Regeringens skrivelse

1996/97:140

Redogörelse för verksamheten inom Europarådets

ministerkommitté under år 1996

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 6 mars 1997

Lena Hjelm-Wallén

 Pierre[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten inom

Europarådets ministerkommitté under år 1996.

Innehållsförteckning

1 Förord 4

2 Ministerkommittémöten m.m. 4

2.1 98:e ministerkommittémötet 4

2.2 99:e ministerkommittémötet 6

2.3 Ett andra toppmöte år 1997 7

2.4 Den fortsatta utvidgningen 8

2.5 Ministerkommitténs övervakning av efterlevnaden av

medlemsstaternas åtaganden 10

2.6 Samarbets- och biståndsprogram 11

2.7 Samarbete med andra internationella organisationer 11

2.8 Budget och finansiering 13

3 Verksamhetens huvudområden 14

3.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor 14

3.1.1 Europakonventionen 14

3.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m. 17

3.1.3 Nationella minoriteter 17

3.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet 18

3.1.5 Jämställdhet 19

3.1.6 Massmedier 19

3.1.7 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor 20

3.1.8 Lokal demokrati och gränsöverskridande samarbete 20

3.1.9 Bioetik 21

3.1.10 Rättsfrågor 21

3.2 Sociala frågor och livskvalitet 22

3.2.1 Social trygghet 22

3.2.2 Socialpolitik 23

3.2.3 Sociala stadgan 23

3.2.4 Arbetsmarknadsfrågor 24

3.2.5 Invandrares integration m.m. 25

3.2.6 Befolkningsstudier 26

3.2.7 Hälso- och sjukvård 26

3.2.8 Miljö och regional planering 27

3.3 Kulturfrågor och kulturell pluralism 28

3.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv 28

3.3.2 Idrott 32

3.3.3 Ungdomsfrågor 33

4 Verksamheten inom partsavtalen 34

4.1 Partsavtalet på social- och hälsoområdet 34

4.2 Europafarmakopén 35

4.3 Europarådets sociala utvecklingsfond 36

4.4 Pompidougruppen för narkotikafrågor 38

4.5 Filmstödsfonden Eurimages 39

4.6 Kommissionen för demokrati genom lag 39

4.7 Det europeiska audiovisuella observatoriet 40

4.8 Europarådets Nord/Sydcentrum 40

5 Förteckning över medlemsländer 42

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 mars 1997............43

1 Förord

Sverige deltog, tillsammans med Belgien, Danmark, Frankrike, Irland,

Italien, Luxemburg, Nederländerna, Norge och Storbritannien, i

förhandlingarna om Europarådets stadga, vilken sedan undertecknades av

de berörda länderna den 5 maj 1949.

Europarådets parlamentariska församling har rådgivande uppgifter

medan ministerkommittén utgör det beslutande organet.

I en resolution om förbindelserna med de nationella parlamenten, som

antogs år 1966 (nr 319), uppmanar den parlamentariska församlingen

regeringarna att årligen lägga fram en rapport om verksamheten i

ministerkommittén för sina parlament. Regeringen har lämnat riksdagen

sådana redogörelser för åren 1967 95, senast genom skr. 1995/96:193. I

denna skrivelse lämnas en redogörelse för verksamheten inom

Europarådets ministerkommitté under år 1996.

2 Ministerkommittémöten m.m.

Två nya medlemmar upptogs under året i Europarådet: Ryssland i

februari och Kroatien i november. Utvidgningen berörs närmare i avsnitt

2.4 nedan.

Ministerkommittén höll sina 98:e och 99:e ordinarie möten den 3 maj

respektive den 7 november (se avsnitt 2.1 och 2.2).

Till ministrarnas ställföreträdare, dvs. medlemsstaternas ambassadörer

i Strasbourg, har av praktiska skäl delegerats rätten att behandla och fatta

beslut i ärenden inom ministerkommitténs kompetensområde när

ministrarna inte är samlade. Ställföreträdarna sammanträdde varje

månad, utom i augusti, dels för att behandla allmänna frågor, dels för att

vid särskilda möten behandla ärenden rörande mänskliga rättigheter. Vid

ett möte i december beslutades om 1997 års budget.

Sex ordinarie fackministerkonferenser arrangerades inom Europarådet:

den 4:e konferensen för ministrar med ansvar för kulturarvsfrågor i

Helsingfors den 30 31 maj, den 20:e justitieministerkonferensen i

Budapest den 11 12 juni, den 6:e migrationsministerkonferensen i

Warszawa den 16 18 juni, den 11:e konferensen för ministrar ansvariga

för regionala och kommunala frågor i Lissabon den 10 11 oktober, den

8:e kulturministerkonferensen i Budapest den 28 29 oktober och den 5:e

hälsoministerkonferensen i Warszawa den 7 8 november.

Europarådets ordinarie budget uppgick under 1996 till knappt 845

miljoner franska franc.

2.1 98:e ministerkommittémötet

Europarådet höll sitt 98:e ministerkommittémöte den 3 maj under

ordförandeskap av Danmarks utrikesminister Niels Helveg[REDACTED_EFTERNAMN].

Den svenska delegationen leddes av kabinettssekreterare Jan[REDACTED_EFTERNAMN].

Redan den 2 maj ägde en informell del av mötet rum i

generalsekreterare Daniel[REDACTED_EFTERNAMN] residens. Kvällens tema var

 Ryssland i Europarådet . Den ryske utrikesministern Jevgenij Primakov

inledningstalade och anknöt därvid naturligt nog till att Ryssland för

första gången kunde delta i ett ministerkommittémöte, efter landets

inträde i Europarådskretsen några månader tidigare. På rysk sida var

man nu fast besluten att leva upp till de krav som följde med

medlemskapet. Samtidigt betonade Primakov att Rysslands anslutning

var av avgörande betydelse för Europarådets strävan att bli en i ordets

rätta bemärkelse alleuropeisk organisation. Han berörde också

situationen i Tjetjenien och det faktum att händelseutvecklingen där hade

försenat Rysslands upptagande i Europarådet.

På morgonen den 3 maj möttes de nordiska och baltiska

delegationscheferna, under ledning av den danske utrikesministern, för

att tala om ministerkommitténs övervakningsprocedur. Det var tredje

gången ett sådant kort sammanträffande föregick det formella

ministermötet.

Den formella mötesdelens första tema, Demokratisk säkerhet i

Bosnien-Hercegovina genomförandet av fredsavtalen inklusive

Europarådets roll och ansvar , introducerades av den schweiziske

utrikesministern Flavio Cotti, tillika ordförande i Organisationen för

säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under år 1996. Han uppehöll sig

bl.a. vid förberedelserna inför de val som planerades äga rum senare

under året. Valförberedelserna kommenterades därefter i många inlägg.

Ministrarna uttryckte tillfredsställelse över det nära samarbete och den

arbetsfördelning som etablerats mellan Europarådet och OSSE i Bosnien-

Hercegovina. Kommissionens för mänskliga rättigheter båda organ hade

påbörjat sin verksamhet. Europarådet hade utsett de internationella

ledamöterna i den ena underavdelningen, kammaren för mänskliga

rättigheter, medan OSSE stod bakom valet av oberoende ombudsman.

Vidare noterades att Europarådets domstol för mänskliga rättigheter hade

utsett tre ledamöter till en i enlighet med Daytonavtalet upprättad

kommitté för flyktingar och internflyktingar.

Europarådet hade också åtagit sig att utse en ordförande i FN:s

verkställighetskommitté för mänskliga rättigheter i östra Slavonien (i

Kroatien). Till detta uppdrag utnämndes senare ambassadör Henrik

Amneus, dittills beskickningschef vid Sveriges delegation i Strasbourg.

Ministrarna betonade Europarådets fortsatta beredskap att, i samarbete

med andra internationella organisationer och då inte minst OSSE, bidra

till den demokratiska återuppbyggnaden i regionen. Ansvaret för att

återuppbyggnadsarbetet skulle bli framgångsrikt på alla plan åvilade inte

enbart de direkt inblandade parterna utan även det internationella

samfundet i sin helhet. Flera medlemsstater hade, efter en gemensam

vädjan från ordförandena i Europarådets ministerkommitté respektive

OSSE samt Höge representanten Carl[REDACTED_EFTERNAMN], lämnat frivilliga bidrag till

det civila genomförandet av Daytonavtalet. Ytterligare medel behövdes

dock. I sammanhanget kan nämnas att Sverige såväl multilateralt som

bilateralt har lämnat substantiella bidrag till OSSE:s verksamhet i

Bosnien-Hercegovina.

Ministrarna övergick därefter till att diskutera hur Europarådet skall

möta de utmaningar som följer av organisationens stigande

medlemsantal. Debatten gällde bl.a. budgetprioriteringar och personella

resurser. Fortsatt stöd uttalades för den procedur för övervakning av

efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden som just börjat tillämpas

på basis av principer om samarbete och icke-diskriminering.

I det franska inlägget berördes det av talmannen i parlamentariska

församlingen, Leni Fischer, lanserade förslaget om ett andra

Europarådstoppmöte. Frankrike var i princip berett att anordna ett sådant

möte under landets ordförandeperiod hösten 1997. Frågan hänsköts till

ministrarnas ställföreträdare för närmare behandling.

Förenta staterna välkomnades som observatör i Europarådet.

I anslutning till mötet antog ministrarna dels en deklaration och en

rekommendation om skydd för journalister i konfliktsituationer, dels en

deklaration om uppföljning av Europarådets ungdomskampanj mot

rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans, vilken lanserats

i samband med det första toppmötet i oktober 1993.

2.2 99:e ministerkommittémötet

Europarådets 99:e ministerkommittémöte ägde rum den 7 november

under ordförandeskap av Estlands utrikesminister Siim Kallas. Den

svenska delegationen leddes av kabinettssekreterare Jan[REDACTED_EFTERNAMN].

Även denna gång hade generalsekreterare Daniel[REDACTED_EFTERNAMN] inbjudit

delegationsledarna till sitt residens för en informell överläggning kvällen

före det ordinarie mötet. Huvudtalare var Höge representanten Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

som uppehöll sig dels vid situationen på Balkan, dels vid de framtida

säkerhetsstrukturerna i Europa. Den stora utmaningen i Bosnien-

Hercegovina gällde nu, enligt hans uppfattning, den civila

återuppbyggnaden. Ett långsiktigt engagemang var av största vikt. Vad

beträffar det bredare samarbetet i Europa måste parollen vara integration

och inte avskräckning.

Redan vid kvällsmötet förmedlade den franske Europaministern

Michel Barnier ett budskap direkt från president Jacques Chirac av

innebörden att Frankrike påtar sig värdskapet för ett andra toppmöte med

Europarådets stats- och regeringschefer, att äga rum hösten 1997.

Det numera traditionella sammanträffandet mellan de nordiska och

baltiska delegationsledarna ägde rum på morgonen den 7 november.

Liksom i maj diskuterade man ministerkommitténs övervakning av

efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden, ett aktuellt tema som

behandlats av ministrarnas ställföreträdare vid ett första specialmöte

någon månad tidigare.

I samband med det formella mötet välkomnades Kroatien som

Europarådets 40:e medlemsland. Tillträdesceremonin hade ägt rum dagen

innan.

Ministrarna välkomnade även att Kanada, i likhet med Förenta staterna

tidigare under året, hade erhållit observatörsstatus i Europarådet.

Frankrike upprepade sin inbjudan till ett toppmöte hösten 1997, vilket

hälsades med tillfredsställelse. Ministrarna uppdrog åt ställföreträdarna

att vidta förberedelser och avrapportera vid nästa ministerkommittémöte

i maj. Det planerade toppmötet behandlas vidare i avsnitt 2.3.

Ministrarna konstaterade att Europarådets utvidgning fortsatte och att

integrationen av nya medlemmar pågick kontinuerligt. Detta

överensstämde väl med de beslut som fattats vid organisationens första

toppmöte i Wien 1993 och som syftade till att främja demokratisk

säkerhet i hela Europa. I sammanhanget välkomnades EU:s beslut att

bidra till Europarådets stabilitetsskapande stödprogram, primärt rörande

Ryssland och Ukraina.

Fortsatt uppmärksamhet måste ägnas de områden som gavs högsta

prioritet i slutdeklarationen från Wien: skydd för nationella minoriteter,

kamp mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans samt

reformering av övervakningssystemet enligt den europeiska

konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de

grundläggande friheterna (Europakonventionen). De länder som ännu

inte ratificerat Europakonventionen respektive dess protokoll nr 11 (som

gäller just reformeringen av övervakningssystemet) uppmanades att

snarast uppfylla sina åtaganden i detta avseende.

Liksom vid vårmötet uttalades stöd för det viktiga arbete med att

övervaka efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden som utförs dels

av ministerkommittén, dels av parlamentariska församlingen.

Samarbete med andra internationella organisationer utgjorde ett viktigt

led i strävandena att bygga upp ett demokratiskt och stabilt Europa. I

samband med ett s.k. fyrpartsmöte mellan Europarådet och EU i oktober

hade en uppdaterad skriftväxling antagits, vilken formaliserade ett

fördjupat samarbete mellan de båda organisationerna. Detta hälsades med

tillfredsställelse av ministrarna liksom pågående ansträngningar att,

enligt principer om effektivt resursutnyttjande och undvikande av

dubbelarbete, förbättra samordningen mellan Europarådet och OSSE.

