Regeringens proposition

1997/98:117

Framtidsformer Handlingsprogram för arkitektur, formgivning

och design

Prop.

1997/98:117

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 5 mars 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen redovisas ett handlingsprogram för arkitektur, form-

givning och design. För första gången tas initiativ för att få en samlad

politik för området. De förslag som nu läggs fram skall ses som ett första

steg för att förverkliga handlingsprogrammet.

I propositionen föreslås att målen för statens arbete med arkitektur,

formgivning och design fastställs. Vidare föreslås ändringar i väglagen

(1971:948), plan- och bygglagen (1987:10) och lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg, som innebär att det görs tydligt att en estetiskt

tilltalande utformning skall kunna hävdas vid byggande och plan-

läggning.

Ett antal åtgärder som kommer att vidtas för att staten skall vara

förebildlig vad gäller arkitektur, formgivning och design redovisas.

Föreningen Svensk Form föreslås få ett nationellt uppdrag inom området

formgivning och design. Ett antal regeringsuppdrag kommer att ges till

flera olika myndigheter.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 1

2 Lagtext Fel! Bokmärket är inte definierat.

2.1 Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948) 5

2.2 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10) 6

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg 8

3 Ärendet och dess beredning 9

4 Utgångspunkter 10

4.1 Bakgrund 10

4.2 Arkitektur, formgivning, design och kvalitet 10

5 Mål för statens arbete med arkitektur, formgivning och design 12

6 Lagstiftning 15

6.1 Behovet av lagändringar 15

6.2 Plan- och bygglagen 17

6.2.1 Estetiskt tilltalande utformning som ett

allmänt intresse 17

6.2.2 Byggnaders yttre form, utformning och

placering 19

6.2.3 Ändring av byggnader 20

6.2.4 Kommunens ansvar för en estetiskt

tilltalande miljö 21

6.3 Väglagen och lagen om byggande av järnväg 23

6.3.1 Väglagen 23

6.3.2 Lagen om byggande av järnväg 24

7 Offentligt och förebildligt 25

7.1 Staten som förebild 25

7.2 Kvalitetsarbete inom statliga myndigheter 27

7.3 Ekonomiska styrmedel 30

8 Det offentliga rummet 32

8.1 Helhetsperspektiv på det offentliga rummet 32

8.2 Samverkan i bevarande- och utvecklingsområden 34

9 Kunskap och kompetens 36

9.1 Universitet och högskolor 36

9.1.1 Arkitektutbildning 37

9.1.2 Designutbildning 38

9.1.3 Samverkansfrågor 39

9.1.4 Forskning 42

9.1.5 Praktik för studenter 43

9.2 Förskola och skola 44

10 Information, debatt och marknad 46

10.1 Debatt och utställning 47

10.2 Nationellt uppdrag inom formgivning och design 50

10.3 Design och näringsliv 51

11 Kostnadskonsekvenser 54

12 Författningskommentar 55

12.1 Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948) 55

12.2 Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10) 55

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg 56

Bilaga 1 Sammanfattning av förslaget till handlingsprogram 57

Bilaga 2 Utdrag ur förslag till handlingsprogram, lagstiftning 59

Bilaga 3 Remissinstanser 63

Bilaga 4 Deltagarförteckning remissmöte 64

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998 65

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

dels antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i väglagen (1971:948),

 2. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

 3. lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg,

 4. mål för en statlig politik för arkitektur, formgivning och design

 (avsnitt 5),

dels godkänner

 ett tidsbegränsat nationellt uppdrag inom området formgivning och

 design (avsnitt 10.2).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948)

Härigenom föreskrivs att 4 och 13 §§ väglagen (1971:948) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Väghållning omfattar byggande och drift av väg.

Vid väghållning skall tillbörlig

hänsyn tas till enskilda intressen och

till allmänna intressen, såsom trafik-

säkerhet, miljöskydd, naturvård och

kulturmiljövård.

Vid väghållning skall tillbörlig

hänsyn tas till enskilda intressen och

till allmänna intressen, såsom trafik-

säkerhet, miljöskydd, naturvård och

kulturmiljö. En estetisk utformning

skall eftersträvas.

13 §

Vid byggande av väg skall tillses,

att vägen får sådant läge och ut-

förande att ändamålet med vägen

vinnes med minsta intrång och

olägenhet utan oskälig kostnad.

Vid byggande av väg skall tillses,

att vägen får sådant läge och ut-

förande att ändamålet med vägen

vinnes med minsta intrång och

olägenhet utan oskälig kostnad, och

att hänsyn tas till stads- och land-

skapsbilden och till natur- och kul-

turvärden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.2 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §, 3 kap. 1 och 10 §§ samt 11 kap.

1 § plan- och bygglagen (1987:10)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap

2 §2

Planläggning skall, med beak-

tande av natur- och kulturvärden,

främja en ändamålsenlig struktur

av bebyggelse, grönområden,

kommunikationsleder och andra

anläggningar. Även en från social

synpunkt god livsmiljö, goda

miljöförhållanden i övrigt samt en

långsiktigt god hushållning med

mark och vatten och med energi

och råvaror skall främjas. Hänsyn

skall tas till förhållandena i an-

gränsande kommuner.

Planläggning skall, med beak-

tande av natur- och kulturvärden,

främja en ändamålsenlig struktur

och en estetiskt tilltalande utform-

ning av bebyggelse, grönområden,

kommunikationsleder och andra

anläggningar. Även en från social

synpunkt god livsmiljö, goda

miljöförhållanden i övrigt samt en

långsiktigt god hushållning med

mark och vatten och med energi

och råvaror skall främjas. Hänsyn

skall tas till förhållandena i an-

gränsande kommuner.

Vad som anges i första stycket skall beaktas även i andra ärenden enligt

denna lag.

3 kap.

1 §

Byggnader skall placeras och ut-

formas på ett sätt som är lämpligt

med hänsyn till stads- eller land-

skapsbilden och till natur- och

kulturvärdena på platsen. Byggna-

der skall ha en yttre form och färg,

som är lämplig för byggnaderna

som sådana och ger en god hel-

hetsverkan.

Byggnader skall placeras och ut-

formas på ett sätt som är lämpligt

med hänsyn till stads- eller land-

skapsbilden och till natur- och

kulturvärdena på platsen. Byggna-

der skall ha en yttre form och färg

som är estetiskt tilltalande, lämp-

lig för byggnaderna som sådana

och som ger en god helhetsverkan.

10 §3

Ändringar av en byggnad skall

utföras varsamt så att byggnadens

särdrag beaktas och dess bygg-

nadstekniska, historiska, kultur-

historiska, miljömässiga och

konstnärliga värden tas till vara.

Ändringar av en byggnad skall

utföras varsamt så att byggnadens

karaktärsdrag beaktas och dess

byggnadstekniska, historiska, kul-

turhistoriska, miljömässiga och

konstnärliga värden tas till vara.

11 kap.

1 §

Utöver de uppgifter byggnadsnämnden har enligt övriga föreskrifter i

denna lag skall nämnden

1. verka för en god byggnads-

kultur samt en god stads- och

landskapsmiljö,

1. verka för en god byggnads-

kultur samt en god och estetiskt

tilltalande stads- och landskaps-

miljö,

2. uppmärksamt följa den allmänna utvecklingen inom kommunen och

dess närmaste omgivning samt ta de initiativ som behövs i frågor om

planläggning, byggande och fastighetsbildning,

3. samarbeta med myndigheter, organisationer och enskilda vilkas

arbete och intressen berör nämndens verksamhet,

4. lämna råd och upplysningar i frågor som rör nämndens verksamhet,

5. övervaka efterlevnaden av denna lag och med stöd av lagen med-

delade föreskrifter och beslut.

Byggnadsnämnden skall ta till vara de möjligheter lagen ger att för-

enkla och underlätta ärenden för enskilda och bör därvid verka för att

lagens föreskrifter om begränsning av bygglovsplikten vinner tillämp-

ning.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § lagen (1995:1649) om byggande

av järnväg skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

3 §

Vid planläggning av järnväg och

vid prövning av ärenden om bygg-

ande av järnväg skall lagen

(1987:12) om hushållning med

naturresurser m.m. tillämpas. Vid

planläggning, byggande och under-

håll av järnväg skall hänsyn tas till

både enskilda och allmänna intres-

sen.

Vid planläggning av järnväg och

vid prövning av ärenden om bygg-

ande av järnväg skall lagen

(1987:12) om hushållning med

naturresurser m.m. tillämpas. Vid

planläggning, byggande och under-

håll av järnväg skall hänsyn tas till

både enskilda intressen och all-

männa intressen såsom miljöskydd,

naturvård och kulturmiljö. En este-

tisk utformning skall eftersträvas.

4 §

Vid planläggning och byggande

av järnväg skall tillses, att järnvägen

får ett sådant läge och utförande att

ändamålet med järnvägen vinns med

minsta intrång och olägenhet utan

oskälig kostnad.

Vid planläggning och byggande

av järnväg skall tillses, att järnvägen

får ett sådant läge och utförande att

ändamålet med järnvägen vinns med

minsta intrång och olägenhet utan

oskälig kostnad, och att hänsyn tas

till stads- och landskapsbilden och

till natur- och kulturvärden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

3 Ärendet och dess beredning

Kulturutredningen föreslog i sitt slutbetänkande Kulturpolitikens inrikt-

ning (SOU 1995:84) att regeringen i likhet med vad som skett i andra

länder skulle ta fram ett förslag till nationellt arkitekturpolitiskt hand-

lingsprogram. Utredningen drog också upp förslag till riktlinjer för en

nationell politik för områdena bild och form i vilket inbegreps formgiv-

ning och industridesign. I propositionen Kulturpolitik (1996/97:3) be-

dömde regeringen att ett handlingsprogram för arkitektur och formgiv-

ning borde utarbetas och mål formuleras för ett sådant program. Kultur-

utskottet delade regeringens bedömning när det gällde mål och åtgärder

(bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129).

Efter riksdagens behandling av propositionen tillsatte regeringen en

arbetsgrupp inom Regeringskansliet med uppgift att bl.a. utarbeta förslag

till handlingsprogram. I arbetsgruppen ingår representanter för Kultur-,

Utrikes-, Kommunikations-, Finans-, Utbildnings-, Inrikes-, Närings- och

handels- och Miljödepartementen.

Boverket har på regeringens uppdrag redovisat hur den aktuella lag-

stiftningen inom plan- och byggområdet inverkar på den arkitektoniska

kvaliteten. Uppdraget har redovisats i rapporten Arkitektonisk kvalitet

och PBL (Boverkets rapport 1997:1). Rapporten har remissbehandlats.

Arbetsgruppen har utarbetat departementspromemorian Framtidsfor-

mer: Förslag till handlingsprogram för arkitektur 

entreprenörer, fastighetsägare och det lokala näringslivet.

Skälen för regeringens förslag: Plan- och bygglagens bestämmelser

slår fast att det är en kommunal angelägenhet att planlägga användningen

av mark och vatten. Det skall finnas en eller flera nämnder som skall

fullgöra kommunens uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet. Den

ansvariga nämnden i lagen betecknad byggnadsnämnd har ansvaret

för bygglovsprövning, tillsyn och kontroll, m.m. och svarar i regel även

för andra kommunala uppgifter i fråga om planläggning och byggande

som regleras i plan- och bygglagen. Utöver denna myndighetsutövning

har byggnadsnämnden också ett ansvar för bebyggelsemiljön i kommu-

nen. Nämnden skall därvid bl.a. verka för en god byggnadskultur och en

god stads- och landskapsmiljö, följa den allmänna utvecklingen i frågor

som rör planläggning och byggande, samarbeta med myndigheter, orga-

nisationer och enskilda samt lämna råd och upplysningar i frågor som rör

nämndens verksamhet. Nämnden skall till sitt biträde ha minst en person

med arkitektutbildning och i övrigt ha tillgång till personal i den omfatt-

ning och med den särskilda kompetens som behövs för att kunna fullgöra

uppgifterna på ett tillfredsställande sätt.

Kommunens ansvar för den byggda miljöns utformning och gestalt-

ning uttrycks således tydligt i plan- och bygglagens bestämmelser. Med

anledning av de förslag till lagändringar som tidigare redovisats samt de

synpunkter som har framförts i fråga om tillämpningen bör det dock

föras in bestämmelser som klargör att ansvaret även omfattar att verka

för en estetiskt tilltalande miljö. Regeringen föreslår därför att 11 kap.

1 § första stycket 1 plan- och bygglagen kompletteras så att byggnads-

nämnden skall verka för en stads- och landskapsmiljö som också är este-

tiskt tilltalande. Därigenom görs det tydligt att det i första hand ankom-

mer på kommunen att ta fram underlag för bedömningar av hur önske-

målen om en estetiskt god kvalitet kan uppnås.

Det nu berörda ansvar som byggnadsnämnden har för den byggda

miljön innebär inte någon inskränkning av byggherrens grundläggande

ansvar för det som byggs. Det är således byggherren som har ansvaret för

att byggnadsarbeten utförs enligt bestämmelserna i bl.a. plan- och bygg-

lagen och lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnads-

verk, m.m., byggnadsverkslagen. Det är också byggherren som i första

hand svarar för utformningen av det som byggs. Som redan framhållits

(avsnitt 6.2.2) har emellertid byggnadsnämnden möjlighet att ställa krav

på en sådan utformning och färgsättning av byggnader att den yttre

miljön får god estetisk kvalitet. En sådan uppgift ställer också krav på

byggnadsnämndens egen kompetens och arbete. I denna del handlar det

mycket om att samla in uppgifter och förmedla kunskap om olika be-

byggelsemiljöers värden och egenskaper. Med ett sådant arbetssätt är det

också lättare att intressera byggherrarna för ett arkitektoniskt medvetet

förhållningssätt till de åtgärder som skall vidtas.

Vid den prövning som skall ske vid beslut om rättsverkande planer

eller vid prövning av bygglov skall kraven på en estetiskt utformad miljö

vägas mot andra allmänna intressen och de krav som skall ställas på

byggnaders placering och utformning. Möjligheterna att få genomslag för

estetiska värden ökar naturligtvis om kommunen i en öppen process

argumenterar och beskriver de olika aspekter som man avser fästa vikt

vid vid prövningen. Det förtjänar att påpekas att det kan behövas sak-

kunnig personal för att utarbeta ett sådant underlag. Kommunens

skyldighet att ha tillgång till den särskilda kompetens som behövs är

enligt regeringens mening tillräckligt reglerad i plan- och bygglagen.

