Regeringens proposition 2001/02:42

Övergång till en konventionell beskattningsmetod för

Prop.

utländska skadeförsäkringsföretag

2001/02:42

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 18 oktober 2001 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Bosse[REDACTED_EFTERNAMN] (Finansdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att schablonbeskattningen av verksamhet som utländska skadeförsäkringsföretag bedriver från ett fast driftställe i Sverige skall ersättas med beskattning enligt konventionell metod. Be- stämmelserna i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. om bokfö- ring och revision, som enligt gällande regler endast omfattar sådan verk- samhet hos ett utländskt skadeförsäkringsföretag som bedrivs vid en svensk filial, skall tillämpas även på verksamhet som bedrivs genom ge- neralagent eller generalrepresentation om verksamheten bedrivs från ett fast driftställe i Sverige. Vid övergången till konventionell beskattning skall tillgångar och för- pliktelser tas upp till marknadsvärden. Förpliktelser som avser ingångna försäkringsavtal skall dock beräknas enligt de grunder som gäller för be- räkning av försäkringstekniska avsättningar. Reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången vid 2003 års taxering. Äldre bestämmelser skall tillämpas i fråga om beskattningsår som börjat före ikraftträdandet. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2001/02:42

1

Förslag till riksdagsbeslut .................................................................

4

2

Lagtext

..............................................................................................

5

2.1

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229) ........................................................................

5

2.2

Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) ..........................................................................

9

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (2001:000) om

självdeklarationer och kontrolluppgifter ..........................

10

2.4

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om

utländska filialer m.m.......................................................

12

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om

utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige .........

15

3

Ärendet och dess beredning............................................................

17

4

Bakgrund.........................................................................................

18

4.1

Näringsrättslig reglering...................................................

18

4.2

Gällande skatteregler........................................................

19

5

Överväganden och förslag ..............................................................

20

5.1

Beskattningen av utländska skadeförsäkringsföretag ......

20

5.2

Redovisningsfrågor vid en övergång till konventionell

beskattning........................................................................

25

5.3

Uppgiftsskyldighet m.m...................................................

29

5.4

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser....................

31

6

Konsekvenser för de offentliga finanserna m.m.............................

32

7

Författningskommentarer................................................................

33

7.1

Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229) ......................................................................

33

7.2

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) ........................................................................

35

7.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:000) om

självdeklarationer och kontrolluppgifter ..........................

35

7.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om

utländska filialer m.m.......................................................

36

7.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om

utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige .........

37

Bilaga 1

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

betänkandet Utdelningar och kapitalvinster på företagsägda

andelar (SOU 2001:11) ....................................................

38

Bilaga 2

1998 års Företagsskatteutredningars lagförslag i

betänkandet Utdelningar och kapitalvinster på företagsägda

andelar (SOU 2001:11) avseende övergången till en

konventionell beskattningsmetod för utländska

skadeförsäkringsföretag ...................................................

39

Bilaga 3

Lagrådsremissens lagförslag ............................................

47

Bilaga 4

Lagrådets yttrande ............................................................

57

2

Utdrag ur protokoll vid

Prop. 2001/02:42

regeringssammanträde den 18 oktober 2001 ..................................

62

3

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2001/02:42

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

2.

lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

3.

lag om ändring i lagen (2001:000) om självdeklarationer och kontroll- uppgifter,

4.

lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m.,

5.

lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige.

4

2

Lagtext

Prop. 2001/02:42

2.1

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 39 kap. 10 § skall upphöra att gälla,

dels att 2 kap. 3 §, 6 kap. 8 §, 23 kap. 4 §, 37 kap. 9 §, 38 kap. 3 § samt 39 kap. 2, 6 och 12 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 3 § 1

Bestämmelserna om juridiska personer skall inte tillämpas på

-

dödsbon,

-

svenska handelsbolag, eller

-

juridiska personer som förvaltar samfälligheter och som avses i 6 kap. 6 § andra stycket.

Bestämmelserna om juridiska personer skall tillämpas också på värde- pappersfonder. Särskilda bestämmelser om dödsbon efter dem som var begränsat skattskyldiga vid dödsfallet finns i 4 kap. 3 §. Att bestämmelserna om svenska handelsbolag gäller också för europe- iska ekonomiska intressegrupperingar framgår av 5 kap. 2 §. I vilka fall utländska associatio- ner anses som juridiska personer framgår av 6 kap. 8 §. I vilka fall utländska associatio- ner anses som eller behandlas som juridiska personer framgår av 6 kap. 8 §.

6

kap.

8 § Med utländsk juridisk person avses en utländsk association om, enligt lagstiftningen i den stat där associationen hör hemma,

1.

den kan förvärva rättigheter och åta sig skyldigheter,

2.

den kan föra talan inför domstolar och andra myndigheter, och

3.

de enskilda delägarna inte fritt kan förfoga över associationens för- mögenhetsmassa.

Bestämmelserna om utländska juridiska personer tillämpas också på utländska associationer som bedriver verksamhet avseende skadeförsäkring genom en sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verk- samhet i Sverige.

1 Senaste lydelse 2000:1354.

5

Utländska juridiska personer delas in i utländska bolag och andra ut- ländska juridiska personer än utländska bolag. 23 kap. 4 § Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag,

2.

svensk ekonomisk förening,

3.

svensk sparbank,

4.

svenskt ömsesidigt försäkringsföretag,

5.

svensk stiftelse,

6.

svensk ideell förening, och

7.

utländskt bolag.

Som företag räknas inte privat-

Som företag räknas inte privat-

bostadsföretag, investmentföretag

bostadsföretag

eller

invest-

eller utländskt skadeförsäkringsfö-

mentföretag.

retag.

37 kap. 9 § Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening och svensk spar- bank,

2.

utländskt bolag, och

3.

annat utländskt företag som hör hemma i en stat som är medlem i Europeiska unionen och som bedrivs i någon av de associationsformer som anges i bilaga 37.1 och är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i bilaga 37.2, utan valmöjlighet eller rätt till undantag.

Som företag räknas inte ut- ländskt skadeförsäkringsföretag. 38 kap. 3 § Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening och svensk spar- bank,

2.

utländskt bolag, och

3.

annat utländskt företag som hör hemma i en stat som är medlem i Europeiska unionen och som bedrivs i någon av de associationsformer som anges i bilaga 37.1 och är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i bilaga 37.2, utan valmöjlighet eller rätt till undantag.

Som företag räknas inte privat-

Som företag räknas inte privat-

bostadsföretag, investmentföretag

bostadsföretag eller investmentfö-

eller utländskt skadeförsäkringsfö-

retag.

retag.

39 kap. 2 §

Med 

livförsäkringsföretag 

avses

1. livförsäkringsbolag enligt 1 kap. 4 § försäkringsrörelselagen (1982:713), och Prop. 2001/02:42 6

Utländska försäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse i Sverige bedöms bara med hänsyn till den verksamhet som företaget bedriver från fast driftställe här.

Som skadeförsäkringsföretag an- ses också en sådan association som avses i 6 kap. 8 § andra stycket.

2. utländskt försäkringsföretag som bedriver livförsäkringsrörelse i Sverige med stöd av lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige. Med skadeförsäkringsföretag avses annat försäkringsföretag än livför- säkringsföretag. Utländska försäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse i Sverige bedöms bara med hänsyn till den verksamhet som företaget bedriver från fast driftställe här.

För svenska skadeförsäkringsfö-

6 §

För

skadeförsäkringsföretag

retag gäller, utöver vad som följer

gäller, utöver vad som följer av

av övriga bestämmelser i denna

övriga bestämmelser i denna lag,

lag, att

att

följande skall tas upp:

1.

minskning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning,

2.

minskning av säkerhetsreserv,

3.

minskning av regleringsfond för trafikförsäkring, och

4.

minskning av utjämningsfond, 

följande skall dras av:

5.

sådana avgifter och bidrag till kommuner, föreningar och samman- slutningar som avser att stödja verksamhet med syfte att förebygga ska- dor som faller inom ramen för den försäkringsrörelse som företaget be- driver,

6.

ökning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning,

7.

ökning av säkerhetsreserv,

8.

utbetald återbäring, och

9.

verkställd premieåterbetalning.

12 § Om ett försäkringsföretags hela försäkringsbestånd tas över av ett an- nat försäkringsföretag, skall det överlåtande företaget inte ta upp någon inkomst eller dra av någon utgift på grund av överlåtelsen. Det överta- gande företaget inträder i det överlåtande företagets skattemässiga situa- tion. Bestämmelserna i första stycket tillämpas bara om 1. det överlåtande företaget omedelbart före överlåtelsen är skattskyldigt för inkomst av åtmin- stone en del av den överlåtna verksamheten samt inkomsten inte är helt undantagen från beskatt- ning på grund av ett skatteavtal, och Prop. 2001/02:42 7 2. det övertagande företaget Prop. 2001/02:42 omedelbart efter övertagandet är skattskyldigt för inkomst av sådan verksamhet som det överlåtande företaget beskattats för samt in- komsten inte helt eller delvis är undantagen från beskattning på grund av ett skatteavtal. ____________________

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången vid 2003 års taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock i fråga om beskattningsår som börjat före ikraftträdandet.

2.

Om överskott av verksamheten i ett utländskt skadeförsäkringsföre- tag tidigare har beräknats enligt 39 kap. 10 § gäller följande. Tillgångar som företaget innehar vid ingången av det beskattningsår då de nya be- stämmelserna tillämpas första gången skall tas upp till då gällande mark- nadsvärden. Förpliktelser vid samma tidpunkt skall tas upp till belopp varmed de vid en marknadsmässig bedömning belastar verksamheten vid nämnda tidpunkt. För förpliktelser med anledning av ingångna försäk- ringsavtal skall dock värdet beräknas enligt de grunder som gäller för beräkning av försäkringstekniska avsättningar enligt bestämmelserna i 7 kap. 1 § samt 2 § första och femte styckena försäkringsrörelselagen (1982:713).

8

2.2

Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

Prop. 2001/02:42

(1997:483)

Härigenom föreskrivs att i skattebetalningslagen (1997:483) skall infö- ras en ny paragraf, 23 kap. 3 c §, och närmast före den nya paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

23 kap. Ombud för generalrepresentation 3 c § Om ett utländskt skadeförsäk- ringsföretag bedriver verksamhet i Sverige genom generalrepresenta- tion, skall ett sådant ombud som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäk- ringsgivares verksamhet i Sverige svara för redovisning och betal- ning av den skatt som hänför sig till verksamheten och i övrigt före- träda företaget i frågor som rör sådan skatt. _____________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. De nya bestämmelserna gäller i fråga om skatter som hänför sig till beskattningsår som börjat efter ikraftträdandet. 9

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (2001:000) om självdeklarationer och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:000) om självdeklaratio- ner och kontrolluppgifter

dels att 2 kap. 7 § skall ha följande lydelse,

dels att punkt 1 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande lydelse.

Lydelse

enligt

proposition Föreslagen lydelse

2001/02:25

2

kap.

7 § Särskild självdeklaration skall lämnas av

1.

aktiebolag, ekonomiska föreningar och sådana familjestiftelser som avses i 8 § tredje stycket lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt,

2.

sådana ideella föreningar som avses i 7 kap. 7 § inkomstskattelagen (1999:1229) och av sådana trossamfund som avses i 7 kap. 14 § den la- gen, om intäkterna under beskattningsåret har överstigit grundavdraget enligt 63 kap. 11 § samma lag,

3.

andra juridiska personer än sådana som avses i 1 och 2 med undan- tag av dödsbon, handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrup- peringar, om intäkterna som den skattskyldige skall ta upp under beskatt- ningsåret har uppgått till minst 100 kronor,

4.

sådana juridiska personer som är skattskyldiga enligt 6 § lagen om statlig förmögenhetsskatt och vars skattepliktiga förmögenhet vid be- skattningsårets utgång överstiger fribeloppen enligt 19 § den lagen,

5. andra juridiska personer än

5. andra juridiska personer än

dödsbon för vilka underlag för

dödsbon för vilka underlag för

statlig fastighetsskatt, avkastnings-

statlig fastighetsskatt, avkastnings-

skatt på pensionsmedel eller sär-

skatt på pensionsmedel eller sär-

skild löneskatt på pensionskostna-

skild löneskatt på pensionskostna-

der skall fastställas, samt

der skall fastställas,

6. fondbolag eller förvaringsin-

6. fondbolag eller förvaringsin-

stitut för varje av bolaget eller in-

stitut för varje av bolaget eller in-

stitutet förvaltad värdepappers-

stitutet förvaltad

värdepappers-

fond .

fond , samt

7. ombudet för en sådan gene-

ralrepresentation

som avses

i

1 kap. 12 § lagen (1998:293) om

utländska försäkringsgivares verk-

samhet i Sverige för skadeförsäk-

ringsföretag

som

bedriver

sin

verksamhet

genom

representatio-

nen.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002, då lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall upphöra att gälla. Den nya Prop. 2001/02:42 10 lagen skall tillämpas första gången vid 2002 års taxering med följande Prop. 2001/02:42

undantag:

a) 2 kap. 1 § och 

38

 §§, 3 kap.

a)

2 kap. 1 § och 

36

 §§,

3 § samt 4 kap. 2 och 5 §§ tilläm-

7 § 

16,

 8 § , 3 kap. 3 § samt 4 kap.

pas första gången vid 2003 års

2 och 5 §§ tillämpas första gången

taxering, såvitt annat inte är före-

vid 2003 års taxering, såvitt annat

skrivet i lagen (1999:265) om sär-

inte är föreskrivet i lagen

skilt grundavdrag och deklara-

(1999:265) om särskilt grundav-

tionsskyldighet för fysiska perso-

drag

och deklarationsskyldighet

ner i vissa fall vid 20002003 års

för fysiska personer i vissa fall vid

taxeringar,

20002003 års taxeringar,

b) 2 kap. 2 § tillämpas första gången vid 2003 års taxering, dock skall vid 2003 års taxering procentsatsen vara 29,3 vid tillämpningen av 2 kap. 2 § 1,

c) andra bestämmelser om kon- trolluppgiftsskyldighet än de i 10 kap. 16 §§ tillämpas första gången vid 2003 års taxering såvitt de innebär en utvidgning av denna skyldighet jämfört med motsva- rande äldre bestämmelser,

d)

12 kap. 1 § tillämpas första gången vid 2004 års taxering såvitt gäller skyldighet att lämna kon- trolluppgift för andra juridiska personer än dödsbon, och

e)

12 kap. 2 och 3 §§ tillämpas första gången vid 2005 års taxe- ring såvitt gäller skyldighet att ange mottagarens utländska skatte- registreringsnummer eller motsva- rande.

c) 2 kap. 7 § 7 tillämpas första gången vid 2003 års taxering på beskattningsår som börjat den 1 januari 2002 eller senare,

d) andra bestämmelser om kon- trolluppgiftsskyldighet än de i 10 kap. 16 §§ tillämpas första gången vid 2003 års taxering såvitt de innebär en utvidgning av denna skyldighet jämfört med motsva- rande äldre bestämmelser,

e)

12 kap. 1 § tillämpas första gången vid 2004 års taxering såvitt gäller skyldighet att lämna kon- trolluppgift för andra juridiska personer än dödsbon, och

f)

12 kap. 2 och 3 §§ tillämpas första gången vid 2005 års taxe- ring såvitt gäller skyldighet att ange mottagarens utländska skatte- registreringsnummer eller motsva- rande.

