Regeringens proposition 2009/10:158

Statligt stöd till riksdagspartiernas 

Prop. 

kvinnoorganisationer 

2009/10:158 

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 11 mars 2010

Fredrik[REDACTED_EFTERNAMN]
[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN]

(Integrations- och jämställdhetsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Enligt förslaget ska en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kunna få stöd. Med kvinnoorganisation avses

–en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller

–en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad.

Stöd lämnas som grundstöd och mandatstöd. Grundstödet är lika stort för alla kvinnoorganisationer som beviljas stöd. Mandatstödets storlek står i proportion till det antal mandat som det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör har i riksdagen.

Ärenden om stöd enligt den nya lagen föreslås hanteras av Partibidragsnämnden.

Lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas för första gången i fråga om stöd för stödåret 2011.

1

Innehållsförteckning

1 

Förslag till riksdagsbeslut................................................................. 

3 

2 

Förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas 

kvinnoorganisationer ........................................................................ 

4 

3 

Ärendet och dess beredning.............................................................. 

7 

4 

Bakgrund .......................................................................................... 

8 

4.1 

Kvinnoorganisationer i Sverige.......................................... 

8 

4.1.1 

En stor variation av 

kvinnosammanslutningar .................................. 

8 

4.1.2 

Kvinnoorganisationer bildade inom eller i 

anslutning till de politiska partierna .................. 

8 

4.2 

Statligt stöd för kvinnors organisering............................... 

9 

4.2.1 

Statsbidrag till kvinnoorganisationer 

enligt 1982 års förordning................................. 

9 

4.2.2 

Dagens system för stöd till 

kvinnoorganisationer utan koppling till de 

politiska partierna............................................ 

10 

4.2.3 

Statligt stöd till politiska partiers 

kvinnoorganisationer....................................... 

12 

5 

En lag om statligt stöd till riksdagspartiernas 

kvinnoorganisationer ...................................................................... 

15 

5.1En ny lag om statligt stöd som hanteras av

Partibidragsnämnden........................................................ 

15 

5.2 

Kvinnoorganisationer som kan få stöd............................. 

16 

5.3 

Grundstöd......................................................................... 

19 

5.4 

Mandatstöd....................................................................... 

19 

5.5 

Ansökan om stöd.............................................................. 

20 

5.6 

Handlingar som ska bifogas ansökan............................... 

22 

5.7 

Beslut ............................................................................... 

24 

5.8 

Utbetalning....................................................................... 

25 

5.9 

Överklagande ................................................................... 

26 

6 

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser .................................. 

26 

7 

Konsekvenser.................................................................................. 

27 

8 

Författningskommentar................................................................... 

28 

8.1Förslaget till lag om statligt stöd till riksdagens

kvinnoorganisationer........................................................ 

28 

Bilaga 1 

Sammanfattning av departementspromemorian Statligt 

stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (Ds 

2009:50)................................................................................ 

33 

Bilaga 2 

Departementspromemorians författningsförslag .................. 

34 

Bilaga 3 

Förteckning över remissinstanser ......................................... 

36 

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 11 mars 2010......... 

37 

Prop. 2009/10:158

2

1 

Förslag till riksdagsbeslut 

Prop. 2009/10:158 

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer.

3

Prop. 2009/10:158

2Förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i riksdagen. Stödformerna är grundstöd och mandatstöd. Stöd lämnas i mån av tillgång på medel.

Ärenden om stöd enligt denna lag prövas av Partibidragsnämnden.

2 § Med en kvinnoorganisation avses i denna lag

1. en ideell förening som

a)är ansluten till ett politiskt parti,

b)har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, och

c)har en demokratisk uppbyggnad, eller

2. en sammanslutning som

a)finns inom ett politiskt parti,

b)arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället, och

c)har en demokratisk uppbyggnad.

3 § Ett stödår enligt denna lag avser ett kalenderår. Stöd som avses i lagen räknas ut en gång för varje stödår.

4 § Endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd, ska det parti till vilket de är anslutna eller verkar inom ange vilken av organisationerna som ska vara berättigad till stödet.

Grundstöd

5 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får ett årligt grundstöd. De sammanlagda grundstöden utgör 55 procent av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinnoorganisationer som är berättigade till stöd.

Mandatstöd

6 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får årligen mandatstöd. Varje mandatstöd utgör 1/349 av 45 procent av anslagna medel.

4

Varje kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det Prop. 2009/10:158 politiska partiet vunnit i det senaste valet.

Ansökan

7 § Ansökan om stöd enligt denna lag görs skriftligen varje år hos Partibidragsnämnden. Ansökan ska ha kommit in senast den 31 oktober året före stödåret. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för den kvinnoorganisation som ansöker om stöd. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 ska ansökan vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör.

8 § Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 1, ska kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Är organisationen inte skyldig att upprätta en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), men ändå omfattas av bokföringslagen (1999:1078), ska ett årsbokslut fogas till ansökan. Är organisation inte bokföringsskyldig enligt bokföringslagen ska en handling motsvarande ett årsbokslut fogas till ansökan.

Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 2, ska partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan.

Årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver.

9 § Stöd får inte beviljas om ansökan brister i de avseenden som anges i 7 eller 8 §. Partibidragsnämnden kan dock pröva en ansökan som kommit in efter den 31 oktober året före stödåret, om det inte fördröjer nämndens handläggning.

Beslut och utbetalning

10 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i Partibidragsnämnden, tillämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål.

11 § Grundstöd och mandatstöd betalas om möjligt ut samtidigt. Utbetalningarna görs av riksdagsförvaltningen senast den 31 januari under stödåret. Utbetalning sker direkt till en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 1. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 sker utbetalning till det politiska partiet.

Överklagande

12 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas.

5

1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas första gången i fråga om stöd för stödåret 2011.

2.Bestämmelsen i 8 § tredje stycket om att årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av auktoriserad eller godkänd revisor tillämpas inte vid ansökningstillfället 2010, om organisationen då ännu inte utsett någon revisor.

Prop. 2009/10:158

6

Prop. 2009/10:158

3 Ärendet och dess beredning

Kvinnoorganisationer som är anslutna till de politiska partierna kan inte såsom andra kvinnoorganisationer få stöd enligt förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. Det system för stöd till kvinnoorganisationer som gällde före 2006, när förordningen trädde i kraft, omfattade dock även kvinnoorganisationer med koppling till politiska partier. Riksdagspartiernas kvinnoorganisationer har tilldelats stöd i särskild ordning sedan 2006.

I propositionen Statligt stöd för kvinnors organisering (2005/06:4, s. 12), vilken låg till grund för det stödsystem som inrättades 2005, uttalades att frågan om hur politiska partiers kvinnoorganisationer på sikt skulle behandlas behövde utredas vidare. Vidare föreslogs att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer tills vidare borde beredas möjlighet till stöd för sin organisering och verksamhet i särskild ordning.

I Kulturutskottets betänkande 2005/06:KrU6 uttalade utskottet att det utgick från att regeringen tillsammans med övriga riksdagspartier snarast skulle komma fram till en för alla acceptabel fördelningsmodell för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer.

Den 1 september 2006 fick en sakkunnig person i uppdrag att, som utredare i Justitiedepartementet, undersöka hur riksdagspartiernas kvinnoorganisationer fortsättningsvis skulle kunna beredas möjlighet till statligt stöd för sin organisering och verksamhet (Ju 2006:L). Den 27 april 2007 redovisade utredaren sitt uppdrag och föreslog att ett nytt bidragssystem för riksdagspartiernas kvinnoorganisationer skulle inrättas.

Genom budgetpropositionen för 2008 inrättades ett särskilt statsbidrag för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (prop. 2007/08:1, utgiftsområde 17, bet. 2007/08:KrU1, rskr. 2007/08:58), dock utan att frågan om fördelningen av statsbidraget fick någon långsiktig lösning. I budgetpropositionen för 2010 har regeringen förklarat sin avsikt att under våren 2010 överlämna en proposition till riksdagen med förslag till lag om fördelningen av stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17).

Med anledning av detta har inom Regeringskansliet (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) promemorian Statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (Ds 2009:50) utarbetats. En sammanfattning av promemorians förslag finns i bilaga 1 och promemorians lagförslag finns i bilaga 2.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig hos Integrations- och jämställdhetsdepartementet (IJ2009/1804/UF).

7

Prop. 2009/10:xxx

4 Bakgrund

4.1Kvinnoorganisationer i Sverige

4.1.1En stor variation av kvinnosammanslutningar

De tidigaste organiserade kvinnosammanslutningarna i Sverige bildades i början av 1800-talet. Dessa ägnade sig åt traditionella och för kvinnor socialt accepterade uppgifter såsom välgörenhet och religiös verksamhet. När kampen för demokratin tog fart i slutet av 1800-talet började nya typer av kvinnoorganisationer växa fram. På 1880-talet bildades t.ex. Fredrika-Bremer-Förbundet, som är den äldsta ännu existerande kvinnoorganisationen i Sverige. I början av 1990-talet tillkom ett antal kvinnoorganisationer bildade utifrån kvinnors sociala tillhörighet och intressen. Sammanfattningsvis kan sägas att de olika sammanslutningarna för kvinnor framför allt har verkat för kvinnors rätt till politiskt inflytande, rätt till arbete och rätt till kroppslig integritet.

