Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas de olika delarna av ett beslut

den 14 december 1992 av det tredje rådsmötet inom

Europeiska säkerhetskonferensen (ESK) (här kallat

Stockholmsbeslutet). Beslutet handlar om fredlig lösning av

tvister, och den mest framträdande delen avser en

konvention om förlikning och skiljedom. Genom

konventionen upprättas en skiljedomstol inom ESK. I

propositionen föreslås att Sverige tillträder konventionen

och underkastar sig skiljedomstolens domsmakt för en

period av tio år.

I propositionen tas även ställning till möjligheten att

avge särskild förklaring om att delta i förlikningsförfarande

enligt de regler som etableras i bilaga 3 till

Stockholmsbeslutet, om ett sådant förfarande påkallas av

en annan ESK-stat (sektion II). Vidare tas ställning till om

Sverige skall underkasta sig de beslut som fattas av en

förlikningskommission enligt bilaga 3 (sektion XIV). I

propositionen förordas att Sverige avger förklaring enligt

sektion II, men inte enligt sektion XIV.

Slutligen föreslås lagstiftning för att Sverige skall

uppfylla sina förpliktelser att medge immunitet och

privilegier åt funktionärerna i skiljedomstolen.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

3 Ärendet och dess beredning 5

4 Stockholmskonventionen och Bilaga 3-mekanismen 5

4.1 Konventionens bakgrund och innehåll 5

4.2 Antagande och undertecknande 10

4.3 Kostnader 10

4.4 Förlikning enligt Bilaga 3-mekanismen 11

5 Överväganden 12

5.1 Svensk ratifikation av Stockholmskonventionen 12

5.2 Förklaringar om förhandsåtaganden 12

5.2.1 Förklaring enligt Stockholmskonventionen 12

5.2.2 Förklaringar enligt Bilaga 3-mekanismen 14

5.3 Immunitet och privilegier 15

Bilaga 1 ESK:s Stockholmsbeslut (CSCE/3-C/Dec. 1) 19

Bilaga 2 Stockholmskonventionens finansprotokoll 58

Bilaga 3 Sammanställning av remissyttranden över

 promemorian Sveriges tillträde till konventionen om

 förlikning och skiljedom inom den europeiska

 säkerhetskonferensen (ESK) (DS 1993:48) 68

Bilaga 4 Förteckning över ESK:s deltagande stater, september

 1993 70

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 72

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

(1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall,

2. godkänner Konventionen om förlikning och

skiljedom inom ESK, som undertecknats den 15 december

1992,

3. bemyndigar regeringen

-- att avge förklaring, begränsad till tio år, enligt artikel

26.2 i Konventionen om förlikning och skiljedom inom

ESK,

-- att avge förklaring enligt sektion II i bilaga 3 till ESK:s

beslut den 14 december 1992 (CSCE/3-C/Dec.1),

4. godkänner vad regeringen i övrigt förordar om

åtgärder med anledning av ESK:s beslut den 14 december

1992 (CSCE/3-C/Dec.1).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om

immunitet och privilegier i vissa fall

Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1976:661)

om immunitet och privilegier i vissa fall1 skall ha

följande lydelse.

Bilaga2

tImmunitet och/eller privilegier gäller

för följande

Tillämplig internationell

överenskommelse

Internationella organ Fysiska personer

-- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- --

-- -- -- -- -- -- --

-- -- -- -- -- -- -- -- --

t43 -- -- --

Domstolens förlikningsmän, skiljedomare och sekreterare

samt parternas ombud och juridiska biträden

Konventionen den 15 december 1992 om förlikning och

skiljedom inom ESK. Åtagandet i artikel 6 i konventionen

skall fullgöras genom att bestämmelserna i artikel 19 och

artikel 42.3 i Internationella domstolens stadga tillämpas

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

3 Ärendet och dess beredning

Frågor om staternas skyldighet att lösa sina tvister på

fredlig väg har diskuterats av Europeiska

säkerhetskonferensen (ESK) sedan konferensens tillkomst.

Ett flertal särskilda möten har ägnats detta ämne: i Athen

år 1978, i Montreux år 1984, i Valletta under januari och

februari 1991, vid ESK:s toppmöte i Helsingfors sommaren

1992 samt vid ett expertmöte i Genève den 12 -- 23 oktober

1992. De texter som bereddes av det sistnämnda mötet

antogs av ESK:s utrikesministrar genom ett beslut vid

ESK:s tredje rådsmöte i Stockholm den 14 december 1992

(Stockholmsbeslutet). Beslutet finns i bilaga 1.

Redan före antagandet av Stockholmsbeslutet fanns det

ett inom ESK upprättat system för tvistlösning genom

förlikningsförfarande, nämligen den s.k. Valletta-

mekanismen. Ordet ''''''''mekanism'''''''' har inom ESK kommit att

bli den gängse termen för beskrivning av ett regelsystem,

och det används i denna proposition i den betydelsen.

Stockholmsbeslutet innehåller fem delar. Den första

utgör själva beslutet och kallas i det följande för

huvudtexten. De övriga fyra delarna utgör bilagor till

huvudtexten. Denna proposition behandlar endast de två

delar av Stockholmsbeslutet som kräver särskilda åtgärder

från svensk sida: bilaga 2, som består av Konventionen om

förlikning och skiljedom inom ESK,

''''''''Stockholmskonventionen'''''''', och tvistlösningsmekanismen i

bilaga 3, som i fortsättningen benämns ''''''''Bilaga 3-

mekanismen''''''''.

Konventionen skiljer sig från de övriga delarna av

Stockholmsbeslutet genom att den är juridiskt bindande.

Det krävs därför ratifikation för att Sverige skall bli bundet

av den. De övriga delarna av Stockholmsbeslutet utgör

politiska åtaganden som gäller i och med antagandet. En

utförlig beskrivning av bakgrunden till Stockholmsbeslutet

och av beslutets innehåll finns i departementspromemorian

Sveriges tillträde till konventionen om förlikning och

skiljedom inom den europeiska säkerhetskonferensen

(ESK) (Ds 1993:48). I denna proposition koncentreras

framställningen på en beskrivning av konventionens

innehåll, som underlag för beslut om ratifikation m.m.,

samt en kort beskrivning av Bilaga 3-mekanismen. Dessa

beskrivningar återfinns i avsnitt 4 i det följande.

Ett särskilt finansprotokoll som ansluter till

Stockholmskonventionen finns i bilaga 2 till denna

proposition.

Departementspromemorian har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna och en

remissammanställning finns i bilaga 3 till denna

proposition.

Något yttrande av lagrådet över regeringens

förslag till lagtext har inte inhämtats, se avsnitt 5.3.

4 Stockholmskonventionen och Bilaga 3-mekanismen

4.1 Konventionens bakgrund och innehåll

Till sina grunddrag skiljer sig inte

Stockholmskonventionen från det mönster som är etablerat

genom tidigare konventioner på området fredlig lösning av

tvister. Här kan hänvisas till Haagkonventionerna från åren

1899 och 1907 (SFS 1900:76 resp. 1910:153), 1928 års

generalakt (SÖ 1929:24) reviderad år 1949 (SÖ 1950:35),

Internationella domstolens stadga (SÖ 1946:1) samt 1957

års europeiska konvention om fredlig lösning av tvister (SÖ

1958:26). Det särskiljande finns i stället i vissa

detaljlösningar, där Stockholmskonventionen får anses gå

längre än tidigare liknande konventioner när det gäller

staternas accepterande av medverkan av tredje part. I

sammanhanget måste också noteras att konventionen

arbetats fram av stater som tidigare stått i motsatsställning

till varandra under det kalla kriget.

Konventionen består av 39 artiklar indelade i fem

kapitel. Därtill kommer finansprotokollet, vilket formellt

utgör en del av konventionen.

Titeln och ingressen

Konventionens titel och ingress slår fast att

endast deltagande stater i ESK kan vara parter i

konventionen. Vidare återges principen om skyldigheten

för stater att lösa sina tvister med fredliga medel. Tidigare

åtaganden exemplifieras, och det betonas att ESK och dess

principer i sig utgör en betydelsefull faktor för att förhindra

att nya tvister uppkommer.

Kapitel I -- Allmänna bestämmelser

Genom artikel 1 och artikel 2 upprättas den

domstol som utgör det centrala organet i konventionen.

Domstolen består av förlikningsmän och skiljedomare som

utses av konventionsstaterna och förs upp på särskilda

listor. Dessa förlikningsmän och skiljedomare kan därefter

vid behov kallas in för tjänstgöring i

förlikningskommissioner respektive skiljedomstolar, men

de utgör också tillsammans en beslutande plenarförsamling

i vissa frågor enligt konventionen. Artikel 3 och

artikel 4 reglerar utnämningsförfarandet för

konventionsparternas förlikningsmän respektive

skiljedomare. Artikel 5 och artikel 6 reglerar

förlikningsmännens och skiljedomarnas ställning. Av dessa

är artikel 6, som reglerar privilegier och immunitet, av

särskilt intresse eftersom den kräver lagstiftningsåtgärder,

se avsnitt 5.3.

Enligt artikel 7 skall förlikningsmännen och

skiljedomarna inom sig utse ett presidium som ansvarar för

flertalet beslut som rör domstolens löpande verksamhet.

Presidiet består av en president, en vice president och tre

andra ledamöter. Reglerna säkerställer att både

förlikningsmän och skiljedomare får säte i presidiet.

Domstolens beslut kan alltså fattas i flera olika

konstellationer, nämligen i presidiet och

plenarförsamlingen samt i de särskilda

förlikningskommissioner eller skiljedomstolar som utses för

att behandla en viss tvist. För alla dessa sammansättningar

gäller omröstningsreglerna i artikel 8. Där stadgas att

beslut skall fattas med enkel majoritet och med

ordförandens utslagsröst. I plenum räknas majoriteten efter

att eventuella avståenden räknats bort. Vid beslut i

förlikningskommissioner eller skiljedomstolar får

avståenden inte förekomma.

Det löpande arbetet i domstolen med att ta emot

korrespondens, bereda beslut, utfärda kallelser m.m. skall

skötas av en sekreterare. I artikel 9 stadgas hur

sekreteraren skall utses.

Artikel 10 fastslår att domstolen skall ha sitt säte

i Genève.

Artikel 11 och artikel 12 reglerar

domstolens antagande av sina egna procedurregler samt vad

dessa regler skall innehålla.

I artikel 13 slås finansprotokollets status fast.

Detta protokoll förelåg inte i färdigt skick vid

undertecknandet, men ingår, som framgår av artikel 13, i

konventionen som en integrerad del. Även artikel 17

är av betydelse för tolkningen av hur kostnaderna med

anledning av konventionen skall fördelas.

Artikel 14 och artikel 15 innehåller vissa

procedurregler. Artikel 16 däremot är av substantiell

karaktär och reglerar parternas skyldighet att genom sitt

uppträdande söka bidra till en lösning av eventuella tvister,

eller åtminstone inte förvärra konflikten. Liknande

bestämmelser finns i flertalet av de redan existerande

åtagandena på området fredlig lösning av tvister.

Kapitel II -- Behörighet

Artiklarna 18 och 19 innehåller regler för i vilka fall en

förlikningskommission eller skiljedomstol inte får ta upp ett

fall till behandling. Artikel 18.1 handlar om en

förlikningskommissions behörighet att ta upp till

behandling varje tvist mellan två konventionsstater som

inte inom rimlig tid har lösts med förhandlingar. Det

innebär en inskränkning av principen om parternas fria val

av tvistlösningsmetod. I praktiken är det dock svårt att se

att två parter inte skulle få sin vilja igenom, om de är

överens om att tillsätta en förlikningskommission, och i en

gemensam ansökan (se artikel 20.2) anger att de båda anser

att den rimliga tid som det talas om i texten har passerat. I

artikel 18.2 hänvisas rörande en skiljedomstols

behörighet till artikel 26.

Stockholmskonventionen är en av många tillgängliga

mekanismer för fredlig lösning av tvister. Det är därför inte

otänkbart att två stater, som båda anslutit sig till

Stockholmskonventionen, samtidigt har anslutit sig till

andra mer eller mindre obligatoriska

tvistlösningsmekanismer. Det kan också hända att parterna,

trots att de anslutit sig till Stockholmskonventionen, i det

enskilda fallet önskar tillämpa någon annan

tvistlösningsmetod. För att undvika att en tvist blir

behandlad i flera olika organ samtidigt, en princip liknande

principen om litispendens inom processrätten,

innehåller artikel 19 ett flertal regler om behörighet

för domstolens olika organ att ta upp en tvist som även

behandlas, eller kommer att behandlas, av andra liknande

organ.

Även om reglerna främst siktar på att undvika

litispendens måste de samtidigt vara så utformade,

att de inte leder till att olika tvistlösningsmekanismer

''''''''låser'''''''' varandra, t.ex. genom att vara uttalat subsidiära till

varandra. För att undvika sådana låsningar mellan olika

ESK-mekanismer har en särskild formulering om ''''''''ESK-

principernas odelbarhet'''''''' införts i Stockholmsbeslutets

huvudtext, punkt 6.

Artikel 19.1 a innehåller även i de sista orden ett

slags res judicata-regel, dvs. en regel som förhindrar

att en tvist blir behandlad i sak inför

Stockholmskonventionens domstol om den är

sakbehandlad i något annat organ tidigare (''''''''non bis in

idem'''''''').

Kapitel III -- Förlikning

Förlikningskommissioner, deras tillsättning,

sammansättning och arbetssätt behandlas i artiklarna 20 --

25. Artikel 20 behandlar ansökan om

tillsättning av en förlikningskommission. Det finns tre olika

sätt att få en tvist behandlad av en förlikningskommission.

Ordet ''''''''ansökan'''''''' i mellanrubriken till artikel 20 omfattar

alla tre. I första punkten anges de två första sätten att gå till

väga: begäran från en stat samt begäran från flera

stater. Gemensamt för dessa två tillvägagångssätt är att

den eller de stater som tar initiativet gör detta oberoende av

samtycke från motparten.

I andra punkten anges det tredje sättet att få en tvist

behandlad av en förlikningskommission på, nämligen

gemensam ansökan. Här är alla parter överens om att

en fölikningskommission skall komma till stånd. I detta fall

kan även sådana stater inom ESK, som inte är parter i

konventionen, vara med och hänskjuta en tvist till

förlikning.

Artikel 21 reglerar hur en kommission tillsätts.

Förlikningsmän tillsätts av parterna i konflikten och av

domstolens presidium. Ordföranden skall alltid väljas bland

de förlikningsmän som utsetts av presidiet. Dessutom är

reglerna utformade så att de förlikningsmän som utsetts av

presidiet normalt är fler än de förlikningsmän som parterna

utsett. Detta är ett viktigt steg mot ökat

tredjepartsinflytande och skiljer Stockholmskonventionen

från flertalet existerande tvistlösningsmekanismer. Ett

annat särdrag hos Stockholmskonventionen är att reglerna

i denna artikel såväl som i skiljedomsavsnittet förutsätter att

en tvist kan ha fler än två parter. Slutligen finns här även

regler för tillsättande av ad-hoc-förlikningsmän,

avsedda att tillgodose jämvikten för de eventuella parter i

en tvist som inte är parter i konventionen och som alltså inte

har några förlikningsmän uppförda på förhand på de listor

som upprättats i enlighet med artikel 3.

Artikel 22 och artikel 23 innehåller

procedurregler för förlikningskommissionen. Av särskilt

intresse är här inledningen till artikel 23, där det sägs att

förlikningsförfarandet skall vara konfidentiellt. Artikel

24 och artikel 25 anger vad förlikningen skall syfta

till. Ordalydelsen i artikel 24 är hämtad från

Vallettamekanismen.

Kapitel IV -- Skiljedom

Detta kapitel är uppbyggt på i huvudsak samma sätt som

förlikningskapitlet. Det innehåller fler bestämmelser än

förlikningskapitlet, främst eftersom en skiljedomstols dom

blir juridiskt bindande och därför måste regleras mera i

detalj.

Artikel 26 innehåller regler om hur man får en

tvist behandlad inför en skiljedomstol. Samma termer som

i förlikningskapitlets artikel 20 används, nämligen begäran

respektive gemensam ansökan. Till skillnad från vad som är

fallet i förlikningskapitlet nämns här emellertid gemensam

ansökan först, eftersom det kan förutses att sådan ansökan

utgör normalfallet vid skiljedom.

I andra punkten återfinns en bestämmelse enligt vilken

parterna i konventionen erbjuds lämna förklaringar som

innebär ett generellt förhandsåtagande att underkasta sig en

skiljedomstols obligatoriska domsmakt. Frågan om Sverige

bör lämna en sådan förklaring behandlas i avsnitt 5.2.1.

Liksom i förlikningskapitlet finns här även en bestämmelse

om interimistiska åtgärder för att förhindra att en konflikt

förvärras eller att en framtida skiljedom blir omöjlig att

verkställa på grund av parternas agerande.

Artikel 27 och artikel 28 innehåller regler

om hur en skiljedomstol tillsätts och vad en ansökan skall

innehålla. Det kan därvid påpekas att det enligt artikel 28.1

förutsätts att den skiljedomare en stat låtit uppföra på listan

i enlighet med artikel 4 automatiskt ingår i skiljedomstolen.

Staten förfogar alltså på detta stadium inte över valet av

''''''''sin'''''''' skiljedomare. Liksom fallet är med

förlikningskommissioner, avses skiljedomstolar enligt

konventionen dessutom bestå av en majoritet av domare

som tillsatts av presidiet. På samma sätt som vid förlikning

finns här dessutom regler för tillsättning av domare ad

hoc, för eventuella parter i en tvist mellan stater som inte

är parter i konventionen, och där alltså ingen på förhand

utnämnd domare finns att tillgå.

Ersättare för en skiljedomare som får förhinder skall

alltid hämtas ur samma kategori som den förhindrade.

Artikel 29 behandlar rättegångsförfarandet inför

en skiljedomstol. Förfarandet är som huvudregel hemligt,

se sjätte punkten. Reglerna om interventionsrätt för tredje

stat är här mer utvecklade än vad som är fallet i

förlikningskapitlet. Artiklarna 30 -- 32 reglerar

skiljedomen. De behandlar i tur och ordning domens grund,

innehåll och rättsliga verkan, möjligheter till revision och

tolkning samt domens offentliggörande.

Kapitel V -- Slutbestämmelser

Slutbestämmelserna är huvudsakligen av traditionell

folkrättslig karaktär. Sverige är depositarie. Konventionen

har i enlighet med reglerna legat öppen för undertecknande

fram till och med den 31 mars 1993, se mera om detta i nästa

avsnitt. Den träder i kraft två månader efter dagen för

deponeringen av det tolfte ratifikations- eller

anslutningsinstrumentet. Konventionens autentiska och

därigenom likställda texter finns i tysk, engelsk, fransk,

spansk, italiensk och rysk lydelse. Dessa sex språk är de sex

officiella ESK-språken.

Finansprotokollet

Det till konventionen hörande finansprotokollet består

av 13 artiklar. De reglerar, i enlighet med vad som framgår

av konventionens artikel 13, kostnadsberäkning,

upprättande och godkännande av domstolens årliga budget,

fördelning av kostnaderna mellan konventionsstaterna,

revision av domstolens räkenskaper och liknande frågor. De

flesta besluten förutsätts fattas av ett årsmöte, men något

formellt organ etableras inte, utan staterna lämnas friheten

att själva avgöra vem som skall representera dem vid dessa

beslut.

4.2 Antagande och undertecknande

Stockholmskonventionen antogs som nämnts av ESK:s

utrikesministrar genom Stockholmsbeslutet vid ESK:s

tredje rådsmöte i Stockholm den 14 december 1992.

Därigenom blev dess innehåll ett officiellt ESK-beslut

(CSCE/3-C/Dec.1), men inte automatiskt någon juridiskt

bindande konvention. För att en stat skall bli bunden av

konventionen krävs de sedvanliga juridiska åtgärderna

undertecknande och ratifikation.

Vid en ceremoni på morgonen den 15 december 1992

skrev 29 av ESK:s dåvarande 52 medlemsstater under

konventionen. Därefter låg den öppen för undertecknande

till och med den 31 mars 1993. Under denna tid

undertecknades den av ytterligare fyra stater. Sammanlagt

33 av ESK:s numera 53 stater har därmed undertecknat

konventionen. En förteckning över dessa 33 respektive 53

stater finns i bilaga 4 till denna proposition.

