Regeringens proposition 1992/93:203

om rätt för Sveriges exportråd att bevilja visering

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokoUet den 1 april 1993.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att regeringen skall kunna bemyndiga ett organ som är knutet tUl Sveriges exportråd att bevUja visering.

I Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 203

Prop. 1992/93:203

Propositionens lagförslag

Prop. 1992/93:203

Förslag till

Lag om ändiing i utlänningslagen (1989:529)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

7§

Beslut om visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd meddelas av Statens invandrarverk. Beslut om visering och uppehållstillstånd får meddelas också av Utrikesdepartementet.

Regeringen och, i den utsträckning regeringen föreskriver. Invandrar­verket får ge andra myndigheter rätt att besluta om sådana tillstånd.

Regeringen får ge ett organ som är knutet till Sveriges exportråd rätt an besluta om visering.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

Kulturdepartementet

Prop-1992/93:203

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 april 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN], HeUsvik,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om rätt för Sveriges exportråd att bevilja visering

1  Bakgrund

Regeringen beslutade den 25 mars 1993 att inhämta lagrådets yttrande över ett förslag till ändring i utlänningslagen innebärande att regeringen får ge ett organ som är knutet till Sveriges exportråd rätt att besluta om visering. Det lagförslag som remitterades till lagrådet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I.

Lagrådet har den 30 mars 1993 yttrat sig över förslaget. Yttrandet bör fogas tUl protokollet som bilaga 2. Lagrådet har inte haft något att erinra mot förslaget.

Enligt 2 kap. 7 § första stycket utlänningslagen (1989:529) meddelas be­slut om visering av Statens invandrarverk. Beslut om visering får enligt samma stycke meddelas även av Utrikesdepartementet. Enligt andra stycket får regeringen och, i den utsu-äckning regeringen föreskriver, Invandrarverket ge andra myndigheter rätt att besluta om visering.

Enligt 2 kap. 2 § utlänningsförordningen (1989:547) får visering beviljas av en svensk beskickning eller ett svenskt konsulat efter bemyndigande av Utrikesdepartementet eUer Statens invandrarverk.

Statens invandrarverk har i 7 kap. 11 § utlänningsförordningen bemyndi­gats att - efter samråd med Utrikesdepartementet - meddela närmare före­skrifter om svenska utlandsmyndigheters handläggning av tillståndsärenden.

I 3 kap. 7 § respektive 4 kap. 10 § utlänningsförordningen har reglerats var en ansökan om uppehållstillstånd respektive arbetstillstånd skall ges in. Huvudregeln är att ansökan skall ges in till svensk uUandsmyndighet i utlän­ningens hemland eller i det land där han är stadigvarande bosatt. Särskilda regler om var en ansökan om visering skall ges in finns däremot inte.

MeUan Utrikesdepartementet och Statens invandrarverk har en uppdelning av viseringsärenden skett på så sätt att Utrikesdepartementet i princip svarar för handläggning av viseringsärenden rörande personer med diplomatpass

som reser i tjänsten medan Statens invandrarverk svarar för handläggning av övriga viseringsärenden.

Statens invandrarverk har bemyndigat samdiga svenska beskickningar och karriärkonsulat att självständigt meddela beslut i viseringsärenden (senast genom Statens invandrarverks författningssamling, SIVFS 1992:14). Be-myndigandena är mer eller mindre omfattande på så sätt att vissa utlands­myndigheter endast har bemyndigats att bevilja visering för en utlänning som är medborgare i stat inom respektive myndighets verksamhetsområde eller är fast bosatt där, vissa myndigheter får bevilja visering oavsett sökandens medborgarskap och några har även bemyndigande att avslå en ansökan om visering.

I nämnda bemyndiganden har Statens invandrarverk även angett närmare förutsättningar för när visering skall få beviljas av utlandsmyndigheten. Av bemyndigandet framgår vidare att en utlandsmyndighet som saknar behörig­het att avgöra en viseringsansökan skall lämna över ansökan till Invandrar­verket för beslut. Detsamma gäller om myndigheten är osäker på hur en ansökan bör bedömas.

Av 7 kap. utlänningslagen framgår att beslut i ärende om visering inte kan överklagas - oavsett vem som fattat beslutet.

Prop. 1992/93:203

2 Överväganden

Förslag: Regeringen ges möjlighet att bemyndiga även ett organ som är knutet till Sveriges exportråd att meddela beslut i ärenden om visering.