I dag finns kvinnoorganisationer inom i princip alla delar av förenings- och samhällslivet. I betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59) presenterades en kartläggning av hur kvinnor organiserar sig och vilka olika intressen som drivit fram organisationerna. Kartläggningen visar att sammanslutningarna är mer eller mindre fast organiserade och att deras syfte och inriktning varierar stort. Även medlemsantalet i de olika sammanslutningarna varierar. Formerna för kvinnors organisering har förändrats under de senaste årtiondena. Förutom traditionellt organiserade kvinnosammanslutningar har det vuxit fram nätverksliknande organisationer och andra icke-hierarkiska kvinnosammanslutningar. Ett exempel på detta är aktionsgrupper som bildats för ett specifikt och ibland temporärt syfte samt diskussionsgrupper på Internet. Sådana sammanslutningar är inte alltid en egen juridisk person utan verkar ofta utan sådan formell bas. Nätverken bildas ibland inom eller i anslutning till en mer formellt organiserad sammanslutning.

4.1.2Kvinnoorganisationer bildade inom eller i anslutning till de politiska partierna

Det finns i dag kvinno- och jämställdhetspolitiska aktiviteter inom eller i 

anslutning till samtliga riksdagspartier. Hur dessa aktiviteter är 

organiserade skiljer sig mellan partierna, från traditionella, självständiga 

förbund till politiska utskott inom respektive parti. Den första 

kvinnosammanslutningen som var kopplad till ett politiskt parti bildades 

1914. Under det fortsatta 1900-talet organiserade sig kvinnor inom alla 

övriga riksdagspartier. Parallellt med att partierna har omorganiserats 

eller bytt namn har också deras kvinnoorganisationer förändrats. 

8 

De första kvinnoorganisationerna kallades förbund. De har utvecklat, Prop. 2009/10:xxx och i de flesta fall behållit, en traditionell, formell föreningsform med

stor självständighet gentemot det politiska partiet. Den vanligaste organisationsformen är en ideell förening som har stadgar, styrelse, medlemmar och medlemsmöten. Kvinnoförbunden har i allmänhet även en organisation på regional och lokal nivå.

Under 1900-talets senare del växte, som nämns ovan, mindre traditionellt organiserade kvinnosammanslutningar fram. Några av kvinnoförbunden använder i dag nätverksformen i det regionala och lokala arbetet. Samtidigt kan de ha kvar sin traditionella organisationsform som ideell förening. I något fall används nätverksformen även på den nationella nivån.

Ett par av de politiska partierna har valt att inte ha fristående, självständiga kvinnoorganisationer för sitt jämställdhetsarbete och andra kvinnopolitiska frågor. I dessa fall bedrivs arbetet i ett jämställdhetsutskott eller kvinnopolitiskt utskott. Det är då partistyrelsen som beslutar vad utskottet ska arbeta med och vilken inriktning arbetet ska ha.

4.2Statligt stöd för kvinnors organisering

4.2.1Statsbidrag till kvinnoorganisationer enligt 1982 års förordning

Det första statliga bidraget till kvinnoorganisationer inrättades 1982 då förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet trädde i kraft. Statsbidraget infördes som en markering av kvinnoorganisationernas betydelse för att förbättra kvinnors ställning i samhället samt för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Såväl kvinnoorganisationer som var anslutna till politiska partier som andra kvinnoorganisationer kunde få stöd enligt förordningen. I förordningen definierades en kvinnoorganisation som en organisation som hade till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället och som aktivt arbetade för jämställdhet mellan kvinnor och män. Förordningen gällde till och med 2005.

Statsbidraget bestod av två bidragsformer; ett grundbidrag och ett rörligt bidrag. Grundbidraget var avsett för organisationernas centrala verksamhet, t.ex. för kurser och konferenser, resor, administration, personalkostnader, arvoden och lokalkostnader. Grundbidragets storlek bestämdes av organisationens medlemsantal.

Det rörliga stödet avsåg bidrag till förnyelse och utveckling av organisationernas verksamhet. Syftet var att engagera nya grupper av kvinnor, inte minst unga kvinnor. Bidraget skulle vara ett stöd för att utveckla nya former för verksamheten och strategier för att stärka den egna organisationens ekonomiska oberoende. Till en början var också det rörliga bidraget medlemsbaserat. År 1995 blev det rörliga bidraget projekt- och verksamhetsinriktat och alla kvinnoorganisationer som fick grundbidrag kunde dessutom få del av det rörliga bidraget.

9

Antalet organisationer som beviljades stöd växte från ett tiotal det första budgetåret till ungefär 20 organisationer under budgetåret 2005. Stöd beviljades under flera år till Centerkvinnor, Folkpartiets kvinnoförbund, Kristdemokratiska kvinnoförbundet, Moderatkvinnorna samt Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund (S-kvinnor). Från budgetåret 1999 förlorade bl.a. Moderatkvinnorna sitt bidrag då en omorganisation gjorde kvinnoorganisationen till en del av Moderata Samlingspartiet. Därmed ansågs Moderatkvinnorna inte längre utgöra en egen, självständig organisation. Samma år upphörde också statsbidraget till Folkpartiets Kvinnoförbund av liknande skäl. Centerkvinnor, Kristdemokratiska kvinnoförbundet och S-kvinnor fick stöd till och med budgetåret 2005, när det nya systemet för stöd till kvinnoorganisationer infördes.

4.2.2Dagens system för stöd till kvinnoorganisationer utan koppling till de politiska partierna

I maj 2003 fick en särskild utredare i uppdrag att analysera och utvärdera det statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet (dir. 2003:56). Utredaren skulle också föreslå förändringar för att anpassa bidraget till samhällets och kvinnoorganisationernas utveckling sedan bidraget inrättades 1982.

Utredningen, som tog namnet Kvinnors organisering – utredningen statligt stöd för kvinnors organisering, presenterade ett förslag till ett nytt bidragssystem för kvinnors organisering i betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59). Efter riksdagsbehandling av regeringens proposition Statligt stöd för kvinnors organisering (prop. 2005/06:4) trädde förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering i kraft den 1 januari 2006. Förordningen om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet upphörde samtidigt att gälla.

Enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering ska bidraget främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet, samt göra det möjligt för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Syftet med statsbidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar.

I propositionen tydliggjordes att den allmänna utgångspunkten för statsbidragets införande var att det skulle vara ett tydligare folkrörelsestöd än det tidigare bidragssystemet. Mot denna bakgrund formulerades ett antal kriterier för att en organisation ska kunna anses vara en folkrörelse som är berättigad till stöd, bl.a. att den ska vara öppen för alla, arbeta demokratiskt och vara oberoende i förhållande till stat och kommun (prop. 2005/96:4, s. 8).

En annan utgångspunkt var att statens uppgifter styrs av politiska mål och att den förvaltningspolitiska processen kräver offentlig insyn och kontroll. Samtidigt måste dessa mål och offentlighetskrav vägas mot kvinnoorganisationernas självklara rätt att vara fria och oberoende. Eftersom statsbidrag till kvinnoorganisationerna finansieras med skattemedel har staten ett ansvar, såväl mot organisationerna som mot samhället i övrigt, för att det ställs vissa krav på bidragsmottagarna.

Prop. 2009/10:xxx

10

Statens bidrag borde därför utformas så att det stödjer och stimulerar Prop. 2009/10:xxx verksamhet som organisationerna i demokratisk ordning har fattat beslut

om, samtidigt som det möjliggör insyn och kontroll. Med andra ord borde kraven utformas så att statens behov av återrapportering tillgodoses, samtidigt som organisationernas oberoende respekteras (prop. 2005/96:4, s. 9).

Enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering får bidrag lämnas för verksamhet som tillgodoser statsbidragets syften, dvs. att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar, att främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet samt att möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. En förutsättning för att få stöd är att verksamheten bedrivs av en kvinnoorganisation som är

1.en ideell förening där tre fjärdedelar av medlemmarna är kvinnor och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället,

2.en ideell förening som huvudsakligen har som medlemmar sådana ideella föreningar som avses i 1 och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, eller

3.en sammanslutning av kvinnor inom en ideell förening, som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället.

Formuleringen enligt punkten 3 har tillkommit för att möjliggöra statligt stöd för verksamhet som bedrivs av sådana sammanslutningar av kvinnor som inte är egna juridiska personer. När det gäller en sådan sammanslutning är det den ideella föreningen, inom vilken sammanslutningen finns, som ansöker om och beviljas statsbidraget. Medel som beviljats som bidrag för verksamhet som bedrivs av en sådan sammanslutning ska enligt förordningen hållas åtskilda från den mottagande föreningens övriga medel.

Bidrag får dock inte lämnas för verksamhet som bedrivs eller ska bedrivas av politiska partier eller deras kvinnoorganisationer. Med politiska partier avses i förordningen partier som är representerade i riksdagen samt föreningar eller sammanslutningar av väljare som avser att under särskild beteckning ställa upp i allmänt val.