Hittills har endast en stat, Frankrike, ratificerat

konventionen. Enligt uppgifter direkt från rättscheferna i

de stater som deltar i Europarådets rättschefskommitté

(CAHDI) står emellertid ytterligare minst tio stater i

begrepp att ratificera konventionen inom det närmaste

halvåret. Regeringen gör därför bedömningen att

konventionen kan komma att träda i kraft under första

halvåret 1994.

4.3 Kostnader

Stockholmskonventionens domstol kommer att medföra

kostnader, såväl fasta som löpande, som parterna till

konventionen förväntas stå för. Till de fasta kostnaderna

hör utgifterna för mötesverksamhet inom domstolens olika

organ samt löner till den sekretariatspersonal som behövs.

Till de löpande kostnaderna hör de som uppkommer när en

konflikt hänskjutits till domstolen. I jämförelse med många

andra tvistlösningsmekanismer är förlikning respektive

skiljedom enligt Stockholmskonventionen förhållandevis

billiga för parterna. Parterna bekostar nämligen endast sina

egna ombud och experter (samt svarar för övriga egna

omkostnader), medan förlikningsmän och skiljedomare

belastar domstolens ordinarie budget och därmed bekostas

av samtliga konventionsstater. Detta var ett medvetet

ställningstagande vid utformningen av finansprotokollet

och framgår av artikel 1, andra meningen i protokollet.

Det är mycket svårt att på förhand bedöma hur stora

bidrag Sverige kan förväntas lämna till domstolen.

Visserligen reglerar finansprotokollet noga hur

fördelningsnycklarna för konventionsstaterna skall

konstrueras, men det finns likväl två mycket stora

osäkerhetsfaktorer. Den ena är det faktum att man inte på

förhand vet hur många stater som kommer att ratificera

konventionen och i vilken utsträckning dessa kommer att

tillhöra de mera betalningsstarka ESK-staterna. Den andra

är att kostnaderna för en förlikning eller en

skiljedomsprocess kan förväntas bli stora medan de fasta

kostnaderna kan förväntas bli mer blygsamma. Budgetens

storlek blir därför starkt beroende av hur många tvister som

kommer att hanteras av domstolen.

Med förbehåll för dessa osäkerhetsfaktorer kan följande

sägas. Fördelningsnycklarna inom konventionen skall följa

ESK:s fördelningsnycklar proportionellt. Minst tolv stater

kommer att dela på betalningen när konventionen trätt i

kraft. Beroende på vilka elva andra stater som, vid minimalt

antal ratifikationer, skall bidra till budgeten kan det

bedömas som ytterst osannolikt att Sverige skulle behöva

stå för mer än 15 procent av budgeten. Skulle fler stater

ratificera, och bland dem flera av ESK:s stora betalare, kan

Sveriges andel av budgeten bli så låg som nedåt fem

procent.

I samband med förhandlingarna om finansprotokollet

presenterade några stater ett grovt skisserat utkast till en

budget för domstolens första år. Baserat på detta utkast,

och på de kommentarer det väckte, skulle en första budget

kunna bedömas till mellan 300 000 och 400 000 schweiziska

franc, vilket i dagsläget motsvarar mellan 1 700 000 och

2 250 000 kr (Sveriges andel därav ca 10 %), varav

huvuddelen utgör engångskostnader i samband med

inrättandet av domstolen, antagande av domstolens egna

processregler m.m. I denna kalkyl ingår kostnader för

domstolens behandling av ett mål årligen, med en

uppskattad handläggningstid av tio arbetsdagar. Med

ledning av detta kan det bedömas att budgeten för ett

löpande år därefter skulle hamna på ca 100 000 schweiziska

franc, vilket i dagsläget motsvarar ca 570 000 kr (Sveriges

andel därav ca 10 %).

Även om de verkliga kostnaderna för

konventionsstaterna skulle bli väsentligt högre genom att

ett stort antal mål förs till domstolen, är fredlig lösning av

tvister genom förlikning eller skiljedom något som på alla

sätt bör understödjas. Inte minst viktigt är detta i ett läge

där flera av ESK-staterna till följd av upplösningar av

tidigare statsbildningar kan förväntas få åtskilliga

tvistefrågor att lösa. Alternativet att medverka finansiellt

till att sådana tvister löses av domstolar ter sig väsentligt

attraktivare än de insatser som annars kan komma att

behövas: fredsbevarande styrkor, medlingsinsatser,

extrainkallade möten i FN, katastrofhjälp och annan

verksamhet som utlöses av påbörjade väpnade konflikter.

De kostnader som beskrivs i det föregående föreslås

belasta tredje huvudtitelns anslag B 10. Konferensen om

säkerhet och samarbete i Europa (ESK).

4.4 Förlikning enligt Bilaga 3-mekanismen

Texten i bilaga 3 till Stockholmsbeslutet utgör en politisk

förklaring, enhälligt antagen men formellt inte juridiskt

bindande. Den innefattar ett förlikningssystem som

parterna i en konflikt kan välja att tillämpa. I jämförelse

med andra liknande förlikningsmekanismer är denna att

betrakta som enkel, billig och flexibel, vilket framhölls som

dess största fördelar vid diskussionerna om antagandet.

Reglerna för förlikningsmekanismen slås fast i 17 sektioner.

Ett annat särdrag finns i två bestämmelser om

förhandsåtaganden. Det är lämpligt att bedömningen av om

Sverige skall avge sådana förhandsåtaganden sker samtidigt

med behandlingen av frågorna om ratifikation av

Stockholmskonventionen respektive förhandsåtaganden

enligt den konventionen. Förhandsåtagande enligt

sektion II av bilaga 3 avser accepterande av

etablerandet av förlikningskommissioner enligt bilagans

bestämmelser, medan förhandsåtagande enligt sektion

XIV avser accepterande av sådana

förlikningskommissioners förslag till lösning av tvisten i

fråga. Förhandsåtagande enligt sektion II kan förses med

förbehåll, som dock inte får motverka procedurreglerna i

Bilaga 3-mekanismens sektion III t.o.m. sektion XVII.

Förhandsåtaganden enligt sektion II eller sektion XIV

kan, enligt sektion XV, återkallas eller modifieras när som

helst, såvida det inte påverkar en redan påbörjad förlikning.

5 Överväganden

5.1 Svensk ratifikation av Stockholmskonventionen

Regeringens förslag: Sverige tillträder

Konventionen om förlikning och skiljedom inom ESK.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: En majoritet av

remissinstanserna är uttalat positiva till svensk ratifikation

av konventionen. Inte någon remissinstans går emot

förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Flera starka skäl

talar för att Sverige bör ratificera konventionen. Sverige har

under mycket lång tid och med emfas hävdat folkrättens

ställning. Principen om att lösa tvister med fredliga medel

tillhör de mest grundläggande av de värderingar som bär

upp svensk utrikespolitik. I andra sammanhang, t.ex. när

det gäller anslutningen till Internationella domstolens s.k.

fakultativa klausul (se avsnitt 5.2.1), verkar Sverige för en

större internationell acceptans av bindande jurisdiktion.

Vidare har Sverige varit aktivt i beredningen av

konventionen. Sverige anförtroddes ordförandeskapet i

den arbetsgrupp som under Genèvemötet utarbetade det

förslag till beslut som sedan antogs av ESK:s

utrikesministrar. Själva antagandet skedde i Stockholm.

Sverige är depositarie för konventionen som låg öppen för

undertecknande i Stockholm från och med den 15 december

1992 till och med den 31 mars 1993. Genom dessa aktiviteter

har konventionen kommit att delvis förknippas med Sverige

och svenska initiativ. Det är därför angeläget att Sverige

snarast ratificerar konventionen.

5.2 Förklaringar om förhandsåtaganden

5.2.1 Förklaring enligt Stockholmskonventionen

Regeringens förslag: Sverige avger förklaring om

erkännande av obligatorisk domsmakt, enligt artikel 26.2 av

Stockholmskonventionen, för en skiljedomstol upprättad i

enlighet med konventionens kapitel IV. Denna förklaring

begränsas till 10 års tid, men skall gälla alla slags tvister.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: De remissinstanser som berör

frågan är positiva. Juridiska fakulteten vid Stockholms

universitet föreslår en något annorlunda konstruktion för

det svenska förhandsåtagandet.

Skälen för regeringens förslag: Som anförts i

föregående avsnitt arbetar Sverige för att stärka folkrättens

ställning. I detta arbete ingår såväl ansträngningar för att

stärka regelsystemet som ansträngningar för att stärka

efterlevnaden. Som också nämnts i föregående avsnitt

verkar Sverige för en ökad anslutning till den s.k.

fakultativa klausulen i artikel 36.2 i Internationella

domstolens stadga, dvs. förklaring att en stat accepterar

Internationella domstolens domsmakt. Sverige hörde till de

första stater som avgav sådan förklaring, liksom skedde när

Nationernas förbunds fasta mellanfolkliga domstol bildades

år 1921 (SÖ 1947:15 resp. SÖ 1921:38).

Även Stockholmskonventionen ger konventionsstaterna

möjlighet att avge en förklaring av innebörd att man

accepterar skiljedomstolens obligatoriska domsmakt, se

konventionens artikel 26.2. En sådan förklaring gäller alltså

endast beslut fattade av en skiljedomstol enligt

konventionens kapitel IV. De beslut en sådan skiljedomstol

fattar skall i första hand vila på internationell rätt, se artikel

30, men domstolen kan även -- om parterna samtycker --

besluta ex aequo et bono, dvs. efter rätt och billighet.

Detta är samma legala bas som Internationella domstolen

har för sina beslut. En förklaring kräver reciprocitet för att

vara bindande, och det kan därför förväntas att ett

avgivande av sådan förklaring i viss mån påverkar andra

stater att följa exemplet.

Med hänsyn till Sveriges engagemang i

Stockholmskonventionens tillblivelse, och i stärkandet av

folkrätten i stort, talar övervägande skäl för att Sverige

avger förklaring enligt konventionens artikel 26.2.

En förklaring enligt den aktuella artikeln kan lämnas för

viss tid eller obegränsat. Den kan vidare inskränkas även

rörande föremålet för tvisten.

När Sverige avgav förklaring enligt fakultativa klausulen

i Internationella domstolens stadga år 1947 gjordes en

inskränkning i tiden till tio år. När förklaringen förnyades år

1957 hade emellertid Sverige, Norge och Danmark (varken

Finland eller Island hade vid tillfället accepterat

Internationella domstolens obligatoriska domsmakt)

kommit överens om att avge obegränsade förklaringar.

Enligt vad som då anfördes (prop. 1957:87) skulle en

obegränsad förklaring bättre ''''''''...giva uttryck för de

skandinaviska ländernas inställning till domstolen och

frågan om dess obligatoriska behörighet''''''''.

Det är svårt att på förhand bedöma vilket genomslag

Stockholmskonventionen kommer att få. I ett kortsiktigt

perspektiv är det dock av stor vikt att de nya

statsbildningarna i Central- och Östeuropa snabbt

accepterar skiljedomstolens obligatoriska domsmakt. De

främsta skälen till detta är den mängd av potentiella

konflikter som finns inom och mellan dessa stater och att

de nya staterna endast undantagsvis är anslutna till andra

juridiskt bindande internationella

konfliktlösningsinstrument. Om tio år torde det vara lättare

att bedöma huruvida det även ligger i ett långsiktigt svenskt

intresse att vara bunden av domsmakten hos en

internationell domstol utöver FN:s internationella domstol.

Det sagda leder till slutsatsen att Sverige i detta fall bör

följa exemplet från år 1947 och inledningsvis avge en

förklaring begränsad till tio år, med möjlighet att därefter

avge en förklaring utan inskränkning.

Vad Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet

anfört om att förklaringen enligt artikel 26.2 bör förlängas

automatiskt om den inte sägs upp föranleder inte någon

ändring av regeringens slutsats.

Inskränkningar rörande föremålet för tvisten kan enligt

konventionstexten avse ''''''''en stats territoriella integritet,

nationella försvar, rätt till suveränitet över landterritorium

eller konkurrerande krav vad avser jurisdiktion över andra

områden''''''''. De uppräknade möjligheterna till undantag är,

även var för sig, tämligen vittgående. För svenskt

vidkommande görs bedömningen att något undantag inte

bör ske.

5.2.2. Förklaringar enligt Bilaga 3-mekanismen

Regeringens förslag: Sverige avger förklaring

enligt Sektion II, men inte enligt Sektion XIV, i bilaga 3 till

Stockholmsbeslutet.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som

berör frågan är positiva. Ingen remissinstans har

invändningar mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Som nämnts

lämnar Bilaga 3-mekanismen två möjligheter för avgivande

av förklaringar. Dels kan stater åta sig att acceptera att

inleda en förlikningsprocedur enligt bilagan (sektion II),

dels kan stater åta sig att acceptera en

förlikningskommissions tvistlösningsförslag (sektion XIV).

Dessa två möjligheter till förhandsåtaganden skiljer sig från

varandra såväl praktiskt som principiellt.

I enlighet med resonemanget i de två föregående

avsnitten är det naturligt om Sverige avger

förhandsåtagande enligt sektion II i bilaga 3 till

Stockholmsbeslutet. Ett sådant förhandsåtagande kan ses

som ett uttryck för Sveriges öppenhet i fråga om

tillämpningen av principen om fredlig lösning av tvister. Det

ligger inte i Sveriges intresse att i någon uppkommen

situation vägra förhandla eller vägra att utnyttja någon

framkomlig väg för att nå en fredlig lösning av en tvist med

en annan stat.

Det förda resonemanget kan däremot inte utan vidare

appliceras på förhandsåtagande enligt sektion XIV i bilaga

3 till Stockholmsbeslutet. Sverige verkar för en starkare

ställning för folkrätten. Förhandsåtaganden att acceptera

beslut är i det perspektivet rimliga när dessa beslut kan

förväntas vila på internationell rätt. I det nu diskuterade

fallet är det emellertid fråga om ett lösligare

beslutsfattande. Ingenstans i bilaga 3 till

Stockholmsbeslutet finns någon bestämmelse om vad en

förlikningskommissions verksamhet skall grunda sina beslut

på. I sektion IX finns en allmän förklaring att målet för

kommissionens verksamhet skall vara att åstadkomma en

lösning av tvisten ''''''''på ömsesidigt godtagbara villkor''''''''. I

sektion X stadgas att en kommission kan, men inte måste,

lägga fram förslag till tvistlösning. Någon bestämmelse om

att detta förslag måste vila på internationell rätt finns inte.

Som jämförelse kan hänvisas till artikel 38 i

Internationella domstolens stadga och till

Stockholmskonventionens artikel 30. Båda dessa

bestämmelser anger vad domar skall grundas på, och båda

hänvisar till internationell rätt. En förlikningskommission

enligt Bilaga 3-mekanismen har inte någon liknande regel

att följa. Dess uppgift är att försöka finna en lösning som

enligt kommissionens uppfattning skall kunna godtas av

parterna, och förslaget kan vila på rent skönsmässiga

grunder.

Slutsatsen av det sagda är att Sverige bör avge förklaring

enligt sektion II av Bilaga 3-mekanismen, dvs. ett åtagande

att medverka i en eventuell förlikningsprocess. Däremot

bör Sverige inte för närvarande avge förklaring enligt

sektion XIV av Bilaga 3-mekanismen, dvs. ett åtagande att

följa en förlikningskommissions förslag till lösning. Det står

naturligtvis Sverige fritt att i framtiden avge förklaring av

sistnämnda slag, antingen generellt eller för en viss

uppkommen tvist.

Det här förordade ställningstagandet ansluter delvis till

en tidigare stark tradition i svensk utrikespolitik, nämligen

att inte underkasta sig bindande beslut i vad som brukat

kallas intressetvister. Det kan förvisso ifrågasättas om detta

ställningstagande bör göra sig gällande i dag, och om

distinktionen mellan intressetvister och rättstvister

verkligen låter sig göras i modern folkrätt. Avgivandet av

förklaring enligt sektion XIV i bilaga 3 till

Stockholmsbeslutet är emellertid inte en fråga av den

karaktären att det motiverar en ändrad svensk syn

därvidlag.

5.3 Immunitet och privilegier

Regeringens förslag: Sverige uppfyller sina

skyldigheter enligt konventionen genom ändring i bilagan

till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa

fall. Lagändringen innebär en inkorporering av

Stockholmskonventionen, varvid hänvisning sker till

Internationella domstolens stadga artiklarna 19 och 42.3.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

berör inte frågan eller lämnar den utan invändningar. Av de

instanser som berör den är tre tveksamma till och tre andra

går helt emot promemorians förslag. Två remissinstanser

stödjer förslaget.

Kritiken gäller den text i promemorians lagförslag,

avsedd att inflyta i bilagan till lagen (1976:661) om

immunitet och privilegier i vissa fall, där omfattningen av

den immunitet och de privilegier som skall gälla för dem

som är knutna till domstolen avgränsas till att inte innefatta

skattefrihet. Detta åstadkoms genom att texten hänvisar

endast till artikel 19 i Internationella domstolens stadga

varvid artikel 32.8, där skattefriheten regleras, inte

omfattas av hänvisningen. Domstolsverket anför att

promemorians tolkning inte framstår som helt övertygande.

Hovrätten för Övre Norrland anför att artikel 6 i

Stockholmskonventionen även måste anses innefatta

skattebefrielse för berörda kategorier.

Även Kammarrätten i Göteborg är kritisk, främst mot

att lagförslaget inte hänvisar till artikel 42.3 i Internationella

domstolens stadga, där immunitet och privilegier för

parternas ombud och juridiska biträden stadgas. För det fall

man avser att utesluta ledamöternas och sekreterarens

arvoden från skattefrihet föreslår Kammarrätten därför en

formulering, som utöver promemorians förslag även

hänvisar till artikel 42.3 i Internationella domstolens stadga.

Kammarrätten har dessutom en språklig invändning mot

formuleringen av den personkrets som omfattas av

immuniteten och privilegierna.

Riksskatteverket anför att den aktuella formuleringen i

promemorians lagförslag synes gå utöver vad som brukar

anges i bilagans högerspalt, och att artikel 6 i

Stockholmskonventionen inte uttryckligen hänvisar endast

till artikel 19 i Internationella domstolens stadga.

Riksskatteverket ser hellre att det svenska åtagandet om att

medge immunitet och privilegier uppfylls genom ett tillägg

i lagens (1976:661) huvudtext, genom en ny 2 b §, alltså

genom transformation i stället för inkorporering. Väljs

ändå inkorporering, och skall ett tillägg sålunda ske i

bilagan till lagen (1976:661) i enlighet med promemorians

förslag, förordar Riksskatteverket en något ändrad

formulering.

Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet anför att

promemorians tolkning inte förefaller helt invändningsfri.

Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet går längst i sin

kritik, när man anför att promemorians lagförslag inte fullt

ut omsätter åtagandet i konventionen, och att

promemorians tolkning ''''''''inte endast framstår som felaktig

utan även som futtig i ljuset av de motiv, som uppburit

konventionens tillkomst och de som anförts beträffande

domstolens finansiering''''''''.

Skattemyndigheten i Stockholms län är uttalat positiv

och delar promemorians uppfattning; med den utformning

som föreslås bör det framgå att principiell skattefrihet inte

är avsedd. Sveriges advokatsamfund anför att man inte har

någon erinran mot promemorians förslag till lagstiftning.

Skälen för regeringens förslag: En anslutning till

Stockholmskonventionen förutsätter en ändring i lagen

(1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Denna

lag innehåller i 2 och 3 §§ allmänna regler om immunitet och

privilegier för olika personkategorier och i 4 § en hänvisning

till en bilaga till lagen, som upptar de internationella organ,

och personer med anknytning till sådana organ, som enligt

avtal eller stadga som är i kraft i förhållande till Sverige skall

åtnjuta immunitet och privilegier.

Det normala förfarandet när Sverige avtalsvägen åtagit

sig att bevilja immunitet och privilegier för internationella

organ eller personer anknutna till sådana organ är att

organet och den personkrets som omfattas förs in i bilagan

till lagen. Denna metod innebär i praktiken att de

bestämmelser i konventionen som avser immunitet och

privilegier inkorporeras med svensk rätt. Skälet till

Riksskatteverkets anmärkning, att man i detta fall borde ha

valt transformationsmetoden i stället, är att tolkningen av

immunitet och privilegier enligt Stockholmskonventionen

är särskilt komplicerad, och att onödig tid på

skattemyndigheterna skulle åtgå för arbete med sådana fall.

