsbedömningar, är det

angeläget att göra fördjupningsstudier av dessa

förmåner.

11.3.2 De viktigaste statliga insatserna

Från och med den 1 januari 1997 gäller nya krite-

rier för rätt till ersättning i form av sjukpenning

och förtidspension. Utrymmet för att vid be-

dömning av arbetsförmågans nedsättning beakta

andra faktorer än rent medicinska har minskats.

Bedömningen av arbetsförmågan skall vidare

göras enligt en steg-för-steg-modell. Om det

finns särskilda skäl får vid bedömning av arbets-

förmågans nedsättning beaktas den försäkrades

ålder samt bosättningsförhållanden, utbildning,

tidigare verksamhet och andra liknande omstän-

digheter.

Sjuklöneperioden förlängdes fr.o.m. den

1 januari 1997 till 28 dagar, dvs. arbetsgivaren

gavs ett lagstadgat ansvar för ersättning till

arbetstagare i form av sjuklön de första 28

dagarna i ett sjukfall. Mot bakgrund av att det

uppstod en tvist om den högre avtalsreglerade

ersättningen som utbetalas under dag 15 t.o.m.

dag 28 skulle betalas ut även fortsättningsvis,

återgick sjuklöneperioden till 14 dagar fr.o.m.

den 1 april 1998.

Ersättningsnivåerna för bl.a. sjukpenning,

sjuklön, rehabiliteringspenning och närstående-

penning har höjts från 75 procent till 80 procent

från och med den 1 januari 1998.

Fr.o.m. den 1 januari 1998 gäller nya riktlinjer

för samverkan inom rehabiliteringsområdet. Ar-

betsmarknadsstyrelsen, Arbetarskyddsstyrelsen,

RFV och Socialstyrelsen skall ha som gemensamt

mål att genom att främja samverkan inom

rehabiliteringsområdet uppnå en effektivare an-

vändning av tillgängliga resurser i syfte att

underlätta för den enskilde att försörja sig

genom eget arbete.

Under år 1997 har ett flertal insatser för lik-

formighet och rättsäkerhet samt kvalitet

genomförts av försäkringskassorna och RFV. En

viktig gemensam satsning för att komma till rätta

med bristande kvalitet i ärendehandläggningen är

utvecklingen av bedömningsinstrumenten Qben

för sjukpenningärenden och Qfen för förtids-

pensionsärenden. RFV har använt instrumenten

för granskning av ärenden vid bl.a. ohälsoupp-

följningarna. Även kassorna har granskat ett an-

tal ärenden med hjälp av instrumenten inför

RFV:s besök samt vid egna uppföljningar.

Ett motsvarande kvalitetssäkringsinstrument

skall utvecklas inom arbetsskadeområdet. Pro-

jektet bedrivs av RFV i samarbete med kassorna

och startade under hösten 1997.

RFV och försäkringskassorna erhöll 25 miljo-

ner kronor ur anslaget A20 Kontrollfunktionen i

staten för insatser under år 1997. Syftet med

projektmedlen var att genomföra aktiviteter på

övergripande nationell nivå, liksom på varje för-

säkringskassa, för att minimera risken för fel,

missbruk eller fusk i socialförsäkringen.

En särskild utredare tillsattes under hösten

1996 bl.a. för att se över kvalifikationsvillkoren

för och beräkning av sjukpenninggrundande in-

komst SGI. I betänkandet Förmån efter inkomst

(SOU 1997:85) föreslås att SGI skall bestämmas

endera enligt en huvudregel eller enligt en alter-

nativregel. Huvudregeln omfattar försäkrade

med fasta anställningsförhållanden och SGI före-

slås beräknas på grundval av anställningen. För

den som inte omfattas av huvudregeln föreslås

att SGI beräknas på historiskt inkomstunderlag

med beaktande av överhoppningsbara tider.

En särskild utredare tillsattes i januari 1997 för

att utforma förslag till ett nytt system för eko-

nomisk ersättning vid långvarigt nedsatt arbets-

förmåga. I betänkandet Ohälsoförsäkringen

trygghet och aktivitet (SOU 1997:166) föreslås

bl.a. att nuvarande system med förtidspension i

form av folkpension och allmän tilläggspension

(ATP) skall ersättas av ett nytt system med in-

komstrelaterad förtidspension och garantibelopp

till förtidspensionärer samt att sjukbidraget av-

skaffas och ersätts med en ny ersättningsform,

långtidssjukpenning. I betänkandet Unga i

ohälsoförsäkringen tid för aktivitet och trygg-

het (SOU 1998:106) presenteras förslag till hur

ohälsoförsäkringens regler kan utformas för

unga, svårt funktionshindrade personer. Bl.a.

föreslås en ny ersättningsform, habiliteringspen-

ning.

Den 15 maj 1998 beslutade riksdagen om rikt-

linjer för en reformering av reglerna om ersätt-

ning vid varaktigt medicinskt grundad arbets-

oförmåga (prop. 1997/98:111, bet. SfU11, rskr.

1997/98:237). I propositionen beskrivs den pla-

nerade fortsatta beredningen av frågan om en

reformering av hela systemet för ersättning vid

medicinskt grundad arbetsoförmåga.

Regeringen har tillsatt flera utredningar för att

se över rehabiliteringsområdet. Bl.a. har Stats-

kontoret på regeringens uppdrag gjort en

översyn av de senaste årens rehabiliteringssats-

ningar med tonvikt på den arbetslivsinriktade re-

habiliteringen. I rapporten Perspektiv på rehabi-

litering (1997:27) påvisar Statskontoret en rad

brister i försäkringskassornas rehabiliterings-

arbete och föreslår flera grundläggande föränd-

ringar, bl.a. bättre ekonomiska incitament och

fortsatt utveckling av mål- och resultatstyrning.

Statskontoret anser vidare att den arbetslivsin-

riktade rehabiliteringen behöver ett konkret mål

och att det offentliga åtagandet för rehabilitering

bör renodlas. Statskontoret anser också att för-

säkringskassans samordningsansvar kan ifråga-

sättas.

En särskild utredare har haft i uppdrag att ut-

reda arbetsgivarens kostnads- och åtgärdsansvar

vid rehabilitering. I betänkandet Arbetsgivarens

rehabiliteringsansvar (SOU 1998:104) ges

förslag till nya och ändrade bestämmelser om

rehabilitering i 22 kapitlet lagen (1962:381) om

allmän försäkring (AFL). I förslagen preciseras

framför allt arbetsgivarnas ansvar för

rehabiliteringsinsatser för anställda. Utredningen

föreslår också att arbetsgivarna ska få upp till

halva kostnaden för rehabilitering betald genom

ersättning från den allmänna sjukförsäkringen.

En särskild utredare har på regeringens upp-

drag bl.a. analyserat de senaste årens förändringar

i arbetsskadeförsäkringen i syfte att se över

frågan om försäkringen ger en tillfredsställande

trygghet för den som drabbas av arbetsskada. I

utredningsbetänkandet som överlämnades till re-

geringen i mars 1998, hävdar utredaren att ar-

betsskadeförsäkringen inte ger en tillfreds-

ställande trygghet för den som skadar sig i

arbetet. Utredaren föreslog en rad åtgärder och

konstaterade bl.a. att det behövs centrala

åtgärder för att förbättra handläggningen och få

den säkrare och snabbare. Betänkandet har

remissbehandlats och ärendet bereds för

närvarande i Socialdepartementet.

I syfte att göra statens inkomster och utgifter

mer överskådliga samt bidra till att stärka bud-

getprocessen har under senare år användningen

av bruttoredovisning på statsbudgeten ökat.

Bruttoredovisning införs nu även för arbetsska-

deförsäkringen. Därför kommer arbetsskadeför-

säkringen att finansieras från ett anslag på stats-

budgeten och arbetsskadefonden att avvecklas

från och med år 1999.

Från och med den 1 juli 1998 gäller reforme-

rade regler för administrationen inom socialför-

säkringen. RFV:s roll har tydliggjorts gentemot

de allmänna försäkringskassorna. Försäkrings-

kassornas uppgifter och ansvar har på ett lik-

nande sätt klart definierats.

Mot bakgrund av den ansträngda situationen

inom försäkringskassorna tillfördes 200 miljoner

kronor år 1998. Regeringen aviserade i 1998 års

vårproposition att socialförsäkringens administ-

ration bör tillföras ytterligare 225 miljoner

kronor under budgetåret 1999. De extra medlen

för år 1999 disponeras under anslaget A1 Sjuk-

penning och rehabilitering, m.m., anslagsposten

rehabilitering och ställs till försäkringskassornas

och RFV:s förfogande.

11.3.3 Effekter av de statliga insatserna

Genom regeringsbeslut i maj 1997 fick RFV i

uppdrag att följa upp effekterna av de nya krite-

rierna för rätt till sjukpenning och förtidspen-

sion, som trädde i kraft den 1 januari 1997. Av de

granskningar som gjorts framkommer att 24

procent av de inrapporterade avslagen i sjukpen-

ningärenden, och sex procent av avslagen i för-

tidspensions- eller sjukbidragsärenden, sannolikt

har föranletts av de nya reglerna. Erfarenheter

från bl.a. ohälsouppföljningarna visar emellertid

att det finns en tendens till att inte skilja på för-

ändringen av reglerna från den 1 oktober 1995

resp. den 1 januari 1997. Eftersom regelföränd-

ringarna vid dessa båda tidpunkter utgör två steg

på vägen mot en medicinsk renodling av sjukför-

säkringen kan det vara svårt att särskilja vilken

regel eller regelförändring som ligger till grund

för beslutet i det enskilda ärendet. Vad man kan

konstatera är att de nya reglerna sammantaget

har haft en åtstramande effekt på tillämpningen,

framförallt i sjukpenningärenden.

RFV fick i regleringsbrevet för år 1997 i upp-

drag att löpande redovisa uppgifter om utveck-

lingen av antalet ersättningsärenden inom för-

tidspensionsområdet där det funnits särskilda

skäl att vid bedömning av arbetsförmågans ned-

sättning beakta andra kriterier än de rent medi-

cinska. Mot bakgrund av uppdraget har RFV

gjort en uppföljning av 96 ärenden där försäk-

ringskassan under år 1997 fattat beslut om att

bevilja den försäkrade förtidspension/sjukbidrag

med stöd av särskilda skäl. Resultatet av uppfölj-

ningen visar enligt RFV att kassan i en tredjedel

av ärendena borde ha beviljat den sökta för-

månen efter huvudregeln, dvs. särskilda skäl hade

inte behövts tillämpas i dessa ärenden. Vidare

borde kassan i en femtedel av ärendena ha av-

slagit den försäkrades ansökan i stället för att be-

vilja pension med stöd av särskilda skäl. Slutsat-

sen är enligt RFV att regeln om särskilda skäl är

svårtolkad och att den därför inte fungerar på det

sätt som lagstiftaren avsett.

I samband med att sjuklöneperioden förläng-

des från 14 till 28 dagar fr.o.m. den 1 januari 1997

uppstod en tvist i frågan om den högre avtals-

reglerade ersättningen, som betalas under dag 15

till dag 28 i sjukperioder, skulle kunna betalas ut

även i fortsättningen. Både skiljenämnden för

Arbetsmarknadsförsäkringar och Arbetsdom-

stolen fann att rätt till ersättning från avtals-

sjukförsäkringen respektive kollektivavtalet inte

förelåg under den utsträckta sjuklöneperioden.

Detta innebar att den totala ersättningen till en

anställd sänktes under den förlängda sjuklönepe-

rioden. Återgången av sjuklöneperioden till 14

dagar fr.o.m. den 1 april i år har neutraliserat

dessa effekter på ersättningen.

De höjda ersättningsnivåerna för bl.a. sjuk-

penning, sjuklön, rehabiliteringspenning och

närståendepenning har lett till förbättrad

standardtrygghet och ersättning relaterad till

inkomstbortfall.

Regeringen har i regleringsbrevet för budget-

året 1998 angett nya villkor för samverkan inom

rehabiliteringsområdet.

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS),

Arbetarskyddsstyrelsen, RFV och So-

cialstyrelsen har som gemensamt mål att genom

att främja samverkan inom rehabilite-

ringsområdet uppnå en effektivare användning

av tillgängliga resurser i syfte att underlätta för

den enskilde att försörja sig genom eget arbete.

Socialstyrelsen har huvudansvaret för

utvärdering av effekterna av samverkan inom

rehabiliteringsområdet. Resultatredovisning skall

göras löpande varje halvår med början den 1 juli

1998. Vidare skall RFV i samverkan med AMS,

Socialstyrelsen och Arbetarskyddsstyrelsen

utveckla program för gemensamma

utbildningsinsatser såvitt avser samverkan inom

rehabiliteringsområdet. Social-

försäkringsutskottet har i betänkande

(1997/98:SfU1), påpekat att regeringen bör åter-

komma till riksdagen med en redovisning av det

inledande årets samverkansarbete. Socialstyrel-

sens lägesrapport från den 1 juli 1998 Samverkan

inom rehabiliteringsområdet (uppföljning av

proposition 1996/97:63 "FRISAM") visar bl.a. att

det är i mindre kommuner och glesbygdskom-

muner och inte i storstäder man samverkar, att

samverkan främst sker på operativ nivå mellan

handläggare samt att den politiska styrningen

inte ökar vid samverkan eftersom politikerna inte

anses ha intresse av att samverka. Socialstyrelsen

påpekar i rapporten att det är för tidigt att

utvärdera av effekterna av genomförda insatser.

Enligt RFV:s uppfattning har försäkrings-

kassornas satsningar på kvalitetsarbete under år

1997 gett vissa effekter vilket synliggjorts vid

ohälsouppföljningarna. Av de granskningar som

gjorts inom t.ex. sjukpenningen framgår det att i

januari 1996 kunde rätten till sjukpenning inte

bedömas p.g.a. bristande beslutsunderlag i 70

procent av ärendena. I september 1996 var mot-

svarande siffra 59 procent och i februari 1997 48

procent. Uppföljning av beslutsärenden med

hjälp av Qben-metoden har också inneburit att

styckkostnaderna per utbetalning har ökat med

10 procent under år 1997. Enligt RFV kan dock

en viss ökning av styckkostnaderna accepteras,

eftersom det krävs tid för att lära sig arbeta på

annat sätt med rätt metodik. Efter etablerings-

perioden bör emellertid styckkostnaden åter

närma sig tidigare nivåer.

Projektet Rätt Ersättning startades för att

samordna arbetet med att minimera risken för

fel, missbruk eller fusk i socialförsäkringen. Pro-

jektmedel har fördelats till försäkringskassorna

för insatser på följande områden: kvalitetssäk-

ring/kvalitetskontroll, etik och moral, heder och

samvete, förvaltningslag/sekretesslag samt miss-

bruk och fusk. Med anledning av att stora delar

av arbetet har kommit igång först under hösten

1997, är det svårt att redovisa resultat och effek-

ter av projektet. Inom området missbruk och

fusk visar de försäkringskassor som utvecklat

samarbetet mellan myndigheter de bästa

resultaten. Ett särskilt insatsområde för det

fortsatta projektarbetet under år 1998 är att finna

bättre redovisningsmetoder för resultat och

effekter.

Mot bakgrund av riksdagens beslut om rikt-

linjer för en reformering av reglerna om ersätt-

ning vid medicinskt grundad arbetsoförmåga,

bereds för närvarande inom Socialdepartementet

en mer detaljerad utformning av hela förtidspen-

sionssystemet (prop. 1997/98:111 bet.

1997/98:SfU11, rskr. 1997/98:237). Tre delom-

råden berörs: nuvarande förtidspension, nu-

varande sjukbidrag och beräkning av

sjukpenning, dvs. sjukpenninggrundande

inkomst (SGI).

Regeringskansliet har tillsammans med RFV

bedrivit ett arbete med att utveckla målen för

verksamheten samt mått och indikatorer på mål-

uppfyllelse, liksom produktivitet och effektivitet

i verksamheten.

När arbetsskadefonden avvecklas och arbets-

skadeförsäkringen förs upp som ett anslag under

utgiftsområde 10 kan den ackumulerade skulden

i fonden elimineras utan statsfinansiella konsek-

venser. Regeringen avser, trots att arbetsskade-

fonden avvecklas, årligen i samband med budget-

propositionen redovisa inkomster, utgifter och

ackumulerad skuld för arbetsskadeförsäkringen.

11.3.4 Regeringens slutsatser

Regeringen ser allvarligt på vad RFV redovisat i

fråga om handläggningen av försäkringarna och

bedömer att det behövs åtgärder för att komma

till rätta med detta. Regeringen förutsätter att

RFV:s arbete med att utveckla kvalitets-

säkringsinstrument påskyndas.

Motsvarande problem har också redovisats när

det gäller handläggningen av och beslut i arbets-

skadeärenden. Regeringen bedömer att det krävs

åtgärder för att förbättra och säkerställa kvalite-

ten i dessa avseenden. Även här förutsätter rege-

ringen att RFV påskyndar arbetet med kvalitets-

säkringsinstrument. Vidare finns frågan om

kvalitet med i regeringens pågående beredning av

Arbetsskadeutredningens betänkande. Den

bristande kvaliteten innebär bl.a. en risk för

felaktigt utbetalda ersättningar. Regeringen delar

därför bedömningen att de samlade

försäkringskostnaderna kunde varit lägre om

försäkringskassan i högre utsträckning tillämpat

regelverket i enlighet med lagstiftarens inten-

tioner. Regeringen följer därför utvecklingen

noga.

Det som förts fram från RFV vad gäller för-

säkringskassans handläggning av den arbetslivs-

inriktade rehabiliteringen kan till viss del för-

klaras av de neddragningar som gjorts av de

administrativa resurserna med personalminsk-

ning och omorganisation som följd. Socialför-

säkringsadministrationen har tillförts engångsvis

200 miljoner kronor år 1998 genom omfördel-

ning inom utgiftsområdet. Ytterligare 225 miljo-

ner kronor tillförs engångsvis år 1999, vilket

innebär ökade resurser för rehabiliteringsarbetet

och för kompetenshöjning av försäkringskassans

personal. Med denna åtgärd bedömer regeringen

att det till viss del finns möjligheter att komma

till rätta med bristerna.

Vad i övrigt gäller den bristfälliga tillämp-

ningen av lagstiftningen inom rehabiliterings-

området som konstaterats i de aktuella rappor-

terna kommer den att föranleda ytterligare åt-

gärder från regeringens sida. Redovisade rappor-

ter och utredningar bör enligt regeringens be-

dömning ge tillräckligt underlag för att ett samlat

grepp skall kunna tas på hela rehabiliterings-

området. Regeringen återkommer till riksdagen i

denna fråga.

Försäkringskassorna redovisar under år 1997

försämrade resultat på en rad områden. För att

regeringen skall kunna följa och utvärdera verk-

samheten på ett riktigt sätt krävs tillförlitliga

mät- och analysmetoder. Det föreligger inom de

flesta ärendeslag stor variation mellan försäk-

ringskassorna när det gäller kostnader, kvalitet

och handläggningstider. För att kunna dra slut-

satser om vilka åtgärder som behövs för att för-

bättra resultaten krävs tydliga orsakssamband.

RFV bör utveckla och förbättra resultatinfor-

mationen inför årsredovisningen för år 1998.

Regeringen har i samband med reglerings-

brevet för år 1998 tydliggjort rollfördelningen

inom socialförsäkringens administration genom

att formulera riktade verksamhetsmål till RFV

och de allmänna försäkringskassorna. Viktiga

uppgifter för verket som lyfts fram är att rollen

som tillsynsmyndighet för de allmänna försäk-

ringskassorna utvecklas och att ansvaret för att

IT-stöden förbättras.

För att underlätta genomförandet av det re-

formerade ålderspensionssystemet tillförs so-

cialförsäkringsadministrationen ca 280 miljoner

kronor, främst från AP-fonden, för åren 1998

och 1999. Dessa medel skall bl.a. användas för

informationsinsatser, kompetensutveckling, och

ökade personalkostnader.

11.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet

Arbetsskadefonden skall efter beslut av riks-

dagen avvecklas och arbetsskadeförsäkringen

kommer från och med den 1 januari 1999 att

redovisas genom ett nytt anslag under utgiftsom-

råde 10, A5 Arbetsskadeersättningar (prop.

1997/98:41, bet. 1997/98:SfU8, rskr.

1997/98:153). En omfördelning av de statliga ut-

gifterna sker så att utgifterna inom utgiftsområde

10 ökar, medan utgifterna inom socialförsäk-

ringssektorn vid sidan av statsbudgeten minskar i

motsvarande mån.

Tabell 3.3 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

30 374

32 258

33 762

75 067

75 553

77 666

Socialförsäkringsadministration

5 217

4 935

4 924

5 436

5 543

5 634

Totalt för utgiftsområde 10

35 591

37 193

38 686

80 503

81 096

83 300

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Försäkringskostnaderna för sjukpenning upp-

gick år 1997 till 13 942 miljoner kronor, vilket är

en minskning med närmare fem procent jämfört

med år 1996. Enligt RFV beror minskningen

bl.a. på regeländringar som trädde i kraft under

år 1997, t.ex. förlängning av sjuklöneperioden till

28 dagar. Verkets uppfattning är dock att försäk-

ringskostnaderna kunde ha varit ännu lägre om

försäkringskassorna tillämpat reglerna enligt lag-

stiftarens intentioner.

Försäkringskostnaderna för rehabiliterings-

penning minskade med 23 procent, från 1 173

miljoner kronor år 1996 till 902 miljoner kronor

år 1997. För år 1997 avsattes 500 miljoner kronor

för köp av tjänst och av dessa har 354 miljoner

kronor, dvs. ca 71 procent utnyttjats för

tjänsteköp vilket är en minskning jämfört med

föregående budgetår. Budgetåret 1995/96 ut-

nyttjades 81 procent av medlen. Enligt RFV

beror de minskade kostnaderna för rehabilite-

ringspenning och köp av tjänster bl.a. på bristan-

de tid/resurser hos försäkringskassan vad gäller

arbetet med rehabiliteringsärendena.

Anslaget för förtidspensioner var år 1997

13 389 miljoner kronor och utgifterna uppgick

till 13 511 miljoner kronor, dvs. ett överskridan-

de med 122 miljoner kronor eller ca en procent.

Orsaken är att antalet förtidspensionärer ökat

kraftigt under år 1997 bl.a. med anledning av

regelförändringar inom änkepensioneringen och

borttagandet av de särskilda regler för försäkrade

som är 60 år eller äldre.

12 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

12.1 Omfattning

De socialförsäkringsförmåner som ingår i verk-

samhetsområdet är förmåner som utges i form av

dagersättningar såsom sjukpenning, rehabilite-

ringspenning och närståendepenning. Därutöver

ingår vissa bidrag till rehabilitering, yrkesskade-

ersättningar, handikappersättningar samt folk-

pension i form av förtidspension. Arbetsskade-

försäkringen, som tidigare finansierats vid sidan

av statsbudgeten, skall fr.o.m. den 1 januari 1999

belasta ett nytt anslag under utgiftsområde 10,

A5 Arbetsskadeersättningar. Kostnader i sam-

band med sysselsättning för förtidspensionärer

med tre fjärdedels arbetsförmåga skall fr.o.m.

den 1 januari 1999 belasta ett nytt anslag under

utgiftsområde 10, A7 Kostnader för sysselsätt-

ning av vissa förtidspensionärer. Ersättning för

skada som inträffar under militär verksamhet

som under år 1998 redovisas under utgiftsom-

råde 6, Totalförsvaret skall fr.o.m. den 1 januari

1999 belasta ett nytt anslag under utgiftsområde

10, A8 Ersättning för kroppsskador.

Utgifter för vissa yrkesskadeersättningar, som

t.o.m. budgetåret 1998 redovisas under anslaget

A1, redovisas fr.o.m. budgetåret 1999 under an-

slaget A5 Arbetsskadeersättningar. Utgifter för

Allmän tilläggspension (ATP) i form av förtids-

pension, som t.o.m. budgetåret 1998 finansieras

vid sidan av statsbudgeten, redovisas fr.o.m. bud-

getåret 1999 under anslaget A2 Förtidspensioner.

Med anledning av det reformerade ålderspen-

sionssystemet (prop. 1997/98:151, bet.

1997/98:SfU13, rskr. 1997/98:315) redovisas

ålderspensionsavgifter för förtidspension och ar-

betsskadeersättning under anslagen A3 och A6.

12.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

30 374

32 258

33 762

75 067

75 553

77 666

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1998 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna för verksamhetsområdet har totalt

sett minskat under år 1997, främst beroende på

regelförändringar. Under år 1998 kommer ut-

gifterna däremot att öka, främst beroende på

höjda ersättningsnivåer, förkortad sjuklöne-

period och en ökning av sjukfallen som över-

stiger trettio dagar.

Prioriteringar för år 1999

Ett reformerat regelsystem för förtidspensioner

föreslås träda i kraft den 1 januari 2001. Föränd-

ringarna berör i huvudsak tre delområden: nu-

varande förtidspension, nuvarande sjukbidrag

och beräkning av sjukpenning, dvs. sjukpenning-

grundande inkomst (SGI).

Olika utredningar har under de senaste åren

konstaterat en bristfällig tillämpning av lagstift-

ningen inom rehabiliteringsområdet, vilket kom-

mer att föranleda åtgärder från regeringens sida.

Regeringen återkommer senare till riksdagen i

denna fråga.

Den särskilde utredare som gjort en översyn

av arbetsskadeförsäkringen har i mars 1998 av-

givit sitt betänkande. Detta förslag bereds för

närvarande. Regeringen återkommer senare till

riksdagen i denna fråga.

En särskild analys av orsakerna till den kraftiga

ökningen av de långa sjukfallen skall genomföras.

12.3 Resultatbedömning

Under verksamhetsområdet fanns fyra verksam-

hetsmål för år 1997, tre för området sjukpenning

och rehabilitering m.m. och ett för området för-

tidspension.

Måluppfyllelse har inte nåtts för något av de

tre verksamhetsmålen som berör sjukpenning

och rehabilitering. Avvikelserna är inte stora men

går alla i negativ riktning. En förklaring till detta

kan enligt Riksförsäkringsverket (RFV) vara de

omprioriteringar som gjorts mellan de olika

verksamhetsgrenarna med påföljd att rehabilite-

ringsarbetet prioriterats ner. Enligt RFV finns

det också anledning att tro att försäkrings-

kassornas utrymme att påverka resultaten under

senare år har minskat, dels genom

regeländringar, dels genom vad den fortsatt höga

arbetslösheten inneburit för sammansättningen

av populationen långtidssjukskrivna.

Det första verksamhetsmålet anger att antalet

långtidssjukskrivna som återfått arbetsförmågan

skall öka jämfört med kalenderåret 1996. An-

delen personer som återfått arbetsförmågan har

minskat med 0,5 procentenheter från år 1996 till

12,7 procent år 1997. Nivån har sjunkit även vid

en jämförelse med budgetåret 1994/95.

Det andra verksamhetsmålet anger att sjuk-

fallen skall bli kortare jämfört med kalenderåret

1996. Antalet sjukfall i de längre intervallen,

sjukskrivningstid 180 dagar eller längre, har ökat

i jämförelse med år 1996, medan antalet sjukfall

med kortare sjukskrivningsperioder har minskat.

Det tredje verksamhetsmålet anger att antalet

dagar med partiell ersättning, i förhållande till

totala antalet ersättningsdagar, inom sjukförsäk-

ringen skall öka jämfört med kalenderåret 1996.

Antalet partiella ersättningar i förhållande till

totala antalet ersättningsdagar har under år 1997

minskat marginellt för hela riket.

Det fjärde uppsatta målet att återstående pen-

sionsåtagande för dem som uppbär förtidspen-

sion/sjukbidrag skall minska jämfört med år

1996 har heller inte uppfyllts. De faktorer som

påverkar pensionsåtagandet är dels befolknings-

strukturen och förändringar i regelsystemet, dels

tillämpningen av regler och praxis. Det återstå-

ende pensionsåtagandet har ökat främst för

kvinnor. Det beror i första hand på att reglerna

för änkepensioneringen har förändrats, men

också på att ett ökat antal yngre kvinnor pensio-

nerats under de senaste åren. Det kan också vara

av intresse att det totala antalet förtidspensioner/

sjukbidrag har ökat mer än det återstående

pensionsåtagandet beroende på att framför allt

äldre personer fått förtidspension.

12.4 Förslag till regeländringar

Uppgiftsskyldigheten för arbetsgivare om

sjukdomsfall som har gett rätt till sjuklön

Regeringens förslag: Arbetsgivare med färre än

femtio anställda skall fr.o.m. den 1 januari 1999

inte lämna uppgift till Riksförsäkringsverket om

sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos

honom rätt till sjuklön.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 12 § i

lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) skall ar-

betsgivaren lämna uppgift till Riksförsäkrings-

verket (RFV) om sjukdomsfall som har gett

arbetstagare hos honom rätt till sjuklön. Enligt

SjLL skall uppgifterna lämnas senast vid ut-

gången av den kalendermånad som följer efter

den under vilken sjuklöneperioden avslutats.

Uppgiftsskyldigheten infördes i samband med

att en sjuklöneperiod infördes den 1 januari

1992. Avsikten med bestämmelsen var att

försäkringskassornas sjukhistorik även skulle

omfatta de korta sjukfallen, vilket ansågs ha

betydelse bl.a. för att få en heltäckande statistik.

Regeringen har tidigare konstaterat att den

nuvarande totalrapporteringen inte har fungerat

på ett tillfredsställande sätt. Samhällets informa-

tion om kort sjukfrånvaro har därför avsevärt

försämrats sedan sjuklöneperioden infördes år

1992. Anledningen till detta är att rapporterings-

benägenheten varit otillräcklig, speciellt bland

små företag.

Sjuk- och arbetsskadekommittén presenterade

två alternativ vad gäller information om den

korta sjukfrånvaron, dvs. sjukfrånvaro under

sjuklöneperioden (SOU 1996:113). Det första

alternativet innebar en förbättring av dagens

system och det andra var en kombination av

dagens system och ett urvalssystem, som utar-

betats av Statistiska Centralbyrån (SCB).

Regeringen har i sin proposition 1996/97:63

Samverkan, socialförsäkringens ersättningsnivåer

och administration, m.m. konstaterat att rappor-

teringen från de flesta stora företag och organisa-

tioner fungerar. Det nuvarande rapporterings-

systemet upplevs inte som särskilt betungande av

dessa. Det finns därmed ingen anledning att

övergå till urvalsundersökningar för denna

grupp.

I propositionen konstaterade regeringen vida-

re att bristen i rapporteringen är störst bland små

företag och organisationer. De upplever upp-

giftsskyldigheten som betungande och kostsam.

Ett krav på en förbättring av rapporteringsbe-

nägenheten skulle innebära stora kostnadsök-

ningar framför allt för de små företagen. Att i

stället övergå till ett urvalssystem för små företag

och organisationer skulle innebära att bördan att

lämna uppgifter kraftigt skulle minska.

Vidare konstaterade regeringen att det nu-

varande kravet på en totalrapportering av sjuk-

frånvaron är kostnadskrävande även för staten.

Detta gäller speciellt då rapporteringsbenägen-

heten är bristfällig och det krävs insatser för att

förbättra denna.

Mot denna bakgrund bedömde regeringen att

förändrade regler borde övervägas vad gäller

sjuklöneaviseringarna, eftersom det finns ett

stort behov av att förbättra informationen om

den korta sjukfrånvaron i syfte att kunna följa

utvecklingen av sjukskrivningar och hälsoläge.

Det finns också ett behov av att följa kostnader-

na för den korta sjukfrånvaron vilket innebär att

samhällets information om sjukfrånvaron måste

förbättras.

Med anledning av ovanstående gav regeringen

den 19 juni 1997 RFV i uppdrag att, i samarbete

med Arbetarskyddsstyrelsen och SCB, föreslå ett

system som täcker samhällets behov av

information om den korta sjukfrånvaron under

sjuklöneperioden. En utgångspunkt borde vara

det system som utarbetats av SCB och som

bygger på en kombination av dagens system och

ett urvalssystem.

Uppdraget redovisades till regeringen den 28

januari 1998.

I enlighet med vad RFV föreslagit i sin rapport

anser regeringen att nuvarande system skall bi-

behållas för de större företagen och organisa-

tionerna.

Regeringen föreslår samtidigt att arbetsgivare

med färre än femtio anställda inte längre skall

behöva lämna uppgift till RFV om sjukdomsfall

som har gett arbetstagare hos honom rätt till

sjuklön.

Vidare anser regeringen i likhet med RFV att

SCB bör ges uppdraget att hämta in information

om sjukfrånvaron under sjuklöneperioden från

de små företagen genom den kortperiodiska

sysselsättningsstatistiken som utökas med

uppgift om individuella sjukfrånvarouppgifter

för ett urval av 15 000 små företag. Dessa företag

rapporterar fyra gånger per år, dvs. var tredje

månad, vilket innebär att uppgiftslämnarbördan

därmed drastiskt kommer att minska för de små

företagen.

Förslaget innebär att vissa små företag åläggs

en skyldighet att lämna uppgift om sjukfrån-

varon även om företaget under mätperioden inte

haft någon sådan frånvaro. Detta är av betydelse

för att i urvalsundersökningen avseende de små

företagen kunna skilja ut de arbetsgivare som

faktiskt inte haft någon sjukfrånvaro från de ar-

betsgivare som glömt att besvara enkäten och

således behöver påminnas.

Förslaget innebär också att bedömningen av

om ett företag skall omfattas av rapporterings-

skyldigheten eller eventuellt av den nya urvals-

undersökningen sker vid den tidpunkt som SCB

gör sina urval samt av de uppgifter som vid detta

tillfälle finns i SCB:s register över företag. Rege-

ringens förslag innebär att ett företag antingen

kommer att omfattas av rapporteringsskyldig-

heten enligt 12 § SjLL eller kan komma att ingå i

SCB:s statistikurval. I undantagsfall får detta till

följd att ett företag som under den mätperiod

som följer efter det att den årliga urvalsunder-

sökningen skett, t.ex. ökar antalet anställda till

femtio eller fler, inte skall omfattas av rapporte-

ringsskyldigheten under denna mätperiod. Även

det omvända förhållandet kan bli aktuellt.

Regeringens förslag innebär en årlig besparing

på ca 3,5 miljoner kronor.

De nya reglerna föreslås träda i kraft den

1 januari 1999. Eftersom några övergångsbestäm-

melser inte föreslås innebär förslaget att företag

som inte längre skall omfattas av rapporterings-

skyldigheten inte heller behöver rapportera upp-

gifter om sjukfrånvaro som avser tid före den

1 januari 1999.

Förslaget föranleder ändring i lagen

(1991:1047) om sjuklön.

I samband med beredningen av detta ärende

har regeringen uppmärksammat att bl.a. ansvaret

för den officiella statistiken om sjukfrånvaro

under sjuklöneperioder behöver förtydligas. Re-

geringen avser att återkomma till riksdagen i

denna fråga under våren 1999. I samband därmed

kommer även vissa övriga frågor som berör den

förändrade sjuklönestatistiken att behandlas.

Lokal försöksverksamhet med finansiell

samordning mellan socialförsäkring, hälso-

och sjukvård och socialtjänst (SOCSAM)

Regeringens förslag: Den av Riksrevisionsverket

utsedda revisorn har rätt att av den allmänna för-

säkringskassan få skäligt arvode för det uppdrag

som utförs i samband med lokal försöksverk-

samhet med finansiell samordning mellan social-

försäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har

beslutat att tillåta lokal försöksverksamhet med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst. Försöks-

verksamheten regleras genom lag (1994:566) om

lokal försöksverksamhet med finansiell samord-

ning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård

och socialtjänst. Antalet försöksområden be-

gränsas till tio.

Beslut om att medverka i försöksverksam-

heten har beviljats för

- Stenungsunds kommun, Bohuslandstinget

och Bohusläns allmänna försäkringskassa,

- Göteborgs kommun och Göteborgs allmänna

försäkringskassa,

- Grästorps kommun, Landstinget Skaraborg

och Skaraborgs läns allmänna försäkrings-

kassa,

- Gotlands kommun och Gotlands läns all-

männa försäkringskassa,

- Finspångs kommun, Östergötlands läns

landsting och Östergötlands läns allmänna

försäkringskassa samt

- Malmö kommun och Malmöhus läns all-

männa försäkringskassa.

- Haninge kommun, Stockholms läns landsting

och Stockholms läns allmänna försäkrings-

kassa

- Laholms kommun, Hallands läns landsting

och Hallands läns allmänna försäkringskassa

Av 1 § lagen (1994:566) om lokal försöksverk-

samhet med finansiell samordning mellan social-

försäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst

framgår det att en allmän försäkringskassa, ett

landsting och en kommun som har kommit

överens om det får bedriva lokal försöksverk-

samhet med finansiell samordning enligt den

lagen, under förutsättning att regeringen medger

det. En försöksverksamhet enligt lagen kan be-

drivas genom ett beställarförbund som bildas

genom sammanslagning av de som deltar i för-

söket.

Av 24 § i lagen framgår att förbundets räken-

skaper och årsredovisning samt styrelsens för-

valtning skall granskas av en revisor för varje

medlem i förbundet. Vidare framgår att valet av

revisor skall förrättas av medlemmarnas fullmäk-

tige och i fråga om den allmänna försäkrings-

kassan utses av Riksrevisionsverket.

Antalet försöksområden har under senare år

ökat betydligt. För närvarande uppgår antalet

försöksområden till åtta.

Regeringen bedömer att finansieringsfrågan

vad avser den av Riksrevisionsverket utsedda re-

visorn bör regleras närmare. Regeringen föreslår

därför att det av lagen skall framgå att den av

Riksrevisionsverket utsedda revisorn har rätt att

av den allmänna försäkringskassan få skäligt

arvode för det uppdrag som utförs.

Regeringens förslag föranleder en ändring i

lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet

med finansiell samordning mellan socialförsäk-

ring, hälso- och sjukvård och socialtjänst.

Kostnader för sysselsättning av vissa

förtidspensionärer

Regeringens förslag: Förtidspensionärer med tre

fjärdedels förtidspension skall med avseende på

sin kvarvarande arbetsförmåga i första hand be-

redas anställning på den reguljära arbets-

marknaden eventuellt med hjälp av lönebidrag

eller, om detta inte kan ske, erbjudas anställning

inom Samhall AB. Om anställning sker med

hjälp av lönebidrag eller hos Samhall AB skall

berörda arbetsgivare efter framställning erhålla

ersättning genom försäkringskassan.