Statsbidrag enligt förordningen kan lämnas som organisationsbidrag, etableringsbidrag eller verksamhetsbidrag. Organisationsbidraget ska stödja organisationens verksamhet som helhet och motiveras av att verksamheten tillgodoser syftena med statsbidraget. Etableringsbidraget möjliggör stöd till nybildade kvinnoorganisationer. Verksamhetsbidraget kan lämnas för aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som bedöms vara av ett allmän intresse för hela samhället.

Under perioden den 1 januari 2006–31 januari 2008 prövades ansökningarna om statsbidrag av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt (dir. 2005:137). Delegationen tillkom som en temporär lösning i avvaktan på att dess uppgifter kunde tas över av annan myndighet. Sedan den 1 februari 2008 är det Ungdomsstyrelsen som prövar ansökningar om och fördelar stöd till kvinnors organisering. Sedan 2009 har riksdagen årligen anslagit drygt 28 miljoner kronor för bidrag för kvinnors organisering.

11

4.2.3 

Statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer 

Prop. 2009/10:xxx 

Stödet före 2006

Kvinnoorganisationer med koppling till politiska partier i Sverige har kunnat få statligt stöd för sin verksamhet sedan 1982. Under åren 1982– 2005 reglerades stödet i förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Som tidigare nämnts innehöll förordningen inga begränsningar vad gäller möjligheterna att lämna bidrag till kvinnoorganisationer bildade i anslutning till de politiska partierna.

Stödet under 2006 och 2007

Den 1 januari 2006 ersattes 1982 års förordning av förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. Statsbidrag enligt den nu gällande förordningen kan inte ges för verksamhet som bedrivs eller ska bedrivas av politiska partier eller deras kvinnoorganisationer.

I propositionen Statligt stöd för kvinnors organisering (prop. 2005/06:4, s. 12), som låg till grund för den nya förordningen, uttalades följande:

”Utredarens förslag att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska få stöd via partistödet är i dagsläget inte aktuellt. Frågan om hur politiska partiers kvinnoorganisationer på sikt ska behandlas ska utredas vidare. En sådan översyn bör påbörjas våren 2006. Tills vidare bör dock riksdagspartiers kvinnoorganisationer beredas möjlighet till stöd för sin organisering och verksamhet i särskild ordning.”

I Kulturutskottets betänkande (2005/06:KrU6) konstaterade utskottet att innebörden av begreppet ”i särskild ordning” inte framgick av propositionen. Utskottet uttalade att det utgick från att regeringen tillsammans med övriga riksdagspartier snarast skulle komma fram till en för alla acceptabel fördelningsmodell för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (s. 13 f).

För vart och ett av budgetåren 2006 och 2007 anslogs 3,5 miljoner kronor för bidrag till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer under anslaget 30:3, anslagspost 5. Stödet, som var avsett för organisationernas organisering och verksamhet, utbetalades till partiernas kvinnoorganisationer eller till riksdagspartierna. Fördelningen av medlen beslutades av regeringen. Hälften av det årliga anslaget utbetalades som grundbidrag och hälften som mandatbaserat bidrag. Vart och ett av riksdagspartierna eller deras kvinnoorganisationer tilldelades 250 000 kronor som grundbidrag. Dessutom erhöll organisationerna ett rörligt bidrag om 5 014 kronor för varje mandat partiet hade i riksdagen.

12

Utredningen om statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer 

Prop. 2009/10:xxx 

Den 1 september 2006 fick en sakkunnig person i uppdrag att, som utredare i Justitiedepartementet, undersöka på vilket sätt riksdagspartiernas kvinnoorganisationer fortsättningsvis skulle kunna beredas möjlighet till statligt stöd för sin organisering och verksamhet (Ju 2006:L). I denna del av uppdraget ingick att samråda med riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer samt med Partibidragsnämnden. I uppdraget ingick att riksdagspartierna skulle vara överens om den av utredaren föreslagna lösningen.

Uppdraget omfattade även att kartlägga om det finns behov av ett statligt stöd till övriga politiska partiers kvinnoorganisationer och i sådant fall föreslå en lämplig stödform. I denna del av uppdraget ingick att samråda med riksdagspartierna.

Den 27 april 2007 redovisade utredaren sitt uppdrag. Hon fann att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer, oavsett organisationsform och storlek, behöver ett långsiktigt stödsystem som tryggar organiseringen och som möjliggör en meningsfull planering. Utredaren föreslog därför att ett nytt bidragssystem för riksdagspartiernas kvinnoorganisationer inrättas samt att 30 miljoner kronor avsätts för detta ändamål. Utredarens förslag innebär sammanfattningsvis att

-riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska få statligt stöd genom ett nytt statsbidrag med syfte att främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet,

-statsbidraget ska bestå av två delar, dels ett grundbidrag som är lika stort för alla organisationer, dels ett mandatbaserat bidrag,

-55 procent av det totala stödet ska delas ut som grundbidrag och 45 procent som mandatbaserat bidrag,

-att mottagare av det statliga stödet ska vara antingen en ideell förening inom eller i anslutning till ett riksdagsparti där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, eller en sammanslutning av kvinnor i eller i anslutning till ett riksdagsparti, som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället,

-att det nya statsbidraget ska handläggas av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och

jämställdhetsprojekt eller av den myndighet som fortsättningsvis ska ansvara för delegationens uppgifter.

Utredaren har även samrått med riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer i fråga om stödets uppdelning i ett grundstöd motsvarande 55 procent av det totala stödet och ett mandatstöd motsvarande 45 procent av stödet. Riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer delade utredarens bedömning i denna fråga.

Ett nytt anslag inrättades 2008

Genom budgetpropositionen för 2008 inrättades ett särskilt statsbidrag för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (prop. 2007/08:1,

13

utgiftsområde 17, bet. 2007/08:KrU1, rskr. 2007/08:58). I Prop. 2009/10:xxx budgetpropositionen uttalade regeringen att

”…det är väsentligt att främja kvinnors deltagande i den demokratiska beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet. Regeringen avser därför att inrätta ett särskilt statsbidrag för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer fr.o.m. 2008 och föreslår att ett nytt anslag förs upp på statsbudgeten. ”

Under anslaget har 15 000 000 kronor anvisats för vart och ett av åren 2008 och 2009. Anslaget har finansierats genom en motsvarande minskning av anslaget för särskilda jämställdhetsåtgärder inom utgiftsområde 14, Arbetsliv.

Frågan om fördelningen av statsbidraget har dock ännu inte fått någon långsiktig lösning. Stödet för 2008 fördelades av regeringen (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) och stödet för 2009 och 2010 betalas ut av Kammarkollegiet efter beslut av regeringen (Integrations- och jämställdhetsdepartementet). Stöd har lämnats dels till vissa uppräknade kvinnoorganisationer för deras organisering och verksamhet, dels till vissa riksdagspartier för att användas för deras kvinnoorganisationers organisering och verksamhet.

Av det totala stödet om 15 miljoner kronor lämnas 55 procent, dvs. 8 250 000 kronor, som grundstöd och 45 procent, dvs. 6 750 000 kronor, som mandatstöd. Stödet har alltså fördelats i enlighet med utredarens förslag. I enlighet med regleringsbrev för budgetåret 2010 avseende anslag 13:5 Bidrag till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer betalar Kammarkollegiet efter rekvisition ut medel enligt följande fördelning:

-Centerkvinnorna: 1 739 460 kronor

-Kristdemokratiska Kvinnoförbundet: 1 642 755 kronor

-Liberala Kvinnor: 1 720 119 kronor

- Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund S-kvinnor: 3 692 898 kronor

-Miljöpartiet de Gröna: 1 546 050 kronor

-Moderata samlingspartiet: 3 054 645 kronor

-Vänsterpartiet: 1 604 073 kronor

Medlen betalas ut med en fjärdedel per kvartal.

I budgetpropositionen för 2010 har regeringen förklarat sin avsikt att under våren 2010 överlämna en proposition till riksdagen med ett förslag till lag om fördelningen av stödet (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17). Det är mot denna bakgrund som ett förslag till sådan lag presenteras i denna proposition.

14

Prop. 2009/10:158

5En lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer

5.1En ny lag om statligt stöd som hanteras av Partibidragsnämnden

Regeringens förslag: Bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i riksdagen tas in i en ny lag. Ärenden om stöd enligt den nya lagen prövas av Partibidragsnämnden.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. 

Remissinstanserna: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till 

förslaget, bl.a. Kristdemokratiska kvinnoförbundet, S-kvinnor.

Miljöpartiet de Gröna, Moderatkvinnorna, och Vänsterpartiet. 

Partibidragsnämnden har inte något att erinra mot att tilldelas den nya 

uppgiften att pröva ärenden enligt den föreslagna lagen men anser att 

lagtexten bör justeras på vissa punkter. Ungdomsstyrelsen välkomnar att 

det införs ett system som ger ett stabilt och förutsebart stöd för 

riksdagspartiernas kvinnoorganisationer och ser positivt på förslaget att 

handläggningen av stödet ska ske i samma ordning som det statliga 

partistödet och skötas av Partibidragsnämnden. 