Goda resultat hade uppnåtts i Bosnien-Hercegovina, där Europarådet och

OSSE gemensamt ansvarade för kommissionen för mänskliga rättigheter.

Ministrarna uppmanade sina ställföreträdare att även fortsättningsvis

bevaka Europarådets roll i den civila återuppbyggnaden i regionen.

Kabinettssekreteraren anknöt i sitt anförande till tidigare inlägg vad

beträffar Europarådets roll som alleuropeiskt organ respektive vikten av

att det reformerade övervakningssystemet enligt Europakonventionen

dels kan träda i kraft snarast, dels får nödvändiga resurser. Som tredje

tema tog Jan[REDACTED_EFTERNAMN] upp barnets specifika rättigheter samt åtgärder mot

sexuellt utnyttjande av barn. Han nämnde det gensvar som den i

Stockholm i augusti anordnade världskongressen på detta område hade

fått och betonade behovet av uppföljning, bl.a. inom Europarådets ram.

2.3 Ett andra toppmöte år 1997

Hösten 1993 anordnades i Wien det första toppmötet för stats- och

regeringschefer i Europarådets historia.

Initiativet till ett andra toppmöte kommer ursprungligen från

Europarådets parlamentariska församling och lanserades av dess talman,

tyskan Leni Fischer, vid ett besök hos Frankrikes president Jacques

Chirac i mars.

Generalsekreterare Daniel[REDACTED_EFTERNAMN] arbetade under året målmedvetet

för ett förverkligande av idén. Huvudargumenten för ett sådant möte kan

sammanfattas som följer:

- Efter den snabba medlemsutvecklingen bör Europarådet dels göra

ett politiskt bokslut av vad som skett efter det första toppmötet, dels

ta ut färdriktningen för framtiden i det nya Europa, vars

institutionella landskap kommer att se annorlunda ut än i dag.

- Behov föreligger av en diskussion på högsta nivå för att klargöra

Europarådets framtida arbetsuppgifter, bl.a. i syfte att undvika

onödigt dubbelarbete med andra aktörer (främst EU och OSSE).

- En alleuropeisk manifestation mot slutet av 1997 skall också ses

mot bakgrund av behovet att aktivt involvera de stater som ej direkt

berörs av utvidgningen av EU och NATO i det europeiska

samarbetet.

I samband med det 99:e ministerkommittémötet (jämför avsnitt 2.2)

påtog sig Frankrike officiellt värdskapet för ett andra toppmöte. När

ministerkommittén i januari 1997 möttes på ställföreträdarnivå

preciserades inbjudan vad beträffar plats och tidpunkt till Strasbourg den

10 11 oktober. Förberedelser har inletts såväl i Strasbourg som i berörda

huvudstäder. Finland, ordförande i ministerkommittén fram till maj 1997

då Frankrike övertar ansvaret, har en viktig funktion att fylla i det arbetet.

2.4 Den fortsatta utvidgningen

Europarådet fortsätter att expandera. Efter Rysslands och Kroatiens

tillträde under 1996 har organisationen 40 medlemmar.

Rysslands medlemskap försenades på grund av konflikten i Tjetjenien.

Händelseförloppet har beskrivits i förra årets regeringsskrivelse. Efter på

varandra följande beslut i parlamentariska församlingen respektive

ministerkommittén i början av året kunde emellertid den formella

ceremoni som markerade Rysslands upptagande i medlemskretsen äga

rum den 28 februari, i närvaro av landets utrikesminister Jevgenij

Primakov.

Det ryska medlemskapet utgör en stor utmaning för Europarådet av

politiska men också av organisatoriska och administrativa skäl. Bland

annat aktualiseras med Rysslands inträde frågan om eventuellt införande

av ytterligare arbetsspråk eller officiella språk.

Under året var det dock turerna kring Kroatiens tillträde som stod i

blickpunkten. Landets ansökan om medlemskap inkom den 11 september

1992. I december samma år överlämnades den av ministerkommittén till

parlamentarikerförsamlingen med begäran om sedvanlig saklig prövning.

I april 1996 avgav parlamentarikerna ett yttrande som utmynnar i en

rekommendation till ministerkommittén att inbjuda Kroatien att bli

medlem i Europarådet. I yttrandet specificeras en mängd krav som landet

förväntas leva upp till.

I fallet Kroatien valde ministerkommittén att, för första gången i

organisationens historia, frångå praxis och inte omgående följa

parlamentarikernas rekommendation. Efter att ha diskuterat ärendet i maj

preciserade kommittén vid ett möte i början av juni, som komplement till

parlamentarikerförsamlingens krav, ett antal åtaganden (beträffande

mänskliga rättigheter, mediefrihet, Daytonavtalet samt lokala och

regionala myndigheter) som sedan tillställdes den kroatiske

utrikesministern Mate Granic med ett missivbrev från kommitténs

ordförande, Estlands utrikesminister Siim Kallas.

Den kroatiska regeringens svar inkom den 14 juni. Mot bakgrund

därav fattade ministerkommittén den 2 juli ett principbeslut om

medlemskap, men med uppskjuten verkan. Avsikten var att beslutet

skulle kunna tas upp till förnyat övervägande i slutet av september, i

ljuset av bl.a. Kroatiens efterlevnad av Daytonavtalet samt landets

förhållningssätt i samband med valen i Bosnien-Hercegovina den 14

september.

Ministerkommitténs beslut gav viss möjlighet till förnyad prövning av

tidpunkten för Kroatiens inträde.

Sverige stödde beslutet att uppskjuta upptagandet av Kroatien i

Europarådskretsen. Vid ministerkommittémötet den 2 juli anslöt vi oss

till den kompromisslösning som beskrivits ovan och om vilken

konsensus kunde uppnås.

Under tidig höst dryftades Kroatiens medlemskap såväl i Strasbourg

som i olika EU-organ i Bryssel. Resultatet av diskussionerna blev att

ministerkommittén den 16 oktober bekräftade sitt principbeslut från juli

och samtidigt fastställde datum för Kroatiens tillträdesceremoni till den 6

november.

Avgörande för den slutliga bedömningen var bl.a. det faktum att den

kroatiska oppositionen stödde regeringens önskan att bli medlem liksom

att flera andra länder redan beviljats medlemskap sedan de förbundit sig

att i efterhand och så snart som möjligt anpassa sin lagstiftning och

rättstillämpning till Europarådets krav. Ännu en gång ansågs stödet till

reformistiska krafter vara av största vikt. Den linje befästes som har som

utgångspunkt att framsteg uppnås genom att engagera ett land i

samarbete, snarare än genom att utestänga det.

Efter Rysslands och Kroatiens inträde föreligger för närvarande fem

ansökningar om medlemskap: från Armenien, Azerbajdzjan, Bosnien-

Hercegovina, Georgien och Vitryssland. Om dessa stater, och

Förbundsrepubliken Jugoslavien, så småningom upptas som fullvärdiga

medlemmar har Europarådet i bokstavlig mening blivit en alleuropeisk

organisation.

2.5 Ministerkommitténs övervakning av efterlevnaden av

medlemsstaternas åtaganden

Den som under senare år har följt Europarådets utveckling, och nu senast

behandlingen av Rysslands och Kroatiens ansökningar, kan konstatera att

kriterierna för upptagande av nya medlemsländer har förskjutits, från

krav på en fungerande demokrati till det mera modesta önskemålet att

kandidatlandet skall utfästa sig att så snart som möjligt uppfylla villkoren

och visa prov på god vilja i den riktningen.

Av det ovannämnda följer ett ökat behov av effektiv övervakning

efter tillträdet av medlemsstaternas efterlevnad av gjorda åtaganden.

Övervakningen bör givetvis kombineras med stödinsatser (se vidare

avsnitt 2.6).

I november 1994 antog ministerkommittén, som ett komplement till

redan existerande instrument på området, en deklaration om efterlevnad

av medlemsstaternas åtaganden. Deklarationen följdes i maj 1995 upp

med ett beslut om en tillämpningsprocedur. Under 1996 togs ett viktigt

steg framåt såtillvida att den reella övervakningen inleddes.

I juni beslutade ministerkommittén att den första övervakningscykeln

skulle omfatta två ämnen: yttrande- och informationsfrihet respektive

demokratiska institutioners sätt att fungera.

När det första ämnet i oktober togs upp till behandling var

utgångspunkten en skriftlig presentation av situationen i

medlemsstaterna, som utarbetats av Europarådets sekretariat. Tillfälle

gavs att kommentera beskrivningen av förhållandena i det egna landet.

Syftet var framförallt att på ett konstruktivt och icke-diskriminerande sätt

diskutera rådande missförhållanden. En ingående debatt kom till stånd

och frågor ställdes till ett antal länder. Farhågor om att vissa medlemmar,

som varit negativa till hela proceduren, skulle blockera diskussionen

besannades inte. Omdömena om denna första substantiella övning

andades således försiktig optimism.

På initiativ av Finland, sedan november ordförande i

ministerkommittén, hölls ett uppföljningsmöte i januari 1997. Syftet var

att definiera några särskilt angelägna underrubriker till ämnet yttrande-

och informationsfrihet. Avsikten är att seminarier kring dessa

underrubriker skall anordnas med deltagande av en mindre länderkrets

under våren 1997. På detta sätt vill man försäkra sig om att uppnå så

konkreta resultat som möjligt.

Det andra ämnet, demokratiska institutioners sätt att fungera,

behandlades i slutet av februari 1997. Ministerkommittén skall utvärdera

resultatet av den första granskningsomgången för att på basis av dragna

slutsatser kunna förbättra den fortsatta processen. Diskussioner pågår om

vilket tema nästa övervakningscykel skall koncentreras på.

På många områden tangerar Europarådets och OSSE:s verksamhet

varandra. Inom OSSE granskas medlemsstaternas efterlevnad av gjorda

åtaganden främst vid särskilda översynsmöten. Ett expertmöte mellan de

båda organisationerna för utbyte av erfarenheter av respektive

övervakningsmetoder planeras äga rum i mars 1997.

2.6 Samarbets- och biståndsprogram

Som redan framhållits i föregående avsnitt bör övervakningen av

efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden kombineras med

stödåtgärder för att påverka utvecklingen i positiv riktning. Här spelar

Europarådets samarbets- och biståndsprogram en viktig roll.

Det gäller primärt de insatser i både nya medlemsländer och

kandidatländer som finansieras inom ramen för organisationens egen

budget, till stor del med överskottsmedel från föregående år.

 Dessutom har generalsekreteraren lanserat ett stabilitetsskapande

program som i första hand omfattar Ryssland och Ukraina. Detta s.k. nya

initiativ bygger på samfinansiering med EU och under hösten lämnades

klartecken för bidrag därifrån. Förhoppningen är att initiativet i ett senare

skede skall kunna inbegripa även Moldova samt kandidatländerna

Armenien, Azerbajdzjan, Georgien och Vitryssland.

Programmen är huvudsakligen inriktade på uppbyggnad av

rättssamhället och förankring av de mänskliga rättigheterna i det legala

och politiska systemet. Målet är att utveckla och konsolidera demokratisk

säkerhet i hela Europa.

Av största vikt i sammanhanget är att en samsyn om effektivast

möjliga resursutnyttjande kan uppnås mellan Europarådet och de länder

där programinnehållet konkretiseras. På senare tid har t.ex. önskemål

framförts om en större andel direkta utbildningsinsatser (för jurister,

fängelsepersonal etc.) på bekostnad av seminarier och dylika

manifestationer.

2.7 Samarbete med andra internationella organisationer

Europarådet samverkar med andra internationella organisationer. Det

gäller t.ex. FN och Organisationen för ekonomiskt samarbete och

utveckling (OECD) men i synnerhet, som redan framgått, OSSE och EU.

Generellt kan konstateras att det finns åtskilliga områden där två eller

flera internationella organisationer samtidigt är verksamma. På grund av

skilda mandat, medlemskretsar etc. torde en strikt arbetsfördelning dem

emellan inte kunna uppnås och en sådan vore i dagsläget sannolikt inte

heller önskvärd. Som eftersträvansvärda grundregler i det internationella

umgänget gäller dock a) att organisationerna skall vara ömsesidigt

stödjande, dvs. arbeta med och inte mot varandra, b) att respektive

organisations unika kompetens tillvaratas och c) att revirtänkande och

onödigt dubbelarbete undviks, bl.a. genom öppenhet och informations-

utbyte.

Europarådet och OSSE arbetar i hög grad för likartade mål i form av

respekt för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer.

Genom Europarådets utvidgning krymper skillnaden i medlemskrets

kontinuerligt: OSSE har för närvarande 55 medlemsstater (varav en,

Förbundsrepubliken Jugoslavien, är avstängd) medan Europarådet har

40. Samtliga Europarådsstater ingår i OSSE. Därtill kommer att de fem

länder som ansökt om medlemskap i Europarådet liksom två länder med

observatörsstatus (Kanada och USA) också är medlemmar i OSSE.