Skälet för regeringens förslag: Regeringen re-

dovisade i prop. 1996/97:63 Samverkan, social-

försäkringens ersättningsnivåer och administra-

tion m.m. det särskilda behov av arbets-

marknadsåtgärder som föreligger för gruppen tre

fjärdedels förtidspensionärer som står till ar-

betsmarknadens förfogande. Enligt gällande

regler är en sådan pensionär inte berättigad till

arbetslöshetsersättning, eftersom han inte upp-

fyller arbetstidsvillkoret i arbetslöshetsförsäk-

ringen. I propositionen föreslogs att en försäkrad

som uppbär tre fjärdedels förtidspension eller

sjukbidrag vid arbetslöshet skall vara berättigad

till arbetslöshetsersättning. Kravet var dock att

den sökande skulle vara arbetsför och oför-

hindrad att åta sig arbete för en arbetsgivares

räkning som i arbetstid motsvarar en fjärdedel av

det som betecknas som heltidsarbete enligt

tillämpligt kollektivavtal inom den bransch där

han eller hon har varit anställd. Den som frivilligt

lämnade sin anställning skulle inte anses stå till

arbetsmarknadens förfogande och därmed inte få

någon arbetslöshetsersättning. Förslaget beräk-

nades innebära ökade kostnader för anslaget

Bidrag till arbetslöshetsersättning under utgifts-

område 13 motsvarande 31 miljoner kronor

brutto.

Regeringen återkom till frågan i 1998 års eko-

nomiska vårproposition (prop. 1997/98:150 bet.

1997/98:FiU20, rskr. 1997/98:318) och uttalade

därvid att försäkringskassan bör få ansvaret för

att i samverkan med arbetsförmedling och ar-

betsmarknadsinstitut, Samhall AB eller annan

aktör hjälpa personer med tre fjärdedels förtids-

pension till en anställning. I första hand bör

dessa personer prövas mot den ordinarie

arbetsmarknaden, eventuellt med hjälp av

lönebidrag. Om någon annan lösning inte kan

hittas skall en plats i Samhall AB erbjudas. Re-

geringen framhöll att den avsåg att återkomma

med förslag i budgetpropositionen för år 1999 så

att det kan träda i kraft den 1 januari 1999. Åt-

gärderna bedömdes inte föranleda någon ram-

höjning.

Mot denna bakgrund avslog riksdagen för-

slaget i prop. 1996/97:63 (bet. 1997/98:SfU2,

rskr. 1997/98:273). Det innebär också att den i

1998 års ekonomiska vårproposition redovisade

modellen vars syfte är att garantera sysselsättning

för personer med tre fjärdedels förtidspension

skall bli införd fr.o.m. år 1999.

Administrativt bör förfarandet vara sådant att

försäkringskassan lämnar besked till arbetsför-

medlingen eller ett arbetsmarknadsinstitut om

vilka personer som beviljats tre fjärdedels för-

tidspension och som står till arbetsmarknadens

förfogande med resterande en fjärdedels arbets-

förmåga. Arbetsförmedlingens eller arbetsmark-

nadsinstitutets uppgift blir att inom sex månader

placera dessa personer på den ordinarie arbets-

marknaden, eventuellt med hjälp av lönebidrag.

Om inte detta är möjligt skall berörda personer

erbjudas en anställning vid Samhall AB. Försäk-

ringskassan utbetalar ersättning i efterhand för

dem som beretts anställning med stöd av löne-

bidrag på den ordinarie arbetsmarknaden eller

fått anställning vid Samhall AB.

Förslaget föranleder lagreglering i särskild

ordning.

Tabell 4.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

A1 Sjukpenning och rehabilitering, m.m.

15 884

17 881

19 177

20 035

19 596

19 753

A2 Förtidspensioner

13 511

13 375

13 590

37 896

38 579

40 019

A3 Förtidspensioner: statlig ålderspensionsavgift 2

8 865

9 129

9 566

A4 Handikappersättningar

979

1 002

995

1 013

1 030

1 042

A5 Arbetsskadeersättningar 1

5 959

5 932

5 984

A6 Arbetsskadeersättningar m.m.: statlig ålderspensionsavgift 2

1 181

1 169

1 183

A7 Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspensionärer 2

55

55

55

A8 Ersättning för kroppsskador

63

63

64

Totalt för verksamhetsområdet

30 374

32 258

33 762

75 067

75 553

77 666

1 Anvisat under socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten

2 Nytt anslag år 1999

12.5 Anslag

A1 Sjukpenning och rehabilitering,

m.m.

Tabell 4.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

15 883 598

Anslags-

sparande

475 772

1998

Anslag

17 881 000

Utgifts-

prognos

19 177 000

1999

Förslag

20 035 000

1

2000

Beräknat

19 596 000

1

2001

Beräknat

19 753 000

1

1 I beloppen ingår statlig ålderspensionsavgift.

Redovisningen av anslaget för år 1997 är upp-

delad på fyra ändamål:

- sjukpenning

- rehabilitering

- närståendepenning

- vissa yrkesskadeersättningar

Anslaget för Sjukpenning och rehabilitering,

m.m. belastas från och med år 1999 med statlig

ålderspensionsavgift. Se bilaga 3, volym 1.

Tabell 4.3 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift

Miljoner kronor

Totala utgifter

Utgifter sjukpen-

ning och rehabili-

tering. m.m.

Ålderspensions-

avgift

1999

20 035

18 937

1 098

2000

19 596

18 514

1 082

2001

19 753

18 663

1 090

Fr.o.m. budgetåret 1999 kommer vissa yrkes-

skadeersättningar att redovisas under anslag A5

Arbetsskadeersättningar.

Från anslaget bekostas således fr.o.m. år 1999

utgifter för sjukpenning, rehabiliteringsersätt-

ning samt närståendepenning

Mål för anslaget är att ersättningssystemen skall:

- bygga på standardtrygghet och ge ersättning

relaterad till inkomstbortfall,

- uppmuntra arbetslinjen i den mening att den

försäkrade i stället för långa passiva sjukskriv-

ningar skall bli föremål för rehabilitering.

Sjukpenning

Här redovisas utgifter för sjukpenning inklusive

de utgifter som kan uppkomma med anledning

av vissa bestämmelser i sjuklönesystemet (s.k.

sjuklönegaranti och särskilt högkostnadsskydd).

Anslagsposten skall även täcka kostnaderna för

återbetalningspliktiga studiemedel, som belöper

på studerandes sjukperioder.

Kostnadsutvecklingen styrs av antalet dagar

ersatta med sjukpenning. Antalet dagar påverkas

av förändringar inom regelverk och regelverkets

administration. Även demografiska rörelser samt

frånvaroförändringar på individnivå har

betydelse för utvecklingen. Den genomsnittliga

ersättningen påverkas av framförallt regelverk

och löneutveckling.

Försäkringskostnaderna för sjukpenning upp-

gick år 1997 till 13 942 miljoner kronor, vilket är

en minskning med närmare 5 procent jämfört

med år 1996. För år 1998 beräknas kostnaderna

för sjukförsäkringen uppgå till 17 119 miljoner

kronor, vilket innebär en ökning jämfört med år

1997. För år 1999 beräknas kostnaderna för

sjukpenningen uppgå till 17 716 miljoner kronor,

för år 2000 till 17 302 miljoner kronor och för år

2001 till 17 420 miljoner kronor.

Tabell 4.4 Anslagsposter

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Sjukpenning 1

13 942

15 557

17 119

17 716

17 302

17 420

Rehabilitering 2

1 900

2 279

2 010

2 274

2 247

2 284

Närståendepenning1

35

39

42

45

47

49

Vissa yrkesskadeersättningar m.m.3

6

6

6

Totalt

15 884

17 881

19 177

20 035

19 596

19 753

1 Inkl. statlig ålderspensionsavgift fr.o.m. år 1999.

2 Inkl. statlig ålderspensionsavgift fr.o.m. år 1999 på den del av anslagsposten

 som avser rehabiliteringspenningen.

3 Redovisas under anslag A 4. fr.o.m. år 1999.

Rehabilitering

Redovisningen omfattar utgifter för:

 Rehabiliteringspenning

 Särskild ersättning för rehabiliterings- och

behandlingsinsatser (s.k. Dagmarmedel )

 Rehabiliteringsundersökningar vid Riksför-

säkringsverkets sjukhus

 Särskilda medel

- merkostnader i form av särskilt bidrag

- bidrag till arbetshjälpmedel

- ersättning vid köp av arbetslivsinriktade

rehabiliteringstjänster

- administration

- resor tur och retur arbetsplatsen i stället

för sjukpenning

- läkarutlåtanden/läkarundersökningar

Utgiftsutvecklingen för rehabiliteringspenning

styrs av antalet ersatta dagar. Liksom för sjuk-

penningen påverkas antalet ersatta dagar av för-

ändringar inom regelverket och dess administra-

tion. Även demografiska rörelser samt frånvaro-

förändringar på individnivå har betydelse. Den

genomsnittliga ersättningen påverkas framförallt

av regelverket samt löneutvecklingen.

För ändamålet avsattes 2 287 miljoner kronor

för budgetåret 1997. Det faktiska utfallet blev

1 900 miljoner kronor. Differensen beror främst

på en minskad aktivitet inom rehabiliterings-

området samt att försäkringskassorna ej fattar

något formellt beslut om rehabiliteringspenning

då nivån numera är densamma som för sjuk-

penning. Prognosen för år 1998 beräknas under-

skridas med 269 miljoner kronor. Orsaken till

detta är en fortsatt låg aktivitet inom området.

Av den del av anslagsposten som avser Särskilda

medel föreslås att Socialförsäkringsadministra-

tionen tillförs 225 miljoner kronor för år 1999.

Vidare föreslås att högst 55 miljoner kronor

avsätts från Särskilda medel för år 1999 för att

finansiera kostnaderna för sysselsättning av vissa

förtidspensionärer. Av de särskilda medlen skall

vidare 8 miljoner kronor avsättas för forskning

inom socialförsäkringens område och 5 miljoner

kronor till särskilda insatser inom rehabilite-

ringsområdet.

För år 1999 beräknas kostnaderna för rehabi-

literingsersättningen uppgå till 2 274 miljoner

kronor, för år 2000 till 2 247 miljoner kronor och

för år 2001 till 2 284 miljoner kronor.

Närståendepenning

Närståendepenning utges till den som avstår från

förvärvsarbete för att vårda en närstående svårt

sjuk person. Utgiftsutvecklingen för närstående-

penningen styrs av samma faktorer som för ut-

vecklingen av sjukpenningen antal ersatta

dagar, löneutvecklingen och regelverket.

För år 1999 beräknas kostnaderna för närstå-

endepenningen uppgå till 45 miljoner kronor, för

år 2000 till 47 miljoner kronor och för år 2001 till

49 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Sjukpenning

Av RFV:s årsredovisning för år 1997 framgår att

måluppfyllelse inte har nåtts på något av de tre

delmålen inom verksamhetsgrenen som berör

sjukpenning. Förändringarna är inte stora men

går alla i negativ riktning. RFV har visat att an-

talet sjukfall i de längre intervallen, sjukskriv-

ningstid 180 dagar eller längre, har ökat i jäm-

förelse med år 1996, medan antalet sjukfall med

kortare sjukskrivningsperioder har minskat. Så-

ledes har antalet långtidssjukskrivna som återfår

arbetsförmågan minskat, vilket innebär att målet

att antalet långtidssjukskrivna som återfår ar-

betsförmågan skall öka jämfört med kalenderåret

1996 inte har uppfyllts.

Studier som RFV genomfört tyder vidare på

att de regelförändringar som gjorts under senare

år, i kombination med den sedan början av 1990-

talet höga arbetslösheten, påverkar egenskaperna

hos gruppen långtidssjukskrivna så att sannolik-

heten för återgång i arbete minskar. De långtids-

sjukskrivna är t.ex. äldre, i högre grad arbetslösa

och har fler psykiska diagnoser än under den

senare delen av 1980-talet.

Vidare anger RFV att de ohälsouppföljningar

som gjorts visar att arbetet i de enskilda ärendena

inte är så aktivt som lagstiftningen ger möjlighet

till vad gäller partiell sjukpenning, reseersättning,

annat lämpligt arbete och samordnad rehabilite-

ring. Den fördjupade bedömningen, som är en

viktig grund för det fortsatta arbetet i ärendet,

försummas och försäkringsläkaren konsulteras

inte i den utsträckning som vore önskvärt för att

ge ett bra beslutsunderlag. Uppföljningen har

också visat att underlagen inför bedömningar

och beslut om rätten till ersättning och rehabili-

teringsbehov och -åtgärder i många fall är dåliga.

Ofta är också gränserna mellan sjukfallsärenden

och rehabiliteringsärenden otydliga eftersom

tydliga ställningstaganden saknas.

Regeringen har i prop. 1997/98:111 Reforme-

rad förtidspension, m.m. föreslagit principer för

ett nytt system för förtidspension och sjuk-

bidrag. Det reformerade systemet avses träda i

kraft den 1 januari 2001. Riksdagen har beslutat i

enlighet med propositionen (bet.

1997/98:SfU11, rskr. 1997/98:237). Den

närmare regleringen av systemet är föremål för

fortsatt beredning inom regeringskansliet.

Beredningen omfattar också bl.a. den vanliga

sjukpenningen.

Rehabilitering

RFV konstaterar i en tillsynsrapport bl.a. att för-

säkringskassans samordning av den arbetslivsin-

riktade rehabiliteringen inte fungerar så bra som

den borde. Anledningen är att det finns oklar-

heter i försäkringskassans uppdrag som gör det

svårt att ha en tydlig hållning i förhållande till

andra aktörer.

Statskontoret har på regeringens uppdrag

gjort en översyn av de senaste årens

rehabiliteringssatsningar med tonvikt på den

arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Rapporten

överlämnades till regeringen i mars 1998. I

rapporten Perspektiv på rehabilitering (1997:27)

konstaterar Statskontoret en rad brister i

försäkringskassornas rehabiliteringsarbete och

föreslår flera grundläggande förändringar, bl.a.

bättre ekonomiska incitament och fortsatt

utveckling av mål- och resultatstyrning.

En särskild utredare har också fått i uppdrag

att utreda arbetsgivarens kostnads- och åtgärds-

ansvar vid rehabilitering. I betänkandet Arbets-

givarens rehabiliteringsansvar (SOU 1998:104)

ges förslag som framförallt preciserar arbets-

givarnas ansvar för rehabiliteringsinsatser för an-

ställda.

Närståendepenning

För närvarande visar prognosen att antalet

ersatta dagar med närståendepenning kommer

att öka något. Från år 1998 till år 1999 beräknas

antalet dagar öka från 69 000 till 70 000 dagar.

Att antalet dagar förväntas öka beror delvis på att

ersättningsslaget blivit mer känt hos

allmänheten.

Slutsatser

Regeringen ser allvarligt på utvecklingen inom

området av flera skäl. Den kraftiga ökningen av

de långa sjukfallen under senare tid riskerar att på

sikt leda till en ökning av antalet förtidspensionä-

rer. Med anledning av den kraftiga ökningen av

de långa sjukfallen, vilket kan leda till ökade

utgifter, kommer regeringen att ingående ana-

lysera vilka orsaker som ligger bakom kostnads-

ökningen för sjukpenningförsäkringen. En sådan

analys är bl.a. nödvändig för att kunna bedöma

om det är en tillfällig uppgång eller inte.

En annan oroande faktor är att försäkringskas-

sans samordning av den arbetslivsinriktade reha-

biliteringen inte fungerar tillfredsställande. Trots

många goda samverkansprojekt kommer ofta re-

habiliteringsinsatserna för sent, samtidigt som

arbetsgivarna inte fullgör sina skyldigheter vad

gäller rehabiliteringsutredningar. Dessa brister

kan till viss del förklaras av de neddragningar

som gjorts av de administrativa resurserna. Re-

habiliteringsområdet har till följd av den brist-

fälliga tillämpningen av lagstiftningen under de

senaste åren varit föremål för flera utredningar

vilka resulterat i olika förslag. När remissbe-

handlingen av förslagen avslutats finns ett till-

räckligt underlag för att ett samlat grepp skall

kunna tas på hela rehabiliteringsområdet. Rege-

ringen avser därför att återkomma till riksdagen i

denna fråga.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 20 035 000 000 kronor anvisas under

anslaget A1 Sjukpenning och rehabilitering,

m.m. för år 1999. För åren 2000 och 2001 beräk-

nas anslaget till 19 596 000 000 kronor respektive

19 753 000 000 kronor.

A2 Förtidspensioner

Tabell 4.5 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

13 510 789

Anslags-

sparande

- 121 789

1998

Anslag

13 375 000

Utgifts-

prognos

13 590 000

1999

Förslag

37 896 000

2000

Beräknat

38 579 000

2001

Beräknat

40 019 000

Här redovisas utgifter för förtidspension från

folkpensioneringen, pensionstillskott till förtids-

pension och barntillägg till förtidspension samt

allmän tilläggspension (ATP) i form av förtids-

pension.

Målet för anslaget är att ge ekonomisk trygg-

het vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga.

Utgiftsutvecklingen för förtidspensioneringen

är beroende av flera olika faktorer. Till de vik-

tigaste räknas de demografiska förhållandena,

regeltillämpning och praxisutveckling, utveckling

av ATP-nivån och basbeloppsutvecklingen. Ut-

gifterna för förtidspensioner uppgick budgetåret

1997 till 13 511 miljoner kronor, medan anslaget

var beräknat till 13 389 miljoner kronor. Över-

skridandet beror på att antalet förtidspensionärer

ökat kraftigt, från 408 000 i december 1996 till

417 400 i december 1997. Ökningen har till

största delen skett i åldersgruppen 60-64 år och

det är antalet förtidspensioner som ökat medan

antalet sjukbidrag i stället minskat.

Att antalet förtidspensionärer ökat beror bl.a.

på övergångsregler i samband med att de

särskilda regler för försäkrade som är 60 år eller

äldre avskaffades fr.o.m. år 1997. Övergångs-

regler i samband med införandet av nya kriterier

för rätt till sjukpenning och förtidspension

innebar också att antalet förtidspensions-

ansökningar ökade kraftigt under slutet av år

1996. Dessa ansökningar handlades under år

1997 och många beviljades förtidspension. En

annan faktor som väsentligt bidrog till

överskridandet var införandet av inkomstprövad

änkepension, vilket medförde att ett betydande

antal kvinnor med formell rätt till både

förtidspension och änkepension bytte

folkpensionsförmånen från änkepension till för-

tidspension.

Antalet sjukbidrag har minskat beroende på

att antalet nybeviljade och antalet "fortsatta"

sjukbidrag minskat. Beslut om förtidspension

har i ett antal ärendet fattats i stället för beslut

om fortsatt sjukbidrag. De nya kriterierna för

rätt till förtidspension har också medfört att an-

sökningar om fortsatt sjukbidrag inte beviljats.

Även ökningen av antalet långa sjukfall över ett

år har sannolikt bidragit till att antalet nybevilja-

de sjukbidrag är lågt.

Utvecklingen hittills under år 1998 visar på en

liten minskning av antalet förtidspensionärer,

samtidigt som den genomsnittligt utbetalda för-

tidspensionen sjunkit i en långsammare takt än

vad som tidigare beräknats. Anslaget för inne-

varande år bedöms komma att överskridas, dock

inom ramen för anslagskrediten.

Fr.o.m. budgetåret 1999 kommer en ålders-

pensionsavgift på 18,5 procent att belasta om-

rådet förtidspensioner. Detta redovisas under ett

särskilt anslag A3 Förtidspensioner: Statlig

ålderspensionsavgift.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Efter den stora ökningen av antalet förtidspen-

sionärer under föregående år, har ökningen

under innevarande år avstannat. I december 1997

var antalet förtidspensionärer 417 400. I sep-

tember i år visar preliminära siffror från RFV:s

månadsstatistik att antalet förtidspensionärer

sjunkit till ca 415 000.

För den framtida utvecklingen av antalet för-

tidspensionärer är den demografiska faktorn av

stor vikt. De stora åldersgrupperna som är födda

på 1940-talet har nu börjat uppnå de åldrar då

risken att bli förtidspensionär påtagligt ökar,

vilket innebär att den grupp som kan ha rätt till

sådan pension växer. Regeltillämpning och praxis

är andra viktiga faktorer för antalsutvecklingen.

Dessa faktorer är mycket svårbedömda, inte

minst beroende på att effekterna av de nya

kriterierna ännu är osäkra.

Kostnadsutvecklingen påverkas också mycket

av utvecklingen av medelbeloppet för förtidspen-

sion. Medelbeloppet för ATP har långsiktigt

ökat som en följd av bl.a. reallöneökningar och

ATP-systemets allmänna tillväxt. Detta har sam-

tidigt medfört att andelen med pensionstillskott

har minskat. Medelbeloppet påverkas också av

fördelningen mellan hel och partiell pension, där

den långsiktiga trenden varit att andelen förtids-

pensionärer med partiell pension ökar. Mellan

december 1996 och december 1997 har dock an-

delen med partiell pension varit i stort sett oför-

ändrad, vilket beror på att den stora grupp över

60 år som beviljats förtidspension under år 1997

oftast fått hel pension. För innevarande år har

uppbromsningen av nivån på medelbeloppet för

folkpension fortsatt, samtidigt som medelbe-

loppet för ATP har minskat mätt i fast basbe-

lopp. En orsak till att medelbeloppet för ATP

har minskat är att andelen nybeviljade förtids-

pensioner i åldersgruppen 60-64 år har minskat

kraftigt under innevarande år jämfört med år

1997. Ett annat skäl är att antalet nybeviljade

förtidspensioner i de yngsta åldersgrupperna har

ökat något. Unga förtidspensionärer har ofta låg

eller ingen ATP. Även lågkonjunkturen i början

av 1990-talet har säkert påverkat nivån för ATP.

Allt detta påverkar i sin tur antalet och medel-

beloppet för pensionstillskott. Det förefaller

också som om en större andel beviljas hel pen-

sion än tidigare.

Utredningen (S1997:03) om ersättning vid

långvarigt nedsatt arbetsförmåga, med uppgift att

lämna förslag om ett nytt system för förtidspen-

sion och sjukbidrag, avlämnade i november och

december 1997 betänkandena Ohälsoförsäk-

ringen trygghet och aktivitet (SOU 1997:166)

respektive Ohälsoförsäkringen Övergångsbe-

stämmelser (SOU 1997:189). Efter remissbe-

handing av dessa överlämnade regeringen i bör-

jan av mars 1998 till riksdagen proposition

1997/98:111 Reformerad förtidspension, m.m. I

propositionen föreslog regeringen vissa riktlinjer

för utformningen av den del av ett reformerat

system som gäller ersättning vid varaktig ar-

betsoförmåga. Vidare redovisades den planerade

fortsatta beredningen av frågan om reformering

av hela systemet för ersättning vid långvarig me-

dicinskt grundad arbetsoförmåga. Det reforme-

rade systemet avses träda i kraft den 1 januari

2001. Riksdagen har godkänt propositionen (bet.

1997/98:SfU11, rskr 1997/98:237).

Slutsatser

Regeringen ser allvarligt på utvecklingen inom

området av flera skäl. Den kraftiga ökningen av

de långa sjukfallen under senare tid riskerar på

sikt att leda till en ökning av antalet ansökningar

om förtidspension. Med hänsyn till gällande

regler och demografiska förhållanden med stora

åldersgrupper födda på 1940-talet finns en risk

för en ökad volym av ansökningar om förtids-

pension. För år 1999 bedömer därför regeringen

att det inte är osannolikt att det sker en viss ök-

ning av antalet förtidspensionärer.

Vissa åtgärder har vidtagits för att motverka

utvecklingen, bl.a. förändrade kriterier för rätt

till sjukpenning och förtidspension. Dessa har

enligt vad som tidigare redovisats haft en viss

återhållande effekt på antalsutvecklingen. Det är

enligt regeringen mycket angeläget att RFV och

försäkringskassorna snabbt vidtar åtgärder för att

komma till rätta med den bristande kvaliteten i

handläggningen av ärenden rörande sjukpenning

och förtidspension. Arbetet med att reformera

reglerna om ersättning vid varaktig medicinskt

grundad arbetsoförmåga enligt prop.

1997/98:111 pågår inom Socialdepartementet

med inriktning på att ett förslag kan föreläggas

riksdagen under hösten 1999.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 37 896 000 000 kronor anvisas under

anslaget A2 Förtidspensioner för år 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

38 579 000 000 kronor respektive 40 019 000 000

kronor.

A3 Förtidspensioner: statlig

ålderspensionsavgift

Tabell 4.6 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Förslag

8 865 000

1

2000

Beräknat

9 129 000

1

2001

Beräknat

9 566 000

1

1 Nytt anslag.

Anslaget är nytt och har tillkommit med anled-

ning av det reformerade ålderspensionssystemet

(prop.1997/98:151, bet.1997/98:SfU13, rskr.

1997/98:315).

Genom införandet av det nya ålderspensions-

systemet skall staten fr.o.m. år 1999 betala av-

gifter till detta system för bl.a. samtliga socialför-

säkringsersättningar, som det tillgodoräknas

pensionsrätt eller pensionspoäng för, i form av

s.k. statlig ålderspensionsavgift. Sådan avgift skall

även belasta området förtidspensioner.

Statlig ålderspensionsavgift med 18,5 procent

skall tas ut på ett särskilt pensiongrundande be-

lopp baserat på en fiktiv antagen inkomst

(antagandeinkomst) fram t.o.m. 64 års ålder.

Regeringens överväganden

Kostnaden för den statliga ålderpensionsavgiften

för förtidspensioner varierar med antalet förtids-

pensionärer med antagandeinkomst, medelbe-

lopp och basbeloppets storlek.

Mot denna bakgrund beräknar regeringen

kostnaden för ålderspensionavgift för förtids-

pensioner budgetåret 1999 till 8 865 000 000

kronor. För budgetåren 2000 och 2001 beräknas

kostnaden till 9 129 000 000 kronor respektive

9 566 000 000 kronor.

A4 Handikappersättningar

Tabell 4.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

978 800

Anslags-

sparande

1998

Anslag

1 001 900

Utgifts-

prognos

995 000

1999

Förslag

1 013 000

2000

Beräknat

1 030 000

2001

Beräknat

1 042 000

Från anslaget bekostas handikappersättning från

folkpensioneringen. Handikappersättning utges

till personer som fyllt 16 år och som fått sin

funktionsförmåga nedsatt före fyllda 65 år och

till följd härav behöver mer tidskrävande hjälp av

annan och/eller har merkostnader på grund av

sitt funktionshinder.

Handikappersättning utbetalas med belopp

som för år räknat motsvarar 69 procent, 53 pro-

cent eller 36 procent av basbeloppet. I december

1997 utbetalades 55 200 handikappersättningar,

varav 13 300 med nivån 69 procent, 9 500 med

nivån 53 procent och 32 400 med nivån 36 pro-

cent. Av dem som uppbär handikappersättning

är 56 % kvinnor, vilket kan förklaras med kvin-

nors längre livslängd. Utbetalning kan i bland

ske retroaktivt vid nybeviljande.

Handikappersättning kan ges ut tillsammans

med t.ex. förtidspension eller ålderspension eller

som självständig förmån. Närmare hälften av ut-

betalda handikappersättningar utges i kombina-

tion med förtidspension. Handikappersättning

till blinda och döva eller gravt hörselskadade

utges alltid med en viss garanterad nivå om inte

stödbehovet ger anledning till högre ersättning.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Det sker en successiv, mindre ökning av antalet

handikappersättningar. Denna ökning är bl.a. en

följd av att det sker en övergång från förmånen

vårdbidrag till handikappersättning när den för-

säkrade fyller 16 år. Eftersom antalet vårdbidrag

ökar leder detta senare till en mer eller mindre

automatisk ökning av antalet handikappersätt-

ningar. Ökningen kan till viss del också förklaras

med att kunskapen om förmånen ökat och att

vården av personer med funktionshinder i bety-

dande grad har avinstitutionaliserats.

Den 1 januari 1994 infördes förmånen assi-

stansersättning för svårt funktionshindrade per-

soner. Detta har medfört att antalet handikapp-

ersättningar med nivån 69 procent har minskat,

medan antalet ersättningar med nivån 36 procent

har ökat. I regleringsbrevet för budgetåret 1998

fick RFV i uppdrag att analysera och bedöma or-

sakerna till att antalet ersättningar/bidrag succes-

sivt har ökat inom förmånerna handikappersätt-

ning och vårdbidrag trots att en statlig

assistansersättning har införts. Av verkets redo-

visning framgår att beslut om att bevilja assi-

stansersättning inte har medfört några större för-

ändringar vare sig det gäller antalet handikapp-

ersättningar eller vårdbidrag. Det har dock

medfört en klar minskning av andelen handi-

kappersättningar med den högsta nivån och en

förskjutning från den högsta till den lägsta nivån.

RFV framhåller också att det är enbart mindre

ökningar som förekommit inom förmånen han-

dikappersättning under 1990-talet och att ök-

ningen till stor del berodde på det ökade antalet

förtidspensionärer.

Slutsatser

En fortsatt mindre ökning av antalet handikapp-

ersättningar sker under år 1999 och de beräknas i

genomsnitt uppgå till ca 56 600 under året. Bas-

beloppet beräknas till 36 400 kronor. Uppräk-

ning görs med fem procent på grund av retroak-

tiva utbetalningar.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 1 013 000 000 kronor anvisas under

anslaget A4 Handikappersättningar för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

1 030 000 000 respektive 1 042 000 000 kronor.

A5 Arbetsskadeersättningar

Tabell 4.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

6 105 000

Anslags-

sparande

1998

Beräknat

utgift

6 052 000

Utgifts-

prognos

6 069 000

1999

Förslag

5 958 900

1, 2

2000

Beräknat

5 931 600

1, 2

2001

Beräknat

5 984 400

1, 2

1 inkl. vissa yrkesskadeersättningar

2 I beloppet ingår ålderspensionsavgift med 279 700 tkr år 1999, 278 700 tkr år

2000

och 282 300 tkr år 2001.

Utgifterna för arbetsskadeförsäkringen skall,

som tidigare beskrivits, från och med år 1999 re-

dovisas under utgiftsområde 10. Till det nya an-

slaget flyttas också redovisningen av vissa yrkes-

skadeersättningar m.m. som tidigare redovisats

under anslaget A1 Sjukpenning och rehabilite-

ring m.m.

Under anslaget redovisas även statliga ålders-

pensionsavgifter om 6,40 procent för livräntor

och sjukpenning enligt lagen (1976:380) om ar-

betsskadeförsäkring (LAF) och lagen (1977:265)

om statligt personskadeskydd (LSP) till viss del

samt för sjukpenningen enligt lagen (1954:243)

om yrkesskadeförsäkring (YFL). Om rätt till

egenlivränta eller efterlevandelivränta föreligger

samtidigt med rätt till förtidspension eller

efterlevandepension enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring skall livräntan betalas endast i

den mån den överstiger pensionen om förmånen

täcker samma inkomstförlust. Den statliga

ålderspensionsavgiften skall betalas på den sk

bruttolivräntan, dvs. livränta före samordning

med förtidspension eller efterlevandepension.

Detta som en följd av att det är bruttolivräntan

som ligger till grund för beräkning av den

pensionsgrundande inkomsten. Avgiften skall

vara 18,5 procent på den del som samordnas med

förtidspension och 6,40 procent på utbetald

livränta och på sjukpenning enligt LAF, LSP och

YFL. Avgiften om 18,5 procent redovisas under

anslag A6.

Målet med arbetsskadeförsäkringen är att den

som drabbas av bestående men på grund av ar-

betsskada i största möjliga utsträckning skall

hållas skadeslös.

Arbetsskadelivräntor m.m.

Arbetsskadeförsäkringen omfattar anställda,

uppdragstagare och egenföretagare och ger er-

sättning för inkomstbortfall till dem som

drabbas av skada i sitt arbete. Från försäkringen

utbetalas egenlivräntor, efterlevandelivräntor,

begravningshjälp, sjukpenning i vissa fall samt

ersättning i samband med sjukhusvård utom

riket, tandvård och ersättning för särskilda

hjälpmedel.

Utgiftsutvecklingen är beroende av flera olika

faktorer. De viktigaste är medellivräntan, basbe-

loppsutvecklingen samt regeltillämpning och

praxisutveckling.

För ändamålet beräknades 6 127 mkr för bud-

getåret 1997. De faktiska utgifterna blev 6 105

mkr. Differensen beror främst på att färre arbets-

skador godkänts och att något färre livräntor

betalas ut. Utgiftsprognosen för år 1998 beräk-

nas överskrida tidigare beräkningar med ca 17

mkr. En orsak till detta är vissa domar från

regeringsrätten som innebär att livränta kan

utges under tid för rehabilitering. För år 1999

beräknas utgifterna till 5 947,9 mkr, varav statlig

ålderspensionsavgift 274 mkr.

Vissa yrkesskadeersättningar m.m.

Här redovisas skadeersättningar enligt lagen

(1977:265) om personskadeskydd (LSP) vid

tjänstgöring i civilförsvaret eller vid brandsläck-

ning liksom skadeersättning åt fångar m.fl. Vida-

re redovisas ersättningar enligt lagen (1977:267)

om krigsskadeersättning till sjömän. För liknan-

de skadefall inträffade före juni 1977 belastas an-

slaget enligt flera olika förordningar. Här redo-

visas också tillägg för vissa äldre livräntor och

slutligen skadeståndslivräntor.

Kostnadsutvecklingen styrs främst av basbe-

loppsutvecklingen.

För ändamålet föreslogs 5,66 miljoner kronor

för budgetåret 1997. Det faktiska utfallet blev 6,3

miljoner kronor. Differensen beror på en stor

retroaktiv livränteutbetalning. Anslagsposten är

känslig för slumpmässiga variationer. Ut-

giftsprognosen för år 1998 beräknas till före-

slagna 6 miljoner kronor. För år 1999 beräknas

utgifterna till 6,1 mkr, varav statlig ålderspen-

sionsavgift 0,1 mkr.

Statliga ålderspensionsavgifter på övriga sociala

förmåner

Anslaget belastas också med statlig ålderspen-

sionsavgift på livräntor och sjukpenning som

betalas från affärsverksfonden, affärsverken och

före detta affärsverk samt utbetalningar från

Swedint till FN-soldater som skadats i tjänsten.

Tabell 4.9 Anslagsposter

Miljoner kronor

Utgift

19973

Utgifts-

prognos

19983

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Arbetsskadelivränta m.m. 1

6 105

6 069

5 947,9

5 920,6

5 973,4

Vissa yrkesskadeersättningar m.m. 1

62

62

6

6

6

Vissa övriga ålderspensionsavgifter

5

5

5

Totalt

6 105

6 069

5 958,9

5 931,6

5 984,4

1 inkl. statlig ålderspensionavgift om 6,40 % fr.o.m. år 1999

2 redovisades under anslag A1 t.o.m. år 1998

3 Arbetsskadeförsäkringen regleras genom Arbetsskadefonden t.om. år 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Arbetsskadelivräntor m.m.

Antalet arbetsskadeärenden ökade under i stort

sett hela 1980-talet. Antalet anmälningar och

ärenden som skulle prövas hos försäkrings-

kassorna ökade kraftigt. Antalet personer med

arbetsskadelivränta ökade närmast explosions-

artat under slutet av 1980-talet. Den ökande

ärendemängden och praxisutvecklingen ledde till

att arbetsskadeförsäkringens utgifter steg.

Arbetsskadeförsäkringens inkomster och ut-

gifter regleras för närvarande fiktivt via

arbetsskadefonden. Fonden uppvisar ett fiktivt

underskott sedan år 1987. Under år 1993 gjordes

stora regelförändringar i arbetsskade-

försäkringen. Dessa förändringar har kraftigt

reducerat försäkringens utgifter och

kostnadsutvecklingen är därför nu under

kontroll. Sedan budgetåret 1994/95 är utgifterna

för arbetsskadeförsäkringen lägre än in-

komsterna från arbetsskadeavgiften. Det årliga

överskott som därmed har uppstått har avräknats

på det ackumulerade fiktiva underskottet i

arbetsskadefonden. I december 1997 uppgick det

ackumulerade underskottet till ca 11 700

miljoner kronor. Inkomsterna från ar-

betsskadeavgiften kan för år 1998 beräknas

uppgå till 10 713 mkr medan utgifterna för för-

säkringen kan beräknas uppgå till ca 6 069 mkr.

Det fiktiva underskottet i arbetsskadefonden kan

alltså beräknas uppgå till ca 7 083 mkr vid

utgången av år 1998. För år 1999 beräknas

inkomsterna av arbetsskadeavgiften uppgå till

11 152 mkr medan utgifterna beräknas till 7 246

mkr, varav 1 431 mkr utgörs av statlig

ålderspensionsavgift. Detta innebär ett överskott

på 3 906 mkr år 1999 och att den fiktiva skuld

som härrör från arbetsskadefonden kan

reduceras med detta belopp.

Antalet anmälningar har sjunkit under hela

1990-talet och var under år 1997 det lägsta sedan

lagen om arbetsskadeförsäkring infördes. Det

kan finnas flera förklaringar, bl.a. regelföränd-

ringarna från år 1993, en begynnande låg-

konjunktur med ett minskat antal förvärvsar-

betande och införandet av sjuklöneperioden.

Även antalet till försäkringskassan för prövning

inkomna ärenden har sjunkit. Antalet godkända

ärenden har sjunkit kraftigt sedan år 1993. År

1997 godkändes 7 800 ärenden jämfört med ca

67 600 år 1992. Andelen godkända arbetsskador

sjönk under samma period från 72,3 procent till

62,7 procent. Det är framför allt bifallsfrekven-

sen för arbetssjukdomar som har sjunkit.