Skälen 

för 

regeringens 

förslag: 

Politiska 

partiers 

kvinnoorganisationer kan inte såsom andra kvinnoorganisationer tilldelas 

stöd i enlighet med förordningen (2005:1089) om statsbidrag för 

kvinnors organisering. Stöd i någon form har dock lämnats till 

riksdagspartiernas kvinnoorganisationer sedan 1982. Det är väsentligt att 

även fortsättningsvis främja kvinnors deltagande i den demokratiska 

beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska 

beslutsfattandet. 

Kvinnoorganisationer har en stor betydelse som opinionsbildare och 

demokratisk kraft i samhället. De har påverkat och förändrat människors 

syn på betydelsen av kön, bevakat utvecklingen i jämställdhetsfrågor och 

drivit på för att områden där jämställdheten brister ska åtgärdas. 

Kvinnoorganisationerna har funnits sedan lång tid tillbaka och kan 

därmed följa utvecklingen över tid och bedriva ett varaktigt och 

långsiktigt arbete för jämställdhet. 

Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma 

makt att forma samhället och sina egna liv. Ett av jämställdhetspolitikens 

delmål är en jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män 

ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva medborgare och att forma 

villkoren för beslutsfattandet. Riksdagspartiernas kvinnoorganisationer 

har en viktig roll i arbetet för jämställdhet. 

Det är mot denna bakgrund som det särskilda statsbidraget för stöd till 

riksdagspartiernas kvinnoorganisationer inrättades från och med 2008 

(prop. 2007/08:1, 

utgiftsområde 

17, bet. 

2007/08:KrU1, rskr. 

15 

2007/08:58). I budgetpropositionen för 2010 framför regeringen att det är Prop. 2009/10:158 väsentligt att främja kvinnors deltagande i den demokratiska

beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet samt att medel långsiktigt bör avsättas för detta ändamål. Vidare förklarar regeringen sin avsikt att under våren 2010 överlämna en proposition till riksdagen med förslag till lag om fördelning av stödet (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17). Det avgörande skälet för detta förslag är att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer behöver ett stödsystem som ger ett stabilt stöd för organiseringen som möjliggör en långsiktig planering. Såsom utredaren har anfört bör systemet vara obyråkratiskt och förutsebart. Förutsebarhet och långsiktighet för mottagande organisationer gynnas av att stödet författningsregleras.

Riksdagspartiernas kvinnoorganisationer har ett direkt politiskt inflytande och utgör en del av det demokratiska beslutsfattandet i det parlamentariska systemet. Stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer kan i den meningen jämföras med stödet till de politiska partierna som lämnats med stöd av lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). Det är lämpligt att frågor om fördelning av stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer beslutas av riksdagen genom lagstiftning. Handläggningen av stödet bör ske i samma ordning som det statliga partistödet, dvs. skötas av Partibidragsnämnden, som är en myndighet under riksdagen.

Stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer bör vara ett självständigt system för stöd till kvinnoorganisationerna och inte en del av det statliga stödet till de politiska partierna. Bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i riksdagen bör därför tas in i en särskild lag.

5.2Kvinnoorganisationer som kan få stöd

Regeringens förslag: Stöd enligt lagen lämnas, i mån av tillgång på medel, till kvinnoorganisationer som är

-en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller

-en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad.

Endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd, ska det parti till vilket de är anslutna eller verkar inom ange vilken av organisationerna som ska vara berättigad till stödet.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens 

förslag. 

Remissinstanserna: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till 

förslaget. Ungdomsstyrelsen ställer sig undrande till om behovet av ett 

statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer som inte är 

representerade 

i 

riksdagen 

är 

kartlagt. 

Kristdemokratiska 

16 

kvinnoförbundet anser att det är viktigt för långsiktigheten att stödets storlek består och garanteras och inte är beroende av skrivningar såsom exempelvis om ekonomiska resurser finns. S-kvinnor anser att om kvinnorna inom ett parti av någon anledning har valt att organisera sig i flera olika former inom ett parti bör samtliga organiserade kvinnor få möjlighet till stödet. S-kvinnor anser att eftersom man ändå överlåter till partiet att avgöra vilken av organisationerna som ska få stödet kan detta parti lika gärna få välja att antingen ge det till en av organisationerna eller att ange vilken fördelning man önskar mellan de olika organisationerna. Miljöpartiet de Gröna anser att förslaget att endast en kvinnoorganisation per parti kan få medlen är bra. Moderatkvinnorna tillstyrker förslaget om att endast en kvinnoorganisation för varje parti ska kunna få del av stödet.

Skälen för regeringens förslag: Det finns någon form av kvinnopolitisk organisering inom eller i anslutning till samtliga riksdagspartier. Organiseringen ser dock ut på olika sätt. Centerkvinnorna, Kristdemokratiska Kvinnoförbundet, Liberala Kvinnor och Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund S-kvinnor har valt att organisera sig som självständiga kvinnoorganisationer. Inom Miljöpartiet de Gröna och Vänsterpartiet har kvinnorna av främst ideologiska skäl inte organiserat sig i särskilda kvinnoförbund. Det kvinnopolitiska arbetet bedrivs i stället som en del av det övriga partiarbetet, inom särskilda utskott. Moderatkvinnorna är ett nätverk inom Moderata samlingspartiet. Inom flera av kvinnoförbunden finns i dag också en organisering för yngre kvinnor.

Riksdagspartiernas organisering av det kvinnopolitiska arbetet ser således olika ut. Några är traditionellt uppbyggda förbund som funnits under många år. Andra arbetar som nätverk eller utgörs av utskott inom partiet. Det är angeläget att alla dessa, oavsett organisationsform, får ta del av ett statligt stödsystem.

För att garantera att samtliga riksdagspartiers kvinnoorganisationer – oavsett organisationsform – ska kunna få stöd enligt den föreslagna nya lagen bör stöd enligt lagen kunna lämnas till

–en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller

–en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad.

Alla de kvinnoorganisationer som enligt regleringsbreven för 2006– 2009 har erhållit statsbidrag för sin organisering och verksamhet kommer att omfattas av denna definition. När det gäller en sammanslutning inom ett politiskt parti bör det emellertid vara det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör som, i egenskap av juridisk person, ansöker om och beviljas stödet. Såsom utredaren föreslog bör stöd endast kunna lämnas till kvinnoorganisationer som är anslutna till politiska partier som är representerade i riksdagen.

För att ett politiskt partis kvinnoorganisation ska kunna få statligt stöd bör vissa villkor vara uppfyllda. Ett första villkor bör vara att organisationen arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället. Ett

andra villkor bör vara att organisationen ska vara demokratiskt

Prop. 2009/10:158

17

uppbyggd. Att en organisation är demokratiskt uppbyggd anses enligt Prop. 2009/10:158 praxis för en ideell förening innebära att den har stadgar som reglerar hur

beslut fattas, hur föreningen företräds, hur ansvar kan utkrävas, hur stadgarna kan ändras och vad som krävs för att upplösa föreningen. För att en förening ska vara demokratiskt uppbyggd brukar vidare krävas att den leds av en styrelse som sköter föreningens angelägenheter för medlemmarnas räkning. I begreppet ”förening” ligger också att organisationen är en självständig juridisk person.

När det kvinno- och jämställdhetspolitiska arbetet har organiserats olika inom partierna bör även en kvinnokommitté eller motsvarande enhet inom ett parti kunna betraktas som en kvinnoorganisation och som sådan kunna vara mottagare av stöd. En sådan sammanslutning inom ett parti kan exempelvis ha ett eget underkonto, årsmöte och en egen styrelse eller andra former som möjliggör för medlemmarna att utkräva ansvar. Kravet på demokratisk uppbyggnad innebär också att medlemmarna ska kunna påverka hur sammanslutningens medel används.

Demokratisk uppbyggnad är ett vanligt villkor för statligt stöd till föreningslivet och ställs bl.a. enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering. Det är rimligt att krav på demokratisk uppbyggnad ställs även för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer.

Kristdemokratiska kvinnoförbundet anser att det är viktigt för långsiktigheten att stödets storlek består och garanteras och inte är beroende av exempelvis om ekonomiska resurser finns. Regeringen bedömer dock att statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer lämpligen bör lämnas i mån av tillgång på medel. Det innebär att det statliga stödet enligt den föreslagna lagen lämnas i den mån riksdagen anvisar medel för ändamålet.

S-kvinnor anser att om kvinnorna inom ett parti av någon anledning har valt att organisera sig i flera olika former inom ett parti bör samtliga organiserade kvinnor få möjlighet till stödet genom att partiet får välja att antingen ge det till en av organisationerna eller att ange vilken fördelning man önskar mellan de olika organisationerna. Miljöpartiet de Gröna och Moderatkvinnorna tillstyrker å andra sidan promemorians förslag att endast en kvinnoorganisation per parti kan få stöd, Regeringen anser att endast en kvinnoorganisation för varje riksdagsparti ska kunna få stöd. Stödet har hittills fördelats på detta sätt och det har visat sig vara en väl fungerande ordning. Om flera kvinnoorganisationer ansöker om stöd ska det parti, som kvinnoorganisationerna är anslutna till eller verkar inom, ange vilken av dem som ska vara berättigad till stödet.

Ungdomsstyrelsen ställer sig undrande till om behovet av ett statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer som inte är representerade i riksdagen är kartlagt. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnitt 5.4.