Värdet av ett kontinuerligt arbete med utformningsfrågor kan inte nog

betonas. Som tidigare nämnts förändras bedömningen av vad som är

estetiskt bra och värdefullt för den byggda miljön över tiden. Det kan inte

fordras att denna förändrade syn skall ha fått genomslag i formella plan-

handlingar för att kommunens intentioner skall beaktas vid prövning av

ansökningar om lov. Å andra sidan är det inte godtagbart att mera om-

fattande krav från kommunens sida kommer som en fullständig över-

raskning och kanske dåligt underbyggda på grund av tidsbrist först i

samband med ett avslagsbeslut på en lovansökan. Regeringen har tidigare

pekat på möjligheten att behandla de nu aktuella frågorna separat, under

förutsättning att de får en offentlig genomlysning och tydlig förankring

genom politiska beslut. I den tidigare nämnda regeringsrättsdomen redo-

görs för en av kommunfullmäktige antagen skrift med råd och anvisning-

ar för bebyggelsen i ett område av kommunen. I det fallet hade kommu-

nen också i sin översiktsplan redovisat värdet av den aktuella bebyggel-

sen. Ett annat tänkbart arbetssätt är att kommunen arbetar fram en

beskrivning av karaktärsdrag som präglar byggnadsskicket i kommunen

eller delar av kommunen och fogar den beskrivningen till den mera

formella planbeskrivningen i berörda detaljplaneärenden.

6.3 Väglagen och lagen om byggande av järnväg

6.3.1 Väglagen

Regeringens förslag: Bestämmelser om estetisk utformning införs

som ett allmänt intresse vid väghållning. När vägar byggs bör hänsyn

tas till stads- och landskapsbilden och till natur- och kulturvärden.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens.

Remissinstanserna: Arbetsgruppens förslag tillstyrks av flertalet

remissinstanser som har yttrat sig om förslagets lagtekniska utformning.

Det finns således en allmän uppfattning att främjandet av estetiska

värden bör stärkas i väglagen. Boverket tillstyrker förslaget men tillägger

att en helhetssyn, där anpassningen till stads- och landskapsbilden är

utgångspunkten för övriga bedömningar, är nödvändig. Vägverket till-

styrker att estetiska värden bör stärkas i 4 § väglagen men ställer sig

tvekande till det föreslagna tillägget i 13 § med hänvisning till att be-

greppen stads- och landskapsbilden är svårdefinierade.

Skälen för regeringens förslag: I väglagen förtydligas de allmänna

intressen som skall beaktas vid väghållning med exempel som trafik-

säkerhet, miljöskydd, naturvård och kulturmiljö. Vid byggandet av vägar

anges att ändamålet med vägen skall vinnas med minsta intrång och

olägenhet utan oskälig kostnad.

Bestämmelserna ger således uttryck för flertalet av de olika tekniska,

funktionella och miljömässiga aspekter som sammantaget skall bidra till

en hög kvalitet i väghållningen och planeringen av nya vägar. Regeringen

anser, som tidigare berörts, att det nu kan finnas skäl att ge grundläggan-

de krav på estetiska värden en tydligare ställning i lagstiftningen. Det är

därför lämpligt att i bestämmelserna om allmänna intressen införa krav

på att en estetisk utformning skall eftersträvas vid väghållning.

Genom plan- och bygglagen regleras bebyggelsemiljön bland annat

med avseende på stads- och landskapsbild, vilka är vedertagna begrepp.

Motsvarande bestämmelser bör införas i väglagens 13 § för att framhäva

behovet av anpassning av vägar och väganordningar till omgivningen.

6.3.2 Lagen om byggande av järnväg

Regeringens förslag: Bestämmelser om estetisk utformning införs

som ett allmänt intresse vid planläggning, byggande och underhåll av

järnvägar. Byggande av järnvägar skall ske med hänsynstagande till

stads- och landskapsbilden och till natur- och kulturvärden.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens.

Remissinstanserna: Arbetsgruppens förslag tillstyrks i princip av

flertalet remissinstanser som har yttrat sig om förslagets lagtekniska

utformning. Det finns således en allmän uppfattning att främjandet av

estetiska värden bör stärkas i järnvägsbyggnadslagen. Boverket tillstyr-

ker men tillägger att en helhetssyn där anpassningen till stads- och land-

skapsbilden är utgångspunkten för övriga bedömningar. Banverket till-

styrker att estetiska värden bör stärkas i 1 kap. 3 § i lagen om byggande

av järnväg.

 Skälen för regeringens förslag: I lagen om byggande av järnväg

förtydligas inte de allmänna intressen som skall beaktas vid planering,

byggande och drift av järnväg. Vid planläggning och byggande av järn-

väg anges att ändamålet med järnvägen skall vinnas med minsta intrång

och olägenhet utan oskälig kostnad.

Regeringen anser, som tidigare berörts, att det nu kan finnas skäl att ge

grundläggande krav på estetiska värden en tydligare ställning i lagstift-

ningen. Det är därför lämpligt att i bestämmelserna om allmänna

intressen införa krav på att en estetisk utformning skall eftersträvas vid

planläggning, byggande och underhåll av järnväg.

7 Offentligt och förebildligt

7.1 Staten som förebild

Regeringens bedömning:

 Statliga myndigheter, bolag och verksamheter bör ha höga kvalitets-

ambitioner vad gäller arkitektur, formgivning och design.

 Offentlig upphandling av arkitektur-, formgivnings- och design-

tjänster bör ske med ökat kvalitetsmedvetande.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens bedömning.

Remissinstanserna: Utgångspunkten att staten skall tjäna som före-

bild har ett stort antal remissinstanser kommenterat och bedömt som

positivt. Boverket framför exempelvis att alla vardagsmiljöer där stat,

kommun eller landsting har inflytande över förvaltningen bör behandlas

förebildligt. Gävle kommun liksom Arkitekturmuseet anser att ambitionen

också borde gälla bolag, stiftelser etc. där staten har någon form av

inflytande.

Ett flertal remissinstanser har kommenterat upphandlingsfrågor och

vikten av att välja kvalitet samt ett långsiktigt ekonomiskt tänkande. Till

dessa hör ArkitektFörbundet och Sveriges arkitekt- och ingenjörsföre-

tagsförening. Att lyckade resultat förutsätter kompetens i beställarorgani-

sationerna understryks av flera remissinstanser. Byggforskningsrådet

påtalar behovet av ökad satsning på forskning och utveckling kring

beställarkompetensen. Boverket betonar vikten av att även politiker och

beslutsfattare nås av kompetenshöjande insatser när det gäller beställar-

rollen.

ArkitektFörbundet, Sveriges arkitekt- och ingenjörsföretagsförening

och Postfastigheter AB framhåller att det finns en övertro på tävlingar.

Postfastigheter AB anser också att principen om brukarmedverkan talar

mot tävlingsformen då dialogen med brukarna uteblir. Kungl. Konsthög-

skolan, Svenska Arkitekters Riksförbund samt Statens fastighetsverk

uttalar sig positivt vad gäller arkitekttävlingar.

Skälen för regeringens bedömning: Det offentliga stat, landsting

och kommun har stort inflytande på gestaltningen och utformningen av

vår omgivning. I egenskap av normgivare, byggherre, förvaltare och

hyresgäst bör staten agera förebildligt vad gäller arkitektur, formgivning

och design. Detta bör gälla allt från planering, anläggning och byggande

till inredning och grafisk formgivning. Väsentliga förändringar bör inte

genomföras utan att konsekvenserna för befintliga kulturhistoriska och

estetiska värden klargjorts och beaktats. Sammantaget kan sägas att de

miljöer staten medverkar till att skapa bör vara förebildliga exempel på

god arkitektur, formgivning och design. I detta ingår skapandet av väl

fungerande och vackra arbetsmiljöer som en mycket viktig fråga. Vad

gäller statens hantering av lokalförsörjningsfrågor återkommer regering-

en till detta nedan.

Även offentliga miljöer där kommun eller landsting har inflytande bör

vara förebildliga. Kommunerna svarar för planering och lovgivning och i

vissa fall också för byggande och förvaltning. Särskild uppmärksamhet

bör, som ett flertal remissinstanser framhävt, riktas mot skolan, som är

vår största kulturinstitution med ca 1,5 miljoner elever och anställda. Hur

skolans byggnader, inredning, pedagogiska rekvisita och utomhusmiljö

utformas har stor betydelse när det gäller att skapa förebilder för vad god

arkitektur, formgivning och design kan innebära för trivsel, social

gemenskap, effektivt arbete och estetisk stimulans. Extra höga krav på

skolmiljöerna är motiverat inte minst då det är obligatoriskt för eleverna

att vistas i skolmiljön. Denna fråga behandlas bl.a. inom Regeringskans-

liets arbetsgrupp Kultur i Skolan. Gruppen kommer under våren 1998 att

presentera en idéskrift om bl.a. skolan som kulturmiljö.

Den offentliga sektorn har vidare i egenskap av inköpare möjlighet att

verka för efterfrågan på god design där kvalitets- och resurshushållnings-

aspekterna beaktas. Den offentliga sektorn upphandlar årligen varor och

tjänster för ca 280 miljarder kronor. Härav svarar staten själv för ca 100

miljarder kronor. Då upphandling sker är det i regel många aspekter som

måste vägas in. Detta gäller särskilt upphandlingen av tjänster inom

områdena arkitektur, formgivning och design, vilka karaktäriseras av att

de spänner över breda fält. Det krävs sakkunskap och omsorg för att

uppnå det sammantaget bästa resultatet, både vad gäller kravspecifikation

och vid värderingen av anbud. För ett gott resultat är inledningsfasen av

största vikt och tillräcklig tid måste avsättas för detta grundläggande

första steg.

I samband med upphandling av arkitekt- och konsulttjänster har det

dock riktats kritik mot de offentliga beställarna för att de alltför ensidigt

prioriterar ett lågt pris utan att i tillräckligt hög grad väga in kvalitets-

aspekterna. Detta kan delvis ha sin förklaring i att vissa offentliga be-

ställare ofta är engångsbeställare och kanske inte alltid har den kunskap

som krävs för att formulera en kravspecifikation och värdera ett anbud.

Det förekommer också då ett byggprojekt skall genomföras att upphand-

lingen av projekteringen delas upp, vilket kan leda till att ursprungliga

goda gestaltningsmässiga idéer går förlorade. Det påtalas även av flera

remissinstanser att offentliga beställare behöver göras uppmärksamma på

tillämpningen av lagen (1992:1528) om offentlig upphandling samt bety-

delsen av kunskap vid upphandling av arkitekt- och konsulttjänster. Detta

gäller särskilt sedan lagen ändrats bl.a. i syfte att bättre tillgodose kvali-

tetsaspekten vid upphandling (prop. 1996/97:153). Vidare framhålls att

det behövs informations- och utbildningsinsatser inom området.

Upphandlingsfrågorna kommer att behandlas i de uppdrag som

kommer att ges till Statens fastighetsverk dels vad gäller erfarenhetsåter-

föring, dels den exempelsamling och vägledning verket kommer att få i

uppdrag att ta fram. Ytterligare insatser, såsom informations- och kun-

skapsspridning inom detta område, kommer att övervägas inom arbets-

gruppens fortsatta arbete.

De fastighetsförvaltande myndigheterna har under lång tid skaffat sig

specifika kunskaper inom sina förvaltningsområden. Det är erfarenheter

som skulle vara till nytta för andra myndigheter och förvaltare att ta del

av för att främja en högre kvalitet i den byggda miljön. Regeringen

kommer av den anledningen att ge Statens fastighetsverk i uppdrag att

initiera ett utökat samarbete och erfarenhetsutbyte mellan de fastighets-

förvaltande myndigheterna angående bl.a. gestaltning, bevarande, styr-

ning av byggprocessen och upphandling. Genom ett ökat erfarenhets-

utbyte kan statliga myndigheter också bli förebilder för andra fastighets-

förvaltare, både offentliga och privata.

Arkitekttävlingar

I många fall anordnas arkitekttävlingar då offentliga anläggningar, bygg-

nader eller inredningar skall gestaltas. Detta är ett av flera sätt att nå goda

resultat, ett sätt som innebär att en problemställning belyses ur flera syn-

vinklar och att ett debattstimulerande material kommer fram. Från yrkes-

kårens sida framhålls också att allmänna tävlingar ger mindre etablerade

arkitekter en möjlighet att visa sitt kunnande. Under senare år har med

gott resultat bl.a. flera nya högskolor och museer byggts med utgångs-

punkt i arkitekttävlingar. Regeringen har också i budgetpropositionen för

år 1998 aviserat att internationella arkitekttävlingar bör genomföras som

ett led i tillkomsten av ett världskulturmuseum i Göteborg och ett Nobel-

center i Stockholm.

Bedömningen av om en tävling skall ordnas och vilken form den skall

ha bör göras från fall till fall, men vid upphandling av större eller viktiga-

re projekt bör tävling ordnas i syfte att uppnå hög kvalitet på den slutliga

produkten.

Regeringens åtgärder: Statens fastighetsverk kommer att få i uppdrag

att initiera ett erfarenhetsutbyte mellan statliga myndigheter som

förvaltar fastigheter.

7.2 Kvalitetsarbete inom statliga myndigheter

Regeringens bedömning:

 De statliga myndigheter som bygger och förvaltar byggnader och

anläggningar bör redovisa program för hur de arkitektoniska och este-

tiska kvaliteterna kan främjas.

 Sveriges representationslokaler, såväl inom landet som utomlands,

bör utgöra förebild för vad som kan åstadkommas inom svensk

arkitektur, formgivning och design.

Arbetsgruppen förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig om vad arbets-

gruppen anfört angående kvalitetsprogram och representationslokaler har

i huvudsak varit positiva. Bl.a. Statens fastighetsverk har betonat vikten

av att representationslokalerna är förebildliga.

Skälen för regeringens bedömning: Vissa statliga myndigheter har

bl.a. som uppgift att bygga och förvalta fastigheter och anläggningar.

Många av dessa byggnader och miljöer har ett stort arkitektoniskt och

kulturhistoriskt värde. Insatser rörande den yttre och inre miljön måste

här präglas av respekt för karaktär och helhet, så att dessa värden inte

förvanskas. Nya byggnader skall berika och förnya den befintliga miljön,

men de skall också utgå från platsens givna förutsättningar.

Statliga myndigheter svarar också för vägar, broar och andra trafik-

anläggningar. Dessa anläggningar är ofta stora byggnadsverk och påver-

kar i hög grad sin omgivning. Vid inpassning av dessa måste samma

hänsyn tas som vid övrigt byggande. Frågan är inte minst viktigt med

tanke på de stora förändringar som utbyggnader av infrastruktur i vägar

och järnvägar i regel medför. Regeringen har erfarit att det inom de

myndigheter som förvaltar fastigheter och anläggningar för närvarande

pågår ett arbete med att höja kvaliteten vad gäller byggande och förval-

tande. Åtta myndigheter (Banverket, Fortifikationsverket, Luftfarts-

verket, Riksantikvarieämbetet, Sjöfartsverket, Statens fastighetsverk, SJ

och Vägverket) har till regeringen redovisat hur de arbetar för att främja

arkitektoniska och gestaltningsmässiga kvaliteter. Av redovisningarna

framgår att myndigheterna har kvalitetsprogram eller har påbörjat ett

arbete med att formulera sådana program. Även särskilda referens-

grupper eller råd med funktionen att bevaka de arkitektoniska och

gestaltningsmässiga kvaliteterna i verksamheten finns eller skall inrättas

hos några myndigheter.