Det är svårt att tro att den typ av tolkningar

Riksskatteverket avser ens under extrema förhållanden,

och ens räknat på åtskilliga års sikt, skulle kunna beröra

mer än en handfull personer. Den invändning verket anför

kan därför knappast tillmätas någon praktisk betydelse.

Vad verket anför ändrar inte regeringens uppfattning att

den normala metoden, inkorporering, bör användas även

här.

Det stadgande som nu måste införlivas med svensk rätt

är Stockholmskonventionens artikel 6 om immunitet och

privilegier. Artikeln lyder:

''''''''Förlikningsmännen, skiljedomarna, domstolens

sekreterare och de tvistande parternas ombud och juridiska

biträden skall, medan de fullgör sitt uppdrag inom

konventionsstaternas territorium, åtnjuta samma

immunitet och privilegier som personer knutna till

Internationella domstolen åtnjuter.''''''''

Artikeln hänvisar alltså till Internationella domstolens

stadga. Denna stadga innehåller två allmänna bestämmelser

om immunitet och privilegier (artikel 19 om domstolens

ledamöter och personal samt artikel 42.3 om de ombud och

juridiska biträden som kan uppträda inför domstolen).

Stadgan innehåller också en regel om skattefrihet (artikel

32.8).

Artikel 19 i Internationella domstolens stadga lyder:

''''''''Domstolens ledamöter åtnjuta vid fullgörandet av sina

uppgifter diplomatiska privilegier och immuniteter.''''''''

Artikel 42.3 lyder:

''''''''Ombud, rådgivare och advokater åt parter inför

domstolen skola åtnjuta de privilegier och immuniteter,

som erfordras för ett oberoende utövande av deras

uppgifter.''''''''

Artikel 32.8 i Internationella domstolens stadga, som

hänvisar till i artikeln beskrivna arvoden till domarna i

domstolen och till olika funktionärer, lyder:

''''''''Ovannämnda avlöningar, arvoden och ersättningar äro

befriade från all beskattning.''''''''

Texten i artikel 6 i Stockholmskonventionen ansluter till

sitt innehåll delvis till texten i artikel 19 i Internationella

domstolens stadga. I båda fallen rör det sig om en reglering

som ger immunitet och privilegier för domarna under

fullgörandet av uppdrag. Båda reglerna är allmänt hållna.

Om denna allmänna regel i Internationella domstolens

stadga hade ansetts omfatta även skattefrihet hade

stadgandet i artikel 32.8 inte behövts. Sistnämnda

bestämmelse tyder alltså på att skattefriheten i

Internationella domstolens stadga är en förmån som går

längre än vad som i stadgans artikel 19 innefattas i

begreppen immunitet och privilegier.

Det finns vidare en viktig skillnad mellan Internationella

domstolen och domstolen enligt Stockholmskonventionen.

Internationella domstolen är permanent inrättad med säte i
[REDACTED_EFTERNAMN]. Domarna där tjänstgör på heltid, oavsett om det

finns några mål eller inte. De är t.o.m. förhindrade att ha

andra sysselsättningar. Den domstol som skall upprättas

enligt Stockholmskonventionen bygger i stället på att

tillgängliga domare förs upp på en lista, för att kunna kallas

in vid behov. De förväntas ha sin ordinarie försörjning

tillgodosedd på annat håll. Enligt svensk skattelagstiftning

och praxis är arvoden och löner som svenska medborgare

intjänar utomlands vid anställning i en internationell

organisation skattefria endast om utlandstjänsten är

långvarig och sammanhängande. Sådan praxis råder även i

våra grannländer.

Vid förhandlingarna om finansprotokollet diskuterades

ytterligare bestämmelser om immunitet och privilegier,

bl.a. en bestämmelse om skattefrihet för arvoden som

främst Sverige och Norge kraftfullt motsatte sig. Någon

entydig partsvilja från de vid mötet närvarande staterna om

tolkningen av konventionens artikel 6 framkom inte. Den

slutliga uppfattningen i den expertgrupp som arbetade fram

finansprotokollet var emellertid att det inte ingick i

gruppens mandat enligt konventionens artikel 13 att

diskutera frågor om privilegier och immunitet.

Mot denna bakgrund är det regeringens uppfattning att

promemorians tolkning -- att skattefrihet för arvoden inte

gäller -- har stöd. Den tveksamhet som vissa remissinstanser

visat mot denna uppfattning kan ställas i kontrast mot att

några uttalanden som skulle stödja dessa remissinstansers

tolkning inte gjorts vid de förhandlingar som förts efter

konventionens antagande, se föregående stycke. Huruvida

saken kommer att tas upp på nytt och huruvida ytterligare

detaljreglering av immunitet och privilegier blir nödvändig

återstår att se. Det bör också observeras att en s.k.

högkvartersöverenskommelse mellan konventionsstaterna

och värdlandet Schweiz måste träffas om förhållandena

kring domstolens inrättande och verksamhet i Genève.

Vad Kammarrätten i Göteborg anför om promemorians

utformning av lagtextförslaget har fog. Det förslag som

läggs fram i denna proposition bör därför utformas i

enlighet med Kammarrättens synpunkter: dels bör

uttryckligen hänvisas även till Internationella domstolens

stadga artikel 42.3, dels bör beskrivningen av den

personkrets som avses formuleras om jämfört med

promemorians förslag.

Sammanfattningsvis är det regeringens uppfattning att

reglerna om immunitet och privilegier i

Stockholmskonventionen kan inkorporeras i svensk

lagstiftning genom en ändring i bilagan till lagen (1976:661)

om immunitet och privilegier i vissa fall. Till bilagan bör

fogas en ny punkt som avser domstolens ledamöter, dess

sekreterare samt parternas ombud och juridiska biträden.

Den text i bilagans högerspalt som beskriver

överenskommelsen i fråga bör därvid förses med ett

uttryckligt förbehåll för uppfattningen att endast artiklarna

19 och 42.3 i Internationella domstolens stadga skall

tillämpas, varvid skattefrihet inte gäller. I den mån

ytterligare preciseringar tillkommer genom tillägg till

konventionen eller genom särskilda avtal får bilagan

givetvis justeras.

Den föreslagna lagändringen berör en ytterligt

begränsad personkrets. I själva verket kommer

bestämmelsen knappast att tillämpas alls i Sverige.

Regeringen gör därför bedömningen att lagförslaget inte är

viktigt för enskilda eller från allmän synpunkt. Förslaget är

därför inte av sådant slag att yttrande enligt 8 kap. 18 §

andra stycket första meningen regeringsformen bör

inhämtas.

1 Lagen omtryckt 1987:341.

2 Senaste lydelse 1993:550.

Bilaga 1

f1002hhÄNDRING AV AVSNITT V I

VALLETTABESTÄMMELSERNA OM ETT ESK-

FÖRFARANDE FÖR EN FREDLIG LÖSNING AV

TVISTER

Avsnitt V i Vallettabestämmelserna om ett ESK-förfarande

för fredlig lösning av tvister skall ha följande lydelse:f1003Avsnitt

V

1. En ESK-tvistlösningsmekanism består av en eller flera

medlemmar utvalda i samförstånd mellan de tvistande

parterna från den lista över kvalificerade kandidater som

förs av den nominerande institutionen. Listan omfattar

namnen på högst fyra personer nominerade av varje

deltagande stat som så önskar. Ingen medlem av en

mekanism får vara medborgare i en stat som är inblandad i

tvisten eller vara permanent bosatt inom dess territorium.

Efter överenskommelse mellan parterna kan i en mekanism

även ingå medlemmar vilkas namn inte finns upptagna på

listan.

2. Om de tvistande parterna inte har nått fram till en

överenskommelse om sammansättningen av en mekanism

inom två månader från en parts inledande begäran om

upprättandet av en mekanism skall chefen för den

nominerande institutionen, i samråd med de tvistande

parterna, välja ut sju namn från listan. Om chefen för den

nominerande institutionen är medborgare i någon av de

stater som är inblandade i tvisten skall hans uppgifter

fullgöras av den högste tjänsteman vid institutionen som

inte är medborgare enligt ovan.

3. Varje part (*) i tvisten har rätt att vägra att godkänna

högst tre av kandidaterna. Parterna skall i så fall underrätta

den nominerande institutionen om denna vägran inom en

månad efter det att de underrättats om nomineringarna.

Denna underrättelse skall vara förtrolig. Efter en månad

från den dag då parterna underrättats om nomineringarna

skall den nominerande institutionen underrätta parterna

om mekanismens sammansättning.

Anmärkning: Ändringen innebär att den tid som

avses i punkt 2 förkortas med en månad, att sju namn skall

utväljas i stället för ''''''''färre än sex'''''''' och att punkterna 4 och

5 inte längre skall tillämpas.

(*) De problem som uppstår när parterna är fler än två

kommer att behöva övervägas ytterligare.

Bilaga 2

f1002hhKONVENTION OM FÖRLIKNING OCH

SKILJEDOM INOM ESK

De stater som är parter i denna konvention, och som deltar

i Europeiska säkerhetskonferensen,

som är medvetna om sin skyldighet, enligt artikel 2,

punkt 3, och artikel 33 i Förenta nationernas stadga, att lösa

sina tvister med fredliga medel;

som betonar att de inte på något sätt avser att

skapa hinder för andra befintliga institutioner eller

mekanismer, inbegripet Internationella domstolen,

Europadomstolen för mänskliga rättigheter, Europeiska

gemenskapernas domstol samt Permanenta

skiljedomstolen;

som på nytt bekräftar sitt högtidliga åtagande att

lösa sina tvister med fredliga medel och sitt beslut att

utveckla mekanismer för tvistlösning mellan deltagande

stater;

som erinrar om att ett fullständigt genomförande

av alla principer och åtaganden inom ESK:s ram i sig utgör

en betydelsefull faktor för att förhindra tvister mellan de

stater som deltar i ESK;

som är angelägna om att utveckla och stärka de

åtaganden som anges framför allt i rapporten från

expertmötet om fredlig lösning av tvister, vilken antogs i

Valletta och bekräftades av ESK:s ministerråd vid dess

möte i Berlin den 19 och 20 juni 1991,

har kommit överens om följande.

f1002hKAPITEL I -- ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

f1003Artikel 1f1004Inrättande av domstolen

En förliknings- och skiljedomstol skall inrättas för att

genom förlikning och, när så är lämpligt, genom skiljedom

lösa tvister som hänskjuts till den i enlighet med

bestämmelserna i denna konvention.f1003Artikel

2f1004Förlikningskommissioner och skiljedomstolar

1. Förlikning skall handläggas av en förlikningskommission

tillsatt för varje tvist. Kommissionen skall bestå av

förlikningsmän som valts ut från en lista som upprättats i

enlighet med bestämmelserna i artikel 3.

2. Skiljedom skall handläggas av en skiljedomstol inrättad

för varje tvist. Domstolen skall bestå av skiljedomare som

valts ut från en lista som upprättats i enlighet med

bestämmelserna i artikel 4.

3. Förlikningsmännen och skiljedomarna skall tillsammans

utgöra Förliknings- och skiljedomstolen inom ESK, nedan

kallad ''''''''Domstolen''''''''.f1003Artikel 3f1004Tillsättning av

förlikningsmän

1. Varje stat som är part i denna konvention skall inom två

månader efter dess ikraftträdande tillsätta två

förlikningsmän, av vilka minst en är medborgare i staten i

fråga. Den andra får vara medborgare i en annan stat som

deltar i ESK. En stat som blir part i denna konvention efter

dess ikraftträdande skall, inom två månader efter

konventionens ikraftträdande i förhållande till den berörda

staten, tillsätta sina förlikningsmän.

2. Förlikningsmännen skall vara personer som innehar eller

har innehaft höga nationella eller internationella tjänster

och som har allmänt erkända kvalifikationer vad avser

internationell rätt, internationella relationer eller

tvistlösning.

3. Förlikningsmännen skall tillsättas för en sexårsperiod

som kan förnyas. De får inte skiljas från sitt uppdrag av den

utnämnande staten under mandattiden. Föreligger dödsfall,

frånträdande eller av presidiet konstaterat förhinder, skall

den berörda staten tillsätta en ny förlikningsman. Den nye

förlikningsmannens mandattid skall omfatta den period

som återstår av hans företrädares mandattid.

4. Efter det att deras mandattid har upphört skall

förlikningsmännen fortsätta behandla ärenden som de

redan handlägger.

5. Förlikningsmännens namn skall meddelas domstolens

sekreterare, som skall föra upp dem på en förteckning att

lämnas till ESK:s sekretariat för vidarebefordran till de

stater som deltar i ESK.f1003Artikel 4f1004Tillsättning av

skiljedomare

1. Varje stat som är part i denna konvention skall inom två

månader efter dess ikraftträdande tillsätta en skiljedomare

och en suppleant, som kan vara medborgare i den berörda

staten eller i en annan stat som deltar i ESK. En stat som

blir part i denna konvention efter dess ikraftträdande skall,

inom två månader efter konventionens ikraftträdande i

förhållande till den berörda staten, tillsätta sin skiljedomare

och suppleant.

2. Skiljedomarna och deras suppleanter skall ha de

kvalifikationer som i deras respektive länder krävs för

utnämning till de högsta domarämbetena eller vara

rättslärda med allmänt erkända kvalifikationer i

internationell rätt.

3. Skiljedomarna och deras suppleanter tillsätts för en

sexårsperiod, som kan förnyas en gång. De får inte skiljas

från sitt uppdrag av den utnämnande staten under

mandattiden. Föreligger dödsfall, frånträdande eller av

presidiet konstaterat förhinder, skall skiljedomaren ersättas

av sin suppleant.

4. Om en skiljedomare och hans eller hennes suppleant dör,

frånträder eller har av presidiet konstaterat förhinder, skall

nytillsättningar ske i enlighet med punkt 1. Den nya

skiljedomaren och hans eller hennes suppleant skall

fullfölja sina företrädares mandatperiod.

5. Domstolens procedurregler kan innefatta bestämmelser

om att nytillsättning av skiljedomarna och deras

suppleanter skall ske partiellt.

6. Vid utgången av deras mandattid skall skiljedomarna

fortsätta behandla mål som de redan handlägger.

7. Domstolens sekreterare skall underrättas om

skiljedomarnas namn och föra upp dem på en lista som skall

lämnas till ESK:s sekretariat för vidarebefordran till de

stater som deltar i ESK.f1003Artikel 5f1004Domstolens ledamöters

och sekreterares oavhängighet

Förlikningsmännen, skiljedomarna och domstolens

sekreterare skall utföra sina uppgifter helt oavhängigt.

Innan de träder i tjänst skall de avge en förklaring att de

skall utöva sitt uppdrag opartiskt och samvetsgrant.f1003Artikel

6f1004Immunitet och privilegier

Förlikningsmännen, skiljedomarna, domstolens

sekreterare och de tvistande parternas ombud och juridiska

biträden skall, medan de fullgör sitt uppdrag inom

konventionsstaternas territorium, åtnjuta samma

immunitet och privilegier som personer knutna till

Internationella domstolen åtnjuter.f1003Artikel 7f1004Domstolens

presidium

1. Domstolens presidium skall bestå av en president, en vice

president och tre övriga ledamöter.

2. Domstolens president skall utses bland domstolens

ledamöter av dem själva. Presidenten leder presidiets

sammanträden.

3. Förlikningsmännen och skiljedomarna skall var för sig

inom sin krets välja två ledamöter av presidiet och deras

suppleanter.

4. Presidiet skall välja sin vice president bland sina

ledamöter. Vice presidenten skall vara förlikningsman om

presidenten är skiljedomare och skiljedomare om

presidenten är förlikningsman.

5. Domstolens procedurregler skall fastställa förfaranden

för valet av president samt av övriga ledamöter av presidiet

och deras suppleanter.f1003Artikel 8f1004Förfarande vid

beslutsfattande

1. Domstolens beslut skall fattas av en majoritet av de

ledamöter som deltar i omröstningen. De som avstår från

att rösta skall inte anses ha deltagit i omröstningen.

2. Presidiets beslut skall fattas med en majoritet av dess

ledamöter.

3. Förlikningskommissionernas och skiljdomstolarnas

beslut skall fattas av en majoritet av dess ledamöter, vilka

inte får avstå från att rösta.

4. Vid lika röstetal skall den sittande ordförandens röst vara

utslagsgivande.f1003Artikel 9f1004Domstolens sekreterare

Domstolen skall utse sin sekreterare och får vidta åtgärder

för tillsättning av de övriga befattningshavare som kan

behövas. Sekretariatets personalregler skall upprättas av

presidiet och antas av konventionsstaterna.f1003Artikel

10f1004Säte

1. Domstolen skall ha sitt säte i Genève.

2. På begäran av de tvistande parterna och med presidiets

samtycke kan en förlikningskommission eller en

skiljedomstol sammanträda på annan plats.f1003Artikel

11f1004Domstolens procedurregler

1. Domstolen skall anta sina egna procedurregler, som skall

underställas konventionsstaterna för godkännande.

2. Domstolens procedurregler skall särskilt fastställa vilka

procedurregler som skall följas av de

förlikningskommissioner och skiljedomstolar som inrättats

med stöd av denna konvention. De skall ange vilka av dessa

procedurregler som skall vara indispositiva.f1003Artikel

12f1004Arbetsspråk

Domstolens procedurregler skall fastställa regler om vilka

språk som skall vara arbetsspråk.f1003Artikel

13f1004Finansprotokoll

Med undantag av bestämmelserna i artikel 17 skall

Domstolens alla kostnader bestridas av

konventionsstaterna. Bestämmelserna avseende

kostnadsberäkning, upprättande och godkännande av

Domstolens årliga budget, fördelning av kostnaderna

mellan konventionsstaterna, revision av Domstolens

räkenskaper och liknande frågor skall innefattas i ett

finansprotokoll, vilket skall antas av

ämbetsmannakommittén. En stat blir bunden av protokollet

när den blir part i denna konvention.f1003Artikel 14f1004Periodisk

rapport om verksamheten

Presidiet skall årligen genom ämbetsmannakommittén till

ESK:s ministerråd överlämna en rapport om verksamheten

enligt denna konvention.f1003Artikel 15f1004Notifikation om begäran

om förlikning eller skiljedom

Domstolens sekreterare skall till ESK-sekretariatet sända

en notifikation om varje begäran om förlikning eller

skiljedom, för omedelbar vidarebefordran till de stater som

deltar i ESK.f1003Artikel 16f1004Parternas uppträdande --

interimsåtgärder

1. Under förfarandet skall de tvistande parterna avstå från

varje åtgärd som kan förvärra situationen eller ytterligare

försvåra eller hindra en lösning av tvisten.

2. Förlikningskommissionen kan uppmärksamma parterna

i den tvist som hänskjutits till den på de åtgärder som

parterna skulle kunna vidta för att förhindra att tvisten blir

allvarligare eller att dess lösning försvåras.

3. Den skiljedomstol som upprättats med anledning av en

tvist kan ange vilka interimsåtgärder som bör vidtas av de

tvistande parterna i enlighet med bestämmelserna i artikel

26, punkt 4.f1003Artikel 17f1004Procedurkostnader

De tvistande parterna och eventuella intervenerande parter

skall var och en stå för sina egna kostnader.f1002hKAPITEL

II -- BEHÖRIGHETf1003Artikel 18f1004Kommissionens och

skiljedomstolens behörighet

1. Varje konventionsstat får till en förlikningskommission

hänskjuta varje tvist med en annan konventionsstat som

inte inom rimlig tid har lösts genom förhandlingar.

2. Tvister kan hänskjutas till en skiljedomstol på de villkor

som anges i artikel 26.f1003Artikel 19f1004Bevarande av befintliga

medel för tvistlösning

1. En förlikningskommission eller en skiljedomstol som

inrättas för en tvist skall avstå från ytterligare handläggning

av fallet enligt följande:

t(a)

om tvisten, innan den har hänskjutits till kommissionen

eller skiljedomstolen, har hänskjutits till en domstol eller

skiljenämnd vars jurisdiktion vad avser tvisten de tvistande

parterna är lagligen skyldiga att godta eller om ett sådant

organ redan har avgjort tvisten i sak,

(b)

om de tvistande parterna på förhand har godtagit den

exklusiva jurisdiktionen hos ett annat rättsligt organ än en

skiljedomstol enligt denna konvention, vilket har

jurisdiktion att med bindande verkan fatta beslut om den

tvist som hänskjutits till det, eller om de tvistande parterna

har enats om att försöka lösa tvisten uteslutande med andra

medel.