18

5.3 

Grundstöd 

Prop. 2009/10:158 

Regeringens förslag: En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd får ett årligt grundstöd. De sammanlagda grundstöden utgör 55 procent av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinnoorganisationer som är berättigade till stöd.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Miljöpartiet de Gröna anser att förslaget om ett grundstöd är bra för att det skapar kontinuitet och en grund för viktigt arbete. Moderatkvinnorna anser att utformningen med grundstöd och mandatstöd är väl avvägd och ställer sig därför bakom att modellen fortsatt används. Vänsterpartiet tycker det är bra med en högre procent grundstöd och resterande mandatbundet stöd, för att kunna få en långsiktighet och stabilitet.

Skälen för regeringens förslag: Kvinnoorganisationernas behov av stabilitet och långsiktighet tillgodoses bäst av ett grundbidrag som är lika stort för alla kvinnoorganisationer. Grundbidragets syfte är att säkerställa att organisationerna kan bygga upp och ha en kanslifunktion, planera och genomföra årsmöten och andra sammankomster både centralt och på olika orter i landet, göra medlemsutskick, skapa och vidmakthålla informationsvägar m.m.

Eftersom organisationerna i princip har samma grundkostnader, oavsett typ av organisation, medlemsantal m.m., bör grundbidraget vara stabilt och lika stort för alla. Ett fast grundbidrag minskar också sårbarheten för kvinnoorganisationerna om deras partier får färre mandat efter ett riksdagsval. Detta gäller särskilt de små partiernas kvinnoorganisationer.

Som tidigare nämnts var riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer överens med utredaren i frågan om stödets uppdelning i grundstöd och mandatstöd. För att tillgodose kvinnoorganisationernas behov av stabilitet och långsiktighet bedömer regeringen att ett grundstöd bör införas. Såsom utredaren och promemorian har föreslagit är det lämpligt att de sammanlagda grundstöden utgör 55 procent av det totala stödet.

5.4Mandatstöd

Regeringens förslag: En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd får årligen mandatstöd. Varje mandatstöd utgör 1/349 av 45 procent av anslagna medel. Varje kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det politiska partiet vunnit i det senaste valet.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Moderatkvinnorna anser att utformningen med grundstöd och mandatstöd är väl avvägd och ställer sig därför bakom att

modellen fortsatt används. Vänsterpartiet tycker det är bra med en högre

19

procent grundstöd och resterande mandatbundet stöd, för att kunna få en Prop. 2009/10:158 långsiktighet och stabilitet. S-kvinnor anser att det är ett problem att kvinnoorganisationer till ett politiskt parti som inte kommer in i

riksdagen varken kvalificerar sig för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer eller statsbidrag för kvinnors organisering. Detta bör enligt S-kvinnor ses över så att inga kvinnoorganisationer hamnar utanför.

Skälen för regeringens förslag: Förutom grundstöd föreslog utredaren att kvinnoorganisationerna bör få ett bidrag som baseras på partiets mandat i riksdagen. Vid samråd med riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer har dessa instämt i utredarens förslag. Ett sådant stöd avspeglar partiets resultat i riksdagsvalen och utgår från samma principer som partistödet. Vid sidan av grundstödet bidrar mandatstödet till att skapa en fördelning som är rättvis i relation till de politiska partiernas storlek.

Vid beräkning av mandatstöd görs ingen skillnad mellan ordinarie val och extra val. Mandatstödet bör inte heller ha utjämnings- och avtrappningsregler liknande de som finns i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen) för politiska partier som lämnat riksdagen. Om ett politiskt parti förlorar sina mandat i riksdagen efter ett allmänt val kan dess kvinnoorganisation i stället ansöka om bidrag enligt förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. I enlighet med denna förordning får då bidrag inte lämnas för verksamhet som bedrivs eller ska bedrivas av politiska partier eller deras kvinnoorganisationer. Med politiska partier avses i denna förordning partier som är representerade i riksdagen samt föreningar eller sammanslutningar av väljare som avser att under särskild beteckning ställa up i allmänt val. S-kvinnor anser att det är ett problem att kvinnoorganisationer vars politiska parti inte kommer in i riksdagen men fortsätter vara ett verksamt politiskt parti, varken kvalificerar sig för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer eller statsbidrag för kvinnors organisering enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering. Denna proposition innehåller emellertid endast förslag som rör riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Frågor som rör förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering behandlas därför inte i propositionen.

5.5Ansökan om stöd

Regeringens förslag: Ansökan om stöd görs skriftligen varje år hos Partibidragsnämnden senast den 31 oktober året före stödåret. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för kvinnoorganisationen. För en sammanslutning inom ett politiskt parti ska ansökan vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. Stöd får inte beviljas om ansökan brister i dessa avseenden. Partibidragsnämnden kan dock pröva en ansökan som kommit in efter den 31 oktober, om det inte fördröjer nämndens handläggning.

20

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag innehåller emellertid inte någon bestämmelse om att Partibidragsnämnden kan pröva en ansökan som kommit in efter den 31 oktober.

Remissinstanserna: Partibidragsnämnden påpekar att nämnden inte kan bevilja något stöd utan att känna till vilka medel som anslagits för ändamålet. För att ärendena ska kunna avgöras i anslutning till ansökningstidens utgång, måste således sådana arrangemang vidtas att nämnden redan före statsbudgetens slutliga antagande vet vilket belopp som står till dess förfogande. För att nämnden ska ha möjlighet att fördela stödet i nära anslutning till ansökningstidens utgång, eller i vart fall före ansökningsårets utgång, bör ett bemyndigande från riksdagen till regeringen inhämtas. Partibidragsnämnden anser vidare att om en ansökan kommit in senare än den 31 oktober, men innan nämnden hunnit besluta om fördelning av grundstödet, bör det läggas i nämndens hand att avgöra om ansökan ska tas upp till prövning.

Skälen för regeringens förslag: Ansökningsförfarandet för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer kan jämföras med ansökningsförfarandet enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). En sådan ansökan ska göras varje år hos Partibidragsnämnden. Ansökan ska vara skriftlig och bör göras före utgången av oktober. Nämnden har fastställt ett formulär för ansökan.

Ansökan om stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska vara egenhändigt undertecknad av behörig företrädare för kvinnoorganisationen. I fråga om kvinnoorganisationer som är sammanslutningar inom politiska partier bör det vara det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör som, i egenskap av juridisk person, ansöker om och beviljas stödet. Ansökan för en sådan sammanslutning ska därför vara egenhändigt undertecknad av behörig företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. Stöd får inte beviljas om en ansökan inte är egenhändigt undertecknad av behörig företrädare. Naturligtvis ska dock Partibidragsnämnden, som ett led i förvaltningsmyndigheternas allmänna serviceskyldighet, verka för att ansökan kompletteras om den skulle vara bristfällig. Partibidragsnämnden har föreslagit att om en ansökan kommit in senare än den 31 oktober, men innan nämnden hunnit besluta om fördelning av grundstödet, bör det läggas i nämndens hand att avgöra om ansökan ska tas upp till prövning. Eftersom beslut om grundstöd inte kan fattas förrän det totala antalet kvinnoorganisationer som kan beviljas stöd för ett visst år är klarlagt, är det viktigt att ansökan om stöd görs i rätt tid. Regeringen instämmer dock i att det kan vara en lämplig ordning att en sent inkommen ansökan inte ovillkorligen avvisas, utan kan prövas i den mån det inte fördröjer Partibidragsnämndens handläggning. Bestämmelsen bör därför kompletteras med utgångspunkt i vad Partibidragsnämndens föreslagit.

Partibidragsnämnden har vidare anfört att ett bemyndigande från riksdagen till regeringen behövs för att nämnden ska kunna besluta om stödet i nära anslutning till ansökningstidens utgång. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnitt 7 om konsekvenser.

Prop. 2009/10:158

21

5.6 

Handlingar som ska bifogas ansökan 

Prop. 2009/10:158 

Regeringens förslag: För en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti ska kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Är organisationen inte skyldig att upprätta en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), men ändå omfattas av bokföringslagen (1999:1078), ska ett årsbokslut fogas till ansökan. Är organisationen inte bokföringsskyldig enligt bokföringslagen ska en handling motsvarande ett årsbokslut fogas till ansökan. Om ansökan avser en sammanslutning inom ett politiskt parti ska partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Stöd får inte beviljas om ansökan brister i dessa avseenden.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag innehåller emellertid inte någon bestämmelse om att organisationer som inte är skyldiga att upprätta årsredovisning samt organisationer som inte är bokföringsskyldiga ska foga ett årsbokslut respektive en handling motsvarande ett årsbokslut till ansökan.

Remissinstanserna: Partibidragsnämnden anser att det absoluta kravet på att till en ansökan ska fogas årsredovisning är för högt ställt. Saknar organisationen civilrättslig skyldighet att upprätta årsredovisning eller ett årsbokslut bör den, för att för att komma ifråga för stöd, vara skyldig att bifoga en ekonomisk redovisning motsvarande ett förenklat årsbokslut. Partibidragsnämnden anser vidare att kravet på att räkenskaperna ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor i och för sig är befogat. Om en auktoriserad eller godkänd revisor emellertid i nuläget inte har utsetts och granskat räkenskaperna, saknar en sådan organisation varje möjlighet att beviljas stöd för stödåret 2011. Partibidragsnämnden anser att problemet bör lösas genom en övergångsbestämmelser.