11

2.4

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om

Prop. 2001/02:42

utländska filialer m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:160) om utländska filia- ler m.m.

dels att 14 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 14 b §, av följande ly- delse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 § 2

För filialens bokföring och revision gäller, utöver vad som föreskrivits i 1113 §§, i tillämpliga delar detsamma som för ett svenskt företag av motsvarande slag. Skyldighet att upprätta årsredovisning gäller inte om företaget lyder under lagstiftningen i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet och

1.

har en rättslig form som är jämförbar med aktiebolaget,

2.

är ett kreditinstitut eller värdepappersbolag av motsvarande slag som de företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kre- ditinstitut och värdepappersbolag, eller

3.

är ett försäkringsföretag av motsvarande slag som de företag som omfattas av lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag.

Om filialen är skyldig att avsluta den löpande bokföringen men till följd av bestämmelsen i andra stycket inte upprättar någon årsre- dovisning, skall den i stället upp- rätta ett årsbokslut enligt bestäm- melserna i bokföringslagen (1999:1078).

Om filialen är skyldig att avsluta den löpande bokföringen men till följd av bestämmelsen i andra stycket inte upprättar någon årsre- dovisning, skall den i stället upp- rätta ett årsbokslut. För årsbokslu- tet tillämpas

1. i filial till företag som avses i andra stycket 1 och som inte är att hänföra till samma stycke 2 eller 3, bestämmelserna i 6 kap. 411 §§ bokföringslagen (1999:1078) ,

2. i filial till företag som avses i andra stycket 2, bestämmelserna i 2 kap. 2 § och 3 5 kap. lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, med un- dantag för hänvisningen till 3 kap. 5 § årsredovisningslagen (1995:1554), och 3. i filial till företag som avses i andra stycket 3, bestämmelserna i 2 kap. 2 § och 35 kap. lagen om årsredovisning i försäkringsföre-

2 Senaste lydelse 1999:1100.

12

tag, med undantag för hänvisning- en till 3 kap. 5 § årsredovisnings- lagen. 14 b § Bestämmelserna i 11, 12, 14 och 14 a §§ skall tillämpas på motsva- rande sätt på verksamhet som av- ser skadeförsäkring och som be- drivs genom en sådan general- agent eller generalrepresentation som avses i 1 kap. 9 eller 12 § la- gen (1998:293) om utländska för- säkringsgivares verksamhet i Sverige under förutsättning att verksamheten bedrivs från ett så- dant fast driftställe som avses i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229). Vad som här sägs om skadeförsäkring gäller också återförsäkring avseende skadeför- säkring. Vid tillämpning av första stycket skall

1.

skadeförsäkringsföretag som bedriver sin verksamhet genom generalrepresentation anses utgö- ra en självständig filial i förhål- lande till annat skadeförsäkrings- företag som bedriver verksamhet genom samma generalrepresenta- tion,

2.

den som är företrädare för verksamheten enligt 1 kap. 8 § andra stycket lagen om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige eller den som på motsva- rande sätt företräder återförsäk- ringsrörelse anses som verkstäl- lande direktör, och

3.

bestämmelserna om års- bokslut i 14 § tredje stycket 3 till- lämpas med bortseende från de i andra stycket föreskrivna be- gränsningarna till företag som lyder under lagstiftningen i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och till vissa slag av försäkringsföretag.

Prop. 2001/02:42 13

_________________

Prop. 2001/02:42

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Äldre bestämmelser till- lämpas på räkenskapsår som börjat före ikraftträdandet. 14

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om

Prop. 2001/02:42

utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 9 och 12 §§ lagen (1998:293) om ut- ländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige skall ha följande lydel- se.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

9 §

Med generalagent avses i denna lag en fysisk eller juridisk person som har till uppgift att leda och sköta en utländsk försäkringsgivares försäk- ringsrörelse i Sverige. En utländsk försäkringsgivare får i Sverige inte representeras av mer än en generalagent. Generalagenten skall vara bosatt eller ha sitt säte i Sverige. Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken kan inte vara generalagent. Den utländska försäkringsgivaren skall utfärda fullmakt för general- agenten att ingå för försäkringsgivaren bindande rättshandlingar med tredje man samt att ta emot stämning för den utländska försäkringsgiva- ren och själv eller genom annan tala och svara för denna. Om den utländska försäkringsgivaren använder en juridisk person som generalagent skall den juridiska personen utse en fysisk person som om- bud. Denne skall uppfylla de krav som ställs i andra stycket. I ett sådant fall skall den fullmakt som avses i tredje stycket ställas till ombudet. För verksamhet som drivs ge- nom generalagent gäller, förutom bestämmelserna i denna lag, 14 b § lagen (1992:160) om ut- ländska filialer m.m.

12 §

Med generalrepresentation avses en utländsk försäkringssammanslut-

nings representation i Sverige. Generalrepresentationen skall förestås av

ett ombud som ansvarar för den verksamhet som försäkringsgivaren i

sammanslutningen driver enligt denna lag.

Ett ombud för försäkringsgivare i en sammanslutning skall vara bosatt

i Sverige. Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsför-

bud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken kan inte

vara ombud.

De försäkringsgivare som hör till sammanslutningen skall utfärda

fullmakt för ombudet att vid tvister som rör ingångna försäkringsavtal

ingå för försäkringsgivarna bindande rättshandlingar och att för deras

räkning ta emot stämning samt själv eller genom annan tala och svara för

dem.

För verksamhet som drivs ge-

nom generalrepresentation gäller,

förutom bestämmelserna i denna

lag, 14 b § lagen (1992:160) om

utländska filialer m.m.

15

_________________

Prop. 2001/02:42

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. 16

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2001/02:42

Regeringen beslutade den 10 september 1998 att tillkalla en särskild ut- redare med huvudsakligt uppdrag att dels se över företagsskattefrågor i samband med omstruktureringar av företag (dir. 1998:55) som en fort- sättning på det arbete som genomfördes av 1992 års Företagsskatteutred- ning, dels göra en översyn av reglerna om svenska företags möjligheter att skattefritt ta emot utdelning på andelar i utländska juridiska personer (dir. 1998:74). Inom ramen för det senare utredningsdirektivet gavs utre- daren även ett uppdrag att analysera om det är möjligt och lämpligt att övergå till konventionell beskattning av utländska skadeförsäkringsföre- tag. Utredningarna 1998 års Företagsskatteutredningar lämnade i feb- ruari 2001 det gemensamma betänkandet Utdelningar och kapitalvinster på företagsägda andelar (SOU 2001:11). I betänkandet föreslås bl.a. att beskattningen av kapitalvinster på näringsbetingade andelar avskaffas. En sådan förändring av skattebestämmelserna innebär en risk för att oönskade skatteplaneringsåtgärder i form av s.k. ränteavdragsarbitrage genomförs. Därför föreslår utredningen även nya och utvidgade regler för beskattning av s.k. CFC-bolag (controlled foreign company) med främsta syfte att motverka ränteavdragsarbitrage och även i övrigt mot- verka att den svenska bolagsskattebasen urholkas. Dessutom lämnades ett förslag om att utländska skadeförsäkringsföretag med fasta driftställen i Sverige skall beskattas enligt en konventionell metod för den svenska rörelsens resultat. Betänkandet har remissbehandlats och förslaget om att undanta både utdelningar och kapitalvinster på näringsbetingade andelar från beskatt- ning har i huvudsak mottagits positivt av remissinstanserna. På andra väsentliga punkter har dock framförts omfattande och bitvis hård kritik. Regeringen har i budgetpropositionen för år 2002 förklarat att det är angeläget att avskaffa kapitalvinstbeskattningen på s.k. näringsbetingade andelar (prop. 2001/02:1, s. 196) eftersom nuvarande beskattning av ka- pitalvinster på andelar i bl.a. dotterföretag leder till att en och samma vinst beskattas mer än en gång inom bolagssektorn. Mot bakgrund av de många synpunkter som remissinstanserna lämnat har regeringen emeller- tid förklarat att det är nödvändigt att förbättra beslutsunderlaget innan definitiv ställning kan tas till utredningsförslagets många detaljer och att ett lagförslag till riksdagen kan lämnas tidigast under våren 2002. Beträffande den del av utredningsförslaget som avser beskattningen av utländska skadeförsäkringsföretag finns dock inte några skäl att avvakta med en förändring av reglerna. Så gott som samtliga remissinstanser som yttrat sig över förslaget har tillstyrkt att det läggs till grund för lagstift- ning. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1 och en sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftnings- ärendet (dnr Fi 2001/709) . Utredningens lagförslag finns i bilaga 2 . Sveriges advokatsamfund har vid remissbehandlingen uttryckt viss tveksamhet till särskilt förslaget om konventionell beskattning av verk- samhet som bedrivs genom en s.k. generalrepresentation. Utredningens förslag har därefter beretts ytterligare inom Regeringskansliet och syn- punkter har under hand inhämtats från Riksskatteverket. 17 I det följande föreslår regeringen en övergång från schablonbeskatt- Prop. 2001/02:42 ning till beskattning enligt konventionell metod för utländska skadeför- säkringsföretag. Förslaget motsvarar i huvudsak utredningsförslaget. Lagrådet Regeringen beslutade den 13 september 2001 att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 3 . De remitterade förslagen motsvarar i huvudsak utredningens förslag jämte lagförslag som särskilt tar sikte på verksamhet som bedrivs genom generalrepresentation samt vissa förtydliganden av gällande regler. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4 . Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i den allmänna motiveringen i kapitel 5 och i författningskommentarerna. I förhållande till de remitterade lagför- slagen har därutöver gjorts vissa redaktionella ändringar . Ändringarna i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verk- samhet i Sverige är av sådan lagteknisk enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande saknar betydelse. 4 Bakgrund

4.1

Näringsrättslig reglering

Bestämmelser om utländska skadeförsäkringsföretags rätt att bedriva verksamhet i Sverige finns i lagen (1998:293) om utländska försäkrings- givares verksamhet i Sverige (LUFV). I LUFV skiljer man mellan EES- försäkringsgivare och försäkringsgivare från tredje land. Med EES- försäkringsgivare avses utländsk försäkringsgivare vars hemstat hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och vars verksamhet inom EES står under finansiell tillsyn endast av den behöriga myndighe- ten i hemstaten (1 kap. 5 § första stycket 1 LUFV). Med försäkringsgivare från tredje land avses annan utländsk försäk- ringsgivare än EES-försäkringsgivare som enligt sin hemstats lag är en juridisk person (1 kap. 5 § första stycket 2 LUFV). Enligt 1 kap. 2 § LUFV gäller lagen inte återförsäkringsrörelse. Den gäller inte heller för en EES-försäkringsgivare som deltar i koassuransverksamhet (samför- säkring) från ett utländskt driftställe i annan egenskap än ledande försäk- ringsgivare, om verksamheten avser vissa stora risker. I fråga om trafik- försäkring gäller LUFV om inte annat följer av trafikskadelagen (1975:1410). Försäkringsföretag med säte i Schweiz får efter särskilt tillstånd av Fi- nansinspektionen bedriva skadeförsäkringsrörelse i Sverige genom gene- ralagent eller filial [1 § förordningen (1996:222) om schweiziska försäk- ringsföretags skadeförsäkringsverksamhet i Sverige]. Försäkringsverksamhet som bedrivs i form av en filial till ett utländskt företag omfattas såväl av LUFV som av lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., filiallagen, (1 kap. 10 § andra stycket LUFV, jfr. 3 § 4 fili- allagen). Generalagenter och generalrepresentationer omfattas däremot 18 inte av filiallagen. Enligt filiallagen gäller bl.a. att filialen skall ha en Prop. 2001/02:42 egen bokföring som är skild från det utländska företagets bokföring i övrigt. Enligt 1 kap. 9 § första stycket LUFV avses med generalagent en fy- sisk eller juridisk person som har till uppgift att leda och sköta en ut- ländsk försäkringsgivares försäkringsrörelse i Sverige. Av 1 kap. 9 § tredje stycket LUFV framgår att en generalagent skall ha fullmakt att ingå för försäkringsgivaren bindande rättshandlingar med tredje man samt att ta emot stämning för den utländska försäkringsgivaren och själv eller genom annan tala och svara för denne. En försäkringssammanslutning är enligt 1 kap. 11 § LUFV en sam- manslutning av fysiska eller juridiska personer som utan solidariskt an- svar meddelar försäkringar. Lloyds i London är ett exempel på en för- säkringssammanslutning. Vid tillämpning av LUFV skall samtliga med- lemmar i sammanslutningen som grupp anses som försäkringsgivare. Enligt 1 kap. 12 § första stycket LUFV avses med generalrepresentation en utländsk försäkringssammanslutnings representation i Sverige. Repre- sentationen skall förestås av ett ombud som ansvarar för den verksamhet som försäkringsgivare i sammanslutningen driver.

4.2

Gällande skatteregler

Utländska skadeförsäkringsföretag som driver försäkringsrörelse från fast driftställe i Sverige schablonbeskattas. Svenska skadeförsäkringsfö- retag beskattas däremot enligt en konventionell metod. Schablonbeskatt- ningen innebär att överskottet av försäkringsverksamheten anses utgöra två procent av företagets premieinkomst av den försäkringsrörelse som bedrivs i Sverige, 39 kap. 10 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL. Schablonbeskattningen har gällt sedan den numera upphävda kommunal- skattelagens tillkomst år 1928. Syftet med schablonbeskattningen är att företagen skall träffas av en beskattning som i princip motsvarar den som svenska skadeförsäkrings- företag träffas av. Till grund för beskattningsnivån ligger en jämförelse med lönsamhetsnivån i de svenska försäkringsföretag som bedriver en likartad verksamhet (se prop. 1973:51, s. 11), vilket medför att en över- syn av nivån måste ske med vissa mellanrum. Procentsatserna har i en- lighet härmed justerats ett antal gånger, senast år 1985. Att märka är att ett utländskt skadeförsäkringsföretag med hemvist i en stat med vilken Sverige har ett skatteavtal som innehåller en ickediskrimineringsbe- stämmelse numera har möjlighet att, med stöd av ett avgörande från Regeringsrätten (RÅ 1999 ref. 58), begära att bli konventionellt beskat- tat. Reglerna om schablonbeskattning av de utländska skadeförsäkringsfö- retagen har ifrågasatts allt mer, bl.a. ur gemenskapsrättsliga aspekter. Ett uppdrag lämnades därför till 1998 års Företagsskatteutredningar att utre- da frågan om en övergång till konventionell beskattningsmetod för dessa företag. Utredaren pekar på flera problemområden som motiverar att schablonbeskattningen avskaffas och föreslår att den ersätts med en kon- ventionell beskattningsmetod (SOU 2001:11, s. 277 ff.). Som en konse- kvens av bytet av beskattningsmetod föreslår utredaren även nya redo- 19 visningsregler för verksamhet som bedrivs genom generalagent och ge- Prop. 2001/02:42 neralrepresentation, förändrade regler om uppgiftsskyldighet vid beskatt- ningen för utländska skadeförsäkringsföretag samt särskilda värderings- regler för övergången till konventionell beskattning.