Regeringen anser att alla myndigheter som bygger samt förvaltar

fastigheter och anläggningar skall ha program för hur de arkitektoniska

och gestaltningsmässiga aspekterna kan främjas. Regeringen vill också

peka på vikten av att myndigheterna har tillgång till erforderlig kompe-

tens när programmen utvecklas. Vidare bedömer regeringen det som

positivt att råd eller särskilda referensgrupper bildas som har till uppgift

att bevaka arkitektoniska och gestaltningsmässiga kvaliteter. Sådana

åtgärder kan utifrån förhållandevis blygsamma investeringar ge synbara

resultat. Det kan vara en fördel att även expertis som är fristående från

myndigheten ingår i dessa råd eller referensgrupper.

I detta sammanhang vill regeringen informera riksdagen om att arbets-

gruppen också haft kontakt med yrkesorganisationer och branschorgan i

syfte att intressera dessa för att bilda ett forum/råd där representanter för

byggherrar, fastighetsförvaltare, entreprenörer och arkitekter kan mötas.

Syftet är att branschen skall finna former för hur den byggda och gestal-

tade miljön kan förbättras. Initiativet har bemötts positivt och ett sådant

branschråd bör på sikt kunna medverka aktivt till ökad insikt om betydel-

sen av hög kvalitet i arkitektur, formgivning och design.

Myndigheternas lokalförsörjning

Statliga myndigheter har ansvar för den egna lokalförsörjningen. Detta

innebär att myndigheterna kan påverka valet av lokaler för sin verksam-

het. De kan och bör därmed efterfråga och ställa krav på hög kvalitet när

de hyr lokaler. Det krävs ofta specialkunskap vid anskaffandet av lokaler,

vilket inte alltid finns hos de statliga myndigheterna. I dessa situationer

måste myndigheter göra klart för sig vilken kompetens som erfordras och

knyta lämpliga rådgivare till sig.

Vissa statliga myndigheter hyr lokaler av bolag där staten är delägare,

sålunda hyr ett flertal universitet och högskolor lokaler av Akademiska

Hus. Andra exempel på bolag med statligt ägande är Postfastigheter AB

och Vasakronan. De myndigheter som hyr lokaler för sina verksamheter

bör själva ansvara för att i sin lokalförsörjning utveckla och förvalta god

arkitektur.

Vidare bör statliga myndigheter som hyr lokaler utveckla strategier för

hur olika förändringar, tillägg och underhåll av den inre miljön skall

hanteras så att kvalitetsaspekten tillgodoses. Detta arbete kan med fördel

kopplas till det miljöarbete mot ett hållbarare samhälle som ett flertal

myndigheter driver. Regeringen vill för riksdagens information meddela

att kvalitetsprogram kommer att utvecklas för de krav som bör ställas på

regeringskansliets egna lokaler.

Regeringen kommer att ge Statens fastighetsverk i uppdrag att ta fram

en skrift med exempel på goda arkitektoniska lösningar vad gäller bygg-

nader och anläggningar. Skriften skall ge vägledning till beställare och

bör fokusera på processen, hur upphandling har skett, arkitektens med-

verkan etc. Fastighetsverket skall i detta arbete samarbeta med Arkitek-

turmuseet, Riksantikvarieämbetet och Boverket .

Det är också angeläget att utlandsmyndigheternas lokaler är represen-

tativa. Det gäller de lokaler som ambassader, delegationer och konsulat

disponerar. Byggnader, inredning och bruksföremål skall utgöra goda

exponenter för svensk arkitektur, formgivning och design. Ett nära sam-

arbete sker med Statens fastighetsverk, Statens konstråd och Statens

konstmuseer beträffande inredning och utrustning samt konstnärlig

utsmyckning vad gäller utlandsmyndigheternas lokaler. Regeringen vill

för riksdagens information meddela att detta arbete kommer att vidareut-

vecklas som ett kvalitetsprogram i linje med det program som görs i

fråga om Regeringskansliets lokaler.

Regeringens åtgärder:

 Statliga myndigheter som bygger och förvaltar byggnader och anlägg-

ningar kommer att få i uppdrag att upprätta kvalitetsprogram för hur

arkitektoniska kvaliteter skall främjas.

 Statens fastighetsverk kommer att få i uppdrag att utarbeta en skrift

med goda exempel på arkitektoniska lösningar.

7.3 Ekonomiska styrmedel

Regeringens bedömning:

 Statligt ekonomiskt stöd till byggande och anläggande bör stimulera

till hög kvalitet i arkitektur, formgivning och design och till varsamhet

med bebyggelse och miljöer.

 Mottagare av statligt ekonomiskt stöd bör vara väl informerade om

hur stödet kan användas för att främja hög kvalitet i arkitektur, form-

givning och design.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens bedömning.

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan till-

styrker förslaget, dit hör bl.a. HSB:s Riksförbund, Sveriges allmännyttiga

bostadsföretag och Sveriges arkitekt- och ingenjörsföretagsförening.

Chalmers tekniska högskola AB anser att uppmärksamhet också bör

riktas mot produktdesign av nya byggnadsdelar och byggkomponenter,

vilka kan ge en ekologisk profil en bättre gestaltning. Boverket finner det

viktigt att följa upp och utvärdera de åtgärder som kommer att göras i

kommunerna i samband med de lokala investeringsprogrammen.

Skälen för regeringens bedömning: Det är viktigt att bidrag inte

medför negativa konsekvenser för byggnadskulturen.

Ett aktuellt exempel på ekonomiska styrmedel är regeringens lokala

investeringsprogram för ekologisk omställning och utveckling. Rege-

ringen har inlett ett stort investeringsprogram omfattande 5,4 miljarder

kronor under tre år. Satsningen inriktar sig bl.a. på investeringar i ekolo-

giska lösningar som annars inte skulle kommit till stånd i bostadsområ-

den och andra byggnader och anläggningar. Det finns t.ex. stora behov av

förnyelse i miljonprogrammets bostadsområden samt i skolor och

daghem. Byggföretag behöver utveckla metoder så att de kan återanvän-

da material och ta hand om miljöfarligt byggnadsmaterial när de river

och renoverar.

Regeringen har inom ramen för investeringsprogrammet lyft fram bl.a.

den byggda miljöns betydelse. När kommunerna ansöker om investe-

ringsbidrag skall de till regeringen bl.a. redovisa hur de arkitektoniska

kvaliteterna tas till vara i projekten. Riksantikvarieämbetet, Boverket och

Byggforskningsrådet har tillsammans med Närings- och teknikutveck-

lingsverket (Nutek), Banverket, Jordbruksverket, Kommunikationsforsk-

ningsberedningen, Naturvårdsverket och Statens energimyndighet fått i

uppdrag att biträda regeringen och kommunerna med bedömningar av de

projekt som ingår i de lokala investeringsprogrammen. Det är angeläget

att åtgärderna inte leder till sådana ingrepp i den byggda och gestaltade

miljön att befintliga kvaliteter förringas. Regeringens bedömning är att

det är av stor vikt att de arkitektoniska kvaliteterna tas tillvara och

utvecklas. Detta kommer att lyftas fram i samband med informations-

insatser för investeringsprogrammen.

Arbetsgruppen för arkitektur och formgivning har påtalat att det saknas

en analys av stödformernas konsekvenser för den byggda miljön. Detta

har också bekräftats av vissa remissinstanser, vilka har framför att det är

önskvärt med tydligare anvisningar om statens kvalitetskrav när det

gäller bidragsfördelning. I regeringsuppdraget till arbetsgruppen för

arkitektur och formgivning ingår att behandla frågan om ett samspelt

statligt agerande i frågor om styrmedlens konsekvenser för den byggda

och formade miljön. Boverket och Riksantikvarieämbetet har framfört att

det inom respektive verk pågår eller avses påbörjas ett arbete i samma

riktning.

Regeringens åtgärder:

 Kommuner som ansöker om bidrag inom ramen för de lokala investe-

ringsprogrammen för ekologisk omställning och utveckling skall redo-

visa hur de arkitektoniska kvaliteterna tas till vara.

 Gestaltningsaspekterna lyfts fram i samband med informationsinsatser

för de lokala investeringsprogrammen.

8 Det offentliga rummet

8.1 Helhetsperspektiv på det offentliga rummet

Regeringens bedömning:

 Det offentliga rummet gator, torg, parker, offentliga lokaler och

landskapsrum bör utformas med inlevelse och omsorg och

betydelsen av deras gestaltning bör framhävas.

 Landets kommuner bör uppmuntras att anta strategier eller lokala

handlingsprogram för att stärka kvalitetsaspekter och miljökvaliteter i

den byggda miljön.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer väsentligen med regering-

ens bedömning.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Boverket och

Sveriges Lantbruksuniversitet, har framfört att förslaget till handlings-

program haft tyngdpunkten på den bebyggda miljön på bekostnad av

landskap och stadsmiljö i en bredare mening. Banverket framhåller att

fokuseringen på stadsmiljö lämnar landskapsfrågorna utanför diskussio-

nen. Flera remissinstanser, däribland ArkitektFörbundet och Hyresgäs-

ternas riksförbund poängterar att en bred diskussion som involverar

många parter i utvecklingen av den offentliga miljön är nödvändig bl.a.

för den demokratiska förankringen.

De lokala handlingsprogrammen tillstyrks av Sjöfartsverket, Statens

fastighetsverk, Riksantikvarieämbetet, HSB:s Riksförbund, Sveriges

allmännyttiga bostadsföretag, Växjö kommun samt Sveriges arkitekt- och

ingenjörsföretagsförening.

Behovet av stadsarkitektkompetens i kommunerna betonas särskilt av

Boverket, Stadsmiljörådet och Riksbyggen.

Skälen för regeringens bedömning: Den offentliga miljön har vi alla

tillgång till och utformningen av den har avgörande betydelse för vår

trygghet, trivsel och sociala gemenskap. Betydelsefull är inte minst den

samlade stads- och landskapsbild som omger oss och påtagligt gestaltar

värdet av vår miljö. Den ger oss också, när den fungerar väl, konstnärliga

och kulturella upplevelser. Omsorgen om den offentliga miljön i alla dess

historiska och estetiska dimensioner måste bl. a. mot bakgrund av de

anförda skälen prioriteras. Den svenska synen på allemansrätten leder

vidare till att utformningen av den offentliga miljön, dess tillgänglighet

och möjlighet att ge rika upplevelser, måste ses som en prioriterad fråga.

Till det som bör utvecklas i de fortsatta diskussionerna kring det

offentliga rummet hör frågor som sträcker sig från parker och landskap,

stadsmiljöer och bymiljöer, till småskaliga trafikmiljöer, parkeringshus,

bensinstationer, broar, belysning, vägskyltar och avfallsstationer. Alltför

ofta har sådana anläggningar utformats utan hänsyn till sin inverkan på

stads- och landskapsbilden. Här har, vid sida av kommunerna, statliga

myndigheter med samhällsplanerande uppgifter ett stort ansvar. Inte

minst gäller det Banverket och Vägverket i fråga om trafikanläggningar-

nas inverkan på stads- och landskapsmiljön.

Stora delar av det offentliga rummets gestaltning påverkas av regler,

myndigheter och offentligt ägda verksamheter. Dessa verksamheter har

emellertid ofta sina bestämda mål och standardregler som sällan inne-

fattar omsorgen om den offentliga miljön i sin helhet. Utöver de offent-

liga myndigheterna påverkar flera andra parter, såsom markägare, fastig-

hetsägare och affärsidkare, också det offentliga rummet genom sina olika

aktiviteter. Gestaltningen av det offentliga rummet utmärks därför alltför

ofta av splittring och okoordinerade insatser. Om frågan inte ges stor

uppmärksamhet kan detta leda till att ingen tar ett helhetsansvar för

miljön.

Kommunernas roll

Kommunerna har en nyckelroll när det gäller att verka för en god bygg-

nadskultur och en god bebyggelsemiljö. Av detta följer att kvaliteten i

deras eget byggande och förvaltningen av deras egna byggnader och

anläggningar blir ett riktmärke för andras åtgärder i kommunen. Det är

också kommunerna som för det mesta får betala kostnaderna för effekten

av destruktiva miljöer. Kommunernas nyckelroll gör att det är av stor

vikt att de tar initiativ till de kvalitetshöjande åtgärder som behövs.

Det finns kommuner som på olika sätt tagit initiativ till sådana kvali-

tetshöjande insatser av mer övergripande slag. Exempelvis genom att

arbeta med lokala handlingsprogram för hela eller delar av kommunen.

Arbetet kan ske i skiftande former: ofta knyts det till kommunernas

fysiska planering enligt plan- och bygglagen, men sker ibland även i mer

fristående former. Initiativ till olika typer av samverkan som involverar

fastighetsägare och näringslivet, förekommer också. Regionalt har kom-

muner samverkat i syfte att beskriva regionens kvaliteter till grund för

lokalt arbete. Vidare sker på flera länsstyrelser och myndigheter ett

arbete till stöd för kommunerna i frågor som rör till exempel regionens

utvecklingsmöjligheter från ett miljöperspektiv. Dessa försök visar att det

är fullt möjligt att utan kostnadskrävande insatser höja nivån på gestalt-

ningen av den offentliga miljön. Pågående arbete med kommunala hand-

lingsprogram kring gestaltningsfrågor behöver uppmärksammas och

erfarenheterna av arbetet spridas. Den lokala Byggnadsordning som

Stockholms stad tagit fram i samband med översiktsplanearbetet kan

tjäna som ett gott exempel på vad ett sådant program kan utmynna i.

Arbete med lokala program pågår också i Gävle, Helsingborgs och Göte-

borgs kommuner. Överhuvud är, som Boverket anfört, en anknytning till

översiktsplanen av stort värde när det gäller att lyfta fram sådana stads-

och landskapsmiljövärden som kommunen särskilt vill värna om.

Det är regeringens uppfattning att arbetet med konkreta lokala hand-

lingsprogram kan vara ett bra sätt att uppnå och förankra ett gemensamt

helhetsansvar för det offentliga rummet. När det gäller att ta tillvara och

lyfta fram det arbete som görs i kommunerna har Boverket en central roll

för att ta tillvara och sprida erfarenheter av denna typ av arbete. Här har

också Riksantikvarieämbetet inom ramen för sitt myndighetsansvar en

viktig uppgift.