Ökningen av antalet livräntetagare har avtagit

och antalet i beståndet minskar nu. I december

1997 uppgick antalet till 99 600. Hälften av ut-

betalda egenlivräntor avser kvinnor. Årsmedel-

beloppet per egenlivränta efter samordning med

förtidspension uppgick till 48 896 kronor för

män och 35 706 kronor för kvinnor. Den högre

ersättningen för män speglar bl.a. löneskillnader-

na mellan män och kvinnor, men har också ett

samband med skadans svårighetsgrad. Av dia-

grammet nedan framgår antalet anmälda, till för-

säkringskassan inkomna för prövning och

godkända ärenden under perioden 1980-1997

(avser LAF, LSP och YFL).

Diagram 4.1

Utvecklingen av antalet arbetsskadeärenden 1980-1997

För att analysera de senaste årens förändringar i

arbetsskadeförsäkringen tillkallade regeringen

hösten 1997 en särskild utredare som fick i upp-

drag att se över försäkringen. Syftet med detta

varatt se över om försäkringen fortfarande kan

sägas ge en tillfredsställande trygghet för den

som drabbas av en arbetsskada. Betänkandet Den

framtida arbetsskadeförsäkringen (SOU

1998:37) överlämnades till regeringen i mars

1998. Betänkandet har remissbehandlats.

Det har framförts kritik från flera håll att

regelförändringarna från år 1993 har slagit hårda-

re mot kvinnor än män. Könsperspektivet har

behandlats i flera rapporter, bl.a. i rapporten En

socialförsäkring för kvinnor och män en kart-

läggning ur ett genderperspektiv (RFV redovisar

1998:1). Även i betänkandet Den framtida ar-

betsskadeförsäkringen (SOU 1998:37) behandlas

könsperspektivet.

Vissa yrkesskadeersättningar

Volymen antas vara relativt konstant. I progno-

sen förväntas utgifterna för äldre skadefall

minska i samma takt som utgifterna för skadefall

inträffade efter år 1977 ökar. Skadeståndsliv-

räntor räknas upp normalt endast om basbe-

loppet stigit med minst 5 procent sedan föregå-

ende uppräkning, vilket inte kommer att inträffa

under den prognostiserade perioden enligt de

antaganden som gjorts.

Slutsatser

De regelförändringar som gjordes i början på

1990-talet har medfört att kostnaderna för ar-

betsskadeförsäkringen har sjunkit kraftigt. Det

var nödvändigt mot bakgrund av kostnadsut-

vecklingen under 1980-talet att strama åt arbets-

skadeförsäkringen. Den särskilde utredare som

nyligen sett över arbetsskadeförsäkringen anser

att arbetsskadeförsäkringen inte längre ger en

tillfredsställande trygghet för den som drabbas

av en arbetsskada. Han föreslår därför en rad

åtgärder för att öka de arbetsskadades trygghet.

Betänkandet och remissyttrandena bereds för

närvarande i Socialdepartementet.

Genderaspekten måste bli en viktigt del i det

ovan nämnda beredningsarbetet.

Utgiftsutvecklingen är relativt stabil och i

stort sett väntad. Vid framskrivningen antas att

antalet nybeviljade livräntor börjar öka något

igen. Orsaken till detta är dels vissa domar från

Regeringsrätten som innebär att livränta kan ut-

ges under tid för rehabilitering, dels att det på

sikt, av demografiska skäl, finns viss risk för en

ökning av antalet nybeviljade livräntor. Antalet

livräntor i beståndet antas dock inte öka efter-

som den allmänna trenden för närvarande är att

antalet livräntor fortsätter att minska.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 5 958 900 000 kronor anvisas under

anslaget A5 Arbetsskadeersättningar för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

5 931 600 000 kronor respektive 5 984 400 000

kronor.

A6 Arbetsskadeersättningar m.m.:

statlig ålderspensionsavgift

Tabell 4.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1999

Förslag

1 181 300

1

2000

Beräknat

1 169 300

2001

Beräknat

1 182 700

1 Nytt anslag.

Anslaget är nytt och har tillkommit med anled-

ning av det reformerade ålderspensionssystemet

(prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13,

rskr.1997/98:315).

Såväl inom ATP-systemet som i det reforme-

rade ålderspensionssystemet är livränta och sjuk-

penning enligt lag om arbetsskadeförsäkring

pensionsgrundande inkomst som ger pensions-

rätt. I och med införandet av det nya ålderspen-

sionssystemet ska statlig ålderspensionsavgift

erläggas för livränta och sjukpenning enligt lag

om arbetsskadeförsäkring och motsvarande er-

sättningar.

Statlig ålderspensionsavgift ska betalas för

bruttolivränta, d.v.s. livränta före samordning

med förtidspension eller efterlevandepension,

eftersom bruttolivräntan ligger till grund för be-

räkning av den pensionsgrundande inkomsten.

För den del av livräntan som faktiskt utbetalats

ska ålderspensionsavgift om 6,40 procent er-

läggas. Denna avgift redovisas under anslag A5.

Därutöver ska en statlig ålderspensionsavgift

om 18,5 procent beräknas på den del av livrän-

tan som samordnas med förtidspension. Det är

denna avgift som ska belasta anslaget.

De ersättningar som ligger till grund för den

ålderspensionsavgift som belastar anslaget är liv-

räntor enligt lag om arbetskadeförsäkring, vissa

yrkesskadeersättningar, ersättning för kropps-

skador under militär verksamhet samt vissa ut-

betalningar från affärsverken, affärsverksfonden

och Swedint.

Regeringens överväganden

För pensionsgrundande belopp ska, i likhet med

pensionsgrundande inkomster, en ålderspen-

sionsavgift betalas. Denna utgör den enskildes

pensionsrätt. Ålderspensionsavgiften betalas inte

av den enskilde utan av staten och benämns stat-

lig ålderspensionsavgift.

Kostnaderna för den statliga ålderspen-

sionsavgiften för arbetsskadelivräntor varierar

med förändringar i bland annat antal

livräntetagare, medellivräntans storlek och

basbeloppet.

Regeringen uppskattar kostnaden för ålders-

pensionsavgift för den samordnade delen av ar-

betsskadelivräntorna budgetåret 1999 till

1 181 300 000 kronor. För budgetåren 2000 och

2001 uppskattas kostnaden till 1 169 300 000

kronor respektive 1 182 700 000 kronor.

A7 Kostnader för sysselsättning av

vissa förtidspensionärer

Tabell 4.11 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1999

Förslag

55 000

1

2000

Beräknat

55 000

2001

Beräknat

55 000

1 Nytt anslag

Från detta anslag utbetalas under förutsättning

av riksdagens beslut i vissa fall ersättning till

arbetsgivare som bereder förtidspensionärer med

tre fjärdedels förtidspension, vilka står till ar-

betsmarknadens förfogande med avseende på

resterande arbetsförmåga, en anställning. Det

skall i första hand vara fråga om anställning på

den reguljära arbetsmarknaden eventuellt med

hjälp av lönebidrag och om detta inte kan ske

inom sex månader skall berörda förtidspensionä-

rer vara garanterade en anställning inom Samhall

AB.

Försäkringskassan lämnar uppgift till arbets-

förmedlingen eller arbetsmarknadsinstitut om

personer som tillhör denna kategori i de fall de

bedöms stå till arbetsmarknadens förfogande.

Arbetsförmedlingens eller arbetsmarknadsinsti-

tutets uppgift består i att inom sex månader pla-

cera en sådan förtidspensionär, eventuellt med

lönebidrag, på den ordinarie arbetsmarknaden.

Om detta inte kan ske skall förtidspensionären

beredas en anställning inom Samhall AB.

Om anställning sker med hjälp av lönebidrag

eller genom Samhalls AB:s försorg, skall berörda

arbetsgivare och Samhall AB efter framställning

till försäkringskassan erhålla ersättning från

denna.

Regeringens överväganden

Regeringen bedömer att ca 1 500 förtidspensio-

närer kommer att omfattas av denna stödform

och har nu beräknat kostnaderna till högst 55

miljoner kronor per år. Kostnaderna skall belasta

ett nytt anslag, A7 Kostnader för sysselsättning

av vissa förtidspensionärer.

För år 1999 beräknas kostnaderna för anslaget

till 55 000 000 kronor. Med hänsyn till den stora

osäkerheten i fråga om utnyttjandet av dessa

medel beräknas kostnaderna för anslaget vara de

samma åren 2000 och 2001.

Den föreslagna ordningen kräver lagreglering

och regeringen avser att senare utfärda närmare

föreskrifter om ersättningsbelopp m.m..

A8 Ersättning för kroppsskador

Tabell 4.12 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

59 622

1

Anslags-

sparande

3781

1998

Anslag

61 700

1

Utgifts-

prognos

60 1001

1999

Förslag

62 600

2

2000

Beräknat

63 200

2

2001

Beräknat

64 300

2

1 Anslag uppfört under utgiftsområde 6 Totalförsvaret

2 I beloppet ingår ålderspensionsavgift med 900 tkr år 1999, 1 000 tkr år 2000

och

1 100 tkr år 2001

Från anslaget bekostas ersättningar enligt lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP) i

de fall skada inträffat under militär verksamhet.

För skador som inträffat före juli 1977 belastas

anslaget av bl.a. ersättningar enligt lagen

(1950:261) om ersättning i anledning av kropps-

skada ådragen under militärtjänstgöring (militär-

ersättningslagen). Ålderspensionsavgift redovisas

under anslag A6 Arbetsskadeersättningar m.m.:

statlig ålderspensionsavgift.

Utgiftsutvecklingen påverkas bl.a. av föränd-

ringar inom regelverket, däribland basbeloppets

utveckling.

Regeringens överväganden

Riksdagen har beslutat om förbättringar i de to-

talförsvarspliktigas personskadeskydd (prop.

1997/98:1 utgiftsområde 6, bet. 1997/98:FöU1,

rskr. 1997/98:82). De förändringar som trätt i

kraft år 1998 bl.a. höjda minimibelopp för be-

räkning av sjukpenningunderlag och livränte-

underlag innebär ökade utgifter. Regeringen

beräknar att kostnaderna för förbättringarna

under budgetåret 1998 uppgår till 1,7 miljoner

kronor.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 62 600 000 kronor anvisas under an-

slaget A8 Ersättning för kroppsskador för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till 63 200 000 kronor respektive 64 300 000

kronor.

13 Socialförsäkringens administration

13.1

13.1 Omfattning

Socialförsäkringens administration utgörs av

Riksförsäkringsverket och de allmänna försäk-

ringskassorna. Riksförsäkringsverket skall bl.a.

utöva tillsyn över de allmänna försäkrings-

kassorna, vara ansvarig systemägare för de ge-

mensamma IT-systemen, utarbeta normer för

regeltillämpning samt svara för ekonomistyr-

ningen inom verksamheten. Den regionala och

lokala delen, som i dagsläget består av 25 all-

männa försäkringskassor, är organiserad i ett

centralkontor och ett varierande antal lokal-

kontor. Försäkringskassorna har ansvar för

handläggning och utbetalning av socialförsäk-

ringar och bidrag samt för att förebygga och

minska ohälsa. Inom försäkringskassorna finns

det ett betydande inslag av förtroendemannain-

flytande.

Från och med den 1 januari 1999 reduceras

antalet försäkringskassor till 21 stycken i sam-

band med bildandet av försäkringskassorna i

Skåne län och Västra Götalands län.

Vid slutet av år 1997 fanns det totalt ca 14 000

årsarbetare inom socialförsäkringens administra-

tion, vilket är en minskning sedan budgetåret

1995/96 med 12 procent.

13.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

5 217

4 935

4 924

5 436

5 543

5 634

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Riksförsäkringsverket hade i slutet av år 1997 ett

anslagssparande motsvarande 91,4 miljoner

kronor, av detta belopp finns 13,9 miljoner

kronor till regeringens disposition. Under inne-

varande budgetår pekar prognosen på ett

eventuellt underskott även sedan anslagssparan-

det förbrukats. Underskottet kan till stor del

förklaras av att anpassningsarbetet av IT-stöden

inför millennieskiftet tar mycket stora resurser i

anspråk. Försäkringskassan har 1997 utnyttjat en

anslagskredit på 117 miljoner kronor. För 1998

ser prognosen ut att minska utnyttjandet av an-

slagskrediten med ca 100 miljoner kronor.

Förändringar

Riksförsäkringsverkets och de allmänna försäk-

ringskassornas roller har i samband med propo-

sitionen om socialförsäkringens administration

m.m. (1997/98:41) tydliggjorts för att förbättra

effektiviteten inom organisationen. Samtidigt har

förtroendemannarollen utvecklats.

Prioriteringar

Riksförsäkringsverkets tillsyn av de allmänna

försäkringskassorna skall utvecklas.

För att beslutet om ett reformerat ålderspen-

sionssystem effektivare skall kunna genomföras

satsas bl.a. på kompetensutveckling och infor-

mationsinsatser.

Inom IT-området skall Riksförsäkringsverket

i egenskap av ansvarig systemägare ges möjlighet

att allmänt utveckla stödet till de allmänna för-

säkringskassorna, genomföra det nya pensions-

systemets IT-satsningar och säkerställa över-

gången inför millennieskiftet.

Forskningen inom socialförsäkringsområdet

skall stärkas.

13.3 Resultatbedömning och

slutsatser

Mål för verksamhetsområdet enligt reglerings-

brev avseende år 1997:

Samlade insatser görs för analys och kvalitetssäk-

ring, varvid

- insatser för likformighet och rättssäkerhet

samt kvalitet i ärendehandläggningen skall

prioriteras,

- och analys av resultat, kostnader och kvalitet

skall förbättras.

Riksförsäkringsverket och de allmänna försäk-

ringskassorna har gjort flera insatser inom om-

rådet för analys och kvalitetssäkring genom

ökade prioriteringar och förbättringar. Arbetet

kan därför anses ha bedrivits i enlighet med mål-

sättningen. Regeringen har i regleringsbrev för år

1998 omarbetat målen för verksamhetsgren 3

och i stället tagit fram riktade verksamhetsmål

för Riksförsäkringsverket för att göra det möjligt

att följa upp myndighetens speciella ansvarsom-

råden.

Riksförsäkringsverkets genomförande av det

reformerade ålderspensionssystemet

Det nyligen fattade beslutet om ett reformerat

ålderspensionssystem innebär att ett omfattande

genomförandearbete inom Riksförsäkrings-

verket och de allmänna försäkringskassorna skall

påbörjas. För att kunna informera om och han-

tera det nya pensionssystemet och för att med-

borgarna skall mötas med kompetens måste ad-

ministrationen besitta nödvändiga kunskaper

och ha adekvat IT-stöd. Detta har stor betydelse

för tilltron till systemet som helhet. Medel krävs

därför för bl.a. information, kompetensutveck-

ling och ökade personalkostnader.

Riksförsäkringsverket har inkommit med en

skrivelse till regeringen med en redogörelse för

vilka insatser och resurser som krävs vid Riksför-

säkringsverket och de allmänna försäkrings-

kassorna i samband med genomförandet av det

reformerade ålderspensionssystemet under perio-

den 1998-2001 (S98/4199/SF). Riksdagen har

tidigare i samband med behandlingen av pro-

position 1997/98:151, Inkomstgrundad ålders-

pension m.m. ställt sig bakom regeringens

bedömning om att socialförsäkringens administ-

ration bör tillföras 40 miljoner kronor från AP-

fonden under åren 1999 och 2000 för olika

genomförande insatser.

Regeringen bedömer att medel till Riksförsäk-

ringsverket och de allmänna försäkringskassorna

bör tillföras engångsvis under innevarande

budgetår samt under budgetåret 1999. Medlen

som skall tillföras avseende den aktuella tiden

utgör 283,9 miljoner kronor. Beloppet inkluderar

de 40 mkr som regeringen tidigare bedömt som

nödvändigt tillskott till administrationen.

Riksförsäkringsverket har hemställt om extra an-

slagsmedel för kostnadsföring av vissa delar av

utvecklingskostnader för det nya pensionssyste-

met (S98/5586/SF). I beloppet ingår därför

också medel som skall kostnadsföras för förvalt-

ningsändamål hos Riksförsäkringsverket, sam-

tidigt som verkets aktiverade kostnader för ut-

veckling av det reformerade ålderspensions-

systemet, minskas med motsvarande belopp.

Regeringen bedömer att detta belopp för

närvarande uppgår till ca 50 miljoner kronor. Det

är viktigt att aktivering av dessa utveck-

lingskostnader framgent sker enligt god re-

dovisningsed.

Merparten av medlen tillförs från AP-fonden

och en mindre del från medel som för

närvarande står till regeringens disposition.

Under anslaget B2 Allmänna försäkringskassan

inom detta utgiftsområde redogörs för AP-

fondens underskott avseende ersättning till

försäkringskassorna. Beloppet omfattar 230

miljoner kronor, vilka nu föreslås tillföras

administrationen som delfinansiering för

genomförande av ålderspensionsreformen.

Regeringen avser att via ett särskilt beslut under

hösten 1998 för detta ändamål tillföra

Riksförsäkringsverket 108,9 miljoner kronor och

de allmänna försäkringskassorna 175 miljoner

kronor. Regeringen kommer att noga följa

utvecklingen av arbetet med genomförandet och

avser att i samband med beredningen av

budgetpropositionen avseende åren 2000 och

2001 pröva behovet av ytterligare medel.

Därutöver föreslår regeringen vissa justeringar

angående förvaltningskostnader inom det

reformerade ålderspensionssystemet för åren

1999 och 2000. Se avsnitt 5.4 Förslag till

regeländringar.

Vissa ändringar av administrationskostnaderna

ATP-delens kostnader för förtidspension, sjuk-

bidrag, änkepension, barnpension och efter-

levandepension, som i dag finansieras via AP-

fonden, kommer från och med år 1999 att

finansieras via anslag, vilket även påverkar an-

slaget för Riksförsäkringsverket och de allmänna

försäkringskassorna. Administrationskostnader

för ålderspensionärer med både folkpension och

ATP kommer helt att finansieras via AP-fonden

medan administrationskostnader för ålderspen-

sionärer med enbart folkpension kommer att

finansieras via anslag. Nödvändiga justeringar av

anslagen har gjorts och ingår i förslagen till an-

slag för år 1999.

Riksförsäkringsverkets sjukhus

Utredningen som har haft i uppdrag att bl.a. ut-

reda rollen för Riksförsäkringsverkets sjukhus

överlämnade sitt förslag i december 1997, För-

säkringsmedicinskt Centrum En resurs för ut-

redning och metodutveckling (SOU 1997:169).

Betänkandet har remissbehandlats och rege-

ringen bereder frågan med inriktning på att lägga

fram förslag under våren 1999.

Forskningen inom socialförsäkringens område

I regeringens proposition Forskning och sam-

hälle (1996/97:5) presenterades regeringens

forskningspolitik för åren 1997 1999 vilken

antogs av riksdagen (bet 1996/97:UbU3, rskr.

1996/97:99). I propositionen anförde regeringen

att de medel som Socialvetenskapliga forsknings-

rådet (SFR) och Riksförsäkringsverket i dag av-

sätter för forskning inom allmän socialpolitik

och socialförsäkring är mycket små (ca 0,01 pro-

cent) i relation till socialförsäkringens totala om-

slutning. Regeringen redogjorde vidare för sin

bedömning att ge SFR och Riksförsäkrings-

verket i uppdrag att fördjupa analysen kring vilka

forskningsbehov som är särskilt angelägna att

prioritera ur samhällets och socialförsäkrings-

administrationens perspektiv, samt att även ge

Riksförsäkringsverket i uppdrag att undersöka

möjligheten att inom sitt verksamhetsområde

finna utrymme för en flerårig satsning för att

initiera forskning av relevans för socialförsäk-

ringsområdet.

I regleringsbrev för år 1997 för Riksförsäk-

ringsverket gavs två uppdrag, det ena i samråd

med SFR, mot bakgrund av regeringens bedöm-

ningar i forskningspropositionen. Båda upp-

dragen redovisades under år 1997. Återrappor-

teringen har bekräftat att behovet av ökad

forskning inom socialförsäkringsområdet är

omfattande. Inom utgiftsområde 10, anslaget A1

Sjukpenning och rehabilitering, anslagspost 2

som utgör särskilda medel avseende köp av ar-

betslivsinriktade rehabiliteringstjänster m.m. bör

ett belopp avsättas för att utveckla forskningen

inom socialförsäkringens område. Beloppet bör

utgöra 8 miljoner kronor per år och en särskild

forskningsfunktion bör inrättas vid Riksförsäk-

ringsverket.

Medel för att förstärka administrationen

Mot bakgrund av den ansträngda situationen

inom socialförsäkringens administrationen avise-

rade regeringen i 1998 års vårproposition att

sektorn under år 1999 skulle tillföras extra

medel. Administrationens ansträngda situation

kan förklaras av det generella besparingskravet,

stora ändringar som gjorts i verksamheten, samt

Riksförsäkringsverket stora satsningar på att an-

passa IT-stöden inför millennieskiftet. Administ-

rationen förstärks därför engångsvis med 225

miljoner kronor under budgetåret 1999. Av dessa

disponeras 200 miljoner kronor av försäkrings-

kassorna och 25 miljoner kronor av Riksförsäk-

ringsverket. De extra medlen för år 1999 dispo-

neras under anslaget A1 Sjukpenning, rehabili-

tering m.m. anslagsposten rehabilitering inom

ramen för de särskilda medel som ställts till

försäkringskassornas förfogande under utgifts-

område 10.

Medel för att bidra till särskilda insatser inom

rehabiliteringsområdet.

Utvecklingen inom rehabiliteringsområdet

kännetecknas bl.a. av att uppfinningsrikedomen

är stor när det gäller att finna nya former av åt-

gärder för att förbättra rehabiliteringsarbetet.

Det är angeläget att samhället kan stödja ett så-

dant utvecklingsarbete. Särskilda medel bör där-

för också disponeras av regeringen med det ut-

talade syftet att stödja ett sådant arbete. Från

anslaget A1 Sjukpenning och rehabilitering m.m.

anslagspost 2. under detta utgiftsområde be-

kostas bl.a. utgifter för rehabilitering. Förutom

kostnader för rehabiliteringspenning omfattar

anslagsposten också kostnader för olika insatser i

syfte att åstadkomma en snabbare återgång i för-

värvsarbete för den som drabbats av sjukdom

eller funktionsnedsättning av något slag. Inom

detta anslag bör 5 miljoner kronor avsättas under

år 1999 engångsvis för regeringens disposition

för det givna ändamålet.

Delegationer vid Riksförsäkringsverket

Enligt förordning (1998:739) med instruktion

för Riksförsäkringsverket skall det vid verket

finnas en socialförsäkringsdelegation, en sjuk-

vårdsdelegation, en tandvårdsdelegation och en

sjömanspensionsdelegation. Delegationerna be-

står vanligen av företrädare för Riksförsäkrings-

verket på ledande nivå samt företrädare för orga-

nisationer och andra myndigheter.

De olika delegationerna vid Riksförsäkrings-

verket fyller olika syften och har tillkommit för

olika ändamål vilka kan ändras över tiden. En del

av dessa är reglerade via regeringsbeslut andra

bygger på överenskommelser mellan olika intres-

senter. Även i verksförordningen (1995:1322)

finns bestämmelser om behovet av konsekvens-

utredningar och berördas möjlighet att yttra sig

innan en myndighet beslutar om en föreskrift

eller ett allmänt råd. Mot denna bakgrund finner

regeringen att det bör vara en fråga för

Riksförsäkringsverket att besluta om vilka

delegationer och arbetsgrupper som skall finnas

vid verket. Regeringen avser därför att ta bort

reglerna om delegationerna i verkets instruktion.

13.4 Förslag till regeländringar

Ändring i 18 kap AFL

Regeringens förslag: Regeringen eller den myn-

dighet som regeringen bestämmer får utfärda

närmare föreskrifter om ekonomiadministratio-

nen vid de allmänna försäkringskassorna.

Skälen för regeringens förslag: I lagen

(1962:381) om allmän försäkring (AFL) 18 kap.

finns bestämmelser om de allmänna försäkrings-

kassornas redovisning. Flera av dessa bestämmel-

ser har sin förebild i det regelverk som gäller för

statliga myndigheters redovisning. Bakgrunden

till detta utgörs av praktiska skäl samt av det

faktum att de allmänna försäkringskassorna helt

finansieras av statliga medel och därför styrs

också redovisningen enligt liknande principer.

T.ex. utgör förordningen (1996:882) om myn-

digheters årsredovisningar m.m. och bokförings-

förordningen (1979:1212) en utgångspunkt för

kassornas bestämmelser inom området. Även

avseende ekonomiadministrationen inom de

allmänna försäkringskassornas verksamhets-

område bör det i AFL tydliggöras att en liknande

ordning skall gälla.

Strävan bör därvid vara att de allmänna försäk-

ringskassorna skall kunna bedriva avgifts-

finansierad verksamhet och inkomsterna bör

också disponeras av dem. Regler liknande dem

som finns i avgiftsförordningen (1992:191) och

reglerar statliga myndigheters avgiftsfinansierade

verksamhet bör också i vissa delar kunna

tillämpas på de allmänna försäkringskassorna.

Bestämmelser om fordringar inom det statliga

området finns i förordningen (1993:1138) om

hantering av statliga fordringar. I praktiken har

försäkringskassorna redan tidigare tillämpat lik-

nande bestämmelser men med hänvisning till de-

ras finansiering via statsbudgeten bör detta ges

en tydlig reglering. Fordringar inom

kassaområdet bör hanteras på ett likartat sätt

som inom övrig statlig verksamhet. Även i

anslagsförordningen (1996:1189) och i

kapitalförsörjningsförordningen (1996:1188)

finns bestämmelser som kan vara lämpliga att

tillämpa på de allmänna försäkringskassorna. I

AFL 18 kap. bör det därför anges att regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer

får utfärda närmare föreskrifter om

ekonomiadministrationen vid de allmänna

försäkringskassorna. Regeringen avser att efter

en lagändring i enlighet med detta förslag göra

ändringar i de ekonomiadministrativa

förordningar som bör vara tillämpliga inom för-

säkringskassornas verksamhetsområde.

Ändring av övergångsbestämmelse avseende

socialförsäkringsnämnder

Regeringens förslag: Styrelsen i en allmän försäk-

ringskassa utser ledamöter i socialförsäkrings-

nämnd för perioden den 1 januari 1999 till och

med den 31 mars 1999.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har

med anledning av regeringens förslag i proposi-

tion 1997/98:41 Socialförsäkringens administra-

tion, m.m. beslutat att längden på mandatperio-

den för ledamöterna i socialförsäkringsnämn-

derna skall vara fyra år (bet. 1997/98:SfU8, rskr.

1997/98:153). Varje mandatperiod för en

socialförsäkringsnämnd skall börja den 1 april

året efter att val har hållits till landstings- respek-

tive kommunfullmäktige i hela landet. Försäk-

ringskassornas styrelser skall utse samtliga leda-

möter i socialförsäkringsnämnderna från och

med kommande mandatperiod. De nuvarande

socialförsäkringsnämndernas mandatperiod

löper ut den 31 december 1998. För att en lucka

på tre månader inte skall uppstå där det inte finns

valda ledamöter föreslås en ändring i

övergångsbestämmelserna till lagen (1998:87)

om ändring i lagen om allmän försäkring.

Ändringen innebär att styrelserna i de allmänna

försäkringskassorna skall kunna besluta om att

utse ledamöter i socialförsäkringsnämnderna för

perioden den 1 januari fram till den 31 mars

1999.

Förvaltningen av Riksförsäkringsverkets fonder

Regeringens förslag: Förvaltningen av de fonder

som Riksförsäkringsverket förvaltar överförs den

1 januari 1999 till Kammarkollegiet.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har

tidigare med anledning av proposition

1997/98:41 om socialförsäkringens administra-

tion m.m. tagit ställning till vissa riktlinjer om de

fonder som förvaltas av Riksförsäkringsverket

(bet. 1997/98:SfU8, rskr. 1997/98:153).

Riktlinjerna innebär att arbetsskadefonden och

delpensionsfonden avvecklas med syftet att prin-

cipen om bruttoredovisning skall tillämpas på

statsbudgeten för dessa förmåner från och med

år 1999, att fonder som inte fyller något syfte av-

vecklas samt att regeringen skall överväga vilken

organisation som skall förvalta de kvarvarande

fonderna hos Riksförsäkringsverket. I samband

med behandlingen av regeringens proposition

1997/98:151 om inkomstgrundad ålderspension,

m.m. beslutades om regeländringar som innebar

att delpensionsfonden och arbetsskadefonden

avvecklas från och med den 1 januari 1999 (bet.

1997/98:SfU13, rskr. 1997/98:315 och 316).

Regeringen har i särskilt beslut givit RFV i

uppdrag att förbereda en avveckling av den sär-

skilda yrkesskadefonden, barnlivräntefonden och

en särskild till förvaltning den 13 september 1918

överlämnad fond från tidningen Fäderneslandet.

Den särskilda yrkesskadefonden bildades vid

budgetårsskiftet 1961/62 genom avsättning av

5 miljoner kronor från dåvarande yrkes-

skadeförsäkringsfonden. Från fonden utbetalas

ersättning enligt föreskrifter som regeringen

meddelar i varje särskilt fall och behållningen

uppgick vid slutet av år 1997 till 78,8 miljoner

kronor. Barnlivräntefonden har numera inga

förpliktelser och behållningen uppgick vid slutet

av år 1997 till 1,5 miljoner kronor. I samband

med avvecklingen bör de kvarvarande medlen i

den särskilda yrkesskadefonden och

barnlivräntefonden föras över till statsbudgeten.

Behållningen i den särskilda till förvaltningen

den 13 september 1918 överlämnade fonden från

tidningen Fäderneslandet uppgick till 112 934

kronor vid utgången av år 1997. Enligt donators

mening kunde beloppet "en gång i framtiden vid

lämpligt tidpunkt då beloppet nått en tillfred-

ställande storlek sammanslås med Kungliga

pensionsstyrelsens övriga fonder". Regeringen

bedömer att fonden nu uppnått denna storlek.

Riksförsäkringsverket har därför fått i uppdrag

att vidta förberedelser för att avveckla fonden

och att medlen i fonden skall kunna föras över

till folkpensioneringsfonden.

Riksförsäkringsverkets fondförvaltning om-

fattade vid slutet av år 1997 ca 7,9 miljarder

kronor. Efter delpensionsfondens avveckling be-

räknas den kvarvarande behållningen, som för

närvarande förvaltas av Riksförsäkringsverket,

uppgå till ca 1,6 miljarder kronor. Det förvaltade

kapitalet kommer således fr.o.m. år 1999 att

minska betydligt. Kammarkollegiet bedriver

fond- och förmögenhetsförvaltning inom den

statliga sektorn. Regler för förvaltningen av

Kammarkollegiets fonder finns i förordningen

(1987:778) om placering av fondmedel under

Kammarkollegiets förvaltning. Kollegiet

förvaltar för närvarande ett kapital som

motsvarar 14 miljarder kronor. Kammarkollegiet

bör mot bakgrund av den omfattande

förvaltningen ha goda förutsättningar att även

förvalta de fonder som i framtiden finns kvar och

som för närvarande förvaltas av Riks-

försäkringsverket. Regeringen bedömer det där-

för som lämpligt att Kammarkollegiet övertar

förvaltningen av de kvarvarande fonderna hos

Riksförsäkringsverket. I juni 1998 fick Riksför-

säkringsverket i uppdrag av regeringen att för-

bereda ett överförande av fondförvaltningen till

Kammarkollegiet. Regeringen anförde i samband

med beslutet att förvaltningen hos Kammar-

kollegiet skulle ske i enlighet med de principer

som Riksförsäkringsverket och Kammarkollegiet

kommer överens om.

Regeringen lägger i denna proposition fram

förslag till en lag om förvaltning av fonder inom

socialförsäkringsområdet. Lagförslaget innehåller

nödvändiga regeländringar för att fondförvalt-

ningen hos Riksförsäkringsverket skall kunna

överföras till Kammarkollegiet från och med den

1 januari 1999.

Följande fonder som för närvarande förvaltas

av Riksförsäkringsverket bör i enlighet med lag-

förslaget från och med den 1 januari 1999 över-

föras till Kammarkollegiet för förvaltning.

- Folkpensioneringsfonden

- Den frivilliga pensionsförsäkringens fonder

- Sjömanspensioneringsfonden

- Stiftelsen Nils Jönssons donationsfond

- Fonden för frivillig yrkesskadeförsäkring

- Fiskarförsäkringsfonden

- Affärsverksfonden

- Trafiklivräntefonden

- Theofil Anderssons 50-årsfond

Kammarkollegiet skall förvalta de aktuella

fonderna enligt de regler som regeringen

utfärdar om inte annat följer av den föreslagna

lagen. Om det för någon fond finns särskilda

föreskrifter som avviker från vad som anges i

denna lag eller vad som av regeringen föreskrivits

om Kammarkollegiets fondförvaltning gäller

dock dessa föreskrifter. Det ankommer på

Riksförsäkringsverket och Kammarkollegiet att

gemensamt utarbeta former för hur samarbetet

angående fondförvaltningen myndigheterna

emellan skall gå till och på vilket sätt

förvaltningen skall ske.

De regler som finns i reglementet angående

förvaltningen av Riksförsäkringsverkets fonder

om reglerna för förvaltningen och om årsredo-

visning förs i huvudsak in i den nya lagen

(f.n. 8-11 §§). Det som för närvarande avser

Riksförsäkringsverket i denna del kommer i den

föreslagna lagen att avse Kammarkollegiet. De

nu gällande bestämmelserna om fondfullmäktige

hos Riksförsäkringsverket kommer som en kon-

sekvens av lagförslaget upphöra att gälla.

Fonderna skall förvaltas på så sätt att medlen

blir till största möjliga nytta för de försäkringar

eller de ändamål för vilkas räkning fonderna till-

kommit. Fondmedlen skall placeras så att kraven

på långsiktigt hög avkastning, tillfredsställande

betalningsberedskap och riskspridning samt be-

tryggande säkerhet tillgodoses. Riksförsäkrings-

verket skall även framdeles svara för att fonder-

nas medel och dess avkastning används i enlighet

med de avsedda ändamålen och svara för utbetal-

ning av medel från fonderna. Riksförsäkrings-

verket skall också svara för redovisningen av

fonderna i det statliga redovisningssystemet.

I samband med regeländringen bör

reglemente (1961:265) angående förvaltningen

av Riksförsäkringsverkets fonder upphöra att

gälla.

Konsekvensändring med anledning av

bildandet av Västra Götalands läns allmänna

försäkringskassa

Regeringens förslag: Ärenden som enligt 8 kap.

2 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

och 5 § lagen (1977:267) om krigsskadeersätt-

ning till sjömän handläggs av Göteborgs all-

männa försäkringskassa skall handläggas vid

Västra Götalands läns allmänna försäkringskassa.

Skälen för regeringens förslag: Vid Göteborgs

allmänna försäkringskassa finns en för alla för-

säkringskassor gemensam enhet för sjukförsäk-

rings-, arbetsskadeförsäkrings- och vissa pen-

sionsfrågor som gäller sjömän. Sålunda skall bl.a.

vissa arbetsskadeförsäkringsfrågor när det gäller

sjömän handläggas vid Göteborgs allmänna för-

säkringskassa. Samma sak gäller för ersättningar

enligt lagen om krigsskadeersättning till sjömän.

Enligt den nya länsindelningen har Göteborgs

och Bohus län, Skaraborgs län, och Älvsborgs län

lagts samman till Västra Götalands län. Som följd

därav kommer även försäkringskassorna i

Göteborg och uppräknade län att den 1 januari

1999 slås samman till Västra Götalands läns all-

männa försäkringskassa. De ärenden som enligt

nuvarande indelning handläggs av Göteborgs

försäkringskassa i dess egenskap av gemensam

enhet för alla försäkringskassor bör vid bildandet

av den nya försäkringskassan föras över till

denna. Detta föranleder ändringar i lagen om ar-

betsskadeförsäkring och i lagen om krigsskadeer-

sättning till sjömän.

Förvaltningskostnader inom det reformerade

ålderspensionssystemet för åren 1999 och 2000

Regeringens förslag: Kostnaderna för förvaltning

av inkomstpension och tilläggspension enligt

reformerade regler skall för åren 1999 och 2000

till 60 procent täckas genom en minskning av

pensionsbehållningarna.

Skälen för regeringens förslag: Kostnaderna för

förvaltning av det reformerade ålderspensions-

systemets fördelningsdel skall finansieras med de

avgifter som betalas in till systemet. Förvalt-

ningskostnaderna skall belasta AP-fonden och

täckas genom en minskning av pensionsbehåll-

ningarna. För att undvika en kraftig kostnads-

övervältring på yngre generationer skall endast

en viss andel, 60 %, av förvaltningskostnaderna

minska pensionsbehållningarna det första året.

Från och med år 2002 skall denna andel ökas

med 2 procentenheter per år från 60 för att efter

20 år uppgå till 100 %.

Enligt riksdagens beslut (prop. 1997/98:151,

bet. 1997/98:SfU 13, rskr. 1997/98:315) skall

förvaltningskostnaderna minska pensionsbehåll-

ningarna från och med år 2001, dvs. från och

med det år då inkomstpension och tilläggspen-

sion enligt reformerade regler kommer att be-

talas ut. Eftersom de reformerade intjänandereg-

lerna träder i kraft år 1999 uppkommer redan

från denna tidpunkt löpande utgifter som är att

hänföra till förvaltningskostnader i det reforme-

rade pensionssystemet. RFV har också i en

skrivelse till regeringen påtalat detta faktum

(S98/5586/SF). Därför föreslår regeringen att

sådana kostnader även för år 1999 och år 2000

skall minska pensionsbehållningarna och att

minskningen skall göras med 60 % av kostnaden.

Även Genomförandegruppen (S 1994:9) ställer

sig bakom en ändring med denna innebörd.