5

Överväganden och förslag

5.1

Beskattningen av utländska skadeförsäkringsföretag

Regeringens förslag: Verksamhet som ett utländskt skadeförsäkringsfö-

retag bedriver från ett fast driftställe i Sverige skall beskattas enligt kon-

ventionell metod.

I bestämmelsen i 39 kap. 12 § IL om övertagande av hela försäkrings-

bestånd skall uttryckligen anges att bestämmelsens tillämpning förutsät-

ter skattskyldighet i Sverige för såväl överlåtare som övertagare.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förutom

vad gäller beskattningen av verksamhet som bedrivs genom generalre-

presentation och klargörandet om skattskyldighetsvillkoret i 39 kap.

12 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL.

Remissinstanserna: Så gott som samtliga remissinstanser som har ytt-

rat sig i frågan, däribland Riksskatteverket, Länsrätten i Stockholms län,

Finansinspektionen, Sveriges försäkringsförbund och Föreningen aukto-

riserade revisorer FAR, tillstyrker utredningsförslaget . Sveriges advokat-

samfund har tillstyrkt förslaget men menar också att utredningen inte har

analyserat eller övervägt i vad mån en möjlighet till schablonbeskattning

i någon form bör finnas kvar för verksamhet som bedrivs genom general-

agent eller generalrepresentation. Enligt samfundet kan det mot bakgrund

av skillnaden i företagsstruktur mellan å ena sidan filialer och verksam-

het som bedrivs genom generalagent och generalrepresentation å den

andra, finnas skäl som motiverar en bibehållen möjlighet till schablonbe-

skattning för verksamhet som bedrivs genom de sistnämnda företagska-

tegorierna. Frågan bör, enligt samfundet, utredas särskilt och i avvaktan

på resultatet av en sådan utredning bör den som bedriver verksamhet ge-

nom generalagent eller generalrepresentation ha kvar en möjlighet till

schablonbeskattning. Ombudet för den svenska generalrepresentationen

för Lloyds menar bl.a. att utredningsförslaget kan ge upphov till ett oac-

ceptabelt beskattningsresultat för de försäkringsgivande s.k. Lloyds syn-

dikat som är verksamma i Sverige och att de speciella redovisningsregler

som tillämpas inom Lloyds organisation innebär svårigheter att redovisa

ett resultat som kan ligga till grund för en konventionell beskattning.

Skälen för regeringens förslag: Schablonbeskattningen av verksam-

het som bedrivs av utländska skadeförsäkringsföretag från ett fast drift-

ställe i Sverige utgår från att de skattemässiga förutsättningarna för

svenska och utländska skadeförsäkringsföretag som bedriver verksamhet

här i landet skall vara likartade. I praktiken kan emellertid beskattnings-

konsekvenserna bli mer eller mindre olika för enskilda företag. Skillna-

den mellan schablonbeskattning och konventionell beskattning kan för

ett enskilt företag även variera från tid till annan beroende på vilken fas

20

av verksamheten företaget befinner sig i eller beroende på vilka ersätt- ningskrav som riktats mot företaget under perioden. Detta gäller även om nivån på schablonen fortlöpande justeras med hänsyn till förändringar i branschens lönsamhet. En annan frågeställning rör schablonbeskattningens förenlighet med de skatteavtal för att förhindra dubbelbeskattning som Sverige har ingått med andra stater. Som exempel kan nämnas att Regeringsrätten i ett överklagat förhandsbesked funnit att schablonbeskattningen strider mot medborgarskapsregeln i det nordiska dubbelbeskattningsavtalet (RÅ 1999 ref. 58). Även ur gemenskapsrättslig synvinkel har det funnits anledning att känna tveksamhet beträffande schablonbeskattningen. Skillnaden i be- skattningsregler mellan svenska och utländska skadeförsäkringsföretag kan påverka konkurrenssituationen för företagen och kan därigenom stå i strid med gemenskapsrättens statsstödsregler. Regelverket har därför uppmärksammats av Europeiska kommissionen som i sin bedömning av de svenska reglerna funnit att skillnaden i beskattningsmetod mellan in- hemska och utländska företag utgör ett otillåtet driftsstöd som inte omfat- tas av undantagen i EG-fördraget och att stödet därför inte är förenligt med den gemensamma marknaden. Kommissionen föreslår att schablon- beskattningen avskaffas senast den 1 januari 2002 (Kommissionens skri- velse den 11 juli 2001 med bedömning och förslag till lämpliga åtgär- der). Även förenligheten med gemenskapsrättens bestämmelser om fri etableringsrätt har aktualiserats. 1998 års Företagsskatteutredningar drar i betänkandet slutsatsen att schablonbeskattningen sannolikt strider mot den fria etableringsrätten (SOU 2001:11, s. 277). Även frågan om schablonbeskattningen av utländska skadeförsäkrings- företag utgör s.k. skadlig skattekonkurrens har aktualiserats. Schablonbe- skattningen har behandlats i EU:s uppförandekodsgrupp för företagsbe- skattning, den s.k. Primarologruppen, som dock inte funnit att de svenska reglerna utgör en skadlig åtgärd. Inom det arbete som bedrivs inom OECD för att motverka skadlig skattekonkurrens har emellertid en annan bedömning gjorts. I rapporten Towards Global Tax Co-operation (2000) har OECD tagit upp den svenska schablonbeskattningen av ut- ländska skadeförsäkringsföretag som en sådan skatteregim som eventu- ellt kan anses innefatta skadlig skattekonkurrens. Som framgår av redogörelsen är det av flera skäl inte möjligt eller önskvärt att bibehålla schablonbeskattningen för utländska skadeförsäk- ringsföretag. Att införa schablonbeskattning även för svenska skadeför- säkringsföretag utgör givetvis inte något alternativ vilket också framhål- lits i utredningsbetänkandet. Sammanfattningsvis står det därför klart att schablonbeskattningen bör avskaffas och att verksamhet som utländska skadeförsäkringsföretag bedriver från ett fast driftställe i Sverige bör be- skattas enligt konventionell metod på samma sätt som verksamhet hos svenska skadeförsäkringsföretag. Regeringens förslag föranleder ändring i 39 kap. 6 § IL och att 10 § i samma kapitel utgår. Förslaget föranleder vidare att 23 kap. 4 §, 37 kap. 9 § och 38 kap. 3 § IL skall ändras för att även utländska skadeförsäk- ringsföretag skall anses utgöra företag vid tillämpning av bestämmelser- na i dessa kapitel. Prop. 2001/02:42 21

Övertagande av hela försäkringsbestånd

Prop. 2001/02:42

Enligt bestämmelsen i 39 kap. 12 § IL gäller följande. Om ett försäk-

ringsföretags hela försäkringsbestånd tas över av ett annat försäkringsfö-

retag, skall det överlåtande företaget inte ta upp någon inkomst eller dra

av någon utgift på grund av överlåtelsen. Det övertagande företaget in-

träder i det överlåtande företagets skattemässiga situation. Bestämmelsen

fanns tidigare i 2 § 4 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

SIL, och innehöll fram t.o.m. 1998 en hänvisning till vissa regler om fu-

sioner. Reglerna ändrades 1998 genom en utvidgning av kontinuitetsreg-

lerna (SOU 1998:1, prop. 1998/99:15, bet 1998/99:SkU5, SFS

1998:1606). Så länge bestämmelsen återfanns i 2 § 4 mom. SIL torde det

inte ha funnits något tvivel om att regelns tillämpning förutsatte att över-

låtande och övertagande företag var skattskyldiga i Sverige. Under be-

redningen av utredningens förslag har frågan uppkommit om bestämmel-

sens ordalydelse och nuvarande placering i 39 kap. IL kan ge upphov till

tveksamhet beträffande villkoret om parternas skattskyldighet.

Med den nuvarande utformningen kan kravet på den överlåtandes och

övertagandes skattskyldighet i Sverige endast utläsas indirekt av lagtex-

ten. För att undvika eventuella missförstånd bör detta uttryckligen fram-

gå av lagtexten. Bestämmelsen i 39 kap. 12 § IL om övertagande av hela

försäkringsbestånd föreslås därför uttryckligen endast bli tillämplig om,

dels det överlåtande företaget omedelbart före överlåtelsen är skattskyl-

digt i Sverige för inkomst av åtminstone en del av den verksamhet som

det överlåtna försäkringsbeståndet hänför sig till, dels det övertagande

företaget omedelbart efter överlåtelsen är skattskyldigt i Sverige för in-

komst av sådan verksamhet som det överlåtande företaget beskattats för.

För överlåtare och övertagare skall vidare gälla att inkomsten inte får

vara helt respektive helt eller delvis undantagen från beskattning på

grund av ett avtal om undvikande av dubbelbeskattning. Bestämmelsen

bör utformas med förebild i bestämmelserna i 37 och 38 kap. om fusioner

och fissioner respektive verksamhetsöverlåtelser där motsvarande villkor

om skattskyldighet i Sverige ställs upp. Regeringens förslag föranleder

ett nytt andra stycke i 39 kap. 12 § IL.

Verksamhet som bedrivs genom generalagent eller generalrepresentation

Sveriges advokatsamfund menar att det tills vidare bör finnas kvar en

möjlighet för verksamhet som bedrivs genom generalagent eller general-

representation att använda sig av schablonbeskattning. Man menar att

frågan om beskattningsform för dessa företag inte är tillräckligt analyse-

rad och framhåller särskilt generalrepresentationens särdrag.

Som framgått tidigare är det, bl.a. på grund av Sveriges åtaganden en-

ligt EG-fördraget, nödvändigt att avskaffa schablonbeskattningen. Att

tillämpa en ordning där endast vissa av de utländska försäkringsgivarna

ges valmöjlighet att tillämpa antingen schablon- eller konventionell be-

skattning utgör givetvis inte heller ett acceptabelt alternativ. Beträffande

verksamhet som bedrivs genom generalagent har inte framkommit något

hinder mot att beskatta sådan verksamhet enligt en konventionell metod.

Advokatsamfundet har särskilt ifrågasatt om det är lämpligt att införa

konventionell beskattning för verksamhet som bedrivs genom en ut-

22

ländsk försäkringssammanslutnings s.k . generalrepresentation . En för- säkringssammanslutning är enligt 1 kap. 11 § lagen (1998:293) om ut- ländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige, LUFV, en sammanslut- ning av fysiska eller juridiska personer som utan solidariskt ansvar med- delar försäkringar. Begreppet avser alltså främst den typ av sammanslut- ningar som är organiserade som försäkringsbörser där fysiska och juri- diska personer sammanslutna i syndikat bedriver försäkringsverksamhet utan solidariskt ansvar. Lloyds i London är ett exempel på en sådan för- säkringssammanslutning. Vid tillämpning av LUFV skall samtliga med- lemmar i sammanslutningen som grupp anses som försäkringsgivare. Försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning från ett EES-land som avser att bedriva försäkringsrörelse från en etablering här i landet skall enligt 1 kap. 12 § och 2 kap. 1 § 1 LUFV etablera verksamheten här ge- nom en generalrepresentation. Generalrepresentationen har inte möjlighet att meddela några försäkringar men skall svara för försäkringsgivarens verksamhet i övrigt här i landet (prop. 1997/98:141, s. 99). Representa- tionen skall enligt bestämmelsen förestås av ett ombud som ansvarar för den verksamhet som försäkringsgivarna i sammanslutningen bedriver i Sverige. Ombudets ansvar för verksamheten här i landet kan jämställas med det ansvar som verkställande direktören eller en styrelseledamot i ett svenskt försäkringsbolag har för bolagets verksamhet, trots att ombudet inte är involverat i den verksamhet som drivs inom sammanslutningen. Ombudet skall även representera försäkringsgivarna i sammanslutningen i alla de rättsförhållanden som föranleds av deras verksamhet i Sverige. Försäkringsgivarna skall därför utfärda fullmakt för ombudet att vid tvis- ter som rör ingångna försäkringsavtal ingå för försäkringsgivarna bin- dande rättshandlingar och att för deras räkning ta emot stämning samt själv eller genom annan tala och svara för dem (a.a. s. 100). Ombudet för den i landet för närvarande enda verksamma generalre- presentationen som representerar försäkringssammanslutningen Llo- yds har således inte möjlighet att ingå försäkringsavtal. Detta görs i stället av olika syndikat vars medlemmar även är medlemmar i försäk- ringssammanslutningen. Syndikaten är inte juridiska personer som kan förvärva rättigheter eller ådra sig skyldigheter i den försäkringsrörelse som bedrivs på uppdrag av medlemmarna i syndikatet. Varje syndikat har dock sin egen förvaltning och administration (jfr SOU 1992:5, s. 108). Utländska försäkringssammanslutningar är till sin natur speciella asso- ciationsformer. Det gäller i synnerhet de verksamhetsformer som prakti- seras inom Lloyds. Med tanke på verksamhetsformen är det givetvis inte oproblematiskt att inordna verksamhet som bedrivs genom en försäk- ringssammanslutnings generalrepresentation i de särskilda skatte- och redovisningsregler som gäller för svenska skadeförsäkringsföretag. Generella regler måste så långt möjligt vara utgångspunkten för be- skattningen av utländska skadeförsäkringsföretag även om en begränsad anpassning av regelverket till olika verksamhetsformer kan vara nödvän- dig. I praktiken behöver inte de föreslagna skatte- och redovisningsreg- lerna leda till större svårigheter i rättstillämpningen än dem som kan upp- komma för andra typer av etableringar, t.ex. filialer till utländska skadeförsäkringsföretag. Svårigheterna bör därför inte överdrivas även om regeringen är medveten om att den verksamhetsform som Lloyds Prop. 2001/02:42 23 representerar ger upphov till särskilda frågeställningar för tillämparen. I sammanhanget finns dock anledning att peka på att skatteplikten och re- dovisningsskyldigheten är begränsad till fall när verksamhet som bedrivs genom generalrepresentationen bedrivs från ett fast driftsställe här i lan- det. Ombudet för Lloyds generalrepresentation har anfört att Lloyds tillämpar en redovisningsmetod som innebär att syndikatens slutgiltiga resultat fastställs med tre års eftersläpning. Detta förhållande är dock möjligt att beakta inom det svenska beskattningsförfarandet. I den mån det slutgiltiga resultatet för den svenska verksamheten förändras i förhål- lande till vad som redovisats i självdeklarationen kan taxeringsbeslutet ändras, eftersom det finns möjlighet för skattskyldiga att inom fem år efter taxeringsårets utgång begära omprövning eller överklaga beslutet om taxering [4 kap. 13 § och 6 kap. 3 § taxeringslagen (1990:324)]. Ombudet för Lloyds menar även att utredningsförslaget måste uppfat- tas så att syndikatens individuella rörelseresultat skall sammanläggas vid redovisningen och beskattningen. Mot bakgrund av att syndikaten inom försäkringssammanslutningen är från varandra ekonomiskt fristående och konkurrerande enheter menar ombudet att en beskattning utifrån syndika- tens sammanlagda resultat leder till ett oacceptabelt resultat; i det fall syndikatens svenska verksamhet sammantaget ger vinst utlöses beskatt- ning för syndikatgruppen och ett syndikat som redovisat förlust skulle i detta fall tvingas betala skatt trots förlustresultatet. I den motsatta situa- tionen när den sammantagna verksamheten går med förlust kan ett en- skilt vinstgivande syndikat undgå beskattning. Ombudet har även gjort gällande att en sammanläggning av syndikatens redovisningar skulle kunna leda till att ekonomiska och affärsmässiga förhållanden röjs på ett sätt som skulle kunna vara till skada för ett eller flera syndikat. Regeringen delar uppfattningen att det inte är acceptabelt att beskatta de i landet verksamma syndikaten som kollektiv med ett gemensamt års- bokslut som grund eftersom syndikaten utgör skilda ekonomiska enheter som inte är i ekonomisk intressegemenskap med varandra. Tvärtom får de i många frågor förutsättas ha motstående och konkurrerande intressen. Dessutom leder en beskattning av det slag som beskrivits med största sannolikhet till ett materiellt felaktigt resultat. En konventionell beskatt- ning av medlemmarna i syndikaten är inte heller en acceptabel lösning. Beskattningen bör därför avse de enskilda syndikatens svenska verksam- het och grundas på ett årsbokslut som avser det enskilda syndikatets verksamhet under förutsättning att verksamheten bedrivs från ett fast driftställe här i landet. Den omständigheten att syndikaten inte kan anses utgöra utländska juridiska personer i inkomstskattelagens mening bör inte förhindra att beskattningen avser syndikatet som sådant i stället för de enskilda medlemmarna. För syndikaten bör gälla att inkomstskattela- gens bestämmelser om utländska juridiska personer bör vara tillämpliga. Dessa kommer därmed att betraktas som begränsat skattskyldiga enligt 6 kap. 7 § IL och omfattas då av de allmänna reglerna om innebörden av begränsad skattskyldighet i 6 kap. 11 § IL. En medlem i associationen som är obegränsat skattskyldig i Sverige kommer då vid tillämpningen av bestämmelserna i 6 kap. IL att behandlas som delägare. Eftersom det inte framstår som lämpligt att använda sig av termen syndikat i inkomst- skattelagens bestämmelser har i lagrådsremissens lagförslag verksam- hetsformen betecknats som ett utländskt skadeförsäkringsföretag som Prop. 2001/02:42 24 inte är en utländsk juridisk person. Lagrådet menar att syftet att i före- Prop. 2001/02:42 kommande fall möjliggöra en beskattning på syndikatnivå bättre kommer till uttryck om begreppet utländsk association används i stället för skade- försäkringsföretag. Regeringen ansluter sig till Lagrådets bedömning och den aktuella verksamhetsformen bör därför, i enlighet med Lagrådets förslag, i lagtexten beskrivas som en utländsk association som bedriver verksamhet avseende skadeförsäkring genom en sådan generalrepresen- tation som avses i LUFV. Med hänsyn till vad som anförts och mot bakgrund av de förpliktelser som följer av Sveriges anslutning till den Europeiska gemenskapen finns det enligt regeringens mening inte några bärande skäl mot att införa en konventionell beskattning som grundas på skilda årsbokslut avseende de skilda skadeförsäkringsverksamheter som bedrivs inom en och samma generalrepresentation. Förslaget om att inkomstskattelagens bestämmelser om utländska juri- diska personer också skall tillämpas på utländska associationer som be- driver verksamhet avseende skadeförsäkring genom en sådan generalre- presentation som avses i 1 kap. 12 § LUFV föranleder ett tillägg i femte stycket i 2 kap. 3 § IL och ett nytt andra stycke i 6 kap. 8 § IL. Bestäm- melserna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Att dessa asso- ciationer omfattas av inkomstskattelagens bestämmelser om skadeförsäk- ringsföretag i 39 kap. IL får i och för sig anses följa redan av den före- slagna regleringen i 6 kap. 8 § IL. Regeringen anser dock att det i 39 kap. 2 § IL bör tas in en erinran om att begreppet skadeförsäkringsföretag skall inbegripa de associationer som avses i 6 kap. 8 § andra stycket IL. Lagrådet har inte motsatt sig en sådan ordning.