2. En förlikningskommission som har inrättats för en tvist

skall inte vidta ytterligare åtgärder om en eller alla parter,

även efter det att tvisten har hänskjutits till denna,

hänskjuter tvisten till en domstol eller skiljenämnd vars

jurisdiktion, vad avser tvisten, de tvistande parterna är

lagligen skyldiga att godta.

3. En förlikningskommission skall uppskjuta utredningen

av en tvist, ifall denna tvist har hänskjutits till ett annat

organ som är behörigt att ge förslag beträffande tvisten. Om

dessa åtgärder inte leder till en lösning av tvisten, skall

kommissionen återuppta sitt arbete på begäran av parterna

eller en av parterna i tvisten, med beaktande av

bestämmelserna i artikel 26, punkt 1.

4. En stat kan, när den undertecknar, ratificerar eller

ansluter sig till denna konvention, göra ett förbehåll för att

säkerställa att den tvistlösningsmekanism som denna

konvention upprättar är förenlig med andra medel för

tvistlösning som har sin grund i internationella åtaganden

som är tillämpliga på staten i fråga.

5. Om parterna vid någon tidpunkt når en lösning av sin

tvist, skall kommissionen eller skiljedomstolen stryka

tvisten från sin ärendeförteckning sedan den fått en skriftlig

bekräftelse från alla parter på att de har nått en lösning av

tvisten.

6. I händelse av oenighet mellan de tvistande parterna vad

gäller kommissionens eller skiljedomstolens behörighet,

skall kommissionen eller skiljedomstolen själv fatta beslut i

frågan.f1002hKAPITEL III -- FÖRLIKNINGf1003Artikel

20f1004Ansökan om tillsättning av en

förlikningskommission

1. Varje konventionsstat får hos Domstolens sekreterare

genom en begäran ansöka om tillsättning av en

förlikningskommission för en tvist mellan denna stat och en

eller flera andra konventionsstater. Två eller flera

konventionsstater får också gemensamt inge en begäran till

Domstolens sekreterare.

2. En ansökan om tillsättning av en förlikningskommission

kan också framföras gemensamt av två eller flera

konventionsstater eller av en eller flera konventionsstater

och en eller flera andra stater som deltar i ESK. Domstolens

sekreterare skall notifieras om den gemensamma

ansökan.f1003Artikel 21f1004Tillsättning av en

förlikningskommission

1. Varje part i en tvist skall från den förteckning över

förlikningsmän som upprättats i enlighet med artikel 3 utse

en förlikningsman att ingå i kommissionen.

2. När fler än två stater är parter i samma tvist, får de stater

som har samma anspråk komma överens om att utse en

enda förlikningsman. Om de inte enas om detta, skall var

och en av de båda sidorna i tvisten utse samma antal

förlikningsmän upp till det maximiantal som fastställts av

presidiet.

3. Varje icke-konventionsstat som är part i en tvist, vilken

hänskjutits till en förlikningskommission, får utse en person

att ingå i kommissionen, antingen från den förteckning över

förlikningsmän som upprättats i enlighet med artikel 3 eller

bland andra personer som är medborgare i en stat som

deltar i ESK. Personerna i fråga skall, i och för sitt uppdrag

med att utreda tvisten, ha samma rättigheter och

skyldigheter som övriga medlemmar i kommissionen. De

skall fullt oavhängigt fullgöra sina uppdrag och avge

förklaring enligt artikel 5 innan de intar sina platser i

kommissionen.

4. Så snart den begäran eller den gemensamma ansökan har

mottagits, genom vilken de tvistande parterna har begärt att

en förlikningskommission skall tillsättas, skall Domstolens

president samråda med de tvistande parterna vad avser

sammansättningen i övrigt av kommissionen.

5. Presidiet skall utse ytterligare tre förlikningsmän att ingå

i kommissionen. Antalet kan ökas eller minskas av

presidiet, under förutsättning att det är ojämnt. Ledamöter

av presidiet och deras suppleanter, som finns uppsatta på

förteckningen över förlikningsmän, skall vara valbara till

kommissionen.

6. Kommissionen skall välja sin ordförande bland de

ledamöter som presidiet utsett.

7. Domstolens procedurregler skall stipulera vilka

förfaranden som skall tillämpas om invändning görs mot

någon av de medlemmar som utsetts att ingå i

kommissionen eller om denna medlem i början av eller

under förfarandet är förhindrad eller avstår från att ingå i

kommissionen.

8. Varje fråga rörande tillämpningen av denna artikel skall

av presidiet avgöras som en preliminär fråga.f1003Artikel

22f1004Förfarande vid tillsättande av en

förlikningskommission

1. Om frågan om tillsättande av en förlikningskommission

anhängiggjorts genom begäran, skall denna begäran

innehålla en uppgift om anledningen till tvisten, namn på

den part eller de parter mot vilka ansökan riktar sig samt

namn på den förlikningsman eller de förlikningsmän som

tillsatts av den ansökande parten eller de ansökande

parterna i tvisten. I begäran skall också kort anges vilka

medel för tvistlösning som man tidigare har använt sig av.

2. Så snart en begäran har mottagits, skall Domstolens

sekreterare notifiera den andra parten eller de andra

parterna i tvisten enligt begäran. Inom femton dagar från

tidpunkten för notifikationen skall den andra parten eller

de andra parterna i tvisten utse en eller flera förlikningsmän

efter eget val att ingå i kommissionen. Om en eller flera

parter i tvisten inte under denna tid har utsett den medlem

eller de medlemmar i kommissionen som de har rätt att

utse, skall presidiet utse det lämpliga antalet

förlikningsmän. Dessa skall utses bland de förlikningsmän

som utsetts i enlighet med artikel 3 av den part eller var och

en av de berörda parterna eller, om dessa parter ännu inte

har utsett förlikningsmän, bland de övriga förlikningsmän

som inte utsetts av den andra parten eller de andra parterna

i tvisten.

3. En gemensam ansökan om tillsättandet av en

förlikningskommission skall ange föremålet för tvisten. Om

det föreligger oenighet mellan parterna, helt eller delvis,

rörande bestämmandet av tvistefrågan, får varje tvistande

part formulera sin egen ståndpunkt i denna fråga.

4. Samtidigt som parterna gemensamt begär att en

förlikningskommission skall tillsättas, skall varje part

underrätta Domstolens sekreterare om namnet på den eller

de förlikningsmän som den har utsett att ingå i

kommissionen.f1003Artikel 23f1004Förlikningsförfarande

1. Förlikningsförfarandet skall vara konfidentiellt och alla

tvistande parter skall ha rätt att bli hörda.

Förlikningskommissionen skall, efter samråd med de

tvistande parterna, fastställa förfarandet under

hänsynstagande till bestämmelserna i artiklarna 10 och 11

samt Domstolens regler.

2. Om de tvistande parterna samtycker, får

förlikningskommissionen erbjuda en konventionsstat, vars

intressen berörs av lösningen av tvisten, att delta i

förhandlingarna.f1003Artikel 24f1004Förlikningens syfte

Förlikningskommissionen skall bistå de tvistande parterna

med att finna en lösning i enlighet med internationell rätt

och deras åtaganden inom ramen för ESK.f1003Artikel

25f1004Förlikningens resultat

1. Om de tvistande parterna under förhandlingen når en

ömsesidigt godtagbar lösning med hjälp av

förlikningskommissionen, skall de protokollföra villkoren

för denna lösning i sammanfattande slutsatser

undertecknade av deras företrädare och av kommissionens

ledamöter. Undertecknandet av dokumentet skall avsluta

förfarandet. ESK:s ministerråd skall genom

ämbetsmannakommittén underrättas om att

förlikningsförfarandet lyckats.

2. När förlikningskommissionen anser att alla aspekter av

tvisten och alla möjligheter att finna en lösning har utretts,

skall den upprätta en slutrapport. Rapporten skall innehålla

kommissionens förslag till en fredlig lösning av tvisten.

3. De tvistande parterna skall notifieras om

förlikningskommissionens rapport och få trettio dagar på

sig för att granska den och underrätta kommissionens

ordförande huruvida de är villiga att godta den föreslagna

lösningen.

4. Om en tvistande part inte godtar den föreslagna

lösningen, är den andra parten eller de andra parterna inte

längre bundna av sitt eget godtagande av denna.

5. Om de tvistande parterna inte har godtagit den

föreslagna lösningen inom den i punkt 3 föreskrivna tiden,

skall rapporten vidarebefordras till ESK:s ministerråd,

genom ämbetsmannakommittén.

6. En rapport skall också upprättas, rörande

omständigheterna då en part underlåter att infinna sig till

förlikning eller avbryter en förhandling efter det att den

inletts, för omedelbar notifikation till ESK:s ministerråd

genom ämbetsmannakommittén.f1002hKAPITEL IV --

SKILJEDOMf1003Artikel 26f1004Ansökan om tillsättning av en

skiljedomstol

1. En gemensam ansökan om skiljedom kan framställas när

som helst av två eller flera konventionsstater eller en eller

flera konventionsstater och en eller flera andra stater som

deltar i ESK.

2. Konventionsstaterna får när som helst genom anmälan till

depositarien förklara att de, ipso facto och utan

särskild överenskommelse, erkänner en skiljedomstols

obligatoriska domsmakt, under förutsättning av

reciprocitet. En sådan förklaring kan göras för obegränsad

tid eller för en angiven tidsperiod. Den kan täcka alla slags

tvister eller utesluta tvister rörande en stats territoriella

integritet, nationella försvar, rätt till suveränitet över

landterritorium eller konkurrerande krav vad avser

jurisdiktion över andra områden.

3. En ansökan om skiljedom mot en konventionsstat som

har avgivit en förklaring enligt punkt 2 kan göras genom en

begäran till domstolens sekreterare tidigast efter trettio

dagar sedan förlikningskommissionens rapport om tvisten

har överlämnats till ESK:s ministerråd i enlighet med

bestämmelserna i artikel 25, punkt 5.

4. När en tvist hänskjuts till en skiljedomstol i enlighet med

denna artikel får skiljedomstolen på eget initiativ eller på

ansökan av en eller alla tvistande parter ange de

interimsåtgärder som bör vidtas av de tvistande parterna för

att undvika att tvisten blir allvarligare, att det blir svårare

att nå en lösning eller att den skiljedom som domstolen

senare skall meddela blir omöjlig att verkställa på grund av

en eller flera tvistande parters uppträdande.f1003Artikel

27f1004Frågor som anhängiggjorts inför en skiljedomstol

1. I en gemensam ansökan om skiljedom skall anges vilken

fråga som är föremål för tvisten. Om det föreligger oenighet

mellan parterna, helt eller delvis, rörande bestämmandet av

tvistefrågan, får varje tvistande part formulera sin egen

ståndpunkt i denna fråga.

2. Om en ansökan om skiljedom sker genom begäran, skall

i denna anges vilken fråga som är föremål för tvisten, vilken

konventionsstat eller vilka konventionsstater den är riktad

mot samt de huvudsakliga faktiska och juridiska

omständigheter som den är grundad på. Så snart begäran

mottagits skall Domstolens sekreterare notifiera den andra

konventionsstaten eller de övriga konventionsstater som

nämns i begäran.f1003Artikel 28f1004Inrättande av en

skiljedomstol

1. När en ansökan om skiljedom inges skall en skiljedomstol

inrättas.

2. De skiljedomare som i enlighet med artikel 4 har tillsatts

av de tvistande parterna är ex officio ledamöter av

skiljedomstolen. När fler än två stater är parter i samma

tvist, kan de stater som har samma anspråk komma överens

om att utse en enda skiljedomare.

3. Presidiet skall bland skiljedomarna utse ett antal

ledamöter att ingå i skiljedomstolen, så att antalet domare

som utsetts av presidiet med minst en överstiger antalet

ex officio-domare. Ledamöter av presidiet och deras

suppleanter, som finns uppförda på förteckningen över

skiljedomare, skall vara valbara till skiljedomstolen.

4. Om en ex officio-domare har förhinder eller

tidigare i någon egenskap har deltagit i beredningen av ett

ärende i samband med en till skiljedomstolen hänskjuten

tvist, skall han eller hon ersättas av sin suppleant. Om

suppleanten är i samma situation, skall den berörda staten

utse en ledamot att behandla tvisten i enlighet med de

villkor och betingelser som anges i punkt 5. För den

händelse att en fråga uppstår rörande en ledamots eller

dennes suppleants befogenhet att ingå i skiljedomstolen,

skall ärendet avgöras av presidiet.

5. Varje stat som är part i en till skiljedomstol hänskjuten

tvist och inte är konventionsstat kan utse en person efter sitt

eget val att ingå i skiljedomstolen, antingen från den

förteckning över skiljedomare som upprättats i enlighet

med artikel 4 eller bland andra personer som är medborgare

i en stat som deltar i ESK. En person som utsetts på detta

sätt måste uppfylla de villkor som anges i artikel 4, punkt 2,

och skall vad avser behandlingen av tvisten ha samma

rättigheter och skyldigheter som övriga ledamöter av

skiljedomstolen har. Personen i fråga skall fullt oavhängigt

fullgöra sina skyldigheter och före sitt inträde i

skiljedomstolen avge den förklaring som krävs i artikel 5.

6. Skiljedomstolen skall utse sin ordförande bland de

ledamöter som tillsatts av presidiet.

7. För den händelse att en av de ledamöter i skiljedomstolen

som tillsatts av presidiet är förhindrad att delta i

förhandlingarna, skall den ledamoten inte ersättas, om inte

antalet ledamöter som tillsatts av presidiet därigenom

kommer att understiga antalet ex officio-ledamöter

eller ledamöter som tillsatts av de tvistande parterna i

enlighet med punkt 5. I så fall skall en eller flera nya

ledamöter tillsättas av presidiet i enlighet med punkterna 3

och 4 i denna artikel. Ny ordförande kommer inte att väljas

när en eller flera nya ledamöter tillsätts, om inte den

ledamot som har förhinder är ordförande i

skiljedomstolen.f1003Artikel 29f1004Skiljeförfarande

1. Alla tvistande parter skall ha rätt att höras under

skiljeförfarandet, som skall uppfylla principerna om en

rättvis rättegång. Skiljeförfarandet skall bestå av en skriftlig

och en muntlig del.

2. Skiljedomstolen skall i förhållande till de tvistande

parterna ha de befogenheter för undersökning och

utredning som är nödvändiga för att den skall kunna

fullgöra sina uppgifter.

3. Varje stat som deltar i ESK och anser att den har ett

konkret anspråk av rättslig natur som kan påverkas av ett

beslut av skiljedomstolen får, inom femton dagar efter det

att ESK-sekretariatet har översänt den notifikation som

anges i artikel 15, inge en ansökan om intervention till

Domstolens sekreterare. Denna ansökan skall omedelbart

vidarebefordras till de tvistande parterna och till den

skiljedomstol som har inrättats med anledning av tvisten.

4. Om den intervenerande staten kan visa att den har ett

sådant anspråk, skall den få tillstånd att delta i

förhandlingarna i den mån detta kan behövas för skydd av

anspråket. Relevanta delar av skiljedomstolens beslut är

bindande för den intervenerande staten.

5. De tvistande parterna har trettio dagar på sig att till

skiljedomstolen inge sina yttranden över en begäran om

intervention. Skiljedomstolen skall ta ställning i frågan om

rätt till intervention.

6. Skiljedomstolens sammanträden skall hållas inom

stängda dörrar, om den inte på de tvistande parternas

begäran beslutar annat.

7. För den händelse att en eller flera tvistande parter

underlåter att inställa sig, får den andra parten eller de

andra parterna i tvisten anmoda domstolen att besluta till

förmån för sitt eller sina yrkanden. Innan skiljedomstolen

gör detta, måste den förvissa sig om att den är behörig och

att de yrkanden som framförts av närvarande part eller

parter är välgrundade.f1003Artikel 30f1004Skiljedomstolens

uppgift

Skiljedomstolens uppgift skall vara att i enlighet med den

internationella rätten avgöra de tvister som hänskjuts till

den. Denna bestämmelse skall inte hindra skiljedomstolens

befogenhet att avgöra ett fall efter rätt och billighet (ex

aequo et bono), om parterna i tvisten kommer överens

om detta.f1003Artikel 31f1004Skiljedomen

1. Skiljedomen skall ange de skäl som den grundar sig på.

Om den, helt eller delvis, uttrycker en uppfattning som

skiljdomarna inte är eniga om, skall varje skiljedomare ha

rätt att avge ett särskilt yttrande eller en avvikande mening.

2. Med undantag för artikel 29, punkt 4, skall skiljedomen

ha bindande kraft endast mellan de tvistande parterna och

vad avser det fall som den hänför sig till.

3. Skiljedomen skall vara slutlig och inte kunna överklagas.

De tvistande parterna eller någon av dem får begära att

skiljedomstolen ger en tolkning av sin dom vad avser dess

innebörd eller tillämpningsområde. Om inte de tvistande

parterna kommer överens om annat, skall en sådan begäran

inges senast sex månader efter delgivningen av

skiljedomen. Sedan skiljedomstolen har mottagit de

tvistande parternas synpunkter, skall den snarast möjligt

lämna sin tolkning.

4. En ansökan om revision av skiljedomen får inges endast

om denna grundar sig på upptäckten av ett sakförhållande

som är av sådan natur att det kan vara av avgörande

betydelse och som, när domen avfattades, var okänt för

skiljedomstolen och för den part eller de parter i tvisten som

kräver revision. Revisionsansökan måste inges senast inom

sex månader efter upptäckten av det nya sakförhållandet.

Ingen revisionsansökan får inges efter det att tio år förflutit

sedan dagen för skiljedomen.

5. I den utsträckning så är möjligt, skall utredningen om en

begäran om tolkning eller om en revisionsansökan göras av

den skiljedomstol som har fattat beslutet i fråga. Om

presidiet skulle finna detta omöjligt, skall en annan

skiljedomstol inrättas i enlighet med bestämmelserna i

artikel 28.f1003Artikel 32f1004Offentliggörande av skiljdomen

Skiljedomen skall offentliggöras av Domstolens

sekreterare. En bestyrkt kopia skall översändas till de

tvistande parterna och, via ämbetsmannakommittén, till

ESK:s ministerråd.f1002hKAPITEL V --

SLUTBESTÄMMELSERf1003Artikel 33f1004Undertecknande och

ikraftträdande

1. Denna konvention skall hos Sveriges regering stå öppen

till och med den 31 mars 1993 för undertecknande av de

stater som deltar i ESK. Den skall ratificeras.

2. De stater som deltar i ESK och inte har undertecknat

denna konvention kan senare ansluta sig till denna.

3. Denna konvention träder i kraft två månader efter dagen

för deponeringen av det tolfte ratifikations- eller

anslutningsinstrumentet.

4. I förhållande till varje stat som ratificerar eller ansluter

sig till denna konvention efter deponeringen av det tolfte

ratifikations- eller anslutningsinstrumentet träder

konventionen i kraft två månader efter det att dess

ratifikations- eller anslutningsinstrument har deponerats.

5. Sveriges regering skall vara depositarie för denna

konvention.f1003Artikel 34f1004Reservationer

Denna konvention får inte bli föremål för någon reservation

som inte uttryckligen är godkänd enligt konventionen.f1003Artikel

35f1004Ändringar

1. Ändringar i denna konvention skall antas i enlighet med

följande punkter.

2. Ändringar i denna konvention får föreslås av varje stat

som är part i konventionen och underrättelse om förslagen

skall av depositarien sändas till ESK-sekretariatet för

vidarebefordran till de stater som deltar i ESK.

3. Om ESK:s ministerråd antar den föreslagna ändringen,

skall texten av depositarien överlämnas till

konventionsstaterna för godtagande i enlighet med deras

respektive konstitutionella krav.

4. Varje sådan ändring träder i kraft den trettionde dagen

efter det att alla konventionsstater har underrättat

depositarien om sitt godtagande av ändringen.f1003Artikel

36f1004Uppsägning

1. Varje konventionsstat får när som helst säga upp denna

konvention genom en till depositarien ställd notifikation.