I strävan att höja den estetiska kvaliteten i det offentliga rummet har

som tidigare nämnts kommunen och inte minst dess byggnadsnämnd en

nyckelroll. Att på grundval av god kompetens inom byggande och plane-

ring kunna initiera och föra en skapande diskussion med allmänheten om

kommunens fysiska utveckling lägger således grunden för kvalitativa

förbättringar av miljön liksom för att upprätthålla redan existerande

kvaliteter.

Statens konstråd har i dag till huvuduppgift att arbeta för att konsten

blir ett naturligt och framträdande inslag i den gemensamma miljön och

har förklarat sig berett att vidga sitt arbete med dessa frågor. I det upp-

drag regeringen kommer att ge till Statens konstråd med anledning av

handlingsprogrammet ingår att rådet skall stimulera till estetiska förbätt-

ringar i gestaltningen av den offentliga miljön. Det kan avse konkreta

åtgärder där initiativ tas till förbättringar i befintliga offentliga miljöer,

men även andra åtgärder som t.ex. metodutveckling samt informations-

och kunskapsspridning kan komma i fråga. Förslagsvis väljs årligen ett

angeläget och aktuellt tema ut där frågeställningar och resultat bör få en

bred allmän spridning, till exempel kan tävlingar arrangeras. Gränsöver-

skridande möten och samarbetsprojekt mellan olika yrkesgrupper bör

eftersträvas, t.ex. kan konstnärer, landskapsarkitekter och arkitekter

arbeta tillsammans med samma uppdrag. Det är givetvis lämpligt att

konstrådet i detta arbete söker sådant samarbete som kan tillföra rådet

erforderlig kompetens och helhetssyn på gestaltningen av miljön. Som

exempel på naturliga samarbetspartners kan här nämnas Arkitektur-

museet, Stadsmiljörådet och Föreningen Svensk Form.

Regeringens åtgärder: Statens konstråd kommer att ges i uppdrag att

stimulera förbättringar i gestaltningen av den offentliga miljön.

8.2 Samverkan i bevarande- och utvecklingsområden

Regeringens bedömning: Effektiva former för förbättrad samverkan

i bevarande- och utvecklingsområden mellan stat/kommun/fastighets-

ägare/näringsliv bör skapas.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer väsentligen med regering-

ens bedömning.

Remissinstanserna: Vad gäller samverkan i särskilda bevarandeom-

råden har de berörda myndigheterna Riksantikvarieämbetet, och Boverket

ställt sig positiva till uppdraget. I övrigt tillstyrks förslaget av Sjöfarts-

verket, Sveriges allmännyttiga bostadsföretag samt Sveriges arkitekt- och

ingenjörsföretagsförening.

Skälen för regeringens bedömning: Samverkan mellan kommuner

och fastighetsägare har blivit allt vanligare och ger många gånger mycket

goda resultat för den offentliga miljön. Samarbetet har dock hittills i

första hand inriktats på kommersiellt intressanta centrala stadsområden.

En strävan bör vara att denna samverkan ökar och att den får omfatta allt

fler stadsområden; även sådana som kanske inte har ett alltför stort

kommersiellt intresse. Ett exempel på samverkan är det arbete som

uträttas inom ramen för organisationen Förnya Stadskärnan i vilken

ingår representanter för näringsliv, kommuner och statliga myndigheter.

I andra länder, till exempel England, finns erfarenheter av samverkan

stat/kommun/näringsliv i särskilda kulturmiljöer inom programmet Con-

servation Areas där staten avsätter vissa bidragsmedel i upprustning och

andra kvalitetshöjande åtgärder. Programmet har varit framgångsrikt.

Detta har kunnat konstateras bl.a. genom sammanställningar som Riks-

antikvarieämbetet gjort av internationella erfarenheter. För Sveriges del

förfogar Riksantikvarieämbetet och länsstyrelserna över bidragsmedel

för vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse som tillsammans med

andra lämpliga åtgärder bör kunna utnyttjas i liknande program och som

skulle kunna leda till dynamiska effekter för kommun och näringsliv.

Regeringen kommer att ge Riksantikvarieämbetet i uppdrag att

närmare utveckla dessa frågor. En viktig del av uppdraget gäller frågan

om att utveckla samarbete mellan den offentliga och privata sektorn inom

särskilda bevarande- och utvecklingsområden. Avsikten är att med

ledning av bl.a. internationella exempel sprida erfarenheter och utveckla

metoder för en positiv utveckling av sådana områden med utgångspunkt

från deras kulturvärden och där bl.a. de bidragsmedel som kulturmiljö-

vården förfogar över kan utnyttjas på ett dynamiskt sätt. Arbetet bör i

första hand inriktas på sådana områden som står under särskilt omvand-

lingstryck. Inriktningen av detta uppdrag skall givetvis ställas i relation

till det vidare uppdrag om stimulans till upprättandet av lokala kvalitets-

program som ovan beskrivits.

Regeringens åtgärder: Riksantikvarieämbetet kommer att ges i uppdrag

att studera lämpliga former för hur den offentliga och privata sektorn kan

samverka inom särskilda bevarande- och utvecklingsområden.

9 Kunskap och kompetens

9.1 Universitet och högskolor

Regeringens bedömning: Kompetensen hos yrkesverksamma inom

byggande, formgivning och design bör öka.

Utbildningen inom arkitektur, formgivning och design är av fundamental

betydelse för en god utveckling av den gestaltade miljön.

 Arbetsmarknaden för arkitekter har förändrats under de senaste åren och

utbildningen måste på olika sätt förnyas för att bättre svara mot de nya

kompetensbehoven. Även utbildningarna i design- och formgivning

måste förnyas och breddas genom att erbjuda ökade inslag av t.ex.

teknik, ekonomi och marknadsföring.

Högskolorna skall i ökad utsträckning samverka med det omgivande

samhället, t.ex. näringslivet, organisationer, kulturliv och folkbildning.

Högskolorna skall informera om sin utbildning och forskning samt enga-

gera omvärlden i verksamheten. Högskolorna skall även bedriva fort-

bildning och vidareutbildning. Denna uppgift är numera lagstadgad och

skall ske inom ramen för högskolans ordinarie resurser. Vidare skall jäm-

ställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas vid högsko-

lornas utbildningsverksamhet inom områdena byggande, formgivning

och design.

Genom sådan samverkan kan verksamheten berikas med impulser och

kunnande utifrån. Detta samarbete innebär också att viktiga kontakter

etableras mellan högskolan och arbetslivet, vilket ökar nyutexaminerade

studenters möjligheter på arbetsmarknaden och bör även resultera i att

högskolans utbud av kurser för kompetensutveckling av redan yrkesverk-

samma inom arkitektur, formgivning och design ökar. Med väl fungeran-

de kontaktnät mellan högskolorna, näringslivet och det övriga samhället

kommer lärosätena att bättre kunna utforma utbildning, konstnärligt

utvecklingsarbete och forskning i enlighet med samhällets varierande

behov och tillgodogöra sig influenser som kan leda till en vidareutveck-

ling av den egna verksamheten. Denna samverkansuppgift följs upp av

Utbildningsdepartementet.

De statliga myndigheter och de bolag som förvaltar universitets- och

högskolelokaler har också goda möjligheter att tjäna som förebilder för

andra byggherrar och fastighetsförvaltare när det gäller att utveckla och

förvalta god arkitektonisk miljö samt genom att öka sitt engagemang för

att erbjuda kvinnliga och manliga arkitekt- och designstudenter konst-

närlig praktik.

9.1.1 Arkitektutbildning

Regeringens bedömning: Den pågående utvärderingen av arkitekt-

utbildningen bör ge en grund till förbättringar av grundutbildning,

forskarutbildning och forskning inom arkitektur och samhällsplane-

ring.

Arbetsgruppens bedömning: Överensstämmer med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser önskar ett förtydligande av

vilka arkitektkategorier som avses. Ett flertal remissinstanser har också

efterlyst större inslag av byggnadsvård, restaurering, kulturminnesvård

och regionala perspektiv i arkitekturutbildningen samt andra utbildning-

ar. Sveriges lantbruksuniversitet, Boverket, Landskapsarkitekternas

riksförbund m.fl. saknar i handlingsprogrammets överblick landskaps-

arkitektutbildningar och den fysiska planerarutbildningen vid Högskolan

i Karlskrona/Ronneby. Lunds universitet anser att arkitektutbildningen

bör förlängas.

Skälen för regeringens bedömning: Arkitektutbildning är en yrkes-

utbildning som förbereder för arbete inom områdena byggande, inred-

ning, samhälls- och landskapsplanering. Arkitekter utbildas vid Lunds

universitet, Kungl. Tekniska högskolan och Chalmers tekniska högskola

AB. Vid vissa andra lärosäten bedrivs utbildningar med anknytning till

området. Vidare utbildas landskapsarkitekter vid Sveriges lantbruksuni-

versitet samt inredningsarkitekter vid Göteborgs universitet och Konst-

fack. Vid den blivande Malmö högskola planeras utbildningar med

inriktning mot bebyggelseutveckling.

Gränserna mellan de olika arkitekternas arbetsområden tenderar

alltmer att gå in i varandra vilket i högre utsträckning bör beaktas vid

utformningen av olika arkitektutbildningar och samarbete dem emellan.

Arbetsmarknaden för arkitekter har förändrats i väsentliga avseenden

under de senaste åren. Arkitekterna kommer i framtiden att ha delvis nya

arbetsuppgifter och främst vara inriktade på att förvalta och förnya

befintlig bebyggelse samt att anpassa befintlig bebyggelse till en hållbar

samhällsutveckling. Arbetsgruppen har anfört att en vanlig synpunkt från

sektorn är att arkitekten bör ha helhetsansvaret för byggprocessens alla

skeden för att på det sättet uppnå ett slutresultat med hög kvalitet. Det har

vidare framkommit att arkitekternas kompetens därför behöver stärkas

bl.a. vad gäller gestaltningsfrågor, teknik, ekonomi, ekologiskt hållbart

byggande, materialkunskap och process.

Som en följd av vad som har framkommit under bl.a. arbetsgruppens

arbete har regeringen uppdragit åt Högskoleverket att följa upp och

utvärdera den svenska arkitektutbildningen. Verket skall även undersöka

om det finns behov av nya utbildningar och i så fall lämna förslag till

deras innehåll, organisation och finansiering. Syftet med utvärderingen är

att ge en grund till förändringar av grundutbildning, forskarutbildning

och forskning inom arkitektur och samhällsplanering. I uppdraget ingår

bl.a. att utvärdera arkitektutbildningens nuvarande dimensionering samt

analysera konsekvenserna av att under några år minska antagningen.

Utbildningens längd samt vidareutbildning och kompetensutveckling bör

också behandlas. Uppdraget avses samordnas med det uppdrag om

designutbildningarna som beskrivs i det följande (avsnitt 9.1.2 Design-

utbildning). Därvid avses verket kartlägga och ge förslag till utveckling

av samarbetet mellan arkitekt- och designutbildningarna. Uppdraget skall

enligt planerna redovisas till regeringen senast den 26 februari 1999.

Regeringens åtgärder: Högskoleverket har fått i uppdrag att följa upp

och utvärdera den svenska arkitektutbildningen. Verket skall även under-

söka om det finns behov av nya utbildningar.

9.1.2 Designutbildning

Regeringens bedömning: Designutbildningarna inom högskolan bör

utvärderas och utredas. Regeringen avser därefter att ta ställning till

behov av förändringar.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna välkomnar

översynen. Några remissinstanser, bl.a. Umeå universitet, Konstfack och

Föreningen Svenska industridesigner, anser att antalet utbildningsplatser

vid landets designutbildningar bör öka, framför allt vad gäller industri-

design.

Skälen för regeringens bedömning: Konstnärlig högskoleutbildning

inom design- och formgivningsområdet skall ge studenterna kunskaper,

färdigheter och en arbetsmetodik för att på konstnärlig grund kunna

utforma produkter och lösa gestaltningsmässiga, tekniska, praktiska,

ekonomiska och miljömässiga problem inom sina respektive specialom-

råden. Konstnärlig högskoleexamen med inriktning på design utfärdas

vid Lunds, Göteborgs och Umeå universitet samt vid Konstfack. Utbild-

ning inom design anordnas även vid Högskolan i Borås (textil formgiv-

ning), Högskolan i Växjö (glasformgivning) och Mälardalens högskola

(teknisk illustration). Vidare planeras utbildningar inom området konst

och kommunikation vid den blivande Malmö högskola.

I budgetpropositionen för år 1997 har regeringen understrukit betydel-

sen av utbildning på designområdet bl.a. genom att tillföra designutbild-

ningarna vid Lunds, Göteborgs respektive Umeå universitet samt Konst-

fack utökade resurser för att kunna utbilda fler formgivare. Riksdagen

har beslutat att nya permanenta utbildningsplatser skall tillskapas för

designutbildningarna vid högskolorna i Borås och Växjö, samt vid

Mälardalens högskola liksom vid den blivande Malmö högskola.

Under arbetet med förslaget till handlingsprogram framkom att svensk

design- och formgivarutbildning enligt mångas mening förvisso håller en

hög kvalitet, men att den behöver få ett bredare innehåll. Regeringen

finner det angeläget att högskolor med designutbildning kan erbjuda både

kvinnor och män utbildningsmöjligheter med orientering inom teknik och

ekonomi. Vidare bör inslagen av design och formgivning inom främst

ingenjörs- och ekonomutbildningarna öka.

Regeringen avser att ge Högskoleverket i uppdrag att utreda och

utvärdera designutbildningarna inom högskolan. Därvid skall Högskole-

verket undersöka om det föreligger behov av att förändra utbudet, utbild-

ningarnas omfattning, innehåll, organisation och finansiering samt

presentera förslag till hur sådana förändringar skall genomföras. Verket

skall även kartlägga och ge förslag till utveckling av samarbetet mellan

arkitekt- och designutbildningarna. I uppdraget ingår vidare att inventera

vilka kombinationsutbildningar som förekommer vid olika högskolor

vari utbildning i design kombineras med utbildning inom andra ämnes-

områden. Högskoleverket skall undersöka på vilket sätt dessa komplette-

rar de övriga designutbildningarna. Uppdraget skall redovisas senast den

26 februari 1999.

Regeringens åtgärd: Regeringen avser att under våren 1998 ge Hög-

skoleverket i uppdrag att utvärdera designutbildningarna, varvid även så

kallade kombinationsutbildningar med inslag av design skall ses över.

9.1.3 Samverkansfrågor

Regeringens bedömning: Inslaget av konstnärlighet, design och

formgivning inom andra utbildningar, särskilt inom teknik och

ekonomi bör öka. Sådana kombinationsutbildningar bör öka efter-

frågan på och förståelsen för god arkitektur, formgivning och design

inom tillverkningsindustrin.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna välkomnar ett

utökat samarbete mellan utbildningar med inriktning mot arkitektur,

formgivning och design. Ett flertal remissinstanser framhåller att det

finns ett starkt behov av att utbudet av utbildning med sådana kombina-

tioner ökar, både för studenter i grundutbildning och för yrkesverk-

samma.