Europarådets ministerkommitté har uppdragit åt en särskild

arbetsgrupp att bevaka samarbetet med OSSE. Representanter på olika

nivåer möts regelbundet för att dryfta frågor av gemensamt intresse för

de båda organisationerna (jämför avsnitt 2.5 beträffande det planerade

expertmötet om övervakningsmetoder). Med vissa intervall anordnas s.k.

högnivåmöten med deltagande av ordförandena i OSSE och Europarådets

ministerkommitté samt respektive organisations generalsekreterare. Det

samarbete som, med utnyttjande av respektive organisations starka sidor,

bedrivs i Bosnien-Hercegovina berörs i redogörelsen för årets

ministerkommittémöten.

Efter Finlands, Sveriges och Österrikes inträde i EU tillhör 15

Europarådsmedlemmar samtidigt unionen. Någon egentlig EU-

samordning förekommer dock inte i Strasbourg även om regelbundna

samråd äger rum. Traditionen bjuder att varje land talar för sig i

ministerkommittén. I Bryssel har arbetsgruppen för OSSE-frågor inom

EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) beslutat att en

gång per ordförandeperiod inbjuda Europarådshandläggare för

diskussion av frågor av gemensamt intresse. Rysslands respektive

Kroatiens anslutning till Europarådet föranledde en omfattande debatt

inte bara i Strasbourg utan också i olika fora i Bryssel.

Sedan 1989 arrangeras s.k. fyrpartsmöten mellan EU, representerat av

ordförandena i ministerrådet och kommissionen, och Europarådet,

representerat av ordföranden i ministerkommittén och general-

sekreteraren. Under 1996 antogs också en uppdaterad skriftväxling om

relationerna mellan organisationerna, genom vilken utökat samarbete

bl.a. i form av deltagande i varandras möten möjliggörs.

Inom det svenska regeringskansliet pågår en ständig diskussion mellan

de många instanser som är involverade i Europarådets verksamhet om

organisationens interna prioriteringar respektive externa samordning.

Temat har ytterligare aktualiserats efter Sveriges EU-inträde. Syftet är att

klarlägga i vilket forum de olika samarbetsområdena bäst behandlas och

att bidra till debatten om den fortsatta inriktningen av Europarådets

arbete.

I juni 1995 beslutade Europeiska rådet att ett s.k. observatorium mot

rasism skall upprättas. Detta utgör enligt svensk uppfattning ett talande

exempel på ett ärende där EU:s och Europarådets resurser bör

samordnas, i syfte att undvika dubbelarbete och ta all tillgänglig

kompetens och erfarenhet till vara. Sverige drev redan på ett tidigt

stadium denna linje och gör så fortfarande vid de förhandlingar som

pågår i Bryssel, även om tanken på ett gemensamt huvudmannaskap har

fått överges.

Inför toppmötet hösten 1997 blir det viktigt att söka identifiera dels

Europarådets framtida huvuduppgifter, dels dess unika kompetens i

förhållande till andra organisationer.

2.8 Budget och finansiering

Ministerkommittén har att besluta om Europarådets budget.

Budgetarbetet startar redan under våren då en allmän diskussion om

perspektivet inför nästa år äger rum. I april/maj fastställer minister-

kommittén ett utgiftstak, på basis av förslag från generalsekreteraren.

Under sommaren utarbetar Europarådets sekretariat ett budgetutkast,

vilket sedan under hösten blir föremål för detaljerat meningsutbyte

mellan medlemsländerna. De olika verksamheterna ställs därvid mot

varandra och inte minst analyseras det mellanstatliga verksamhets-

programmet ingående. I en parallell process granskas budgetutkastet av

en oberoende expertkommitté med elva medlemmar.

Vid ett speciellt möte i ministerkommittén på ställföreträdarnivå i

december månad fastställs så budgeten för nästkommande år. Samtidigt

bestäms medlemsstaternas bidragsandelar i enlighet med en skala baserad

på staternas ekonomi och folkmängd.

Europarådets ordinarie budget för 1996 uppgick till knappt 845

miljoner franska franc. Därtill kom vissa överskottsmedel från

föregående år. Den svenska bidragsandelen var 2,53 %. Medlemmarna

iakttar generellt god betalningsdisciplin.

Med anledning av det kärva ekonomiska läge som råder i

medlemsstaterna har de senaste årens budgetbehandling inte resulterat i

någon real resursökning utan endast i inflationsjustering samt någon

extra procentenhet. Ministerkommitténs restriktiva linje har sammanfallit

med organisationens resurskrävande utvidgning österut, vilket har lett till

dels ianspråktagande av överskottsmedel från tidigare år, dels att man

sökt finna alternativa finansieringskällor. Under hösten förklarade sig EU

beredd att samfinansiera ett stort initiativ med inriktning, i ett inledande

skede, på Ryssland och Ukraina (jämför avsnitt 2.6).

Sverige instämmer i den utbredda synen att de nya krav som ställs på

Europarådet i första hand bör bekostas genom omprioriteringar i och

effektivisering av verksamheten. Samtidigt fäster vi stor vikt vid att

hörnstenarna i organisationens arbete respekten för demokrati,

mänskliga rättigheter och rättsstatens principer snarast möjligt skall

vinna fotfäste i de nya medlemsländerna.

Mot denna bakgrund har Sverige, trots principiella betänkligheter som

för övrigt delas av många medlemsstater, accepterat att överskottsmedel

används för integrationsinsatser i Central- och Östeuropa. Samma

bedömning har gjorts för vissa områden som försummats på senare år

och där en kontinuerlig eftersläpning kan medföra allvarliga

effektivitetsförluster. Det gäller dels investeringar inom

informationsteknologin, dels underhåll och utvidgning av lokalbeståndet.

Under kalenderåret utbetalades för svenskt vidkommande via

Utrikesdepartementets budget drygt 33 miljoner kronor till

organisationens verksamhet. Förutom den ordinarie budgeten gällde det

bidrag till pensionsbudgeten, en s.k. extraordinär budget avseende

finansiering av nybyggda lokaler för institutionerna för mänskliga

rättigheter samt ungdomsfonden. Vidare ingick i totalbeloppet bidrag till

följande partsavtal (jämför avsnitt 4): partsavtalet på social- och

hälsoområdet, Europafarmakopén, Europarådets sociala utvecklingsfond,

Pompidougruppen för narkotikafrågor, kommissionen för demokrati

genom lag och Europarådets Nord/Sydcentrum.

Sveriges deltagande i ytterligare två partsavtal, filmstödsfonden

 Eurimages och det europeiska audiovisuella observatoriet, bekostades

av Svenska filminstitutet respektive Kulturdepartementet.

3 Verksamhetens huvudområden

Redogörelsen under denna huvudrubrik ansluter till Europarådets

mellanstatliga verksamhetsprogram för 1996.

3.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor

3.1.1 Europakonventionen

Under året undertecknades den europeiska konventionen angående skydd

för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna

(Europakonventionen) av Ryssland och Kroatien som nya medlemmar av

Europarådet. Vidare ratificerade Albanien, Andorra och Estland

konventionen. Av Europarådets medlemsstater är det endast Kroatien,

Lettland, Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien),

Moldova, Ryssland och Ukraina som inte ratificerat konventionen.

Ministerkommittén övervakade, enligt artiklarna 32 och 54 i

konventionen, liksom tidigare år, fortlöpande verkställandet av

Europadomstolens domar och den granskade och överprövade de

rapporter som den europeiska kommissionen för de mänskliga

rättigheterna (Europakommissionen) avgett över klagomål. Minister-

kommittén antog över 600 resolutioner i sådana ärenden, vilket innebär

en fortsatt ökning av arbetet i detta avseende jämfört med tidigare år. Det

stora flertalet resolutioner rör alltjämt mål mot Italien.

För första gången har problem uppstått med att förmå en medlemsstat

(Grekland) att erlägga ett av domstolen utdömt skadestånd (målet Stran

Greek Refineries m.fl. mot Grekland). Det utdömda skadeståndet, som

avser gottgörelse för äganderättskränkning, var mycket högt ca 180

miljoner kronor. Domstolens dom meddelades den 9 december 1994 och

skadeståndet skulle enligt domen ha erlagts inom tre månader men ännu

vid utgången av år 1996 hade så inte skett trots kraftiga påtryckningar

från ministerkommittén.

Under året har ett mål mot Sverige avgjorts av Europadomstolen

(Gustafsson mot Sverige). Målet rörde om en av en facklig organisation

initierad stridsåtgärd mot en oorganiserad arbetsgivare, i syfte att förmå

denne att träffa kollektivavtal, innebar ett brott mot dennes rätt till skydd

för den negativa föreningsrätten och om staten, genom sin underlåtenhet

att skydda arbetsgivaren mot stridsåtgärderna genom att inte

tillhandahålla sådan lagstiftning och erforderliga rättsmedel, kunde göras

ansvarig för konventionsbrott. Domstolen besvarade dessa frågor

nekande och något konventionsbrott ansågs således inte ha förevarit.

Klaganden har härefter begärt att Europadomstolen omprövar målet.

För närvarande är fem mål mot Sverige under handläggning i

domstolen. Två mål mot Sverige,[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN], är inte

slutbehandlade i ministerkommittén, se redogörelsen för 1995

(regeringens skrivelse 1995/96:193). I båda fallen avvaktar

ministerkommittén att svenska lagstiftningsåtgärder vidtas innan en

slutresolution kan antas.

Under 1996 registrerades 4 758 nya klagomål hos kommissionen,

varav 169 mot Sverige. Motsvarande siffror för år 1995 var 3 481

respektive 165. Antalet klagomål till kommissionen fortsätter således att

öka kraftigt varför den genomsnittliga handläggningstiden för mål i

kommissionen är fortsatt lång flera år. Ökningen sammanhänger med

en större medvetenhet om konventionssystemet i de gamla

medlemsstaterna samt med det växande antalet konventionsstater. Vissa

brådskande mål, t.ex. sådana som rör brott mot artikel 3 skyddet mot

tortyr m. m. behandlas med förtur.

Under året hänsköts 165 mål till domstolens prövning. Av de

sammanlagt 564 mål som domstolen avgjort sedan den tillkom rör 32

klagomål mot Sverige. En redovisning av de domar som meddelats i mål

mot Sverige finns bl.a. i bilaga till regeringens prop. 1995/96:126,

Förnyad förklaring enligt artikel 46 i Europakonventionen. Referat av

Europadomstolens domar återges fortlöpande i Svensk Juristtidning. För

tiden fram till 1992 finns referat också att tillgå i riksdagens offentliga

databas, informationssystemet RIXLEX.

Ratifikationsläget

I detta sammanhang kan det finnas anledning att också nämna i vilken

utsträckning tilläggsprotokollen till Europakonventionen har ratificerats

av medlemsstaterna. Uppgifterna gäller förhållandet den 31 december

1996. Som nämnts ovan hade själva konventionen vid denna tidpunkt

ratificerats av samtliga medlemsstater utom Kroatien, Lettland,

Makedonien, Moldova, Ryssland och Ukraina. Samtliga stater som

ratificerat konventionen har också accepterat den enskilda klagorätten

samt domstolens jurisdiktion.

Det första tilläggsprotokollet, som rör bl.a. äganderättskyddet, har

ratificerats av samtliga medlemsstater utom Andorra, Kroatien, Lettland,

Makedonien, Moldova, Ryssland, Schweiz och Ukraina.

Det fjärde tilläggsprotokollet, som rör bl.a. rörelsefriheten och rätten

att lämna sitt land samt innehåller förbud mot kollektiv utvisning av

utlänningar, har inte ratificerats av Andorra, Bulgarien, Grekland,

Kroatien, Lettland, Liechtenstein, Makedonien, Malta, Moldova,

Ryssland, Schweiz, Spanien, Storbritannien, Turkiet och Ukraina. Övriga

medlemsstater har ratificerat protokollet.

Det sjätte tilläggsprotokollet, som förbjuder användning av dödsstraff i

fredstid, har inte ratificerats av Albanien, Belgien, Bulgarien, Cypern,

Estland, Grekland, Kroatien, Lettland, Litauen, Makedonien, Moldova,

Polen, Ryssland, Storbritannien, Turkiet och Ukraina. Övriga

medlemsstater har ratificerat protokollet.

Det sjunde tilläggsprotokollet, som bl.a. anger vissa

rättssäkerhetsgarantier vid utvisningsförfaranden samt rätt till

överprövning av brottmålsdomar, har ratificerats av tjugo medlemsstater

men inte av Andorra, Belgien, Bulgarien, Cypern, Irland, Kroatien,

Lettland, Liechtenstein, Malta, Makedonien, Moldova, Nederländerna,

Polen, Portugal, Ryssland, Spanien, Storbritannien, Turkiet, Tyskland

och Ukraina.

Det nionde tilläggsprotokollet, som ger också den enskilde klaganden

rätt att själv hänskjuta ett mål till domstolens prövning, ratificerades av

Sverige den 21 april 1995 (se prop. 1994/95:115, Reformering av

övervakningssystemet enligt Europakonventionen). Protokollet har

ratificerats av 23 stater, varav under 1996 av Danmark och Estland. Det

trädde i kraft den 1 oktober 1994 gentemot de stater som vid denna

tidpunkt hade ratificerat det. För Sveriges del trädde det i kraft den 1

augusti 1995.