Skälen för regeringens förslag: För 2010 anvisades 15 miljoner kronor under anslaget för det särskilda statsbidraget till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. I regleringsbrevet för 2010 ställs inga krav på att kvinnoorganisationerna eller riksdagspartierna ska redovisa hur medlen har använts. Medlen lämnas som ett rent stöd till organisationerna utan särskilda villkor. Det finns således en begränsad offentlig kontroll över hur medlen används och varken kvinnoorganisationerna eller de partier de är anslutna till detaljredovisar användningen i sina årsredovisningshandlingar. Detsamma gäller för statens bidrag enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen) samt det kommunala partistödet. Krav på revisorer och årsredovisning har dock ställts upp som villkor för stöd enligt partistödslagen. Den 1 april 2002 infördes en bestämmelse i 14 § partistödslagen med följande lydelse.

22

”Till ansökan skall bifogas partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret. Räkenskaperna skall ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen skall vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Stöd får inte beviljas om ansökan brister i de avseenden som nu sagts ”(SFS 2002:70).

I förarbetena till bestämmelsen (prop. 2001/02:53, s. 93) uttalades bl.a. att övervägande skäl talar för att det inte bör införas någon offentlig kontroll av partistödet. Rent principiellt ingav det betänkligheter att införa en reglering som skulle kunna leda till att statsmakterna kom att ställa övergripande krav på de politiska partiernas agerande som villkor för ekonomiskt bistånd. Dessutom skulle svåra tillämpningsproblem kunna uppstå, t.ex. då det gäller att avgöra om ett parti har bedrivit sådan verksamhet som ska medföra att partiet uppfyller villkoren för stöd. Däremot ansågs det rimligt att kräva att partier som tar emot statsbidrag av den omfattning som här gäller har sådana administrativa rutiner som normalt gäller i större organisationer och att detta uppställs också som ett formellt krav för att partistöd ska kunna erhållas.

Därför ställdes två villkor för att få partistöd beviljat. Det ena villkoret är att partiet har utsett en auktoriserad eller godkänd revisor med uppgift att granska partiets räkenskaper samt att dennes granskning ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Det andra villkoret är att partiet ger in en årsredovisning eller motsvarande till Partibidragsnämnden. I anslutning till detta uttalades att syftet med dessa båda villkor inte är att på något sätt försöka kontrollera partiernas verksamhet utan att avsikten är att få till stånd en regel som bidrar till att varje politiskt parti som tar emot statligt partistöd vinnlägger sig om att ha sådana rutiner som måste anses normala för större organisationer.

Samma skäl som låg till grund för införandet av nya villkor i 14 § andra stycket partistödslagen gör sig gällande avseende för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Partistöd lämnas visserligen med betydligt högre belopp men det är ändå rimligt att kräva att även mottagare av statsbidrag till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer uppfyller samma krav som ställs för att ett parti ska beviljas partistöd, dvs. att de har sådana administrativa rutiner som normalt gäller i större organisationer. Motsvarande krav ställs även enligt förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. I propositionen om statligt stöd för kvinnors organisering (prop. 2005/06:4) anfördes att staten har ett ansvar, såväl mot organisationerna som mot samhället i övrigt, för att det ställs vissa krav på bidragsmottagarna eftersom statsbidraget finansieras med skattemedel.

Mot denna bakgrund är det rimligt att lagen innehåller en bestämmelse om att en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti till ansökan ska foga kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret. Om ansökan avser en sammanslutning inom ett politiskt parti ska till ansökan fogas partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret. Partibidragsnämnden har föreslagit att en kompletterande bestämmelse bör införas för organisationer som saknar civilrättsligt skyldighet att upprätta årsredovisning eller ett årsbokslut som innebär att organisationen, för att komma ifråga för stöd, ska vara

Prop. 2009/10:158

23

skyldig att bifoga en ekonomisk redovisning motsvarande ett förenklat Prop. 2009/10:158 årsbokslut. Regeringens har inte för avsikt att inom ramen för nu

föreslagen lag ålägga kvinnoorganisationer någon utökad skyldighet att upprätta årsredovisning eller årsbokslut. Regeringen bedömer att det kan vara lämpligt att tydliggöra detta genom att komplettera bestämmelsen på så sätt att det tydligt framgår att organisationer som inte är skyldiga att upprätta en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), men ändå omfattas av bokföringslagen (1999:1078), till ansökan ska foga ett årsbokslut samt att organisationer som inte är bokföringsskyldiga enligt bokföringslagen ska bifoga en handling motsvarande ett årsbokslut.

Årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Stöd får inte beviljas om årsredovisning, årsbokslut eller motsvarande handling inte inkommit eller om dessa inte har granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Partibidragsnämnden har påpekat att bestämmelsen innebär att om en auktoriserad eller godkänd revisor inte har utsetts och granskat räkenskaperna, saknar en sådan organisation möjlighet att beviljas stöd för stödåret 2011. Detta är inte regeringens avsikt med bestämmelsen. För att undvika en sådan konsekvens av kravet på revisorsgranskning kan, såsom föreslagits av Partibidragsnämnden, en övergångsbestämmelse införas avseende ansökningstillfället 2010. Regeringen återkommer till detta i avsnitt 6.

5.7Beslut

Regeringens förslag: Stöd räknas ut en gång för varje stödår. Stödår sammanfaller med kalenderår. Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i Partibidragsnämnden i fråga om stöd ska föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål tillämpas.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Partistöd enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen) räknas ut en gång för varje år. Den period för vilken partistödet beräknas är fr.o.m. den 15 oktober ett kalenderår t.o.m. den 14 oktober nästföljande kalenderår. Tidsrymden för beräkningen av stödet är således samordnad med reglerna om riksdagens valperiod och årliga sammanträdesperiod.

Stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer avses dock inte vara en del av det statliga stödet till de politiska partierna. Det bör vara ett självständigt stödsystem som har ett annat ett syfte än partistödet, nämligen att främja kvinnors deltagande i den demokratiska beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet. Således finns det inte några skäl att samordna tidsperioden för beräkning av stödet med riksdagens valperiod och årliga sammanträdesperiod. Stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer

24

föreslås lämnas i mån av tillgång på medel. Tidsperioden för beräkning Prop. 2009/10:158 av stödet bör därför samordnas med budgetår. Ett stödår kommer därmed

att utgöras av ett kalenderår.

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i Partibidragsnämnden i fråga om stöd enligt partistödslagen ska föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål tillämpas. Detta innebär i korthet att vid omröstning ska den mening gälla, som stöds av mer än hälften av nämndens ledamöter. Om någon mening har fått hälften av rösterna och ordförandens röst är bland dem, ska dock den meningen gälla. Det är lämpligt att detsamma gäller om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i fråga om stöd enligt den föreslagna lagen om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer.

5.8Utbetalning

Regeringens förslag: Grundstöd och mandatstöd betalas om möjligt ut samtidigt av riksdagsförvaltningen senast den 31 januari under stödåret. Utbetalning sker direkt till en sådan kvinnoorganisation som är en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti. För en sådan kvinnoorganisation som är en sammanslutning inom ett politiskt parti ska utbetalning ske till det politiska partiet.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås emellertid att grundstöd och mandatstöd ska betalas ut kvartalsvis med en fjärdedel varje gång.

Remissinstanserna: Partibidragsnämnden påpekar att eftersom stödåret följer kalenderåret och inte riksdagsåret, kan en kvinnoorganisation, som är ansluten till eller ryms inom ett politiskt parti, få utbetalt stöd avseende det fjärde kvartalet det stödår när ordinarie val hålls, trots att partiet efter valet och vid utbetalningstillfället inte längre är representerat i riksdagen. Förhållandet skapar enligt Partibidragsnämndens uppfattning inga särskilda tillämpningsproblem men kan vara värt att uppmärksamma. Även vid extra val torde liknande situationer kunna uppkomma. Därför vill Partibidragsnämnden peka på möjligheten att, särskilt mot bakgrund av stödets storlek, begränsa utbetalningarna till en eller två gånger per stödår.

Skälen för regeringens förslag: Partibidragsnämnden betalar ut partistöd enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen) för perioden den 15 oktober ett år till och med den 14 oktober nästföljande år. Partistödet betalas ut kvartalsvis med en fjärdedel varje gång till respektive partis riksorganisation. På begäran av partiet kan kanslistödet betalas till riksdagsgruppens kansli. Utbetalningarna görs av riksdagsförvaltningen. Partistöd och kanslistöd betalas såvitt möjligt ut samtidigt.