Detta innebär således att samma finansierings-

princip skall gälla för åren 1999 och 2000 som för

år 2001. Förslaget föranleder ändringar i lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension

och i lagen (1998:675) om införande av lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

13.5 Regeringens bedömning

avseende revisorernas

iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har granskat årsredo-

visningen för socialförsäkringen och konstaterar

att årsredovisningen har upprättats i enlighet

med förordningen om myndigheters årsredovis-

ning m.m., regleringsbrev och övriga beslut för

myndigheten. I sin granskning pekar RRV bl.a.

på att de inte kunnat granska underlag för balan-

serade utgifter för utveckling av dataprogram för

det nya pensionssystemet. RRV pekar också på

att riskerna med 2000-omläggningen är betydan-

de och att Riksförsäkringsverket löpande bör

uppdatera riskanalysen, göra prioriteringar och

tillse att kassorna hanterar omställningen på ett

fullgott sätt. RRV pekar vidare på att kassorna

använder sig av olika bedömningsgrunder för att

fastställa måluppfyllelsen för mål 1.1 om att för-

säkrings- och bidragsärenden skall handläggas

och utbetalning göras med kvalitet och till så låg

kostnad som möjligt. Regeringen har tidigare

kommenterat dessa frågeställningar (under av-

snitt 3.3 och 5.3) och angett sin syn på hur

frågorna bör kunna hanteras framdeles.

RRV har även fört fram synpunkter på hur

Riksförsäkringsverket redovisningsmässigt han-

terat premiepension (tidigare premiereserven).

Den 1 juli 1998 bildades Premiepensionsmyn-

digheten (PPM). Organisationskommittén för

bildandet av PPM har i betänkande SOU

1998:87 lagt fast den grundläggande regleringen

för den nya myndigheten och dess verksamhet.

Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

B1 Riksförsäkringsverket

742

665

763

710

735

754

B2 Allmänna försäkringskassor

4 475

4 270

4 161

4 726

4 808

4 880

Totalt för verksamhetsområdet

5 217

4 935

4 924

5 436

5 543

5 634

13.6 Anslag

B1 Riksförsäkringsverket

Tabell 5.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

742 000

Anslags-

sparande

91 458

1

1998

Anslag

665 012

Utgifts-

prognos

762 569

1999

Förslag

710 181

2000

Beräknat

734 926

2

2001

Beräknat

753 720

3

1 Av detta belopp står 13,9 mkr till regeringens disposition.

2 Motsvarar 722 181 tkr i 1999 års prisnivå.

3 Motsvarar 728 181 tkr i 1999 års prisnivå.

För budgetåret 1997 hade Riksförsäkringsverket

ett anslagsparande motsvarande 91,4 miljoner

kronor. Av detta belopp står dock 13,9 miljoner

kronor till regeringens disposition. Anslags-

sparandet kommer enligt prognos att användas

under innevarande år och anslagskrediten kom-

mer eventuellt också att belastas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Av Riksförsäkringsverkets förvaltningsanslag

användes under budgetåret 1997 64 % för drift

och förvaltning av IT-stöden, 16 % för ledning

och styrning, 5,8 % till normering, 3,8 % för in-

formation och 3,7 % för utvärdering. Se även av-

snitt 5.3 Resultatbedömning och slutsatser.

Slutsatser

Tabell 5.3 Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

665 012

Pris- och löneomräkning

12 779

Div förändringar

23 841

Ålderspensionsreformen

-7 451

Förslag 1999

710 181

Regeringen beräknar Riksförsäkringsverkets

ramanslag för år 1999 med utgångspunkt från

sedvanlig pris- och löneomräkning och ökade

räntekostnader för lån i anläggningstillgångar.

Vidare har regeringen beaktat att arbetsskade-

fonden läggs ner och att de uteblivna avgiftsin-

komsterna därifrån förs upp på anslag efter att

justering gjorts med hänsyn till att yrkesskade-

verksamheten vid Riksförsäkringsverket förts

över till Gävleborgs läns allmänna försäkrings-

kassa. Konsekvenserna av att det reformerade

ålderspensionssystemet också påverkar admi-

nistrationskostnader mellan anslag och AP-fond

har beaktats. För att Riksförsäkringsverket skall

kunna utveckla forskningen inom socialför-

säkringens område har medel förts upp på an-

slaget.

Det föreslås också att Riksförsäkringsverket

skall kunna åta sig ekonomiska förpliktelser

avseende forskningen inom socialförsäkringens

område som innebär utgifter om högst

9 miljoner kronor under åren 2000 2002.

Genomförandet av det reformerade ålderspen-

sionssystemet innebär som tidigare nämnts be-

tydande merkostnader för Riksförsäkrings-

verket. Nödvändiga medel omfattade 108,9

miljoner kronor tillförs engångsvis avseende åren

1998 och 1999 för detta ändamål via ett särskilt

regeringsbeslut under hösten 1998.

Vissa av Riksförsäkringsverkets administra-

tionskostnader finansieras via ersättningar från

AP-fonden och de affärsdrivande verken.

Regeringen har föreslagit vissa regeländringar

av förvaltningskostnadernas finansiering inom

det reformerade ålderspensionssystemet för åren

1999 och 2000. Med beaktande av att detta lag-

förslag antas beräknas avgiftsinkomsterna från

AP-fonden till ca 113 miljoner kronor under år

1999.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 710 181 000 kronor anvisas till Riks-

försäkringsverket för år 1999. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till 734 926 000 kronor

respektive 753 720 000 kronor.

B2 Allmänna försäkringskassor

Tabell 5.4 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

4 475 229

Anslags-

sparande

 117 464

1998

Anslag

4 269 564

Utgifts-

prognos

4 161 300

1999

Förslag

4 726 394

2000

Beräknat

4 808 458

1

2001

Beräknat

4 879 859

2

1 Motsvarar 4 722 894 tkr i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 4 721 894 tkr i 1999 års prisnivå.

Anslaget för budgetåret 1997 överskreds med

117 miljoner kronor, vilket var avsevärt lägre än

vad som prognostiserades under året. Orsakerna

till överskridandet hänför sig till avvecklings-

kostnader i samband med uppsägningar, vilka

enligt RFV uppgår till 206 mkr eller 4 procent av

verksamhetens kostnader 1997. Prognosen för år

1998 visar på ca 100 miljoner kronor lägre an-

slagsförbrukning än vad som budgeterats. Den

lägre kostnaden är en följd av att personalned-

dragningarna inom försäkringskassorna nu fått

genomslag.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Åtgärder mot ohälsa tar i anspråk närmare

20 procent av anslaget, insatser för analys och

kvalitetssäkring ca 4 procent och resterande, ca

75 procent utgör administrationskostnader för

handläggning och utbetalning av ersättningar.

Administrationskostnaderna i förhållande till

volymen ärenden varierar mycket mellan försäk-

ringskassorna. I en beräkning som RFV gjort där

samtliga kassorna jämförs med ett medelvärde

för hela riket (100 %) hade de kassor med lägst

administrationskostnader ett värde som mot-

svarade 80 % och de med högsta administra-

tionskostnaderna 116 %. I en jämförelse med

försäkringskassornas administrationskostnader

per invånare framgår att kostnaderna varierar

med mellan 515 kronor som lägst och upp till

649 kronor som högst. Skillnaden mellan den

dyraste och billigaste uppgår till 26 procent. Som

förklaring till dessa skillnader anger RFV avveck-

lingskostnader samt regionala skillnader när det

gäller antalet långa sjukfall, antalet förtidspen-

sionsärenden osv.

Försäkringskassans personalstruktur känne-

tecknas av att 85 procent av de anställda är 40-59

år och endast 1 procent under 30 år. Bara 17 pro-

cent av de anställda har eftergymnasial utbildning

(30 procent av männen och 11 procent av kvin-

norna) och den genomsnittliga anställningstiden

är 21 år. Personalminskningen, omfattande drygt

3500 anställda sedan budgetåret 1993/94, har

medfört kompetensförluster och bidragit till att

den redan tidigare ojämna åldersstrukturen

ytterligare förstärkts. Framför allt är det i

åldersintervallet 18-49 år som försäkringskassan

förlorat personal. Se även avsnitt 5.3 Resultatbe-

dömning och slutsatser.

Slutsatser

Tabell 5.5 Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

4 269 564

Pris- och löneomräkning

87 512

Div förändringar

203 965

Ålderspensionsreformen

165 353

Förslag 1999

4 726 394

Regeringen har beräknat anslaget utifrån pris-

och löneomräkning. Vidare har bl.a. följande be-

aktats: flytt av yrkesskadeenheten till försäk-

ringskassan i Gävleborgs län, arbetsskadefondens

administration finansieras via anslag i stället för

avgiftsintäkter, KAS-administrationen överförs

till arbetslöshetskassan samt överföring av medel

till Riksrevisionsverket för revision av delårs-

rapporter.

Tabell 5.6 Beräknade avgiftsintäkter för 1999

Tusental kronor

Ålderspensionsreformen:

 60/40 regeln

38 000

 information, kompetensutveckling1

140 000

Inkomster ÅP-systemet

161 000

Avbetalningsplan enl. BP-98

-100 000

Övrigt

10 000

Totalt

249 000

1 Engångsvis belopp, för år 1998 och år 1999 totalt 175 mkr

Regeringen anser att jämförelser av bl.a. admi-

nistrationskostnader mellan försäkringskassor är

viktig. Men instrumenten måste utvecklas och

förbättras för att ge en mer nyanserad och hel-

täckande förklaring till skillnader mellan försäk-

ringskassor när det gäller kostnader, handlägg-

ningstid, kvalitet, måluppfyllelse osv. Det är

också viktigt att Riksförsäkringsverket stimu-

lerar till erfarenhetsutbyte mellan försäkrings-

kassorna, så att de "goda exemplen" sprids.

Fram till och med budgetåret 1995/96 gjordes

inte någon tydlig åtskillnad mellan anslags- och

avgiftsfinansiering av försäkringskassornas ad-

ministration. I samband med vissa regeländringar

i socialförsäkringen under budgetåren 1993/94

och 1994/95, som innebar minskade resursbehov

för den avgiftsfinansierade verksamheten med

sammanlagt 80 miljoner kronor, gjordes regle-

ringar via anslagsmedel istället för på avgifts-

sidan. Vid utgången av år 1997 hade resultatom-

rådet för administration av arbetsskadeersättning

(från Arbetsskadefonden) ett ackumulerat över-

skott på 422 miljoner kronor och resultatområde

för administration av ATP (från AP-fonden) ett

ackumulerat underskott på 230 miljoner kronor.

Enligt regeringen bör AP-fonden betala det upp-

komna underskottet till försäkringskassan. Den i

budgetpropositionen för 1998 redovisade avbe-

talningsplanen på 13 miljoner kronor för år 1998,

100 miljoner kronor för år 1999 och 30 miljoner

kronor för år 2000, skall fullföljas. Arbetsskade-

fondens resterande fordran på försäkringskassan

avskrivs i och med att fonden avvecklas och ut-

gifterna förs upp som anslag på statsbudgeten

från och med år 1999. Den del av överskottet

inom resultatområdet administration av arbets-

skadeersättning som återstår när avbetalnings-

planen beaktats tillförs socialförsäkringens ad-

ministration mot bakgrund av tidigare ned-

dragningar. Regeringen har i det inledande

avsnittet i detta verksamhetsområde redogjort

för hur de tillförda medlen från AP-fonden skall

användas. Regeringen avser att under hösten

fatta särskilt beslut om ovanstående tekniska

regleringar samt angående användningen av

medlen.

Kostnaderna för ATP-andelen för förtidspen-

sion, sjukbidrag, änkepension, barnpension och

efterlevandepension finansieras fr o m år 1999 via

anslag. Den motsvarande andelen för administ-

rationskostnader förs till kassornas förvaltnings-

anslag, ersättningen har tidigare redovisats som

en avgiftsintäkt från AP-fonden.

Kostnaderna för Försäkringskassan avtalspen-

sioner belastar förvaltningsanslaget. I takt med

ett allt högre antal pensionärer har dessa kostna-

der ökat allt mer. För att på sikt ha kontroll över

dessa kostnader är det viktigt att utarbeta ett

kostnadsmässigt mer stabilt system. Regeringen

avser att återkomma med förslag.

För att underlätta genomförandet av det re-

formerade ålderspensionssystemet tillförs kas-

sorna 175 miljoner kronor engångsvis under åren

1998 och 1999.

Regeringen har föreslagit vissa regeländringar

av förvaltningskostnadernas finansiering inom

det reformerade ålderspensionssystemet för åren

1999 och 2000. Avgiftsintäkterna kommer till

största delen i från AP-fonden.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 4 726 394 000 kronor anvisas på an-

slaget B2 Allmänna försäkringskassor för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till 4 808 458 000 kronor respektive

4 879 859 000 kronor.

Ekonomisk trygghet

vid ålderdom

11

Förslag till statsbudget för 1999

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagförslag 7

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:677) om ändring i lagen

(1962:381) om allmän försäkring 7

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:548) om ändring i lagen

(1969:205) om pensionstillskott 8

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:549) om ändring i lagen

(1979:84) om delpensionsförsäkring 9

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:550) om ändring i lagen

(1994:308) om bostadstillägg till pensionärer 10

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:683) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370) 11

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:718) om ändring i lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter 12

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer 13

3 Ekonomisk trygghet vid ålderdom 15

3.1 Omfattning 15

3.1.1 Förändringar inom utgiftsområdet med anledning av

ålderspensionsreformen 15

3.2 Utgiftsutveckling 16

3.3 Resultatbedömning 17

3.3.1 Tillstånd och utveckling 17

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna och deras effekter 20

3.3.3 Regeringens slutsatser 20

3.4 Förslag till vissa regeländringar 21

3.5 Skatteavvikelser 23

3.5.1 Saldopåverkande avvikelser 23

3.5.2 Icke saldopåverkande avvikelser 23

3.6 Anslag 24

A1 Ålderspensioner 24

A2 Efterlevandepensioner till vuxna 25

A3 Bostadstillägg till pensionärer 26

A4 Delpension 27

14 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner målen inom utgiftsområdet i

enlighet med vad regeringen förordar under

avsnitt 3.2,

2. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:677) om ändring i lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

3. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:548) om ändring i lagen

(1969:205) om pensionstillskott,

4. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:549) om ändring i lagen

(1979:84) om delpensionsförsäkring,

5. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:550) om ändring i lagen

(1994:308) om bostadstillägg till pensionä-

rer,

6. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:683) om ändring i kommunal-

skattelagen (1928:370),

7. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:718) om ändring i lagen

(1990:325) om självdeklaration och kon-

trolluppgifter,

8. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer,

9. för budgetåret 1999 anvisar anslagen under

utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid

ålderdom enligt följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

Anslagsbelopp

A1

Ålderspensioner

ramanslag

11 536 000

A2

Efterlevandepensioner till vuxna

ramanslag

12 734 000

A3

Bostadstillägg till pensionärer

ramanslag

9 841 000

A4

Delpension

ramanslag

204 009

Summa

34 315 009

15 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

15.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:677) om

ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att punkt 3 i övergångsbestämmelserna till lagen

(1998:677) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3. Bestämmelsen i 1 kap. 6 § till-

lämpas första gången vid beräkning

och fastställande av prisbasbelopp för

år 1999. För år 1999 skall bestämmel-

serna i tredje och fjärde styckena till-

lämpas i deras lydelse före den

1 januari 1999 med den ändringen att

det enligt andra stycket fastställda be-

loppet skall minskas med en procent.

3. Bestämmelsen i 1 kap. 6 § till-

lämpas första gången vid beräkning

och fastställande av prisbasbelopp för

år 1999.

15.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:548) om

ändring i lagen (1969:205) om pensionstillskott

Härigenom föreskrivs att ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till

lagen (1998:548) om ändring i lagen (1969:205) om pensionstillskott skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1. Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

2. Vid beräkning av pensionstill-

skott för år 1999 skall basbeloppet en-

ligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring minskas med en

procent.

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

15.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:549) om

ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring

Härigenom föreskrivs att ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till

lagen (1998:549) om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1. Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

2. Vid beräkning av delpension för

år 1999 skall basbeloppet enligt 1 kap.

6 § lagen (1962:381) om allmän för-

säkring minskas med en procent.

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999.

15.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:550) om

ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer

Härigenom föreskrivs att ikraftträdande- och övergångsbestämmelsen till

lagen (1998:550) om ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensio-

närer skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999. Äldre bestämmelser

gäller fortfarande för tid före ikraft-

trädandet. Vid beräkning av särskilt

bostadstillägg som avser år 1999 skall

de äldre bestämmelserna tillämpas

med den ändringen att basbeloppet

skall minskas med en procent.

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999. Äldre bestämmelser

gäller fortfarande för tid före ikraft-

trädandet.

15.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:683) om

ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:683) om ändring i kommunal-

skattelagen (1928:370)

dels att punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande

lydelse,

dels att punkterna 3 och 4 i övergångsbestämmelserna till lagen skall utgå.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2. De nya föreskrifterna i 46 §

2 mom. och i punkt 6 av anvisningar-

na till 46 § tillämpas första gången

vid 2000 års taxering.

3. De nya föreskrifterna i punkt 1

av anvisningarna till 48 § tillämpas

första gången vid 2001 års taxering.

4. Vid 2000 års taxering skall vid

beräkning av det särskilda grundav-

draget basbeloppet enligt 1 kap. 6 §

lagen (1962:381) om allmän försäk-

ring minskas med en procent.

2. De nya föreskrifterna i 46 §

2 mom., i punkt 6 av anvisningarna

till 46 § och i punkt 1 av anvisningar-

na till 48 § tillämpas första gången

vid 2000 års taxering.

15.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:718) om

ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till

lagen (1998:718) om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kon-

trolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1. Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999 och tillämpas första

gången vid 2001 års taxering.

2. Vid bedömandet av deklara-

tionsskyldigheten vid 2000 års taxering

skall basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring

minskas med en procent.

Denna lag träder i kraft den

1 januari 1999 och tillämpas första

gången vid 2000 års taxering.

15.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om

bostadstillägg till pensionärer

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1994:308) om bostadstillägg till pen-

sionärer och punkt 4 i övergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Bostadstillägg lämnas med 85 pro-

cent av bostadskostnaden per månad

av den del som överstiger 100 kronor

men inte 4 000 kronor.

Bostadstillägg lämnas med 90 pro-

cent av bostadskostnaden per månad

av den del som överstiger 100 kronor

men inte 4 000 kronor.

För pensionär boende i tvåbäddsrum i särskild boendeform lämnas inte bo-

stadstillägg för bostadskostnad som överstiger 2 000 kronor per månad. I fråga

om makar tillämpas dock första stycket.

4. Under åren 1995 1998 får en

kommun med egna medel lämna

kompletterande bostadstillägg utöver

vad som anges i 4 §. För sådant bo-

stadstillägg gäller i övrigt vad som

anges i denna lag.

4. Under åren 1995 2000 får en

kommun med egna medel lämna

kompletterande bostadstillägg utöver

vad som anges i 4 §. För sådant bo-

stadstillägg gäller i övrigt vad som

anges i denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Äldre bestämmelser gäller fort-

farande för tid före ikraftträdandet.

16 Ekonomisk trygghet vid ålderdom

De äldre har tagit sin del av bördorna i samband

med budgetsaneringen. Äldre människor med

folkpension, pensionstillskott, ATP och bo-

stadstillägg som enda fast inkomstkälla påverkars

direkt av sänkta nivåer och höjda avgifter och har

små möjligheter att förstärka sina inkomster. Till

det kommer att utgifterna för vård, omsorg och

medicin tenderar att öka med stigande ålder.

Sedan år 1993 har prisbasbeloppet minskats

med två procent vid beräkningen av pensionerna.

Från och med år 1999 föreslår regeringen att

minskningen av prisbasbeloppet skall upphöra.

Denna höjning påverkar ålders-, efterlevande-,

barn- och förtidspensionerna i form av såväl

folkpension som ATP. Dessutom är prisbasbe-

loppet helt värdesäkrat från år 1999.

För de pensionärer som har de minsta margi-

nalerna betyder bostadstillägget mycket. Rege-

ringen föreslår nu att bostadstillägget höjs från

85 till 90 procent av den bidragsberättigade bo-

stadskostnaden mellan 100 till 4 000 kronor. En

sådan höjning innebär att de mest utsatta pen-

sionärsgrupperna sätts i främsta rummet.

Den föreslagna höjningen av pensionerna ger

mest i kronor räknat till de med hög pension.

Genom att föreslå en höjning av bostadstilllägget

till 90 procent får de pensionärer med de lägsta

pensionerna en kraftig förstärkning av sina pen-

sionsinkomster. Sammantaget kommer det totala

utfallet i kronor inom pensionärskollektivet

således att fördelas relativt jämnt.

I juni 1998 fattade riksdagen beslut om att

införa ett nytt pensionssystem. Därmed får

Sverige ett tryggt och ekonomiskt stabilt pen-

sionssystem. Den nya pensionen införs succes-

sivt från år 1999 och de första utbetalningarna

sker år 2001. Från och med år 1999 kommer alla

att få årlig information om hur mycket pension

man tjänat in. Detta ger den enskilde en bättre

överblick över den förväntade ekonomiska si-

tuationen vid pensioneringen.

16.1 Omfattning

Budgetåret 1998 omfattar utgiftsområdet folk-

pension i form av ålderspension och efterlevan-

depension till vuxna och pensionstillskott till

sådana pensioner samt bostadstillägg till folkpen-

sionärer.

16.1.1 Förändringar inom utgiftsområdet

med anledning av

ålderspensionsreformen

Som en del av beslutet om det reformerade pen-

sionssystemet, har riksdagen beslutat om vissa

principer för ålderspensionssystemets finansie-

ring (prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13,

rskr. 1997/98:315). Detta innebär bl.a. föränd-

ringar vad gäller kostnadernas fördelning mellan

statsbudgeten och den Allmänna pensionsfon-

den (AP-fonden). Vidare skall pensions-

grundande förmåner beläggas med statlig ålders-

pensionsavgift.

Som en effekt av riksdagens beslutade föränd-

ringar omfattar utgiftsområdet fr.o.m.

budgetåret 1999 folkpension till ålderspensionär

som inte har rätt till tilläggspension, folkpension

och tilläggspension i form av efterlevande-

pension till vuxna, pensionstillskott till såväl

ålderspension som till efterlevandepension,

bostadstillägg till pensionärer samt delpension.

Utgifterna för folkpension i form av ålders-

pension, som uppbärs av personer som också har

rätt till ålderspension från ATP-systemet, kom-

mer att belasta AP-fonden och därmed föras

över från statsbudgeten till ålderspensionssys-

temet vid sidan av statsbudgeten, tidigare

socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbud-

geten.

Utgifterna för tilläggspension i form av efter-

levandepension skall inte längre belasta AP-fon-

den utan flyttas över till statsbudgeten. Utgifter-

na för folkpension och tilläggspension i form av

efterlevandepension skall finansieras med efter-

levandepensionsavgiften.

Övriga förmåner inom utgiftsområdet skall

finansieras med allmänna skattemedel. I beräk-

ningen för anslaget delpension ingår även ut-

gifter för statliga ålderspensionsavgifter.

Från och med år 1999 byter basbeloppet namn

till prisbasbeloppet. Fortsättningsvis kommer

emellertid benämningen prisbasbeloppet att

användas även för tid före år 1999.

För ytterligare information kring ålderspen-

sionsreformens påverkan på statsbudgeten hän-

visas till bilaga 3, volym 1.

Tabell 3.1 Överföringar och statliga ålderspensionsavgifter

inom utgiftsområdet år 1999

Miljoner kronor

Överföringar

från anslag

Överföringar

till anslag

Pensions-

avgift

Ålderspensioner

41 682

0

0

Efterlevandepensioner

till vuxna

0

12 262

0

Bostadstillägg till

pensionärer

0

0

0

Delpension1

0

0

12

1 Anslaget delpension är nytt under utgiftsområdet

16.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

63 134

62 701

62 658

34 315

33 753

33 477

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna för ålderspensioner från folkpensio-

neringen år 1998 minskar till följd av att allt färre

får pensionstillskott vilket i sin tur beror på att

andelen pensionärer med ATP växer. Pensions-

tillskott utbetalas i dag till ungefär 22 procent av

alla folkpensionärer. Antalet ålderspensionärer

har ökat något till följd av bl.a. fler förtida uttag

av ålderspension.

Utgifterna för efterlevandepensioner minskar

år 1998 med ungefär 40 procent, vilket beror på

att inkomstprövningen av änkepensionens folk-

pensionsdel inte fick fullt genomslag i budgeten

år 1997. Som en effekt av inkomstprövningen

sjunker antalet personer med änkepension från

folkpensioneringen.

Anslaget bostadstillägg till pensionärer (BTP)

omfattar bostadstillägg till både förtids- och

ålderspensionärer. Utgifterna för BTP har

sjunkit sedan år 1993, men förväntas öka något

under år 1998 på grund av att ersättningsnivån

återställts till 85 procent. Förtidspensionärerna

utgör i antal ungefär 25 procent av alla folkpen-

sionärer som uppbär BTP och tar i anspråk mot-

svarande del av utgifterna. Sammantaget har

antalet pensionärer med bostadstillägg minskat

successivt. Det totala antalet har mellan åren

1997 och 1998 minskat med 20 000 personer

eller ca 5 procent. Under samma period har

däremot antalet förtidspensionärer med bostads-

tillägg ökat.

Efter de regeländringar som gjordes inom del-

pensionssystemet den 1 juli 1994 har antalet ny-

tillkomna delpensionärer minskat väsentligt och

kostnaderna sjunkit.

Förändringar

Genomförda

- Ersättningsnivån för bostadstillägg har höjts

från 83 procent till 85 procent.

- Den nedre åldersgränsen för uttag av ålders-

pension har höjts från 60 till 61 år.

- Tidpunkterna för utbetalning av pension har

tidigarelagts till den 18 respektive den 19 i

varje månad.

- Sammanboende har likställts med makar vid

beräkning av bostadstillägg.

- Vid beräkning av bostadstillägg till pensio-

närer som har sin bostad i särskild boende-

form beaktas privatbostaden om den utgör

permanentbostad för den andra maken inte

längre vid inkomstprövningen.

- Privat pensionssparande räknas inte längre till

förmögenheten vid inkomstprövning av folk-

pension i form av änkepension.

- Utbildningsbidrag som utges vid arbets-

marknadsutbildning skall fortsättningsvis an-

ses som inkomst vid beräkning av bostads-

tillägg.

Beslutade

- Ett nytt ålderspensionssystem skall införas

från och med år 1999.

- Prisbasbeloppet för år 1999 skall beräknas

utifrån 100 procent av prisförändringen.

- Prisbasbeloppet skall från och med år 1999

minskas med endast 1 procent och från och

med år 2000 inte minskas alls vid beräkning

av pensionsförmåner m.m.

- Delpension skall ej kunna nybeviljas efter ut-

gången av år 2000.

- Små pensionsbelopp utbetalas i efterskott.

Föreslagna

- Prisbasbeloppet skall från och med år 1999

inte längre minskas vid beräkning av bl.a.

pensionsförmåner.

- Ersättningsnivån för bostadstillägg höjs från

och med år 1999 från 85 procent till 90 pro-

cent.

- Kommunerna ges fortsatt möjlighet att betala

ut kommunalt kompletteringsbelopp till det

statliga bostadstillägget under åren 1999 och

2000.

Mål för år 1999

Målet för utgiftsområdet är att ge ekonomisk

trygghet till äldre och efterlevande.

Prioriteringar

- Regeringen anser att omsorgen om äldre är

ett av de viktigaste välfärdspolitiska områ-

dena. Att ge de äldre en ekonomisk trygghet

som tillgodoser ett rimligt och grundläggande

konsumtionsbehov och tillgång till bostad

med tillfredsställande standard är således av

mycket stor vikt.

- Regeringen har initierat flera utredningar och

studier för att bättre informera sig om de äld-

res situation i Sverige speciellt efter nittio-

talets lågkonjunktur.

- Regeringen anser också att det är viktigt med

regelbundna möten med Pensionärskom-

mittén vilken fungerar som länk mellan

pensionärerna och regeringen samt att ut-

veckla arbetet i det nationella äldrerådet.

16.3 Resultatbedömning

Målet för utgiftsområdet år 1998 var att ge eko-

nomisk trygghet till äldre som tillgodoser ett

rimligt och grundläggande konsumtionsbehov

och tillgång till en bostad med tillfredsställande

standard. Pensionssystemet skall vara långsiktigt

stabilt och pålitligt, oavsett förändringar i om-

världen.

16.3.1 Tillstånd och utveckling

Regeringen konstaterar nu att den ekonomiska

utvecklingen har vänt. De offentliga finanserna

har sanerats. Inflationen har nedbringats till en

varaktigt låg nivå och bytesbalansen visar växan-

de överskott. Det finns därmed utrymme för

vissa förbättringar. Det finansiella läget i om-

världen kräver dock en fortsatt stram budget-

disciplin.

Prisbasbeloppet

Utvecklingen av ålders-, efterlevande- och del-

pensioner följer prisbasbeloppet och därmed

normalt utvecklingen av konsumentprisindex

(KPI). I så måtto är pensionerna värdebe-

ständiga. Till följd av de omfattande åtgärder

som varit nödvändiga för att sanera statens finan-

ser har emellertid även pensionsområdet varit

föremål för besparingar. De största besparing-

arna inom utgiftsområdet har skett genom

förändringar av prisbasbeloppet. År 1992 be-

slutade riksdagen att prisbasbeloppet från och

med år 1993 skulle reduceras med 2 procent vid

beräkning av pensionerna. År 1995 beslutade

riksdagen att prisbasbeloppet inte skulle räknas

upp fullt ut.

Hur dessa besparingar har påverkat prisbas-

beloppet redovisas i tabellen nedan.

Tabell 3.2 Prisbasbeloppets utveckling

Kronor

Förhöjt

prisbas-

belopp

Andel av

prisför-

ändring

som på-

verkat PBB

Prisbas-

belopp

Prisbas-

beloppet

reducerat

med 2 %

1993

34 000

33 712

1994

35 200

34 496

1995

36 000

0,6

35 700

34 986

1996

36 800

0,6

36 200

35 476

1997

37 000

0,6

36 300

35 574

1998

37 100

0,8

36 400

35 672

1999

37 200

1,0

36 400

Under budgetåret 1998 har prisbasbeloppet räk-

nats upp med 80 procent av KPI-förändringen,

vilket innebär att pensionerna realt har minskat

något. Åren 1993 och 1994 var skillnaden 2 pro-

cent för att mellan åren 1995 och 1998 öka till 4

procent. Inför år 1999 har riksdagen beslutat att

prisbasbeloppet åter skall räknas upp med hela

KPI-förändringen vilket ger ett prisbasbelopp på

36 400 kronor. Vidare föreslår regeringen att

prisbasbeloppet inte längre skall minskas vid be-

räkning av pensionsförmåner m.m. Dessa för-

bättringar kommer att innebära stora ekono-

miska fördelar för pensionärerna.

Gender

Som en del av Socialdepartementets gender-

program för social välfärd skall RFV på uppdrag

av regeringen analysera förslag och verksamhet

inom socialförsäkringen utifrån båda könens ut-

gångspunkter. I rapporten En socialförsäkring

för kvinnor och män en kartläggning ur ett

genderperspektiv (RFV redovisar 1998:1)

konstaterar RFV att det finns stora ekonomiska

skillnader mellan kvinnliga och manliga ålders-

pensionärer vad gäller ersättningarna från social-

försäkringen. RFV skriver vidare att denna situa-

tion bland annat speglar hur arbetsmarknad och

familjemönster sett ut för de generationer som i

dag uppbär pension.

Allmän tilläggspension

Av ålderspensionärerna har i dag ca 83 procent

både folkpension och ATP. Bland 65-åringarna

är andelen med ATP så hög som 94 procent. Den

totala andelen pensionärer med ATP växer med

ungefär en procentenhet per år. Det finns dock

stora skillnader mellan kvinnliga och manliga

ålderspensionärers ATP. Av dagens alla ålders-

pensionärer har 73 procent av kvinnorna ATP

jämfört med 96 procent av männen. I ålders-

gruppen 65 70 år har ca 90 procent av kvinnorna

och 97 procent av männen ATP. I gruppen över

90 år har endast ca 35 procent av kvinnorna men

drygt 90 procent av männen ATP.

Nivån på den pension som betalas ut från

tilläggspensioneringen beror på den pensionera-

des tidigare förvärvsinkomster samt på antalet år

personen intjänat ATP. Också här finns stora

skillnader vad gäller kvinnor och män. Den

genomsnittliga ATP-poängen för dagens alla

pensionärer är 2,4 för kvinnor och 4,4 för män.

Antalet intjänandeår, det krävs trettio år för full

ATP, skiljer sig också åt mellan kvinnor och

män. För åldersgruppen 65 70 år är skillnaden ca

5 år.

Pensionstillskott

Antalet ålderspensionärer med pensionstillskott

(PTS) minskar stadigt med drygt 20 000 per år,

eller ca 7 procent. Den huvudsakliga anledningen

är ATP-systemets mognad. I december 1997 er-

höll ungefär 350 000 eller ca 22 procent av

ålderspensionärerna PTS. Detta är en minskning

med 160 000 personer sedan år 1990. En majori-

tet av dessa är kvinnor. Av de kvinnliga ålders-

pensionärerna erhåller 33 procent PTS jämfört

med 7 procent av de manliga. Detta är en minsk-

ning med ca 30 procent för båda grupperna sedan

år 1990. I dag uppbär ca 130 000 kvinnor och

16 000 män maximalt PTS. Hur antalet ålders-

pensionärer med PTS har förändrats över tiden

redovisas i diagrammet nedan.

Diagram 3.1

Utvecklingen av antal ålderspensionärer med PTS åren 1990 - 1997

Efterlevandepension

Reglerna för efterlevandepensionen har föränd-

rats kraftigt under senare år. Den 1 april 1997

infördes inkomstprövning av folkpension i form

av änkepension. Detta ledde till att antalet utbe-

talda änkepensioner sjönk från ca 49 000 till ca

18 500, dvs. med ca 60 procent. Denna minsk-

ning innebar dock inte att motsvarande antal

änkor förlorade sin folkpension. Anledningen är

att många av de berörda änkorna samtidigt var

berättigade till folkpension i form av förtidspen-

sion. Detta resulterade i att ungefär 5 000 änkor

under år 1997 i stället erhöll folkpension i form

av förtidspension.

Antalet änkepensioner har fortsatt att sjunka.

I september 1998 utbetalades ca 16 000 änkepen-

sioner från folkpensioneringen. Det sjunkande

antalet beror på att de äldre änkorna förlorar

rätten till folkpension i form av änkepension när

de erhåller egen folkpension i form av ålderspen-

sion. Det är dessa änkor som har de lägsta in-

komsterna och som fått behålla hela eller delar av

sin folkpension i form av änkepension. Många av

de änkor som i dag nybeviljas änkepension enligt

övergångsreglerna har så höga inkomster att

folkpension i form av änkepension reduceras till

noll. Antalet änkor med folkpension i form av

änkepension antas fortsätta sjunka.

Omställningspensionen förkortades från och

med den 1 januari 1997 från tolv månader till sex

månader. Detta har lett till att antalet personer

med omställningspension minskat under år 1997,

från 2 340 till 1 110. Antalet har under år 1998

stabiliserat sig på en nivå kring 1 000 förmåns-

tagare. Antalet antas dock öka under de närmaste

åren.

Förlängd omställningspension infördes den 1

januari år 1990 och kan utbetalas upp till tolv år.

Antalet personer som omfattas av förmånen ökar

därför fortfarande. Antalet utbetalningar har

under år 1997 ökat från 2 620 till 3 120. I

september 1998 utbetalades förlängd omställ-

ningspension till 3 240 personer.

Bostadstillägg till pensionärer

Andelen pensionärer berättigade till bostads-

tillägg sjunker sedan flera år. Detta beror dels på

ATP-systemets mognad, dels på regeländringar.

År 1990 erhöll 29 procent av ålderspensionärerna

bostadstillägg till pensionärer (BTP). Av dessa

var 38 procent kvinnor och 16 procent män. I

december 1997 erhöll 25 procent av ålderspen-

sionärerna BTP, 35 procent av kvinnorna och 11

procent av männen. Ungefär 80 procent av

dagens BTP-tagare är kvinnor. Detta är en ök-

ning av den kvinnliga andelen sedan år 1990 med

fyra procentenheter. Majoriteten av dessa är en-

samstående eller änkor. Av de förtidspensionärer

som erhöll BTP, ca 25 procent av förmåns-

tagarna, var ca 56 procent kvinnor och 44

procent män. Hur antalet ålderspensionärer med

BTP har förändrats över tiden redovisas i dia-

grammet nedan.

Diagram 3.2

Utvecklingen av antalet ålderspensionärer med BTP åren 1990 - 1997

Särskilt bostadstillägg till pensionärer

Utvecklingen av särskilt bostadstillägg till pen-

sionärer (SBTP) är starkt beroende av utveck-

lingen av BTP och speglar BTP-reglernas fördel-

ningsmässiga effektivitet. När bostadskostnads-

gränserna höjs i BTP minskar antalet SBTP-

tagare. Samtidigt gäller också att antalet SBTP-

tagare ökar vid oförändrade bostadskostnads-

gränser. Detta beror på att boendekostnads-

höjningar leder till att fler pensionärer når en bo-

stadskostnad som inte täcks enligt BTP-reglerna.

I januari 1998 hade 22 procent av BTP-tagarna en

boendekostnad över BTP:s övre gräns på 4 000

kronor per månad. Av de drygt 39 000 personer,

8 procent av BTP-tagarna, som erhöll SBTP hade

ca 30 procent en boendekostnad över 5 000

kronor per månad. Antalet SBTP-tagare har ökat

från ca 8 000 personer vid förstatligandet av BTP

år 1995 till ca 42 000 personer i augusti 1998.

Samtidigt har antalet BTP-tagare sjunkit från

591 000 till 494 000 personer.

Delpension

Den 1 juli 1994 ändrades reglerna inom delpen-

sionsförsäkringen. Detta innebar att omfattning-

en av den arbetstidsminskning som kom-

penserades genom delpension minskade till tio

timmar och att försäkringens kompensations-

grad sänktes från 65 procent till 55 procent. An-

talet nybeviljade delpensioner har därefter

minskat väsentligt, till ca 850 per år. Detta

medför att det totala antalet delpensionärer

sjunker. I slutet av år 1994 uppbar drygt 50 000

personer delpension. År 1997 hade antalet

sjunkit till 13 600 och i slutet av år 1998 beräknas

antalet vara nere i ungefär 6 600. Regeländ-

ringarna innebär också att den genomsnittliga

delpensionsnivån sjunker.

16.3.2 De viktigaste statliga insatserna och

deras effekter

Beslut om reformerat ålderspensionssystem

I juni 1998 fattade riksdagen beslut om att införa

ett nytt system för ålderspensionering (prop.