Det elfte tilläggsprotokollet, som rör reformeringen av hela

övervakningssystemet enligt konventionen, har ratificerats av 27 stater,

däribland Sverige (se ovannämnda prop. 1994/95:115). Protokollet träder

i kraft ett år efter det att samtliga konventionsstater ratificerat det. De

länder som återstår är Belgien, Grekland, Italien, Nederländerna, Polen,

Portugal och Turkiet. Det förväntas att samtliga stater skall ha ratificerat

protokollet före utgången av 1997. Läget är dock oklart när det gäller

Turkiet.

Övriga protokoll rör främst processuella ändringar i förfarandet inför

konventionsorganen.

Kommittéarbetet

Det löpande arbetet på området mänskliga rättigheter bedrevs i övrigt

liksom under tidigare år i styrkommittén för mänskliga rättigheter

(CDDH) och i dess expertkommittér. CDDH har bl.a. behandlat det

förslag till tilläggsprotokoll till Europakonventionen som utarbetats av

expertkommittén för utveckling av de mänskliga rättigheterna (DH-

DEV) angående vissa ytterligare rättigheter för frihetsberövade. Det har

varit svårt att uppnå enighet på detta område. Ett av CDDH reviderat

förslag är för närvarande föremål för remissbehandling i kommissionen

och domstolen.

Arbetet på ett tilläggsprotokoll till Europakonventionen angående

jämställdhet mellan kvinnor och män har också bedrivits inom DH-DEV.

Det har inte gått att uppnå enighet bland medlemsstaterna om

ändamålsenligheten av ett sådant tilläggsprotokoll eller om dess

utformning och arbetet har därför avbrutits. Under slutet av året beslöt

ministerkommittén att undersöka olika alternativ till ett tilläggsprotokoll

i syfte att främja jämställdhetssträvandena, t.ex. en ramkonvention om

jämställdhet eller en utvidgning av diskrimineringsförbudet i artikel 14 i

Europakonventionen. Även detta arbete kommer att utföras av DH-DEV.

Med utgångspunkt i kommissionens mot rasism och intolerans

(ECRI:s) förslag om ett rättsligt instrument mot rasism och främlings-

fientlighet har DH-DEV instruerats att överväga flera olika alternativ till

hur ett sådant skulle kunna utformas, t.ex. som ett tilläggsprotokoll till

Europakonventionen om en utvidgning av diskrimineringsförbudet i

artikel 14 till att avse inte bara konventionsskyddade rättigheter, som en

ramkonvention eller som en rekommendation.

Expertkommittén för processuella frågor (DH-PR) har börjat utarbeta

ett förslag till rättegångsregler för den nya heltidsarbetande domstol som

skall upprättas enligt det elfte tilläggsprotokollet.

3.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m.

Den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr m.m., som

trädde i kraft den 1 februari 1989, hade vid utgången av år 1996

ratificerats av samtliga medlemsstater utom Andorra, Kroatien, Lettland,

Litauen, Makedonien, Moldova, Ryssland och Ukraina. Sverige

ratificerade konventionen den 21 juni 1988. För en närmare redovisning

av konventionens innehåll hänvisas till prop. 1987/88:133.

Den kommitté som upprättats enligt konventionen för att undersöka

behandlingen av frihetsberövade i syfte att stärka skyddet mot tortyr

m.m. inledde sin verksamhet 1990. Under 1996 besökte kommittén

Cypern, Danmark, Frankrike, Polen, Schweiz och Tyskland. Särskilda

besök avlades också i Grekland, Italien och Portugal. Turkiet har besökts

vid flera tillfällen, vilket resulterat i kritiska granskningsrapporter. I

december antog kommittén ett offentligt uttalande enligt artikel 10 i

konventionen varav framgår att, åtgärder i form av lagstiftning etc. till

trots, tortyr och andra former av misshandel förekommer på

polisinstitutioner i Turkiet. Sådan behandling förekommer inte bara som

ett led i bekämpningen av terrorism utan också vad gäller personer

misstänkta för vanliga brott.

De rapporter som kommittén avfattar efter sina besök är inte offentliga

men kan offentliggöras om den berörda staten begär det. Så har skett med

de rapporter som rör Sverige. De flesta länder som utsatts för granskning

har samtyckt till att rapporterna offentliggörs.

3.1.3 Nationella minoriteter

Den för ändamålet inrättade kommittén för nationella minoriteter

(CAHMIN) har utarbetat en ramkonvention som antogs av

ministerkommittén den 10 november 1994 och öppnades för

undertecknande den 1 februari 1995. Ramkonventionen träder i kraft tre

månader efter det att tolv av Europarådets medlemsstater förklarat sig

bundna av den. Konventionen hade vid årsskiftet 1996/97 ratificerats av

endast sju stater, nämligen Cypern, Moldova, Rumänien, San Marino,

Slovakien, Spanien och Ungern.

Frågan om svensk ratifikation behandlas för närvarande av

Minoritetsspråkkommittén (Jo 1995:03) som skall avge sitt betänkande

före den 30 juni 1997.

Ramkonventionen syftar till att i ett juridiskt instrument specificera de

principer som staterna skall respektera för att tillförsäkra personer som

tillhör en nationell minoritet ett tillfredsställande skydd i nationell

lagstiftning och rättstillämpning, men den innehåller ingen definition av

vad som utgör en nationell minoritet. Konventionen ger inte heller

upphov till några nya materiella rättigheter som staterna åtar sig att

respektera. Det åligger ministerkommittén att övervaka att konventionens

principer efterlevs. De närmare formerna för hur detta skall ske övervägs

för närvarande i kommittén med biträde av en särskild expertkommitté

(CAHMEC).

Arbetet på ett tilläggsprotokoll till Europakonventionen avseende

sådana kulturella rättigheter som är av särskild betydelse för skyddet av

nationella minoriteter avbröts i början av året. Det hade då visat sig att

någon enighet om utformningen inte kunde nås. Ett sådant protokoll

bedömdes egentligen inte heller tillskapa några nya rättigheter utan

riskerade i stället att urholka redan existerande rättigheter såsom de

definierats i domstolens rättspraxis.

3.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet

Ungdomskampanjen mot rasism, som utgör en del av den vid toppmötet i

Wien 1993 lanserade aktionsplanen för att bekämpa rasism,

främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans, avslutades under 1996.

Vissa uppföljningsinsatser har ålagts kommissionen mot rasism och

intolerans (ECRI). En deklaration härom antogs vid ministerkommitté-

mötet i maj.

ECRI:s arbete under året präglades i övrigt mycket av de s.k.

länderrapporterna sammanställningar över situationen i medlems-

staterna samt förslag till åtgärder. Elva rapporter har färdigställts men

ännu inte behandlats av ministerkommittén. Vidare presenterades den

första allmänna policy-rekommendationen om kampen mot rasism.

Ytterligare rekommendationer med mera specifik inriktning är under

utarbetande.

Den svenske diskrimineringsombudsmannen Frank Orton omvaldes

som kommissionsordförande för ytterligare ett år.

Ministerkommittén och ECRI följer uppmärksamt EU:s planer på att

etablera ett s.k. observatorium mot rasism. Enligt liggande förslag är

tanken på ett gemensamt huvudmannaskap mellan EU och Europarådet

inte längre aktuell. Beslut om observatoriet kommer enligt planerna att

fattas våren 1997. Från Europarådets sida vidhålls synen att ett nära

samarbete mellan de båda organisationerna rörande observatoriet vore

önskvärt. Sverige delar denna uppfattning (jämför avsnitt 2.7).

3.1.5 Jämställdhet

Att främja jämställdhet mellan kvinnor och män fortsätter att vara en

viktig del i Europarådets arbete för demokrati och mänskliga rättigheter.

Styrkommittén för jämställdhet mellan kvinnor och män (CDEG)

sammanträdde två gånger. Ett arbetssätt som utvecklats inom kommittén

under senare år är inrättandet av särskilda expertgrupper med uppgift att

belysa och komma med förslag i olika frågor. Under 1996 bildades en

expertgrupp om intolerans, rasism och jämställdhet mellan kvinnor och

män och en annan som behandlar metodutveckling för att införliva ett

jämställdhetsperspektiv på alla områden. Sverige ingår i den sistnämnda

gruppen. Sedan tidigare arbetar en expertgrupp med våld mot kvinnor, en

med handel med kvinnor och en med rätten till ett fritt val när det gäller

reproduktion. Gruppernas rapporter tas fortlöpande upp i styrkommittén.

I styrkommittén diskuterades också förberedelser inför den 4:e

jämställdhetsministerkonferensen som skall äga rum i november 1997 i

Istanbul. Vidare planeras på svenskt initiativ en konferens i juni 1997

om männens roll i arbetet för att uppnå jämställdhet.

Ett seminarium om jämställdhetspolitiska frågor genomfördes i

november i Warsawa.

Arbetet när det gäller ett tilläggsprotokoll till Europakonventionen i

fråga om jämställdhet mellan kvinnor och män redovisas under avsnitt

3.1.1 (underrubrik Kommittéarbetet).

3.1.6 Massmedier

Styrkommittén för massmediefrågor (CDMM) sammanträdde under året

vid tre tillfällen. CDMM behandlade flera aktuella frågor, såsom våld i

medier, medier och intolerans, medier i ett alleuropeiskt perspektiv,

informationsfrihet samt ny kommunikationsteknik.

Sverige deltog i följande arbetsgrupper och kommittéer under CDMM:

- Arbetsgruppen om medier och våldsskildringar. Gruppen avslutade

sin verksamhet under 1996 och har utarbetat ett förslag till

rekommendation i ämnet.

- Arbetsgruppen om medier och intolerans. Gruppen avslutade sin

verksamhet under 1996 och har presenterat förslag till två

rekommendationer, en om hets mot folkgrupp och en om tolerans i

medierna.

- Kommittén om massmediekoncentration, som skall sammanställa

olika nationella rapporter samt vid behov föreslå åtgärder mot

skadlig maktkoncentration.

- Arbetsgruppen om tillgång till allmänna handlingar. Eventuellt

kommer gruppens arbete att leda till en konvention i ämnet.

Ministerkommittén antog två rekommendationer. De behandlar

skyddet för journalister i vissa utsatta situationer respektive

säkerställandet av public service-företagens oberoende.

3.1.7 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor

Europarådets expertkommitté för asylrättsliga frågor (CAHAR) är ett

forum för utbyte av erfarenheter och information om förändringar av den

asylrättsliga lagstiftningen i respektive land. Europarådets utvidgning

mot öst och de nya medlemsländernas problem påverkade också under

1996 inriktningen av CAHAR:s arbete. De nya medlemsländerna deltog

mycket aktivt i arbetet, vilket välkomnats bland annat från svensk och

norsk sida. Diskussionerna i kommittén har blivit mer probleminriktade

än tidigare eftersom dessa länder står inför uppgiften att skapa en

flykting- och migrationspolitik närmare europeisk nivå och därmed också

uppfylla de internationella grundprinciper som utvecklats på detta

område bland annat inom Europarådet.

Diskussionerna fortsatte om rätten för asylsökande att överklaga ett

avvisningsbeslut samt eventuella generella normer för begreppet säkert

tredje land och den därmed sammanhörande frågan om verkställighet.

Expertkommittén för medborgarskapsfrågor (CJ-NA) avslutade under

året arbetet med ett förslag till en ny europeisk konvention om

medborgarskap, i vilket grundläggande principer för medborgarskap

läggs fast. Viktiga syften är att undvika statslöshet och förhindra

diskriminering i medborgarskapsfrågor. Styrkommittén för juridiskt

samarbete (CDCJ) antog för sin del konventionsförslaget vid ett möte i

november.

Expertkommitten kommer att fortsätta sitt arbete genom att bl.a. följa

tillämpningen av olika konventioner och rekommendationer på området.

En särskild fråga som skall tas upp gäller medborgarskap för romer.

3.1.8 Lokal demokrati och gränsöverskridande samarbete

Kommunalkongressen (CLRAE) fortsatte sitt arbete under året.

Kongressen behandlade bl.a. följande frågor: en ny europeisk konvention

om regionalt självstyre, övervakning av tillämpningen av den europeiska

konventionen om kommunal självstyrelse, de europeiska städerna och

styrningen av dem samt deras rättsliga ställning och möjligheter att

samarbeta.

Styrkommittén för kommunala och regionala frågor (CDLR) höll två

möten i Strasbourg. Kommittén ansvarade för förberedelserna av det 11:e

kommunministermötet i Lissabon den 10 11 oktober. Huvudtema för

mötet var kommunal ekonomi. Nästa kommunministermöte är aviserat

att äga rum i Turkiet år 1999.

Kommittén diskuterade bl.a. arbetet med att kontrollera tillämpningen

av den europeiska konventionen om kommunal självstyrelse,

kommunernas roll i miljöpolitiken, användningen av resultatmått i

kommunal verksamhet, begränsningar av kommunal beskattningsrätt och

finansiell skatteutjämning. Kommittén kommer att arbeta vidare med

dessa frågor samt med de förtroendevaldas ansvar, kommunalt anställdas

rättsliga status och anställningsvilkor, olika valsystem avseende val på

kommunal nivå, rättslig kontroll och revision av kommunal verksamhet

och hantering och förvaltning av kommunal egendom samt

kommunernas roll som producenter av social service.