Partibidragsnämnden har, mot bakgrund av att stödåret följer kalenderåret och inte riksdagsåret, pekat på möjligheten att begränsa utbetalningarna till en eller två gånger per stödår. Regeringen instämmer i att det kan vara lämpligt att avvika från reglerna om utbetalning enligt

25

partistödslagen på så sätt att färre utbetalningar föreskrivs enligt den nu Prop. 2009/10:158 föreslagna lagen. Det kan härvid konstateras att stödet till kvinnoorganisationer är väsentligt mindre än partistödet enligt

partistödslagen. Regeringen anser att utbetalning lämpligen kan göras av riksdagsförvaltningen en gång per år med hela det beslutade beloppet. Eftersom tidsrymden för beräkning av stödet samordnas med budgetår, och då stödår därmed kommer att utgöras av ett kalenderår, bör utbetalning ske inom tre månader efter det att ansökningstiden har gått ut, dvs. senast den 31 januari. Utbetalning kan ske direkt till en sådan kvinnoorganisation som är en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti. För en sådan kvinnoorganisation som är en sammanslutning inom ett politiskt parti bör utbetalning lämpligen ske till det politiska partiet.

5.9Överklagande

Regeringens förslag: Partibidragsnämndens beslut i ärenden om stöd får inte överklagas.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Partibidragsnämndens beslut får inte överklagas enligt 13 § lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). Det är lämpligt att detsamma gäller för Partibidragsnämndens beslut om stöd enligt den föreslagna lagen om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer.

6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: Lagen om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer träder i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas första gången i fråga om stöd för stödåret 2011. Bestämmelsen om att årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av auktoriserad eller godkänd revisor tillämpas inte vid ansökningstillfället 2010, om organisationen då ännu inte utsett någon revisor.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag innehåller emellertid inte någon övergångsbestämmelse avseende revisorskravet.

Remissinstanserna: Partibidragsnämnden har i princip inget att invända mot tidpunkten för lagens ikraftträdande och den tid som därmed ges för att förbereda handläggningen av stödet. Det förutsätter emellertid, enligt nämnden, att påpekade åtgärder vidtas och att vissa justeringar av lagtexten görs.

Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen bör träda i kraft så

snart som möjligt. Hänsyn måste dock tas till att Partibidragsnämnden

26

behöver tid för att förbereda handläggningen av det statliga stödet. I Prop. 2009/10:158 Partibidragsnämndens uppgifter ingår att pröva ansökningar om stöd. En

ansökan om stöd ska ha kommit in senast den 31 oktober året före stödåret. Med ett ikraftträdande den 1 juli 2010 kan lagen tillämpas första gången för stödåret 2011. Partibidragsnämnden torde därmed ges tillräcklig tid för att förbereda handläggningen av det statliga stödet.

I avsnitt 5.6 redogörs för Partibidragsnämndens synpunkt att en övergångsbestämmelse bör införas med innebörden att kravet på revisorsgranskning inte ska gälla vid ansökningstillfället 2010. Regeringen instämmer i att detta är en lämplig lösning för att undvika att utesluta kvinnoorganisationer som i dagsläget saknar en auktoriserad eller godkänd revisor från möjligheten att beviljas stöd för stödåret 2011. En övergångsbestämmelse bör därför utformas med utgångspunkt i vad Partibidragsnämnden föreslagit.

7 Konsekvenser

Att medel avsätts långsiktigt för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer, samt att stödet och dess fördelning lagregleras, såsom sägs i budgetpropositionen för 2010 (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17), innebär att ett stödsystem införs som ger stabilt stöd för organiseringen. Förutsebarhet och långsiktighet för mottagande organisationer gynnas av att stödet författningsregleras. På så sätt kan kvinnors deltagande i den demokratiska beslutsprocessen främjas och kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet stärkas, vilket också bör gynna jämställdheten mellan kvinnor och män.

I denna proposition görs bedömningen att det är lämpligt att frågor om stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer beslutas av riksdagen genom lagstiftning och att bestämmelser om stödet bör tas in i en särskild lag (avsnitt 5.1). Handläggningen av stödet bedöms lämpligen skötas av Partibidragsnämnden, som handlägger det statliga partistödet enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier. Utbetalningarna föreslås göras av riksdagsförvaltningen. För att möjliggöra beslut om och utbetalning av stöd i nära anslutning till ansökningstidens utgång och före statsbudgetens slutliga antagande, behövs ett bemyndigande från riksdagen till regeringen att under innevarande budgetår besluta om bidrag, som inklusive tidigare gjorda åtaganden medför behov av framtida anslag till visst belopp under nästkommande år. Regeringen har för avsikt att begära sådant bemyndigande i 2010 års ekonomiska vårproposition.

Statligt stöd enligt lagen föreslås lämnas i mån av tillgång på medel. Några ökade kostnader för stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer till följd av att stödet författningsregleras uppkommer inte. De ökade kostnader för administration som kan komma att uppstå hos Partibidragsnämnden bedöms vara så begränsade att de kan finansieras inom riksdagsförvaltningens ram.

27

Prop. 2009/10:158

8 Författningskommentar

8.1Förslaget till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i riksdagen. Stödformerna är grundstöd och mandatstöd. Stöd lämnas i mån av tillgång på medel.

Ärenden om stöd enligt denna lag prövas av Partibidragsnämnden.

I paragrafen anges att lagen innehåller bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i riksdagen. Ärenden om stöd enligt lagen prövas av Partibidragsnämnden. Efter påpekande från Partibidragsnämnden har bestämmelsen om att det är Partibidragsnämnden som prövar ärenden om stöd enligt lagen flyttas från förslagets 7 § till 1 §. Stödet lämnas i mån av tillgång på medel. Någon rätt till statligt stöd enligt lagen finns således inte.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.1 och 5.2.

2 § Med en kvinnoorganisation avses i denna lag

1. en ideell förening som

a)är ansluten till ett politiskt parti,

b)har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, och

c)har en demokratisk uppbyggnad, eller

2. en sammanslutning som

a)finns inom ett politiskt parti,

b)arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället, och

c)har en demokratisk uppbyggnad.

I paragrafen anges vilka kvinnoorganisationer som kan få statligt stöd enligt lagen. För att garantera att samtliga riksdagspartiers kvinnoorganisationer ska kunna få stöd oavsett organisationsform omfattas dels ideella föreningar som är anslutna till politiska partier, dels sammanslutningar som finns inom politiska partier. För att stöd ska kunna lämnas krävs att organisationen arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och har en demokratisk uppbyggnad.

Lagen innehåller inte någon definition av begreppet politiskt parti. Någon sådan definition återfinns inte heller i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). Frågan om vad som ska förstås med parti får bedömas med utgångspunkt i den definition som

ges i 3 kap. 7 § första stycket regeringsformen. Med parti avses där varje

28

sammanslutning eller grupp av väljare, som uppträder i val under särskild Prop. 2009/10:158 beteckning. Eftersom stöd föreslås kunna lämnas endast till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är

representerade i riksdagen torde några gränsdragningsproblem inte uppstå.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.

3 § Ett stödår enligt denna lag avser ett kalenderår. Stöd som avses i lagen räknas ut en gång för varje stödår.

I paragrafen föreskrivs att ett stödår enligt lagen avser ett kalenderår. Stöd enligt lagen räknas ut en gång för varje kalenderår. Detta avviker från vad som föreskrivs i partistödslagen enligt vilken stödet beräknas fr.o.m. den 15 oktober ett kalenderår t.o.m. den 14 oktober nästföljande kalenderår.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.7.

4 § Endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd, ska det parti till vilket de är anslutna eller verkar inom ange vilken av organisationerna som ska vara berättigad till stödet.

I paragrafen fastställs att endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd ska det parti till vilket kvinnoorganisationerna är anslutna eller verkar inom ange vilken av dem som ska vara berättigad till stödet.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.

Grundstöd

5 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får ett årligt grundstöd. De sammanlagda grundstöden utgör 55 procent av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinnoorganisationer som är berättigade till stöd.

I paragrafen anges att de sammanlagda årliga grundstöden utgör 55 procent av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinnoorganisationer som är berättigade till stöd. Ett förtydligande av att det är det sammanlagda grundstöden till kvinnoorganisationerna som avses har införts på förslag av Partibidragsnämnden.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.3.

29

Mandatstöd Prop. 2009/10:158

6 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får årligen mandatstöd. Varje mandatstöd utgör 1/349 av 45 procent av anslagna medel.

Varje kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det politiska partiet vunnit i det senaste valet.

I paragrafen anges att det årliga mandatstödet utgör 1/349 av 45 procent av anslagna medel. Fördelning av stödet sker på så sätt att varje partis kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det politiska partiet vunnit i det senaste valet. Fördelningen av mandatstödet baseras således helt på de politiska partiernas storlek. Vid beräkningen av stödet görs ingen skillnad mellan ordinarie val och extra val.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4.

Ansökan 

7 § Ansökan om stöd enligt denna lag görs skriftligen varje år hos 

Partibidragsnämnden. Ansökan ska ha kommit in senast den 31 

oktober året före stödåret. Ansökan ska vara egenhändigt 

undertecknad av en behörig företrädare för den kvinnoorganisation 

som ansöker om stöd. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 

2 § 2 ska ansökan vara egenhändigt undertecknad av en behörig 

företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. 

Enligt paragrafen ska en ansökan om stöd göras skriftligen varje år hos 

Partibidragsnämnden. I likhet med vad som föreskrivs i 14 § 

partistödslagen ska ansökan ha kommit in senast den 31 oktober året före 

stödåret. Särskilda ansökningsblanketter kan lämpligen fastställas av 

Partibidragsnämnden. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av en 

behörig företrädare för den kvinnoorganisation som ansöker om stöd. För 

kvinnoorganisationer som är sammanslutningar inom politiska partier ska 

ansökan vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för det 

politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. I dessa fall är det det 

politiska partiet som i egenskap av juridisk person ansöker om och 

beviljas stödet. 