5.2

Redovisningsfrågor vid en övergång till konventio-

nell beskattning

Regeringens förslag: Bestämmelserna i filiallagen om bokföring och

revision skall tillämpas på verksamhet som bedrivs genom generalagent

eller generalrepresentation, om verksamheten avser skadeförsäkring och

bedrivs från ett fast driftsställe i Sverige.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förutom vissa bestämmelser rörande redovisningen av verksamhet som

bedrivs genom generalrepresentation.

Remissinstanserna: Redovisningsfrågorna har inte särskilt kommen-

terats av remissinstanserna men i skrivelsen från ombudet för Lloyds

generalrepresentation anförs bl.a. att de speciella redovisningsregler som

tillämpas inom Lloyds leder till svårigheter att redovisa ett resultat som

kan ligga till grund för en konventionell beskattning eftersom resultatet

fastställs med tre års eftersläpning samt att det framstår som otympligt att

ombudet för generalrepresentationen skall ansvara för redovisningen ef-

tersom syndikatens svenska representanter har företrädare med insyn och

ansvar för verksamheten.

Skälen för regeringens förslag: Filialer till försäkringsföretag i tredje

land (inklusive Schweiz) skall enligt gällande regler ha en egen bokfö-

25

ring samt upprätta årsredovisning. De skall vidare följa svensk försäk- ringslagstiftning och föreskrifter från Finansinspektionen på samma sätt som svenska försäkringsgivare. Även filialer till EES-försäkringsgivare skall ha en egen bokföring men behöver inte upprätta årsredovisning. Om en sådan filial är skyldig att avsluta den löpande bokföringen, skall den dock enligt 14 § lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. (filiallagen) upprätta årsbokslut enligt bestämmelserna i bokföringslagen (1999:1078). Finansinspektionen har med stöd av 14 a § filiallagen läm- nat föreskrifter av innebörd att filialer till EES-försäkringsgivare skall upprätta resultat- och balansräkningar enligt samma regler som gäller för svenska försäkringsföretag (FFFS 2000:22). I fråga om filialer finns det således regler som innebär att det skall finnas en redovisning som kan utgöra grunden för en beskattning enligt konventionell metod. En verk- samhet som bedrivs genom generalagent eller generalrepresentation om- fattas däremot inte av bestämmelserna i filiallagen. Dessa verksamheter har därför inte någon extern redovisningsskyldighet utöver den gentemot Finansinspektionen som regleras i vissa bestämmelser i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige, LUFV. Genom förslaget om konventionell beskattning uppkommer därför ett behov av att bestämmelserna om bokföring och revision som gäller för filialer till utländska försäkringsgivare även skall tillämpas på skadeförsäkrings- verksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i Sverige genom general- agent eller generalrepresentation. Den konventionella beskattningsmetod som föreslås förutsätter redo- visningsskyldighet och upprättande av årsbokslut. Mot bakgrund av den tveksamhet till utredningsförslaget som framförts beträffande verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepresentation finns det an- ledning att framhålla följande. Som nämnts i avsnitt 5.1 har det inte framkommit några hinder mot att införa konventionell beskattning och redovisningsskyldighet i enlighet med utredningsförslaget avseende verksamhet som bedrivs genom gene- ralagent. Beträffande verksamhet som bedrivs genom generalrepresenta- tion bör följande framhållas. Införandet av systemet med generalrepresentation företrädd av ett om- bud förutsatte att det fanns garantier för att den verksamhet som försäk- ringsgivarna i sammanslutningen bedriver i landet blir korrekt redovisad och att det går att beräkna hur stora förpliktelser som försäkringsgivarna i sammanslutningen har till följd av svenska försäkringsaffärer (jfr prop. 1992/93:257, s. 136). Även sedan bestämmelserna om hemlandstillsyn genomförts skall Finansinspektionen vid behov kunna granska försäk- ringsavtal som hänför sig till den svenska verksamheten och att de svenska regler som gäller för verksamheten följs (jfr prop. 1994/95:184, s. 229). Ombudet för generalrepresentationen borde därför med stöd av bestämmelserna i LUFV redan i dag ha en skyldighet att föra en förteck- ning över vilka affärer som är att hänföra till sammanslutningens verk- samhet här i landet. Nuvarande regler rörande ombudets ansvar och funk- tion jämte de allmänna reglerna beträffande förutsättningarna för sekun- däretableringar, t.ex. om försäkringsgivarens skyldighet enligt 3 kap. 3 § LUFV att lämna upplysningar om sekundäretableringen till Finansin- spektionen, kan ses mot bakgrund av det sagda. Prop. 2001/02:42 26 Som den som svarar för försäkringsgivarens verksamhet i Sverige måste ombudet också, t.ex. i en civilprocess, kunna få fram detaljerade uppgifter om försäkringsavtalen, t.ex. om inbetalda premier och utbetalda skadeersättningar. Eftersom ombudet för generalrepresentationen enligt reglerna i LUFV förutsätts ha tillgång till eller i vart fall förutsätts kunna få tillgång till relevanta uppgifter rörande de enskilda försäkringsavtal som hänför sig till syndikatens svenska verksamhet, bör verksamhets- formen i sig inte utgöra något avgörande hinder mot att ombudet skall kunna upprätta ett årsbokslut för varje syndikats verksamhet om och i den mån verksamheten bedrivs från fast driftställe enligt 2 kap. 29 § in- komstskattelagen, IL med tillämpning av de föreslagna reglerna, t.ex. beräkningen av de avsättningar som behövs till följd av åtaganden enligt de ingångna försäkringsavtalen (försäkringstekniska avsättningar). Även om bedömningssvårigheter kan uppkomma i fråga om vilka kostnader som belöper sig på verksamheterna, t.ex. i fråga om anskaffningsverk- samhet och skadereglering, är svårigheterna i princip inte annorlunda än för sekundäretableringar genom filial eller generalagent. Sådana frågor bör kunna avgöras av rättstillämpningen eller vid behov genom regler i Finansinspektionens redovisningsföreskrifter. Härtill kommer att försla- get under förutsättning att verksamheten bedrivs från ett fast driftställe innebär en skyldighet att avgränsa den svenska verksamheten från sammanslutningens övriga verksamhet och att som underlag för års- bokslutet upprätta en löpande bokföring för de affärshändelser som berör den svenska verksamheten. Den komplikation som ombudet för Lloyds framfört beträffande redovisningen har även berörts i avsnitt 5.1. Konstruktionen med verksamhet genom generalrepresentation och med ett ombud som ansvarar för verksamheten innebär att det först och främst är ombudet för generalrepresentationen som gentemot myndigheterna har att svara för verksamheten, t.ex. genom att kunna lämna upplysningar om försäkringsverksamheten. Att märka är att nuvarande regler i LUFV ut- går från att ombudets ansvar motsvarar det ansvar som en verkställande direktör eller styrelseledamot har för verksamheten i ett svenskt försäk- ringsbolag. Den omständigheten att de syndikat som verkar inom sam- manslutningen kan ha egna representanter i Sverige för Lloyds del har syndikaten s.k. coverholders i Sverige ändrar inte på detta förhållande. För att säkerställa att redovisningsskyldigheten fullgörs bör det därför ankomma på ombudet för generalrepresentationen att tillse att årsbokslut upprättas. Eftersom det synes ha varit möjligt att tillämpa reglerna i LUFV på verksamhet som bedrivs genom generalrepresentation finns det inte skäl till annan bedömning än att det är möjligt att genom ombudet som den ytterst ansvarige upprätta årsbokslut för respektive syndikat av- seende verksamhet som bedrivs genom generalrepresentationen från fast driftställe i Sverige. Utredningen har föreslagit att regler om bl.a. redovisningsskyldighet för verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepresenta- tion tas in i en ny paragraf i filiallagen, och att bestämmelserna i 11 14 a §§ samma lag med viss inskränkning skall tillämpas på verksamhet som bedrivs genom generalagent som anges i 1 kap. 9 § LUFV, eller ge- neralrepresentation som anges i 1 kap. 12 § samma lag under förutsätt- ning att verksamheten bedrivs från ett fast driftställe som avses i 2 kap. 29 § IL. Prop. 2001/02:42 27 För att få enhetligare och enklare regler samt infoga regler för verk- samhet som bedrivs genom generalrepresentation, bör dock utredningens förslag modifieras i vissa delar. I den nya paragrafen i filiallagen bör där- för anges att bestämmelserna i 11, 12, 14 och 14 a §§ filiallagen skall tillämpas. Eftersom det ansetts obehövligt och då enhetliga regler bör gälla för såväl EES-försäkringsgivare som försäkringsgivare från tredje land, bör 13 § inte tillämpas. Härutöver gäller de särskilda tillämpnings- bestämmelser som utredningen föreslagit jämte ytterligare en tillämp- ningsbestämmelse som anges i paragrafens andra stycke tredje punkten. Eftersom beskattning, i enlighet med vad som anförts i avsnitt 5.1, måste ske för vart och ett av de skadeförsäkringsföretag som verkar genom en och samma generalrepresentation krävs att årsbokslut upprättas för vart och ett av dessa företag avseende den verksamhet som bedrivs från fast driftställe i Sverige. Bestämmelserna i paragrafen har, i förhållande till utredningsförslaget, därför modifierats för att möjliggöra en konventio- nell beskattning av verksamheten. Till paragrafen har fogats en bestäm- melse om att årsbokslut skall upprättas för vart och ett av de genom ge- neralrepresentationen verksamma skadeförsäkringsföretagen. För att uppnå en bättre systematik i lagen har paragrafen, till skillnad från vad utredningen föreslagit, placerats i omedelbar anslutning till de paragrafer i filiallagen som den hänvisar till och benämns därför 14 b §. Propositio- nens lagförslag har i allt väsentligt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Det föreslås även att det i 1 kap. 9 och 12 §§ LUFV skall anges att 14 b § filiallagen gäller verksamhet som bedrivs genom generalagent respektive generalrepresentation. För filialer finns redan en hänvisning i LUFV till bestämmelserna i filiallagen. Upprättande av årsbokslut Som tidigare nämnts finns de närmare reglerna om innehållet i ett års- bokslut för filialer till utländska EES-försäkringsföretag intagna i Finans- inspektionens redovisningsföreskrifter (se 1 kap. 1 § FFFS 2000:22). Tidigare följde detsamma av 14 § filiallagen jämfört med reglerna för finansiella företags årsbokslut i 11 b § i den numera upphävda bokfö- ringslagen (1976:125), som i sin tur hänvisade till berörda regler i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag, ÅRFL. I samband med införandet av den nya bokföringslagen (1999:1078) ersattes sist- nämnda bestämmelser av en allmän bestämmelse i 14 § filiallagen om att EES-filialer skulle upprätta årsbokslutet enligt bestämmelserna i den nya bokföringslagen. Någon saklig ändring i förhållande till tidigare var dock inte åsyftad (jfr prop. 1998/99:130, s. 443 och SFS 1999:1100). Eftersom svenska finansiella företag numera alltid skall upprätta en årsredovisning saknas direkta bestämmelser i bokföringslagen om att ett årsbokslut skall kunna upprättas enligt ÅRFL. Enligt vad som inhämtats är detta också förklaringen till varför regler om finansiella EES-filialers årsbokslut ta- gits in i Finansinspektionens föreskrifter. Med hänsyn till förslaget om konventionell beskattning anser regeringen att det redan av lag bör fram- gå att filialer till EES-försäkringsföretag skall upprätta årsbokslut med tillämpning av vissa bestämmelser i ÅRFL. Bestämmelser om detta bör därför införas i 14 § filiallagen genom ett tillägg till tredje stycket. Re- Prop. 2001/02:42 28 geringens förslag skiljer sig i detta avseende från utredningsförslaget. De Prop. 2001/02:42 nya bestämmelserna i 14 § blir genom den föreslagna 14 b § tillämpliga även på verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepre- sentation. För en konsekvent reglering bör motsvarande ändring göras i fråga om filialer till kreditinstitut och värdepappersbolag från EES, vilka för årsbokslutet skall tillämpa lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (jfr 1 kap. 1 § FFFS 2000:18). I en- lighet med Lagrådets förslag har en viss redaktionell ändring gjorts i det föreslagna tillägget.