2. Uppsägningen träder i kraft ett år efter den dag då

depositarien har mottagit notifikationen.

3. Denna konvention skall dock fortsättningsvis vara

tillämplig på den uppsägande parten vad avser

handläggning som pågår vid tidpunkten för uppsägningens

ikraftträdande. Sådan handläggning skall fullföljas.f1003Artikel

37f1004Notifikationer och underrättelser

De notifikationer och underrättelser som skall utgå från

depositarien skall överlämnas till Domstolens sekreterare

och till ESK-sekretariatet för vidarebefordran till de stater

som deltar i ESK.f1003Artikel 38f1004Icke-parter

I enlighet med den internationella rätten bekräftas att

ingenting i denna konvention skall tolkas så att skyldigheter

och åtaganden uppstår för stater som deltar i ESK utan att

vara konventionsstater, om inte så uttryckligen bestäms och

uttryckligen godtas skriftligen av dessa stater.f1003Artikel

39f1004Övergångsbestämmelser

1. Domstolen skall inom fyra månader efter denna

konventions ikraftträdande välja sitt presidium, anta sina

regler och utse sin sekreterare i enlighet med

bestämmelserna i artiklarna 7, 9 och 11. Domstolens

värdlands regering skall i samarbete med depositarien stå

för de nödvändiga arrangemangen.

2. Till dess att domstolen har utsett sin sekreterare skall

dennes åligganden enligt artikel 3, punkt 5, och artikel 4,

punkt 7, utföras av depositarien.

Upprättad i Stockholm den 15 december 1992, på engelska,

franska, italienska, ryska, spanska och tyska språken, vilka

alla språkversioner är lika giltiga.

Bilaga 3

f1002hBESTÄMMELSER OM EN ESK-

FÖRLIKNINGSKOMMISSION

De deltagande staterna i Europeiska säkerhetskonferensen

(ESK) fastställer härmed ett förfarande avsett att utgöra ett

komplement till Vallettamekanismen för fredlig lösning av

tvister, vilken bekräftades av Berlinmötet, genom

inrättandet av en förlikningskommission

(''''''''Kommissionen'''''''') i enlighet med följande

bestämmelser.f1003Sektion I

En tvist mellan två stater som deltar i ESK får hänskjutas

till Kommissionen om parterna kommer överens om

detta.f1003Sektion II

En deltagande stat får när som helst förklara att den på

villkor av reciprocitet kommer att godta

förlikningsförfarande inför Kommissionen vad gäller tvister

mellan denna och andra deltagande stater. Förklaringen får

inte innehålla villkor som skulle inverka på de förfaranden

som beskrivs i sektionerna III-XVII nedan. Förklaringen

skall deponeras hos kommissionens sekreterare

(''''''''Sekreteraren''''''''), som skall överlämna kopior till alla de

deltagande staterna.f1003Sektion III

1. Om parterna i en tvist har kommit överens om att

hänskjuta denna till Kommissionen, kan de i en gemensam

skriftlig ansökan ställd till Sekreteraren begära att

förfarandet inleds.

2. Om båda parter i en tvist har avgivit förklaringar enligt

del II, vilka kan tillämpas på tvisten, kan endera parten i en

skriftlig begäran ställd till den andra och till Sekreteraren

begära att förfarandet inleds.f1003Sektion IV

1. Så snart Sekreteraren har mottagit en begäran som

ingivits i enlighet med sektion III, skall Kommissionen

tillsättas i enlighet med sektion V.

2. Frågor som avser tillämpning av sektion II beträffande

tvisten, och särskilt reciprociteten i de förklaringar som

avgivits i enlighet med denna, skall av Kommissionen

avgöras som preliminära frågor. Parterna skall därför

omedelbart utse sina förlikningsmän.f1003Sektion V

1. De tvistande parterna skall, inom 20 dagar efter det att

Sekreteraren mottagit en skriftlig ansökan enligt sektion

III, utse en förlikningsman från det register som finns

upprättat för Vallettamekanismen för fredlig lösning av

tvister (''''''''Valletta-registret''''''''). En part som åberopar

förfarandet i enlighet med sektion III, punkt 2, skall

namnge sin förlikningsman i sin skriftliga ansökan.

2. Förlikningsmännen skall, inom 20 dagar efter den senare

av deras utnämningar, tillsätta en tredje förlikningsman ur

Valletta-registret, vilken skall vara Kommissionens

ordförande. Denne skall inte vara medborgare i någon av

de stater som är parter eller ha nominerats till registret av

någondera staten.

3. Om utnämningen av ordföranden eller av någon av de

andra förlikningsmännen inte har skett inom föreskriven tid

skall den, efter samråd med parterna, verkställas av

generalsekreteraren i Permanenta skiljedomstolen inom 20

dagar efter det att den relevanta perioden har utlöpt.

4. Eventuella vakanser skall fyllas på det sätt som föreskrivs

för den första utnämningen.f1003Sektion VI

1. Kommissionen skall samråda med parterna om det

förfarande som skall följas då den utövar sina befogenheter

enligt dessa bestämmelser. Kommissionen skall godta varje

avtal om förfarande mellan parterna. I frånvaro av avtal på

någon punkt skall Kommissionen fatta beslut i frågan.

2. Kommissionens beslut och rekommendationer skall

grundas på en majoritet av ledamöternas röster.f1003Sektion VII

Kommissionen får med parternas medgivande inbjuda varje

deltagande stat att muntligt eller skriftligt meddela sina

synpunkter .f1003Sektion VIII

Under förfarandet skall parterna avstå från varje åtgärd

som kan förvärra situationen och försvåra eller hindra en

fredlig lösning av tvisten. I detta sammanhang kan

kommissionen uppmärksamma parterna på de åtgärder som

enligt dess förmenande skulle kunna underlätta en lösning

i godo.f1003Sektion IX

Kommissionen skall försöka klarlägga de frågor som

parterna tvistar om samt sträva efter att nå en lösning av

tvisten på ömsesidigt godtagbara villkor.f1003Sektion X

Om Kommissionen anser att detta skulle underlätta en

lösning i godo av tvisten, kan den föreslå möjliga villkor för

en lösning och sätta upp en tidsram inom vilken parterna

skall underrätta Kommissionen om de godtar

rekommendationerna.f1003Sektion XI

Varje part skall, inom den tidsram som fastställts enligt

sektion X, underrätta Sekreteraren och den andra parten

om den godtar de föreslagna villkoren för en lösning eller

inte. Om inte båda parter meddelat godtagande inom

tidsramen skall Sekreteraren inge en rapport från

Kommissionen till ESK:s ämbetsmannakommitté.

Rapporten skall inte inkludera sådana uppgifter som avses

i sektion XII.f1003Sektion XII

Åtgärder som rekommenderats enligt sektion VIII samt

information och kommentarer som Kommissionen fått av

parterna i förtroende skall förbli förtroliga, om inte

parterna kommer överens om annat.f1003Sektion XIII

Varje part i tvisten skall stå för sina egna kostnader samt

kostnaderna för den förlikningsman som den utsett.

Återstoden av Kommissionens kostnader skall fördelas lika

mellan parterna.f1003Sektion XIV

En deltagande stat kan när som helst, i förväg eller efter det

att en tvist har hänskjutits till Kommissionen, generellt eller

i samband med en särskild tvist, förklara att den under

förutsättning av reciprocitet kommer att som bindande

godta de villkor för en lösning som föreslagits av

Kommissionen. En sådan förklaring skall deponeras hos

Sekreteraren, som skall överlämna kopior till alla de

deltagande staterna.f1003Sektion XV

En förklaring som avgivits enligt sektion II eller sektion

XIV får dras tillbaka eller ändras genom en skriftlig

notifikation till Sekreteraren, som skall överlämna kopior

till alla de deltagande staterna. En förklaring som avgivits

enligt sektion II eller sektion XIV får inte dras tillbaka eller

ändras, i förhållande till en tvist som den gäller för, efter det

att en skriftlig begäran om förlikning av tvisten har ingivits

enligt sektion III, om den andra parten i tvisten redan har

avgivit en sådan förklaring.f1003Sektion XVI

Parterna kan komma överens om att ändra det förfarande

som anges i de föregående delarna vad gäller deras särskilda

tvist.f1003Sektion XVII

Direktören för Centret för förebyggande av konflikter skall

vara kommissionens Sekreterare. Vid fullgörandet av sina

uppgifter får direktören samråda med

ämbetsmannakommittén om och när han bedömer detta

vara nödvändigt. Om direktören är medborgare i någon av

de stater som är parter i tvisten, skall hans uppgifter vad

avser tvisten i fråga fullgöras av den högste ämbetsman i

Centret för förebyggande av konflikter som inte är

medborgare enligt ovan.

Bilaga 4

f1002hBESTÄMMELSER OM PÅBJUDEN

FÖRLIKNING

1. ESK:s ministerråd eller ämbetsmannakommitté (CSO)

får påbjuda att två deltagande stater, vilka som helst, söker

förlikning för att få hjälp med att lösa en tvist som de inte

har kunnat lösa inom rimlig tid.

2. När de använder sig av denna befogenhet får

ministerrådet eller CSO påbjuda att de tvistande parterna

använder sig av de bestämmelser om förlikning som anges i

bilaga 3, under samma förutsättningar som om parterna

hade ingivit en gemensam skriftlig ansökan för att hänskjuta

tvisten till den förlikningskommission som upprättas genom

den bilagan. Vid sådana tillfällen gäller dock att

t(a)

ministerrådet eller CSO får besluta, med hänsyn till arten

av den särskilda tvisten eller andra relevanta faktorer, att

antingen förlänga eller förkorta någon av de perioder om

tjugo dagar som gäller för parternas tillsättning av de båda

medlemmarna i förlikningskommissionen eller för val av

ordföranden, och att

(b)

kommissionen inte skall fullgöra sina uppgifter offentligt,

om inte parterna kommer överens om annat.

3. Därutöver får ministerrådet eller CSO, i fall då två

tvistande parter är parter i Konventionen om förlikning och

skiljedom inom ESK, påbjuda att parterna använder sig av

de bestämmelser om förlikning som fastställs i denna

konvention, när den väl trätt i kraft.

4. De tvistande parterna får utöva de rättigheter som de i

övrigt har för att delta i alla diskussioner inom ministerrådet

eller CSO vad avser tvisten, men de skall inte delta i det

beslut inom ministerrådet eller CSO varigenom parterna

påbjuds att söka förlikning eller i beslut som anges i punkt

2 (a).

5. Ministerrådet eller CSO skall inte påbjuda att parterna i

en tvist söker förlikning enligt denna bilaga om

t(a)

tvisten handläggs enligt något annat förfarande för fredlig

lösning av tvister,

(b)

tvisten omfattas av något förfarande utanför ESK som de

tvistande parterna har godtagit, varmed även förstås ett

avtal i vilket parterna har åtagit sig att handlägga vissa

tvister enbart genom förhandlingar, eller om

(c)

endera parten i tvisten, på grund av att tvisten går in på

frågor rörande dess territoriella integritet eller nationella

försvar, anspråk på suveränitet över landterritorium eller

rivaliserande anspråk vad gäller jurisdiktion över andra

områden, anser att bestämmelserna i denna bilaga inte skall

tillämpas.

6. De tvistande parterna skall stå för sina egna kostnader.

Med undantag av tvister som avses i punkt 3 skall alla övriga

kostnader, som uppkommer under förfarandet, fördelas på

samtliga deltagande stater i enlighet med ESK:s

bidragsskala, vilket inte inverkar på de förfaranden som

CSO kan godkänna för att säkerställa att utgifterna

begränsas till sådana som är rimliga. Vad avser tvister som

omfattas av punkt 3, skall ansvaret för sådana övriga

kostnader fördelas i enlighet med bestämmelserna i

Konventionen om förlikning och skiljedom inom ESK.

7. Utöver de rapporter som i övrigt föreskrivs i de

bestämmelser om förlikning som anges i punkterna 2 och 3

får ministerrådet eller CSO anmoda kommissionen att

rapportera om resultatet av förlikningen. Rapporten skall

inte beröra sakförhållanden som betraktas som förtroliga

enligt de tillämpliga bestämmelserna, om inte parterna

kommer överens om annat.

Bilaga 2

f1002hFINANSPROTOKOLL UPPRÄTTAT I ENLIGHET

MED ARTIKEL 13 I KONVENTIONEN OM

FÖRLIKNING OCH SKILJEDOM INOM ESKf1003Artikel

1f1004Domstolens kostnader

1. Alla kostnader för den domstol som upprättas genom

Konventionen om förlikning och skiljedom inom ESK

(nedan kallad ''''''''konventionen'''''''') skall bestridas av

konventionsstaterna. Kostnader för förlikningsmän och

skiljedomare skall hänföras till domstolens kostnader.

2. Värdstatens skyldigheter vad avser utgifter i samband

med lokaler och inventarier för domstolens bruk, deras

underhåll, försäkringsskydd och säkerhet samt

förbrukningsvaror skall fastställas i en skriftväxling mellan

domstolen, som agerar med konventionsstaternas

medgivande och på deras vägnar, och värdstaten.f1003Artikel

2f1004Bidrag till domstolens budget

1. Bidragen till domstolens budget skall fördelas mellan

konventionsstaterna i enlighet med den bidragsskala som är

tillämplig inom ESK, justerad med hänsyn till skillnaden i

antal mellan de deltagande staterna i ESK och

konventionsstaterna.

2. Om en stat ratificerar eller tillträder konventionen efter

dess ikraftträdande, skall dess bidrag för det löpande

budgetåret motsvara en tolftedel av dess del av den

justerade skalan, upprättad enligt punkt 1 i denna artikel,

för varje hel månad av detta budgetår som återstår efter den

dag då konventionen har trätt i kraft för staten i fråga.

3. Om en stat som inte är part i konventionen hänskjuter

en tvist till domstolen i enlighet med artikel 20, punkt 2,

eller artikel 26, punkt 1, i konventionen, skall den bidra till

finansieringen av domstolens budget under den tid som

förfarandet pågår, som om den vore part i konventionen.

Vid tillämpning av denna punkt skall förlikning anses

börja den dag då domstolens sekreterare mottar

underrättelse om parternas avtal om att tillsätta en

kommission och avslutas den dag då kommissionen

notifierar parterna om sin rapport. Om en part drar sig

tillbaka från förfarandet, skall detta förfarande betraktas

som avslutat dagen för underrättelsen om den rapport som

avses i artikel 25, punkt 6, i konventionen.

Skiljedomsförfarande skall anses börja den dag då

domstolens sekreterare mottar underrättelse om parternas

avtal om att tillsätta en domstol och avslutas den dag då

domstolen meddelar sin skiljedom.f1003Artikel 3f1004Räkenskapsår och

budget

1. Räkenskapsåret skall löpa från den 1 januari till den 31

december.

2. Domstolens sekreterare skall årligen, i samråd med

domstolens presidium, upprätta ett budgetförslag för

domstolen. Budgetförslaget för påföljande budgetår skall

överlämnas till konventionsstaterna före den 15 september.

3. Budgeten skall godkännas av konventionsstaternas

respresentanter. Övervägande och godkännande av

budgeten skall äga rum i Wien, om inte konventionsstaterna

kommer överens om annat. Efter godkännande av

budgeten för budgetåret skall domstolens sekreterare

anmoda konventionsstaterna att erlägga sina bidrag.

Om budgeten inte godkänts per den 31 december, skall

domstolen bedriva sin verksamhet på grundval av

föregående budget och domstolens sekreterare skall, utan

att detta kan anses föregripa senare justeringar, anmoda

konventionsstaterna att erlägga sina bidrag i enlighet med

den budgeten.

Domstolens sekreterare skall anmoda

konventionsstaterna att ställa femtio procent av sina bidrag

till förfogande den 1 januari och återstående femtio procent

den 1 april.

4. Om inte konventionsstaternas representanter beslutar

annat, skall budgeten upprättas i schweizerfranc och

staternas bidrag erläggas i denna valuta.

5. En stat som ratificerar eller ansluter sig till konventionen

efter dess ikraftträdande skall erlägga sitt första bidrag till

budgeten inom två månader efter det att domstolens

sekreterare anmodat staten att betala.

6. Stater som utan att vara konventionsstater har hänskjutit

en tvist till domstolen skall erlägga sitt bidrag inom två

månader efter det att domstolens sekreterare anmodat dem

att betala.

7. Det år som konventionen träder i kraft skall

konventionsstaterna erlägga sina bidrag till budgeten inom

två månader efter dagen för deponeringen av det tolfte

ratifikationsinstrumentet för konventionen. Denna budget

är preliminärt fastställd till 250 000 schweiziska franc.

Artikel 4

Skulder, utbetalningar och reviderad budget

1. Den godkända budgeten skall utgöra ett bemyndigande

för domstolens sekreterare, som därvid ansvarar inför

domstolens presidium, att ikläda sig skulder och göra

utbetalningar upp till de belopp och för de syften som

godkänts.

2. Domstolens sekreterare, som därvid ansvarar inför

domstolens presidium, är bemyndigad att göra överföringar

mellan olika poster och delposter på upp till 15 procent av

posterna/delposterna. Alla sådana överföringar måste

rapporteras av domstolens sekreterare i samband med den

ekonomiska rapport som nämns i artikel 9 i detta protokoll.

3. Skulder som är obetalda vid budgetårets slut skall föras

över till nästkommande budgetår.

4. Om domstolens sekreterare på grund av

omständigheterna och efter noggrann undersökning av

tillgångarna i syfte att identifiera sparmedel är tvungen till

det, är han bemyndigad att framlägga en reviderad budget,

som kan medföra att ytterligare anslag begärs, för

godkännande av konventionsstaternas representanter.

5. Uppkommer överskott för ett visst budgetår skall detta

dras av från de fastställda bidragen för det budgetår som

följer efter det då räkenskaperna har godkänts av

konventionsstaternas representanter. Uppkommer

underskott skall detta belasta det påföljande budgetåret,

om inte konventionsstaternas representanter beslutar om

ytterligare bidrag.f1003Artikel 5f1004Rörelsekapitalfond

En rörelsekapitalfond får upprättas om

konventionsstaterna anser detta vara nödvändigt. Den skall

finansieras av konventionsstaterna.f1003Artikel 6f1004Arvoden

1. Medlemmarna av domstolens presidium, av

förlikningskommissionerna och av skiljedomstolarna skall

för varje dag då de fullgör sina uppgifter få ett dagarvode.

2. Medlemmar av domstolens presidium skall dessutom få

ett årligt nominellt arvode.

3. Dagarvodet och det årliga nominella arvodet skall

fastställas av konventionsstaternas representanter.f1003Artikel

7f1004Löner, sociala förmåner och pensioner

1. Domstolens sekreterare och annan sekretariatspersonal

som utsetts i enlighet med artikel 9 i konventionen skall få

en lön som skall fastställas av konventionsstaternas

representanter.

2. Sekretariatspersonalen skall begränsas till det absoluta

minimum som krävs för domstolens funktion.

3. Konventionsstaternas representanter skall säkerställa att

domstolens sekreterare och sekretariatspersonalen erbjuds

lämpliga sociala förmåner och pension.f1003Artikel

8f1004Reseersättning

1. Ersättning för sådana resekostnader som är absolut

nödvändiga för att medlemmarna av domstolens presidium,

av förlikningskommissionerna och av skiljedomstolarna

samt domstolens sekreterare och sekretariatspersonalen

skall kunna fullgöra sina uppgifter skall utbetalas till dessa.

2. Ersättningen skall bestå dels av ersättning för faktiska

transportkostnader, inklusive utgifter som normalt är

förbundna med transport, dels ett dagtraktamente för

täckning av alla måltids- och boendekostnader samt avgifter

och drickspengar och andra personliga utgifter.

Dagtraktamentet skall bestämmas av konventionsstaternas

representanter.f1003Artikel 9f1004Protokoll och räkenskaper

1. Domstolens sekreterare skall, på bemyndigande av

domstolens presidium, säkerställa att lämplig bokföring och

lämpliga räkenskaper förs över transaktionerna och att alla

betalningar är vederbörligen attesterade.