Vid en konferens i Köpenhamn i april firades tioårsjubileet av

öppnandet för undertecknande av den europeiska konventionen om

kommunal självstyrelse. Konferensen, som syftade till att betona och

stärka konventionens betydelse, anordnades av CLRAE i samarbete med

det danska ordförandeskapet i ministerkommittén.

Verksamheten inom den särskilda expertgruppen för gränsöver-

skridande samarbete (LR-R-CT) under CDLR fortsatte. Gruppen

studerade frågan om konventionsreglering av samarbete mellan lokala

och regionala samhällsorgan i olika medlemsländer där de samverkande

organen inte har nationsgräns mot varandra. Vidare ägnade gruppen sig

åt samarbete rörande markanvändningen vid gränsfloder, samarbete

rörande regional fysisk planering samt samarbete i kustregioner. Ett

särskilt projekt gäller samarbete vid gränser mellan medlemsländer och

icke-medlemsländer i EU och Europarådet. För utvecklingen av

gränssamarbete i Central- och Östeuropa finns inom Europarådet en

särskild rådgivande kommitté.

3.1.9 Bioetik

Styrkommittén för bioetik (CDBI) avslutade under året arbetet med

konventionen om mänskliga rättigheter och bioetik. I november antogs

den med bred majoritet av ministerkommittén och i april 1997 öppnas

den för undertecknande. Konventionen omfattar alla slags medicinska

behandlingar och åtgärder inom hälso- och sjukvård samt forskning och

skall utgöra ett skydd för den enskilde individen.

Till konventionen planeras ett antal protokoll. Tre arbetsgrupper

behandlar för närvarande förslag till protokoll om forskning på

människa, transplantationsfrågor samt skydd av embryot. Beslut har

fattats om ytterligare ett protokoll, om genetiska test. Någon arbetsgrupp

har dock ännu inte tillsatts.

Ett internationellt symposium om bl.a. frågor kring assisterad

befruktning och forskning på embryon arrangerades av CDBI i

december. Symposiet var ett led i arbetet med protokollet om skydd av

embryot.

3.1.10 Rättsfrågor

Styrkommittén för juridiskt samarbete (CDCJ) höll sina 65:e och 66:e

möten. Kommittén behandlade en konvention om medborgarskap och en

rekommendation om skydd för medicinska data. Det fortlöpande arbetet

med granskning och uppföljning av tillämpningen av antagna

konventioner och rekommendationer fortsatte. Bland annat granskades

tillämpningen av rekommendationen R(82)2 om stats ansvar för förskott

på underhållsbidrag till barn. Samarbetet i en rad olika rättsfrågor under

kommittén fortsatte i expertgrupper om familjerätt, förvaltningsrätt,

integritetsskydd i datasamhället och korruption.

På det straffrättsliga området antog ministerkommittén rekommenda-

tionerna R(96)8 om kriminalpolitik mot bakgrund av att Europa befinner

sig i en tid av förändringar och R(96)9 om den praktiska tillämpningen

av utlämningskonventionen.

Styrkommittén för frågor om brottslighet (CDPC) höll sitt 45:e möte,

vid vilket de båda ovannämnda rekommendationerna behandlades.

Utredningsarbete pågår om korruption, europeisk kriminalstatistik och

tidiga psykosociala åtgärder för att förebygga kriminalitet.

Folkrättskommittén (CAHDI) höll sina 11:e och 12:e möten. CAHDI

bildades 1991 genom att en tidigare underkommitté till CDCJ

ombildades och blev direkt underställd ministerkommittén. CAHDI skall

enligt sina direktiv utbyta synpunkter på samt utreda folkrättsliga frågor

på begäran av ministerkommittén, av CDCJ eller på eget initiativ.

Staterna representeras i CAHDI företrädesvis av utrikesministeriernas

rättschefer.

Arbetet i CAHDI är för närvarande inriktat främst på två områden: att

se över statspraxis bland medlemsstaterna i olika folkrättsliga frågor och

att tjäna som forum för en europeisk avstämning av de juridiska frågorna

inom FN:s verksamhetsområde. Under de senaste åren har bl.a.

statspraxis rörande statssuccessionerna till följd av de stora

omvälvningarna i Central- och Östeuropa diskuterats och slutsatser

dragits som kunnat läggas till grund för den folkrättsliga rådgivningen i

frågor som uppkommit med anledning av de nya statsbildningarna.

Vid en konferens med de europeiska justitieministrarna i Budapest den

11 12 juni behandlades frågor om rättsväsendets effektivitet.

3.2 Sociala frågor och livskvalitet

En översyn av Europarådets sociala dimension har inletts. Svenskan

Ann-Cathrine[REDACTED_EFTERNAMN], generaldirektör i Inrikesdepartementet, utreder

på generalsekreterare Daniel[REDACTED_EFTERNAMN] initiativ den verksamhet som

anknyter till de tre styrkommittéerna för social trygghet, socialpolitiska

frågor respektive arbetsmarknadsfrågor. Översynen äger rum i samarbete

med den relevanta rapportörgruppen i Strasbourg.

3.2.1 Social trygghet

Ministerkommittén antog under året 16 resolutioner om tillämpningen

under tiden 1 juli 1995 30 juni 1996 av den europeiska balken om social

trygghet och protokollet till denna i de medlemsstater som ratificerat

instrumenten. I resolution CSS(96)12 konstaterade ministerkommittén att

Sverige fortsatt att uppfylla sina förpliktelser enligt balken och

protokollet.

Styrkommittén för social trygghet (CDSS) sammanträdde två gånger.

En expertkommitté av multidisciplinär karaktär har inlett ett arbete kring

social trygghet för personer med stadigvarande vårdbehov. En annan

expertkommitté studerar socialförsäkringens situation under svåra

ekonomiska förhållanden med särskild hänsyn till problem i Central- och

Östeuropa. Bägge kommittéerna kommer att fortsätta sin verksamhet

under 1997.

CDSS fortsatte försöket att åstadkomma en jämförande redogörelse av

socialförsäkringens finansiering i medlemsländerna. Vidare inleddes en

jämförande analys av hur länderna beskattar pensioner som betalas

utanför det nationella territoriet.

Kommittén återupptog också arbetet med att färdigställa en

förklarande rapport till den reviderade europeiska balken om social

trygghet. Den reviderade balken, som undertecknats av bl.a. Sverige, har

ännu inte ratificerats av någon medlemsstat.

Under hösten anordnade CDSS en kurs om innehåll i och tillämpning

av Europarådets minimistandardkonventioner, däribland den reviderade

balken, för nationella tjänstemän som sysslar med ratifikations- och

rapporteringsfrågor kring dessa konventioner.

3.2.2 Socialpolitik

Styrkommittén för socialpolitiska frågor (CDPS) har under senare tid

ägnat sin huvudsakliga uppmärksamhet åt ett projekt om barnens

situation i Europa. Det fick sin formella avslutning vid en

sommarkonferens i Leipzig, arrangerad av Europarådet och den tyska

regeringen.

Arbetet med barnfrågor kommer att fortsätta, bl.a. med en uppföljning

av Stockholmskonferensen om kommersiell sexuell exploatering av barn.

Ett samarbete med FN:s barnfond (Unicef) kring en barnstrategi

diskuteras också.

Aktiviteter pågår för att möjliggöra utarbetandet av en europeisk

fattigdomsrapport.

Vidare ägnar sig CDPS åt utbildning av socialarbetare, föräldraskap,

storstädernas sociala problem och vissa äldrefrågor.

Öst västdimensionen är central i styrkommitténs arbete och mycket

uppmärksamhet ägnas åt att hitta former för kunskapsutbyte mellan olika

europeiska regioner.

3.2.3 Sociala stadgan

Den reviderade sociala stadgan antogs av ministerkommittén den 4 april

och öppnades för undertecknande den 3 maj. Den undertecknades samma

dag av följande nio stater: Belgien, Cypern, Danmark, Finland,

Frankrike, Grekland, Italien, Portugal och Sverige. Syftet med den

reviderade stadgan är att skapa ett enda instrument som omfattar dels de

rättigheter som finns i 1961 års sociala stadga med vissa ändringar, dels

de rättigheter som 1988 års tilläggsprotokoll innehåller och slutligen ett

antal helt nya rättigheter.

Vid ministerkommitténs möte den 14 maj valdes fem nya medlemmar

till den oberoende expertkommittén som har nio ledamöter. Experterna

valdes för sex år. Från Norden ingår nu dels professor Matti Mikola från

Finland, dels (nyvald) professorn och ordföranden i Arbetsdomstolen

Stein Evju, Norge.

Vid sitt möte i september tog ministerkommittén beslut om ett nytt

rapporteringssystem. Det kommer att träda i kraft den 1 juli 1997. Det

innebär bl.a. att rapport om tillämpningen av stadgans mest centrala

artiklar skall lämnas vartannat år även i fortsättningen, men att rapport

om övriga artiklar skall lämnas endast vart fjärde år.

Regeringskommittén består av representanter för regeringarna i de

länder som ratificerat stadgan. Kommittén sammanträdde fyra gånger för

diskussion av och ställningstagande till de slutsatser som den oberoende

expertkommittén presenterat efter sin granskning av staternas rapporter

om tillämpningen av stadgan. Därtill diskuterades även detta år

regeringskommitténs arbetsmetoder, främst urvalet av de fall som borde

leda till en rekommendation samt bruket av s.k. varningar.

Årets granskning gällde för Sveriges del tillämpningen av artiklarna 1,

4, 5, 6, 9, 10 och 15 i stadgan samt, för första gången, tillämpningen av

1988 års tilläggsprotokoll. Vad gäller artikel 5, som handlar om

föreningsrätten, hade Sverige för första gången fått en s.k. negativ

slutsats av expertkommittén på grund av bristande skydd för den negativa

föreningsrätten. Kritiken gällde bl.a. förekomsten av s.k. organisations-

klausuler i vissa kollektivavtal. Regeringskommittén beslöt dock inte om

någon åtgärd efter att ha tagit del av viss ny muntlig information som

Sveriges representanter kunde lämna vid det aktuella sammanträdet.

Expertkommittén noterade som vanligt viss positiv utveckling som ägt

rum på de ifrågavarande områdena under den period som granskats. Vad

gäller Sverige nämndes antagandet av lagen (1994:134) mot etnisk

diskriminering. Vidare noterades att införandet av det flexibla

lönebidraget medfört en betydande ökning av det antal personer som fått

anställning med lönebidrag anvisad genom arbetsförmedlingen under

åren 1991 1993.

Regeringskommitténs granskning under året ledde till ett förslag till

ministerkommittén att anta rekommendationer riktade till Frankrike,

Grekland, Italien, Malta, Storbritannien och Turkiet. Kritiken rör i

huvudsak områdena tvångsarbete respektive förenings- och förhandlings-

rätt samt, när det gäller Turkiet, brister i fråga om barnarbete.

3.2.4 Arbetsmarknadsfrågor

Arbetet i styrkommittén för arbetsmarknadsfrågor (CDEM) koncent-

rerades till ett gemensamt möte den 13 14 maj för de fyra

expertkommittéer som diskuterat de sociala och ekonomiska

konsekvenserna av den ekonomiska omstruktureringen av Europa. I detta

möte deltog också samtliga forskare som hade lagt fram rapporter till

expertkommittéerna.

I maj hölls även ett möte med högre tjänstemän från medlemsländerna

för att förbereda Europarådets 6:e arbetsmarknadsministerkonferens. Vid

CDEM:s byråmöte den 20 november meddelades dock att konferensen

flyttats fram till 1998 för att inte sammanfalla med den motsvarighet som

OECD planerat att anordna hösten 1997.

Sverige är representerat i CDEM:s byrå som höll två möten under året.

Ledamöterna är endast valda för en period fram till och med utgången av

1996. På grund av de diskussioner som förs om Europarådets framtida

engagemang i de sociala frågorna har inte någon ny byrå utsetts och inte

heller har någon tidpunkt för nästa styrkommittémöte fastställts.

Avsikten är dock att högre tjänstemän skall träffas under första halvåret

1997 för att fortsätta förbereda arbetsmarknadsministerkonferensen i

Bukarest 1998.

Vid byråns möte i februari utarbetades en rekommendation om

harmonisering av arbete och familjeliv som sedan antogs av

medlemsländerna genom skriftligt förfarande.

3.2.5 Invandrares integration m.m.

Styrkommittén för migrationsfrågor (CDMG) ägnar sig huvudsakligen åt

att utveckla det europeiska samarbetet om frågor som rör invandrares

integration. I viss utsträckning behandlas även migrationsfrågor.

I juni arrangerade CDMG ett europeiskt migrationsministermöte i

Warszawa. Till detta möte hade kommittén låtit göra en översyn av den

praktiska tillämpningen av integrationspolitiken i tio europeiska länder.

Det framkom att i de flesta invandringsländer i Europa möter invandrare

stora svårigheter i sin integration, samtidigt som uttryck för rasism och

främlingsfientlighet fortsätter att öka. Ministrarna enades om att

erfarenhetsutbytet mellan Europas länder på detta område därför blir allt

viktigare. CDMG uppmanades att i sitt fortsatta arbete ägna särskild

uppmärksamhet åt bl.a. andra generationens invandrare, den höga

arbetslösheten bland invandrare samt åt att få frivilligorganisationer och

arbetsmarknadens parter att i större utsträckning engagera sig i

integrationsfrågor. Ministrarna konstaterade att det fanns behov av att

utveckla en sammanhållen invandrings- och integrationspolitik, som

dessutom uppmärksammar migrationens orsaker. Enligt ministrarnas

uppfattning var Europarådet väl ägnat att spela en viktig roll i denna

utveckling.