5.3

Uppgiftsskyldighet m.m.

Regeringens förslag: Skyldigheten att lämna uppgifter enligt lagen

(2001:000) om självdeklarationer och kontrolluppgifter skall fullgöras av

ombudet för den generalrepresentation genom vilken ett utländskt skade-

försäkringsföretag bedriver verksamheten. Bestämmelsen om deklara-

tionsskyldighet skall tillämpas endast om beskattningsåret har påbörjats

den 1 januari 2002 och senare.

Ansvaret för redovisning och betalning av skatt skall åvila ombudet

för generalrepresentationen genom vilken skadeförsäkringsföretaget be-

driver verksamheten.

Utredningens förslag avser förändringar i uppgiftsskyldigheten för ut-

ländska skadeförsäkringsföretag. Utredningens förslag innebär att företa-

gen skall foga årsbokslutet till självdeklarationen.

Remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt i frågan.

Skälen för regeringens förslag: Förslagen om beskattning och redo-

visning för utländska skadeförsäkringsföretag ger beträffande verksam-

het som bedrivs genom generalrepresentation upphov till vissa följdänd-

ringar i bestämmelserna om deklarationsskyldighet och betalningsansvar

för skatt. För verksamhet som bedrivs genom filial och generalagent be-

hövs inte någon särskild reglering.

I dag regleras deklarationsskyldigheten i lagen (1990:325) om självde-

klaration och kontrolluppgifter. Regeringen har i proposition 2001/02:25

lagt fram förslag till en ny lag om självdeklarationer och kontrolluppgif-

ter. I förhållande till den lämnade propositionen föranleder regeringens

förslag om beskattning av verksamhet som bedrivs genom generalrepre-

sentation ett tillägg. Förslaget föranleder även en ny bestämmelse i skat-

tebetalningslagen (1997:483). I det följande behandlas ändringsförslagen.

Ansvar för redovisning och betalning av skatt

En sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293)

om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige, LUFV, har som

nämnts tidigare inte möjlighet att meddela försäkringar men skall svara

för försäkringsgivarens verksamhet i övrigt här i landet (prop.

1997/98:141, s. 99). Som beskrivits i avsnitt 5.1 skall representationen

förestås av ett ombud som ansvarar för den verksamhet som försäkrings-

givarna bedriver i Sverige. Ansvaret kan jämställas med det ansvar som

29

verkställande direktören eller en styrelseledamot i ett svenskt försäk- Prop. 2001/02:42 ringsbolag har för bolagets verksamhet. Med hänsyn till bl.a. de svårigheter som det innebär att beskatta syndi- kat på medlemsnivå föreslås i avsnitt 5.1, att dessa associationer subjekt- beskattas för den verksamhet som bedrivs i Sverige från fast driftställe trots att de inte är utländska juridiska personer. Att rikta det primära ansvaret för betalningen av skatten mot syndikatet som sådant är av lätt insedda skäl inte möjligt. På grund av de skattead- ministrativa svårigheter som föranlett förslaget om subjektbeskattning av syndikaten framstår det inte heller som meningsfullt att rikta det primära ansvaret för skatten mot de enskilda medlemmarna i syndikatet med ett subsidiärt ansvar för ombudet för generalrepresentationen. För att säker- ställa en effektiv beskattning bör redovisnings- och betalningsansvaret i stället primärt riktas mot ombudet för generalrepresentationen. Detta för- anleder en särreglering i skattebetalningslagen. Det föreslås därför att en särskild regel om redovisnings- och betalningsansvar införs i en ny 23 kap. 3 c § i skattebetalningslagen. Uppgiftsskyldighet Som en konsekvens dels av den funktion och det ansvar som ombudet för generalrepresentationen tilldelats genom bestämmelserna i LUFV och som även motiverat den föreslagna ändringen i lagen (1992:160) om ut- ländska filialer m.m., dels av regeringens förslag att ombudet skall svara för redovisning och betalning av skatt enligt bestämmelserna i skattebe- talningslagen, är det följdriktigt att också se ombudet som den som har att se till att bl.a. skyldigheten att lämna självdeklaration fullföljs. För- slaget föranleder ett tillägg till 2 kap. 7 § i den nya lagen om självdekla- rationer och kontrolluppgifter. Den nya lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter avses träda i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas vad avser deklarationsskyldighet första gången vid 2003 års taxering. Eftersom de nya reglerna i inkomst- skattelagen föreslås bli tillämpliga på beskattningsår som börjar den 1 januari 2002 eller senare måste ett tillägg göras i övergångsbestämmel- serna till lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter med innebörd att bestämmelsen om ombudets deklarationsskyldighet för skadeförsäk- ringsverksamhet som bedrivs genom generalrepresentationen skall till- lämpas när beskattningsåret börjat den 1 januari 2002 eller senare. Den nu gällande lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll- uppgifter innehåller i 2 kap. 20 § andra stycket en bestämmelse om att utländska skadeförsäkringsföretag i självdeklarationen skall lämna upp- gift om premieinkomsten i Sverige. Utredningen föreslår att dessa före- tag i stället för uppgift om premieinkomst skall foga årsbokslutet till självdeklarationen. I 3 kap. 5 § i den nya lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter regleras inte uppgiftsskyldigheten i detalj. Detta avses i stället ske genom tillämpningsföreskrifter. Denna fråga kan lämpligen också regleras genom sådana föreskrifter. 30

5.4

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Prop. 2001/02:42

Regeringens förslag: Reglerna om konventionell beskattning för ut-

ländska skadeförsäkringsföretag skall träda i kraft den 1 januari 2002

och tillämpas första gången vid 2003 års taxering. Äldre bestämmelser

skall dock tillämpas på beskattningsår som påbörjats före ikraftträdan-

det.

Vid övergången till konventionell beskattning skall tillgångar och

förpliktelser tas upp till marknadsvärden. Förpliktelser som avser in-

gångna försäkringsavtal skall dock beräknas enligt de grunder som

gäller för beräkning av försäkringstekniska avsättningar. Minskning

av äldre avsättningar avseende sådana förpliktelser skall tas upp som

intäkt.

Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens.

Remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt i frågan.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar utredningens och

Europeiska kommissionens uppfattning att reglerna om schablonbeskatt-

ning för utländska skadeförsäkringsföretag skall avskaffas fr.o.m. den

1 januari 2002. Reglerna för inhemska skadeförsäkringsföretag blir

fr.o.m. nämnda tidpunkt obligatoriska även för utländska motsvarigheter.

Reglerna tillämpas första gången vid 2003 års taxering. För skadeförsäk-

ringsföretag med brutet räkenskapsår kommer de nya reglerna att tilläm-

pas första gången vid 2004 års taxering.

Skattemässiga ingångsvärden vid övergången till konventionell beskatt-

ning

Tillgångar hänförliga till schablonbeskattade utländska försäkringsgiva-

res verksamhet i Sverige har inte något skattemässigt värde och inverkar

inte på beskattningen här. Vid tidpunkten för övergången till konventio-

nell beskattning, dvs. vid ingången av det första räkenskapsåret med

konventionell beskattning, normalt den 1 januari 2002, måste därför skat-

temässiga ingångsvärden bestämmas för sådana tillgångar. Med hänsyn

till utgången i det tidigare nämnda rättsfallet RÅ 1999 ref. 58 och till den

särskilda regleringen av förpliktelser avseende ingångna försäkringsavtal

krävs särskilda överväganden i denna fråga. I rättsfallet ansågs ett norskt

skadeförsäkringsföretag, som avsåg att bedriva verksamhet från ett fast

driftställe i Sverige, på grund av diskrimineringsförbudet i artikel 27

punkt 1 i det nordiska skatteavtalet (den s.k. medborgarskapsregeln) ha

rätt att begära konventionell beskattning. Utländska skadeförsäkringsfö-

retag hemmahörande i en avtalsstat anses därför numera ha rätt att begära

konventionell beskattning om avtalet innehåller en medborgarskapsregel.

När man skall fastställa skattemässiga värden på tillgångarna vid in-

gången av det första räkenskapsåret med obligatorisk konventionell be-

skattning måste dock beaktas att ett utländskt skadeförsäkringsföretag

som bedriver verksamhet från fast driftställe i Sverige i enlighet med

rättsfallet har möjlighet att begära att bli beskattat konventionellt redan

från ett tidigare räkenskapsår eftersom en skattskyldig kan begära om-

prövning av ett taxeringsbeslut intill utgången av det femte året efter tax-

eringsåret [4 kap. 9 § taxeringslagen (1990:324)]. Beträffande frågan om

31

hur skattemässiga ingångsvärden skall bestämmas i en sådan situation Prop. 2001/02:42 kan ledning hämtas från Regeringsrättens avgörande RÅ 1999 ref. 19. I rättsfallet ansågs tillgångarnas marknadsvärden som anskaffningsvärde för inventarier i en verksamhet som efter ändring av det nordiska skatte- avtalet skulle börja beskattas i Sverige. Utgången i detta rättsfall jämte möjligheterna till omprövning av tidigare års taxeringsbeslut leder till slutsatsen att marknadsvärden bör anses som anskaffningsvärden även vid den föreslagna tvingande övergången till konventionell beskattning. Skulder och andra förpliktelser skall tas upp till de belopp med vilka de belastar företaget vid en marknadsmässig bedömning. Normalt torde detta återspeglas på ett rättvisande sätt i bokföringen när sådan finns, men ytterst bör alltså en marknadsmässig bedömning vara avgörande. Värdet av förpliktelser som avser ingångna försäkringsavtal bör dock beräknas enligt de grunder som gäller för beräkning av försäkringstek- niska avsättningar. Som en sådan förpliktelse skall dock inte anses av- sättningar till säkerhetsreserv [39 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL] eftersom reserven inte motsvaras av förpliktelser utan avser konsolidering. Enligt 39 kap. 6 § IL skall minskning av bl.a. försäkringstekniska av- sättningar, dvs. avsättningar för förpliktelser som avser ingångna försäk- ringsavtal, tas upp som intäkt. Det förhållandet att inkomstberäkningen för ett utländskt skadeförsäkringsföretag skett enligt schablon före över- gången till konventionell beskattning bör, i enlighet med vad utredningen föreslagit, inte föranleda något undantag i fråga om avsättningar som motsvarar sådana förpliktelser för vilka ingående värden enligt vad som nyss föreslagits skall fastställas enligt de grunder som gäller för beräk- ning av försäkringstekniska avsättningar.

6

Konsekvenser för de offentliga finanserna m.m.

Dagens schablonbeskattning för de utländska skadeförsäkringsföretagen syftar till att ge en genomsnittligt lika stor skattebelastning som den kon- ventionella beskattningsmetod som tillämpas för de svenska företagen. Om detta syfte uppnåtts går inte att säkert fastställa. Förutsatt att scha- blonbeskattningen kalibrerats korrekt medför dock övergången till kon- ventionell beskattning inga varaktiga statsfinansiella effekter. Skattein- komsterna från utländska skadeförsäkringsföretag kan däremot komma att variera mer över tiden på grund av konjunktursvängningar och situa- tionen för enskilda företag. Slutligen måste framhållas att utländska ska- deförsäkringsföretag redan nu har möjlighet att begära konventionell be- skattning. Det finns all anledning att förutsätta att företagen i dagsläget väljer det ur beskattningssynpunkt mest förmånliga alternativet. För närvarande är ett drygt 20-tal utländska associationer som medde- lar skadeförsäkring verksamma i Sverige. Eftersom förändringen av be- skattningsform endast berör ett mycket begränsat antal skattskyldiga finns det inte skäl att anta att förändringen förorsakar ökade kostnader för skatteförvaltningen i förhållande till nuvarande ordning. 32 De utländska försäkringsgivare som verkar från filialer i Sverige är Prop. 2001/02:42 som regel större företag. Förändringen i beskattningsmetod medför för deras del endast att verksamheten skall deklareras med utgångspunkt i det ekonomiska resultatet och de särskilda regler som gäller för skadeför- säkringsverksamhet. För verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepresentation är förändringen större eftersom dessa inte tidi- gare har omfattats av bestämmelserna om bokföring och revision i filial- lagen. Det kan finnas utländska försäkringsgivare som verkar genom ge- neralagent eller generalrepresentation och där verksamheten tidvis kan komma att vara av mer begränsad omfattning. De särskilda frågor som uppkommer beträffande verksamhet som bedrivs genom generalrepresentation har redan behandlats i avsnitt 5.1 och 5.2. För vissa företag kan en övergång till konventionell beskattning medföra ett merarbete i och med att den nya beskattningsmetoden bl.a. förutsätter att ett årsbokslut upprättas. Som framhållits tidigare är det dock inte möjligt att bibehålla schablonbeskattningen. Merarbetet jämte kostnader som uppkommer genom kravet på årsbokslut och det efterföljande deklarationsförfarandet kan dock inte anses vara alltför omfattande med hänsyn till den rapportering och interna redovisning som verksamheten redan i nuläget torde kräva. 7 Författningskommentarer

7.1

Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

2

kap.