2. Domstolens sekreterare skall, på bemyndigande av

domstolens presidium, senast den 1 mars till

konventionsstaterna överlämna en årsredovisning, vilken

för det föregående budgetåret skall visa

t(a)

intäkter och utgifter rörande samtliga konton,

(b)

budgetläget,

(c)

tillgångar och skulder vid budgetårets slut.

f1003Artikel 10f1004Revision

1. Domstolens räkenskaper skall revideras av två revisorer

av olika nationaliteter, vilka tillsatts för förnybara

treårsperioder av konventionsstaternas representanter.

Personer som förekommer eller har förekommit på listor

över förlikningsmän eller skiljedomare eller som har

mottagit ersättning av domstolen i enlighet med artikel 7 i

detta protokoll får inte vara revisorer.

2. Revisorerna skall årligen genomföra revision. De skall

särskilt kontrollera att bokföringen, uppgifterna om

tillgångar och skulder samt räkenskaperna är korrekta.

Räkenskaperna skall vara tillgängliga för årlig revision och

granskning senast den 1 mars.

3. Revisorerna skall utföra den revision som de anser

nödvändig för att intyga att

t(a)

den årsredovisning som de erhållit är korrekt och i enlighet

med domstolens bokföring och protokoll,

(b)

de ekonomiska transaktioner som tagits upp i

årsredovisningen har genomförts i enlighet med de

relevanta reglerna, budgetbestämmelserna och andra

direktiv som kan vara tillämpliga, och att

t(c)

deponerade eller kontanta medel har verifierats genom

intyg som erhållits direkt från de ställen där medlen

deponerats eller genom faktisk räkning.

4. Domstolens sekreterare skall ge revisorerna den hjälp

och det stöd som de kan behöva för att kunna fullgöra sina

åligganden. Revisorerna skall särskilt ha fri tillgång till de

räkenskapsböcker, protokoll och handlingar som enligt

deras åsikt är nödvändiga för revisionen.

5. Revisorerna skall årligen upprätta en rapport med attest

av räkenskaperna och med de kommentarer som revisionen

kan ge anledning till. I detta sammanhang får de också göra

sådana anmärkningar som de anser vara nödvändiga vad

gäller de finansiella förfarandenas effektivitet,

bokföringssystemet samt den interna kontrollen av

finanserna.

6. Rapporten skall underställas konventionsstaternas

representanter senast fyra månader efter det budgetårs slut

som räkenskaperna hänför sig till. Rapporten skall på

förhand överlämnas till domstolens sekreterare, så att

denne får minst 15 dagar på sig för att ge de förklaringar och

kommentarer som han kan anse nödvändiga.

7. Utöver den årliga revisionen skall revisorerna alltid ha

möjlighet att fritt kontrollera bokföringen, redovisningen

av tillgångar och skulder samt räkenskaperna.

8. På grundval av revisionsberättelsen skall

konventionsstaternas representanter lämna sitt

godkännande av årsredovisningen eller vidta sådana andra

åtgärder som kan anses lämpliga.f1003Artikel 11f1004Särskilt

utgiftskonto

1. Ett särskilt utgiftskonto får upprättas av

konventionsstaterna i syfte att sänka rättegångskostnaderna

för de stater som är parter i tvister som hänskjutits till

domstolen och som har svårigheter att betala dessa

kostnader. Det skall finansieras genom frivilliga bidrag från

konventionsstaterna.

2. En stat som är part i en tvist, vilken hänskjutits till

domstolen och som önskar erhålla medel från det särskilda

utgiftskontot skall inge en ansökan till domstolens

sekreterare tillsammans med en detaljerad redogörelse för

de beräknade rättegångskostnaderna.

Domstolens presidium skall granska ansökan och lämna

sin rekommendation till konventionsstaternas

representanter, som skall besluta huruvida denna ansökan

skall beviljas och i vilken utsträckning.

Efter det att tvisten har behandlats skall den stat som har

erhållit medel från det särskilda utgiftskontot sända en

detaljerad redovisning av de faktiska

rättegångskostnaderna till domstolens sekreterare för

granskning av presidiet och skall, vid behov, vidta åtgärder

för att återbetala överstigande belopp.f1003Artikel

12f1004Beslutsfattande

Alla beslut av konventionsstaterna eller deras

representanter enligt detta protokoll skall fattas med

konsensus.f1003Artikel 13f1004Ändringar

Ändringar i detta protokoll skall antas i enlighet med

bestämmelserna i artikel 35 i konventionen. Domstolens

presidium får avge yttrande över de föreslagna ändringarna

till ESK:s sekretariat för vidarebefordran till de stater som

deltar i ESK.

Detta protokoll, som upprättats på engelska, franska,

italienska, ryska, spanska och tyska språken, vilka alla sex

språkversioner har lika giltighet, och som antagits av

ämbetsmannakommittén i Prag den 28 april 1993 i enlighet

med artikel 13 i Konventionen om förlikning och skiljedom

inom ESK, är deponerat hos Sveriges regering.

Sammanställning av remissyttranden över promemorian

Sveriges tillträde till konventionen om förlikning och

skiljedom inom den europeiska säkerhetskonferensen

(ESK) (Ds 1993:48)

Efter remiss har yttranden över promemorian avgivits av

Domstolsverket, Hovrätten för Övre Norrland,

Kammarrätten i Göteborg, Nedrustnings- och

folkrättsdelegationen, Överbefälhavaren, Försvarets

forskningsanstalt, Militärhögskolan, Totalförsvarets

folkrättsråd, Riksskatteverket, Skattemyndigheten i

Stockholms län, Juridiska fakulteten vid Stockholms

universitet, Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet,

Svenska Röda korset samt Sveriges advokatsamfund.

Allmänt

Remissutfallet är överlag mycket positivt. Till de

ställningstaganden i sak rörande ratifikation, avgivande av

förklaringar m.m. som görs i promemorian ansluter sig

remissinstanserna undantagslöst. Den kritik som

förekommer inskränker sig till en punkt: förslaget till

ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i

vissa fall.

Ratifikation

Flertalet remissinstanser är uttalat positiva till

promemorians förslag att Sverige skall ratificera

konventionen. Inte någon går emot förslaget.

Avgivande av förklaringar

Samtliga som yttrar sig över frågan ansluter sig till

promemorians slutsatser att Sverige bör avge förklaring

enligt Stockholmskonventionens artikel 26.2 och enligt

Bilaga 3-mekanismens sektion II, men att någon förklaring

enligt Bilaga 3-mekanismens sektion XIV inte bör avges.

Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet anför att

förklaringen enligt Stockholmskonventionens artikel 26.2

bör avges på fem år, varefter den förnyas om den inte sägs

upp. Detta kan i viss mån sägas avvika från promemorians

förslag om en tioårig förklaring som kräver uttalad

förnyelse.

Avgivande av reservation

Två remissinstanser, juridiska fakulteterna vid

Stockholms respektive Uppsala universitet, föreslår att

Sverige skall överväga att avge särskild reservation enligt

Stockholmskonventionens artikel 19.4 i samband med

ratifikationen, för att säkerställa att den nya domstol som

inrättas i och med Stockholmskonventionen inte skall

påverka kompetensen hos andra viktiga internationella

domstolar som Sverige anslutit sig till, exempelvis

Europadomstolen i Strasbourg, Internationella domstolen i
[REDACTED_EFTERNAMN] och -- i framtiden -- EES-domstolen och eventuellt

EG-domstolen.

Lagstiftningen om immunitet och privilegier

Även om flertalet remissinstanser lämnat promemorians

förslag utan erinran är en majoritet av dem som särskilt

yttrat sig i frågan kritiska mot förslaget. Kritiken gäller den

text i promemorians lagförslag, avsedd att inflyta i bilagan

till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa

fall, där omfattningen av den immunitet och de privilegier

som skall tillkomma dem som är knutna till domstolen

avgränsas till att inte innefatta skattefrihet. Den kritiserade

texten hänvisar endast till artikel 19 i Internationella

domstolens stadga, och inte till artikel 32.8, där

skattefriheten regleras.

Domstolsverket anför att promemorians tolkning inte

framstår som helt övertygande, utan att bestämmelsen i

Stockholmskonventionens artikel 6 borde anses hänvisa till

samtliga de privilegier som den Internationella domstolens

personal åtnjuter. Hovrätten för Övre Norrland anför

likaledes att artikel 6 även måste anses innefatta

skattebefrielse för berörda kategorier.

Även Kammarrätten i Göteborg är kritisk, främst mot

att lagförslaget inte hänvisar till artikel 42.3 i Internationella

domstolens stadga, där immunitet och privilegier för

parternas ombud och juridiska biträden stadgas.

Kammarrätten hänvisar vidare till FN-systemet, och till

andra internationella organ, där skattefrihet normalt

föreligger. För det fall man verkligen avser att utesluta

ledamöternas och sekreterarens arvoden från skattefrihet

föreslår Kammarrätten en annan formulering, som utöver

promemorians förslag även hänvisar till artikel 42.3 i

Internationella domstolens stadga. Kammarrätten har

därutöver en språklig invändning mot formuleringen av den

personkrets som omfattas av immuniteten och

privilegierna.

Riksskatteverket anför att den aktuella formuleringen i

promemorians lagförslag synes gå utöver vad som brukar

anges i bilagans högerspalt, och att artikel 6 i

Stockholmskonventionen inte uttryckligen hänvisar endast

till artikel 19 i Internationella domstolens stadga.

Riksskatteverket ser hellre att det svenska åtagandet om att

medge immunitet och privilegier uppfylls genom ett tillägg

i lagens (1976:661) huvudtext, genom en ny 2 b §, alltså

genom transformation i stället för inkorporering. Väljs

ändå inkorporering, och skall ett tillägg sålunda ske i

bilagan till lagen (1976:661), förordar Riksskatteverket en

annan formulering.

Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet anför att

promemorians tolkning inte förefaller helt invändningsfri

och att de argument som framförs i promemorian inte

föranleder att personalen vid den domstol som

Stockholmskonventionen stadgar skall ges ett sämre

immunitetsskydd än Internationella domstolens personal.

Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet går längst i sin

kritik, när man anför att promemorians lagförslag inte fullt

ut omsätter åtagandet i konventionen, och att

promemorians tolkning ''''''''inte endast framstår som felaktig

utan även som futtig i ljuset av de motiv, som uppburit

konventionens tillkomst och de som anförts beträffande

domstolens finansiering''''''''.

Skattemyndigheten i Stockholms län delar

promemorians uppfattning; med den utformning som

föreslås bör det framgå att principiell skattefrihet inte är

avsedd. Sveriges advokatsamfund anför att man inte har

någon erinran mot promemorians förslag till lagstiftning.

Övriga remissinstanser berör inte frågan.

Förteckning över ESK:s deltagande stater, september

1993

Med stjärna försedda stater har undertecknat

Stockholmskonventionen. Hittills har endast Frankrike

ratificerat konventionen.

Albanien*

Armenien*

Azerbajdzjan

Belgien*

Bosnien-Hercegovina*

Bulgarien*yfu511

Canada*

Cypern*

Danmark*

Estland

Finland*

Frankrike*

Förenta staterna

Georgien

Grekland*

Heliga stolen/Vatikanstaten

Irland

Island

Italien*

Jugoslavienyfu522

Kazachstan

Kirgistan

Kroatien*

Lettland*

Liechtenstein*

Litauen

Luxemburg*

Malta*

Moldavien*

Monaco*

Nederländerna

Norge*

Polen*

Portugal*

Rumänien*

Ryska federationen*

San Marino*

Schweiz*

Slovakiska republiken*

Slovenien*

Spanien

Storbritannien

Sverige*

Tadzjikistan

Tjeckiska republiken

Turkiet

Turkmenistan

Tyskland*

Ukraina*

Ungern*

Uzbekistan

Vitryssland

Österrike*

ycp8,81 Bulgarien avgav vid undertecknandet en

särskild deklaration.

yfo522 ''''''''Rest-Jugoslavien''''''''; suspenderade från ESK:s

arbete.

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30

september 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:23 Sveriges

tillträde till konventionen om förlikning och skiljedom inom

Europeiska säkerhetskonferensen (ESK) m.m.

f1003DECISION ON PEACEFUL SETTLEMENT OF

DISPUTES

1. At its Stockholm meeting of 14 and 15 December 1992,

the CSCE Council considered the recommendations made

by the CSCE Meeting on Peaceful Settlement of Disputes

held in Geneva from 12 to 23 October 1992.

2. The Ministers reaffirmed the vital importance of the

commitment of all participating States, under Principle V of

the Helsinki Final Act, to settle their disputes by peaceful

means. In this connection, they recalled other CSCE

documents relating to the peaceful settlement of disputes,

in particular the Concluding Document of the Vienna

Follow-up Meeting, the Charter of Paris for a New Europe,

the Report on Peaceful Settlement of Disputes adopted at

Valletta and endorsed at the hBerlin Meeting of 19 and 20

June 1991, and the Helsinki Document of 1992.

3. The Ministers noted the variety of existing dispute

settlement procedures, both within and outside the CSCE.

They recalled the important contribution that the potential

involvement of an impartial third party can make to the

peaceful settlement of disputes and the fact that the Valletta

Mechanism enables a participating State, under certain

conditions, to seek the mandatory involvement of such a

party.

4. The Ministers agreed that in the present circumstances,

the principle of the peaceful settlement of disputes assumes

particular relevance to problems facing participating States,

and that the framework of the CSCE provides a unique

opportunity to give impetus to this central aspect of CSCE

commitments.

5. In order to further and strengthen their commitment to

settle disputes exclusively by peaceful means, and in

accordance with paragraphs 57 to 62 of Chapter III of the

Helsinki Decisions of 1992 to develop a comprehensive and

coherent set of measures available within the CSCE for the

peaceful settlement of disputes, the Ministers have:

t(a)

Adopted measures to enhance the Valletta Provisions

through modification of the procedure for selecting Dispute

Settlement Mechanisms. This modification is set forth in

Annex 1;

(b)

Adopted the text of a Convention on Conciliation and

Arbitration within the CSCE providing for general

conciliation and for arbitration on the basis of agreements

ad hoc or, in advance, on the basis of reciprocal

declarations, and declared it open for signature by

interested participating States. This text is contained in

Annex 2;

(c)

Adopted a conciliation procedure as an option available to

participating States on the basis of agreements ad hoc

or, in advance, on the basis of reciprocal declarations.

This procedure is set forth in Annex 3;

(d)

Decided that the Council or the Committee of Senior

Officials of the CSCE may direct any two participating

States to seek conciliation to assist them in resolving a

dispute that they have not been able to settle within a

reasonable period of time. The provisions relating thereto

are set forth in Annex 4.

6. The Ministers recalled that nothing stated in the

foregoing will in any way affect the unity of the CSCE

principles, or the right of participating States to raise within

the CSCE process any issue relating to the implementation

of any CSCE commitment concerning the principle of the

peaceful settlement of disputes, or relating to any other

CSCE commitment or provision.

7. Procedures for the peaceful settlement of disputes within

the CSCE will be reviewed during the review conference to

be held at Budapest in 1994 and periodically thereafter as

appropriate.f1004CSCE/3-c/Dec.1

Annex 1

f1003MODIFICATION TO SECTION V OF THE VALLETTA

PROVISIONS FOR A CSCE PROCEDURE FOR

PEACEFUL SETTLEMENT OF DISPUTES

Section V of the Valletta Provisions for a CSCE Procedure

for Peaceful Settlement of Disputes should read as

follows:f1003Section V

1. A CSCE Dispute Settlement Mechanism consists of one

or more members, selected by common agreement of the

parties to a dispute from a register of qualified candidates

maintained by the nominating institution. The register

comprises the names of up to four persons nominated by

each participating State desiring to do so. No member of a

Mechanism may be a national of, or permanently resident

in the territory of any State involved in the dispute. By

agreement between the parties, a Mechanism may include

members whose names are not included in the register.

2. If the parties to a dispute have not reached agreement on

the composition of a Mechanism within two months from

the initial request of a party for the establishment of a

Mechanism, the Senior Official of the nominating

institution will, in consultation with the parties to the

dispute, select seven names from the register. If the Senior

Official of the nominating institution is a national of any of

the States involved in the dispute, his functions will be

performed by the next most senior official who is not such

a national.

3. Each party (*) to the dispute has the right to reject up to

three of the nominees. The parties will inform the

nominating institution of the rejections, if any, within one

month of having been informed of the nominations. This

information will be confidential. After one month from the

date of informing the parties of the nominations, the

nominating institution will notify the parties of the

composition of the Mechanism.

Note: The modification means that the time period

under paragraph 2 is shortened by one month, that seven

names should be selected instead of ''''''''less than six'''''''', and that

paragraphs 4 and 5 will no longer apply.

(*) The problems arising when the parties are more than

two will require further consideration.f1004CSCE/3-c/Dec. 1

Annex 2

f1003CONVENTION ON CONCILIATION AND

ARBITRATION WITHIN THE CSCE

The States parties to this Convention, being States

participating in the Conference on Security and Co-

operation in Europe,

Conscious of their obligation, as provided for in

Article 2, paragraph 3, and Article 33 of the Charter of the

United Nations, to settle their disputes peacefully;

Emphasizing that they do not in any way intend to

impair other existing institutions or mechanisms, including

the International Court of Justice, the European Court of

Human Rights, the Court of Justice of the European

Communities and the Permanent Court of Arbitration;

Reaffirming their solemn commitment to settle their

disputes through peaceful means and their decision to

develop mechanisms to settle disputes between

participating States;

Recalling that full implementation of all CSCE

principles and commitments constitutes in itself an essential

element in preventing disputes between the CSCE

participating States;

Concerned to further and strengthen the

commitments stated, in particular, in the Report of the

Meeting of Experts on Peaceful Settlement of Disputes

adopted at Valletta and endorsed by the CSCE Council of

Ministers of Foreign Affairs at its meeting in Berlin on 19

and 20 June 1991,

Have agreed as follows:f1004f1003CHAPTER I --

GENERAL PROVISIONSf1003Article 1f1004Establishment of the

Court

A Court of Conciliation and Arbitration shall be established

to settle, by means of conciliation and, where appropriate,

arbitration, disputes which are submitted to it in accordance

with the provisions of this Convention.f1003Article

2f1004Conciliation

Commissions and Arbitral Tribunals

1. Conciliation shall be undertaken by a Conciliation

Commission constituted for each dispute. The Commission

shall be made up of conciliators drawn from a list

established in accordance with the provisions of Article 3.

2. Arbitration shall be undertaken by an Arbitral Tribunal

constituted for each dispute. The Tribunal shall be made up

of arbitrators drawn from a list established in accordance

with the provisions of Article 4.

3. Together, the conciliators and arbitrators shall constitute

the Court of Conciliation and Arbitration within the CSCE,

hereinafter referred to as ''''''''the Court''''''''.f1003Article

3f1004Appointment of

Conciliators

1. Each State party to this Convention shall appoint, within

two months following its entry into force, two conciliators

of whom at least one is a national of that State. The other

may be a national of another CSCE participating State. A

State which becomes party to this Convention after its entry

into force shall appoint its conciliators within two months

following the entry into force of this Convention for the

State concerned.

2. The conciliators must be persons holding or having held

senior national or international positions and possessing

recognized qualifications in international law, international

relations, or the settlement of disputes.

3. Conciliators shall be appointed for a renewable period of

six years. Their functions may not be terminated by the

appointing State during their term of office. In the event of

death, resignation or inability to attend recognized by the

Bureau, the State concerned shall appoint a new

conciliator; the term of office of the new conciliator shall be

the remainder of the term of office of the predecessor.

4. Upon termination of their period of office, conciliators

shall continue to hear any cases that they are already dealing

with.

5. The names of the conciliators shall be notified to the

Registrar, who shall enter them into a list, which shall be

communicated to the CSCE Secretariat for transmission to

the CSCE participating States.f1003Article 4f1004Appointment of

Arbitrators

1. Each State party to this Convention shall appoint, within

two months following its entry into force, one arbitrator and

one alternate, who may be its nationals or nationals of any

other CSCE participating State. A State which becomes

Party to this Convention after its entry into force shall

appoint its arbitrator and the alternate within two months

of the entry into force of this Convention for that State.

2. Arbitrators and their alternates must possess the

qualifications required in their respective countries for

appointment to the highest judicial offices or must be

jurisconsults of recognized competence in international law.

3. Arbitrators and their alternates are appointed for a

period of six years, which may be renewed once. Their

functions may not be terminated by the appointing State

party during their term of office. In the event of death,

resignation or inability to attend, recognized by the Bureau,

the arbitrator shall be replaced by his or her alternate.