1997/98:151 och prop. 1997/98:152, bet.

1997/98:SfU13 och SfU14, rskr. 1997/98:315

och 320). De grundläggande principerna för det

reformerade pensionssystemet kan sammanfattas

i följande sju hörnstenar:

- livsinkomsten skall ligga till grund för pen-

sionen 18,5 procent av pensionsunderlaget

kommer på sikt att avsättas

- grundtrygghet i form av garantipension

- koppling till landets ekonomiska tillväxt

- stabilt system

- rörlig pensionsålder från 61 år och uppåt

- tid med små barn, värnplikt och högre studier

är pensionsgrundande

- den nya pensionen införs successivt från år

1999 och de första utbetalningarna sker år

2001.

Beslutet innefattar också en avveckling av del-

pensionssystemet. Efter utgången av år 2000

skall delpension inte kunna nybeviljas eller ökas.

Det innebär att år 2004 blir det sista året som

delpension kommer att utbetalas.

Ersättningsnivån i BTP höjs från 83 procent till

85 procent

BTP ersätter i dag boendekostnader upp till

4 000 kronor per månad. Den 1 januari 1998

höjdes ersättningsnivån från 83 procent till 85

procent av boendekostnaden. Denna höjning

innebär att den maximala månadsersättningen,

som mest ökar med närmare 80 kronor per

månad. Vid den genomsnittliga boende-

kostnaden på 3 200 kronor per månad ökar BTP

med 62 kronor per månad. Den höjda

ersättningsnivån kommer att öka utgifterna för

BTP i år med ungefär 300 miljoner kronor, vilket

överensstämmer med vad som beräknades i

budgetpropositionen för år 1998. I denna

beräkning har hänsyn tagits till att förändringen

ger minskade kostnaderna för SBTP.

Den nedre åldersgränsen för uttag av ålderspension

höjs från 60 till 61 år

Den 1 januari 1998 höjdes den nedre åldersgrän-

sen för uttag av ålderspension från 60 till 61 år.

Syftet med regeländringen var att undvika

komplikationer år 2001, då pensionerna för dem

födda år 1938 eller senare skall räknas om enligt

reformerade regler. Skulle de tidigare reglerna

fortsatt att gälla, så hade en person född år 1938

 som således fyller 60 år 1998 kunnat ta ut sin

ålderspension innan det reformerade pensions-

systemet trätt i kraft år 1999. Förslaget innebär

för år 1998 en minskning av utgifterna för an-

slaget ålderspensioner med ungefär 55 miljoner.

16.3.3 Regeringens slutsatser

Saneringsprogrammet har varit mycket om-

fattande och övergripande syftat till att komma

till rätta med underskottet i statens finanser. Alla

åtgärder såsom reduceringen av prisbasbe-

loppet, inkomstprövningen av änkepensionerna

m.m. har alltså syftat till att bidra till sane-

ringen. Åtgärderna har dock varit av olika ka-

raktär och i många fall också av strukturell art.

Eftersom utvecklingen av statens finanser nu

har vänt, föreslår regeringen riksdagen med

start från och med den 1 januari 1999 att pris-

basbeloppet inte längre skall minskas med 2 pro-

cent vid beräkning av pensionsförmåner m.m.

samt att ersättningsnivån i bostadstillägget höjs

från 85 procent till 90 procent. Regeringen anser

dock att inkomstprövningen av änkepensionen

är av strukturell art varför gällande regler behålls.

Vissa lättnader beträffande inkomstpröv-

ningen av änkepensionen har dock gjorts. Som

exempel på detta undantogs den 1 januari 1998

pensionsförsäkringar och pensionssparkonton

från inkomstprövningen. Dessutom kommer en

höjd ersättningsnivå i bostadstillägget och en

uppräkning av pensionerna med prisbasbeloppet

att komma änkorna tillgodo.

På grund av den kärva situation som uppstått

som en effekt av nittiotalets kris kommer en

fortsatt undersökning och analys av ålderspen-

sionärers och efterlevandes levnadsförhållanden

att prioriteras.

En särskild utredare har fått i uppdrag att

senast i januari 1999 lämna förslag till konstruk-

tion av en fullt ut beskattad övergångsvis garan-

tipension. Denna skall gälla för de ålderspensio-

närer som inte kommer att omfattas av regel-

systemet för garantipension inom det reforme-

rade ålderspensionssystemet. I och med att detta

system införs försvinner för ålderspensionärer

det särskilda grundavdraget. Den under år 1998

påbörjade utredningen av regelsystemet för in-

komstprövning av BTP, med beaktande bl.a. av

kraven på anpassning till de reformerade ålders-

och förtidspensionssystemen, ska avslutas under

våren 1999. Utredningen av efterlevande-

pensioner, vilken också skall beakta kraven på

anpassning till ålders- och förtidspensions-

systemen överlämnade sitt betänkande Efter-

levandepension En anpassning till det reforme-

rade ålderspensionssystemet (SOU 1998:120) till

regeringen den 1 oktober 1998. För alla

utredningarna gäller att propositioner avses att

lämnas till riksdagen under år 1999.

16.4 Förslag till vissa regeländringar

Prisbasbeloppet skall inte längre minskas vid be-

räkning av pensionsförmåner m.m.

Regeringens förslag: Beräkning av folk- och

tilläggspension i form av ålderspension, förtids-

pension, efterlevandepension och barntillägg en-

ligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, pen-

sionstillskott enligt lagen (1969:205) om pen-

sionstillskott, delpension enligt lagen (1979:84)

om delpensionsförsäkring skall från och med år

1999 beräknas utifrån ett prisbasbelopp som inte

har minskats. Vidare föreslås att ett icke minskat

prisbasbelopp skall ligga till grund för

beräkningen av det särskilda grundavdraget

enligt kommunalskattelagen (1928:370) och för

skyldigheten att lämna självdeklaration enligt

lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

Skälen för regeringens förslag: I den uppgörelse

som år 1992 träffades mellan den dåvarande rege-

ringen och det socialdemokratiska arbetarepar-

tiet, med målet att stabilisera den svenska eko-

nomin i ett akut statsfinansiellt läge, beslutades

om sänkta ersättningsnivåer inom pensionsom-

rådet (prop. 1992/93:116, bet. 1992/93:SfU9,

rskr. 1992/93:157). Sänkningen innebar att er-

sättningsnivåerna för vissa pensionsförmåner

m.m., från och med år 1993, beräknades utifrån

prisbasbeloppet minskat med 2 procent. Rege-

ringen konstaterade i början av år 1998 att eko-

nomin hade stabiliserats. Budgetunderskottet

hade sjunkit och ekonomin var på väg åt rätt håll.

Regeringen föreslog därför att ersättningsni-

våerna inom pensionsområdet år 1999 skulle be-

räknas utifrån prisbasbeloppet minskat med en

procent och fr.o.m år 2000 utifrån prisbasbe-

loppet (prop. 1997/98:150, bet. 1997/98: FiU20,

rskr. 1997/98:318).

Regeringen konstaterar nu att ekonomin går

bättre än förväntat. De offentliga finanserna har

sanerats. Inflationen har nedbringats till en var-

aktigt låg nivå och bytesbalansen visar växande

överskott. Regeringen föreslår därför att ersätt-

ningsnivåerna redan fr.o.m. år 1999 skall beräk-

nas utifrån hela prisbasbeloppet. Detta innebär

därmed att återgången till att beräkna pensio-

nerna utifrån ett prisbasbelopp utan minskning

tidigareläggs.

Regeringens förslag innebär att pensionerna

kommer att höjas med drygt en procent år 1999

utöver vad som tidigare beslutats. Förslaget på-

verkar anslag på flera utgiftsområden samt

ålderspensionssystemet vid sidan av statsbud-

geten.

De största utgiftsförändringarna redovisas

nedan:

Tabell 3.3 Utgiftsförändringar år 1999 på grund av åter-

gången till det icke minskade prisbasbeloppet

Miljoner kronor

UO10

A2 Förtidspensioner + A3

468

UO11

A1 Ålderspensioner

115

UO11

A2 Efterlevandepensioner till vuxna

127

UO11

A4 Delpension

2

UO12

A4 Barnpensioner

10

Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

1 352

Totalt

2 074

Totalt ökar utgifterna på statsbudgeten samt

ålderspensionssystemet vid sidan av statsbud-

geten budgetåret 1999, utöver vad som tidigare

beslutats, med ca 2 074 miljoner brutto, vilket

motsvarar ca 1 483 miljoner netto.

Höjd kompensationsgrad för bostadstillägg till

pensionärer (BTP)

Regeringens förslag: Den del av bostadskostnaden

inom intervallet 100 4 000 kronor per månad

som kan ersättas med bostadstillägg höjs till 90

procent från och med den 1 januari 1999.

Skälen för regeringens förslag: Den 1 januari

1995 infördes statliga regler för bostadstillägg till

pensionärer (BTP), som ersatte det tidigare

kommunala bostadstillägget (KBT). De nya reg-

lerna innebar att bostadstillägg lämnades med 85

procent av bostadskostnaden mellan 100 kronor

och 4 000 kronor per månad.

Det kärva ekonomiska läget under åren 1995

och 1996 ledde till att regeringen år 1997 som

en del av saneringsprogrammet föreslog en

sänkning av ersättningsnivån från 85 procent till

83 procent (prop. 1996/97:1). Under år 1997

stabiliserades den svenska ekonomin varför rege-

ringen föreslog riksdagen att ersättningsnivån

skulle återställas till den ursprungliga. Den

1 januari 1998 höjdes därför ersättningsnivån

från 83 procent till 85 procent. Denna höjning

var ett första steg för att förbättra levnads-

förhållandena för pensionärer med små margi-

naler.

Pensionärskollektivet har tagit ett stort ansvar

för att föra Sverige ut ur krisen. Utvecklingen av

statens finanser har nu vänt. Pensionärerna skall

därför få del av denna framgång. Regeringen

föreslår därför att ersättningsnivån i bostads-

tillägget höjs från 85 procent till 90 procent.

Denna förändring påverkar ekonomin positivt

för de ca 500 000 pensionärer med de minsta

ekonomiska marginalerna. Förändringen innebär

att nivån för den högsta ersättningen höjs med ca

195 kronor per månad, från 3 315 kronor per

månad till 3 510 kronor per månad. Den genom-

snittliga höjningen av bostadstillägget blir 120

kronor per månad. Den föreslagna förändringen

kommer varaktigt öka kostnaderna för anslaget

med ca 720 miljoner kronor per år, eller ungefär

7,5 procent. Denna förändring minskar kraftigt

trycket på det särskilda bostadstillägget till pen-

sionärer (SBTP).

Förlängning av möjligheterna för kommunerna att

betala ut kompletterande bostadstillägg

Regeringens förslag: Kommunerna ges fortsatt

möjlighet att betala ut kompletterande bostads-

tillägg till det statliga bostadstillägget under åren

1999 och 2000.

Skälen för regeringens förslag: År 1995 förstat-

ligades bostadsstödet till pensionärer. Det re-

formerade systemet medförde omfördelningar

mellan pensionärerna, varför vissa övergångs-

bestämmelser infördes. Övergångsbestämmel-

serna innebär att en kommun med egna medel

får ge kompletterande stöd till pensionärer ut-

över det bostadstillägg som anges i lagen. Detta

kompletterande bostadstillägg får betalas ut

under åren 1995 till 1998.

Kommunalt bostadstillägg (KBT) tillkom för

över 30 år sedan. Reglerna har ofta varit föremål

för kritik och ändringar i regelsystemet har också

varit vanliga. I sina huvuddrag har systemet dock

förblivit detsamma. Alltsedan KBT-reglernas

tillkomst har den vanligaste kritiken gällt de va-

rierande KBT-nivåerna mellan kommunerna.

Skillnaderna har varit så stora att det kunnat

skilja ett par tusen kronor i månaden i utgående

KBT för pensionärer som bor i två olika kom-

muner. År 1991 tillsatte den dåvarande rege-

ringen en kommitté med uppgift att se över hela

systemet med kommunala bostadstillägg (dir.

1991:25). Kommittén antog namnet KBT-utred-

ningen. KBT-utredningen avlämnade i april 1992

sitt slutbetänkande Bostadsstöd till pensionärer

(SOU 1992:21), där ett nytt system för bostads-

stöd föreslogs. Hösten 1992 gjorde regeringen

bedömningen att ett förstatligande av bostads-

stödet inte kunde genomföras förrän 1 januari

1995, med övergångsbestämmelser under perio-

den 1995 till 1998, vilket föreslogs riksdagen i

prop. 1993/94:173.

En särskild utredare har fått i uppdrag att se

över och modernisera det nuvarande systemet

för inkomstprövning med hänsyn till pensions-

reformen (S 1997:25). De nya ålderspensionerna

kommer att börja betalas ut från och med den

1 januari 2001 istället för från och med den

1 januari 1999 som tidigare planerats. Regeringen

föreslår därför en förlängning av kommunernas

möjlighet att betala ut kompletterande bostads-

tillägg under åren 1999 och 2000.

16.5 Skatteavvikelser

Samhällets stöd inom utgiftsområde 11 Ekono-

misk trygghet vid ålderdom redovisas i huvudsak

som anslag på statsbudgetens utgiftssida. Vid

sidan av de stöd som redovisas via anslag finns

dock även stöd på statsbudgetens inkomstsida i

form av olika särregler i skattelagstiftningen.

Dessa stöd brukar betecknas som saldopå-

verkande skatteavvikelser. De kan t.ex. syfta till

att påverka hushållens och företagens inkomster

eller priser. Skatteförmånerna kan vara motive-

rade av fördelningspolitiska eller andra skäl. Om

en sådan förmån på budgetens inkomstsida

slopas leder detta till en budgetförstärkning för

den offentliga sektorn.

En brist i den traditionella redovisningen av

anslag gäller den samtidiga förekomsten av

skattepliktiga och icke skattepliktiga transfere-

ringar på budgetens utgiftssida. Blandningen av

skattepliktiga och icke skattepliktiga transfere-

ringar medför att kostnaden för dessa stöd inte

är direkt jämförbara.

I tabellen anges bl.a. hur mycket bostads-

tilläggen till pensionärer skulle behöva höjas för

att hushållens disponibla inkomster inte ska på-

verkas av en skattebeläggning. Skattebefrielsen

för olika offentliga transfereringar brukar be-

tecknas som icke saldopåverkande skatteavvikel-

ser.

Tabell 3.4 Skatteavvikelser

Miljarder kronor

Namn på

skatteavvikelsen

Skatteav-

vikelse

brutto

Skatteav-

vikelse

brutto

Skatteav-

vikelse

netto

Skatteav-

vikelse

netto

1998

1999

1998

1999

Saldopåverkande

avvikelser

Pensionskostnader

för arbetstagare

2,69

1,59

1,47

0,90

Avdrag för pen-

sionspremier

2,14

1,89

1,17

1,07

Avsättning till per-

sonalstiftelser

Avkastningsskatt

16,25

15,92

11,37

11,14

S:a saldopåver-

kande avvikelser

21,08

19,4

14,01

13,11

Icke saldopå-

verkande avvikelser

Bostadstillägg till

pensionärer (BTP)

3,96

3,82

0,00

0,00

Särsk. grundavdrag

för pensionärer

15,62

15,28

0,00

0,00

Delpension

0,04

u

0,00

u

S:a icke saldopå-

verkande avvikelser

19,56

19,1

0,00

0,00

16.5.1 Saldopåverkande avvikelser

Pensionskostnader för arbetstagare

Enligt kommunalskattelagen skall arbetsgivarens

kostnader inte tas upp till beskattning hos ar-

betstagaren om kostnaderna avser tryggande av

pension genom avsättning eller pensionsförsäk-

ring inom vissa ramar. Eftersom avsättningen

utgör ersättning för utfört arbete ligger ersätt-

ningen till grund för särskild löneskatt. Skatteav-

vikelsen vad gäller inkomstskatten beror på skill-

naden i marginalskatter vid avsättning och

utbetalning av pension.

Avdrag för pensionspremier

Avdrag får göras för erlagda pensionspremier.

Avdragen är begränsade beloppsmässigt och får i

normalfallet ej överstiga ett halvt prisbasbelopp

eller 10 procent av inkomsten. Om marginal-

skatten vid utbetalningen av pensionen är lägre

än vid inbetalningen av premien uppstår en av-

vikelse. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt.

Avsättning till personalstiftelser

Arbetsgivare har rätt att göra avdrag för medel

som avsatts till personalstiftelse för tryggande av

pensionsutfästelse. Visst undantag finns för få-

mansföretag med mindre än 30 årsarbetskrafter.

Stiftelsen är mer förmånligt beskattad än nä-

ringsidkaren. Skatteavvikelsen avser inkomst-

skatt.

Avkastningsskatt

Avkastningen på medel reserverade för pensions-

ändamål beskattas lägre än annan avkastning på

kapital. Avvikelsen uppkommer dels i närings-

verksamhet, genom bolagens egna reserveringar

och fonderingar i försäkringsbolag, dels i kapital

genom det individuella pensionssparandet.

Skattesatsen är satt till 15 procent på en scha-

blonberäknad avkastning.

16.5.2 Icke saldopåverkande avvikelser

Bostadstillägg till pensionärer BTP

Ersättningen är skattefri. Skatteavvikelsen avser

inkomstskatt.

Tabell 3.5 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

A1 Ålderspensioner

52 886

52 492

52 670

11 536

10 821

10 241

A2 Efterlevandepensioner till vuxna

793

555

479

12 734

13 128

13 597

A3 Bostadstillägg till pensionärer

9 455

9 654

9 509

9 841

9 702

9 514

A4 Delpension

2041

1021

1251

Totalt för utgiftsområde 11

63 134

62 701

62 658

34 315

33 753

33 477

1 I beloppet ingår statlig ålderspensionsavgift

Särskilt grundavdrag för pensionärer

Grundavdraget för skattskyldiga med folkpen-

sion (förtidspension, änkepension mm) avviker

från det grundavdrag som aktiva skattskyldiga är

berättigade till. Det särskilda grundavdraget är

lika med folkpension plus pensionstillskott och

reduceras med ökad pensionsinkomst. Avdraget

kan dock aldrig vara lägre än det avdrag som ak-

tiva skattskyldiga erhåller. Syftet med avdraget är

att garantera pensionären ett visst belopp efter

skatt. Avvikelsen avser inkomstskatt.

Delpension

Delpensionen är en skattepliktig och pensions-

grundande ersättning. Skatteavvikelsen avser den

del av arbetsgivaravgifterna som avser allmän

tilläggspension. I och med att statlig ålderspen-

sionsavgift införs på delpensionen fr.o.m.

1 januari 1999 kommer skatteavvikelsen att upp-

höra fr.o.m. detta datum.

16.6 Anslag

A1 Ålderspensioner

Tabell 3.6 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

52 886 000

Anslags-

sparande

262 000

1998

Anslag

52 492 000

Utgifts-

prognos

52 670 000

1999

Förslag

11 536 000

2000

Beräknat

10 821 000

2001

Beräknat

10 241 000

Anslaget omfattar folkpension i form av ålders-

pension och pensionstillskott, barntillägg till

ålderspension, hustrutillägg samt särskilt pen-

sionstillägg till ålderspensionär som vårdat sjukt

eller funktionshindrat barn. Från och med bud-

getåret 1999 ingår inte längre folkpension i form

av ålderspension för dem som också uppbär

tilläggspension, utan utgifterna belastar ålders-

pensionssystemet vid sidan av statsbudgeten.

Anslaget är indelat i två anslagsposter ålders-

pensioner och särskilda pensionstillägg. Ut-

gifterna för anslaget uppgick år 1997 till 52 886

miljoner kronor. Anslagsbeloppet uppgick för

samma år till 53 148 miljoner kronor. Anslaget

underskreds därmed med 262 miljoner kronor,

dvs. ungefär 0,5 procent av anslaget. Anslaget be-

räknas för år 1998 överskridas med 178 miljoner

kronor eller ca 0,3 procent. Det kvarvarande

anslagssparandet för år 1998 beräknas därmed

uppgå till 84 miljoner kronor.

Anslaget ålderspensioner finansieras via all-

männa skattemedel.

För år 1998 är ålderspension från folkpensio-

neringen för en ogift pensionär 96 procent av

prisbasbeloppet sedan detta minskats med 2 pro-

cent och för en gift pensionär 78,5 procent av

prisbasbeloppet sedan detta minskats med 2 pro-

cent. Ålderspensionär med låg eller ingen ATP

får pensionstillskott med maximalt 55,5 procent

av prisbasbeloppet sedan detta minskats med 2

procent. Pensionstillskottet reduceras med ATP-

beloppet krona för krona.

Målet för anslaget är att ge ekonomisk grund-

trygghet till ålderspensionärer.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för anslaget ålderspensioner i

form av folkpension under budgetåret 1999 till

52 959 000 000 kronor. Regeringen delar verkets

bedömning. Omräknat med aktuell befolknings-

prognos, prisbasbelopp och förändringar med

anledning av ålderspensionsreformen samt för-

slagen i denna proposition beräknas utgifterna

för budgetåret 1999 till 11 536 000 000 kronor.

Som en effekt av riksdagens beslutade föränd-

ringar omfattar utgiftsområdet fr.o.m. budget-

året 1999 folkpension till ålderspensionär som

inte har rätt till tilläggspension samt pensionstill-

skott i form av ålderspension. Utgifterna som

förs från anslaget till ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten redovisas i tabellen nedan.

Tabell 3.7 Överföring av utgifter från anslaget

Tusental kronor

Utgifter som

kvarstår inom

anslaget

Utgifter som

förs från

anslaget

Totala utgifter

för folkpension

1999

11 536 000

41 682 000

53 218 000

2000

10 821 000

42 499 000

53 320 000

2001

10 241 000

43 734 000

53 975 000

Anslagsposten ålderspensioner står för i stort

sett hela anslaget. Det särskilda pensionstillägget

beräknas under år 1999 kosta ungefär 14

miljoner kronor.

Utgiftsstyrande faktorer är i första hand pris-

basbeloppsutvecklingen, befolkningsutveckling-

en samt utvecklingen av den genomsnittliga pen-

sionsnivån i ATP-systemet. Eftersom prisbas-

beloppet kommer att ligga kvar på samma nivå

som för år 1998 kommer det i sig inte att påverka

utgifterna. Utgifterna påverkas däremot av att

pensionerna föreslås beräknas på prisbasbeloppet

utan reducering.

Slutsatser

Antalet ålderspensionärer är relativt stabilt. En

svag ökning finns dock, vilket till stor del beror

på att antalet förtida uttag av ålderspension har

ökat under senare år. Man kan även förvänta sig

en svag ökning av den genomsnittliga pensions-

åldern eftersom den nedre åldersgränsen har

höjts från 60 till 61 år för uttag av ålderspension.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 11 536 000 000 kronor anvisas under

anslaget A1 Ålderspensioner för år 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

10 821 000 000 respektive 10 241 000 000

kronor.

A2 Efterlevandepensioner till vuxna

Tabell 3.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

793 000

Anslags-

sparande

64 000

1998

Anslag

555 000

Utgifts-

prognos

479 000

1999

Förslag

12 734 000

2000

Beräknat

13 128 000

2001

Beräknat

13 597 000

Anslaget omfattar folkpension och pensionstill-

skott i form av omställningspension, förlängd

omställningspension, särskild efterlevandepen-

sion och änkepension. Från och med budgetåret

1999 ingår även tilläggspension i form av efter-

levandepension som en del av anslaget.

Utgifterna för anslaget uppgick år 1997 till

793 miljoner kronor. Anslagsbeloppet uppgick

för samma år till 857 miljoner kronor. Anslaget

underskreds därmed med 64 miljoner kronor,

dvs. ungefär 7 procent av anslaget. Anslaget be-

räknas för år 1998 underskridas med 76 miljoner

kronor eller ca 14 procent. Det totala anslags-

sparandet för år 1998 beräknas uppgå till

27 750 000 kronor och därmed överstiga den till-

låtna gränsen på 5 procent av anslaget.

Anslaget finansieras från och med budgetåret

1999 via efterlevandepensionsavgiften.

För år 1998 utges omställningspension, för-

längd omställningspension samt hel särskild

efterlevandepension och oreducerad änkepen-

sion med 90 procent av prisbasbeloppet sedan

detta minskats med två procent. Omställ-

ningspension, förlängd omställningspension

samt hel särskild efterlevandepension från ATP

utgör 40 procent av den avlidnes pension eller

20 procent om barn med barnpension finns.

ATP i form av änkepension utges med 40 pro-

cent av den avlidnes pension eller med 35 pro-

cent om barn med barnpension finns.

Den som har låg eller ingen ATP kan dess-

utom få pensionstillskott med högst 61,5 procent

av prisbasbeloppet sedan detta minskats med två

procent.

Målet för anslaget är att ge ekonomisk grund-

trygghet åt efterlevande under en övergångs-

period.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för anslaget efterlevandepension

för vuxna avseende folkpension under

budgetåret 1999 till 474 000 000 kronor.

Regeringen delar verkets bedömning. Omräknat

med aktuell antagandebild och förändringar med

anledning av ålderspensionsreformen samt

förslagen i denna proposition beräknas utgifterna

för budgetåret 1999 till 12 734 000 000 kronor.

Som en effekt av riksdagens beslutade för-

ändringar omfattar utgiftsområdet fr.o.m. bud-

getåret 1999 folkpension och tilläggspension i

form av efterlevandepension till vuxna. Utgif-

terna som förs till anslaget från AP-fonden redo-

visas i tabellen nedan.

Tabell 3.9 Överföring av utgifter till anslaget

Tusental kronor

Totala utgifter

Utgifter som

förs till an-

slaget (ATP)

Utgifter i form

av folkpension

1999

12 734 000

12 262 000

472 000

2000

13 128 000

12 666 000

462 000

2001

13 597 000

13 141 000

456 000

ATP och folkpension i form av änkepension står

för ungefär 98 procent av hela anslaget. Den

övriga delen av anslaget består av omställnings-

pension, förlängd omställningspension samt sär-

skild efterlevandepension, där den särskilda

efterlevandepensionen utgör en mycket liten del

av anslaget.

Anslagsunderskridandet beror dels på att

medelbeloppet för änkepensionen har minskat

kraftigare än väntat, dels på en fortsatt minsk-

ning av antalet änkepensioner från folkpensio-

neringen.

De utgiftsstyrande faktorerna för anslaget är

främst prisbasbeloppsutvecklingen samt antalet

kvinnor som är berättigade till änkepension.

Slutsatser

Utgifterna för efterlevandepension har minskat

kraftigt under år 1998 till följd av att inkomst-

prövningen av folkpensionsdelen i form av änke-

pension inte började gälla förrän 1 april 1997.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 12 734 000 000 kronor anvisas

under anslaget A2 Efterlevandepensioner till

vuxna för år 1999. För åren 2000 och 2001

beräknas anslaget till 13 128 000 000 respektive

13 597 000 000 kronor.

A3 Bostadstillägg till pensionärer

Tabell 3.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

9 455 000

Anslags-

sparande

515 491

1998

Anslag

9 654 000

Utgifts-

prognos

9 509 000

1999

Förslag

9 841 000

2000

Beräknat

9 702 000

2001

Beräknat

9 514 000

Anslaget omfattar bostadstillägg och särskilt bo-

stadstillägg till ålderspensionärer, förtidspensio-

närer samt till personer med efterlevandepen-

sion. Utgifterna för anslaget uppgick år 1997 till

9 455 miljoner kronor. Anslagsbeloppet uppgick

för samma år till 9 970 miljoner kronor. Anslaget

underskreds därmed med 516 miljoner kronor,

dvs. ungefär 5 procent av anslaget. Anslaget be-

räknas för år 1998 underskridas med drygt 145

miljoner kronor eller ca 1,5 procent. Det totala

anslagssparandet för år 1998 beräknas uppgå till

482 700 000 kronor och därmed överstiga den

tillåtna gränsen på 5 procent av anslaget.

Anslaget bostadstillägg till pensionärer finan-

sieras via allmänna skattemedel.

För år 1998 kan BTP utges med maximalt 85

procent av bostadskostnaden mellan 100 kronor

och 4 000 kronor per månad. Bostadstillägget är

helt inkomstprövat och reduceras med 40 pro-

cent av årsinkomsten upp till ett och ett halvt

prisbasbelopp och med 45 procent av inkomsten

däröver. Det särskilda bostadstillägget betalas ut

som en utfyllnad om inkomsten efter det att bo-

stadskostnaden är betald understiger 122 procent

av prisbasbeloppet. Särskilt bostadstillägg betalas

i dessa fall ut upp till denna nivå.

Målet för anslaget är att garantera personer

med folkpension en skälig levnadsnivå efter det

att en skälig bostadskostnad är betald.

Regeringens överväganden

Reglerna för BTP har ändrats åtskilliga gånger

under senare decennier. I väsentliga delar har

dock principerna för beräkning av årsinkomst

varit oförändrade. KBT-utredningen (SOU

1992:21) föreslog visserligen ett nytt inkomst-

begrepp men detta har inte genomförts i av-

vaktan på det nya ålderspensionssystemet och de

krav detta för med sig. Därutöver är förslag till

nya regler för förtidspension jämte grundskydd

under beredning inom Socialdepartementet

(prop. 1997/98:111). Vidare föreslog utred-

ningen för översyn av inkomstbegreppet inom

bidrags- och socialförsäkringssystemen (IBIS)

(SOU 1997:85) och RFV (S97/4906/F) grund-

läggande förändringar i beräkningen av års-

inkomst för BTP. År 1998 tillsatte regeringen

därför en utredning (dir. 1997:150) med uppdrag

att se över regelsystemet vid inkomstprövning

för BTP med beaktande av de förslag och krav

som framförts under senare år. Utredningen

skall vara klar under våren 1999.

Resultatinformation

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för anslaget bostadstillägg till

pensionärer under budgetåret 1999 till

9 363 300 000 kronor. Omräknat med aktuell be-

folkningsprognos, bostadskostnadsindex och

förslagen i denna proposition beräknas utgifterna

för budgetåret 1999 till 9 841 000 000 kronor.

I Budgetpropositionen 1998 (prop. 1997/98:1)

aviserade regeringen att den år 1998 skulle

komma med förslag som varaktigt skulle redu-

cera utgifterna inom anslaget med 120 miljoner

kronor. Ekonomin går nu bättre än förväntat.

Regeringen har därför beslutat att inte lämna

några förslag på besparingar inom anslaget.

Bostadstillägget var tidigare kommunalt men

är sedan den 1 januari 1995 statligt. Utöver bo-

stadstillägg från detta anslag kan en kommun en-

ligt övergångsbestämmelserna t.o.m. år 1998

lämna kompletterande kommunalt bostadstillägg

som helt finansieras av resp. kommun. I augusti

1998 utbetalades sådant kommunalt bostads-

tillägg till 26 500 pensionärer.

I anslaget bostadstillägg till pensionärer ingår

bostadstillägg både förtidspensionärer och

ålderspensionärer.

Anslagsunderskridandet beror bland annat på

att antalet ålderspensionärer berättigade till bo-

stadstillägg minskar.

De utgiftsstyrande faktorerna för anslaget är

främst utvecklingen av medelpensionen i ATP-

systemet samt utvecklingen av boendekostna-

derna.

Slutsatser

Förtidspensionärerna uppgår i antal till ungefär

25 procent av alla BTP-tagare och tar i anspråk

ungefär lika stor del av utgifterna. Medan antalet

förtidspensionärer med bostadstillägg ökar, så

minskar antalet ålderspensionärer med bostads-

tillägg. Sammantaget minskar antalet pensionärer

med bostadstillägg successivt.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 9 841 000 000 kronor anvisas

under anslaget A3 Bostadstillägg till pensionärer

för år 1999. För åren 2000 och 2001 beräknas

medelsbehovet till 9 702 000 000 kronor

respektive 9 514 000 000 kronor.

A4 Delpension

Tabell 3.11 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

1 065 423

1

1998

Beräknat

utgift

599 000

1

Utgifts-

prognos

579 000

1999

Förslag

204 009

2000

Beräknat

102 000

2001

Beräknat

125 000

1 Anvisade medel vid sidan av statsbudgeten

Anslaget omfattar delpension och är nytt under

detta utgiftsområde fr.o.m. budgeten för år 1999.

Anslaget finansieras via allmänna skattemedel.

Delpensionsavgiften har avskaffats fr.o.m. år

1999. Eftersom delpension ger pensionsrätter i

det reformerade ålderspensionssystemet skall an-

slaget belastas med statliga ålderspensionsav-

gifter, se bilaga 3, volym 1.

Utgifterna för delpension uppgick år 1997 till

1 065 miljoner kronor. Utgifterna för år 1998

beräknas underskrida anvisade medel med

20 miljoner kronor eller ca 3 procent. De

beräknade kostnaderna för åren 1999 till 2001,

fördelade på förmånsutbetalning och statlig

ålderspensionsavgift, framgår av nedanstående

tabell.

Tabell 3.12 Beräknade utgifter fördelade på förmåns-utbe-

talningar och ålderspensionsavgifter

Miljoner kronor

Total kostnad

Förmån

Ålderspensions-

avgift

1999

204

192

12

2000

102

96

6

2001

125

118

7

Delpensionsförsäkringen har haft som syfte att

möjliggöra en successiv övergång från förvärvs-

arbetande till livet som pensionär. Efter införan-

det av det reformerade ålderspensionssystemet

finns emellertid inte längre behov av en särskild

delpension. Ålderspensionssystemet i sig ger i

framtiden stort utrymme för uttag av partiell

ålderspension i kombination med fortsatt för-

värvsarbete såväl före som efter 65 års ålder. Del-

pensionssystemet kommer därför att avvecklas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Riksförsäkringsverket beräknar i budget-

underlaget utgifterna för delpension under bud-

getåret 1999 till 191 000 000 kronor.

Regeringen delar verkets bedömning.

Omräknat med aktuellt prisbasbelopp och

inklusive ålderspensionsavgift beräknas

medelsbehovet för budgetåret 1999 till

204 009 000 kronor.

Utgiftsstyrande faktorer för anslaget är,

förutom prisbasbeloppsutvecklingen, utveck-

lingen av antalet pensionstagare och del-

pensionens medelbelopp. År 1994 genomfördes

vissa regeländringar inom delpensionsförsäk-

ringen. Därefter har antalet personer som uppbär

delpension minskat successivt.

Slutsatser

Nytillkomna pensionärer har, på grund av de

ändrade reglerna, ett lägre genomsnittligt pen-

sionsbelopp än tidigare års nytillkomna. Detta

har medfört att delpensionsutbetalningarna har

minskat kraftigt. I samband med att möjligheter-

na att ansöka om delpension upphör fr.o.m. år

2001 kan dock förväntas en viss ökad tillström-

ning av nytillkomna pensionärer år 2000.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 204 009 000 kronor anvisas under

anslaget A4 Delpension för år 1999. För

budgetåren 2000 och 2001 beräknas medels-

behovet till 102 000 000 kronor respektive

125 000 000 kronor.

Ekonomisk trygghet

för familjer och barn

12

Förslag till statsbudget för 1999

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagförslag 7

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om underhållsstöd

7

3 Ekonomisk trygghet för familjer och barn 9

3.1 Omfattning 9

3.1.1 Förändringar inom utgiftsområdet med anledning av

ålderspensionsreformen 9

3.2 Utgiftsutveckling 10

3.3 Resultatbedömning 10

3.3.1 Tillstånd och utveckling 11

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna 13

3.3.3 Effekter av de statliga insatserna 13

3.3.4 Regeringens slutsatser 13

3.4 Förslag till regeländringar 14

3.5 Åtgärder utanför utgiftsområdet 16

3.6 Anslag 17

A1 Allmänna barnbidrag 17

A2 Föräldraförsäkring 18

A3 Underhållsstöd 21

A4 Bidrag till kostnader för internationella adoptioner 27

A5 Barnpensioner 27

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade barn 28

A7 Pensionsrätt för barnår 29

17 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1996:1030) om underhållsstöd,

2. för budgetåret 1999 anvisar anslagen under

utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för

familjer och barn enligt följande uppställ-

ning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

Anslagsbelopp

A1

Allmänna barnbidrag

ramanslag

16 705 000

A2

Föräldraförsäkring

ramanslag

14 829 979

A3

Underhållsstöd

ramanslag

2 473 000

A4

Bidrag till kostnader för internationella adoptioner

ramanslag

24 000

A5

Barnpensioner

ramanslag

967 000

A6

Vårdbidrag för funktionshindrade barn

ramanslag

1 789 066

A7

Pensionsrätt för barnår

ramanslag

3 108 000

Summa

39 896 045

18 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

18.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om

underhållsstöd

Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd och

punkt 3 av övergångsbestämmelserna till nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §

När underhållsstöd sökts skall

försäkringskassan omedelbart sända

meddelande om ansökan till den bi-

dragsskyldige, under förutsättning

att hans eller hennes vistelseort är

känd eller går att ta reda på. Medde-

landet skall innehålla en uppmaning

till den bidragsskyldige att yttra sig

muntligen eller skriftligen inom en

viss tid, om han eller hon har något

att invända mot ansökan eller har

något att anföra i fråga om återbetal-

ningsskyldighet enligt 21 §. I med-

delandet skall även underrättelse

lämnas om innehållet i 3, 4, 8 10 och

21 28 §§. Meddelandet skall delges,

om återbetalningsskyldighet enligt 21 §

kan komma i fråga.

När underhållsstöd sökts skall

försäkringskassan omedelbart sända

meddelande om ansökan till den bi-

dragsskyldige, under förutsättning

att hans eller hennes vistelseort är

känd eller går att ta reda på. Medde-

landet skall innehålla en uppmaning

till den bidragsskyldige att yttra sig

muntligen eller skriftligen inom en

viss tid, om han eller hon har något

att invända mot ansökan eller har

något att anföra i fråga om återbetal-

ningsskyldighet enligt 21 §. I med-

delandet skall även underrättelse

lämnas om innehållet i 3, 4, 8 10 och

21 28 §§.

3. De upphävda lagarna med un-

dantag av 22 § andra stycket lagen

(1964:164) om bidragsförskott till-

lämpas även i fortsättningen i fråga

om bidragsförskott och bidrag som

lämnats enligt dessa lagar.