Vidare arrangerade CDMG ett expertmöte om arbetsgivares insatser

för att främja invandrares möjligheter på arbetsmarknaden. En rapport

om kulturell mångfald och jämställdhet mellan män och kvinnor

presenterades och en arbetsgrupp med syfte att förbättra romers situation

i Europa har inrättats.

Ett nytt omfattande och flerårigt integrationsprojekt har igångsatts.

Inom ramen för detta kommer CDMG att fortsätta sitt arbete att genom

jämförande studier och erfarenhetsutbyte förse Europas länder med

underlag till förbättrade insatser för att underlätta invandrares integration.

3.2.6 Befolkningsstudier

Styrkommittén för befolkningsfrågor (CDPO) höll under året endast ett

möte (den 4 5 juni). Mycket av den löpande verksamheten har istället

tagits över av byrån, som sammanträdde tre gånger och i vilken Sverige

är representerat.

En varje år återkommande aktivitet är att framställa en översikt över

befolkningsutvecklingen i medlemsländerna samt att diskutera såväl

övergripande demografiska trender som utvecklingen i enskilda länder.

Översikten och den analytiska texten skrivs av en av kommitténs

medlemmar, senast representanten från Estland. Insamlingsförfarandet

sköts direkt av sekretariatet. Arbetet sker i nära kontakt med såväl EU:s

statistikkontor (Eurostat) som FN:s ekonomiska kommission för Europa

(ECE) i Genève. Publikationen har nu blivit mycket omfattande med

drygt 400 sidor. För att göra den mer lättillgänglig diskuteras ny layout

och distributionsform.

Expertgruppen PO-S-MIN, som ägnar sig åt den demografiska

situationen för nationella minoriteter i Europa, höll två möten. Fyra

rapporter har tagits fram om Nordirland, Rumänien, Slovakien och

Ungern. Expertgruppens mandat har förlängts två år. En förstudie har

inletts för att utröna möjligheten att studera den demografiska situationen

för romer i Europa.

Expertgruppen PO-S-REG, som behandlar intern omflyttning och

regional befolkningsdynamik, höll ett möte. Arbetet finansieras till

hälften av EU. Gruppen inledde under året en komparativ studie för 10

länder. Avsikten är att i fas två utöka studien till om möjligt 28 länder.

Två nya expertgrupper bildades under året. PO-S-FF, i vilken en

svensk representant återfinns, skall ägna sig åt studier av fruktsamhet,

nya hushållstyper och samboendeformer. PO-S-DLM skall undersöka

sambandet mellan demografisk utveckling och arbetsmarknad.

Årets stora uppgift för befolkningskommittén var dock förberedelser

för och genomförandet av Medelhavskonferensen som den 15 17

oktober samlade omkring 230 personer från Europa och länder söder och

öster om Medelhavet. Syftet med konferensen var att främja en öppen

dialog mellan ekonomiska, politiska och sociala aktörer på båda sidor om

Medelhavet. Dokumentationen kommer att publiceras. I slutdokumentet

pekas bl.a. på behovet av ökat samarbete.

3.2.7 Hälso- och sjukvård

Styrkommittén för hälso- och sjukvårdsfrågor (CDSP) arbetar inom tre

programområden: utbildning och planering inom hälso- och sjukvården,

etiska aspekter i vården samt hälsoupplysning.

CDSP höll under året två möten. Kommittén arbetar i första hand

genom expertgrupper som tar fram underlag för rekommendationer och

rapporter men också genom seminarier och kurser. Stor vikt läggs vid

samverkan med och en rationell arbetsfördelning i förhållande till andra

internationella organ verksamma inom området, främst EU och

världshälsoorganisationen WHO. Dessa aspekter diskuterades intensivt

under 1996.

CDSP hade planerat den 5:e europeiska hälsoministerkonferensen, som

ägde rum i Warszawa den 7 8 november. Temat var Vård på lika villkor

och patientens rättigheter i samband med reformer inom hälso- och

sjukvården . Hälsoministrar från nästan hälften av Europarådets

medlemsländer deltog. Greklands hälsominister inbjöd sina kolleger till

nästa möte att hållas i Athen inom ett par år.

 Samordning av blodtransfusions- och transplantationsverksamheten i

Europa är viktiga inslag i CDSP:s arbete. I frågor av detta slag gör sig

etiska krav och aspekter liksom specifika säkerhetskrav särskilt gällande.

CDSP godkände under 1996 ett nytt mandat för expertgruppens för

blodtransfusion och immunhämotologi verksamhet under 1997 och 1998.

Vidare antogs mandat för en ny expertgrupp, som skall behandla

organisationen av hälso- och sjukvård för kroniskt sjuka.

Kvalitetssäkring av arbetet inom hälso- och sjukvården är ett angeläget

område. En särskild expertgrupp ägnar sig åt detta arbete, som beräknas

pågå även under närmast kommande år. En konferens på temat hölls i

Italien under hösten.

Bland andra pågående aktiviteter, där arbetet i ett par fall befinner sig i

ett slutskede, kan nämnas:

- Expertgrupp om hälso- och sjukvård för befolkningsgrupper som

vistas på institution

- Expertgrupp om lagreglerat skydd för psykiskt störda vid

tvångsvård

- Studie av blodbankers roll för benmärgstransplantation

- Expertgrupp om hälsoproblem i familjer med ensamstående

föräldrar.

CDSP följer nära verksamheten inom och redovisar sypunkter till

andra grenar av Europarådet som berör hälso- och sjukvården, främst

styrkommittén för bioetik och sådant som gäller den legala regleringen

av patientrelaterade data inom sjukvård och forskning.

Det allmänna informationsutbudet inom kommittén bedöms särskilt

vara av betydelse för de nytillkomna central- och östeuropeiska länderna

i Europarådet.

3.2.8 Miljö och regional planering

Europarådet inledde under året sin del av arbetet med att upprätta den

alleuropeiska naturvårdsstrategi som miljöministrarna tog beslut om vid

mötet i Sofia hösten 1995. Bland annat påbörjades bildandet av ett nät av

särskilt skyddsvärda områden (EMERALD) som en komplettering till

EU:s Natura 2000. Verksamheten bedrivs inom ramen för

Bernkonventionen och kan även komma att omfatta särskilt utsatta

områden i Nordafrika.

Uppföljningen av det europeiska Naturvårdsåret visade att länderna

valt olika vägar för genomförandet. Helt i linje med projektets syfte har

kampanjerna utgått från respektive lands förutsättningar och behov. Den

svenska modellen för att bevara kultur- och naturvärden i

odlingslandskapet väckte härvid stort intresse. I det fortsatta arbetet med

att informera om naturvård kommer man från Europarådets sida att verka

för att i större omfattning engagera de ideella organisationerna och

fördjupa samarbetet med dessa.

Frågor rörande regional utveckling och planering behandlas av den

särskilda fackministerkonferensen för ministrar med ansvar inom detta

område samt av den ämbetsmannakommitté som förbereder konferensens

sessioner. Arbetet präglades under året av förberedelserna för den 11:e

sessionen (CEMAT 11), som skall äga rum 1997 på temat Uthållig

regional utveckling/fysisk planering och skydd av vattenresurser .

I oktober arrangerade Europarådet ett seminarium om strategier för

regional planering inför år 2000.

3.3 Kulturfrågor och kulturell pluralism

3.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv

Med den kommittéstruktur som gäller för utbildnings- och

kultursamarbetet sedan år 1991 bedrivs arbetet med programfrågor

främst inom fyra specialkommittéer. Styrkommittén för kulturfrågor

(CDCC) har huvudsakligen en sammanhållande funktion.

CDCC:s plenarsession ägde rum den 23 25 januari. Frågor som

diskuterades var bl.a. samarbetet med EU inom utbildnings- och

kulturområdet samt de framtida prioriteringarna för utbildnings- och

kultursamarbetet.

Den 30 31 maj genomfördes i Helsingfors den 4:e konferensen för

ministrar med ansvar för kulturarvsfrågor, på temat Kulturarvet en

ekonomisk och social utmaning . Sverige representerades av

statssekreterare Ann-Christin Nykvist, som höll ett längre anförande om

aspekter på kulturarv och utbildning. Vid konferensen antogs en

deklaration angående kulturarvets politiska dimension i Europa liksom

två resolutioner om kulturarvets betydelse för Europabygget respektive

kulturarvet som en faktor i en långsiktigt hållbar utveckling. Dessutom

presenterade de församlade ministrarna en gemensam vädjan till förmån

för kulturarvet i Bosnien-Hercegovina och Kroatien.

Den 28 29 oktober hölls den 8:e kulturministerkonferensen i

Budapest. Konferensens tema var Den europeiska filmen: en gemensam

framtid . Fyra områden behandlades: europeisk filmproduktion,

europeisk filmdistribution, bevarandet av det audiovisuella arvet samt

barn, ungdomar och film. Den sistnämnda sessionen ägde rum under

svenskt ordförandeskap.

Utbildningskommittén

Utbildningskommittén (CC-ED) sammanträdde den 19 21 mars och den

24 25 september.

Som ett resultat av den diskussion som kommittén inledde 1995 om

prioriteringar för utbildningsverksamheten på medellång sikt antogs i

mars 1996 en avsiktsförklaring när det gäller arbetsprogrammet för

perioden 1997 2000. Följande områden, som behandlas utförligare

nedan, kommer att prioriteras: utbildning för medborgarskap,

historieundervisning, språkundervisning, den europeiska dimensionen

samt utveckling av utbildningspolitiken i medlemsländerna. I förhållande

till hittillsvarande verksamhet blir antalet aktiviteter mer begränsat och

projektperioderna kortare. En viktig del blir informationsspridning och

samarbete med andra organ inom och utanför Europarådet.

I enlighet med avsiktsförklaringen enades kommittén under året om att

från 1997 genomföra ett treårigt projekt om utbildning för europeiskt

medborgarskap. Det skall avse både skola och vuxenutbildning och syfta

till att utveckla undervisningsmetodik, lärarutbildning m.m.

Kommittén beslöt också att följa upp tidigare aktiviteter på området

med ett nytt projekt om undervisning i 1900-talets historia på

sekundärnivå (motsvarar i det svenska skolsystemet de sista årskurserna i

grundskolan samt gymnasiet). Projektet skall genomföras 1997 1999 och

avsikten är att det bl.a. skall resultera i riktlinjer för läroplans- och

läromedelsförfattare, en lärarhandbok, lektionsplaner och videoprogram.

Det arbete med utveckling av läroplaner, metoder och lärarutbildning

för undervisning i moderna språk som bedrivits inom flera på varandra

följande projekt sedan början av 1970-talet kommer att fortsätta. När det

nuvarande projektet om språkundervisning och -inlärning för europeiskt

medborgarskap avslutas 1997 kommer verksamheten i stor utsträckning

att inriktas på språkpolitiska frågor. Under 1996 genomfördes vid sidan

av det löpande utvecklingsarbetet bl.a. ett trettiotal seminarier, varav

flera med särskild tonvikt på nya medlemsländers behov.

Det 1991 inrättade projekt som behandlat den europeiska dimensionen

i sekundärutbildningen avslutades med en konferens i Strasbourg i början

av december. Bland projektresultaten kan nämnas en rapport om

sekundärutbildningens fortsatta utveckling i Europa, ett stort antal

publikationer om aktuella utbildningspolitiska frågor i medlemsländerna

samt en uppsättning undervisningsmaterial. Det nätverk för skolutbyten

som etablerats inom projektet fortsätter sina aktiviteter på försök till år

1999. De utbildningspolitiska frågorna kommer fortsättningsvis att

uppmärksammas i en mera permanent verksamhet med konferenser och

studiebesök.

En annan permanent verksamhet av central betydelse för utvecklingen

av den europeiska dimensionen är lärarfortbildningsprogrammet, inom

vilket bl.a. följande frågor behandlades under 1996: kampen mot rasism

och främlingsfientlighet, tvärkulturell utbildning, miljöundervisning samt

undervisning om demokrati och mänskliga rättigheter. Sverige ger,

tillsammans med övriga nordiska länder, under perioden 1995 1997

särskilt stöd till programmet genom ett frivilligt bidrag till kulturfonden.

Ansvaret för utbildningsdatabasen Eudised liksom för den s.k.

Thesaurus över utbildningsterminologi, vilken sedan några år tillbaka

utarbetas i samverkan med EU, överfördes under året till kommittén för

högre utbildning och forskning.

Förberedelserna inför utbildningsministerkonferensen i Kristiansand i

juni 1997 tog liksom under 1995 en stor del av kommitténs arbete i

anspråk. I september enades man om att konferenstemat skall vara

 Utbildning 2000: trender, frågor av gemensamt intresse och

prioriteringar för alleuropeiskt samarbete .

Samarbetet med EU utvecklades ytterligare under året och i december

hölls ett första möte mellan representanter för utbildningskommittén,

kommittén för högre utbildning och forskning, sekretariatet och EU:s

utbildningskommitté.