3

§

Femte stycket. Ett tillägg har gjorts i stycket med en upplysning om att det i 6 kap. 8 § finns särskilda bestämmelser om utländska associationer som inte är juridiska personer men som skall behandlas som sådana. Be- stämmelsen har utformats i enlighet med lagrådets förslag. 6 kap. 8 § Till paragrafen har fogats ett nytt andra stycke. Bestämmelsen innebär att bestämmelserna om utländska juridiska personer även skall tillämpas på en utländsk association som bedriver verksamhet avseende skadeförsäk- ring genom en generalrepresentation, men som inte uppfyller villkoren i första stycket för att anses som en utländsk juridisk person. Bestämmel- sen innebär att medlemmarna i en s.k. försäkringssammanslutning som i syndikatform bedriver verksamhet i Sverige genom en generalrepresenta- tion inte skall beskattas på medlemsnivå utan att beskattning skall ske på syndikatnivå, dvs. syndikatet som sådant beskattas för inkomst från fast driftställe i Sverige. Härigenom undviks beskattning av de medlemmar i försäkringssyndikatet som inte är obegränsat skattskyldiga i Sverige, i praktiken syndikatets icke-svenska medlemmar. 33 Inkomstberäkningen sker bl.a. med tillämpning av bestämmelserna i 39 kap. Syndikat inom Lloyds organisation som bedriver skadeförsäk- ringsverksamhet från fast driftställe i Sverige omfattas av bestämmelsen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Som en följd av det nya stycket blir det nuvarande andra stycket ett tredje stycke. 23 kap. 4 § I konsekvens med att utländska skadeförsäkringsföretag föreslås bli kon- ventionellt beskattade har denna kategori utgått i uppräkningen i andra stycket . Utländska associationer som avses i 6 kap. 8 § andra stycket om- fattas inte av bestämmelsen. 37 kap. 9 §

Andra stycket har slopats i konsekvens med förslaget att utländska skade- försäkringsföretag skall beskattas enligt konventionell metod. Beträffan- de utländska associationer som avses i 6 kap. 8 § andra stycket, se kom- mentaren till 23 kap. 4 §. 38 kap. 3 § Bestämmelsen i andra stycket har ändrats i konsekvens med förslaget att utländska skadeförsäkringsföretag skall beskattas enligt konventionell metod. Beträffande utländska associationer som avses i 6 kap. 8 § andra stycket, se kommentaren till 23 kap. 4 §. 39 kap. 2 § Till andra stycket har fogats en mening med en erinran om att begreppet skadeförsäkringsföretag skall inbegripa associationer som avses i 6 kap. 8 § andra stycket. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 6 § Bestämmelsen har även gjorts tillämplig på utländska skadeför- säkringsföretag. 10 § Bestämmelsen har utgått. 12 § Bestämmelsen har kommenterats i den allmänna motiveringen i avsnitt 5.1. Prop. 2001/02:42 34

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Prop. 2001/02:42

Vissa redaktionella ändringar har gjorts i förhållande till utredningsför- slaget och lagrådsremissens förslag.

Punkt 1 . Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 2002 och skall till- lämpas första gången vid 2003 års taxering. Äldre bestämmelser skall dock tillämpas på beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet.

Punkt 2. Övergångsbestämmelserna avseende skattemässiga ingångs- värden har beskrivits och motiverats i avsnitt 5.4.

7.2

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

23 kap. 3 c § Bestämmelsen som är ny reglerar ansvaret för redovisning och betalning av skatter som hänför sig till verksamheten hos ett utländskt skadeförsäk- ringsföretag som bedriver verksamhet genom generalrepresentation. Be- stämmelsen har fått sin slutliga utformning i enlighet med Lagrådets för- slag. Bestämmelsen har kommenterats närmare i avsnitt 5.3. Av ikraftträdande- och övergångsbestämmelsen framgår att bestäm- melsen inte tillämpas på beskattningsår som börjat före ikraftträdandet den 1 januari 2002.

7.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:000) om självdeklarationer och kontrolluppgifter

2 kap. 7 §

Punkt 7 . Bestämmelsen är ny och har tillkommit för att reglera skyldig- heten för ombudet för en generalrepresentation som anges i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige, att tillse att särskild självdeklaration lämnas för ett skadeförsäkringsföre- tag som bedriver verksamhet genom representationen. Bestämmelsen har kommenterats närmare i avsnitt 5.3. Regeringen har följt Lagrådets för- slag till utformning av bestämmelsen. Övergångsbestämmelserna

Punkt 1 c. Till övergångsbestämmelserna till förslaget om ny lag om självdeklarationer och kontrolluppgifter har lagts till en bestämmelse med innebörd att den nya bestämmelsen i 2 kap. 7 § 7 skall tillämpas när beskattningsåret börjat den 1 januari 2002 eller senare. Regeln korre- sponderar med ikraftträdandebestämmelserna till de nya beskattningsreg- lerna i inkomstskattelagen för utländska skadeförsäkringsföretag och har utformats med ledning av Lagrådets yttrande. 35

7.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m.

14 § Till paragrafen har fogats ett tillägg till tredje stycket. I punkten 2 och 3 har tagits in uttryckliga bestämmelser om att filialer till finansiella före- tag hemmahörande inom EES skall upprätta årsbokslut enligt bestäm- melserna i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och vär- depappersbolag respektive lagen (1995:1560) om årsredovisning i för- säkringsföretag. Ändringen har närmare utvecklats i den allmänna moti- veringen (se avsnitt 5.2). Som en följd av ändringarna har i punkten 1 närmare preciserats vilka bestämmelser i bokföringslagen som skall till- lämpas i årsbokslut som upprättas av vissa icke-finansiella filialer till EES-företag. En filial som omfattas av andra stycket 1 kan emellertid också falla in under andra stycket punkt 2 eller 3. Eftersom avsikten är att årsbokslut i sådana fall skall upprättas enligt tredje stycket punkt 2 eller 3 har detta, i enlighet med Lagrådets förslag, markerats i tredje stycket punkt 1. 14 b § Paragrafen motsvarar i huvudsak 26 a § i utredningsförslaget men har av systematiska skäl placerats i direkt anslutning till de regler som den kny- ter an till. Regeringens förslag innebär att enhetliga redovisningsregler kommer att gälla för verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepresentation och oavsett om det rör sig om en EES- försäkringsgivare eller inte. I den slutliga utformningen av paragrafen har regeringen, bortsett från några redaktionella ändringar, följt Lagrådets förslag.

Första stycket. En närmare motivering har lämnats i avsnitt 5.2. Be- stämmelsen innebär att filiallagens bestämmelser om bokföring och revi- sion i 11, 12, 14 och 14 a §§ görs tillämpliga på verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepresentation och som bedrivs från fast driftställe i Sverige. Att verksamheten som avses vid tillämpningen skall anses som en filial har uttryckligen markerats genom att det i stycket an- ges att bestämmelserna skall tillämpas på motsvarande sätt på verk- samheten. I sista meningen har uttryckligen angetts att bestämmelserna även skall tillämpas på verksamhet som bedrivs genom generalagent och generalrepresentation och som avser återförsäkring avseende skadeför- säkring. I andra stycket ges vissa tillämpningsregler.

Punkt 1. Bestämmelsen har tillkommit för att möjliggöra en materiellt riktig beskattning av de skilda verksamheter som bedrivs genom en och samma generalrepresentation. För att beskattningsreglerna i bl.a. 39 kap. IL skall kunna tillämpas för de olika skadeförsäkringsföretag som bedri- ver verksamhet genom en och samma generalrepresentation krävs ett årsbokslut för var och en av dem. Skadeförsäkringsföretag som bedriver verksamhet genom generalrepresentation skall därför vid tillämpningen av 11, 12, 14 och 14 a §§ filiallagen anses utgöra från varandra självstän- diga filialer när verksamhet bedrivs genom samma generalrepresentation.

Punkt 2. Den som är företrädare för verksamheten enligt 1 kap. 8 § andra stycket lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verk- Prop. 2001/02:42 36 samhet i Sverige eller den som på motsvarande sätt företräder återförsäk- Prop. 2001/02:42 ringsrörelse skall anses som verkställande direktör.

Punkt 3. Bestämmelsen har med några redaktionella ändringar utfor- mats efter Lagrådets förslag. Av bestämmelsen följer att det inte förelig- ger någon skyldighet att upprätta årsredovisning utan att årsbokslut skall upprättas i enlighet med bestämmelsen i 14 § tredje stycket 3. Enhetliga redovisningsregler kommer därmed att gälla för verksamhet som bedrivs genom såväl generalagent och generalrepresentation till EES- försäkringsgivare som motsvarande försäkringsgivare från tredje land oavsett om företaget är ett försäkringsföretag av motsvarande slag som de företag som omfattas av lagen om årsredovisning i försäkringsföretag.

7.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige

1 kap. 9 § I paragrafen har ett nytt femte stycke lagts till som upplyser om att det även finns bestämmelser i 14 b § filiallagen för verksamhet som bedrivs genom generalagent. 12 § I paragrafen har ett nytt fjärde stycke lagts till som upplyser om att det även finns bestämmelser i 14 b § filiallagen för verksamhet som bedrivs genom generalrepresentation. 37 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över betänkandet Utdelningar och kapitalvinster på före- tagsägda andelar (SOU 2001:11) Riksskatteverket, Svea Hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Länsrätten i Stockholms län, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket, Stockholms Handelskammare, Närings- och teknikutvecklingsverket NUTEK, Inter- nationella Handelshögskolan i Jönköping, Juridiska fakulteten vid Stock- holms universitet, Sveriges Byggindustrier, Finansbolagens förening, Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR, Företagarnas Riksorganisa- tion, HSB Riksförbund, Lantbrukarnas Riksförbund, Svenskt Näringsliv (de numera sammanslagna Svenska Arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund), Svenska Bankföreningen, Svenska Revisorssamfundet SRS, Sveriges advokatsamfund, Sveriges Fastighetsägareförbund, Sve- riges Redovisningskonsulters Förbund SRF, Tjänstemännens Centralor- ganisation och Sveriges Försäkringsförbund. Yttranden har också inkommit från ITACT- It and advanced commu- nication technologies AB, Intentia International AB, Assa Abloy AB, Företagareförbundet, Svenska Riskkapitalföreningen, Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA, Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademin, Vattenfall AB, Scancem AB, Investor AB, Industrivärlden AB och Lloyds general- representation i Sverige. Riksskatteverket har till sitt yttrande fogat yttranden som inhämtats från skattemyndigheterna i Stockholm, Linköping, Växjö, Malmö, Göte- borg, Örebro och Östersund. Svenskt Näringsliv, Stockholms Handelskammare, Sveriges Försäk- ringsförbund har åberopat yttrande från Näringslivets skattedelegation. Svenska Bankföreningen och Sveriges Byggindustrier har förutom egna yttranden åberopat detta yttrande. Företagsekonomiska institutionen vid Uppsala universitet, SACO, Ko- operativa förbundet, Landsorganisationen i Sverige, Näringslivets nämnd för regelgranskning, Skogsägarnas Riksförbund, Svensk Handel och Tjänsteföretagen, Svensk Industriförening, Svenska handelskammarför- bundet, Sveriges Bokförings- och revisionsbyråers Förbund samt Tjäns- teförbundet har avstått från att yttra sig. Beträffande den del av betänkandet som avser en övergång till en kon- ventionell beskattningsmetod för utländska skadeförsäkringsföretag har utredningsförslaget särskilt kommenterats av Riksskatteverket, Länsrät- ten i Stockholms län, Finansinspektionen, Svenskt Näringsliv, Svenska Bankföreningen, Sveriges Byggindustrier, Stockholms Handelskammare, Sveriges försäkringsförbund, Föreningen auktoriserade revisorer FAR, Sveriges advokatsamfund och Lloyds generalrepresentation i Sverige: Prop. 2001/02:42 Bilaga 1 38 1998 års Företagsskatteutredningars lagförslag i be- tänkandet Utdelningar och kapitalvinster på företags- ägda andelar (SOU 2001:11) avseende övergången till en konventionell beskattningsmetod för utländska skadeförsäkringsföretag 1 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 39 kap. 10 § skall upphöra att gälla,

dels att 23 kap. 4 §, 37 kap. 9 §, 38 kap. 3 § och 39 kap. 6 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

23 kap. 4§ Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag,

2.

svensk ekonomisk förening,

3.

svensk sparbank,

4.

svenskt ömsesidigt försäkringsföretag,

5.

svensk stiftelse,

6.

svensk ideell förening, och

7.

utländskt bolag.

Som företag räknas inte privat-

Som företag räknas inte privat-

bostadsföretag, investmentföretag

bostadsföretag

eller

invest-

eller utländskt skadeförsäkringsfö-

mentföretag.

retag.

37 kap. 9 § Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening och svensk spar- bank,

2.

utländskt bolag, och

3.

annat utländskt företag som hör hemma i en stat som är medlem i Europeiska unionen och som bedrivs i någon av de associationsformer som anges i bilaga 37.1 och är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i bilaga 37.2, utan valmöjlighet eller rätt till undantag.

Som företag räknas inte ut- ländskt skadeförsäkringsföretag. Prop. 2001/02:42 Bilaga 2 39

38 kap.

Prop. 2001/02:42

3 §

Bilaga 2

Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening och svensk spar- bank,

2.

utländskt bolag, och

3.

annat utländskt företag som hör hemma i en stat som är medlem i Europeiska unionen och som bedrivs i någon av de associationsformer som anges i bilaga 37.1 och är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i bilaga 37.2, utan valmöjlighet eller rätt till undantag.

Som företag räknas inte privat- bostadsföretag, investmentföretag eller utländskt skadeförsäkringsfö- retag.

Som företag räknas inte privat- bostadsföretag eller investmentfö- retag.

39 kap.

För svenska skadeförsäkringsfö-

6 §

För

skadeförsäkringsföretag

retag gäller, utöver vad som följer

gäller, utöver vad som följer av

av övriga bestämmelser i denna

övriga bestämmelser i denna lag,

lag, att

att

följande skall tas upp:

1.

minskning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning,

2.

minskning av säkerhetsreserv,

3.

minskning av regleringsfond för trafikförsäkring, och

4.

minskning av utjämningsfond, 

följande skall dras av:

5.

sådana avgifter och bidrag till kommuner, föreningar och samman- slutningar som avser att stödja verksamhet med syfte att förebygga ska- dor som faller inom ramen för den försäkringsrörelse som företaget be- driver,

6.

ökning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning,

7.

ökning av säkerhetsreserv,

8.

utbetald återbäring, och

9.

verkställd premieåterbetalning.

______________________

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången vid 2003 års taxering.

2.

För utländska skadeförsäkringsföretag som bedrivit verksamhet från ett fast driftställe i Sverige före ingången av det första beskattningsår på vilket de nya bestämmelserna skall tillämpas gäller följande, om över- skott av verksamheten beräknats enligt 39 kap. 10 § i lagens äldre lydel- se. Som ingående skattemässiga värden för det beskattningsår som anges

i

första stycket skall anses,

-

för tillgångar marknadsvärdena vid ingången av räkenskapsåret, och

-

för förpliktelser de belopp varmed förpliktelserna belastat verksamhe- ten vid den angivna tidpunkten vid en marknadsmässig bedömning. För- pliktelser med anledning av ingångna försäkringsavtal skall dock beräk- nas enligt de grunder som gäller för beräkning av försäkringstekniska

40

avsättningar enligt bestämmelserna i 7 kap. 1 § samt 2 § första och femte

Prop. 2001/02:42

styckena försäkringsrörelselagen (1982:713).