4. If an arbitrator and his or her alternate die, resign or are

both unable to attend, the fact being recognized by the

Bureau, new appointments will be made in accordance with

paragraph 1. The new arbitrator and his or her alternate

shall complete the term of office of their predecessors.

5. The Rules of the Court may provide for a partial renewal

of the arbitrators and their alternates.

6. Upon expiry of their term of office, arbitrators shall

continue to hear any cases that they are already dealing

with.

7. The names of the arbitrators shall be notified to the

Registrar, who shall enter them into a list, which shall be

communicated to the CSCE Secretariat for transmission to

the CSCE participating States.f1003Article 5f1004Independence of the

Members of the Court and of the Registrar

The conciliators, the arbitrators and the Registrar shall

perform their functions in full independence. Before taking

up their duties, they shall make a declaration that they will

exercise their powers impartially and conscientiously.f1003Article

6f1004Privileges and Immunities

The conciliators, the arbitrators, the Registrar and the

agents and counsel of the parties to a dispute shall enjoy,

while performing their functions in the territory of the

States parties to this Convention, the privileges and

immunities accorded to persons connected with the

International Court of Justice.f1003Article 7f1004Bureau of the Court

1. The Bureau of the Court shall consist of a President, a

Vice-President and three other members.

2. The President of the Court shall be elected by the

members of the Court from among their number. The

President presides over the Bureau.

3. The conciliators and the arbitrators shall each elect from

among their number two members of the Bureau and their

alternates.

4. The Bureau shall elect its Vice-President from among its

members. The Vice-President shall be a conciliator if the

President is an arbitrator, and an arbitrator if the President

is a conciliator.

5. The Rules of the Court shall establish the procedures for

the election of the President as well as of the other members

of the Bureau and their alternates.f1003Article 8f1004Decision-Making

Procedure

1. The decisions of the Court shall be taken by a majority

of the members participating in the vote. Those abstaining

shall not be considered participating in the vote.

2. The decisions of the Bureau shall be taken by a majority

of its members.

3. The decisions of the Conciliation Commissions and the

Arbitral Tribunals shall be taken by a majority of their

members, who may not abstain from voting.

4. In the event of a tied vote, the vote of the presiding officer

shall prevail.f1003Article 9f1004Registrar

The Court shall appoint its Registrar and may provide for

the appointment of such other officers as may be necessary.

The staff regulations of the Registry shall be drawn up by

the Bureau and adopted by the States parties to this

Convention.f1003Article 10f1004Seat

1. The seat of the Court shall be established in Geneva.

2. At the request of the parties to the dispute and in

agreement with the Bureau, a Conciliation Commission or

an Arbitral Tribunal may meet at another location.f1003Article

11f1004Rules of the Court

1. The Court shall adopt its own Rules, which shall be

subject to approval by States parties to this Convention.

2. The Rules of the Court shall establish, in particular, the

rules of procedure to be followed by the Conciliation

Commissions and Arbitral Tribunals constituted pursuant

to this Convention. They shall state which of these rules

may not be waived by agreement between the parties to the

dispute.f1003Article 12f1004Working Languages

The Rules of the Court shall establish rules on the use of

languages.f1003Article 13f1004Financial Protocol

Subject to the provisions of Article 17, all the costs of the

Court shall be met by the States parties to this Convention.

The provisions for the calculation of the costs; for the

drawing up and approval of the annual budget of the Court;

for the distribution of the costs among the States parties to

this Convention; for the audit of the accounts of the Court;

and for related matters, shall be contained in a Financial

Protocol to be adopted by the Committee of Senior

Officials. A State becomes bound by the Protocol on

becoming a party to this Convention.f1003Article 14f1004Periodic

Report

The Bureau shall annually present to the CSCE Council

through the Committee of Senior Officials a report on the

activities under this Convention.f1003Article 15f1004Notice of

Requests

for Conciliation or Arbitration

The Registrar of the Court shall give notice to the CSCE

Secretariat of all requests for conciliation or arbitration, for

immediate transmission to the CSCE participating

States.f1003Article 16f1004Conduct of Parties -- Interim Measures

1. During the proceedings, the parties to the dispute shall

refrain from any action which may aggravate the situation

or further impede or prevent the settlement of the dispute.

2. The Conciliation Commission may draw the attention of

the parties to the dispute submitted to it to the measures the

parties could take in order to prevent the dispute from being

aggravated or its settlement made more difficult.

3. The Arbitral Tribunal constituted for a dispute may

indicate the interim measures that ought to be taken by the

parties to the dispute in accordance with the provisions of

Article 26, paragraph 4.f1003Article 17f1004Procedural Costs

The parties to a dispute and any intervening party shall each

bear their own costs.f1003CHAPTER II -- COMPETENCEf1003Article

18f1004Competence of the Commission and of the Tribunal

1. Any State party to this Convention may submit to a

Conciliation Commission any dispute with another State

party which has not been settled within a reasonable period

of time through negotiation.

2. Disputes may be submitted to an Arbitral Tribunal under

the conditions stipulated in Article 26.f1003Article

19f1004Safeguarding

the Existing Means of Settlement

1. A Conciliation Commission or an Arbitral Tribunal

constituted for a dispute shall take no further action in the

case:

t(a)

If, prior to being submitted to the Commission or the

Tribunal, the dispute has been submitted to a court or

tribunal whose jurisdiction in respect of the dispute the

parties thereto are under a legal obligation to accept, or if

such a body has already given a decision on the merits of the

dispute;

(b)

If the parties to the dispute have accepted in advance the

exclusive jurisdiction of a jurisdictional body other than a

Tribunal in accordance with this Convention which has

jurisdiction to decide, with binding force, on the dispute

submitted to it, or if the parties thereto have agreed to seek

to settle the dispute exclusively by other means.

2. A Conciliation Commission constituted for a dispute shall

take no further action if, even after the dispute has been

submitted to it, one or all of the parties refer the dispute to

a court or tribunal whose jurisdiction in respect of the

dispute the parties thereto are under a legal obligation to

accept.

3. A Conciliation Commission shall postpone examining a

dispute if this dispute has been submitted to another body

which has competence to formulate proposals with respect

to this dispute. If those prior efforts do not lead to a

settlement of the dispute, the Commission shall resume its

work at the request of the parties or one of the parties to the

dispute, subject to the provisions of Article 26, paragraph 1.

4. A State may, at the time of signing, ratifying or acceding

to this Convention, make a reservation in order to ensure

the compatibility of the mechanism of dispute settlement

that this Convention establishes with other means of dispute

settlement resulting from international undertakings

applicable to that State.

5. If, at any time, the parties arrive at a settlement of their

dispute, the Commission or Tribunal shall remove the

dispute from its list, on receiving written confirmation from

all the parties thereto that they have reached a settlement

of the dispute.

6. In the event of disagreement between the parties to the

dispute with regard to the competence of the Commission

or the Tribunal, the decision in the matter shall rest with the

Commission or the Tribunal.f1003CHAPTER III --

CONCILIATIONf1003Article 20f1004Request for the Constitution of a

Conciliation Commission

1. Any State party to this Convention may lodge an

application with the Registrar requesting the constitution of

a Conciliation Commission for a dispute between it and one

or more other States parties. Two or more States parties

may also jointly lodge an application with the Registrar.

2. The constitution of a Conciliation Commission may also

be requested by agreement between two or more States

parties or between one or more States parties and one or

more other CSCE participating States. The agreement shall

be notified to the Registrar.f1003Article 21f1004Constitution of the

Conciliation Commission

1. Each party to the dispute shall appoint, from the list of

conciliators established in accordance with Article 3, one

conciliator to sit on the Commission.

2. When more than two States are parties to the same

dispute, the States asserting the same interest may agree to

appoint one single conciliator. If they do not so agree, each

of the two sides to the dispute shall appoint the same

number of conciliators up to a maximum decided by the

Bureau.

3. Any State which is a party to a dispute submitted to a

Conciliation Commission and which is not a party to this

Convention, may appoint a person to sit on the

Commission, either from the list of conciliators established

in accordance with Article 3, or from among other persons

who are nationals of a CSCE participating State. In this

event, for the purpose of examining the dispute, such

persons shall have the same rights and the same obligations

as the other members of the Commission. They shall

perform their functions in full independence and shall make

the declaration required by Article 5 before taking their

seats on the Commission.

4. As soon as the application or the agreement whereby the

parties to a dispute have requested the constitution of a

Conciliation Commission is received, the President of the

Court shall consult the parties to the dispute as to the

composition of the rest of the Commission.

5. The Bureau shall appoint three further conciliators to sit

on the Commission. This number can be increased or

decreased by the Bureau, provided it is uneven. Members

of the Bureau and their alternates, who are on the list of

conciliators, shall be eligible for appointment to the

Commission.

6. The Commission shall elect its Chairman from among the

members appointed by the Bureau.

7. The Rules of the Court shall stipulate the procedures

applicable if an objection is raised to one of the members

appointed to sit on the Commission or if that member is

unable to or refuses to sit at the commencement or in the

course of the proceedings.

8. Any question as to the application of this article shall be

decided by the Bureau as a preliminary matter.f1003Article

22f1004Procedure for the Constitution of a Conciliation

Commission

1. If the constitution of a Conciliation Commission is

requested by means of an application, the application shall

state the subject of the dispute, the name of the party or

parties against which the application is directed, and the

name of the conciliator or conciliators appointed by the

requesting party or parties to the dispute. The application

shall also briefly indicate the means of settlement previously

resorted to.

2. As soon as an application has been received, the

Registrar shall notify the other party or parties to the

dispute mentioned in the application. Within a period of

fifteen days from the notification, the other party or parties

to the dispute shall appoint the conciliator or conciliators of

their choice to sit on the Commission. If, within this period,

one or more parties to the dispute have not appointed the

member or members of the Commission whom they are

entitled to appoint, the Bureau shall appoint the

appropriate number of conciliators. Such appointment shall

be made from among the conciliators appointed in

accordance with Article 3 by the party or each of the parties

involved or, if those parties have not yet appointed

conciliators, from among the other conciliators not

appointed by the other party or parties to the dispute.

3. If the constitution of a Conciliation Commission is

requested by means of an agreement, the agreement shall

state the subject of the dispute. If there is no agreement, in

whole or in part, concerning the subject of the dispute, each

party thereto may formulate its own position in respect of

such subject.

4. At the same time as the parties request the constitution of

a Conciliation Commission by agreement, each party shall

notify the Registrar of the name of the conciliator or

conciliators whom it has appointed to sit on the

Commission.f1003Article 23f1004Conciliation Procedure

1. The conciliation proceedings shall be confidential and all

parties to the dispute shall have the right to be heard.

Subject to the provisions of Articles 10 and 11 and the Rules

of the Court, the Conciliation Commission shall, after

consultation with the parties to the dispute, determine the

procedure.

2. If the parties to the dispute agree thereon, the

Conciliation Commission may invite any State party to this

Convention which has an interest in the settlement of the

dispute to participate in the proceedings.f1003Article

24f1004Obiective of

Conciliation

The Conciliation Commission shall assist the parties to the

dispute in finding a settlement in accordance with

international law and their CSCE commitments.f1003Article

25f1004Result of the Conciliation

1. If, during the proceedings, the parties to the dispute, with

the help of the Conciliation Commission, reach a mutually

acceptable settlement, they shall record the terms of this

settlement in a summary of conclusions signed by their

representatives and by the members of the Commission.

The signing of the document shall conclude the

proceedings. The CSCE Council shall be informed through

the Committee of Senior Officials of the success of the

conciliation.

2. When the Conciliation Commission considers that all the

aspects of the dispute and all the possibilities of finding a

solution have been explored, it shall draw up a final report.

The report shall contain the proposals of the Commission

for the peaceful settlement of the dispute.

3. The report of the Conciliation Commission shall be

notified to the parties to the dispute, which shall have a

period of thirty days in which to examine it and inform the

Chairman of the Commission whether they are willing to

accept the proposed settlement.

4. If a party to the dispute does not accept the proposed

settlement, the other party or parties are no longer bound

by their own acceptance thereof.

5. If, within the period prescribed in paragraph 3, the

parties to the dispute have not accepted the proposed

settlement, the report shall be forwarded to the CSCE

Council through the Committee of Senior Officials.

6. A report shall also be drawn up which provides

immediate notification to the CSCE Council through the

Committee of Senior Officials of circumstances where a

party fails to appear for conciliation or leaves a procedure

after it has begun.f1003CHAPTER IV -- ARBITRATIONf1003Article

26f1004Request for the Constitution of an Arbitral Tribunal

1. A request for arbitration may be made at any time by

agreement between two or more States parties to this

Convention or between one or more States parties to this

Convention and one or more other CSCE participating

States.

2. The States parties to this Convention may at any time by

a notice addressed to the Depositary declare that they

recognize as compulsory, ipso facto and without

special agreement, the jurisdiction of an Arbitral Tribunal,

subject to reciprocity. Such a declaration may be made for

an unlimited period or for a specified time. It may cover all

disputes or exclude disputes concerning a State''''s territorial

integrity, national defence, title to sovereignty over land

territory, or competing claims with regard to jurisdiction

over other areas.

3. A request for arbitration against a State party to this

Convention which has made the declaration specified in

paragraph 2 may be made by means of an application to the

Registrar only after a period of thirty days after the report

of the Conciliation Commission which has dealt with the

dispute has been transmitted to the CSCE Council in

accordance with the provisions of Article 25, paragraph 5.

4. When a dispute is submitted to an Arbitral Tribunal in

accordance with this article, the Tribunal may, on its own

authority or at the request of one or all of the parties to the

dispute, indicate interim measures that ought to be taken

by the parties to the dispute to avoid an aggravation of the

dispute, greater difficulty in reaching a solution, or the

possibility of a future award of the Tribunal becoming

unenforceable owing to the conduct of one or more of the

parties to the dispute.f1003Article 27f1004Cases Brought before an

Arbitral Tribunal

1. If a request for arbitration is made by means of an

agreement, it shall indicate the subject of the dispute. If

there is no agreement, in whole or in part, concerning the

subject of the dispute, each party thereto may formulate its

own position in respect of such subject.

2. If a request for arbitration is made by means of an

application, it shall indicate the subject of the dispute, the

States party or parties to this Convention against which it is

directed, and the main elements of fact and law on which

it is grounded. As soon as the application is received, the

Registrar shall notify the other States party or parties

mentioned in the application.f1003Article 28f1004Constitution of the

Arbitral Tribunal

1. When a request for arbitration is submitted, an Arbitral

Tribunal shall be constituted.

2. The arbitrators appointed by the parties to the dispute in

accordance with Article 4 are ex officio members of

the Tribunal. When more than two States are parties to the

same dispute, the States asserting the same interest may

agree to appoint one single arbitrator.

3. The Bureau shall appoint, from among the arbitrators, a

number of members to sit on the Tribunal so that the

members appointed by the Bureau total at least one more

than the ex officio members. Members of the Bureau

and their alternates, who are on the list of arbitrators, shall

be eligible for appointment to the Tribunal.

4. If an ex officio member is unable to attend or has

previously taken part in any capacity in the hearings of the

case arising from the dispute submitted to the Tribunal, that

member shall be replaced by his or her alternate. If the

alternate is in the same situation, the State involved shall

appoint a member to examine the dispute pursuant to the

terms and conditions specified in paragraph 5. In the event

of a question arising as to the capacity of a member or of his

or her alternate to sit on the Tribunal, the matter shall be

decided by the Bureau.

5. Any State, which is a party to a dispute submitted to an

Arbitral Tribunal and which is not party to this Convention,

may appoint a person of its choice to sit on the Tribunal,

either from the list of arbitrators established in accordance

with Article 4 or from among other persons who are

nationals of a CSCE participating State. Any person thus

appointed must meet the conditions specified in Article 4,

paragraph 2, and for the purpose of examining the dispute,

shall have the same rights and obligations as the other

members of the Tribunal. The person shall perform his or

her functions in full independence and shall make the

declaration required by Article 5 before sitting on the

Tribunal.

6. The Tribunal shall appoint its Chairman from among the

members appointed by the Bureau.

7. In the event that one of the members of the Tribunal

appointed by the Bureau is unable to attend the

proceedings, that member shall not be replaced unless the

number of members appointed by the Bureau falls below

the number of ex officio members, or members

appointed by the parties to the dispute in accordance with

paragraph 5. In this event, one or more new members shall

be appointed by the Bureau pursuant to paragraphs 3 and 4

of this article. A new Chairman will not be elected if one

or more new members are appointed, unless the member

unable to attend is the Chairman of the Tribunal.f1003Article

29f1004Arbitration Procedure

1. All the parties to the dispute shall have the right to be

heard during the arbitration proceedings, which shall

conform to the principles of a fair trial. The proceedings

shall consist of a written part and an oral part.

2. The Arbitral Tribunal shall have, in relation to the parties

to the dispute, the necessary fact-finding and investigative

powers to carry out its tasks.

3. Any CSCE participating State which considers that it has

a particular interest of a legal nature likely to be affected

by the ruling of the Tribunal may, within fifteen days of the

transmission of the notification by the CSCE Secretariat as

specified in Article 15, address to the Registrar a request to

intervene. This request shall be immediately transmitted to

the parties to the dispute and to the Tribunal constituted for

the dispute.

4. If the intervening State establishes that it has such an

interest, it shall be authorized to participate in the

proceedings in so far as may be required for the protection

of this interest. The relevant part of the ruling of the

Tribunal is binding upon the intervening State.

5. The parties to the dispute have a period of thirty days in

which to address their observations regarding the request

for intervention to the Tribunal. The Tribunal shall render

its decision on the admissibility of the request.

6. The hearings in the Tribunal shall be held in

camera, unless the Tribunal decides otherwise at the

request of the parties to the dispute.

7. In the event that one or more parties to the dispute fail

to appear, the other party or parties thereto may request the

Tribunal to decide in favour of its or their claims. Before

doing so, the Tribunal must satisfy itself that it is competent

and that the claims of the party or parties taking part in the

proceedings are well-founded.f1003Article 30f1004Function of the

Arbitral Tribunal

The function of the Arbitral Tribunal shall be to decide, in

accordance with international law, such disputes as are

submitted to it. This provision shall not prejudice the power

of the Tribunal to decide a case ex aequo et bono, if

the parties to the dispute so agree.f1003Article 31f1004Arbitral

Award

1. The award of the Arbitral Tribunal shall state the reasons

on which it is based. If it does not represent in whole or in

part the unanimous opinion of the members of the Arbitral

Tribunal, any member shall be entitled to deliver a separate

or dissenting opinion.

2. Subject to Article 29, paragraph 4, the award of the

Tribunal shall have binding force only between the parties

to the dispute and in respect of the case to which it relates.

3. The award shall be final and not subject to appeal.

However, the parties to the dispute or one of them may

request that the Tribunal interpret its award as to the

meaning or scope. Unless the parties to the dispute agree

otherwise, such request shall be made at the latest within six

months after the communication of the award. After

receiving the observations of the parties to the dispute, the

Tribunal shall render its interpretation as soon as possible.

4. An application for revision of the award may be made

only when it is based upon the discovery of some fact which

is of such a nature as to be a decisive factor and which, when

the award was rendered, was unknown to the Tribunal and

to the party or parties to the dispute claiming revision. The

application for revision must be made at the latest within six

months of the discovery of the new fact. No application for

revision may be made after the lapse of ten years from the

date of the award.

5. As far as possible, the examination of a request for

interpretation or an application for revision should be

carried out by the Tribunal which made the award in

question. If the Bureau should find this to be impossible,

another Tribunal shall be constituted in accordance with the

provisions of Article 28.f1003Article 32f1004Publication of the

Arbitral

Award

The award shall be published by the Registrar. A certified

copy shall be communicated to the parties to the dispute and

to the CSCE Council through the Committee of Senior

Officials.f1003CHAPTER V -- FINAL PROVISIONSf1003Article

33f1004Signature and Entry into Force

1. This Convention shall be open for signature with the

Government of Sweden by the CSCE participating States

until 31 March 1993. It shall be subject to ratification.

2. The CSCE participating States which have not signed this

Convention may subsequently accede thereto.

3. This Convention shall enter into force two months after

the date of deposit of the twelfth instrument of ratification

or accession.