Flertalet remissinstanser anser vidare att det finns ett stort behov av

samverkan mellan konstnärliga utbildningar och de ekonomiska och de

tekniska utbildningarna. Vissa remissinstanser efterlyser också att sam-

arbetet skall inkludera humanister och verksamma inom andra veten-

skapsområden.

Skälen för regeringens bedömning: För att de estetiska värdena skall

få större genomslag i olika delar av samhället bör kunskapen om god

formgivning och design öka hos andra yrkeskategorier än formgivarna.

Vidare bör kunskaper hos formgivare och designer om andra delar av

produktionen öka. För att uppnå detta bör samverkan mellan olika

utbildningar intensifieras.

Kunskap om arkitektur bör tillföras alla parter i byggprocessen.

Byggande är ett lagarbete och studenter inom relevanta utbildningar bör

redan under utbildningstiden samarbeta med de andra yrkeskategorierna.

Utöver arkitektutbildningarna (arkitekt-, landskapsarkitekt- och inred-

ningsarkitektutbildningarna) finns det flera utbildningar med anknytning

till planering, byggande och konst. Bland dessa kan särskilt nämnas

civilingenjörsutbildningar med inriktning mot väg- och vattenbyggnad,

samhällsbyggnadsteknik, lantmäteriutbildningar, den magisterutbildning

med inriktning på planfrågor som bedrivs vid Högskolan i Karls-

krona/Ronneby, den bebyggelseantikvariska utbildningen vid Göteborgs

universitet och Kungl. Konsthögskolans påbyggnadsutbildning i arki-

tektur. Vid den blivande Malmö högskola planeras såsom ovan anförts

ett antal utbildningar inriktade mot bebyggelseutveckling.

Ett viktigt led i regeringens satsning för att tillverkningsindustrin skall

kunna satsa mer på produkternas design och formgivning är att kunska-

pen inom dessa områden ökar inom till exempel civilingenjörs- och

ekonomutbildningar. Ett målmedvetet strävande i den riktningen bör

medföra att konkurrenskraften för den svenska industrins produkter

kommer att stärkas. Regeringen har anslagit medel budgetåren 1995/96

och 1997 för projekt avsedda för konstnärers engagemang i den högre

utbildningen särskilt inom områdena naturvetenskap, teknik och medicin.

Avsikten är att dessa satsningar skall utvärderas under år 1998 med

avseende på vilka erfarenheter de har givit. Ett centralt mål har varit att

prova olika metoder för att öka inslagen av arkitektur, formgivning och

design inom andra utbildningar och ge underlag för att kunna genomföra

detta i större skala. Flera högskolor ger redan kombinationsutbildningar

där tekniska utbildningar kombineras med t.ex. konstnärliga utbildningar.

Många utbildade designer och formgivare kommer att arbeta som

egenföretagare, i mindre företag eller som konsulter. Denna arbetsform

kräver kunskaper om andra delar av processen kring en produkts väg från

idé till färdig produkt än själva formgivningen. Formgivare och designer

behöver även kunskaper för att identifiera marknader för sina kunskaper

och för de produkter som de har utvecklat. Designutbildningarna bör

därför kompletteras med utbildning i bl.a. ekonomi och marknadsföring,

vilket bör beaktas av högskolorna.

Samverkan inom forskning och konstnärligt utvecklingsarbete

Forskning och konstnärligt utvecklingsarbete inom området arkitektur,

formgivning och design har stor betydelse för den framtida utformningen

av den byggda miljön och de ting vi omger oss med. Genom forskning

och konstnärligt utvecklingsarbete byggs den långsiktiga kunskapen

inom området upp. Det är av stor vikt att den kunskap forskningen ger tas

till vara inom de grundläggande högskoleutbildningarna samt att den når

ut till praktikerna och att sambanden mellan forskare och praktiker

stärks.

Behovet av samarbete och erfarenhetsutbyte mellan forskare och

praktiker inom arkitektur, formgivning och design bör ytterligare beto-

nas. I högskolans uppgift att samverka med det omgivande samhället

ingår också ansvaret för att finna lämpliga former för detta samarbete.

Högskolan skall inom ramen för sina ordinarie resurser medverka till att

sprida såväl nationella som internationella forskningsresultat. Högskolan

bör kontinuerligt utvärdera och söka nya former för att på egen hand eller

i samverkan med andra den offentliga sektorn, näringslivet och olika

organisationer på ett effektivt sätt återföra forskningsresultaten till de

yrkesverksamma.

Samverkan inom grundutbildning

Resurser har anvisats för samarbetsprojekt mellan de konstnärliga och

tekniska utbildningarna och näringslivet, 4 miljoner kronor årligen för

budgetåren 1997 1999. Denna form av samarbete inom ramen för den

ordinarie utbildningen bör vidareutvecklas. Samtliga högskoleutbild-

ningar, inte minst sådana inom arkitektur, samhällsplanering, konst,

formgivning och design, bör regelbundet innehålla moment som sker i

samverkan med det omgivande samhället och studenternas framtida

arbetsgivare. Ett närmare samarbete med företag och andra organisatio-

ner ger det omgivande samhället en naturlig kanal in i högskolan sam-

tidigt som högskolans kunskapsuppbyggnad stärks. I vilken utsträckning

detta sker kommer att följas upp.

Genom att redan yrkesverksamma arkitekter, samhällsplanerare och

formgivare deltar i fortbildning och vidareutbildning finns det tillfälle för

ömsesidigt berikande möten mellan redan yrkesverksamma och studenter

inom den grundläggande högskoleutbildningen. Studenterna får därmed

redan under studietiden inblick i och en anknytning till arbetsmarknaden

genom möjligheten att samarbeta i projekt med framtida arbetsgivare och

deras kunder. Genom propositionen Högskolans ledning, lärare och

organisation (prop. 1996/97:141, bet. 1997/98:UbU3, rskr. 1997/98:12)

ges högskolan möjlighet att i ökad utsträckning rekrytera kvalificerade

personer som lärare med huvudsaklig sysselsättning utanför högskolan.

Därigenom kan förståelsen för andra verksamheter öka och kunskapen

om respektive verksamhets villkor stärkas. Vidare bör ett ökat samarbete

eftersträvas mellan studenter på arkitektur- och designutbildningar och

studenter inom andra utbildningsområden.

Samverkan inom kompetensutveckling

Regeringen har erfarit att behov finns av ytterligare insatser för kompe-

tensutveckling av redan yrkesverksamma arkitekter, samhällsplanerare,

formgivare och andra aktiva i design- och byggbranschen. Även andra

yrkesgrupper, t.ex. lärare och journalister, borde bibringas ökade insikter

i och kunskaper om värdet av god arkitektur, formgivning och design.

God design har blivit ett allt viktigare konkurrensmedel inom tillverk-

ningsindustrin. Högskolan bör därför erbjuda kompletterande utbildning i

formgivning och produktutveckling för tekniker och ekonomer inom

tillverkningsindustrin i syfte att öka deras kunskap om designens bety-

delse och för att stimulera arbetsmarknadens efterfrågan på kompetenta

formgivare.

När det gäller den byggda miljön har det till regeringen framförts att

statens, kommunernas och den privata sektorns kompetens som bygg-

herrar bör stärkas. Även kompetensen inom byggsektorn behöver höjas

framför allt vad gäller hur rådande byggnadsbestånd skall förvaltas och

utvecklas.

Synpunkter har framförts om att högskolans utbud av kurser för fort-

bildning och vidareutbildning inom områdena arkitektur, byggande och

samhällsplanering bör utökas. Högskoleverket skall, inom ramen för

uppdraget att se över arkitektutbildningarna, analysera om ett sådant

behov föreligger.

Samverkan mellan högskola och folkbildning

Arkitektur, formgivning och design är kulturyttringar som vi ständigt

kommer i kontakt med och kunskaper om dessa är en del av allmänbild-

ningen. Det är en demokratifråga att människor kan tolka sin totala miljö

för att kunna delta i debatten om denna och för att kunna påverka dess

utformning. Utbildningssystemet skall förmedla en känsla för kvalitet

och estetiska värden. För universitet och högskolor är det väsentligt att

arbeta för att nå ut även till kvinnor och män som inte har studerat eller

har för avsikt att studera vid högskolan. Här är samverkan med folkbild-

ningen av central betydelse. Forskare bör vara aktiva inom folkbild-

ningen och öka ansatserna till att i samarbete med skolor, museer och

fackförbund på ett populärvetenskapligt sätt sprida kännedom om forsk-

ningsrön.

Regeringens åtgärd: Regeringen har anslagit resurser för projekt

avsedda för konstnärers engagemang i den högre utbildningen särskilt

inom områdena naturvetenskap, teknik och medicin. Högskoleverket har

i uppdrag att under innevarande år utvärdera erfarenheterna från denna

verksamhet. Regeringen har även anslagit resurser för samarbetsprojekt

mellan de konstnärliga och de tekniska utbildningarna och näringslivet.

9.1.4 Forskning

Regeringens bedömning:

 Forskning och utveckling kring arkitektonisk kvalitet och gestalt-

ning bör stärkas.

 Spridningen av erfarenheter och nyttiggörande av forskningsresultat

om arkitektur, formgivning och design bör öka.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser efterlyser mer forsk-

ning inom området samt att befintlig forskning i större utsträckning bör

spridas till andra forskare, utbildningar och till allmänheten.

Arkus ifrågasätter att regeringen enligt dem minskar forskningsanslag

för byggnadsforskning samtidigt som ambitionen höjs bl.a. för forsk-

ningen i och med handlingsprogrammet.

Skälen för regeringens bedömning: Den forskning som är relaterad

till vår byggda miljö spänner över ett stort fält, från samhällsplanering till

utformning av enskilda detaljer. Vid sidan av den forskning och forskar-

utbildning som bedrivs vid universitet och högskolor arbetar Riks-

bankens jubileumsfond med att utveckla ett program för forskning inom

arkitekturområdet samt ett program som syftar till kunskapsutveckling

om formgivningens roll för företagsutveckling.

Forsknings- och utvecklingsarbete inom formgivning och design

bedrivs inom ramen för de resurser som anslås för konstnärligt utveck-

lingsarbete vid Konstfack och de konstnärliga designutbildningarna vid

Göteborgs, Lunds och Umeå universitet. Omfattningen och resultaten av

denna forskning är inte tillräckligt känd. Vidare bedrivs forskning med

anknytning till designområdet vid humanistiska, samhällsvetenskapliga

och tekniska fakulteter. Högskoleverket skall inom det uppdrag som

beskrivs tidigare (avsnitt 9.1.2 Designutbildning) kartlägga innehåll och

omfattning av konstnärligt utvecklingsarbete och forskning inom form-

givnings- och designområdet.

9.1.5 Praktik för studenter

Regeringens bedömning: Högskolans studenter inom bl.a. arkitek-

tur-, formgivnings- och designutbildningarna bör under utbildnings-

tiden i ökad omfattning ges möjligheter att samverka med studenter

inom andra utbildningar och delta i projekt med det omgivande sam-

hället. Studenter inom designutbildningarna bör särskilt beredas

möjlighet att samverka med studenter inom arkitektutbildningarna.

Myndigheter och andra offentliga organ bör sträva aktivt efter att

erbjuda kvinnliga och manliga studenter relevant yrkespraktik inom

områdena arkitektur, formgivning, design och konst.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över förslaget

stöder förslaget om praktik för studenter. Några remissinstanser efter-

lyser tydligare förslag för hur praktiken för studenter skall realiseras.

Skälen för regeringens bedömning: Staten som byggherre och

fastighetsförvaltare måste särskilt bemöda sig om att erbjuda konstnärlig

praktik till studenter. Konstnärlig praktik kan jämföras med den yrkes-

praktik som inom ramen för utbildningen bereds studenterna i flertalet

andra utbildningar. Statliga myndigheter bör eftersträva att involvera

studenter inom arkitektur, formgivning, design, konst och byggnadstek-

nik i sin verksamhet vad gäller förvaltning, byggande och inredning av

lokaler. Detta samarbete bör vara ett ömsesidigt berikande erfarenhets-

utbyte. Studenterna får anknytning till arbetsmarknaden och kontakter

bland yrkesverksamma. För myndigheterna är det en möjlighet att i sin

roll som förebild vad gäller gestaltningen av det offentliga rummet ta till

vara det nytänkande och den experimentlusta som finns bland studen-

terna. Statliga myndigheter och bolag kan erbjuda konstnärlig praktik på

olika sätt, t.ex. genom tävlingar och uppdrag som lämpar sig som

examensarbeten.

Högskoleverket skall inom det uppdrag som beskrivs tidigare (avsnitt

9.1.2 Designutbildning) även undersöka förutsättningarna för att studen-

terna i arkitekt- och designutbildningarna inom sin utbildning skall kunna

genomföra praktik i arbetslivet.

9.2 Förskola och skola

Regeringens bedömning: Kunskap om och förståelse för god kvalitet

inom arkitektur, formgivning och design bör öka hos det stora flertalet

medborgare, vilket i sin tur bör medföra ett ökat intresse och delta-

gande i den offentliga debatten kring dessa frågor.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan stöder

förslaget. Några efterlyser en tydligare formulering av åtgärdsförslaget.

Vissa påpekar att det är ett eftersatt område och att skolan generellt

saknar resurser för att förmedla kunskaper om arkitektur, formgivning

och design. Skolverket ställer sig positivt till förslaget. Konstnärs-

nämnden betonar att även utbildningar med konstnärliga inslag som

ligger inom Skolverkets tillsynsområde bör utvärderas.

Skälen för regeringens bedömning: Arkitektur, samhällsplanering,

formgivning och design berör flera av skolans ämnen och ger därmed

förutsättningar för en gränsöverskridande undervisning där teori och

praktik kan varvas. Uppgifterna inom dessa områden löses typiskt i ett

arbetssätt där olika krav skall jämkas samman i en problemlösnings-

process som också blir alltmer utmärkande för dagens arbetsliv. Sam-

hällskunskap, historia, bild och slöjd är några av de ämnen där denna

kunskap kan komma in som en naturlig del.

Barnens eget skapande är en viktig del i förskolan. Flickor och pojkar

utforskar och upptäcker sin omgivning och utvecklar sin kompetens

utifrån konkreta upplevelser och erfarenheter. Upplevelser som stimule-

rar känsla, nyfikenhet och fantasi är avgörande för att alla sidor hos den

enskilda individen skall utvecklas. I det pågående integreringsarbetet

mellan förskola och skola kan de olika pedagogiska traditionerna vidare-

utveckla en gemensam syn på skolmiljöns betydelse för det pedagogiska

arbetet.