Bilaga 2

41

Utländskt 

försäkringsföretag som bedrivit verksamhet avseende skadeförsäkring vid ett fast drift- ställe i Sverige skall, i stället för att lämna sådana uppgifter som anges i 19 § första stycket, till sin självdeklaration foga sitt års- bokslut.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdekla- ration och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 2 kap. 20 § i lagen (1990:323) om självdekla- ration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. Prop. 2001/02:42 Bilaga 2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 20§ 1

Företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kre- ditinstitut och värdepappersbolag eller lagen (1995:1560) om årsredovis- ning i försäkringsföretag skall, i stället för att lämna sådana uppgifter som anges i 19 § första stycket, till sin självdeklaration foga sin årsredo- visning. Utländskt skadeförsäkringsföre- tag som drivit försäkringsrörelse i Sverige, skall i stället för vad som anges i 19 § i självdeklarationen lämna uppgift om premieinkoms- ten i Sverige. Den som enligt 39 kap. 25 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall schablonbeskattas för intäkt av fastighet skall, såvitt avser fastighetsin- nehavet, i stället för vad som anges i 19 § i självdeklarationen lämna uppgift om de intäkter och omkostnader som anges i förstnämnda lag- rum. ______________________

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången vid 2003 års taxering.

2.

Äldre bestämmelser skall tillämpas på beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1996:1210

42

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:160) om utländska filia- ler m.m. att det i lagen skall införas en ny paragraf, 26 a §, samt närmast före 26 a § en ny rubrik av följande lydelse. Prop. 2001/02:42 Bilaga 2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Bokföring och revision för verk- samhet genom generalagent eller generalrepresentation i vissa fall 26 a § Bestämmelserna i 1114 a §§ om bokföring och revision gäller även för verksamhet avseende skadeför- säkring som bedrivs i Sverige av en utländsk försäkringsgivare ge- nom en sådan generalagent eller generalrepresentation som avses i 1 kap. 9 respektive 12 § lagen (1998:293) om utländska försäk- ringsgivares verksamhet i Sverige. En förutsättning är att verksamhe- ten utgör ett sådant fast driftställe som avses i 2 kap. 29 § inkomst- skattelagen (1999:1229). Vid till- lämpning av bestämmelsen i första stycket första meningen skall

det bortses från 1 kap. 2 § första stycket första meningen lagen om utländska försäkringsgivares verk- samhet i Sverige,

verksamheten anses som filial,

försäkringsgivaren, oberoende av det faktiska förhållandet, anses lyda under lagstiftningen i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, och

den som är företrädare för verk- samheten enligt 1 kap. 8 § andra stycket lagen om utländska försäk- ringsgivares verksamhet i Sverige eller som på motsvarande sätt fö- reträder återförsäkringsrörelse anses som verkställande direktör.

43 ______________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Äldre bestämmelser till- lämpas på räkenskapsår som påbörjats före ikraftträdandet. Prop. 2001/02:42 Bilaga 2 44 4 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:293) om utländska för- säkringsgivares verksamhet i Sverige att 1 kap. 9 och 12 §§ skall ha föl- jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2001/02:42 Bilaga 2 1 kap. 9 § Med generalagent avses i denna lag en fysisk eller juridisk person som har till uppgift att leda och sköta en utländsk försäkringsgivares försäk- ringsrörelse i Sverige. En utländsk försäkringsgivare får i Sverige inte representeras av mer än en generalagent. Generalagenten skall vara bosatt eller ha sitt säte i Sverige. Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller som har för- valtare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken kan inte vara generalagent. Den utländska försäkringsgivaren skall utfärda fullmakt för general- agenten att ingå för försäkringsgivaren bindande rättshandlingar med tredje man samt att ta emot stämning för den utländska försäkringsgiva- ren och själv eller genom annan tala och svara för denna. Om den utländska försäkringsgivaren använder en juridisk person som generalagent skall den juridiska personen utse en fysisk person som om- bud. Denne skall uppfylla de krav som ställs i andra stycket. I ett sådant fall skall den fullmakt som avses i tredje stycket ställas till ombudet. För verksamhet som drivs ge- nom generalagent gäller, förutom bestämmelserna i denna lag, 26 a § lagen (1992:160) om ut- ländska filialer m.m.

12 §

Med generalrepresentation avses en utländsk försäkringssamman-

slutnings representation i Sverige. Generalrepresentationen skall förestås

av ett ombud som ansvarar för den verksamhet som försäkringsgivaren i

sammanslutningen driver enligt denna lag.

Ett ombud för en försäkringsgivare i en sammanslutning skall vara bo-

satt i Sverige. Den som är underårig, i konkurs eller underkastad närings-

förbud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken kan inte

vara ombud.

De försäkringsgivare som hör till sammanslutningen skall utfärda

fullmakt för ombudet att vid tvister som rör ingångna försäkringsavtal

ingå för försäkringsgivarna bindande rättshandlingar och att för deras

räkning ta emot stämning samt själv eller genom annan tala och svara för

dem.

För verksamhet som drivs ge-

nom generalrepresentation gäller,

förutom bestämmelserna i denna

lag, 26 a § lagen (1992:160) om

utländska filialer m.m.

45

_____________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Äldre bestämmelser till- lämpas på räkenskapsår som påbörjats före ikraftträdandet. Prop. 2001/02:42 Bilaga 2 46

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 2001/02:42

Bilaga 3

1 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 39 kap. 10 § skall upphöra att gälla,

dels att 2 kap. 3 §, 6 kap. 8 §, 23 kap. 4 §, 37 kap. 9 §, 38 kap. 3 § samt 39 kap. 2, 6 och 12 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 3 § 1

Bestämmelserna om juridiska personer skall inte tillämpas på

-

dödsbon,

-

svenska handelsbolag, eller

-

juridiska personer som förvaltar samfälligheter och som avses

i

6 kap. 6 § andra stycket.

Bestämmelserna om juridiska personer skall tillämpas också på värdepappersfonder. Särskilda bestämmelser om dödsbon efter dem som var begränsat skattskyldiga vid dödsfallet finns i 4 kap. 3 §. Att bestämmelserna om svenska handelsbolag gäller också för europeiska ekonomiska intressegrupperingar framgår av 5 kap. 2 §.

I vilka fall utländska associatio-

I vilka fall utländska associatio-

ner anses som juridiska personer

ner anses som juridiska personer

framgår av 6 kap. 8 §.

framgår av 6 kap. 8 §. Att bestäm-

melserna om utländska juridiska

personer skall tillämpas också på

vissa utländska skadeförsäkrings-

företag framgår av samma para-

graf.

6

kap.

8 § Med utländsk juridisk person avses en utländsk association om, enligt lagstiftningen i den stat där associationen hör hemma,

1.

den kan förvärva rättigheter och åta sig skyldigheter,

2.

den kan föra talan inför domstolar och andra myndigheter, och

3.

de enskilda delägarna inte fritt kan förfoga över associationens för- mögenhetsmassa.

Utländska juridiska personer delas in i utländska bolag och andra ut- ländska juridiska personer än utländska bolag. Bestämmelserna om utländska juridiska personer tillämpas också på ett skadeförsäkringsföretag som inte är en utländsk juridisk

1 Senaste lydelse 2000:1354

47

person om företaget bedriver verk-

Prop. 2001/02:42

samhet genom en sådan general-

Bilaga 3

representation som anges i 1 kap.

12 § lagen (1998:293) om ut-

ländska försäkringsgivares

verk-

samhet i Sverige.

23 kap.

Med företag avses i detta kapitel

4 §

1. svenskt aktiebolag,

2. svensk ekonomisk förening,

3. svensk sparbank,

4. svenskt ömsesidigt försäkringsföretag,

5. svensk stiftelse,

6. svensk ideell förening, och

7. utländskt bolag.

Som företag räknas inte privat-

Som företag räknas inte privat-

bostadsföretag, investmentföretag

bostadsföretag

eller

invest-

eller utländskt skadeförsäkringsfö-

mentföretag.

retag.

37 kap. 9 § Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening och svensk spar- bank,

2.

utländskt bolag, och

3.

annat utländskt företag som hör hemma i en stat som är medlem i Europeiska unionen och som bedrivs i någon av de associationsformer som anges i bilaga 37.1 och är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i bilaga 37.2, utan valmöjlighet eller rätt till undantag.

Som företag räknas inte ut- ländskt skadeförsäkringsföretag. 38 kap. 3 § Med företag avses i detta kapitel

1.

svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening och svensk spar- bank,

2.

utländskt bolag, och

3.

annat utländskt företag som hör hemma i en stat som är medlem i Europeiska unionen och som bedrivs i någon av de associationsformer som anges i bilaga 37.1 och är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i bilaga 37.2, utan valmöjlighet eller rätt till undantag.

Som företag räknas inte privat- bostadsföretag, investmentföretag eller utländskt skadeförsäkringsfö- retag.

Som företag räknas inte privat- bostadsföretag eller investmentfö- retag. 48 39 kap. 2 §

Med 

livförsäkringsföretag 

avses

1.

livförsäkringsbolag enligt 1 kap. 4 § försäkringsrörelselagen (1982:713), och

2.

utländskt försäkringsföretag som bedriver livförsäkringsrörelse i Sverige med stöd av lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares

verksamhet i Sverige. Med skadeförsäkringsföretag avses annat försäkringsföretag än livför- säkringsföretag. Bestämmelserna om skadeför- säkringsföretag tillämpas också på ett utländskt skadeförsäkringsföre- tag som inte är en utländsk juri- disk person om det bedriver verk- samhet genom en sådan general- representation som anges i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om ut- ländska försäkringsgivares verk- samhet i Sverige. Utländska försäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse i Sverige bedöms bara med hänsyn till den verksamhet som företaget bedriver från fast driftställe här.

För svenska skadeförsäkringsfö-

6 §

För

skadeförsäkringsföretag

retag gäller, utöver vad som följer

gäller, utöver vad som följer av

av övriga bestämmelser i denna

övriga bestämmelser i denna lag,

lag, att

att

följande skall tas upp:

1.

minskning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning,

2.

minskning av säkerhetsreserv,

3.

minskning av regleringsfond för trafikförsäkring, och

4.

minskning av utjämningsfond, 

följande skall dras av:

5.

sådana avgifter och bidrag till kommuner, föreningar och samman- slutningar som avser att stödja verksamhet med syfte att förebygga ska- dor som faller inom ramen för den försäkringsrörelse som företaget be- driver,

6.

ökning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning,

7.

ökning av säkerhetsreserv,

8.

utbetald återbäring, och

9.

verkställd premieåterbetalning.

12 § Om ett försäkringsföretags hela försäkringsbestånd tas över av ett an- nat försäkringsföretag, skall det överlåtande företaget inte ta upp någon inkomst eller dra av någon utgift på grund av överlåtelsen. Det överta- gande företaget inträder i det överlåtande företagets skattemässiga situa- tion. Bestämmelserna i första stycket Prop. 2001/02:42 Bilaga 3 49

tillämpas bara om,

Prop. 2001/02:42

1.

det överlåtande företaget 

Bilaga 3 omedelbart före avyttringen är skattskyldigt för inkomst av åtmin- stone en del av den överlåtna verksamheten samt inkomsten inte är helt undantagen från beskatt- ning på grund av ett skatteavtal, och

2.

det övertagande företaget omedelbart efter övertagandet är skattskyldigt för inkomst av sådan verksamhet som det säljande före- taget beskattas för samt inkomsten inte helt eller delvis är undantagen från beskattning på grund av ett skatteavtal.

____________________

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas på beskatt- ningsår som börjar den 1 januari 2002 och senare.

2.

För utländska skadeförsäkringsföretag som bedrivit verksamhet från ett fast driftställe i Sverige och om överskottet av verksamheten har beräknats enligt 39 kap. 10 § gäller följande:

 för tillgångar som innehas vid beskattningsårets ingång anses som skattemässigt värde marknadsvärdet vid denna tidpunkt. förpliktelser skall vid beskattningsårets ingång tas upp till ett belopp varmed de vid en marknadsmässig bedömning belastar verksamheten vid denna tidpunkt. För förpliktelser med anledning av ingångna försäkrings- avtal skall dock värdet beräknas enligt de grunder som gäller för beräk- ning av försäkringstekniska avsättningar enligt bestämmelserna i 7 kap. 1 § samt 2 § första och femte styckena försäkringsrörelselagen (1982:713). 50 2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att i skattebetalningslagen (1997:483) skall infö- ras en ny paragraf, 23 kap. 3 c §, och närmast före den nya paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

23 kap. Ombud för generalrepresentation 3 c § Om ett utländskt skadeförsäk- ringsföretag som avses i 39 kap. 2 § tredje stycket inkomstskattela- gen (1999:1229) bedriver verk- samhet i Sverige skall ett sådant ombud som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige svara för redovisning och betalning av den skatt som hänför sig till verksamheten och i övrigt företräda företaget i frågor som rör sådan skatt. Prop. 2001/02:42 Bilaga 3 _____________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Äldre bestämmelser gäller dock i fråga om skatter och avgifter som hänför sig till beskattningsår som påbörjats före den 1 januari 2002. 51 3 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:000) om självdekla- rationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:000) om självdeklaratio- ner och kontrolluppgifter

dels att 2 kap. 7 § skall ha följande lydelse,

dels att i övergångsbestämmelserna till lagen skall införas en ny be- stämmelse, punkt 3, av följande lydelse.

Lydelse enligt lagrådsremiss 2

Föreslagen lydelse

2 kap. 7 § Särskild självdeklaration skall lämnas

1.

av aktiebolag, ekonomiska föreningar och sådana familjestiftelser som avses i 8 § tredje stycket lagen (1997:323) om statlig förmögen- hetsskatt,

2.

av sådana ideella föreningar som avses i 7 kap. 7 § inkomstskattela- gen (1999:1229) och av sådana trossamfund som avses i 7 kap. 14 § den lagen, om intäkterna under beskattningsåret har överstigit grundavdraget enligt 63 kap. 11 § samma lag,

3.

av andra juridiska personer än sådana som avses i 1 och 2 med un- dantag för dödsbon, handelsbolag och europeiska ekonomiska intresse- grupperingar om intäkterna som den skattskyldige skall ta upp under be- skattningsåret har uppgått till minst 100 kronor,

4.

av sådana juridiska personer som är skattskyldiga enligt 6 § lagen om statlig förmögenhetsskatt och vars skattepliktiga förmögenhet vid beskattningsårets utgång överstiger fribeloppen enligt 19 § den lagen,

5.

av andra juridiska personer än dödsbon för vilka underlag för statlig fastighetsskatt, avkastnings- skatt på pensionsmedel eller sär- skild löneskatt på pensionskostna- der skall fastställas, 

och

6.

för värdepappersfonder

.

5.

av andra juridiska personer än dödsbon för vilka underlag för statlig fastighetsskatt, avkastnings- skatt på pensionsmedel eller sär- skild löneskatt på pensionskostna- der skall fastställas,

6.

för värdepappersfonder

, och

7.

av ombudet för en sådan ge-

neralrepresentation som anges i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verk- samhet i Sverige för ett sådant skadeförsäkringsföretag som avses i 39 kap. 2 § tredje stycket in- komstskattelagen (1999:1229). Prop. 2001/02:42 Bilaga 3

2 Lagrådsremiss från den 23 maj 2001. Lagrådet har den 15 juni 2001 yttrat sig över remis-

52

sen.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Lagen skall tillämpas

Prop. 2001/02:42

första gången

Bilaga 3

såvitt avser 2 kap., 3 kap. 3 § samt 4 kap. 2 och 5 §§ vid 2003 års taxering,

såvitt avser skyldigheten att lämna kontrolluppgift enligt 12 kap. 1 § om betalningar till och från utlandet för andra juridiska perso- ner än dödsbon vid 2004 års taxering,

såvitt avser kravet i 12 kap. 2 och 3 §§ att redovisa mottagarens ut- ländska skatteregistreringsnummer i kontrolluppgiften vid 2005 års taxering, och

i övrigt vid 2002 års taxering.