3. De upphävda lagarna med un-

dantag av 22 § första stycket, såvitt

avser bestämmelserna om avgörande

av socialförsäkringsnämnd, och 22 §

andra stycket lagen (1964:143) om

bidragsförskott tillämpas även i fort-

sättningen i fråga om bidragsförskott

och bidrag som lämnats enligt dessa

lagar.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

19 Ekonomisk trygghet för familjer och

barn

Den viktigaste förutsättningen för en god välfärd

är statsfinanser i balans. Solidariskt finansierad

välfärd förutsätter gemensamt ansvar och att alla

görs delaktiga genom generella lösningar som ger

rättigheter utifrån behov och inte betalningsför-

måga. Ett bra välfärdssystem som omfattar alla är

det bäst fungerande fördelningspolitiska instru-

mentet. Framför allt gynnas de som behöver stö-

det mest. Detta är särskilt tydligt på familjepoli-

tikens område.

Barnen skall sättas i centrum. Samhällets

insatser inriktas på att skapa jämlika uppväxt-

villkor för barn och att stödja föräldrarnas möj-

ligheter att kombinera föräldraskap med för-

värvsarbete eller studier. Detta sker främst

genom barnbidrag, föräldraförsäkring och en

god barnomsorg som är tillgänglig för alla barn.

En förväntad fortsatt förbättring av arbets-

marknadssituationen innebär, tillsammans med

den fortsatta stabiliseringen av rikets finanser, att

statens ekonomiska utrymme ökar. Nivåerna i

barnbidraget och föräldraförsäkringen har nu

kunnat höjas. För att ytterligare förbättra

barnfamiljernas situation avser regeringen att

höja barnbidraget med 100 kronor per barn och

månad år 2000 och med ytterligare 100 kronor

per barn och månad år 2001. Detta under

förutsättning att den positiva ekonomiska

utvecklingen fortsätter och överskottet växer.

Flerbarnstilläggen höjs samtidigt i motsvarande

mån. Även studiebidraget för gymnasie-

studerande skall höjas med samma belopp som

barnbidraget.

19.1 Omfattning

För att förbättra situtationen för barnfamiljerna

har samhället byggt upp ett stödsystem som

syftar till att ge en ekonomisk trygghet under

den period de har en stor försörjningsbörda.

Genom de olika stödens utformning omfördelas

resurser över livscykeln och mellan familjer med

och utan barn. Det ekonomiska familjestödet är

också utformat så att det tillgodoser ett antal

specifika stödbehov hos bl.a. ensamföräldrar och

hos föräldrar till funktionshindrade barn.

Utgiftsområdet omfattar allmänna barnbidrag

inklusive flerbarnstillägg och förlängt barn-

bidrag, föräldraförsäkring inklusive havande-

skapspenning, underhållsstöd, bidrag till kost-

nader för internationella adoptioner, barn-

pension i form av folkpension och allmän

tilläggspension, vårdbidrag till funktionshindrade

barn samt pensionsrätt för barnår. Statens

utgifter inom området beräknas uppgå till 39,9

miljarder kronor år 1999. Statens övriga ekono-

miska stöd till barnfamiljer är bostadsbidragen

som återfinns under utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byg-

gande samt studiebidragen som återfinns under

utgiftsområde 15 Studiestöd. Utgifterna för

bostadsbidrag och studiebidrag under budgetåret

1999 har beräknats till 5,9 miljarder kronor re-

spektive 2,1 miljarder kronor.

19.1.1 Förändringar inom utgiftsområdet

med anledning av

ålderspensionsreformen

Som en del av beslutet om det reformerade

pensionssystemet har riksdagen beslutat om vissa

principer för ålderspensionssystemets finansie-

ring. Detta innebär att staten från och med in-

komståret 1999 skall betala avgifter till ålders-

pensionssystemet för samtliga social- och arbets-

löshetsförsäkringsersättningar m.m. och pen-

sionsgrundande belopp som det tillgodoräknas

pensionsrätt eller pensionspoäng för. Avgiften

benämns statlig ålderspensionsavgift. Från och

med år 1999 skall AP-fonden inte längre omfatta

andra utgifter än ålderspensionsbetalningar. Ut-

gifterna för barnpension i form av allmän

tilläggspension flyttas därför över till statsbud-

geten från denna tidpunkt. Dessutom till-

kommer ett nytt anslag A7 Pensionsrätt för

barnår med anledning av det reformerade ålders-

pensionssystemet.

För ytterligare information kring ålderspen-

sionsreformen och dess inverkan på statsbudge-

ten hänvisas till bilaga 3, vol. 1.

Under utgiftsområdet berörs anslagen A2

Föräldraförsäkring, A5 Barnpensioner, A6 Vård-

bidrag för funktionshindrade barn och A7

Pensionsrätt för barnår.

19.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

32 602

35 814

35 888

39 896

42 580

45 622

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna för samtliga förmåner inom ut-

giftsområdet förutom underhållstöd, har minskat

i förhållande till de budgeterade beloppen under

år 1997, främst beroende på de låga födelsetalen.

Även för år 1998 förväntas de prognostiserade

utgifterna för de flesta förmånerna bli lägre än de

budgeterade beloppen.

Förändringar

Genomförda under år 1997

- Ytterligare en förmånsnivå har införts inom

föräldraförsäkringen.

- Ett nytt stöd, underhållsstöd, som ersätter ti-

digare system för bidragsförskott, förlängt

bidragsförskott och särskilt bidrag för vissa

adoptivbarn har införts.

Genomförda under år 1998

- Barnbidraget har höjts med 1 320 kronor per

barn och år.

- Flerbarnstillägg lämnas till fler familjer.

- Ersättningsnivån har höjts för föräldrapen-

ning, tillfällig föräldrapenning och havande-

skapspenning.

- Vissa regeländringar avseende rätten till vård-

bidrag och tillfällig föräldrapenning har ge-

nomförts.

Föreslagna

- Smidigare regler för krav etc. inom under-

hållsstödet.

Mål för år 1999

Att utjämna de ekonomiska villkoren mellan fa-

miljer med och utan barn samt över livscykeln.

Prioriteringar

Att fortsätta följa och om möjligt förbättra

barnfamiljernas ekonomiska situation.

19.3 Resultatbedömning

Mål för åren 1997 vara att:

- utjämna levnadsvillkoren mellan familjer med

och utan barn,

- stödja föräldrarnas möjligheter att kombinera

förvärvsarbete med föräldraskap,*

- särskilt ekonomiskt stöd lämnas till barn-

familjer i utsatta situationer.*

19.3.1 Tillstånd och utveckling

Utgiftsområdet är i flera avseenden nära kopplat

till den samhällsekonomiska utvecklingen och

därmed till den ekonomiska kris som Sverige

genomgått under 1990-talet. Många barnfamiljer

har upplevt ekonomiska försämringar till följd av

arbetslöshet, minskade inkomster och tidvis

höga räntor. Alltfler har deltagit i utbildning eller

arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I det följande

illustreras den ekonomiska situationen under

perioden för olika typhushåll med hjälp av

information från SCB:s undersökning om

hushållens inkomster och förmögenheter,

HINK. Först redovisas den disponibla in-

komsten dvs. summan av löner, kapitalin-

komster, skattepliktiga och skattefria transfere-

ringar minus skatter och de familjeekonomiska

förmånernas andel av sådan inkomst för familjer

med barn under år 1997.

Diagram 3.1

Genomsnittlig disponibel inkomst för familjer med barn år 1997.

1000-tal kronor

Det ekonomiska familjestödets andel av barn-

familjernas disponibla inkomst är betydande. Ju

fler barn som finns i familjen, desto större andel

av inkomsten utgörs av sådant stöd. Störst är

stödet till ensamstående med barn. Drygt en

femtedel av den disponibla inkomsten för

ensamstående med ett barn består av ekonomiskt

familjestöd. För ensamstående med två eller flera

barn utgör familjestödet nästan två femtedelar av

den disponibla inkomsten, eller i genomsnitt ca

70 000 kronor per år. Även för samboende

hushåll med barn har stödet betydelse. För t.ex.

sammanboende med tre eller flera barn lämnas

ekonomiskt familjestöd med knappt en femtedel

av den disponibla inkomsten, eller i genomsnitt

ca 50 000 kronor per år.

Trots att det ekonomiska familjestödet till

både ensamstående och sammanboende med

barn är relativt sett omfattande, lämnas social-

bidrag till dessa hushåll.

Diagram 3.2

De familjeekonomiska förmånernas andel (%) av den disponibla

inkomsten för familjer med barn. Medelvärde år 1997

Större delen av det ekonomiska familjestödet till

ensamstående med barn består av underhållsstöd

och bostadsbidrag. Dessa förmåner utgör

tillsammans 15 procent av den disponibla in-

komsten för ensamstående med ett barn. För

ensamstående med två eller flera barn utgör

underhållsstöd och bostadsbidrag drygt 25 pro-

cent av den disponibla inkomsten. För samman-

boende hushåll med barn däremot består större

delen av det ekonomiska familjestödet av barn-

bidrag och föräldraförsäkring. Nästan 15 procent

av den disponibla inkomsten för dessa hushåll

med tre eller fler barn utgörs av dessa för-

månsslag.

Ett av målen för det ekonomiska familjestödet

är att utjämna levnadsvillkoren mellan familjer

med och utan barn. För att belysa hur detta mål

uppfyllts under perioden 1991-1997 jämförs i

det följande den ekonomiska standarden, mätt

såsom disponibel inkomst justerad för försörj-

ningsbörda, för familjer med olika samman-

sättning och barnantal med motsvarande hushåll

utan barn.

Diagram 3.3

Ensamstående med barn, genomsnittlig disponibel inkomst 1991-

1998 justerad för försörjningsbörda, som andel av motsvarande för

ensamstående utan barn

Diagram 3.4

Gifta/samboende med barn, genomsnittlig disponibel inkomst 1991-

1998, justerad för försörjningsbörda som andel av motsvarande hushåll

utan barn

Under perioden 1991 1997 har den ekonomiska

standarden försämrats för så gott som samtliga

hushåll med barn jämfört med motsvarande

hushåll utan barn. År 1997 hade ensamstående

med ett barn en ekonomisk standard som var

knappt 80 procent av motsvarande standard för

ensamstående utan barn. Samma år var för sam-

boende med två barn den ekonomiska standar-

den drygt 60 procent av standarden för

samboende hushåll utan barn. För såväl ensam-

stående som samboende hushåll gäller att antalet

barn avgör familjens ekonomiska standard. Ju

fler barn som finns i familjen, desto sämre

standard i förhållande till motsvarande hushåll

utan barn. Mellan åren 1997 och 1998 förbättras

deln ekonomiska standarden något i förhållande

till de barnlösa hushållen för såväl ensamstående

som samboende föräldrar

Diagram 3.5

Antal födda barn och fruktsamhet åren 1970 - 1998

Antalet födda barn har minskat kraftigt i

förhållande till åren under 1990-talets början.

Fruktsamheten i Sverige har aldrig varit lägre än

den är för närvarande. År 1990 var den sum-

merade fruktsamheten 2,14 barn per kvinna.

Under år 1997 var den summerade fruktsam-

heten mellan 1,5 och 1,55 per kvinna.

Den sjunkande fruktsamheten innebär på sikt

ett allvarligt problem för samhället. Det krävs att

fruktsamheten ligger i genomsnitt på 2,1 barn

per kvinna i fruktbar ålder för att befolkningen

inte skall börja minska. Således innebär en

fruksamhet lägre än två att befolkningen kom-

mer att krympa, om man bortser från effekterna

av in- och utvandring. Dessutom leder detta till

en fortsatt stigande genomsnittsålder. En minsk-

ning av befolkningen totalt tillsammans med en

obalans, mellan den del i befolkningen som är i

förvärvsaktiv ålder och den del av befolkningen

som inte är det, kan leda till att förutsättningarna

för tillväxten påverkas på ett negativt sätt.

Mot bakgrund av de starkt sjunkande

födelsetalen gav regeringen i augusti 1996 SCB i

uppdrag att närmare analysera fruktsamhets-

utvecklingen. SCB:s analyser visar att nedgången

framför allt gäller det första och det tredje

barnet. Det är i första hand de lågutbildade, de

studerande och de yngre kvinnorna som skjuter

upp sitt barnafödande. Analysen visar att de

sjunkande födelsetalen sannolikt har ett samband

med problemen på arbetsmarknaden. Under år

1998 har nedgången i barnafödandet dämpats

och antas plana ut på en låg nivå. Skulle

barnafödandet åter stiga, kommer utgifterna för

familjestödet att öka, på kort sikt särskilt

utgifterna för föräldraförsäkringen.

Riksförsäkringsverket har i regleringsbrev för

år 1997 fått regeringens uppdrag att analysera

förslag och verksamhet utifrån båda könens

utgångspunkter, dvs anlägga ett genderperspek-

tiv. Verket har i rapporten En socialförsäkring

för kvinnor och män - en kartläggning ur ett

genderperspektiv (RFV redovisar 1998:1)

konstaterat att reglerna är lika för kvinnor och

män inom de allra flesta socialförsäkrings-

förmånerna. Inom utgiftsområde 12 finns dock i

några fall särskilda regler för kvinnor, bl.a. all-

männa barnbidrag, underhållsstöd och havande-

skapspenning. De enda särregler som finns för

män är de s.k. pappadagarna inom föräldra-

försäkringen, som kan tas ut i samband med ett

barns födelse. I rapporten redovisas också

Riksförsäkringsverkets handlingsplan avseende

genderfrågor för år 1998.

19.3.2 De viktigaste statliga insatserna

Den 1 januari 1997 infördes ytterligare en för-

månsnivå inom föräldraförsäkringen i form av

tre fjärdedels förmån. Ett nytt stöd, underhålls-

stöd, som ersätter det tidigare systemet för bi-

dragsförskott, förlängt bidragsförskott och sär-

skilt bidrag för vissa adoptivbarn, infördes den 1

februari 1997.

Från och med den 1 januari 1998 höjdes barn-

bidraget med 1 320 kronor per barn och år. Även

flerbarnstilläggen förbättrades. Numera lämnas

2 400 kronor per år för det tredje barnet, 7 200

kronor per år för det fjärde barnet och 9 000

kronor per år för det femte och därefter följande

barn. Från och med år 1998 fastställdes också

förmånsnivån i föräldraförsäkringen till 80 pro-

cent av den sjukpenningsgrundande inkomsten.

Ändringen innebär att ersättningsnivån höjts för

föräldrapennning, tillfällig föräldrapenning och

havandeskapspenning. Vidare har vissa

regeländringar genomförts avseende rätten till

vårdbidrag vid sjukhusvistelse, merkostnads-

ersättning samt tillfällig föräldrapenning vid

övergångsboende.

19.3.3 Effekter av de statliga insatserna

Diagram 3.6

Beräknad förändring av den genomsnittliga disponibla inkomsten år

1998 för familjer med barn som resultat av höjda barnbidrag resp. höjd

ersättningsnivå i föräldraförsäkringen

Kronor per år

Den höjning som genomfördes i januari 1998 av

barnbidrag och ersättningsnivån i föräldra-

försäkringen har förbättrat den ekonomiska

situationen för barnfamiljerna med i genomsnitt

ca 1 200 kronor per år för en ensamstående

förälder med ett barn upp till närmare 4 900

kronor för sammanboende föräldrar med tre

eller flera barn. De samboende föräldrarna har

fått del av de höjda ersättningsnivåerna i

föräldraförsäkringen i större utsräckning än

ensamstående. Detta förklaras sannolikt av att en

majoritet av de ensamstående föräldrarna har

äldre barn och därmed nyttjar försäkringen i

mindre utsträckning än sammanboende

föräldrar.

19.3.4 Regeringens slutsatser

Barnfamiljerna har fått relativt stora

försämringar av den ekonomiska standarden

mellan åren 1991 och 1997. Den nedåtgående

trenden bryts år 1997. De under år 1998

genomförda förändringarna vad gäller ökat

barnbidrag och höjd ersättningsnivå i

föräldraförsäkringen beräknas leda till att

barnfamiljernas ekonomiska standard förbättras

något jämfört med hushåll utan barn. Trots detta

beräknas den ekonomiska standarden för hushåll

med barn år 1998 fortfarande ligga under 1991

års nivå. För att ytterligare förbättra barn-

familjernas situation avser regeringen därför att

höja barnbidraget med 100 kronor per barn och

månad år 2000 och med ytterligare 100 kronor år

2001. Samtidigt avser regeringen att höja

flerbarnstilläggen i motsvarande mån. Sådana

höjningar innebär erfarenhetsmässigt att ett stort

antal hushåll lyfts över socialbidragsnorm. En

förutsättning för höjningarna är dock att statens

finanser utvecklas enligt nuvarande prognoser.

19.4 Förslag till regeländringar

Delgivning av beslut till bidragsskyldiga

Regeringens förslag: Kravet i lagen (1996:1030)

om underhållsstöd på att en ansökan om

underhållsstöd skall delges den bidragsskyldige

om återbetalningskyldighet kan komma i fråga

tas bort (13 §).

Riksförsäkringsverkets förslag: Överens-

stämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av

Konsumentverket, LO och Rättsvetenskapliga

institutionen vid Umeå universitet. Föreningen

Söndagsbarn tillstyrker förslaget men anför att

det kan uppstå problem när föräldrar inte är

överens om det föreligger växelvis boende eller

inte. Försäkringskassorna i Stockholms, Uppsala,

Östergötland, Jönköping, Kalmar, Kristianstads,

Bohusläns, Skaraborgs, Värmlands, Örebro,

Västmanlands, Dalarna, Gävleborgs och Jämt-

lands län samt i Göteborg anser att det är ange-

läget att omgående ta bort det aktuella delgiv-

ningskravet.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 13 §

lagen om underhållsstöd skall meddelande om

att ansökan gjorts omedelbart sändas till den bi-

dragsskyldige. Meddelandet skall delges den

bidragsskyldige om återbetalningsskyldighet kan

komma i fråga.

Mot bakgrund av de motivuttalanden som

finns i prop. 1995/96:208 Underhållsstöd till

barn till särlevande föräldrar, m.m. s. 88, kan för-

säkringskassan bevilja underhållsstöd till barnet

utan att delgivning av meddelandet skett med

den bidragsskyldige.

Däremot sägs ingenting i propositionen om

kassan även kan besluta om återbetalnings-

skyldigheten innan delgivning av meddelandet

har skett.

I 21 § lagen om underhållsstöd finns en be-

stämmelse om att kassan skall fastställa åter-

betalningsskyldigheten samtidigt eller snarast

efter det att beslutet om underhållsstödet med-

delats.

Även beslutet om återbetalningsskyldighet

skall delges. Beloppet förfaller till betalning

tidigast tio dagar efter den dag då den bi-

dragsskyldige delgetts beslutet om betalnings-

skyldigheten enligt 6 § förordningen

(1996:1036) om underhållsstöd.

Försäkringskassan är enligt reglerna skyldig

att avvakta delgivning av meddelande om ansö-

kan om underhållsstöd innan beslut om åter-

betalningsskyldighet fattas. Detta innebär att det

i vissa fall kan gå lång tid innan en bidragsskyldig

åläggs att betala. Den skuld som uppkommer i

sådana fall kan omfatta en lång retroaktiv tid och

som följd därav uppgå till betydande belopp.

För en bidragsskyldig som inte delgivits an-

sökan om underhållsstöd men har invändningar

mot beslutet om återbetalningsskyldigheten,

gäller reglerna om omprövning, ändring och

överklagande av beslut enligt 20 kap. 10 13 §§

lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL).

Problemet med delgivningskraven har också

uppmärksammats av Riksdagens ombudsmän

(JO) som i sitt beslut den 19 juni 1997

(dnr 1241-1997) bl.a. har uttalat att kravet på del-

givning i underhållsstödssystemet i många situa-

tioner kan vara för långtgående. JO anser att det

naturligtvis kan finnas goda skäl till den nuva-

rande ordningen, t.ex. att kassan med säkerhet

skall kunna veta att den bidragsskyldige verkli-

gen fått del av underlaget innan den fattar beslut

om återbetalningsskyldighet. Det finns enligt JO

dock skäl som talar i den andra riktningen, inte

minst att själva beslutet om återbetalningsskyl-

dighet skall delges och att det kan omprövas av

kassan. Enligt JO:s mening är den allmänna reg-

leringen i 17 § förvaltningslagen med den möj-

lighet till ett efter omständigheterna anpassat

överbringande som där ges tillräcklig.

JO har hänvänt sig till regeringen i frågan och

framfört att de iakttagna bristerna i lagstift-

ningen snarast bör avhjälpas genom författnings-

ändring.

RFV framför i sin redovisning av tillämp-

ningen av lagen om underhållsstöd (RFV anser

1998:2), att kravet på delgivning av meddelandet

kan tas bort. Detta mot bakgrund av vad som

anförts ovan rörande de olägenheter som den bi-

dragsskyldige kan drabbas av om delgivningarna

drar ut på tiden och med beaktande av möj-

ligheterna till omprövning, ändring och över-

klagande av beslut enligt AFL:s bestämmelser.

Att inte delgivning av beslutet om under-

hållsstöd har bekräftats bör inte förhindra att be-

slut om återbetalningsskyldighet kan fattas. Re-

geringen delar denna uppfattning och föreslår

därför en lagändring i enlighet med ovanstående.

Ändringen är av enkel beskaffenhet. Lagrådets

yttrande behöver därför inte inhämtats.

Förslaget innebär minskade kostnader för per-

sonal, porto och delgivning inom socialförsäk-

ringsadministrationen. Även inbetalningarna be-

döms öka genom att betalningarna från de

bidragsskyldiga kan förväntas komma igång

snabbare.

Tiden för överlämnande av fordran till

kronofogdemyndigheten

Regeringens bedömning: Tiden för överlämnade av

fordran till kronofogdemyndigheten bör i vissa

fall förlängas från två till fem månader.

Riksförsäkringsverkets förslag: Överensstäm-

mer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Barnombudsmannen,

Konsumentverket, Föreningen Söndagsbarn,

Försäkringskassorna i Uppsala, Östergötlands,

Jönköpings, Kalmar, Kristianstads, Skaraborgs,

Värmlands, Örebro, Västmanlands, Dalarna och

Gävleborgs län tillstyrker förslaget. LO vill

starkt betona det angelägna i att ett sådant

förslag genomförs snarast möjligt. Kronofogde-

myndigheten i Göteborg tillstyrker förslaget och

framhåller att ett överlämnande till verkställighet

av en fordran är en så ingripande åtgärd för

gäldenären att den inte bör bli aktuell för det fall

försäkringskassan bedömer att betalning kom-

mer att ske inom kort tid. CSN pekar på att reg-

lerna för återbetalning av underhållsstöd

uppvisar stora likheter med återbetalning av

studielån och förordar därför att möjligheterna

till samsyn i regelverken utreds närmare.

Bohusläns allmänna försäkringskassa gör be-

dömningen att betalningsviljan hos de betal-

ningsskyldiga skulle öka om kassan återfick den

tidigare befogenheten att förhandla fram rimliga

betalningsplaner enligt riktlinjer från RFV. Lik-

nande synpunkter framförs av Försäkringskas-

sorna i Älvsborgs län och i Göteborg.

Skälen för regeringens bedömning: Summan

av retroaktiva återbetalningsbelopp förfaller till

betalning tidigast tio dagar efter den dag då den

bidragsskyldige delgetts beslutet om betalnings-

skyldigheten (se 6 § förordningen [1996:1036]

om underhållsstöd). Det sammanlagda beloppet

skall betalas på en gemensam förfallodag efter

det att delgivning har skett. Enligt 4 § indriv-

ningsförordningen (1993:1229) skall indrivning,

om inte särskilda skäl talar emot det, begäras

senast två månader efter det att fordringen skulle

ha betalats. Avser fordran kvarstående skatt eller

felparkeringsavgift är motsvarande tid fem

månader. Regeln innebär enligt lagen om under-

hållsstöd att skulder som inte regleras inom två

månader och där anstånd med betalningen inte

meddelats överförs efter en utsänd betalnings-

uppmaning till kronofogdemyndigheten för in-

drivning.

Handläggningen av ansökan om underhålls-

stöd kan vid stor arbetsbelastning hos försäk-

ringskassan ta relativt lång tid. Detta kan med-

föra att de bidragsskyldiga inledningsvis får en så

stor skuld att de många gånger har svårt att

återbetala beloppet inom två månader och

därmed automatiskt överförs till kronofogde-

myndigheten för indrivning. Antalet bidrags-

skyldiga med aktuella ärenden som är föremål

för indrivning har ökat från ca 23 000 i december

1996 till ca 49 000 i augusti 1998.

Regeringen bedömer det som rimligt att de

bidragsskyldiga får en längre tid än de nuvarande

två månaderna på sig att reglera sina skulder i

samband med ett beslut om återbetalnings-

belopp. Regeringen anser att det i sådans fall kan

vara en bra avvägning av såväl statens som de

bidragsskyldigas intressen om försäkringskassan

behåller ärendena en längre tid än vad nuvarande

regler medger. I ett löpande ärende bör däremot

de bidragsskyldiga som regel inte tillåtas acku-

mulera en större skuld än det som gäller för

närvarande, dvs. en månads skuld.

Den föreslagna förändringen bedöms vara

kostnadsneutral.

Regeringens ställningstagande leder till en för-

ändring i indrivningsförordningen (1993:1229).

Ändring av beslutsinstans om eftergift av återkrav

gentemot underhållsskyldig

Regeringens förslag: Socialförsäkringsnämnd skall

inte längre pröva ärenden om eftergift av åter-

krav gentemot underhållsskyldig enligt 18 § la-

gen (1964:143) om bidragsförskott utan dessa

skall prövas av tjänsteman vid den allmänna för-

säkringskassan.

Skälen för regeringens förslag: I samband med

riksdagens beslut om vissa ändringar av social-

försäkringsnämndernas administration redo-

gjorde regeringen för i vilken typ av ärenden som

en socialförsäkringsnämnd bör besluta (prop.

1997/98:41, bet. 1997/98SfU:8, rskr.

1997/98:153). Regeringen anförde att socialför-

säkringsnämndernas beslutsbefogenhet bör kon-

centreras till ärenden som under avsevärd tid har

väsentlig betydelse för den enskilde från för-

sörjningssynpunkt eller där ersättningen är ägnad

att höja den enskildes livskvalitet. Riksdagen be-

slutade i samband härmed om ett antal föränd-

ringar angående socialförsäkringsnämndernas

beslutsbefogenheter. Beslutet innebar i princip

att de ärendeslag som inte omfattas av den redo-

visade definitionen inte längre skulle beslutas av

socialförsäkringsnämnd utan av tjänsteman vid

försäkringskassa.

I punkt 3 av övergångsbestämmelserna till

lagen (1996:1030) om underhållsstöd föreskrivs

bl.a. att lagen (1964:143) om bidragsförskott

skall fortsätta att gälla för bidragsförskott som

lämnats enligt den lagen. Undantag görs dock

för bestämmelsen i 22 § andra stycket lagen om

bidragsförskott om att omprövning av beslut om

återbetalningsskyldighet i vissa fall skall göras av

socialförsäkringsnämnd. Något undantag för re-

geln i 22 § första stycket samma lag om att efter-

gift av återkrav gentemot underhållsskyldig en-

ligt 18 § skall prövas av socialförsäkringsnämnd

görs dock inte, varför denna bestämmelse fortfa-

rande är tillämplig.

I prop. 1997/98:41 framfördes att även denna

typ av beslut borde fattas av tjänsteman hos för-

säkringskassan. Något sådant lagförslag framla-

des dock inte. Regeringen menar dock fortfa-

rande, mot bakgrund av vad som anförts ovan,

att det är lämpligt att sådana beslut fattas av en-

skild tjänsteman och inte av socialförsäkrings-

nämnd. Regeringen återkommer därför nu med

ett förslag till ändring av övergångsbestämmel-

serna till lagen om underhållssstöd med denna

innebörd.

Vidare har lagen om bidragsförskott i SFS

1998:104 med lag om ändring i lagen om under-

hållsstöd kommit att betecknas med ett icke kor-

rekt SFS-nummer. SFS numret 1964:164 skall

vara 1964:143. Regeringen lägger därför även ett

förslag med syfte att rätta till detta förhållande

19.5 Åtgärder utanför utgiftsområdet

Statens övriga ekonomiska stöd till barnfamiljer

är dels bostadsbidragen, som återfinns under ut-

giftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsför-

sörjning och byggande, dels studiebidragen som

återfinns under utgiftsområde 15 Studiestöd. För

bostadsbidrag tillämpas fr.o.m. den 1 januari

1997 nya bestämmelser, som i första hand

omfattar ett nytt inkomstprövningssystem. Vissa

följdändringar till tidigare nämnda förbättring av

flerbarnstilläggen har införts den 1 januari 1998.

Fr.o.m. samma datum har studiebidragen för

studerande i gymnasieskolan höjts med

110 kronor från 640 till 750 kronor per månad.

Motsvarande höjning av barnbidraget genom-

fördes samtidigt.

Tabell 3.2 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

A1 Allmänna barnbidrag

14 424

17 018

 16 798

16 705

18 832

20 928

A2 Föräldraförsäkring

13 282

14 759

14 145

14 830

15 914

16 829

A3 Underhållsstöd

3 023

2 126

2 985

2 473

1 968

1 958

A4 Bidrag till kostnader för internationella

 adoptioner

20

24

25

24

24

24

A5 Barnpensioner

286

291

287

967

997

1 040

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade barn

1 567

1 596

1 647

1 789

1 830

1 846

A7 Pensionsrätt för barnår

3 108

3 015

2 997

Totalt för utgiftsområde 12

32 602

35 814

35 888

39 896

42 580

45 622

19.6 Anslag

A1 Allmänna barnbidrag

Tabell 3.3 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

14 423 905

Anslags-

sparande

230 095

1998

Anslag

17 018 000

Utgifts-

prognos

16 798 000

1999

Förslag

16 705 000

2000

Beräknat

18 832 000

2001

Beräknat

20 928 000

Anslaget disponeras för barnbidrag, flerbarns-

tillägg och förlängt barnbidrag.

Målet för det allmänna barnbidraget är att ut-

jämna de ekonomiska villkoren mellan familjer

med och utan barn samt över livscykeln, dvs.

detsamma som för utgiftsområdet som helhet.

Utgifterna för de allmänna barnbidragen styrs

av bidragets nivå, antalet födda barn och netto-

migrationen. Antalet familjer med tre eller flera

barn påverkar kostnaderna för flerbarnstillägg.

Under budgetåret 1997 uppgick utgifterna för

de allmänna barnbidragen till 14 424 miljoner

kronor. Det innebar att anslaget underskreds

med ca 230 miljoner kronor eller 1,6 procent. De

minskade utgifterna var till största delen en följd

av att antalet födda barn blev lägre än vad tidigare

prognoser visat.

Barnbidraget höjdes den 1 januari 1998 med

1 320 kronor till 9 000 kronor per barn och år.

Från samma tidpunkt lämnas flerbarnstillägg

med 2 400 kronor om året för det tredje barnet,

7 200 kronor om året för det fjärde barnet och

9 000 kronor om året för det femte barnet och

varje ytterligare barn.

Prognoser för anslagsbelastningen under in-

nevarande budgetår pekar på att anslaget kan

komma att underskridas med ca 220 miljoner

kronor. Vidare har 230 miljoner kronor i

anslagssparande överförts från föregående bud-

getår.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Allmänna barnbidrag lämnas år 1998 till ca

1 miljon hushåll med 1 760 000 barn. Antalet fa-

miljer som fick flerbarnstillägg var under sep-

tember 1998 ca 191 800, vilket är en ökning från

föregående år med ca 5 300 familjer (2,8 %). Ök-

ningen är en följd av att flerbarnstillägg fr.o.m.

den 1 januari 1998 åter lämnas enligt de regler

som gällde före den 1 januari 1996. Antalet barn

med förlängt barnbidrag varierar kraftigt över

året och är som högst, drygt 30 000 barn, under

årets andra kvartal.

Efter höjningen den 1 januari 1998 uppgår

barnbidraget åter till 9 000 kronor per barn och

år. Av diagrammet nedan framgår att barn-

bidraget var högst år 1991 då det motsvarade

drygt 10 000 kronor per barn och år beräknat i

1998 års penningvärde. Dagens barnbidragsnivå

kan i köpkraft jämföras med den som gällde år

1987.

Diagram 3.7

Barnbidrag åren 1980 - 1998

Trenden med sjunkande födelsetal visar nu

tecken på att plana ut. Enligt den undersökning

som Statistiska Centralbyrån genomfört på

regeringens uppdrag kan de låga födelsetalen ha

ett samband med situationen på arbets-

marknaden. Om arbetsmarknadssituationen för-

bättras kan det få till följd att barnafödandet åter

ökar vilket i sin tur skulle innebära att utgifterna

för barnbidrag ökar. En ökning av antalet barn

under 16 år med 10 000 skulle med 1998 års

bidragsnivå innebära att utgifterna för barn-

bidrag ökar med ca 90 miljoner kronor per år.

Riksrevisionsverket (RRV) konstaterade i sin

revisionsrapport Allmänna barnbidrag effekti-

vitetsrevision av ett familjepolitiskt instrument

(RRV 1997:24) att effektiviteten i barnbidrags-

systemet är hög. Verket pekade dock på att ett

antal tänkbara läckagemöjligheter finns i syste-

met men drog slutsatsen att de var av sådan ka-

raktär och/eller hade sådan omfattning att de

inte märkbart negativt torde påverka den goda

måluppfyllelsen.

Med anledning av att RRV i rapporten även

pekade på vissa möjligheter till fusk har Riksför-

säkringsverket (RFV) genomfört en tillsyns-

kontroll när det gäller barnbidrag. Syftet med

kontrollen var att ta reda på i vilken omfattning

barnbidrag betalas ut trots att rätten till barn-

bidrag upphört. RFV konstaterar i rapporten

Tillsyn av det allmänna barnbidragssystemet

(RFV anser 1997:9), att de kontroller som finns

inbyggda i barnbidragssystemet tillsammans med

de kontrollrutiner som försäkringskassan har är

tillräckliga för att upptäcka och förhindra att

barnbidrag utges felaktigt. Av 20 000 slump-

mässigt utvalda ärenden har det endast i fyra fall

kunnat konstateras att barnbidrag tagits emot

felaktigt utan att det upptäckts genom försäk-

ringskassornas ordinarie kontroller.

Slutsatser

Regeringen konstaterade i budgetpropositionen

för 1998 att för breda grupper har åren 1990

1997 inneburit en påtagligt minskad ekonomisk

standard som en följd av saneringsprogrammet.

Den akuta ekonomiska krisen är nu avvärjd och

de offentliga finanserna är i balans. Samtidigt sti-

ger sysselsättningen och inflationen är låg. En

förväntad fortsatt förbättring av arbetsmark-

nadssituationen innebär, tillsammans med den

fortsatta stabiliseringen av rikets finanser, att

statens ekonomiska utrymme ökar vilket ger ut-

rymme för en höjning av barnbidraget. Nivåerna

i barnbidraget och föräldraförsäkringen har nu

återställts till den nivå som gällde innan sane-

ringen av statens finanser påbörjades. För att

ytterligare förbättra barnfamiljernas situation

avser regeringen att föreslå riksdagen en höjning

av barnbidraget med 100 kronor per barn och

månad år 2000 och med ytterligare 100 kronor år

2001. Flerbarnstilläggen höjs samtidigt i mot-

svarande mån. En förutsättning för höjningarna

är dock att statens finanser utvecklas enligt nuva-

rande prognoser. En höjning av barnbidraget

med 100 kronor per barn och månad beräknas

kosta ca 2 100 miljoner kronor per helt år.

Regeringen utgår vid sin bedömning av

anslagsbehovet från Statistiska Centralbyråns

senaste befolkningsprognos från mars 1998.

Regeringen föreslår därmed att 16 705 000 000

kronor anvisas under anslaget A1 Allmänna

barnbidrag för år 1999. För åren 2000 och 2001

beräknas anslaget till 18 832 000 000 respektive

20 928 000 000 kronor. Därvid har den avsedda

höjningen av barnbidrag och flerbarnstillägg

beaktats.

A2 Föräldraförsäkring

Tabell 3.4 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

13 282 239

Anslags-

sparande

809 600

1998

Anslag

14 759 000

Utgifts-

prognos

14 145 000

1999

Förslag

14 830 000

1

2000

Beräknat

15 914 000

1

2001

Beräknat

16 829 000

1

1 I beloppet ingår statlig ålderspensionsavgift

Målet för föräldraförsäkringen och havande-

skapspenningen är att stödja båda föräldrarnas

möjlighet att kombinera föräldraskap med för-

värvsarbete.

Föräldraförsäkringen syftar till att göra det

möjligt för föräldrar att i samband med barns

födelse eller adoption vara hemma med föräldra-

penning samt med tillfällig föräldrapenning när

barnet är sjukt. Havandeskapspenningen ger i

vissa fall gravida kvinnor som inte kan fortsätta

att förvärvsarbeta möjlighet till ledighet och vila.

Den 1 januari 1998 höjdes ersättningsnivån

från 75 procent till 80 procent av den förmåns-

grundande inkomsten (prop. 1996/97:63,

bet. 1996/97:SfU12, rskr. 1996/97:273) för

samtliga förmåner inom föräldraförsäkringen

och havandeskapspenningen.

Utgifterna för föräldraförsäkringen uppgick år

1997 till 13 282 miljoner kronor, jämfört med

anslaget på 16 192 miljoner kronor. Avvikelsen

kan bl.a. härledas till födelsetalens utveckling.

Även männens minskade uttag av föräldrapen-

ning har påverkat försäkringskostnaden eftersom

män oftast har högre ersättning än kvinnor.

Medelersättningen har ökat något jämfört med

år 1996, men ökningen begränsas av att skatte-

pliktiga förmåner och kostnadsersättningar inte

längre ingår i den förmånsgrundande inkomsten.

Om barnafödandet åter ökar skulle det innebära

att utgifterna för föräldraförsäkring ökar. Om

det föds 10 000 fler barn än beräknat år 1999,

skulle det innebära att utgifterna för föräldra-

försäkring detta år ökar med ca 440 miljoner

kronor. En sådan ökning av födelsetalen skulle

för perioden åren 1999 t.o.m. 2001 innebära en

summerad ökad kostnad för föräldraförsäk-

ringen med ca 1 450 miljoner kronor.