Skälen for forslaget. Genom Invandrarverkels nämnda bemyndigande har ett drygt hundratal svenska utlandsmyndigheter givits rätt att i större eller mindre utsträckning meddela beslut i ärenden rörande visering. Det är ett starkt svenskt intresse att visering, inte minst för affärsmän, kan erhållas snabbt och på ett smidigt sätt. Frågan har därför kommit upp om det finns andra svenska organ i utlandet än beskickningar och karriärkonsulat som skulle kunna bemyndigas att besluta i ärenden om visering. I detta samman­hang måste också beaktas de aktuella planema att lägga ned flera svenska utlandsmyndigheter.

I länder som är av särskilt intresse för svensk export finns särskilda handelskontor. På samma platser finns dock regelmässigt svenska beskick­ningar eller karriärkonsulat, varför det inte i nämnvärd grad skulle underiätta möjligheterna för någon att få svensk visering om även handelssekreteraren genereUt bemyndigades att utfärda visering.

Taiwan utgör i detta sammanhang ett särfall. Taiwan har inte erkänts av Sverige. Diplomatiska förbindelser saknas följaktligen. Det svensk-taiwane-siska handelsutbytet har på senare år tilltagit i omfattning. Behovet av alt underlätta handläggning av viseringsärenden för personer med pass utfärdade

av myndigheter i Taiwan har i samband med det ökade handelsutbytet vuxit.     Prop. 1992/93:203 Antalet viseringsansökningar föregående år uppgick till knappt 1.600.

Till skillnad från handelskontoren är det exportkontor som finns i Taiwan inte en myndighet. Kontoret lyder direkt under Sveriges exportråd; ett organ som har tUl främsta uppgift att främja svensk export och för vilket staten och det svenska näringslivet har ett gemensamt ansvar.

Beslut i viseringsärenden är en form av myndighetsutövning. Av 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen framgår att förvaltningsuppgift som inne­fattar myndighetsutövning kan överlämnas till annan än myndighet om det sker med stöd av lag. Ett bemyndigande för exportkontoret i Taiwan att besluta i ärenden rörande visering kräver därför ett utuyckligt bemyndigande i utlänningslagen.

Del bör vara regeringen som beslutar om bemyndigande för annan än myndighet att meddela besliit i ärenden om visering. Däremot bör närmare föreskrifter om handläggningen kunna utfärdas av Statens invandrarverk, som redan i dag svarar för föreskrifter om handläggningen av viserings­ärenden hos beskickningar och konsulat. På samma sätt.som beträffande sådana föreskrifter bör Invandrarverket samråda med Utrikesdepartementet. Det kräver ändring i 7 kap. 11 § utlänningsförordningen.

Ärenden om visering omfattas av sekretess enligt bestämmelsema i 7 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100). Sekretesslagens bestämmelser omfattar dock i princip endast myndigheter. Någon anledning att införa en särskild bestäm­melse om tysmadsplikt för exportkontorets personal ser jag inte eftersom det i allmänhet torde vara fråga om harmlösa uppgifter. Det finns för övrigt under aUa förhållanden inte anledning att räkna med annat än att de personer som fär tUlgång tUI uppgiftema behandlar dem med varsamhet.

Jag har i ärendet samrått med statsrådet Dinkelspiel.

3  Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta ett inom Kulturde­partementet upprättat förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529).

4 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag som föredraganden lagt fram.

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 1992/93:203

Bilaga 1 

Förslag till

Lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

7§

Beslut om visering, uppehåUstillstånd och arbetstillstånd meddelas av Statens

invandrarverk. Beslut om visering och uppehållstillstånd får meddelas också

av Utrikesdepartementet.

Regeringen och, i den utsträckning regeringen föreskriver. Invandrarverket får ge andra myndigheter rätt att besluta om sådana tUlstånd.

Regeringen får ge ett organ som är knutet till Sveriges exportråd rätt att besluta om visering.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

Lagrådets yttrande

Prop. 1992/93:203

Bilaga 2 

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1993-03-30

Närvarande: justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Stig von Bahr, justitierådet Inger[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 25 mars 1993 har rege­ringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag tUl lag om ändring i utlänningslagen (1989:529).

Förslaget har inför lagrådet föredragits av rättschefen Marianne Eliason.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

gotab   43514, Stockholm 1993