Kommittén för högre utbildning och forskning

Under 1996 slutförde kommittén för högre utbildning och forskning (CC-

HER) i stort sett arbetet med att ta fram den gemensamma konventionen

mellan FN:s organ för utbildning, vetenskap och kultur (Unesco) och

Europarådet om erkännande av examina. Konventionsutkastet remiss-

behandlades i Sverige och avsikten är att den slutliga texten skall öppnas

för undertecknande våren 1997.

Inom ramen för projektet Tillträde till högre utbildning i Europa

hölls en avslutande konferens. Resultatet kommer att följas upp under

1997.

Det legislativa reformprogrammet fortsatte och i mars utkom den

första publikationen, Relationer mellan stat och högre utbildning , i en

beslutad serie. Avsikten med programmet är primärt att hjälpa de nya

medlemsländerna att reformera sin högre utbildning och forskning

genom ny lagstiftning. Programmets mandattid förlängdes till år 2000,

förutsatt att fortsatt finansiering kan uppnås bl.a. genom frivilliga

nationella bidrag.

Ett par nya projekt förbereddes för den kommande treårsperioden.

 Byggandet av morgondagens universitet , som skall behandla

omdefinieringen av universitetens forskningsuppdrag i ett demokratiskt

samhälle, rör alla länder men riktar sig särskilt till de nya

medlemsländerna, i vilka den centrala planeringen av forskning vid

vetenskapsakademierna nu ger vika för pluralism och konkurrens.

De politiska förändringarna i Europa efter 1989 har dramatiskt ökat

förutsättningarna för gränsöverskridande samarbete. Inom den högre

utbildningen kan regionala program och nätverk fungera som

förtroendeskapande åtgärder samtidigt som utbildningen når en högre

kvalitet. Ett nytt projekt om regionalt samarbete bygger på olika modeller

som vuxit upp i skilda regioner i Europa, bl.a. i de nordiska länderna.

Kulturkommittén

Kulturkommittén (CC-CULT) sammanträdde i maj och november.

Tillströmningen av medlemsländer från Central- och Östeuropa har

delvis ändrat förutsättningarna för kommitténs arbete. Nya

frågeställningar har uppkommit och kraven på anpassningsbarhet i

programverksamheten har därmed ökat. Den nya budgetproceduren, som

ger specialkommittéerna möjlighet att göra omprioriteringar inom givna

ramar, är ägnad att underlätta en sådan anpassning.

De kulturpolitiska länderförhören, som pågått sedan 1989, intar

alltjämt en framträdande plats i kommitténs verksamhet. Numera avsätts

regelmässigt en extra sammanträdesdag åt muntligt förhör med något

medlemsland. Vid vårmötet gällde det Ryssland och vid höstmötet

Slovenien, som lät sig representeras på ministernivå.

Under året har länderförhörsprogrammet utvärderats. Förslag lämnades

om en ny inriktning av programmet, bl.a. mot mer tematiskt upplagda

granskningar som möjliggör en jämförelse mellan länder. En särskild

arbetsgrupp, med deltagande från Sverige, kommer under 1997 att

närmare studera förslagen.

Under 1996 diskuterades en rapport om kultur och samhällsutveckling,

vilken av en särskild expertgrupp tagits fram som ett bidrag till Unescos

världskonferens på samma tema i Stockholm år 1998. Rapporten fick ett

mycket gott mottagande i kommittén. Våren 1997 kommer den att ges ut

i tryckt form. Flera medlemsländer avser anordna nationella eller

regionala seminarier med anledning av rapporten och den kommande

världskonferensen. Rapporten kommer också att utnyttjas vid

framtagning av underlag till Europarådets andra toppmöte hösten 1997.

Som uppföljning av kulturministermötet i Budapest den 28 29 oktober

har kommittén fattat vissa beslut på filmområdet. En expertgrupp har fått

i uppdrag att fortsätta arbetet med en konvention om skydd för det audio-

visuella arvet. Vidare kommer en kartläggning av medlemsländernas

insatser vad gäller filmverksamhet för barn och ungdom att göras.

Kommittén diskuterade även följande frågor: den fortsatta hanteringen

av programmet för tematiskt upplagda europeiska kulturvägar, inrättande

av ett resurscentrum för kulturpolitisk information, ett åtgärdsprogram

inom området bok och bibliotek, studier med anknytning till kulturen och

den nya teknologin samt formerna för samverkan med EU på

kulturområdet.

När det gäller CC-CULT:s framtida programverksamhet hävdades

fortsatt från svensk sida att den måste ha en klar Europarådsprofil och

framstå som logisk för omvärlden. En samordning med EU:s

kulturverksamhet är angelägen. Noteras bör att kommitténs program har

stramats upp betydligt under senare år och att det nu består av ett

begränsat antal definierade projekt.

Kulturarvskommittén

Kulturarvskommittén (CC-PAT) sammanträdde i mars. Arbetet är

organiserat i tre ansvarsområden: policy och styrmedel, tekniskt

erfarenhetsutbyte och specialistsamverkan samt utbildning och

levandegörande. Insikten om kulturarvets sociala och politiska

dimensioner har ökat. Det har t.ex. kommit att uppmärksammas som ett

instrument för lokal och regional utveckling, inte minst genom turismen.

Inom Europarådet har även dess karaktär av icke-förnyelsebar tillgång

betonats. I fortsättningen måste därför kulturarvet behandlas inom ramen

för en övergripande strategi för långsiktig hållbar utveckling i Europa.

Det tekniska samarbetet, som syftar till expertrådgivning och

erfarenhetsutbyte kring bevarande och upprustningsprojekt, har dock

fortfarande en framskjuten plats i kommitténs verksamhet.

Sverige har haft experter från Riksantikvarieämbetet och Statens

historiska museer i flera av kommitténs arbets- och expertgrupper,

nämligen i dem som behandlar arkeologi, tekniskt samarbete och

kulturarvsdagarna. En rekommendation om åtgärder beträffande

nedbrytningen av kulturarvet till följd av luftföroreningar och andra

liknande faktorer har utarbetats under svenskt ordförandeskap. För att

följa upp rekommendationen har Sverige inbjudit till en konferens på

samma tema i Stockholm den 24 26 april 1997. Konferensen skall

invigas av kulturminister Marita[REDACTED_EFTERNAMN]. Kommittén har även tagit fram

en rekommendation angående skydd för kulturarvet mot olagliga

handlingar.

Kulturarvsdagarna är Europarådets årligen återkommande publika

manifestation för kulturarvet med aktiviteter i ett 40-tal länder. I Sverige

anordnades Kulturhusens dag den 8 september. Årets tema var parker

och trädgårdar och 460 anläggningar runt om i landet öppnades för

allmänheten.

3.3.2 Idrott

Styrkommittén för idrottsfrågor (CDDS) höll sitt 19:e möte i mars

månad. Vid mötet diskuterades uppföljning av ministerkommitténs

rekommendationer R(95)16 om unga människor och idrott respektive

R(95)17 om idrottens betydelse för samhället, med bakgrund i de beslut

som antogs vid den europeiska konferensen för ministrar ansvariga för

idrottsfrågor i Lissabon år 1995. Ett led i uppföljningen var den av

Nederländernas regering initierade europeiska rundabordskonferensen

om idrott, tolerans och rent spel som genomfördes i april.

Idrottskommitténs verksamhetsprogram och budget för 1996 antogs

med prioritering av följande:

- Uppföljning av den europeiska idrottsstadgan R(92)13 på temat

demokrati inom idrotten och idrott åt alla

- Tolerans genom idrott, med betoning på arbetet inom den stående

kommittén mot läktarvåld

- Realiserande av antidopningskonventionen, bl.a. genom

övervakningsgruppens arbete

- Ömsesidigt biståndsprogram för nya medlemmar av CDDS

- Informationsfrågor genom ett fortsatt samarbete med Clearing

House , som är ett idrottsinformationscenter under Europarådets

beskydd.

Under året har Riksidrottsförbundets internationella sekreterare Stig
[REDACTED_EFTERNAMN] på generalsekreterarens begäran lett en arbetsgrupp med uppgift

att kartlägga behovet av och föreslå insatser rörande idrotten som en

metod för rehabilitering av handikappade människor och krigsoffer i

Bosnien-Hercegovina.

Konventionen mot läktarvåld hade vid årets slut ratificerats av 28

länder och undertecknats av ytterligare 6 länder. Sverige har deltagit i

arbetet inom den permanenta kommitté som övervakar konventionen.

Vid årsskiftet 1996/97 hade 32 länder ratificerat konventionen mot

dopning och ytterligare 7 länder hade undertecknat densamma. Sverige

har varit aktivt inom övervakningsgruppen för konventionen och

ansvarade under 1996 för ledningen av arbetsgruppen för rättsliga frågor

och dopning.

3.3.3 Ungdomsfrågor

Styrkommittén för ungdomsfrågor (CDEJ) höll sitt 17:e och 18:e möte.

En rad frågor behandlades under året. Bland annat tog kommittén

initiativ till frivilliga utvärderingar av enskilda länders ungdomspolitik.

Sverige är ett av de länder som anmält intresse för en sådan utvärdering.

Vidare påbörjades beredningen av ett förslag till konvention om

volontärtjänst för ungdomar.

CDEJ var under året varit starkt engagerad dels i utvecklingen av det

andra europeiska ungdomscentret i Budapest vilket invigdes år 1995, dels

vad gäller stadgar för och finansiering av den europeiska ungdomsfonden

(EYF). Sverige blev invalt i styrelsen för den europeiska ungdomsfonden

och Europarådets båda ungdomscentrum för de kommande två åren. I

övrigt fortsatte verksamheten i kommitténs tre arbetsgrupper kring

ungdomsutbyte, ungdomsinformation samt ungdomars delaktighet och

inflytande i samhällslivet.

CDEJ har lagt fram förslag till ministerkommittén om att hålla ett

ungdomsministermöte i Rumänien 1998.

Europeiska ungdomsfonden delade ut 16 miljoner franska franc i

bidrag. Sammanlagt anordnades 120 ungdomsprojekt inom områden som

miljö, rasism och främlingsfientlighet, ungdomsutbyte etc. Dessutom

delades bidrag ut till de internationella ungdomsorganisationernas

administration och tidningar. Totalt fick 40 publikationer och

utbildningsmaterial stöd. I Central- och Östeuropa genomfördes 12

aktiviteter, finansierade genom den särskilda fond som upprättats som en

del av Europarådets stöd till utvecklingen där. Totalt deltog 5 450

ungdomar, varav 196 från Sverige, i aktiviteter som ungdomsfonden

finansierat. Sverige bidrog med 412 819 franska franc (2,79 %) till

EYF:s budget.

De båda europeiska ungdomscentrumen i Strasbourg och i Budapest

anordnade sammanlagt 44 seminarier för ungdomar, 3 ungdoms-

ledarutbildningar, 10 språkkurser, 1 s.k. konsultativt möte och 1

symposium. I dessa aktiviteter deltog 1 856 ungdomar, varav 76 från

Sverige.

4 Verksamheten inom partsavtalen

Vid sidan av den verksamhet som finansieras över den ordinarie

budgeten har inom Europarådet etablerats ett antal s.k. partsavtal. Dessa

bygger på principen om frivillig anslutning. De medlemsländer som så

önskar förbinder sig att delta i aktiviteter inom ramen för respektive avtal

liksom att på för varje avtal föreskrivet sätt bidra till finansieringen.

4.1 Partsavtalet på social- och hälsoområdet

Europarådets partsavtal på social- och hälsoområdet har två överordnade

kommittéer, handikappkommittén (CD-P-RR) och hälsokommittén (CD-

P-SP). Båda har etablerat en rad underordnade expertgrupper. En tredje

verksamhetsgren, socialkommittén (CD-P-CS), har inte varit aktiv sedan

1981.

Partsavtalet har tidigare fungerat så att de (sju) länder som varit med

sedan starten burit huvudansvaret för sekretariatskostnader etc.

Ytterligare ett antal länder, däribland Sverige, har deltagit i vissa möten

och för detta erlagt ett schablonbelopp per mötesdag med faktisk

representation.

Efter en längre tids diskussion presenterades under året ett förslag av

innebörden att partsavtalet skulle ombildas så att samtliga länder som i

någon form deltar i verksamheten också skall dela solidariskt på de

administrativa kostnaderna enligt en given fördelningsnyckel. Med detta

förslag skulle möjligheten att betala endast för de aktiviteter ett land

deltar i försvinna.

En omfattande sondering med berörda fackdepartement och verk gav

vid handen att ett fortsatt svenskt deltagande i partsavtalet tillmättes ett

betydande värde. Samarbetet bedömdes bl.a. utgöra ett viktigt

komplement till EU:s verksamhet, genom Europarådets större

medlemskrets och/eller genom att motsvarigheter saknas inom EU. Mot

denna bakgrund fattades i oktober beslut om att Sverige, till en högre

årlig kostnad, skulle tillträda avtalet i dess nya form.

Sverige deltar sedan 1986 i partsavtalets handikappkommitté. Arbetet

bedrivs förutom vid kommitténs ordinarie möten i expertgrupper,

varav Sverige under 1996 aktivt deltagit i två. Den ena är inriktad på

WHO:s internationella klassifikation för skada/sjukdom, funktions-

nedsättning och handikapp. Den andra, som behandlat frågor om

övergång från skyddat till ordinarie arbete, avslutade sitt arbete under

året.