Anslaget för föräldraförsäkring inklusive ha-

vandeskapspenning belastas från och med år

1999 med statliga ålderspensionsavgifter. Se

bilaga 3, vol. 1.

Tabell 3.5 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift

Miljoner kronor

Totala utgifter

Utgifter föräldra-

försäkring

Statlig ålders-

pensionsavgift

1999

14 830

13 955

875

2000

15 914

14 975

939

2001

16 829

15 836

993

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Tabell 3.6 Anslagets komponenter

Utgifter per

kalenderår

(mkr)

1996

1997

19981

Föräldrapenning

11 338

10 389

10 935

Tillfällig föräldrapenning

2 611

2 640

2 927

Havandeskapspenning

260

253

283

Totalt

14 209

13 282

14 145

1 Prognos

Föräldrapenning utbetalades under år 1996 för

totalt 42 miljoner dagar. För år 1997 utbetalades

föräldrapenning för totalt 38 miljoner dagar. För

år 1998 beräknas antalet till ca 36 miljoner dagar.

Medelersättningen per ersatt dag för år 1996 var

269 kronor. År 1997 steg medelersättningen per

ersatt dag till 274 kronor. Den faktor som främst

påverkat utgiftsutvecklingen och uttaget av för-

äldrapenning utgörs av antalet födda barn under

ett år. Födelsetalet har sjunkit från 124 000 barn

per år vid 1990-talets början till beräknade antal

födda barn för år 1998 om 88 500. Detta har

kraftigt minskat antalet ersatta dagar.

Kvinnors medelålder vid födsel har stigit

under perioden år 1994 till år 1997. År 1994 var

det 7,6 procent av kvinnorna som fick barn

mellan 20 24 år, år 1997 var 6,6 procent av

kvinnorna i denna ålder. En ökning av antalet

kvinnor som föder barn i åldern 30 34 år har

däremot skett under denna period. År 1994 var

deras andel 32,3 procent jämfört med 35,2

procent år 1997. Andelen tonårsmödrar har varit

oförändrad under perioden. År 1994 och 1997

var 0,4 procent av kvinnorna som fick barn

under 19 års ålder.

Föräldrapenningdagarna kan tas ut till dess

barnet fyllt åtta år eller avslutat första skolåret.

Den s.k. pappa- och mammamånaden infördes år

1995. Effekterna av denna kan inte redovisas fullt

ut förrän tidigast år 2003, eftersom föräldrapen-

ningdagar kan tas ut fram till dess barnet fyllt

åtta år eller avslutat första skolåret. Uppgifter

från Riksförsäkringsverket (RFV) pekar dock på

att andelen pappor som tar ut pappaledighet

under barnets första år har fortsatt att öka. Pap-

pornas totala andel av de utbetalade nettodagarna

med föräldrapenning var 9,6 procent under år

1995 och 10,6 procent under år 1996 och 9,9

procent under år 1997.

Diagram 3.8

Kvinnors respektive mäns tidsmässiga fördelning av uttagna nettodagar

med föräldrapenning år 1997 efter barnets ålder i månader vid

utbetalningstillfället

Av diagrammet ovan framgår uttagsmönstret av

föräldrapenningdagarna fördelade efter barnets

ålder i månader, fördelat mellan kvinnor och

män år 1997. Av de 9,9 procent av föräldrapen-

ningdagarna som männen tog ut under år 1997,

togs 66 procent av dagarna ut t.o.m. barnet var

18 månader.

Tillfällig föräldrapenning utbetalades för totalt

5,1 miljoner dagar både år 1996 och år 1997.

Antalet ersatta dagar år 1998 beräknas till ca 5,1

miljoner. Uttaget av tillfällig föräldrapenning har

sjunkit årligen fr.o.m. år 1991. Detta kan för-

klaras av den sänkta kompensationsnivån, be-

gränsningarna i möjligheten att byta ut föräldra-

penning mot tillfällig föräldrapenning, de låga

födelsetalen och slopade kontaktdagar. Även den

ökade arbetslösheten kan ha påverkat utveck-

lingen. Av det totala antalet ersatta dagar med

tillfällig föräldrapenning för vård av barn som

togs ut under år 1997 utgjorde männens andel 31

procent. Under år 1997 tog 73 procent av de ny-

blivna papporna i genomsnitt ut 9,4 dagar av de

tio dagar med tillfällig föräldrapenning som en-

bart utges till pappan i samband med barnets fö-

delse.

Havandeskapspenning utbetalades år 1996 för

ca 797 000 dagar. Under år 1997 ersattes 750 000

dagar med havandeskapspenning. Under år 1998

beräknas antalet dagar med havandeskapspen-

ning till ca 740 000. Nyttjandet av havande-

skapspenning har minskat sedan år 1990 och kan

förklaras av de låga födelsetalen.

I regleringsbrevet för år 1997 finns som verk-

samhetsmål 1.3 angivet att männens andel av to-

tala antalet uttagna föräldrapenningdagar skall

öka jämfört med kalenderåret 1996. Av Riksför-

säkringsverkets (RFV) årsredovisning för år

1997 framgår att måluppfyllelse inte har nåtts av-

seende detta mål. Männens andel av uttagna för-

äldrapenningdagar har sjunkit jämfört med år

1996 men är något högre jämfört med år 1995.

RFV anger att förklaringen till utfallet bland

annat kan vara familjernas ekonomiskt an-

strängda läge. Detta kan innebära att männen,

som i regel har högst inkomst, avvaktar med att

ta ut föräldrapenning. År 1995 infördes restrikti-

vare regler för uttag av föräldrapenning under

arbetsfri tid, samtidigt som möjligheten att ta ut

föräldrapenning under semestertid slopades.

Dessutom sänktes ersättningsnivån för den s.k.

pappa- och mammamånaden från 85 procent till

75 procent av den förmånsgrundande inkomsten

från och med den 1 januari 1997. Den 1 januari

1998 höjdes ersättningsnivån till 80 procent,

vilket kan innebära att män väntat med att ta ut

föräldrapenning till nivåändringen år 1998. Dessa

regeländringar kan sammantaget ha påverkat

männens uttag av föräldrapenning under år 1997

negativt.

RFV menar att det finns svårigheter att mäta

betydelsen av genomförda insatser, men sanno-

likt skulle männens andel av uttagna dagar varit

lägre utan dessa insatser. Insatserna för att nå

målet varierar. Insatser som särskilt nämns är

personlig rådgivning, informationsträffar i sam-

arbete med mödravårdscentraler, information

med det s.k. pappapaket som RFV tog fram år

1996, direktinformation till nyblivna fäder samt

reklaminslag i TV. En försäkringskassa har upp-

nått målet att öka männens andel. Denna kassa

deltar i ett projekt där berörda från länsstyrelse

och vårdcentraler gemensamt arbetar för att nå

målet i respektive kommun. RFV har under år

1997 tagit fram en särskild folder med frågor och

svar med betoning på fäders uttag.

RFV har i rapporten En socialförsäkring för

kvinnor och män en kartläggning ur ett gen-

derperspektiv (RFV redovisar 1998:1) redovisat

en handlingsplan för år 1998 avseende gender-

frågor. RFV avser att redovisa könsuppdelad sta-

tistik och analyser ur ett genderperspektiv i sina

publikationer, vilket har skett inom föräldra-

försäkringen sedan år 1974. Avseende verksam-

hetsmål 1.2 i regleringsbrevet för 1998 att social-

försäkringens administration skall bidra till att

fler män tar ut fler föräldrapenningdagar finns

inte någon särskild handlingsplan i genderhän-

seende.

Riksrevisionsverket (RRV) har i en rapport

(RRV 1997:7) Föräldraförsäkring effektivitets-

revision av ett familjepolitiskt instrument, identi-

fierat fyra politiska målsättningar; nämligen kort-

och långsiktig försörjningsförmåga, jämställdhet

mellan män och kvinnor samt barnens möjlig-

heter till kontakt med båda föräldrarna. RRV

konstaterar att måluppfyllelsen är förhållandevis

hög i föräldraförsäkringen. RRV menar att det

finns skäl för förändringar som kan leda till ännu

högre måluppfyllelse i första hand genom för-

enkling av föräldraförsäkringen. Därutöver anser

RRV att ett antal frågor ytterligare bör analyseras

rörande samband mellan långvariga föräldra-

ledigheter och risk för arbetslöshet samt uttag av

ersättningsdagar på dagar som normalt är arbets-

fria.

Slutsatser

Föräldrapenningdagarna som utges i samband

med barns födelse utgör omkring 80 procent av

kostnaderna inom föräldraförsäkringen. Därmed

har förändringar av regler och kompensations-

nivåer för föräldrapenning samt utvecklingen av

födelsetalet en avgörande effekt på den samman-

lagda utgiften för hela försäkringen.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

med förslag om ändring av reglerna för beräk-

ning av den sjukpenninggrundande inkomsten,

som även ligger till grund för beräkning av för-

äldrapenningförmåner. Fr.o.m. år 1999 belastas

anslaget för föräldraförsäkring inklusive havan-

deskapspenning med statliga ålderspensionsav-

gifter. Effekterna av dessa förändringar har be-

aktats avseende resursbehovet under budgetåret

1999 enligt förslaget nedan.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 14 830 000 000 kronor anvisas under

anslaget A2 Föräldraförsäkring för år 1999. För

åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

15 914 000 000 kronor respektive 16 829 000 000

kronor.

A3 Underhållsstöd

Tabell 3.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

3 023 394

Anslags-

sparande

-23 000

1998

Anslag

2 126 000

Utgifts-

prognos

2 985 000

1999

Förslag

2 473 000

2000

Beräknat

1 968 000

2001

Beräknat

1 958 000

Anslaget disponeras för underhållsstöd till barn

till särlevande föräldrar.

Mål för underhållsstödet är att föräldrar skall

ta sitt ekonomiska ansvar gentemot de barn som

de inte sammanlever med, samtidigt som

samhället garanterar dessa barn en rimlig

ekonomisk standard.

Utgiftsutvecklingen för underhållsstödet är

beroende dels av omvärldsfaktorer som sam-

hället inte kan styra, dels av regelsystemet. Till

den första kategorin hör antalet separationer, de

återbetalningsskyldigas inkomstutveckling, de

återbetalningsskyldigas totala antal barn och

födelsetalen. Styrande faktorer som staten kan

påverka är bl.a. underhållsstödets nivå, storleken

på de procentsatser som bestämmer återbetal-

ningsskyldigheten samt storleken på det grund-

avdrag på inkomsten som får göras innan åter-

betalningsskyldigheten beräknas.

De nya reglerna för underhållsstöd började

gälla den 1 februari 1997. Under året visade det

sig att de beräkningar som gjordes i samband

med att det nya systemet infördes inte skulle

komma att stämma med utfallet. Kostnaden för

anslaget uppgick år 1997 till 3 023 miljoner

kronor. Anslagsbeloppet uppgick samma år till

2 411 miljoner kronor vilket innebar att anslaget

därmed överskreds med 621 miljoner kronor

eller 26 %. För att täcka det beräknade över-

skridandet tillfördes anslaget på tilläggsbudget

för år 1997 ytterligare 588 550 000 kronor.

Utfallet år 1997 blev emellertid 23,4 miljoner

kronor högre vilket belopp har överförts som ett

underskott till år 1998. Regeringen föreslog

riksdagen att anslaget, i avvaktan på den

utvärdering av reformen som Riksförsäkrings-

verket fått i uppdrag att göra, under åren 1998

2001 skulle justeras ned med 170 miljoner

kronor respektive år, motsvarande 1997 års över-

skridande. För år 1998 beräknas utgifterna uppgå

till 2 985 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Boföräldrar och barn

I augusti 1998 fanns det 209 426 föräldrar med

barn som fick underhållsstöd. Av dessa var

182 754 (87 %)kvinnor och 26 672 män (13 %).

Antalet barn med underhållsstöd var samma

månad 334 641, vilket var ca 4 500 fler än de barn

som fick bidragsförskott i januari 1997. Ca

14 000 av barnen fick förlängt underhållsstöd.

Dessa barn hade fyllt 18 år och studerade i

gymnasieskolan. Det fanns något fler pojkar än

flickor i systemet, 51 respektive 49 procent. An-

delen barn med underhållsstöd motsvarar ca 15

procent av alla barn i åldersgruppen 0 19 år.

I vissa fall begränsas underhållsstöd till att en-

dast gälla s.k. utfyllnadsbidrag. Detta gäller dels

när en bidragsskyldig betalar det han eller hon

annars skulle ha varit skyldig att återbetala till

staten direkt till barnet (utfyllnadsärenden), dels

vid växelvis boende då någon återbetalnings-

skyldighet inte föreligger. Ca en femtedel av det

totala antalet barn fick utfyllnadsbidrag i augusti

1998. Av dessa var 27 237 utfyllnadsärenden och

8 813 hade växelvis boende. Antalet barn med

växelvis boende ökar kraftigt. Enbart under

första halvåret 1998 har antalet barn med växelvis

boende ökat med ca 40 procent.

Riksförsäkringsverket konstaterar i sin utvär-

dering av det nya underhållsstödet (RFV anser

1998:3) att andelen barn med utfyllnadsbidrag

(ej växelvis boende) är betydligt större bland

under år 1998 nytillkomna i systemet jämfört

med de som fanns med tidigare, 21 procent

jämfört med 6 procent. Detta ligger helt i linje

med vad som uttalades i propositionen

(1995/96:208) om det nya underhållsstödet.

Regeringen angav där att det från flera

utgångspunkter är en fördel om den

bidragsskyldige föräldern betalar underhåll

direkt till sitt barn. Kontakten mellan förälder

och barn blir då på ett naturligt sätt mer direkt.

Tabell 3.8 Antal barn med bidragsförskott (jan 1997) och

underhållsstöd

Januari 1997

Maj 1997

Augusti 1998

Fullt underhålls-

stöd

305 174

305 115

298 565

Växelvis boende

-

2 660

8 839

Utfyllnadsbidrag

24 944

23 270

27 237

Totalt

330 118

331 045

334 641

Tabellen visar att det sker en förskjutning relativt

sett från fullt underhållsstöd till växelvis boende

och utfyllnadsbidrag. Andelen utfyllnadsbidrag

ökade med 17 procent mellan maj 1997 och

augusti 1998. Bidraget per barn och månad var i

genomsnitt 455 kronor i utfyllnadsärenden och

504 kronor vid växelvis boende.

Bidragsskyldiga föräldrar

I augusti 1998 fanns det totalt 230 387 bidrags-

skyldiga föräldrar varav 30 899 ( 13 %) var kvin-

nor. Av de bidragsskyldiga föräldrarna bor

16 707 (7 %) utomlands och omfattas av sär-

skilda regler. En bidragsskyldig skall i sådana fall

till försäkringskassan betala det underhållsbidrag

som har fastställts i domstol eller i avtal. Någon

återbetalningsskyldighet enligt reglerna för

underhållsstöd fastställs inte. Någon återbetal-

ningsskyldighet är inte heller aktuell om enbart

utfyllnadsbidrag lämnas. Antalet bidragsskyldiga

med en fastställd återbetalningsskyldighet (in-

klusive s.k. nollavtal) var 165 605 i augusti 1998.

Knappt 60 procent av de bidragsskyldiga är

underhållsskyldiga för endast ett barn. De som

har två barn och är underhållsskyldiga för båda

motsvarar 21 procent.

I det följande redovisas uppgifter om de bi-

dragsskyldigas inkomster. Beloppen avser den

senast tillgängliga taxerade inkomsten, dvs. den

faktiska inkomsten två år tidigare. Återbe-

talningsbeloppen räknas om mot ny taxering

fr.o.m. februari månad varje år.

Drygt 28 procent av de bidragsskyldiga hade

en återbetalningsgrundande inkomst som

understeg 100 000 kr. Cirka 26 procent hade en

inkomst över 200 000 kronor. Man kan urskilja

ett mönster att de som har fler barn och är

underhållsskyldiga ofta har en lägre årsinkomst.

Andelen bidragsskyldiga som har en inkomst

under 100 000 kronor stiger med antalet barn.

Exempelvis hade mellan 27 och 29 procent, av

dem som har ett, två eller tre barn som de är

underhållsskyldiga för, mindre än 100 000

kronor i inkomst. Av dem som är

underhållsskyldiga för fyra, fem, sex respektive

sju barn hade 37 procent, 44 procent, 51 procent

respektive 71 procent en taxerad inkomst under

100 000 kronor.

Bland de bidragsskyldiga kvinnorna hade 38

procent en inkomst som var lägre än 100 000

kronor. Endast sju procent hade en inkomst över

200 000 kronor.

De bidragsskyldiga männen har i genomsnitt

1,6 barn som de är underhållsskyldiga för jämfört

med kvinnornas genomsnitt på 1,38 barn.

Återbetalningsbelopp

Det belopp som betalas ut i fullt underhållsstöd

till en boförälder eller ett myndigt barn är 1 173

kronor per barn och månad. Ca 25 procent av de

bidragsskyldiga hade ett återbetalningsbelopp

som var fastställt till 0 kronor som en följd av en

låg inkomst. Detta innebär en ökning i för-

hållande till juni 1997, då det fanns ca 20 procent

bidragsskyldiga som hade s.k. nollavtal. Av

tabellen nedan framgår de genomsnittliga åter-

betalningsbeloppen vid skilda barnantal som de

bidragsskyldiga betalar in till försäkringskassan.

Av tabellen framgår också den genomsnittliga

taxerade inkomsten för de olika grupperna bi-

dragsskyldiga. Vidare redovisas det totala antalet

bidragsskyldiga efter det antal barn de är bidrags-

skyldiga för.

Tabell 3.9 Genomsnittligt återbetalningsbelopp (kr/mån),

och genomsnittlig taxerad inkomst år 1996 för

återbetalningsskyldiga samt antal bidragsskyldiga i augusti

1998

Antal

barn

Bidrag till

boföräldern

Återbetalnings-

belopp

Taxerad

inkomst

Antal

bidrags-

skyldiga

1

1 173

682

155 649

97 660

2

2 346

1 105

153 451

48 900

3

3 519

1 312

146 743

14 337

4

4 692

1 292

128 432

3 545

5

5 865

1 189

116 066

889

Även av denna tabell går det att urskilja ett

mönster att de som har fler barn som de är

underhållsskyldiga för ofta har lägre årsinkomst.

Detta påverkar givetvis återbetalningsbeloppen.

En ytterligare faktor som har betydelse för

återbetalningsbeloppets storlek, men som inte

framgår av tabellen, är den bidragsskyldiges

totala antal barn. De genomsnittliga återbetal-

ningsbeloppen ökar mellan ett och två barn med

ca 40 procent men är för följande barnantal

närmast oförändrat.

Anstånd

I augusti 1998 fanns det 14 094 bidragsskyldiga

som beviljats anstånd med betalningarna. Den

genomsnittliga taxerade inkomsten för dessa var

143 639. Anståndsbelopp var 13,4 miljoner i

augusti 1998. Både antalet personer med anstånd

och det sammanlagda anståndsbeloppet är lägre

än under juni 1997. I juni 1997 hade 14 975 av de

bidragsskyldiga beviljats anstånd med betal-

ningarna och anståndsbeloppen uppgick totalt

till 13,7 miljoner kronor.

Skulder

I systemet redovisas 20 965 personer som i au-

gusti 1998 endast har en kvarvarande skuld efter-

som underhållsskyldighet för barnet har upp-

hört. Det genomsnittliga skuldbeloppet är i dessa

fall 12 933 kronor. Ca 12 200 personer hade en

kvarvarande skuld som understeg 10 000 kronor

och närmare 700 hade en skuld som översteg

50 000 kronor. Mer än 70 procent av de personer

som hade en resterande skuld hade en taxerad

inkomst som understeg 24 000 kronor. Ca 15

procent av gruppen var kvinnor. Det totala

skuldbeloppet uppgick till 271 miljoner kronor.

Bland bidragsskyldiga med pågående ärenden

hade 107 583 i augusti 1998 ett genomsnittligt

skuldbelopp på 9 534 kronor. Ca 45 procent av

dessa hade en skuld som understeg 10 000 kro-

nor. Närmare 8 700 (8%) hade en skuld som

översteg 50 000 kronor. Ca 12 procent av grup-

pen hade en taxerad inkomst som understeg

24 000 kronor och drygt 30 procent hade en in-

komst under 100 000 kronor. Ca sju procent

hade en inkomst som översteg 250 000 kronor.

Det totala skuldbeloppet uppgick till totalt ca

2 miljarder kronor. Det är en ökning med ca

100 miljoner kronor i förhållande till skulden i

bidragsförskottssystemet när detta upphörde.

Indrivning av skulder

I det tidigare gällande bidragsförskottssystemet

utgjordes statens bidrag till barn till särlevande

föräldrar av mellanskillnaden mellan bidragsför-

skottet och det underhåll till barnet som fast-

ställts av domstol eller genom avtal. Ett barns

krav på underhåll är en civilrättslig fråga och

handläggs därför som ett enskilt mål. Detsamma

gäller försäkringskassans krav på underhålls-

bidrag i de fall försäkringskassan enligt bestäm-

melserna i 31 § lagen om underhållsstöd har trätt

in i barnets rätt till underhållsbidrag. Detta gäller

om en bidragsskyldig förälder är bosatt utom-

lands.

I underhållsstödssystemet har reglerna för

samhällsstödet gjorts oberoende av reglerna om

underhållsbidrag enligt föräldrabalken och åter-

betalningsskyldigheten bestäms särskilt inom

ramen för de regler som gäller för stödet. Åter-

krav och återbetalning är därmed en angelägen-

het mellan försäkringskassan och den återbetal-

ningsskyldige föräldern.

Enligt utsökningsbalken indelas utsöknings-

mål i allmänna mål och enskilda mål. Allmänna

mål är sådana som rör indrivning av skatter,

böter, viten och andra avgifter som tillkommer

staten. Försäkringskassans fordran avseende en

icke fullgjord återbetalningsskyldighet handläggs

som ett allmänt mål. Om en bidragsskyldig inte

har anstånd med betalningen överlämnas försäk-

ringskassans fordran i enlighet med indriv-

ningsförordningens bestämmelser, om inte sär-

skilda skäl talar emot det, för indrivning efter två

månader.

I december 1997 hade ca 44 000 personer

skuldärenden som överlämnats till kronofogde-

myndigheten. I gruppen bidragsskyldiga utan

aktuellt ärende var andelen 22 procent medan

motsvarande andel för bidragsskyldiga med

löpande ärende var 19 procent. I augusti 1998

hade 48 800 personer löpande skuldärenden och

6 600 personer hade endast skuld. Det kan finnas

flera tänkbara förklaringar till att antalet

indrivningsärenden har ökat. Övergången från

enskilda till allmänna mål innebär att in-

drivningsförordningens regler gäller. Det finns

nu inte utrymme för individuella bedömningar

av försäkringskassan om anstånd med betalning

av skulder. En annan förklaring kan vara att

bidragsskyldiga som sökt anstånd inte betalar

under den tid ansökan behandlas. Om ett ärende

har behandlats under lång tid och ansökan om

anstånd avslås kan betydande belopp förfalla till

betalning inom två månader.

Riksförsäkringsverkets rapporter

I regleringsbrevet för budgetåret 1997 gav rege-

ringen Riksförsäkringsverket (RFV) i uppdrag

att utvärdera genomförandet av den reform om

underhållsstöd till barn till särlevande föräldrar

som trädde i kraft den 1 februari 1997. Uppdra-

get innebar bl.a. att RFV skulle göra en utvärde-

ring av resultaten av genomförda insatser och

eventuella åtgärder som dessa resultat leder fram

till. Verket har i augusti 1997 lämnat rapporten

Bostadsbidrag till barnfamiljer och ungdomar re-

spektive underhållsstöd till barn till särlevande

föräldrar (RFV anser 1997:8), i januari 1998 rap-

porten Underhållsstöd till barn med särlevande

föräldrar redovisning vad avser systemets

tillämpning (RFV anser 1998:2) och i rapporten

Underhållsstöd till barn med särlevande föräldrar

 en utvärdering av det nya underhållsstödet

(RFV anser 1998:3). Rapporterna har remiss-

behandlats. En sammanställning av remiss-

yttranden över förslagen finns tillgänglig i Social-

departementet (dnr. S98/2196/SF).

Resultatet av RFV:s första rapport (RFV anser

1997:8) redovisades relativt utförligt i budget-

propositionen för år 1998. För att få en tydligare

bild av det senaste årets utveckling för bidrags-

tagare och bidragsskyldiga hänvisas till de två se-

nare rapporterna (RFV anser 1998:2 och 3).

I RFV:s rapport Underhållsstöd till barn med

särlevande föräldrar redovisning vad avser

systemets tillämpning lämnas, utöver viss statis-

tisk information, förslag till vissa förändringar i

regelsystemet. Inledningsvis konstaterar RFV att

enligt verkets uppfattning har de nya reglerna

påtagliga fördelar jämfört med reglerna för bi-

dragsförskott. Reglerna är enklare och tydligare,

vilket bl.a. innebär att föräldrarna vid t.ex. en

förestående separation kan överblicka de eko-

nomiska förpliktelserna. Även för administratio-

nen finns fördelar genom att kopplingen till de

civilrättsliga reglerna om underhållsbidrag har

bortfallit.

RFV betonar dock de stora svårigheter som

finns med att få ett väl fungerande handläggar-

stöd med den nuvarande ADB-tekniken. RFV

pekar också på att RFV:s resurser till stora delar

är intecknade för att klara sekelskiftesproble-

matiken samt för att bygga ett nytt pensions-

system. RFV tar också upp några områden till

belysning utan att lämna förslag till förändringar.

Arbetsgrupp inom regeringskansliet

En särskild arbetsgrupp inom regeringskansliet

har, i enlighet med vad som angavs i 1998 års

vårproposition, analyserat regler och ekonomiskt

utfall av underhållsstödet. Arbetsgruppen har

samtidigt analyserat de förslag som lämnats av

RFV och de förslag som rör underhållsstöd som

Utredningen för översyn av inkomstbegreppet

inom bidrags- och socialförsäkringssystemen

(IBIS) lämnat i betänkandet Förmån efter in-

komst (SOU 1997:85). En sammanställning av

remissyttrandena över förslagen finns tillgänglig

i Socialdepartementet.

Arbetsgruppen har vidare haft i uppgift att

pröva och analysera riksdagens uttalande, i sam-

band med behandlingen av budgetpropositionen

för år 1998, där den gav regeringen till känna att

regeringen i den kommande vårpropositionen

borde återkomma till riksdagen med förslag till

ändrade regler för inkomstprövning i underhålls-

stödssystemet (1997/98:SfU1). Regeringen avser

att fortsätta analysarbetet och därvid noga följa

underhållsstödets kostnadsutveckling.

Faktorer som kan förklara kostnadsavvikelser för

underhållsstödet i förhållande till ursprunglig

prognos

Den ovan nämnda arbetsgruppen konstaterar i

sin analys av utgifterna för underhållsstöd att det

finns flera förklaringar till att de faktiska kostna-

derna avviker från de beräkningar som föregick

förslaget.

Vid utarbetandet av det nya systemet gjordes

kostnadsberäkningar som byggde på ett urval av

de bidragsskyldiga som då fanns i bidragsför-

skottssystemet. Registerdata om de bidrags-

skyldigas löneinkomster och antalet barn som

uppbar bidragsförskott fanns tillgängliga.

En av nyheterna i det nya underhållsstödet var

att man vid beräkning av återbetalningsskyldig-

heten tar hänsyn till den bidragsskyldiges totala

antal barn. Utgifterna för underhållsstöd påver-

kas således både av antalet barn med underhålls-

stöd och det totala antalet barn den bidragsskyl-

dige har. Ju fler barn en bidragsskyldig har ju

lägre procentsats per barn gäller för återbetal-

ningsskyldigheten.

Vid de ursprungliga kostnadsberäkningarna

saknades information om de bidragsskyldiga

föräldrarnas totala antal barn. Med ledning av

den senast tillgängliga Folk- och bostads-

räkningen (FOB) från år 1990, fördelades därför

slumpmässigt det totala antalet barn per bidrags-

skyldig. En jämförelse visar dock att det före-

ligger en dramatiskt skillnad mellan grupperna.

Som framgår av nedanstående tabell hade 16

procent av alla familjer tre eller flera barn enligt

FOB. Bland de bidragsskyldiga var andelen

dubbelt så stor, drygt 32 procent.

Tabell 3.10 Barnfamiljer efter antal barn (FOB 1990) och bidragsskyldiga efter

antal barn med underhållsstöd respektive

efter totalt antal barn (juni 1998)

Antal barn

Familjer med barn

(FOB 1990)

Andel

%

Bidragsskyldiga,

barn med US

Andel

%

Bidragsskyldiga,

total antal barn

Andel

%

1

463 187

44,5

101 971

58,7

56 846

32,7

2

408 950

39,3

51 312

29,6

61 121

35,2

3

134 377

12,9

15 265

8,8

35 909

20,7

4+

33 383

3,2

5 090

2,9

19 762

11,4

Totalt

1039 897

100,0

173 638

100,0

173 838

100,0

Arbetsgruppen konstaterar också att det fak-

tiska antalet barn per bidragsskyldig var

22 procent högre än det antal som kunde upp-

skattas med hjälp av FOB.

Analysen visar också att de ursprungliga anta-

gandena om den framtida löneutvecklingen har

påverkat utfallet marginellt för år 1997. År 1998

slår effekterna av saneringsprogrammet igenom i

de bidragsskyldigas taxerade inkomster vilket

gör att dessa sannolikt är lägre än de beräknade.

Andra förklaringar till att utgifterna för under-

hållsstöd har blivit högre än tidigare förväntats är

att fördelningen av de bidragsskyldigas socialför-

säkringsinkomster vid beräkningarna slump-

mässigt tilldelades de bidragsskyldiga samt att

dessa inkomster som en följd av saneringspro-

grammet också var överskattade.

Statens utgifter för underhållsstödet påverkas

också av inbetalningsgraden, dvs. hur stor andel

av debiterat belopp som de bidragsskyldiga be-

talar in. I de ursprungliga kalkylerna antogs att

inbetalningsgraden skulle vara 80 procent av de-

biterat belopp. Utfallet för år 1997 var 77 pro-

cent.

Den kraftiga ökningen av antalet bidragsskyl-

diga med utfyllnadsbidrag vid växelvis boende

kunde inte förutses när systemet infördes. Det

kan antas att personer som tidigare fördelat

kostnaderna för barnen mellan sig utan att få bi-

drag från staten nu söker utfyllnadsbidrag. An-

talet barn med växelvis boende har ökat från

färre än 1 000 när systemet trädde i kraft i feb-

ruari 1997 till närmare 9 000 i augusti 1998.

Enligt arbetsgruppens prognoser talar den

demografiska utvecklingen med färre födda barn

och en inkomstutveckling med bl.a. återställda

ersättningsnivåer i socialförsäkringen och fler

sysselsatta för att kostnaderna för underhållsstö-

det börjar sjunka från år 2000.

Slutsatser

Riksdagens uttalande om ändrade regler för

inkomstprövning i underhållsstödssystemet

I riksdagens uttalande om att regeringen bör

återkomma till riksdagen med förslag till ändrade

regler för inkomstprövning i underhållsstöds-

systemet anförde socialförsäkringsutskottet bl.a.

följande. Ett införande av bestämmelser i under-

hållsstödet som bygger på principer som åter-

finns i studiemedelssystemet skulle i många fall

få till följd att de som hårt drabbats av inkomst-

minskningar skulle kunna få återbetalningsskyl-

digheten fastställd till ett belopp som i större ut-

sträckning motsvarar deras betalningsförmåga.

Återbetalning av studielån är relaterad till in-

komsten. Låntagaren betalar fyra procent av den

sammanräknade inkomsten enligt den senaste

taxeringen. Vissa möjligheter till anstånd eller

nedsättning av återbetalning finns, bl.a. vid in-

komstminskning.

CSN föreskriver (CSNFS 1995:32) om ned-

sättning på grund av ändrad inkomst bl.a. att en

återbetalningsskyldig får nedsättning av års-

beloppet om den sammanräknade inkomsten av

tjänst, näringsverksamhet och kapital under be-

talningsåret beräknas bli mer än femton procent

lägre än motsvarande inkomst enligt den taxe-

ring som ligger till grund för beräkning av års-

beloppet. Det årsbelopp som den återbetal-

ningsskyldige då skall betala relateras till den

beräknade inkomsten under betalningsåret.

Regeringen vill framföra följande synpunkter

med anledning av riksdagens uttalande. Enligt

regeringens uppfattning innebär studiestöds-

systemets regler om nedsättning av återbetal-

ningsbelopp vid inkomstminskning snarare en

anståndsregel än en jämkningsregel. Regeln inne-

bär att studiemedelsskulden amorteras med ett

lägre belopp. Skuldbeloppet minskas alltså inte

utan återbetalningen tillåts ske under en längre

tidsperiod. Inom systemet för underhållsstödet

finns redan regler om anstånd i 32 34 §§ lagen

om underhållsstöd. Regeringen har tolkat ut-

skottets intentioner så att det i lagen om under-

hållsstöd införs en reell jämkningsregel som

innebär att ett lägre återbetalningsbelopp skall

kunna fastställas.

Enligt regeringens uppfattning har det av

riksdagen föreslagna systemet ett antal svagheter.

- Det uppstår tröskeleffekter, t.ex. om in-

komsten inte beräknas minska med mer än

15 procent utan med 14 procent. En bidrags-

skyldig skulle då inte få den alternativa beräk-

ningen utan taxeringen skulle gälla fullt ut.

Det finns en risk att en bidragsskyldig då väl-

jer att anmäla en inkomstminskning som

överstiger 15 procent för att få den för-

delaktiga beräkningen. Om det vid en senare

avstämning visar sig att den bidragsskyldige

har överskattat inkomstminskningen skulle

en logisk åtgärd vara att den bidragsskyldige

åläggs att i efterskott återbetala mellanskillna-

den upp till det belopp som borde ha betalats

vid beräkning enligt huvudregeln. Det kan bli

svårt för den bidragsskyldige att fullgöra detta

betalningsansvar i efterhand.

- En bidragsskyldig som med de tänkta reg-

lerna får en jämkning under ett år på grund av

en tillfälligt låg inkomst kommer att gynnas

en gång till genom att samma inkomst ligger

till grund för återbetalningsskyldigheten två

år senare.

- I tillämpning i ärenden om utfyllnad eller

växelvis boende sker inga debiteringar och

inga inbetalningar, varför det inte skulle

finnas något att i nuläget stämma av emot.

Om boföräldern skulle få ett för högt

utfyllnadsbidrag på grund av en för lågt

beräknad inkomst för bidragsskyldig, kan

boföräldern rimligen inte åläggas någon skyl-

dighet att återbetala det för höga beloppet.

- Ett system med taxerade inkomster medför

att alla förutsättningar för bidragsskyldighe-

ten är kända från början. De bidragsskyldiga

kan fullgöra sina betalningar direkt till bo-

föräldern. Preliminära inkomster innebär att

det blir mer eller mindre automatiskt att åter-

betalningsskyldigheten kommer att fullgöras

till staten.

- Även administrativa skäl talar emot förslaget.

Tiden december januari bedöms av RFV vara

för kort för att försäkringskassorna skall

kunna hinna fatta beslut i sådana jämknings-

ärenden. Antalet ärenden med manuell be-

räkning torde öka vilket skulle belasta admi-

nistrationen.

- Antalet anståndsärenden enligt nuvarande

regler kommer sannolikt inte att minska

eftersom den tänkta regeländringen för be-

räkning av återbetalningsbelopp, inte tar hän-

syn till individuella familjeförhållanden,

bostadskostnader m.m.

- En förändring i den angivna riktningen skulle

innebära att omfattande anpassningar måste

genomföras i ADB-systemet, bl.a. måste nya

rutiner för avstämningar införas.

Enligt regeringens uppfattning väger nackdelarna

med att införa en regel i underhållsstödssystemet

liknande den för återbetalning av studiemedel

tyngre än fördelarna. Socialförsäkringsutskottet

skriver i betänkandet 1997/98:SfU1 att de är av

den uppfattningen att ett system med inkomst-

prövning efter aktuell inkomst knappast kan

införas i underhållsstödet. Att införa studie-

medelssystemets regler skulle emellertid i

praktiken innebära en övergång till beräkning

mot aktuell inkomst för en grupp bidragsskyl-

diga i underhållsstödssystemet.

Riksförsäkringsverket menar att några ge-

nomgripande förändringar av det nya underhålls-

stödssystemet inte bör göras nu eftersom syste-

met endast varit igång en kort period. RFV pekar

även på att statens utgifter för underhållsstödet

har sjunkit jämfört med kostnaderna för bidrags-

förskotten. Regeringen konstaterar att enligt till-

gängliga prognoser ser utgifterna ut att sjunka

ytterligare. Regeringen delar RFV:s uppfattning

att några genomgripande förändringar inte bör

göras för närvarande. Regeringen avser att

fortsätta analysarbetet och noga följa under-

hållsstödets kostnadsutveckling. Regeringen an-

ser det dock angeläget att två förslag till regel-

ändringer redan nu bör föreläggas riksdagen. Det

gäller det av JO och RFV framförda förslaget om

att kravet att den bidragsskyldige skall delges

meddelande om ansökan om underhållsstöd skall

slopas. Vidare föreslås en ändring av över-

gångsbestämmelserna till lagen ( 1996:1030) om

underhållsstöd. Detta som en komplettering av

tidigare lagändringar om i vilka ärenden en

socialförsäkringsnämnd skall besluta

(prop. 1997/98:41, bet. 1997/98:SfU8, rskr.

1997/98:153). Slutligen gör regeringen

bedömningen att tiden för överlämnande av

fordran till kronofogdemyndigheten i vissa fall

bör förlängas från två till fem månader.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 2 473 000 000 kronor anvisas

under anslaget A3 Underhållsstöd för år 1999.

För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget till

1 968 000 000 respektive 1 958 000 000 kronor.