I den omfattningen bestämmelserna innebär en utvidgning av kontroll- uppgiftsskyldigheten skall de dock inte tillämpas förrän vid 2003 års tax- ering. Kontrolluppgift enligt 10 kap. 1 § om avyttring av andelar i ett utländskt fondföretag skall dock lämnas redan vid 2002 års taxering. 2. Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall upphöra att gälla vid utgången av december 2001. Bestämmelserna i 2 kap. 2, 49, 1113 och 28 §§ samt 3 kap. 28 § skall dock tillämpas vid 2002 och tidigare års taxeringar. I övrigt skall lagen skall tillämpas vid 2001 och tidigare års taxeringar. 3. Bestämmelsen i 2 kap. 7 § 7 skall endast tillämpas när beskatt- ningsåret påbörjats den 1 januari 2002 eller senare. 53 4 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:160) om utländska filia- ler m.m.

dels att 14 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 14 b §, av följande ly- delse. Prop. 2001/02:42 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 § 3

För filialens bokföring och revision gäller, utöver vad som föreskrivits i 1113 §§, i tillämpliga delar detsamma som för ett svenskt företag av motsvarande slag. Skyldighet att upprätta årsredovisning gäller inte om företaget lyder under lagstiftningen i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet och

1.

har en rättslig form som är jämförbar med aktiebolaget,

2.

är ett kreditinstitut eller värdepappersbolag av motsvarande slag som de företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kre- ditinstitut och värdepappersbolag, eller

3.

är ett försäkringsföretag av motsvarande slag som de företag som omfattas av lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag.

Om filialen är skyldig att avsluta den löpande bokföringen men till följd av bestämmelsen i andra stycket inte upprättar någon årsre- dovisning, skall den i stället upp- rätta ett årsbokslut enligt bestäm- melserna i bokföringslagen (1999:1078).

Om filialen är skyldig att avsluta den löpande bokföringen men till följd av bestämmelsen i andra stycket inte upprättar någon årsre- dovisning, skall den i stället upp- rätta ett årsbokslut. För årsbokslu- tet tillämpas

1. i filial till företag som avses i andra stycket 1, bestämmelserna i 6 kap. 4 11 §§ bokföringslagen (1999:1078) ,

2. i filial till företag som avses i andra stycket 2, bestämmelserna i 2 kap. och 3 5 kap. lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbo- lag, med undantag för hänvisning- en till 3 kap. 5 § årsredovisnings- lagen (1995:1554), och 3. i filial till företag som avses i andra stycket 3, bestämmelserna i 2 kap. 2 § och 35 kap. lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag, med undantag

3 Senaste lydelse 1999:1100.

54

för hänvisningen till 3 kap. 5 § årsredovisningslagen. 14 b § Bestämmelserna i 11, 12, 14 och 14 a §§ om bokföring och revision gäller även för verksamhet avse- ende skadeförsäkring som bedrivs i Sverige av en utländsk försäk- ringsgivare genom en sådan gene- ralagent eller generalrepresenta- tion som avses i 1 kap. 9 respekti- ve 12 §§ lagen (1998:293) om ut- ländska försäkringsgivares verk- samhet i Sverige under förutsätt- ning att verksamheten utgör ett sådant fast driftställe som avses i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229). Vid tillämpning av bestämmel- sen i första stycket skall

1.

det bortses från 1 kap. 2 § första stycket första meningen la- gen om utländska försäkringsgiva- res verksamhet i Sverige,

2.

verksamheten anses som en filial om inte annat följer av tredje stycket,

3.

försäkringsgivaren, oberoen- de av det faktiska förhållandet, anses lyda under lagstiftningen i en stat inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet och upp- fylla villkoren i 14 § andra stycket

1

och 3,

4.

den som är företrädare för verksamheten enligt 1 kap. 8 § andra stycket lagen om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige eller som på motsvarande sätt företräder återförsäkringsrö- relse anses som verkställande di- rektör.

När skadeförsäkringsföretag som anges i 39 kap. 2 § tredje stycket inkomstskattelagen bedri- ver verksamhet genom generalre- presentation skall vid tillämpning- en av bestämmelserna i 11,12, 14 och 14 a §§ verksamheten anses utgöra en självständig filial i för- Prop. 2001/02:42 Bilaga 3 55

hållande till ett annat skadeförsäk-

Prop. 2001/02:42

ringsföretag som bedriver verk-

Bilaga 3

samhet genom samma generalre-

presentation.

_________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Äldre bestämmelser till-

lämpas på räkenskapsår som påbörjats före ikraftträdandet.

56

Lagrådet

Prop. 2001/02:42

Bilaga 4

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2001-10-09

Närvarande: f.d. justitierådet Hans Danelius, regeringsrådet Gustaf
[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet Dag Victor.

Enligt en lagrådsremiss den 13 september 2001 (Finansdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

2.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

3.lag om ändring i lagen (2001:000) om självdeklarationer och

kontrolluppgifter,

4.lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Per

Classon.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen Allmänt Flera av de föreslagna ändringarna tar sikte på verksamhet avseende ska- deförsäkring som i Sverige bedrivs genom en generalrepresentation. Med generalrepresentation avses enligt 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om ut- ländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige en utländsk försäkrings- sammanslutnings representation i Sverige. Med försäkringssammanslut- ning avses enligt nämnda lag en sammanslutning av fysiska och juridiska personer som utan solidariskt ansvar meddelar försäkring (1 kap. 11 §). Personerna i sammanslutningen kan i olika konstellationer gå samman rörande skilda försäkringsobjekt eller kategorier av försäkringsobjekt. Så är fallet i fråga om Lloyd´s i London där medlemmar sammanslutna i syndikat - vilka inte anses vara juridiska personer - bedriver försäkrings- verksamhet som är skild från verksamhet som bedrivs av andra syndikat med andra medlemmar. I frånvaro av särskilda regler torde, eftersom det är de enskilda medlemmarna som meddelar försäkring, beskattning på medlemsnivå kunna komma i fråga. Enligt det remitterade förslaget skall schablonbeskattningen av ut- ländska skadeförsäkringsföretag upphöra och beskattning i stället ske enligt konventionell metod. De här aktuella ändringarna är av likartat slag och finns i 2 kap. 3 § (begreppet juridisk person), 6 kap. 8 § (be- greppet utländsk juridisk person) och 39 kap. 2 § (begreppet skadeförsäk- ringsföretag). Avsikten är att beskattning i förekommande fall skall träffa verksamhet som bedrivs inom ramen för ett syndikat eller liknande. Den lösning som valts innebär att syndikatet (eller motsvarande) behandlas som en utländsk juridisk person. 57 2 kap. 3 § Enligt Lagrådets mening är det i sista stycket tillräckligt att erinra om att det i 6 kap. 8 § finns särskilda bestämmelser om företag som inte är juri- diska personer men som skall behandlas som sådana. Lagrådet föreslår att sista stycket får följande lydelse (vad gäller användningen av begrep- pet "utländsk association", se Lagrådets kommentar till 6 kap. 8 §): "I vilka fall utländska associationer anses som eller behandlas som juri- diska personer framgår av 6 kap. 8 §." 6 kap. 8 § I den föreslagna lagtexten används formuleringen "skadeförsäkringsföre- tag som inte är en utländsk juridisk person". Enligt Lagrådets mening kommer syftet att i förekommande fall möjliggöra att beskattning sker på syndikatnivå bättre till uttryck om begreppet "utländsk association" an- vänds i stället för "skadeförsäkringsföretag" (begreppet "utländsk associ- ation" finns redan i den nuvarande lydelsen av 6 kap. 8 §). Lagrådet föreslår att andra stycket i paragrafen utformas enligt följande: "Bestämmelserna om utländska juridiska personer tillämpas också på utländska associationer som bedriver verksamhet avseende skadeförsäk- ring genom en sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige." Som en följd härav blir det nuvarande andra stycket i paragrafen ett tred- je stycke. 39 kap. 2 § I andra stycket i den gällande lydelsen definieras skadeförsäkrings- företag som annat försäkringsföretag än livförsäkringsföretag. Utgångs- punkten för det föreslagna tredje stycket synes vara att en särregel be- hövs för att i förekommande fall möjliggöra en beskattning på syndikat- nivå. Det kan ifrågasättas om regeln tillför något i förhållande till vad som redan följer av regleringen i 6 kap. 8 §. Lagrådet vill emellertid inte motsätta sig att det i den här aktuella paragrafen intas en erinran om att begreppet skadeförsäkringsföretag skall inbegripa de associationer som behandlas i 6 kap. 8 § andra stycket. En sådan bestämmelse kunde lämp- ligen intas som en andra mening i andra stycket och formuleras som föl- jer: Som skadeförsäkringsföretag anses också en sådan association som av- ses i 6 kap. 8 § andra stycket. Prop. 2001/02:42 Bilaga 4 58

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

Prop. 2001/02:42

23 kap. 3 c §

Bilaga 4

Lagrådet föreslår att paragrafen omformuleras på följande sätt: Om ett utländskt skadeförsäkringsföretag bedriver verksamhet i Sverige genom generalrepresentation, skall ett sådant ombud som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige svara för redovisning och betalning av den skatt som hänför sig till verksamheten och i övrigt företräda företaget i frågor som rör sådan skatt. Förslaget till lag om ändring i lagen om självdeklarationer och kontroll- uppgifter Allmänt Lagrådet yttrade sig den 15 juni 2001 över ett förslag till ny lag om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Förslaget har emellertid ännu inte föranlett lagstiftning. I ett senare ärende, i vilket Lagrådet yttrade sig den 25 september 2001, ingick ett första förslag till lag om ändring i samma lag. När nu ytterligare ändringar föreslås i denna ännu inte antag- na lag, är det tydligt att samordning måste ske med förslagen i de tidigare lagrådsremisserna. 2 kap. 7 § Lagrådet föreslår att punkten 7 i paragrafen omformuleras på följande sätt: 7. ombudet för en sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige för skadeförsäkringsföretag som bedriver sin verksamhet genom repre- sentationen. Övergångsbestämmelserna Lagrådsremissen innehåller förslag till en ny bestämmelse avsedd att ingå som punkt 3 i övergångsbestämmelserna. I sitt yttrande den 15 juni 2001 har Lagrådet framlagt ett förslag till övergångsbestämmelser till lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Om detta förslag kommer att läggas till grund för lagstiftning, bör den i den nu aktuella remissen föreslagna övergångsbestämmelsen inte tillfogas som en ny punkt 3 utan i stället inordnas bland de olika övergångsregler som uppta- gits i punkt 1. Avfattningen av bestämmelsen bör då också anpassas till formuleringarna under a) d) och därför lämpligen anknyta till de taxe- ringstillfällen då bestämmelsen i 2 kap. 7 § 7 först skall tillämpas. 59 Förslaget till lag om ändring i lagen om utländska filialer m.m. 14 § I tredje stycket föreslås nya bestämmelser enligt vilka årsbokslut skall upprättas enligt olika bestämmelser beroende på vilken av kategorierna i andra stycket som en filial tillhör. En filial som omfattas av andra stycket 1 kan emellertid också falla in under punkt 2 eller punkt 3. Avsikten sy- nes vara att årsbokslutet i sådana fall skall upprättas enligt tredje stycket 2 eller 3. Detta kan lämpligen markeras genom att tredje stycket 1 formu- leras enligt följande: 1. i filial till företag som avses i andra stycket 1 och som inte är att hän- föra till samma stycke 2 eller 3, bestämmelserna i 6 kap. 4-11 §§ bokfö- ringslagen (1999:1078), 14 b § Bestämmelserna i paragrafen har givits en utformning som framstår som onödigt omfattande och delvis svårtillgänglig. Att de bestämmelser som det hänvisas till i första stycket avser bokföring och revision framgår av innehållet i bestämmelserna och behöver inte upprepas i paragrafen. Att den verksamhet som avses är verksamhet som bedrivs i Sverige av en utländsk försäkringsgivare framgår av hänvis- ningen till lagen om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige och behöver inte heller markeras ytterligare i paragrafen. Bestämmelsen i andra stycket innebär att paragrafens bestämmelser skall vara tillämpliga även på återförsäkringsverksamhet vilket torde framgå tydligare och enklare om detta uttryckligen sägs i första stycket. Att, såsom i andra stycket 2 sägs, en verksamhet som avses i första stycket är att anse som en filial i förhållande till bestämmelserna i 11,12, 14 och 14 a §§ torde följa redan av första styckets utformning men kan ytterligare markeras genom att det där anges att bestämmelserna skall tillämpas på motsvarande sätt på verksamheten i stället för att dessa gäller även för verksamheten. Avsikten med andra stycket 3 synes vara att bestämmelserna om årsbokslut i 14 § tredje stycket 3 alltid skall till- lämpas oberoende av de begränsningar som annars gäller enligt andra stycket i samma paragraf vilket då lämpligen bör framgå direkt av lagtex- ten. Vad som föreskrivs i tredje stycket framstår snarare som en precisering av vilken verksamhet som i vissa fall skall anses motsvara en filial än som ett undantag från andra stycket 2 och torde kunna formuleras enkla- re. Med beaktande av det anförda föreslår Lagrådet att paragrafen ges föl- jande lydelse: Bestämmelserna i 11, 12, 14 och 14 a §§ skall tillämpas på motsvarande sätt på verksamhet som avser skadeförsäkring och som bedrivs genom en sådan generalagent eller generalrepresentation som avses i 1 kap. 9 eller 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Prop. 2001/02:42 Bilaga 4 60

Sverige under förutsättning att verksamheten bedrivs från ett sådant fast

Prop. 2001/02:42

driftställe som avses i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229). Vad

Bilaga 4

som här sägs om skadeförsäkring gäller också återförsäkring avseende

skadeförsäkring.

Vid tillämpning av första stycket skall

1.skadeförsäkringsföretag som bedriver sin verksamhet genom general-

representation anses utgöra en självständig filial i förhållande till annat

skadeförsäkringsföretag som bedriver verksamhet genom samma gene-

ralrepresentation,

2.den som är företrädare för verksamheten enligt 1 kap. 8 § andra stycket

lagen om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige eller den

som på motsvarande sätt företräder återförsäkringsrörelse anses som

verkställande direktör, och

3.vad som i 14 § tredje stycket 3 sägs om årsbokslut tillämpas med bort-

seende från de i andra stycket föreskrivna begränsningarna till företag

som lyder under viss lagstiftning och till vissa slag av försäkringsföre-

tag.

61

Finansdepartementet

Prop. 2001/02:42

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 oktober 2001

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2001/02:42 Övergång till en konventio- nell beskattningsmetod för utländska skadeförsäkringsföretag 62