4. For every State which ratifies or accedes to this

Convention after the deposit of the twelfth instrument of

ratification or accession, the Convention shall enter into

force two months after its instrument of ratification or

accession has been deposited.

5. The Government of Sweden shall serve as depositary of

this Convention.f1003Article 34f1004Reservations

This Convention may not be the subject of any reservation

that it does not expressly authorize.f1003Article 35f1004Amendments

1. Amendments to this Convention must be adopted in

accordance with the following paragraphs.

2. Amendments to this Convention may be proposed by any

State party thereto, and shall be communicated by the

Depositary to the CSCE Secretariat for transmission to the

CSCE participating States.

3. If the CSCE Council adopts the proposed text of the

amendment, the text shall be forwarded by the Depositary

to States parties to this Convention for acceptance in

accordance with their respective constitutional

requirements.

4. Any such amendment shall come into force on the

thirtieth day after all States parties to this Convention have

informed the Depositary of their acceptance thereof.f1003Article

36f1004Denunciation

1. Any State party to this Convention may, at any time,

denounce this Convention by means of a notification

addressed to the Depositary.

2. Such denunciation shall become effective one year after

the date of receipt of the notification by the Depositary.

3. This Convention shall, however, continue to apply for the

denouncing party with respect to proceedings which are

under way at the time the denunciation enters into force.

Such proceedings shall be pursued to their conclusion.f1003Article

37f1004Notifications and Communications

The notifications and communications to be made by the

Depositary shall be transmitted to the Registrar and to the

CSCE Secretariat for further transmission to the CSCE

participating States.f1003Article 38f1004Non-Parties

In conformity with international law, it is confirmed that

nothing in this Convention shall be interpreted to establish

any obligations or commitments for CSCE participating

States that are not parties to this Convention if not expressly

provided for and expressly accepted by such States in

writing.f1003Article 39f1004Transitional Provisions

1. The Court shall proceed, within four months of the entry

into force of this Convention, to elect the Bureau, to adopt

its rules and to appoint the Registrar in accordance with the

provisions of Articles 7, 9 and 11. The host Government of

the Court shall, in co-operation with the Depositary, make

the arrangements required.

2. Until a Registrar is appointed, the duties of the Registrar

under Article 3, paragraph 5, and Article 4, paragraph 7

shall be performed by the Depositary.

Done at Stockholm, in the English, French, German,

Italian, Russian and Spanish languages, all six language

versions being equally authentic, on 15th December 1992.

Annex 3

f1003PROVISIONS FOR A CSCE CONCILIATION

COMMISSION

The participating States in the Conference on Security and

Co-operation in Europe (CSCE) hereby establish a

procedure to complement the Valletta Procedure for the

Peaceful Settlement of Disputes endorsed by the Berlin

Meeting, by the establishment of a Conciliation

Commission (''''''''the Commission'''''''') in accordance with the

following provisions.f1003Section I

A dispute between two CSCE participating States may be

brought before the Commission if the parties to it so

agree.f1003Section II

A participating State may at any time declare that it will

accept, on condition of reciprocity, conciliation by the

Commission for disputes between it and other participating

States. The declaration may not include conditions which

would affect the procedures described in Sections III to

XVII below. The declaration will be deposited with the

Secretary of the Commission (''''''''the Secretary'''''''') who will

transmit copies to all the participating States.f1003Section III

1. Where the parties to a dispute have agreed to bring it

before the Commission, the procedure will be invoked by a

joint written request by the parties to the Secretary.

2. Where both parties to a dispute have made declarations

under Section II which apply to that dispute, the procedure

may be invoked by a written request by either party to the

other and to the Secretary.f1003Section IV

1. As soon as the Secretary has received a request made in

accordance with Section III, the Commission will be

constituted in accordance with Section V.

2. Any question as to the application of Section II with

respect to the dispute, and in particular as to reciprocity of

the declarations made thereunder, will be decided by the

Commission as a preliminary question. For this purpose the

parties will proceed directly to the appointment of the

conciliators.f1003Section V

1. The parties to the dispute will, within 20 days of the

receipt by the Secretary of a written request under Section

III, appoint one conciliator from the Register maintained

for the purposes of the Valletta Procedure for the Peaceful

Settlement of Disputes (''''''''the Valletta Register''''''''). A party

which invokes the procedure in accordance with Section III,

paragraph 2, should name its conciliator in its written

request.

2. The conciliators will, within 20 days of the date of the

second of their own appointments, appoint a third

conciliator chosen from the Valletta Register, who will act

as Chairman of the Commission. He will not be a national

of either of the parties or have been nominated by either of

them to the Register.

3. If the appointment of the Chairman, or of any of the

other conciliators, has not been made within the prescribed

period, it will be made within 20 days of the expiry of the

relevant period by the Secretary-General of the Permanent

Court of Arbitration, after consultations with the parties.

4. Any vacancies will be filled in the manner prescribed for

the initial appointment.f1003Section VI

1. The Commission will consult the parties on the procedure

to be followed in the exercise of its responsibilities as

described herein. The Commission will give effect to any

agreement between the parties on procedure. In the

absence of agreement on any point, the Commission may

decide the matter.

2. Decisions and recommendations of the Commission will

be made by a majority vote of the members.f1003Section VII

The Commission may, with the consent of the parties, invite

any participating State to submit its views orally or in

writing.f1003Section VIII

The parties will refrain throughout the course of the

procedure from any action which may aggravate the

situation and make more difficult or impede the peaceful

settlement of the dispute. In this connection, the

Commission may draw the attention of the parties to any

measures which it considers might facilitate an amicable

settlement.f1003Section IX

The Commission will seek to clarify the points in dispute

between the parties and endeavour to bring about a

resolution of the dispute on mutually agreeable

terms.f1003Section X

If the Commission considers that to do so will facilitate an

amicable settlement of the dispute, it may suggest possible

terms of settlement and set a time limit within which the

parties should inform the Commission whether they accept

such recommendations.f1003Section XI

Each party will, within the time limit set under Section X,

inform the Secretary and the other party whether or not it

accepts the proposed terms of settlement. If both parties

have not notified such acceptance within such time limit the

Secretary will forward a report from the Commission to the

Committee of Senior Officials of the CSCE. The report will

not include the matters referred to in Section XII.f1003Section XII

Any measures recommended under Section VIII, and any

information and comments provided to the Commission by

the parties in confidence, will remain confidential unless the

parties agree otherwise.f1003Section XIII

Each party to the dispute will bear its own costs and the

costs of the conciliator appointed by it. The rest of the costs

of the Commission will be shared equally by the

parties.f1003Section XIV

A participating State may at any time, whether before or

after a dispute has been referred to the Commission,

declare, either generally or in relation to a particular

dispute, that it will accept as binding, on condition of

reciprocity, any terms of settlement proposed by the

Commission. Such declaration will be deposited with the

Secretary who will transmit copies to all the participating

States.f1003Section XV

A declaration made under Section II or Section XIV may

be withdrawn or modified by written notification to the

Secretary who will transmit copies to all the participating

States. A declaration made under Section II or Section XIV

may not be withdrawn or modified in relation to a dispute

to which it applies once a written request for conciliation of

the dispute has been made under Section III, and the other

party to the dispute has already made such a

declaration.f1003Section XVI

The parties may agree to modify the procedure set out in

the preceding sections with respect to their particular

dispute.f1003Section XVII

The Director of the Conflict Prevention Centre will act as

Secretary of the Commission. In carrying out his functions

the Director may consult the Committee of Senior Officials

as and when he deems necessary. If the Director is a

national of one of the parties to a dispute, his functions in

respect of that dispute will be performed by the next most

senior official of the Conflict Prevention Centre who is not

such a national.

Annex 4

f1003PROVISIONS FOR DIRECTED CONCILIATION

1. The Council of Ministers or the Committee of Senior

Officials (CSO) may direct any two participating States to

seek conciliation to assist them in resolving a dispute that

they have not been able to settle within a reasonable period

of time.

2. In using this authority, the Council or the CSO may direct

that the parties to the dispute use the provisions for

conciliation described in Annex 3, on the same basis as if the

parties had made a joint written request to bring the dispute

before the Conciliation Commission established by that

Annex. However, in such situations:

t(a)

the Council or the CSO may decide, in view of the nature

of the particular dispute or other relevant factors, either to

increase or to decrease any of the twenty-day periods for

appointment by the parties of the two members of the

Conciliation Commission or for selection of the Chairman;

and

(b)

the work of the Commission will not be conducted in public,

unless the parties agree otherwise.

3. Moreover, in cases involving disputes between two

parties to the Convention on Conciliation and Arbitration

within the CSCE, the Council or the CSO may direct that

the parties use the provisions for conciliation established

under that Convention, once that Convention enters into

force.

4. The parties to the dispute may exercise any rights they

otherwise have to participate in all discussions within the

Council or CSO regarding the dispute, but they will not take

part in the decision by the Council or the CSO directing the

parties to conciliation, or in decisions described in

paragraph 2(a).

5. The Council or the CSO will not direct parties to a dispute

to seek conciliation under this Annex:

t(a)

if the dispute is being addressed under some other

procedure for the peaceful settlement of disputes;

(b)

if the dispute is covered by any process outside the CSCE

which the parties to the dispute have accepted, including

under an agreement in which the parties have undertaken

to address certain disputes only through negotiations; or

(c)

if either party to the dispute considers that, because the

dispute raises issues concerning its territorial integrity, or

national defence, title to sovereignty over land territory, or

competing claims with regard to the jurisdiction over other

areas, the provisions of this Annex should not be applied.

6. The parties to the dispute will bear their own expenses.

Except for disputes covered in paragraph 3, any other

expenses incurred under the procedure will be shared by all

participating States in accordance with the CSCE scale of

distribution, subject to any procedures that the CSO may

adopt to ensure that expenses are limited to those

reasonable. With respect to disputes covered by paragraph

3, responsibility for such other expenses will be borne in

accordance with the provisions of the Convention on

Conciliation and Arbitration within the CSCE.

7. In addition to any reports otherwise provided for under

the conciliation provisions described in paragraphs 2 and 3,

the Council or the CSO may request the Commission to

report on the results of the conciliation. The report will not

reflect matters that are considered confidential under the

applicable provisions, unless the parties agree otherwise.

f1002hFINANCIAL PROTOCOL ESTABLISHED IN

ACCORDANCE WITH ARTICLE 13 OF THE

CONVENTION ON CONCILIATION AND

ARBITRATION WITHIN THE CSCEf1003Article 1f1004Costs of the

Court

1. All the costs of the Court established by the Convention

on Conciliation and Arbitration within the CSCE

(hereinafter referred to as ''''''''the Convention'''''''') shall be met

by the States parties to the Convention. Costs of

conciliators and arbitrators shall be costs of the Court.

2. The obligations of the host State with respect to

expenditures in connection with the premises and furniture

for use by the Court, their maintenance, insurance and

security, as well as utilities, shall be set out in an exchange

of letters between the Court acting with the consent of and

on behalf of the States parties to the Convention, and the

host State.f1003Article 2f1004Contributions to the Budget of the

Court

1. Contributions to the budget of the Court shall be divided

among the States parties to the Convention according to the

scale of distribution applicable within the CSCE, adjusted

to take into account the difference in number between the

CSCE participating States and the States parties to the

Convention.

2. If a State ratifies of accedes to the Convention after its

entry into force, its contribution shall be equal, for the

current financial year, to one-twelfth of its portion of the

adjusted scale, as established according to paragraph 1 of

this Article, for each full month of that financial year which

remains after the date on which the Convention enters into

force in respect of it.

3. If a State which is not a party to the Convention submits

a dispute to the Court pursuant to the provisions of Article

20, paragraph 2, or Article 26, paragraph 1 of the

Convention, it shall contribute to the financing of the

budget of the Court, for the duration of the proceedings, as

if it were a party to the Convention.

For the application of this paragraph, the conciliation

shall be presumed to commence on the day the Registrar

receives notice of the agreement of the parties to set up a

Commission and to end on the day the Commission notifies

its report to the parties. If a party withdraws from the

proceedings, these proceedings shall be considered as

ended on the day of notice of the report specified in Article

25, paragraph 6 of the Convention. The arbitration

proceedings shall be presumed to start on the day the

Registrar receives notice of the agreement of the parties to

establish a Tribunal and to end on the day the Tribunal

renders its award.f1003Article 3f1004Financial Year and Budget

1. The financial year shall be from 1 January to 31

December.

2. The Registrar, acting with the concurrence of the Bureau

of the Court, shall establish each year a budget proposal for

the Court. The budget proposal for the ensuing financial

year shall be submitted to the States parties to the

Convention before 15 September.

3. The budget shall be approved by the representatives of

the States parties to the Convention. Consideration and

approval of the budget shall take place in Vienna unless the

States parties to the Convention otherwise agree. On

approval of the budget for the financial year the Registrar

shall request the States parties to the Convention to remit

their contributions.

If the budget is not approved by 31 December the Court

will operate on the basis of the preceding budget and,

without prejudice to later adjustments, the Registrar shall

request the States parties to the Convention to remit their

contributions i accordance with this budget.

The Registrar shall request States parties to the

Convention to make fifty per cent of their contributions

available on 1 January and the remaining fifty per cent on 1

April.

4. Barring a decision to the contrary by the representatives

of the States parties to the Convention, the budget shall be

established in Swiss francs and the contributions of the

States shall be paid in this currency.

5. A State which ratifies or accedes to the Convention after

its entry into force shall pay its first contribution to the

budget within two months after the request by the Registrar.

6. States which, without being paties to the Convention,

have submitted a dispute to the Court, shall pay their

contribution within two months after the request by the

Registrar.

7. The year the Convention enters into force, the States

parties to the Convention shall pay their contribution to the

budget within two months following the date of deposit of

the twelfth instrument of ratification of the Convention.

This budget is preliminarily fixed at 250,000 Swiss

francs.f1003Article 4f1004Obligations, Payments and Revised Budget

1. The approved budget shall constitute authorization to the

Registrar, acting under the responsibility of the Bureau of

the Court, to incur obligations and make payments up to the

amounts and for the purposes approved.

2. The Registrar, acting under the responsibility of the

Bureau of the Court, is authorized to make transfers

between items and sub-items of up to 15 per cent of

items/sub-items. All such transfers must be reported by the

Registrar in connection with the financial statement

mentioned in Article 9 of this Protocol.

3. Obligations remaining undischarged at the end of the

financial year shall be carried over to the next financial year.

4. If so obliged by circumstances and following careful

examination of available resources with a view to

identifying savings, the Registrar is authorized to submit a

revised budget, which may entail requests for

supplementary appropriations, for the approval of the

representatives of the States parties to the Convention.

5. Any surplus for a given financial year shall be deducted

from the assessed contributions for the financial year

following the one in which the accounts have been approved

by the representatives of the States parties to the

Convention. Any deficit shall be charged to the ensuing

financial year unless the representatives of the States parties

to the Convention decide on supplementary

contributions.f1003Article 5f1004Working Capital Fund

A working capital fund may be established in case the States

parties to the Convention deem it necessary. It will be

funded by the States parties to the Convention.f1003Article

6f1004Allowances and Nominal Retainers

1. Members of the Bureau of the Court, of the Conciliation

Commissions and of the Arbitral Tribunals shall receive, for

each day on which they exercise their functions, a daily

allowance.

2. Members of the Bureau of the Court shall additionally

receive a nominal annual retainer.

3. The daily allowance and the nominal annual retainer shall

be determined by the representatives of the States parties to

the Convention.f1003Article 7f1004Salaries, Social Security and

Pensions

1. The Registrar and any other registry staff appointed in

accordance with Article 9 of the Convention shall receive a

salary to be determined by the representatives of the States

parties to the Convention.

2. The registry staff shall be limited to the strict minimum

needed to ensure the operation of the Court.

3. The representatives of the States parties to the

Convention shall ensusre that the Registrar and the registry

staff are afforded an adequate social security scheme and

retirement hpension.f1003Article 8f1004Travel Expenses

1. Travel expenses which are absolutely necessary for

exercising their functions shall be paid to the members of

the Bureau of the Court, of the Conciliation Commissions

and of the Arbitral Tribunals and to the Registrar and the

registry staff.

2. Travel expenses shall comprise actual transportation

costs, including expenses normally incidental to

transportation, and a daily subsistence allowance to cover

all charges of meals, lodging, fees and gratuities and other

personal expenses. The daily subsistence allowance shall be

determined by the representatives of the States parties to

the Convention.f1003Article 9f1004Records and Accounts

1. The Registrar, acting under the authority of the Bureau

of the Court, shall ensure that appropriate records and

accounts are kept of the transactions and that all payments

are properly authorized.

2. The Registrar, acting under the authority of the Bureau

of the Court, shall submit to the hStates parties to the

Convention, not later than 1 March, an annual financial

statement showing, for the preceding financial year:

t(a)

the income and expenditures realting to all accounts;

(b)

the situation with regard to budget provisions;

(c)

the financial assets and liabilities at the end of the financial

year.

f1003Article 10f1004Audit

1. The accounts of the Court shall be audited by two

auditors, of different nationalities, appointed for renewable

periods of three years by the representatives of the States

parties to the Convention.

Persons appearing of having appeared on the lists of

conciliators of arbitrators or having received payment by

the Court pursuant to Article 7 of this Protocol may not be

auditors.

2. Auditors shall annually conduct audits. They shall, in

particular, check the accuracy of the books, the statement

of assets and liabilities, and the accounts. The accounts shall

be available for the annual auditing and inspection not later

than 1 March.

3. Auditors shall perform such audits as they deem

necessary to certify:

t(a)

that the annual financial statement submitted to them is

correct and in accordance with the books and records of the

Court,

(b)

that the financial transactions recorded in this statement

have been effected in accordance with the relevant rules,

the budgetary provisions and other directives which may be

applicable, and

(c)

that the funds on deposit and on hand have been verified

by certificates received directly from the depositories or by

actual count.

4. The Registrar shall give auditors such assistance and

facilities as may be needed for the proper discharge of their

duties. Auditors shall, in particular, have free access to the

book of account, records and documents which, in their

opinion, are necessary for the audit.

5. Auditors shall annually draw up a report certifying the

accounts and setting forth the comments warranted by the

audit. They may, in this context, also make such

observations as they deem necessary regerding the

efficiency of financial procedures, the accounting system

and the internal financial control.

6. The report shall be submitted to the representatives of

the States parties to the Convention not later than four

months after the end of the financial year to which the

accounts refer. The report shall be transmitted to the

Registrar beforehand, so that he will have at least 15 days

in which to furnish such explanations and justifications as

he may consider necessary.

7. In addition to the annual auditing, auditors will at any

time have free access to check the books, the statement of

assets and liabilities, and accounts.

8. On the basis of the audit report, the representatives of

the States paties to the Convention shall signify their

acceptance of the annual financial statement or take such

other action as may be considered appropriate.f1003Article

11f1004Special Disbursement Account

1. A special disbursement account may be established by

the States parties to the Convention aimed at lowering the

procedural costs for the States parties to disputes submitted

to the Court which have difficulties paying these costs. It

will be funded by voluntary contributions from States

parties to the Convention.

2. A State party to a dispute submitted to the Court that

wishes to receive funds from the special disbursement

account shall file a request to the Registrar, with a detailed

statement estimating procedural costs.

The Bureau of the Court shall examine the request and

forward its recommendation to the representatives of the

States parties to the Convention which shall decide whether

to grant this request and to what extent.

After the case has been heard, the State having received

funds from the special disbursement account shall address

to the Registrar, for study by the Bureau, a detailed

statement of procedural costs actually expended and shall

proceed, if need be, with rembursing the sums in excess of

the actual costs.f1003Article 12f1004Decision Making

All decisions by the States parties to the Convention or their

representatives under this Protocol shall be taken by

consensus.f1003Article 13f1004Amendements

Amendements to this Protocol shall be adopted in

accordance with the provisions of hArticle 35 of the

Convention. The Bureau of the Court may address its

opinion on the proposed amendments to the CSCE

Secretariat for transmission to the CSCE participating

States.

This Protocol, established in the English, French, German,

Italian, Russian and Spanish languages, all six language

versions being equally authentic, having been adopted by

the Committee of Senior officials at Prague, on 28 April

1993 in accordance with Article 13 of the Convention on

Conciliation and Arbitration within the CSCE is deposited

with the Government of Sweden.