I de kursplaner som finns för grundskolan och gymnasieskolan ges

förutsättningar för att arbeta med estetiska och kulturella frågor inom

flera olika ämnen, eller i gemensamma temaarbeten. De enskilda

skolorna har själva ett stort inflytande över undervisningen och har också

möjlighet att profilera sig genom att t.ex. arkitektur, formgivning och

design ingår i undervisningen. Skolverket har ett kontinuerligt ansvar för

översyn av grundskolans och gymnasieskolans kursplaner. Inom en fem-

årsperiod fr.o.m. år 1998 skall Skolverket se över samtliga nationellt

fastställda kursplaner. Regeringen menar att det är angeläget att det i

Skolverkets kontinuerliga översyn övervägs om arkitektur, formgivning

och design är ämnesområden som behöver förstärkas i kursplanerna för

grundskolan och i gymnasieskolan.

Det finns även andra parter såsom myndigheter och organisationer som

arbetar med att på olika sätt integrera kunskap om arkitektur, formgiv-

ning och design i utbildningen. Läromedel för grundskolan har tagits

fram av bl.a. Boverket. Sveriges Arkitekters Riksförbund och Kommun-

förbundet arbetar kontinuerligt med frågorna. I samband med Kultur-

huvudstadsåret 1998 har Riksantikvarieämbetet valt att under året särskilt

uppmärksamma området i samarbete med vissa skolor och studieförbund.

Syftet är att ta fram studiematerial kring den byggda miljön och utveckla

lämpliga undervisningsmetoder. Riksantikvarie-ämbetet kommer under

innevarande år att till regeringen redovisa det samarbete som genomförts

med skolor och andra utbildningsinstitutioner. Dessa aktuella erfarenhe-

ter bör tas till vara och vidareutvecklas.

Regeringen vill vidare för riksdagens information orientera om det

arbete som bedrivs inom Regeringskansliet i syfte att stärka kulturens

roll i skolans verksamhet. År 1995 tillsattes arbetsgruppen Kultur i

skolan. Gruppen bedriver en verksamhet utifrån tre teman varav ett är

Skolan som kulturmiljö där skolbyggnadens arkitektur och miljöns

utformning särskilt belyses. Det andra temat är Kulturarbetet i undervis-

ningen där kulturarbetet skall ses i omedelbar förbindelse med elevernas

läroprocesser. Det tredje temat är Delaktighet och eget skapande där

utgångspunkterna är barnens rätt till medinflytande och respekt, deras rätt

att göra sin stämma hörd och få sin vilja respekterad. En idéskrift

kommer att presenteras av gruppen under våren 1998.

Regeringens åtgärder: Inom ramen för Skolverkets kontinuerliga

översyn av kursplanerna bör området arkitektur, formgivning och design

uppmärksammas

10 Information, debatt och marknad

Regeringens bedömning:

 Efterfrågan på och förståelsen för god arkitektur, formgivning och

design bör öka.

 Svenska produkter nationellt och internationellt bör förknippas med

högsta kvalitet i fråga om formgivning och design.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens bedömning.

Remissinstanser: Ett flertal remissinstanser påtalar vikten av en öppen

och bred debatt om arkitektur, formgivning och design och anmäler

också intresse för att medverka till att utveckla en sådan debatt. Emeller-

tid påtalas att för en intensifierad debatt krävs också stöd och resurser.

Skälen för regeringens bedömning: Utan en levande och öppen

debatt om arkitektur, formgivning och design och hur de påverkar vårt

vardagsliv kommer inte utvecklingen att leda till bestående kvalitetsför-

bättringar. Om det endast i vissa delar av samhället finns kunskaper om

och ett intresse för kvaliteten i vår byggda och gestaltade miljö och för

våra bruksföremål kommer bara marginella effekter att uppstå. Ökade

kunskaper och ökat engagemang kan däremot leda till en större efterfrå-

gan på god arkitektur, formgivning och design.

Svensk arkitektur, formgivning och design behöver också sättas in i ett

internationellt sammanhang som kan fokusera dess brister och för-

tjänster. Ett exempel är Europan en europeisk sammanslutning av

organisatörer av arkitekttävlingar där yngre svenska arkitekter deltar i

återkommande idétävlingar över olika teman av betydelse för stads- och

landskapsutvecklingen.

Det finns många parter som har möjlighet att bidra till förstärkt offent-

lig debatt: stat, kommun, landsting, utbildningsväsende, folkbildning,

näringsliv, medier och enskilda har alla möjlighet att påverka. Tidningar,

radio och TV har stor genomslagskraft. Även om utrymmet för arkitek-

tur, formgivning och design i dag är begränsat i dessa medier har det

påtagligt ökat under senare år. Flera av de åtgärder som föreslås bör leda

till ökad mediebevakning som i sin tur kan stärka arkitekturens, formgiv-

ningens och designens roll i det allmänna medvetandet.

Regeringen har tidigare framhållit att det allmänna, i synnerhet staten,

har möjligheter att genom eget agerande påverka intresset för arkitektur,

formgivning och design både genom förebildligt handlande och genom

initiativ inom bl.a. utbildningsväsendet. Staten har också möjligheter att

skapa eller stödja forum för åsiktsutbyte och information samt bredda

diskussionen genom att tillföra internationella erfarenheter.

Sådana insatser har också betydelse i ett utvidgat samarbete med

näringslivet. De flesta företag tävlar i dag på europeiska eller globala

marknader samtidigt som konkurrensen på hemmamarknaden ökar.

Kunskapen om att ett medvetet utnyttjande av designkompetens kan vara

en framgångsfaktor när det gäller att möta marknads- och användarkrav

behöver många gånger öka hos både företag och offentliga myndigheter

som arbetar med näringslivsutveckling. Vidare behöver kunskapen öka

om betydelsen av design hos såväl offentliga som privata köpare av

designtjänster.

10.1 Debatt och utställning

Regeringens bedömning:

 Produktion av utställningar om svensk arkitektur, formgivning och

design för nationell och internationell spridning bör uppmuntras.

 Sverige bör delta i de stora internationella utställningarna och i

andra internationella sammanhang på ett sätt som främjar nationens

anseende och det internationella idéutbytet.

 I budgetpropositionen för år 1999 har regeringen för avsikt att före-

slå att Arkitekturmuseet tilldelas 2 miljoner kronor som skall dispone-

ras för utvecklingsarbeten och pilotprojekt samt för att stärka den

offentliga debatten.

 I budgetpropositionen för år 1999 har regeringen för avsikt att före-

slå att Röhsska museet tilldelas 500 000 kronor för att utveckla upp-

giften att bygga upp ett nätverk för konsthantverk, formgivning och

design.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens bedömning.

Remissinstanserna: Museernas betydelse i sammanhanget poängteras

av vissa remissinstanser. Statens fastighetsverk, Svenska Arkitekters

Riksförbund och Arkitekturmuseet framför att Arkitekturmuseets uppdrag

borde vidgas till att också omfatta trädgårdskonst och landskapsplanering

samt möbler och inredning. Växjö kommun och Folkbildningsrådet

påtalar vikten av att museets verksamhet och övriga utställningar också

når ut i landet. Riksantikvarieämbetet vill lyfta fram länsmuseernas roll i

sammanhanget. Umeå universitet, Konstnärsnämnden, Konstakademien

och Föreningen Sveriges Konsthantverkare och Industriformgivare fram-

för att det bör finnas ett permanent designmuseum. Vidare påtalar Före-

ningen Svensk Form behov av en mer publik plats för exponering av

modern formgivning och design.

Skälen för regeringens bedömning: Arkitektur, formgivning och

design representerar mycket av ett lands identitet och historia. Utställ-

ningar och museer kan bidra till att föra ut kunskap och information om

ämnet, både i ett samtida och i ett historiskt perspektiv. Det finns också

ett flertal myndigheter, organisationer och institutioner som bidrar till

och utvecklar debatten om arkitektur, formgivning och design. Boverket,

Riksantikvarieämbetet och länsstyrelserna är myndigheter som har

information och rådgivning som viktiga inslag i sin verksamhet. Under

senare år har också en del initiativ tagits vad gäller att sprida information

och kunskap om vår byggda miljö, t.ex. Kulturhusens dag som arrangeras

under Riksantikvarieämbetets ledning och Stadens dag som initierats av

Stadsmiljörådet. Inte minst bomässorna är värda att uppmärksammas

som intressanta inslag i den offentliga debatten.

I detta arbete har också folkbildningsorganisationerna en mycket viktig

roll genom sin breda förankring i samhället och sin vana att utarbeta och

driva särskilda utbildningssatsningar. Det ter sig därför naturligt att orga-

nisationernas erfarenheter och vilja att medverka i arbetet tas tillvara. Det

är vidare angeläget att det allmänbildande arbete som sedan lång tid och

på lång sikt bedrivs av institutioner och organisationer som Arkitektur-

museet, Stadsmiljörådet, Föreningen Svensk Form med Form/Design

Center i Malmö och Röhsska museet fullföljs och utvecklas. Dessa har

också i sina remissvar förklarat sig beredda att påta sig vidgade uppdrag.

Arkitekturmuseet och Boverkets stadsmiljöråd

Regeringen vill här särskilt uppmärksamma Arkitekturmuseets viktiga

roll. Museet har bl.a. till uppgift att belysa byggnadskonsten, samhälls-

planeringen och bebyggelseforskningen samt särskilt driva och stödja

utställningar- och annan pedagogisk och debatterande verksamhet. En

stor del av verksamheten bedrivs genom seminarier, utgivandet av

skrifter, utställningar och arkivverksamhet. I och med att Arkitektur-

museet har flyttat in i rymligare lokaler ges nya möjligheter för museet

att bedriva en verksamhet som vänder sig till en större publik. Rege-

ringen anser att museet bör bli en mötesplats för allmänhet och yrkesfolk

inom byggbranschen, där en levande debatt om arkitektur och samhälls-

planering kan föras. Museets verksamhet bör även i utökad utsträckning

få en spridning runt om i landet. Vidare vill regeringen påpeka vikten av

att möjliggöra utvecklingsarbeten och pilotprojekt inom arkitekturens-

och samhällsplaneringens område. Regeringen avser att i budgetproposi-

tionen för år 1999 föreslå att Arkitekturmuseet anvisas 2 miljoner kronor

vilka skall disponeras för utvecklingsarbeten och pilotprojekt där bl.a.

nya arbetssätt och samarbetsformer kan sökas samt för att stärka den

offentliga debatten.

Regeringen vill vidare framhålla betydelsen av Stadsmiljörådets verk-

samhet. Rådet är ett rådgivande organ inom Boverket som har till uppgift

att verka för att den byggda miljön utvecklas så att den främjar god livs-

kvalitet samt stimulera till debatt i den andan.

Röhsska museet

Det finns flera parter, både statliga, kommunala och ideella, som med-

verkar till att presentera och sprida kunskap om formgivning och design.

Röhsska museet i Göteborg är i dag landets enda specialmuseum inom

formgivnings- och designområdet. Museet, som är ett kommunalt

museum med statsbidrag, arbetar med att bygga upp ett nätverk för

konsthantverk, formgivning och design. Genom en ökad samverkan inom

området ges möjlighet till gemensamma satsnigar, samordning av utställ-

ningar stärkt opinionsbildning och andra åtgärder som bidrar till att öka

intresset för formgivning, design och konsthantverk hos såväl företag

som hos en bredare allmänhet. Arbetet med nätverket kommer att fort-

sätta under de kommande åren.

Regeringen anser att Röhsska museet har mycket hög kompetens inom

sitt område och att det påbörjade nätverksarbetet redan medverkat till ett

ökat kunskapsutbyte och ökad samverkan inom området. Museet bör

därför ges ytterligare ekonomiskt utrymme att utveckla uppgiften som

nätverksmuseum.

Att visa upp modern formgivning och design

Statens konstmuseer har i dag bl.a. ansvar för att bevara och förmedla

den historiska utvecklingen på konsthantverksområdet från äldre tid till

nutid. Dock kan inte hela formgivnings- och designområdet sägas täckas

in i och med detta och någon statlig institution med sådant ansvar finns

heller inte. Gränserna mellan arkitektur, formgivning, design och konst

tenderar många gånger att vara tämligen flytande och det bör enligt rege-

ringens bedömning övervägas om Moderna museet och Arkitekturmuseet

kan få ett ansvar också vad gäller exponering av modern formgivning

och design. Museerna har nyligen flyttat in i nya och utökade lokaler

inom samma byggnadskomplex på Skeppsholmen i Stockholm vilket bör

kunna bidra till ett utökat samarbete. Moderna museet har i dag till upp-

gift att visa nutida konst medan Arkitekturmuseet, som tidigare nämnts,

skall verka för att belysa byggnadsutveckling och samhällsplanering.

Regeringen vill för riksdagens kännedom meddela att det för närvarande

pågår en analys inom Regeringskansliet bl.a. i syfte att överväga hur

museernas ansvar för att visa upp modern formgivning och design kan

förtydligas och utvecklas. Resultatet av analysen kommer att redovisas

under våren 1998.

Regeringen har erfarit att Föreningen Svensk Form strävar efter att

tillskapa ett designcenter i Arkitekturmuseums tidigare lokaler på

Skeppsholmen. Detta skulle kunna bidra till ytterligare fokusering på

designområdet och att ett givande samarbete mellan föreningen,

Arkitekturmuseum och Moderna museet skulle uppstå. Initiativet

framstår som lovvärt.

För att förbättra möjligheten för en publik i hela landet att ta del av

samtida bildkonst, formgivning och konsthantverk av god kvalitet

kommer ett gemensamt uppdrag ges till Statens kulturråd, Statens

konstråd, Konstnärsnämnden, Riksutställningar och Statens konstmuseer

med Moderna museet.

Att visa upp och presentera svensk arkitektur, formgivning och design

har betydelse både ur kulturell synpunkt och ur näringslivssynpunkt. När

det gäller att stärka näringslivet får i huvudsak andra exponeringstill-

fällen sökas än de ovan nämnda. Det rör sig då främst om deltagande i

kommersiella mässor och utställningar. Flera länder arbetar medvetet och

framgångsrikt med att skärpa sin designprofil genom att medverka i och

anordna internationella mässor och utställningar. I Sverige pågår för när-

varande en utredning om en europeisk bostadsmässa i Malmö år 2001,

vilket bör bli ett tillfälle att visa upp svensk arkitektur, formgivning och

design samt att omsätta delar av handlingsprogrammets målsättningar i

praktiken. Regeringen finner det angeläget att de strategiska tillfällen då

Sverige bör visa upp svensk arkitektur, formgivning och design i inter-

nationella sammanhang identifieras med syftet att bidra till målinriktade

statliga satsningar. Regeringen kommer att ge Svenska institutet i upp-

drag att inkomma med en sådan redovisning.