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5. 

8 § Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 1, ska 

kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade 

räkenskapsåret fogas till ansökan. Är organisationen inte skyldig att 

upprätta en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), 

men ändå omfattas av bokföringslagen (1999:1078), ska ett årsbokslut 

fogas till ansökan. Är organisation inte bokföringsskyldig enligt 

bokföringslagen ska en handling motsvarande ett årsbokslut fogas till 

ansökan. 

Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 2, ska 

partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas 

till ansökan. 

30 

Årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha 

Prop. 2009/10:158 

granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska 

vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. 

I paragrafen föreskrivs vad en ansökan om stöd ska innehålla. En ideell 

förening som är ansluten till ett politiskt parti ska till ansökan foga 

kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade 

räkenskapsåret. Är organisationen inte skyldig att upprätta en 

årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), men ändå 

omfattas av bokföringslagen (1999:1078), ska ett årsbokslut bifogas. Om 

organisationen inte är bokföringsskyldig enligt bokföringslagen ska en 

handling motsvarande ett årsbokslut bifogas. Avser ansökan en 

sammanslutning inom ett politiskt parti ska till ansökan fogas partiets 

årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret. En auktoriserad 

eller godkänd revisor ska ha granskat årsredovisningen, årsbokslutet eller 

motsvarande handling så ingående och omfattande som god revisionssed 

kräver. 

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.6. 

9 § Stöd får inte beviljas om ansökan brister i de avseenden som anges 

i 7 eller 8 §. Partibidragsnämnden kan dock pröva en ansökan som 

kommit in efter den 31 oktober året före stödåret, om det inte 

fördröjer nämndens handläggning. 

Paragrafen innebär att stöd inte får beviljas om ansökan inte kommit in i 

rätt tid, inte är egenhändigt undertecknad av behörig företrädare, om 

årsredovisning, årsbokslut eller motsvarande handling inte inkommit 

eller om årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling inte 

har granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor så ingående och 

omfattande som god revisionssed kräver. Partibidragsnämnden kan dock 

välja att pröva en ansökan som kommit in efter den 31 oktober året före 

stödåret om detta inte innebär att handläggningen fördröjs. Kravet på 

revisorer och årsredovisning överensstämmer med de krav som ställs 

enligt 14 § andra stycket partistödslagen. 

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5 och 5.6. 

Beslut och utbetalning 

10 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i 

Partibidragsnämnden, tillämpas föreskrifterna i 16 kap. 

rättegångsbalken om omröstning i tvistemål. 

I paragrafen anges vilka omröstningsregler som ska tillämpas vid 

skiljaktiga meningar i Partibidragsnämnden. Om skiljaktiga meningar 

framkommer vid en överläggning i nämnden ska föreskrifterna i 16 kap. 

rättegångsbalken om omröstning i tvistemål tillämpas. Det innebär att 

förfarandet överrensstämmer med vad som gäller enligt 13 § andra 

stycket partistödslagen. 

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.7 och 5.9. 

31 

11 § Grundstöd och mandatstöd betalas om möjligt ut samtidigt. Prop. 2009/10:158 Utbetalningarna görs av riksdagsförvaltningen senast den 31 januari

under stödåret. Utbetalning sker direkt till en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 1. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 sker utbetalning till det politiska partiet.

Enligt paragrafen betalas grundstödet och mandatstödet om möjligt ut samtidigt. Utbetalningarna görs av riksdagsförvaltningen en gång per år, senast den 31 januari. Utbetalningarna ska ske direkt till sådana kvinnoorganisationer som är ideella föreningar som är anslutna till politiska partier. För kvinnoorganisationer som utgör sammanslutningar inom politiska partier ska utbetalningarna ske till de politiska partierna.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.8.

Överklagande

12 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas.

I paragrafen anges att beslut enligt lagen inte får överklagas. Detsamma gäller Partibidragsnämndens beslut enligt 13 § partistödslagen.

Förslaget har behandlats i avsnitt 5.9.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas första gången i fråga om stöd för stödåret 2011.

2.Bestämmelsen i 8 § tredje stycket om att årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av auktoriserad eller godkänd revisor tillämpas inte vid ansökningstillfället 2010, om organisationen då ännu inte utsett någon revisor.

Enligt förslaget ska lagen träda i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas första gången i fråga om stöd för stödåret 2011. Bestämmelsen i 8 § om att årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av auktoriserad eller godkänd revisor tillämpas inte vid ansökningstillfället 2010, om organisationen då ännu inte utsett någon revisor.

32

Sammanfattning av departementspromemorian Statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (Ds 2009:50)

I promemorian lämnas förslag till en lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Enligt förslaget ska en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kunna få stöd. Med kvinnoorganisation avses

-en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller

-en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad.

Stöd lämnas som grundstöd och mandatstöd. Grundstödet är lika stort för alla kvinnoorganisationer som beviljas stöd. Mandatstödets storlek står i proportion till det antal mandat som det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör har i riksdagen.

Att medel avsätts långsiktigt för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer, samt att stödet och dess fördelning lagregleras, såsom sägs i budgetpropositionen för 2010 (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17), innebär att ett stödsystem införs som ger stabilt stöd för organiseringen. I promemorian görs bedömningen att det är lämpligt att frågor om stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer beslutas av riksdagen genom lagstiftning och att bestämmelser om stödet bör tas in i en särskild lag. Handläggningen av stödet bedöms lämpligen skötas av Partibidragsnämnden, som handlägger det statliga partistödet enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier. Utbetalningarna föreslås göras av riksdagsförvaltningen. Statligt stöd enligt lagen föreslås utgå i mån av tillgång på medel. Några ökade kostnader för stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer till följd av att stödet författningsregleras uppkommer inte. De ökade kostnader för administration som kan komma att uppstå hos Partibidragsnämnden bedöms vara av så begränsade att de kan finansieras inom ram.

Lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas för första gången avseende stödåret 2011.

Prop. 2009/10:158

Bilaga 1

33

Departementspromemorians författningsförslag

Förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i riksdagen. Stödformerna är grundstöd och mandatstöd. Stöd utgår i mån av tillgång på medel.

2 § Med en kvinnoorganisation avses i denna lag

1.en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller

2.en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad.

3 § Endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i riksdagen kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd ska det parti till vilket kvinnoorganisationerna är anslutna eller verkar inom ange vilken av dem som ska vara berättigad till stödet.

Grundstöd

4 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får ett årligt grundstöd. Grundstödet utgör 55 procent av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinnoorganisationer som är berättigade till stöd.

Mandatstöd

5 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får årligen mandatstöd. Varje mandatstöd utgör 1/349 av 45 procent av anslagna medel.

Varje partis kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det politiska partiet vunnit i det senaste valet.

Ansökan

6 § Ansökan om stöd enligt denna lag görs skriftligen varje år hos Partibidragsnämnden. Ansökan ska ha kommit in senast den 31 oktober året före stödåret. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av behörig företrädare för den kvinnoorganisation som ansöker om stöd. För

Prop. 2009/10:158

Bilaga 2

34

en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 ska ansökan vara Prop. 2009/10:158 egenhändigt undertecknad av behörig företrädare för det politiska parti Bilaga 2

som kvinnoorganisationen tillhör.

Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 1 ska till ansökan bifogas kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret. Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 2 ska till ansökan bifogas partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret. Räkenskaperna ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver.

Stöd får inte beviljas om ansökan brister i de avseenden som anges i första eller andra stycket.

Beslut och utbetalning

7 § Fråga om stöd enligt denna lag prövas av Partibidragsnämnden.

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i Partibidragsnämnden tillämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål.

8 § Ett stödår enligt denna lag avser ett kalenderår. Stöd som avses i lagen räknas ut en gång för varje stödår.

9 § Grundstöd och mandatstöd betalas såvitt möjligt ut samtidigt. Utbetalningarna görs av Riksdagsförvaltningen kvartalsvis under stödåret med en fjärdedel varje gång. Den första utbetalningen görs senast den 31 januari under stödåret. Utbetalningarna sker direkt till en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 1. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 sker utbetalningarna till det politiska partiet.

Överklagande

10 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2010 och tillämpas första gången i fråga om stöd för stödåret 2011.

35

Förteckning över remissinstanser

Prop. 2009/10:158

Bilaga 3

Promemorian Statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (Ds 2009:50) har remitterats till Partibidragsnämnden, Ungdomsstyrelsen, Centerkvinnorna, Kristdemokratiska Kvinnoförbundet, Liberala kvinnor, Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund S-kvinnor, Centerpartiet, Folkpartiet liberalerna, Kristdemokraterna, Miljöpartiet de Gröna, Moderata samlingspartiet, Sveriges Socialdemokratiska Arbetareparti, Vänsterpartiet och Sveriges Kommuner och Landsting.

36

Integrations- och jämställdhetsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 11 mars 2010

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Littorin,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2009/10:158 Statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer

Prop. 2009/10:158

37