A4 Bidrag till kostnader för

internationella adoptioner

Tabell 3.11 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

19 786

Anslags-

sparande

1 200

1998

Anslag

24 000

Utgifts-

prognos

25 200

1999

Förslag

24 000

2000

Beräknat

24 000

2001

Beräknat

24 000

Anslaget disponeras för bidrag till kostnader för

internationella adoptioner enligt lagen

(1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska

barn. Bidrag lämnas med 24 000 kr per barn.

Syftet med bidraget är att underlätta för män-

niskor med begränsade ekonomiska resurser att

adoptera barn från utlandet.

Bidraget administreras av Riksförsäkrings-

verket (RFV) och de allmänna försäkrings-

kassorna. Statens nämnd för internationella

adoptionsfrågor (NIA) beräknar att ca 1 000

adoptivbarn skall komma till Sverige år 1999.

RFV gör samma antagande och beräknar därför

kostnaderna till 24 miljoner kronor för kom-

mande budgetår.

Regeringens överväganden

Antalet barn som adopteras till Sverige har årli-

gen legat på ungefär 900 1000 barn de senaste

åren, med en svagt nedåtgående tendens. För år

1999 görs bedömningen att ca 1 000 adoptivbarn

skall komma till Sverige.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 24 000 000 kronor anvisas under

anslaget A4 Bidrag till kostnader för

internationella adoptioner för år 1999. För åren

2000 och 2001 beräknas anslaget till 24 000 000

respektive 24 000 000 kronor.

A5 Barnpensioner

Tabell 3.12 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

286 149

Anslags-

sparande

15 250

1998

Anslag

291 000

Utgifts-

prognos

287 000

1999

Förslag

967 000

2000

Beräknat

997 000

2001

Beräknat

1 040 000

Från anslaget bekostas barnpension i form av

folkpension och allmän tilläggspension. Från och

med budgetåret 1999 redovisas barnpension i

form av allmän tilläggspension under anslag A5

Målet för barnpensioner är att garantera barn

vars ena eller båda föräldrar avlidit en rimlig

ekonomisk standard.

Barnpension ges till barn under 18 år vars far

eller mor eller båda föräldrar har avlidit. För barn

som går i grundskola, gymnasium eller liknande

kan barnpensionen förlängas, längst t.o.m. juni

månad det år barnet fyller 20 år.

Utgiftsutvecklingen är stabil och styrs främst

av utvecklingen av medelpoängen inom ATP,

basbeloppsutvecklingen och utvecklingen av an-

talet barn med barnpension.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Tabell 3.13 Anslagets komponenter

Tusental kronor

Barnpension i form av :

folkpension

allmän tilläggspension

1999

Förslag

295 000

672 000

2000

Beräknat

301 000

696 000

2001

Beräknat

311 000

729 000

Under år 1999 beräknas ungefär 30 200 barn-

pensioner i form av folkpension och 29 500

barnpensioner i form av allmän tilläggspension

betalas ut. Antalet barnpensioner har tidigare

sjunkit under ett flertal år. I mitten av 1990-talet

avstannade denna minskning. Fram till sekel-

skiftet antas antalet utbetalda barnpensioner öka

med ca 2 procent till ungefär 30 800 respektive

30 200 utbetalningar år 2001.

Riksförsäkringsverket (RFV) beräknar me-

delsbehovet för anslaget barnpensioner under

budgetåret 1999 till 292 000 000 kronor.

Slutsatser

Regeringen delar RFV:s bedömning av medels-

behovet, omräknat med hänsyn till regeringens

förslag i denna proposition vad avser basbelop-

pet, och med tillägg av barnpension i form av

allmän tilläggspension. Regeringen föreslår att

967 000 000 kronor anvisas under anslaget A5

Barnpensioner för år 1999. För åren 2000 och

2001 beräknas anslaget till 997 000 000

respektive 1 040 000 000 kronor.

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade

barn

Tabell 3.14 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

1 566 794

Anslags-

sparande

7 206

1998

Anslag

1 596 000

Utgifts-

prognos

1 647 000

1999

Förslag

1 789 000

1

2000

Beräknat

1 830 000

1

2001

Beräknat

1 846 000

1

1 I beloppet ingår statlig ålderspensionsavgift

Målet för vårdbidrag för funktionshindrade barn

är att ge föräldrar möjlighet att i hemmet ta hand

om funktionshindrat barn med behov av särskild

tillsyn och vård.

Från anslaget bekostas vårdbidrag till förälder

med hemmavarande barn under 16 år som är i

behov av särskild tillsyn eller vård. Vid bedöm-

ning av rätt till vårdbidrag beaktas även mer-

kostnader på grund av barnets sjukdom eller

funktionshinder. För barn som vistas på institu-

tion eller enskilt hem genom samhällets försorg

kan, för den tid barnet vistas hemma, under vissa

förutsättningar utbetalas ferievårdbidrag. Vård-

bidrag utbetalas som hel, tre fjärdedels, halv eller

en fjärdedels förmån. Vårdbidraget relateras till

basbeloppet. Hel förmån utgör 250 procent av

basbeloppet. Helt vårdbidrag uppgår under år

1998 till 91 000 kronor. Vårdbidraget är skatte-

pliktigt och pensionsgrundande.

Viss del av vårdbidraget kan fastställas som

skattefri ersättning för merkostnader. Ersättning

för merkostnader som motsvarar minst

18 procent av basbeloppet kan betalas ut utöver

det annars gällande maximibeloppet för helt

vårdbidrag om vård- och tillsynsbehovet för ett

barn är så stort att det räcker för att grunda rätt

till helt vårdbidrag. Den del av vårdbidraget som

motsvarar merkostnader är skattefri och ej

pensionsgrundande.

Från och med 1 januari 1998 kan vårdbidrag

beviljas i de fall det enbart är fråga om merkost-

nader. Denna regeländring medför att bidrags-

nivån bättre anpassas till stödbehovet och där-

med de faktiska kostnaderna. Vårdbidrag kan

även från denna tidpunkt ges i vissa fall vid

längre sjukhusvistelse.

Anslaget för vårdbidrag, utom den del som av-

ser merkostnadsersättning, belastas från och med

år 1999 med statliga ålderspensionsavgifter. Se

bilaga 3, vol. 1.

Tabell 3.15 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift

Miljoner kronor

Totala utgifter

Utgifter vård-

bidrag

Statliga ålders-

pensionsavgift

1999

1 789

1 690

99

2000

1 830

1 729

101

2001

1 846

1 744

102

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Utgifterna för vårdbidrag uppgick budgetåret

1995/96 till 2 213,7 miljoner kronor, varav 144,5

miljoner kronor bestod av merkostnads-

ersättningar. Antalet vårdbidrag i december 1997

var 24 900.

Den 1 januari 1994 trädde lagen om assistans-

ersättning i kraft. Vårdbidraget bör omprövas i

samband med beslut om assistansersättning.

Riksförsäkringsverket (RFV) har i rapporten

En socialförsäkring för kvinnor och män en

kartläggning ur ett genderperspektiv (RFV

redovisar 1998:1) redovisat en handlingsplan för

år 1998. RFV skall redovisa könsuppdelad

statistik och analyser ur ett genderperspektiv i

sina publikationer. Därutöver prioriterar RFV att

göra fördjupade studier med genderperspektiv

inom handikappområdet. Sådana fördjupade stu-

dier skall göras i samband med att uppdrag i reg-

leringsbrevet för år 1998, att analysera och be-

döma orsakerna till att antalet ersättningar och

bidrag har ökat i förmånerna handikappersätt-

ning och vårdbidrag, genomförs.

Riksförsäkringsverket (RFV) har i rapporten

Utvecklingen av handikappersättning och vård-

bidrag under nittiotalet redovisat analys och be-

dömning av orsakerna till att antalet handikapp-

ersättningar och vårdbidrag för funktions-

hindrade barn successivt ökat trots införandet av

statlig assistansersättning. Båda föräldrarnas

förankring i arbetslivet medför behov av hjälp

med omvårdnaden om sina barn. Detta gäller

även föräldrar med funktionshindrade barn,

vilket medför ett större nyttjande och kombina-

tion av olika rättigheter som assistansersättning

och vårdbidrag. Under nittiotalets första år

skedde en kraftig ökning av antalet barn för vilka

vårdbidrag beviljades. En del av ökningen för-

klaras av befolkningsökningen under denna tid,

men den största ökningen av vårdbidrag härrör

från det ökade antalet pojkar med psykiska stör-

ningar, särskilt diagnoserna autism och DAMP.

Med anledning av det ökade antalet barn med

diagnosen DAMP och ökningen av vårdbidrag

för dessa barn avser RFV att skaffa sig ökad kun-

skap i dessa frågor.

RFV har inte funnit något som tyder på att

vårdbidrag nyttjas på ett icke avsett sätt. RFV an-

ser att uppmärksamhet kring genomförda refor-

mer givit fler möjlighet att kunna ta tillvara sin

rätt till ersättning.

Slutsatser

För närvarande tenderar antalet vårdbidrag att

öka. Ökningen kan troligen förklaras med att

regelverket utvecklats, att kännedomen om

förmånen hos föräldrarna har ökat samt att det

finns fler barn som är berättigade till förmånen,

bl.a. som ett resultat av den s.k. avinstitutio-

naliseringen.

Anslagsbehovet för budgetåret 1999 utgår från

det fastställda basbeloppet 36 400 kronor. Beräk-

ningen har grundats på utbetalning av i genom-

snitt ca 16 300 hela vårdbidrag år 1999. Till detta

skall läggas en uppräkning på grund av retroak-

tiva utbetalningar och ferievårdbidrag samt

statlig ålderspensionsavgift. Regeringen föreslår

därmed att 1 789 000 000 kronor anvisas anslaget

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade barn för år

1999. För åren 2000 och 2001 beräknas anslaget

till 1 830 000 000 respektive 1 846 000 000

kronor.

A7 Pensionsrätt för barnår

Tabell 3.16 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

Anslags-

sparande

1998

Anslag

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

3 108 0001

2000

Beräknat

3 015 500

2001

Beräknat

2 997 000

1 Nytt anslag

Anslaget är nytt och har tillkommit med anled-

ning av det reformerade ålderspensionssystemet

(prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU 13 och 14,

rskr. 1997/98:315 och 320).

Det nya pensionssystemet är ett livsinkomst-

baserat ålderspensionssystem. I ett sådant system

finns behov av särskild kompensation för från-

varo från arbetsmarknaden som inte rimligen bör

slå igenom som minskad pensionsrätt. Ett sådant

exempel är föräldrar med små barn som ofta av-

står helt eller delvis från att förvärvsarbeta. Även

om föräldrapenningförmånen är pensionsgrun-

dande inkomst i det reformerade pensionssyste-

met, kommer i ett livsinkomstbaserat ålderspen-

sionssystem varje inkomstbortfall att påverka

pensionsutfallet.

Pensionsgrundande belopp för barnår skall

kunna tillgodoräknas fr.o.m. det år barnet föds

och t.o.m. det år då barnet fyller tre år eller, om

barnet är fött under någon av månaderna juli

december, fr.o.m. det år då barnet uppnår ett års

ålder t.o.m. det år då barnet fyller fyra år.

Föräldrar med små barn skall därför ges pen-

sionsrätt för barnår genom att tillgodoräknas

pensionsrätt i form av pensionsgrundande be-

lopp för barnår.

Pensionsgrundande belopp för barnår till-

godoräknas med automatik och kräver inte

någon ansökan från föräldern. Föräldrarna kan

dock själva välja vem som skall tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår. För de fall

där föräldrarna inte gör ett aktivt val kommer

den förälder med det lägsta pensionsunderlaget

för aktuellt år att tillgodoräknas det pensions-

grundande beloppet. En person med flera barn

skall inte för samma tid kunna tillgodoräkna sig

pensionsrätt för barnår dubbelt eller flerfaldigt.

För föräldrar med mer än ett gemensamt barn i

 rätt ålder kan endast en av föräldrarna

tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för ett

och samma barnår.

För den förälder som tillgodoräknas pensions-

grundande belopp för barnår skall en fiktiv

inkomst beräknas för denna tid. Sådan fiktiv

inkomst kan beräknas på tre sätt. Det alternativ

som ger det förmånligaste utfallet för ett givet år

används.

- Utfyllnad till förälderns pensionsgrundande

inkomst året före barnet födelse,

- utfyllnad till 75 procent av den genom-

snittliga pensionsgrundande inkomsten för

alla försäkrade under 65 år,

- ett för alla försäkrade enhetligt belopp.

Utfyllnad kan ske upp till en viss pensions-

grundande inkomst. Endast inkomster upp till

intjänandetaket beaktas vid jämförelserna.

En statlig ålderspensionsavgift om 18,5

procent skall beräknas på det pensionsgrundande

beloppet. Det är denna avgift som skall belasta

anslaget.

Regeringens överväganden

Slutsatser

För pensionsgrundande belopp skall, i likhet

med pensionsgrundande inkomster, en statlig

ålderspensionsavgift om 18,5 procent betalas.

Denna utgör den enskildes pensionsrätt. Ålders-

pensionsavgiften betalas inte av den enskilde

utan av staten och kallas för statlig ålders-

pensionsavgift.

Den statliga ålderspensionsavgiftens storlek

och pensionsrätten för barnår varierar med

förändringar i bland annat arbetsmarknad, ut-

veckling av födelsetalen och basbeloppet.

Avgiftsunderlaget, på vilket en statlig

ålderspensionsavgift ska betalas, beräknas för år

1999 till 16 800 miljoner kronor. För åren 2000

och 2001 beräknas avgiftsunderlaget till 16 300

respektive 16 200 miljoner kronor.

Regeringen föreslår att 3 108 000 000 kronor

anvisas under anslaget A7 Pensionsrätt för

barnår år 1999. För åren 2000 och 2001 beräknas

medelsbehovet till 3 015 000 000 respektive

2 997 000 000 kronor.

Ålderspensions-

systemet vid sidan av

statsbudgeten

Förslag till statsbudget för 1999

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagförslag 7

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:711) om ändring i lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden 7

3 Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten 9

3.1 Omfattning 9

3.2 Utgiftsutveckling 9

3.3 Allmän tilläggspension, ATP 9

3.4 Förslag till regeländring 10

Bilaga Försäkringsersättningar och vissa bidrag inom

 socialdepartementets område översikt av utgifter

 och finansiering

20 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:711) om ändring i lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden.

21 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

21.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:711) om

ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden i stället för dess lydelse enligt lagen (1998:711) om

ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

De penningmedel som enligt

4 kap. 3 § lagen (1981:691) om

socialavgifter och 6 § lagen

(1994:1744) om allmän pensions-

avgift skall föras till Allmänna pen-

sionsfonden, skall förvaltas av första

sjätte fondstyrelserna.

De penningmedel som enligt

4 kap. 3 § lagen (1981:691) om

socialavgifter, 8 § lagen (1998:676)

om statlig ålderspensionsavgift och 6 §

lagen (1994:1744) om allmän pen-

sionsavgift skall föras till Allmänna

pensionsfonden, skall förvaltas av

första sjätte fondstyrelserna.

De medel som enligt 8 kap. 2 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension förs till Premiesparfonden inom Allmänna pensionsfonden skall

förvaltas av sjunde fondstyrelsen.

Bestämmelser finns om första tredje fondstyrelserna i 2 16, 21 25, 44 och

45 §§, om fjärde sjätte fondstyrelserna i 26, 28 37, 39, 43, 44 och 45 §§ samt

om sjunde fondstyrelsen i 43 a 45 §§.

22 Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

22.1 Omfattning

Vid sidan av statsbudgeten redovisas fr.o.m. bud-

getåret 1999 endast ålderspension i form av all-

män tilläggspension (ATP) och ålderspension i

form av folkpension till pensionärer som även

uppbär ATP. Delpensionen och arbetsskade-

försäkringen som t.o.m. år 1998 redovisats vid

sidan av statsbudgeten ingår fr.o.m. 1999 som

anslag under utgiftsområdena 11 Ekonomisk

trygghet vid ålderdom respektive 10 Ekonomisk

trygghet vid sjukdom och handikapp.

22.2 Utgiftsutveckling

Utgiftsutvecklingen för förmåner vid sidan av statsbudgeten

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Tilldelat

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Beräknat

utgift

1999

Beräknat

utgift

2000

Beräknat

utgift

2001

129 704

132 744

132 425

135 849

140 414

146 433

22.3 Allmän tilläggspension, ATP

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen för ATP samtliga ATP för-

måner

Tusental kronor (löpande priser)

1997

Utfall

122 425 000

1998

Utgift

125 846 000

1999

Förslag

131 295 000

2000

Beräknat

135 972 000

2001

Beräknat

142 296 000

Beloppen inkluderar förvaltning

Tabell 3.2 Utgiftsutvecklingen för ålderspension som be-

lastar AP-fonden

Miljoner kronor (löpande priser)

ATP

Folkpension

Summa

1999

93 515

41 682

135 197

2000

97 238

42 499

139 737

2001

101 981

43 734

145 715

Exklusive administration

Allmän tilläggspension utges i form av ålders-

pension, förtidspension, efterlevandepension till

vuxna och barnpension. Utgifterna för ATP

styrs av antalet pensionärer och deras medelbe-

lopp för ATP samt i någon mån av mängden av

retroaktivutbetalningar vid nybeviljanden. An-

talet pensionärer beror i sin tur på hur många

som tillkommer varje månad och hur många som

träder ut ur systemet. Den för närvarande största

utgiftshöjande faktorn består av ATP-systemets

mognad dvs. äldre pensionärer med låg ATP

ersätts av nytillkommande pensionärer med av-

sevärt högre ATP. De senare har erhållit fler

ATP-år men även erhållit högre medelpoäng ge-

nom reallönehöjningar under ett flertal år.

Fr.o.m. år 1999 kommer den ATP som för

närvarande belastar AP-fonden i form av förtids-

pension, efterlevandepension till vuxna och

barnpension att i stället belasta statsbudgeten.

Som ett led i den finansiella infasningen av

ålderspensionsreformen kommer den utgift som

nu belastar statsbudgeten i form av folkpension

till ålderspensionärer som också uppbär tilläggs-

pension att fr.o.m. år 1999 i stället belasta AP-

fonden.

Avgiften till det nya ålderspensionssystemet

skall, när den slutliga finansieringen bestämts,

komma att uppgå till 18,5 procent av pensions-

grundande inkomster och pensionsgrundande

ersättningar. Avgiften delas för närvarande upp

på försäkrade och arbetsgivare på så sätt att den

förvärvsarbetande betalar en allmän pensions-

avgift på 6,95 procent och arbetsgivaren betalar

6,40 procent.

Fr.o.m. år 1999 dras den allmänna pensions-

avgiften av från inkomsterna vid beräkning av

pensionsgrundande inkomst. Parallellt med att

taket för pensionsgrundande inkomst skall vara

7,5 förhöjda prisbasbelopp betyder det att taket

för uttag av den allmänna pensionsavgiften, mot-

svaras av 8,06 förhöjda prisbasbelopp. Statlig

ålderspensionsavgift betalas för inkomstandelar

upp till avgiftstaket på 8,06 prisbasbelopp (se

vidare Bilaga 5, volym 1).

Avgiften till ålderspensionssystemet delas upp

på ett sådant sätt att en viss andel kommer att

tillföras premiereservsystemet. Dessa andelar är

kvoterade för försäkrade födda mellan åren

1938 1953.

AP-fondens förvaltning är för närvarande

uppdelad på sex fondstyrelser. Medel ur de

största fonderna placeras främst i obligationer.

Medel ur fjärde, femte och sjätte fonden placeras

huvudsakligen i aktier.

Under åren 1990 1997 har AP-fondens

samlade avkastning legat runt 45 50 miljarder

kronor per år. En allt större del av denna av-

kastning har fr.o.m. år 1991 tagits i anspråk för

att täcka avgiftsunderskottet. Som exempel kan

nämnas att för år 1997 var avgiftsinkomsterna till

AP-fonden ca 88 miljarder kr och ATP-utgifter-

na drygt 122 miljarder kronor. Av AP-fondens

avkastning i form av ränteinkomster

(42,1 miljarder kronor), kursskillnader m.m.

netto (10,9 miljarder kronor), aktieutdelningar

(1,7 miljarder kronor) och övriga inkomster (2,5

miljarder kronor) dvs totalt 57,2 miljarder

kronor så fick 34 miljarder kr användas för att

täcka avgiftsunderskottet.

För år 1999 beräknas ATP-utgifterna uppgå

till 131 295 miljoner kr. Delposterna utgörs av

ATP till förmånerna enligt nedan.

Tabell 3.3

Miljoner kronor1

ålderspension

93 515

förtidspension

24 036

änkepension

12 154

barnpension

672

omställningspensioner

108

samt administration

809

1 Summa avrundningar en miljon

Av dessa ATP-utgifter kommer kostnaderna för

ålderspensionärernas ATP, 93 515 milj kr och

folkpension, 41 682 milj kr samt administration

652 milj kr, dvs totalt 135 849 milj kr, att belasta

AP-fonden. Övriga ATP-utgifter 37 128 miljon-

er kr kommer som tidigare nämnts att belasta

statsbudgeten.

Regeringen beräknar således att den allmänna

tilläggspensionens utgifter för ålderspension och

viss del av dess folkpension för år 1999 kommer

att uppgå till 135 849 000 000 kronor.

22.4 Förslag till regeländring

I samband med ålderspensionsreformen infördes

en ny avgift, en statlig ålderspensionsavgift. En-

ligt 8 § lagen (1998:676) om statlig ålderpen-

sionsavgift skall en viss del av denna avgift, på

samma sätt som gäller för ålderspensionsavgifter

enligt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om social-

avgifter, föras till Allmänna pensionsfonden. De

till fonden förda medlen förvaltas av första sjätte

fondstyrelserna. Ett stadgande om att det även

avser den statliga ålderspensionsavgiften föreslås

därför i lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden.

Bilaga

Försäkringsersättningar

och vissa bidrag inom

Socialdepartementets område

 översikt av

utgifter och finansiering

Bilaga

Försäkringsersättningar och vissa bidrag

inom Socialdepartementets område

 översikt av utgifter och finansiering

I detta avsnitt redovisas utgifter och finansiering

för de försäkringsersättningar och vissa bidrag

som hör till Socialdepartementets ansvarsom-

råde. I vissa fall redovisas också ersättningar som

hör till andra departement men administreras av

Riksförsäkringsverket och de allmänna försäk-

ringskassorna (tab. 1).

De allmänna försäkringarnas och vissa bi-

dragssystems andel av BNP beräknas för år 1999

uppgå till 17,5 % vilket är i nivå med år 1980.

Andelningen till detta är dels stora besparingar

inom socialförsäkringsområdet, dels en ökning

av BNP.

Tabell 1 Socialförsäkringsutgifterna som andel relaterat till

BNP (%)

1980

1985

1990

1994

19991

(Prog)

Totalt

17,6

18,0

19,3

20,4

17,5

därav:

Trygghet för familjer

och barn

1,9

2,0

2,6

3,4

2,4

Trygghet vid sjukdom

och handikapp

6,6

6,7

7,4

5,6

5,1

Trygghet vid ålderdom

8,0

8,4

8,5

9,9

9,0

Annan utbetalning

0,6

0,5

0,4

1,1

0,7

Administration

0,5

0,4

0,4

0,4

0,3

1 Vissa omföringar mellan områdena, se utgiftsområdstexterna

Följande områden innefattas

Ekonomisk trygghet för familjer med barn

 barnbidrag

 föräldraförsäkring, inkl. havandeskapspen-

ning

 bostadsbidrag

 bidragsförskott/underhållsstöd

 vårdbidrag för funktionshindrade barn

 barnpensioner

 bidrag till kostnader för internationella adop-

tioner

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handi-

kapp

 sjukpenning

 rehabiliteringsersättning

 arbetsskadeersättning

 förtidspension/sjukbidrag i form av folkpen-

sion, pensionstillskott och ATP

 handikappersättning

 närståendepenning

 bilstöd till handikappade

 assistansersättning

 sjukvårdsförmåner inkl. viss ersättning till

sjukvårdshuvudmännen, samt ersättning för

tandvårds- och läkemedelskostnader

 ersättning till värnpliktiga

Ekonomisk trygghet vid ålderdom m.m.

 ålderspension i form av folkpension, pen-

sionstillskott och ATP

 särskilt pensionstillägg

 bostadstillägg till pensionär

 hustrutillägg

 delpension

 efterlevandepensioner inkl. änkepension, om-

ställningspension och särskild efterlevande-

pension i form av folkpension, pensionstill-

skott och ATP

 sjömanspensioner

Annan utbetalning

 småföretagarförsäkringar

 smittbärarersättning

 utbildningsbidrag

 starta eget-bidrag

Administration

 Riksförsäkringsverket

 Allmänna försäkringskassor

Finansiering av ersättningar som utges

enligt AFL

Den allmänna försäkringens utgifter som regle-

ras i lagen (1962:381) om allmän försäkring

finansieras med intäkter från sociala avgifter, all-

männa skattemedel samt via avkastning på fon-

derade medel. Sociala avgifter tas ut i tre olika

former: arbetsgivaravgifter, egenavgifter från

egenföretagare m.fl. samt allmän pensionsavgift.

I vissa fall utgår särskild löneskatt i stället för so-

ciala avgifter.

I samband med riksdagens beslut om in-

komstgrundad ålderspension m.m. beslutades

om förändrad struktur på socialavgifterna och

förändrade avgiftsnivåer m.m. (prop.

1997/98:151, bet. 1997/98SfU13 och SfU 14,

rskr. 1997/98:315).

I det följande redogörs för de förändringar

som träder i kraft från och med år 1999 avseende

socialavgifter och avgiftsnivåer, nämligen:

 Sjukförsäkringsavgiften skall finansiera, för-

utom delar av sjukförsäkringen, tilläggspen-

sion i form av förtidspension och till viss del

av kostnaderna för folkpension i form av för-

tidspension men inte kostnaderna för tand-

vård, läkemedelssubventioner och förmåner

från föräldraförsäkringen. Tandvård och

läkemedelssubventioner skall finansieras med

allmänna skattemedel. Sjukförsäkringsav-

giften sänks till 7,50 % för arbetsgivare och

till 8,23 % för den som har inkomst av annat

förvärvsarbete.

 Efterlevandepensionsavgiften blir 1,70 % och

skall finansiera tilläggspension och folkpen-

sion i form av efterlevandepension samt

administrationskostnader för dessa förmåner.

 Ålderspensionsavgiften blir 6,40 % vilket är

samma nivå som den nuvarande ATP-av-

giften.

 En föräldraförsäkringsavgift på 2,20 % införs

för finansiering av föräldraförsäkringen.

 Den arbetsmarknadsavgift som betalas av ar-

betsgivare höjs till 5,84 %.

 Socialavgifterna skall finansiera de statliga

ålderspensionsavgifter som beräknas belöpa

på de förmåner som socialavgifterna skall

finansiera.

 Det sammantagna uttaget av socialavgifter

och allmän löneavgift hålls oförändrad genom

att den allmänna löneavgiften höjs till 8,04 %.

 Allmän pensionsavgift tas ut dels på inkomst

av anställning, dels på inkomst av annat för-

värvsarbete till den del summan av inkoms-

terna före avdrag för allmän pensionsavgift

inte överstiger 8,06 förhöjda prisbasbelopp,

vilket i termer av pensionsgrundande inkomst

motsvarar 7,5 förhöjda prisbasbelopp.

Tabell 2 Avgifter år 1999

Socialavgifter

Arbets-

givar-

avgifter

Egen-

avgifter

Inkomster

år 1999

(Prog)*

Sjukförsäkringsavgift

7,50

8,23

60 252

Efterlevandepensionsavgift

1,70

1,70

12 236

Ålderpensionsavgift

6,40

6,40

52 282

Föräldraförsäkringsavgift

2,20

2,20

15 834

Arbetsskadeavgift

1,38

1,38

11 152

Arbetsmarknadsavgift

5,84

3,30

41 550

Allmän löneavgift

8,04

8,04

61 614

Summa

33,06

31,25

254 920

Särskild löneskatt2

24,26

24,26

13 008

Allmän pensionsavgift

6,95

58 600

* Beloppen anges i miljoner kronor

1 Gäller personer födda 1938 eller senare

2 För personer födda 1938 och senare kommer särskild löneskatt att utgöra 8,09 %

 från

65 års ålder

Tabell 3 Kostnader och finansiering av socialförsäkringsförmåner m.m. åren 1998

och 1999

Miljoner kronor

Prognos 1998 varav

Förslag 1999 varav

Totalt

Statsbidrag

Avgifter

Övrigt

Totalt

Statsbidrag

Avgifter

Övrigt

Ekonomisk trygghet vid sjukdom

och handikapp

Ersättning till sjukvårdshuvud-

männen m.m.

150

0

150

0

505

505

0

0

Läkemedel1

13 630

13 630

0

0

13 491

13 491

0

0

Tandvård

1 650

0

1 650

0

1 487

1 487

0

Bilstöd till handikappade

214

214

0

0

178

178

0

0

Statlig assistansersättning

3 100

3 100

0

0

4 653

4 653

0

0

Sjukpenning

17 119

0

17 119

0

17 716

0

17 716

0

Rehabilitering

2 010

0

2 010

0

2 274

0

2 274

0

Förtidspensioner

37 328

816

30 2232

6 2893

46 761

7 224

39 5374

0

Sysselsättning av vissa förtids-

pensionärer

0

0

0

0

55

0

55

0

Bostadstillägg till förtidspensio-

närer

2 224

2 224

0

0

2 382

2 382

0

0

Närståendepenning

42

0

42

0

45

0

45

0

Vissa yrkesskadeersättningar5

6

6

0

0

0

0

0

0

Handikappersättning

995

995

0

0

1 013

1 013

0

0

Riksförsäkringsverket

77515

665

106

46

883

710

169

46

Allmänna försäkringskassor

4 714

4 161

553

4 976

4 726

250

Arbetsskadeförsäkringen7

6 259

608

6 069

130

7 328

739

7 105

15010

Ekonomisk trygghet vid ålder-

dom

Ålderspensioner

141 567

900

117 11511

23 5523

146 733

11 478

109 80512

25 4503

Efterlevandepensioner till vuxna

12 203

8

9 08911

3 1063

12 734

1 362

11 37213

0

Bostadstillägg till pensionärer

7 430

7 430

0

0

7 459

7 459

0

0

Delpension

579

0

1 578

47014

204

204

0

0

Ekonomisk trygghet för familjer

och barn

Allmänna barnbidrag

16 798

16 798

0

0

16 705

16 705

0

0

Föräldraförsäkring

14 145

0

14 145

0

14 830

0

14 830

0

Bidragsförskott/Underhållsstöd

2 985

2 985

0

0

2 473

2 473

0

0

Bidrag till kostnader för int.

adoptioner

20

20

0

0

24

24

0

0

Barnpensioner12

929

5

75411

1703

967

103

86413

0

Vårdbidrag för funktionshindrade

barn

1 647

1 647

0

0

1 789

1 789

0

0

Bostadsbidrag

5 860

5 860

0

0

5 865

5 865

0

0

Pensionsrätt för barnår

0

0

0

0

3 108

3 108

0

0

1 exkl. förbrukningsartiklar vid inkontinens fr.o.m. år 1998

9 Utbetalningar av staten för LSP inkl. skadeståndslivränta

2 Allmän ålderspensionsavgift, allmän tilläggspensionavgift och

sjukförsäkringsavgift

10 Utbetalningar affärsverk m.m. för LAF och YFL

3 Avkastning från AP-fonden

11 Folkpensionsavgift, allmän ålderspensionsavgift och allmän

tilläggspensionsavgift

4 Från sjukförsäkringsavgiften

12 Allmän ålderspensionsavgift, allmän tilläggspensionsavgift och statlig

ålderspensions-

5 Fr.o.m. år 1999 ingår posten vissa yrkesskadeersättningar i

arbetsskadeförsäkringen

 avgift

6 Ersättning från affärsverk

13 Efterlevandepensionsavgift

7 Inkl. administration t.o.m. år 1998

14 Avkastning från delpensionsfonden

8 Utbetalningar av staten för del av LSP

15 Exkl. anslagskredit

Arbetsskadeförsäkringen

Arbetsskadeförsäkringen finansieras via arbetsskadeavgiften och avkastning från

arbetsskadefonden.

Fonden kommer att avvecklas fr.o.m. den 1 januari 1999. Sedan 1987 uppvisar

fonden ett underskott.

När fonden avvecklas beräknas underskottet uppgå till 7 083 mkr. En oförändrad

nivå på

arbetsskadeavgiften gör det möjligt att reducera underskottet. Socialavgiften

till ar-

betsskadeförsäkringen höjdes den 1 juli 1992 från 0,9 % till 1,2 % och den 1

januari 1993 till 1,38 %.

Dessutom tillfördes arbetsskadefonden 8 300 mkr från delpensionsfonden under

första halvåret 1993.

Sedan budgetåret 1994/95 är utgifterna lägre än inkomsterna.

I vissa fall betalas arbetsskadeersättning av affärsverk och bolagiserade f.d.

affärsverk. Ersättningar

som utges enligt lagen om statligt personskadeskydd m.m. betalas via två anslag

inom statsbudgeten.

Tabell 4 Arbetsskadeförsäkringen

Budgetår

1997

Utfall

1998

Prognos

1999

Prognos

Utgifter

Arbetsskadefonden, fr.o.m. år

1999 anslag A3 Arbetsskador,

varav

Sjukpenning/vård LAF 1 och

YFL 2

112

73

68

Ålderspensionsavgifter sjuk-

penning LAF och YFL

2

Livräntor LAF

4 704

4 749

4 643

Ålderspensionsavgifter egenliv-

räntor LAF

1 429

Livräntor YFL

1 064

1 014

963

Administration

225

233

141

Summa

6 105

6 069

7 246

Inkomster

Arbetsskadeavgift

10 288

10 713

11 152

Över/underskott

4 183

4 644

3 906

Avveckling av fond

7 083

Fondens storlek i december

 11 727

0

0

Förmåner som finansieras i

annan ordning

Utbetalningar affärsverk m.m.

LAF och YFL

137

130

125

Ålderspensionsavgift för detta

3

25

Utbetalningar staten för LSP

m.m. 4

63

63

65

Ålderspensionsavgift för LSP

5

1. Lagen ( 1976:380) om arbetsskadeförsäkring

2 Lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring

3 Dessa ålderspensionsavgifter belastar statsbudgeten

4 Inkl. vissa yrkesskadeersättningar utom skadestånd

Allmän tilläggspension, ATP

Den allmänna tilläggspensionen (ATP) finansieras t.o.m. år 1998 dels genom en

tilläggspensionsavgift

och dels via avkastning från allmänna pensionsfonden (AP-fonden). Den 1 januari

1995 infördes en

allmän egenavgift (numera kallad allmän pensionsavgift) för finansiering av

pensionssystemet.

Fr.o.m. år 1999 sker viss omfördelning av finanseringsansvaret mellan AP-fonden

och statsbud-

geten, se bilaga 3, volym 1.

Tabell 5 AP-fonden

Budgetår

1997

Utfall

1998

Prognos

1999

Prognos

Utgifter

Ålderspension viss folkpen-

sion

41 682

Ålderspension, ATP

86 045

88 897

93 515

Förtidspension

23 478

23 738

Efterlevandepension för

vuxna1

11 425

11 724

Barnpension

630

642

Administration

847

845

652

Summa

122 425

125 846

135 849

Inkomster

ATP-avgifter2

79 980

39 859

32 305

Allmän pensionsavgift3

7 753

52 025

58 600

Statliga ålderspensionsav-

gifter

18 900

Nettoavkastning4

57 110

47 500

43 000

Summa

144 843

139 384

152 805

Under/överskott

22 418

13 538

16 956

AP-fonden i dec.5

619 810

633 348

605 3046

1. Änkepension, omställningspension och särskild efterlevandepension

2. Av influtna ATP-avgifter förs 7 % till staten och 11 % placeras på konto hos

Riksgäldskontoret. Återstoden, vilket redovisas i tabellen, förs till AP-fonden.

3. Avgiften infördes per den 1 januari 1995

4. Exkl. kursförändringar

5. Inkl. inträffade och prognostiserade kursförändringar. De senare kan snabbt

ändras med annan kursutveckling.

6 45 md kr överförs till statsbudgeten.

Delpension

Delpensionen finansieras t.om. år 1998 helt med inkomsterna från

delpensionsavgiften och av-

kastningen från delpensionsfonden. Fr.o.m. år 1999 skall kostnaderna för

delpension finansieras över

statsbudgeten med allmänna skattemedel. Delpensionsavgiften avskaffas fr.o.m. år

 1999.

Delpensionsfonden kommer därmed att avvecklas under år 1998.

Tabell 6 Delpensionsfonden

Budgetår

1997

Utfall

1998

Prognos

1999

Prognos

Utgifter

1 065

8 357

204

Inkomster

Avgifter

1 491

1 578

Avkastning från delpensionsfond

563

470

Summa

2 054

2 048

Under/överskott

989

 6 309

Delpensionsfonden storlek vid

kalenderårets utgång

6 309

0

0

Utgifter

Delpensioner

1 065

579

204

Avveckling av fond

7 778

 Tidigare anslaget Statens institut för psykosocial miljömedicin

 Lagen omtryckt 1982:120.

 Senaste lydelse 1998:87.

 Lagen omtryckt 1993:357

 Senaste lydelse 1997:1313.

 Senaste lydelse 1998:104.

* Fr.o.m. år 1999 återfinns målen under respektive anslag

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

8

7

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

10

9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

16

17

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

58

57

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

114

113

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

120

119

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

130

131

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

132

133

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

6

5

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

18

17

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

2

19

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

28

27

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

44

45

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

54

53

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

2

3

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

12

13

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

28

27

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

2

3

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

8

7

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

30

29

PROP. 1998/99:1 ÅLDERSPENSIONSSYSTEMET VID SIDAN AV STATSBUDGETEN

PROP. 1998/99:1 ÅLDERSPENSIONSSYSTEMET VID SIDAN AV STATSBUDGETEN

2

3

PROP. 1998/99:1 ÅLDERSPENSIONSSYSTEMET VID SIDAN AV STATSBUDGETEN

PROP. 1998/99:1 ÅLDERSPENSIONSSYSTEMET VID SIDAN AV STATSBUDGETEN

10

9

PROP. 1998/99:1 BILAGA

PROP. 1998/99:1 BILAGA

6

7