Regeringens åtgärder:

 Inom Regeringskansliet har ett analysarbete inletts om hur ansvaret för

att visa upp modern formgivning och design skall kunna förtydligas och

utvecklas.

 För att förbättra möjligheten för en publik i hela landet att ta del av

samtida bildkonst, formgivning och konsthantverk av god kvalitet ger

regeringen ett gemensamt uppdrag till Statens kulturråd, Statens

konstråd, Konstnärsnämnden, Riksutställningar och Statens konstmuseer

med Moderna museet.

 Svenska institutet kommer att ges i uppdrag att föreslå lämpliga till-

fällen när Sverige bör delta i internationella designsammanhang.

10.2 Nationellt uppdrag inom formgivning och design

Regeringens förslag: Ett tidsbegränsat nationellt uppdrag inrättas

inom området formgivning och design.

Regeringens bedömning: Regeringen avser att för perioden 1999

2001 ge uppdraget till Föreningen Svensk Form. I budgetpropositio-

nen för år 1999 avser regeringen att föreslå att 1 miljon kronor anvisas

för uppdraget.

Skälen för regeringens förslag: I Kulturutredningens slutbetänkande

(SOU 1995:84) tas frågan om ett designråd upp. Ett designråd skulle

enligt betänkandet ha till uppgift att initiera projekt, förmedla erfarenhe-

ter, publicera skrifter och marknadsföra svensk formgivning. Det finns

emellertid redan i dag ett flertal organ som med statliga medel verkar för

att främja svensk formgivning och design genom sina verksamheter. Det

har också framkommit under arbetet med förslaget till handlingsprogram

och av remissyttrandena att en organisatorisk förändring inte framstår

som självklar. Mot den bakgrunden anser regeringen att det är lämpligast

att söka lösningar som i första hand bygger vidare på befintliga organisa-

tioner.

Regeringen har i det föregående betonat vikten av att formgivning och

design ges uppmärksamhet och att kunskapen om formgivningens och

designens betydelse får en bred spridning. För att främjandet av svensk

formgivning och design skall få önskvärd kraft måste satsningar genom-

föras på flera olika plan och avse bl.a. utbildning, utveckling, presenta-

tion, marknadsföring, internationella kontakter och internationell lanse-

ring. För att utvecklingen skall få fart och ges en målmedveten inriktning

behöver insatserna samordnas. Regeringen vill därför föreslå att ett tids-

begränsat uppdrag ges vad gäller formgivning och design. I likhet med de

nationella uppdrag som föreslogs i propositionen om kulturpolitik bör

uppdraget ges för tre år.

Regeringen avser att ge Föreningen Svensk Form det nationella upp-

draget vad gäller formgivning och design för perioden 1999 2001. I detta

uppdrag skall föreningen verka för att främja svensk formgivning och

design såväl nationellt som internationellt. Föreningens verksamhet bör

göras mer publik och en viktig del bör vara att öka allmänhetens kunska-

per om formgivning och design. Föreningen bör vidare initiera framåt-

syftande projekt och förmedla erfarenheter t.ex. om framgångsrika

designsatsningar. I uppdraget bör också ingå att utveckla hur beställar-

kompetensen hos myndigheter som handlar upp designprodukter kan

höjas. Föreningen bör härvid arbeta för att det internationella kontaktnät

som föreningen i dag har stärks. Initiativ bör tas till att utställningar i

Sverige och utomlands genomförs. I detta sammanhang förutsätts ett nära

samarbete med Röhsska museet. Föreningen bör också hålla kontakt med

producerande företag och t.ex. samarbeta med dessa kring utåtriktad

verksamhet. Inom ramen för sitt uppdrag bör Föreningen Svensk Form

söka samverkan med Röhsska museet, Moderna museet, Arkitekturmu-

seet, liksom med andra museer inom området, med högre utbildningar,

Konstnärsnämnden, Riksutställningar, Statens konstråd, Svenska institu-

tet och Stiftelsen Svensk Industridesign.

10.3 Design och näringsliv

Regeringens bedömning:

 Formgivning och design bör i större utsträckning används för att

stärka det svenska näringslivets konkurrenskraft.

 Regionala mötesplatser och utställningsmöjligheter bör utvecklas

där formgivare och designer och näringsliv kan mötas.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens bedömning.

Remissinstanser: De remissinstanser som yttrat sig i frågan instäm-

mer i huvudsak med förslaget. Ett flertal remissinstanser understryker

vikten av att bygga vidare på existerande organisationer och nätverk

snarare än att skapa nya.

Skälen för regeringens bedömning: Formgivning och design har stor

betydelse för industriella framgångar, inte minst på exportmarknaden,

och bidrar väsentligt till utvecklingen av den svenska ekonomin och

arbetsmarknaden. Vi befinner oss i dag i ett läge med en hårdnande

internationell konkurrenssituation där gränserna mellan vara och tjänst

blir allt mindre tydliga. Då blir olika särskiljande egenskaper allt vikti-

gare för att skapa en konkurrenskraftig produkt och för att nå försälj-

ningsframgångar. Allt högre krav ställs därför i dag på medveten utform-

ning som kommunicerar kvalitet och ger föremålen och företagen en klar

och tydlig identitet på den internationella marknaden.

Design, utnyttjad redan i tidiga utvecklingsskeden, utgör en effektiv

metod för användarorientering och förbättrad analys av potentiella mark-

nader. Svenskt näringsliv ligger här långt framme vad gäller vår kunskap

om och långa tradition med att arbeta med skilda arbetslivsförhållanden

och utsatta gruppers beroende av anpassade miljöer och produkter.

Intresset i Sverige för designinsatser och metodutveckling inom bl.a.

handikapp- och arbetsmiljöområdet vinner insteg inom allmän produkt-

utveckling och väcker också internationellt intresse.

För att svensk design och formgivning i större utsträckning skall efter-

frågas internationellt och förknippas med högsta kvalitet krävs olika

insatser. Det handlar om att stärka näringslivets kunskaper, kompetens

och intresse för design och formgivning, samt dess förmåga att hantera

och upphandla designtjänster. Det är då inte endast frågan om att ge

produkterna bättre utseende och funktion utan också om att ge verksam-

heten och dess produkter en artegen profil, att reducera produktionskost-

nader och energianvändning, att minimera ekologiska belastningar och

att förbättra möjligheterna att utnyttja ny teknologi. Det gäller således att

stärka insikten att design och formgivning inte bara är en slutprodukt

utan skall ses som en del av den process som skapar produkten och

inbegriper tillverkningssätt, marknadsföring, avsättning, användning

samt destruktion och återvinning i ett medvetet kretsloppstänkande. Det

är dessutom ett faktum att vackra och väl fungerande produkter får längre

livslängd än andra produkter och därmed bidrar till bättre resurshushåll-

ning.

Syftet med statens nuvarande företagsinriktade insatser inom design-

området, främst genom Stiftelsen Svensk Industridesign, är att stärka de

svenska företagens nationella och internationella konkurrenskraft, oavsett

om produkten är en tjänst eller vara. Motivet för de statliga insatserna

med designstöd och rådgivning är att kunskaper och kompetens i att

hantera dessa frågor behöver öka i många företag. Speciellt påtagligt är

detta i de mindre företagen där behovet är mera sällan återkommande och

varierande över tiden, samtidigt som kvalificerade designinsatser kan

vara den avgörande framgångsfaktorn. En av förklaringarna till under-

utnyttjande av designkunskaper inom svenskt näringsliv kan antas vara

att design sällan ingår som ämne i ingenjörs- och ekonomiutbildningar.

Det är främst under de senaste åren som design har uppmärksammats

inom högskolans grundutbildningar utanför designhögskolorna. Bristan-

de kunskap och förståelse för designens betydelse för sådant som kon-

struktion och produktion försvårar möjligheterna att utnyttja den poten-

tial design har för en produkts konkurrensförmåga.

Regeringen anser att det är angeläget att stärka den designfrämjande

verksamheten. Detta bör främst ske på det regionala planet i syfte att

effektivt nå såväl det regionala näringslivet som allmänheten. Utgångs-

punkten bör vara att bygga vidare på existerande offentliga och privata

organ. I propositionen om regional tillväxt (prop. 1997/98:62) menar

regeringen att den designfrämjande verksamheten bör kunna få en

naturlig plats i en regional näringspolitik som håller på att utvecklas. En

uppgift bör vara att bidra till att bilda nätverk mellan aktörer som arbetar

med design och företagsutveckling. Det är vidare av stor vikt att det sker

en ökad samverkan mellan näringslivet och bl.a. universiteten och hög-

skolorna. Länsstyrelserna kan med sina regionala utvecklingsmedel

finansiera insatser för att förstärka regionala nätverk, etablera regional

utställningsverksamhet och öka rådgivningen till småföretag.

Näringslivet genomgår en fortlöpande omstrukturering mot en ökad

andel tjänsteföretag. Denna process medför ökade krav på varumärken,

profilering, utformning av trycksaker m.m. Regeringen anser mot bak-

grund av detta att de statliga designfrämjande insatserna bör utvecklas

ytterligare. Detta kan ske bl.a. genom att rådgivningen utökas till även

andra designkompetenser utöver industriell design. Det är naturligt att

denna vidareutveckling av de designfrämjande insatserna leds av Stiftel-

sen Svensk Industridesign i samverkan med Föreningen Svensk Form.

Vidare kan samverkan ske med bl.a. regionala näringslivsorgan och

näringslivsorganisationer samt med den sverigefrämjande verksamheten.

Frågan kring hur den designfrämjande verksamheten bör stärkas

bereds för närvarande i Regeringskansliet. Regeringen är angelägen om

att berörda aktörer och intressenter aktivt involveras i beredningspro-

cessen. Särskilt angeläget är det att näringslivet deltar.

11 Kostnadskonsekvenser

En utgångspunkt för det föreslagna handlingsprogrammet är att estetisk

omsorg är en viktig del av arbetet med kvalitetssäkring vid byggande och

formgivning och därför ingår som en viktig del i samhällets resurshus-

hållning. Miljöer och produkter som utformas med omsorg om såväl

materiella och sociala kvaliteter som estetisk kvalitet har större förutsätt-

ningar att brukas med varsamhet. Det ger ökad livskvalitet men också en

förlängd materiell livslängd.

Att i ekonomiska termer mer precist uttrycka konsekvenserna av det

arbetssätt som propositionen vill introducera låter sig givetvis dock inte

göras. Förslagen är utformade med utgångspunkt från att de skall genom-

föras inom nuvarande ekonomiska ramar. Även de uppdrag som

regeringen ger till ett antal myndigheter skall finansieras inom gällande

anslagsramar. Förslagen till ändringar i väglagen, plan- och bygglagen

och lagen om byggande av järnväg kommer, såvitt regeringen kan

bedöma, inte att medföra några kostnadsökningar.

12 Författningskommentar

12.1 Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948)

4 §

I paragrafens andra stycke har tillagts att en estetisk utformning skall

eftersträvas vid väghållning, dvs. vid byggande och drift av väg. Änd-

ringen har behandlats i avsnitt 6.3.1. Vidare har ordet kulturmiljövård

bytts till kulturmiljö, som är det begrepp som numera används.

13 §

Genom ett tillägg framhävs behovet av hänsyn till stads- och landskaps-

bilden och till natur- och kulturvärden vid byggande av väg. Ändringen

har behandlats i avsnitt 6.3.1.

12.2 Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)

2 kap. 2 §

Ändringen innebär att första stycket kompletteras genom att det anges att

planläggning också skall främja en estetiskt tilltalande utformning av

bebyggelse, grönområden, kommunikationsleder och andra anläggningar.

Enligt andra stycket skall det som anges i första stycket också beaktas i

andra ärenden enligt lagen. Syftet är att göra det tydligt att en estetiskt

tilltalande utformning är ett allmänt intresse som skall beaktas vid för-

ändringar av den byggda miljön.

Ändringen har behandlats i avsnitt 6.2.1. Begreppet estetiskt tilltalande

har behandlats i avsnitt 6.1.

3 kap. 1 §

Ändringen innebär att paragrafens andra led, som behandlar byggnadens

yttre, kompletteras med ett krav på detta skall vara estetiskt tilltalande.

Således skall byggnader ha en yttre form och färg som är estetiskt till-

talande, lämpligt för byggnaderna som sådana och som ger en god

helhetsverkan. Syftet är att det tydligt av lagtexten skall framgå att este-

tisk utformning är en viktig faktor vid utformningen av den byggda

miljön.

Ändringen har behandlats i avsnitt 6.2.2. Begreppet estetiskt tilltalande

har behandlats i avsnitt 6.1.

3 kap. 10 §

Ändringen innebär att begreppet särdrag byts till karaktärsdrag så att det

är byggnadens karaktärsdrag som skall beaktas vid ändringar av byggna-

der. Syftet med ändringen är att understryka att det inte bara är enstaka

unika detaljer hos den enskilda byggnaden som skall behandlas varsamt

vid ändringar utan också det som karaktäriserar en byggnad och dess

samspel med omgivningen. Det skall således framgå att det allmänna

varsamhetskrav som de aktuella bestämmelserna ger uttryck för innebär

att också estetiska kvaliteter i den vardagliga bebyggelsemiljön skall

beaktas vid ändringar av byggnader.

Ändringen har behandlats i avsnitt 6.2.3.

11 kap. 1 §

Ändringen innebär att första stycket 1 kompletteras så att det framgår att

byggnadsnämnden också skall verka för en estetiskt tilltalande stads- och

landskapsmiljö. Syftet med ändringen är att understryka kommunernas

ansvar för den byggda miljöns utformning och gestaltning.

Ändringen har behandlats i avsnitt 6.2.4. Begreppet estetiskt tilltalande

har behandlats i avsnitt 6.1.

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg

1 kap. 3 §

Ändringen innebär att de allmänna intressen till vilka hänsyn skall tas vid

planläggning, byggande och underhåll av järnväg exemplifieras enligt

mönster från väglagen (1971:948). Vidare understryks genom ett tillägg

att en estetisk utformning skall eftersträvas. Ändringen har behandlats i

avsnitt 6.3.2.

1 kap. 4 §

Ändringen motsvarar den som gjorts i 13 § väglagen (1971:948). Den har

behandlats i avsnitt 6.3.2.

Sammanfattning av förslaget till handlingsprogram

Detta förslag till handlingsprogram för arkitektur och formgivning tar sin

utgångspunkt i de målsättningar som formulerats i propositionen Kultur-

politik (1996/97:3). Utifrån fem teman anger arbetsgruppen mål och för-

slag till åtgärder för statens framtida arbete för att utveckla och förbättra

förutsättningarna för den byggda och gestaltade miljön. Arbetsgruppens

förslag till åtgärder innebär i korthet följande.

Offentligt och förebildligt

 Statliga myndigheter som förvaltar byggnader och anläggningar skall

senast år 1999 ha upprättat kvalitetsprogram för hur arkitektoniska och

gestaltningsmässiga kvaliteter skall främjas.

 Statens fastighetsverk ges under år 1998 i uppdrag att initiera ett ökat

samarbete och erfarenhetsutbyte mellan de statliga myndigheter som för-

valtar fastigheter. Frågor som i samverkan med de övriga myndigheterna

bör tas upp är bland annat kvalitetsaspekter, varsamhetsaspekter och

upphandling av arkitekt- och konsulttjänster.

 Statens fastighetsverk ges under år 1998 i uppdrag att utarbeta en skrift

med goda exempel på arkitektoniska lösningar och hur kvaliteter tagits

tillvara eller förstärkts i förvaltningsskedet. Skriften bör ge råd och väg-

ledning för beställare som står inför en om-, till- eller nybyggnad.

 Arbetsgruppen tar fram ett kvalitetsprogram för Regeringskansliets

lokaler och föreslår hur beställarkompetensen kan främjas.

Det offentliga rummet

 Boverket och Riksantikvarieämbetet ges under år 1998 i uppdrag att

utifrån konkreta exempel sprida erfarenheter och utveckla metoder om

hur lokala handlingsprogram för den byggda och gestaltade miljön kan

främja och stärka miljökvaliteter.

 Riksantikvarieämbetet ges under år 1998 i uppdrag att i samverkan

med Boverket och i samråd med Kommunförbundet och med ledning av

såväl kommunala som internationella erfarenheter studera lämpliga

former för samverkan mellan den offentliga och privata sektorn inom

särskilda bevarandeområden.

 Utvecklingsarbeten och pilotprojekt, utställningar, publikationer och

tävlingar inom områdena arkitektur, formgivning och design främjas.

 Statens konstråd ges i uppdrag att stimulera till förbättringar i den inre

och yttre offentliga miljön.

Kunskap och kompetens

 Högskoleverket ges under år 1998 i uppdrag att utvärdera designutbild-

ningarna, varvid även så kallade kombinationsutbildningar med inslag av

design ses över.

 Omfattning och inriktning av den forskning som bedrivs inom design-

området följs upp under år 1998.

 Erfarenheterna från regeringens satsningar på samverkansprojekt i

syfte att stimulera konstnärliga inslag i tekniska utbildningar utvärderas

av Högskoleverket under år 1998.

 Den gestaltade miljöns område skall inta en särställning inom ramen

för uppdraget till Högskoleverket avseende samverkan mellan forskare

och folkbildning. Uppdraget ges under år 1998.

 Myndigheter och andra offentliga organ skall aktivt arbeta för att

involvera studenter inom områdena för arkitektur, formgivning och konst

vid gestaltning av det offentliga rummet.

 Inom ramen för Skolverkets kontinuerliga översyn av kursplanerna

skall området arkitektur, formgivning och design särskilt uppmärksam-

mas under åren 1998-99.

Information, debatt och marknad

 Arbetsgruppen utarbetar förslag till hur ansvaret för exponering av

modern formgivning och design kan förtydligas och utvecklas.

 Arbetsgruppen utarbetar förslag till hur Stadsmiljörådet kan få en mer

oberoende ställning.

 Svenska institutet och Exportrådet ges under 1998 i uppdrag att i sam-

arbete med Nämnden för Sverigefrämjande i Utlandet identifiera strate-

giska tillfällen när Sverige bör delta i internationella designsammanhang.

Lagstiftning och andra styrmedel

 Grundläggande krav på estetisk hänsyn förs in i plan- och bygglagen,

väglagen och lagen om byggande av järnväg. Varsamhetskravet förtydli-

gas i plan- och bygglagen.

 Arbetsgruppen genomför en analys av hur nuvarande statliga stöd-

system påverkar eller kan påverka kvalitetsfrågor.

 Gestaltningsaspekterna lyfts fram i samband med informationsinsatser

för de lokala investeringsprogrammen för hållbar utveckling. Arbets-

gruppen samordnar detta med det kansli inom Miljödepartementet som

ansvarar för investeringsbidraget.

Utdrag ur förslag till handlingsprogram, lagstiftning

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 § och 3 kap. 1 och 10 §§ plan- och

bygglagen (1987:10 ) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

2 §

Planläggning skall, med beak-

tande av natur- och kulturvärden,

främja en ändamålsenlig struktur

av bebyggelse, grönområden,

kommunikationsleder och andra

anläggningar. Även en från social

synpunkt god livsmiljö, goda

miljöförhållanden i övrigt samt en

långsiktigt god hushållning med

mark och vatten och med energi

och råvaror skall främjas. Hänsyn

skall tas till förhållandena i

angränsande kommuner.

Planläggning skall, med beak-

tande av naturvärden, kultur-

värden och estetiska värden,

främja en ändamålsenlig struktur

av bebyggelse, grönområden,

kommunikationsleder och andra

anläggningar. Även en från social

synpunkt god livsmiljö, goda

miljöförhållanden i övrigt samt en

långsiktigt god hushållning med

mark och vatten och med energi

och råvaror skall främjas. Hänsyn

skall tas till förhållandena i

angränsande kommuner.

Vad som anges i första stycket skall beaktas även i andra ärenden enligt

denna lag.

3 kap.

1 §

Byggnader skall placeras och

utformas på ett sätt som är lämp-

ligt med hänsyn till stads- eller

landskapsbilden och till kultur-

och naturvärden på platsen. Bygg-

nader skall ha en yttre form och

färg, som är lämplig för byggna-

derna som sådana och ger en god

helhetsverkan.

Byggnader skall placeras och

estetiskt utformas på ett sätt som

är lämpligt med hänsyn till stads-

eller landskapsbilden och till

kultur- och naturvärden på platsen.

Byggnader skall ha en yttre form

och färg, som passar för omgiv-

ningen och för byggnaderna som

sådana så att en god helhetsverkan

kan uppnås.

10 §

Ändringar av en byggnad skall

utföras varsamt så att byggnadens

särdrag beaktas och dess

byggnadstekniska, historiska,

kulturhistoriska, miljömässiga och

konstnärliga värden tas tillvara.

Ändringar av en byggnad skall

utföras varsamt så att byggnadens

karaktärsdrag beaktas och dess

byggnadstekniska, historiska,

kulturhistoriska, miljömässiga och

konstnärliga värden tas tillvara.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948)

Härigenom föreskrivs att 4 och 13 §§ väglagen (1971:948) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Väghållning omfattar byggande och drift av väg.

Vid väghållning skall tillbörlig

hänsyn tas till enskilda intressen

och till allmänna intressen, såsom

trafiksäkerhet, miljöskydd, natur-

vård och kulturmiljövård.

Vid väghållning skall tillbörlig

hänsyn tas till enskilda intressen

och till allmänna intressen, såsom

trafiksäkerhet, miljöskydd, natur-

vård, kulturmiljö samt estetiska

krav.

13 §

Vid byggande av väg skall till-

ses, att vägen får sådant läge och

utförande att ändamålet med

vägen vinnes med minsta intrång

och olägenhet utan oskälig kost-

nad.

Vid byggande av väg skall tillses,

att vägen får sådant läge och utfö-

rande att ändamålet med vägen

vinnes med minsta intrång och

olägenhet utan oskälig kostnad samt

med hänsynstagande till stads- och

landskapsbilden och till natur- och

kulturvärden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande

av järnväg

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § lagen (1995:1649) om byggande av

järnväg skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

3 §

Vid planläggning av järnväg

och vid prövning av ärenden om

byggande av järnväg skall lagen

(1987:12) om hushållning med

naturresurser m.m. tillämpas. Vid

planläggning, byggande och un-

derhåll av järnväg skall hänsyn tas

till både enskilda och allmänna

intressen.

Vid planläggning av järnväg

och vid prövning av ärenden om

byggande av järnväg skall lagen

(1987:12) om hushållning med

naturresurser m.m. tillämpas. Vid

planläggning, byggande och un-

derhåll av järnväg skall hänsyn tas

till både enskilda intressen och

allmänna intressen såsom miljö-

skydd, naturvård, kulturmiljö samt

estetiska krav.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

Remissinstanser

Hovrätten för Övre Norrland (sid 57-62, 65-66), Kammarrätten i Göte-

borg (sid 57-62, 65-66), Länsrätten i Östergötlands län (sid 57-62, 65-

66), Stiftelsen Svenska Institutet, Fortifikationsverket, Statens järnvägar,

Banverket, Vägverket, Sjöfartsverket, Luftfartsverket, Postfastigheter

AB, Telaris, Statens fastighetsverk, Statens lokalförsörjningsverk, Folk-

bildningsrådet, Riksrevisionsverket, Akademiska Hus AB, Vasakronan

AB, Statens skolverk, Högskoleverket, Uppsala universitet, Lunds

universitet, Göteborgs universitet, Umeå universitet, Kungl. Tekniska

högskolan, Luleå tekniska universitet, Högskolan i Borås, Högskolan i

Gävle/Sandviken, Högskolan i Karlskrona/Ronneby, Högskolan i Växjö,

Konstfack, Kungl. Konsthögskolan, Mälardalens högskola, Sveriges

lantbruksuniversitet, Chalmers tekniska högskola AB, Statens kulturråd,

Konstnärsnämnden, Statens konstråd, Riksantikvarieämbetet, Statens

konstmuseer, Arkitekturmuseet, Jämtlands läns museum, Älvsborgs läns

museum, Riksutställningar, Närings- och teknikutvecklingsverket

(NUTEK), Turistdelegationen, Sveriges Exportråd, ALMI Företagspart-

ner AB, Boverket, Stadsmiljörådet, Byggforskningsrådet, Länsstyrelsen i

Stockholms län, Länsstyrelsen i Södermanlands län, Länsstyrelsen i

Hallands län, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Stockholms kommun,

Växjö kommun, Sölvesborgs kommun, Helsingborgs kommun, Malmö

kommun, Göteborgs kommun, Hjo kommun, Gävle kommun, Östersunds

kommun, Luleå kommun, Konstakademien, Stiftelsen Riksbankens

Jubileumsfond, Föreningen Svensk Form, Svenska Kommunförbundet,

Landstingsförbundet, Sveriges Industriförbund, Landsorganisationen, LO

(Färg, form och estetikgruppen), ArkitektFörbundet, Byggkostnads-

delegationen, Form/Design Center, Folkbildningsförbundet, Föreningen

förnya Stadskärnan, Föreningen Svenska Industridesigner, Föreningen

Sveriges Konsthantverkare och Industriformgivare (KIF). Föreningen

Sveriges landsantikvarier, Föreningen Sveriges länsantikvarier, HSB:s

Riksförbund, Hyresgästernas Riksförbund, Kalmar Konstmuseum,

Kretsloppsdelegationen, Landskapsarkitekternas riksförbund, Läns-

arkitektföreningen, Nämnden för Sverigefrämjande i Utlandet, Organisa-

tionskommittén Malmö högskola, Riksbyggen, Röhsska museet, Rörelse-

folkhögskolornas organisation, Stiftelsen Konsthantverkscentrum, Stif-

telsen Svensk Industridesign, Stockholms Typografiska[REDACTED_EFTERNAMN], Svenska

Arkitekters Riksförbund, Svensk Bostadsmässa, Bo 2000, Svenska före-

ningen för byggnadsvård, Svenska Inredningsarkitekters Riksförbund,

Sveriges allmännyttiga bostadsföretag (SABO), Sveriges arkitekt- och

ingenjörsföretagsförening, Sveriges bostadsrättsföreningars centralorga-

nisation, Sveriges Rese- och turistråd, Sveriges Stadsarkitektförening.

Därutöver har kompletterande synpunkter kommit in från Bygg klokt

(gemensamt projekt för sju handikapporganisationer), EIDD Sverige

(European Institute for design and Disability), Arkus, Studenterna vid

Institutionen för landskapsplanering vid Ultuna och Alnarp,

Ytterborn&Fuentes, Rune Monö, Regionförbundet i Kalmar, Kai

Wartiainen.

Deltagarförteckning remissmöte

ArkitektFörbundet, Arkitekturmuseet, Banverket, Boverket, Byggforsk-

ningsrådet, Byggkostnadsdelegationen, Chalmers tekniska högskola AB,

Form/Design Center, LO (Färg, form och estetikgruppen), Föreningen

Förnya Stadskärnan, Föreningen Svenska Industridesigner, Gävle

kommun, Hyresgästernas Riksförbund, Högskolan i Gävle/Sandviken,

Högskoleverket, Kalmar Konstmuseum, Konstfack, Konsthögskolan,

Konstnärsnämnden, KTH, Luftfartsverket, Lunds univeritet, Länsstyrel-

sen i Stockholms län, Nationalmuseum, Organisationskommittén Malmö

högskola, Riksantikvarieämbetet, Riksbyggen, Röhsska museet, Sjöfarts-

verket, Stadsmiljörådet, Statens fastighetsverk, Statens kulturråd, Stiftel-

sen Konsthantverkscentrum, Stiftelsen Riksbankens Jubileumsfond,

Svensk Form, Svenska Arkitekters Riksförbund, Svenska Inrednings-

arkitekters Riksförbund, Svenska Kommunförbundet, Sveriges arkitekt-

och ingenjörsföretagsförening, Sveriges bildkonstnärsfond, Sveriges

bostadsrättsföreningars centralorganisation, Sveriges lantbruksuniversi-

tet, Stiftelsen Svensk Industridesign, Umeå universitet, Uppsala univer-

sitet, Vägverket.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Framtidsformer Handlingsprogram för

arkitektur, formgivning och design

Omslag: Dick[REDACTED_EFTERNAMN]

Tryckeri: Gotab, Stockhol

 Lagen omtryckt 1987:459.

 Senaste lydelse 1988:953.

1 Lagen omtryckt 1992:1769.

2 Senaste lydelse 1995:1197.

3 Senaste lydelse 1994:852.

Prop. 1997/98:117

4

1

8

2

9

2

11

2

67

67

14

3

67

67

20

3

67

67

31

3

67

67

35

3

67

67

45

3

45

67

53

67

50

67

54

3

56

2

67

67

Prop. 1997/98:117

Bilaga 1

58

3

Prop. 1997/98:117

Bilaga 1

Prop. 1997/98:117

Bilaga 1

Prop. 1997/98:117

Bilaga 2

62

3

Prop. 1997/98:117

Bilaga 2

67

67

Prop. 1997/98:117

Bilaga 3

63

2

Prop. 1997/98:117

Bilaga 3

Prop. 1997/98:117

Bilaga 3

Prop. 1997/98:117

Bilaga 4

64

2

Prop. 1997/98:117

Bilaga 4

Prop. 1997/98:117

Bilaga 4

Prop. 1997/98:117

65

67

Prop. 1997/98:117

67

67