Handikappkommitténs ordinarie möte hölls i Strasbourg den 11 14

juni och då beslutades bl.a. att tillsätta två nya expertgrupper. Den ena

skall samla in material om och analysera diskrimineringslagstiftning som

gäller personer med funktionsnedsättning och den andra skall ta fram

strategier för att öka funktionshindrades möjligheter att få arbete. Vidare

fastställdes ett handlingsprogram för 1996 1998, en idé som lanserats av

Sverige. Nästa ordinarie möte med kommittén kommer att hållas i

Ljubljana den 10 13 juni 1997.

Sverige var under året också representerat i flera av hälsokommitténs

expertgrupper, varav en (med undergrupperingar) behandlar olika

aspekter av material som kommer i kontakt med livsmedel, en annan

gäller aromämnen i livsmedel och en tredje kosmetikaprodukter.

4.2 Europafarmakopén

Sedan år 1975 har Sverige varit anslutet till Europarådets konvention om

utarbetandet av en europeisk farmakopé (Ph Eur). Denna innehåller

kvalitetsnormer för läkemedelssubstanser och vissa färdiga läkemedel.

Den har bindande giltighet i de länder som är anslutna till konventionen.

Tjugosex länder i Västeuropa samt EU har ratificerat konventionen. EU

deltar därmed som medlem vid mötena i Europafarmakopé-

kommissionen. Ytterligare tio länder samt världshälsoorganisationen

WHO deltar som observatörer. Bland observatörsländerna finns

Australien, Kanada och Kina.

Den första upplagan av Europafarmakopén trädde i kraft i Sverige den

1 januari 1978. Den andra upplagan trädde i kraft i medlemsländerna den

1 juli 1987 och har sedan dess kompletterats med ett eller två häften med

monografier (standarder) och föreskrifter varje år. Totalt har ytterligare

19 häften kommit ut inom den andra upplagan. Under 1996 utgavs den

tredje upplagan av Europafarmakopén, vilken gäller fr.o.m. den 1 januari

1997. Den omfattar ca 1 200 monografier för läkemedelssubstanser,

beredningsformer och generella metoder. I den tredje upplagan har bl.a.

nomenklaturen (termförteckningen) moderniserats och analysmetoder

innehållande farliga reagens och lösningsmedel liksom ett antal

metoder innehållande djurförsök bytts ut.

År 1994 genomfördes en prioritetsomgång inom Europasamarbetet.

Beslut togs då om vilka läkemedelssubstanser, läkemedelsformer och

bruksfärdiga läkemedel man skall arbeta med under de närmaste åren.

Bland dessa återfinns flera viktiga substanser med svenskt ursprung som

vi för närvarande granskar. För svenskt vidkommande anses den

medicinska betydelsen utgöra det viktigaste kriteriet att ta hänsyn till vid

prioriteringen.

Under 1996 fastställdes 249 monografier (144 nya och 105 reviderade)

för införande i Europafarmakopén, vilket är ungefär samma volym som

föregående år. Ett stort arbete har även lagts ned på framtagande och

översättning av en lista, Definitioner och regler för namngivning av

färdiga läkemedel , där Europafarmakopén reviderat och harmoniserat

EU:s tidigare regler.

Sverige var representerat av sina tre delegater vid årets samtliga tre

kommissionsmöten. I de ca 30 expertgrupper som förbereder och

bearbetar material som skall ingå i farmakopén medverkade 18 svenska

representanter hämtade från Läkemedelsverket, Uppsala universitet,

läkemedelsindustrin och Apoteksbolaget. De olika experterna ansvarar

för ett omfattande experimentellt förarbete på sina respektive labora-

torier. Arbetet samordnas i Sverige av resultatenheten Standardisering

vid Läkemedelsverket och Svenska farmakopékommittén.

Samarbetet mellan Europafarmakopén och representanter för den

amerikanska (USP) respektive den japanska (JP) farmakopén om

harmonisering av de olika farmakopéernas bestämmelser fortsatte under

året.

Utvecklingen av Europafarmakopén på 2000-talet diskuterades vid en

konferens i december i Prag. Vid konferensen, som anordnades av

Europafarmakopén, deltog representanter från alla intressegrupper. Där

framhölls vikten av harmoniserade kvalitetskrav och att

Europafarmakopén fortsätter att utveckla och effektivisera sitt arbete. Till

konferensen var de andra världsledande farmakopéerna USP och JP

inbjudna. Vid diskussionerna med dessa framförde läkemedelsindustrin

en stark önskan att harmoniseringstakten mellan de tre farmakopéerna

bör öka eftersom det även finns ett stort behov av samstämmiga krav

globalt. Flera svenska experter var vid konferensen engagerade som

diskussionsledare i olika arbetsgrupper.

Europafarmakopésekretariatet i Strasbourg är även samordnare för

samarbetet mellan de nationella läkemedelskontrollerna i Europa, inom

vilket Sverige under året har deltagit i flera kollaborativa studier som haft

anknytning till både kontroll- och farmakopéarbetet. Detta praktiska

samarbete är mycket viktigt för att åstadkomma en gemensam, enhetlig

syn på läkemedels kvalitet.

Europafarmakopén har stor normgivande betydelse för läkemedels

kvalitet. Den tillämpas av Läkemedelsverket och läkemedelsindustrin vid

registrering och kontroll av läkemedel samt av Apoteksbolaget vid

beredning och hantering av läkemedel.

4.3 Europarådets sociala utvecklingsfond

Vid årsskiftet 1996/97 var samtliga Europarådets medlemsländer utom

Albanien, Andorra, Estland, Irland, Kroatien, Lettland, Makedonien,

Moldova, Polen, Ryssland, Slovakien, Storbritannien, Tjeckien, Ukraina,

Ungern och Österrike anslutna till sociala utvecklingsfonden.

Härutöver är Heliga Stolen medlem. Den socialistiska federativa

republiken Jugoslavien var associerad medlem under femårsperioden

1986 1991. Ytterligare central- och östeuropeiska länder har visat

intresse att bli medlemmar.

Fonden använder den europeiska valutaenheten ecu i sin redovisning

(1 ecu = 8,53 svenska kronor vid årsskiftet 1996/97).

Fondens utlåningsverksamhet ökade kraftigt under 1996. Beloppet för

godkända låneansökningar var således det högsta i fondens historia,

1 453 miljoner ecu.

På grund av den tidigarelagda tidpunkten för överlämnandet av denna

skrivelse till riksdagen kan inga ytterligare belopp anges för fondens

verksamhet under 1996. Den totala balansomslutningen vid det

föregående årsskiftet, 1995/96, var emellertid 9 784 miljoner ecu och

1995 års överskott var 68 miljoner ecu. 1996 års vinst beräknas bli i

storleksordningen 90 miljoner ecu.

Under perioden 1990 1993 riktades allvarlig kritik mot fonden.

Kritiken gällde dels att fonden fjärmat sig från sin sociala målsättning,

dels att det förekommit allvarliga brister i finansförvaltning, låneverk-

samhet, projektuppföljning, internadministration och samarbetsklimat.

Kritiken ledde bl.a. till att fondens högste verkställande tjänsteman

tvingades lämna sin befattning i slutet av 1993.

Under åren härefter har den nya ledningen bedrivit ett omfattande

översynsarbete i syfte att komma till rätta med fondens problem. Ett

övergripande mål är att återigen sätta den sociala målsättningen i centrum

för verksamheten.

Sverige inträdde i fonden 1977. Vår andel i kapitalet uppgår till ca 36

miljoner ecu, vilket motsvarar 2,7 % av medlemsländernas insatser. Av

detta belopp har 3,9 miljoner ecu betalats in och 32,1 miljoner ecu är ett

garantiåtagande. Sverige har anmodats att betala in ytterligare 994 000

ecu till fondens kapital.

Sverige har varit pådrivande i de senaste årens arbete med att

omorientera och sanera fondens verksamhet. Målsättningen är bl.a. att

utlåningen skall få en bättre geografisk fördelning och koncentreras till

de socialt mest angelägna projekten, att en större andel av vinsten skall

användas för lån på särskilt fördelaktiga villkor till sådana projekt samt

att flera länder skall ansluta sig. Sverige har inte lånat några medel

genom fonden.

Fonden bildades ursprungligen, år 1956, som ett instrument för att

möta dåtidens flyktingsituation men är numera även inriktad på att

medverka till att lindra verkningarna av naturkatastrofer samt att

finansiera infrastruktur-, sysselsättnings- och bostadsbyggnadsprojekt i

regioner där sådana investeringar är av stort socialt värde. På senare tid

har även ett antal större utbildnings- och sjukvårdsprojekt finansierats.

I syfte att stärka fondens kapitalbas och att i framtiden kunna integrera

länderna i Central- och Östeuropa i verksamheten utökades år 1991

fondens kapital mycket kraftigt. De central- och östeuropeiska staternas

behov kommer att ställa fonden inför nya och större uppgifter såväl vad

gäller risktagande som projektplanering och administration.

Ministerkommittén har uttryckt starka önskemål om att fonden skall delta

i återuppbyggnaden i f.d. Jugoslavien, främst i Bosnien-Hercegovina.

Under 1996 lämnades också lån på särskilt fördelaktiga villkor till

projekt där.

Medlemsstaternas insatser uppgick den 30 november 1996 till

sammanlagt 1 318 miljoner ecu i form av inbetalda medel,

garantiåtaganden och vinstmedel som tillförts enskilda medlemsländer.

Härtill kommer att fonden vid utgången av 1995 hade reserver och

vinstmedel på 531 miljoner ecu.

Med dessa medel som bas kan fonden på jämförelsevis fördelaktiga

villkor ta upp lån på den internationella kapitalmarknaden. Fonden

bedöms av det amerikanska värderingsinstitutet Standard & Poors ha

högsta kreditvärdighet, AAA, för sin långsiktiga upplåning. Lånen

förmedlas sedan till projekt i medlemsländerna med den inriktning som

beskrivits ovan.

En liten del av utlåningen har sedan länge skett på särskilt fördelaktiga

villkor. Denna subventionerade utlåning, som numera äger rum genom

en speciell för ändamålet inrättad lånefond, bekostas av en del av fondens

vinstmedel.

Sedan sin tillkomst och till slutet av år 1995 har fonden finansierat

projekt i medlemsländerna om totalt 9 324 miljoner ecu. Vid årsskiftet

1995/96 utestående lån uppgick till 6 153 miljoner ecu, varav 45 miljoner

ecu som subventionerade lån. De största låntagarna under senare år

(1986 1995) har varit Turkiet (38 % av lånemedlen), Italien (26 %),

Grekland (13 %), Cypern (10 %), Spanien (5 %) och Tyskland (5 %). De

ändamål som fått mest lån är åtgärder för flyktingar och migranter,

bostadsbyggande, lån i samband med infrastrukturinvesteringar samt

landsbygdsutveckling.

4.4 Pompidougruppen för narkotikafrågor

Pompidougruppen inrättades år 1971 som ett svar på det växande

narkotikaproblemet i Europa. Gruppen hade fram till 1980 ingen formell

status men blev då en samarbetsgrupp inom Europarådet. Ursprungligen

fanns 16 medlemmar men antalet har ökat och uppgick under 1996 till

28. Samarbetet omfattar de flesta västeuropeiska staterna samt flera

länder i Central- och Östeuropa. Andra central- och östeuropeiska länder

inbjuds att på ad hoc-basis delta i olika aktiviteter. Sverige har ställt

medel till förfogande för att underlätta dessa länders deltagande i

konferenser, symposier och andra möten anordnade av gruppen.

Arbetet i Pompidougruppen rör såväl förbyggande insatser i syfte att

minska efterfrågan på narkotika som insatser inom kontrollpolitikens

område. Samarbetet är således tvärsektoriellt. De ministrar som ansvarar

för samordningen av narkotikafrågor fattar vart tredje år beslut om

inriktningen på samarbetet. Mellan ministermötena sammanträder

representanter för medlemsländerna (s.k. permanenta korrespondenter)

två gånger om året för att besluta om konkreta åtgärder och för att

rapportera om pågående och planerade insatser i respektive länder.

Vid ett ministermöte i februari 1994 antogs programmet för

Pompidougruppens arbete under de kommande tre åren. Programmet

betonar vikten av efterfrågedämpande insatser och av att den

tvärsektoriella inriktningen behålls. Sverige deltar aktivt, bl.a. genom

medverkan i det omfattande epidemiologiska samarbete som pågår. I

detta ingår en europeisk skolundersökning av elevers drogvanor som leds

och samordnas av det svenska Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN). Vidare pågår ett särskilt tränings- och

utbildningsprogram för personer verksamma inom narkotikaområdet i

Central- och Östeuropa. Sverige är tillsammans med Norge och EU:s

PHARE-program huvudbidragsgivare.

Utöver ovanstående genomfördes under 1996 möten i olika

arbetsgrupper rörande bl.a. behandling och rehabilitering, barn till

missbrukare, polissamarbete, prekursorer (ämnen som kan användas vid

illegal framställning av narkotika), tullsamarbete samt insatser för

gravida missbrukare. Slutligen påbörjades förberedelserna inför

ministermötet i maj 1997, då ett nytt treårsprogram skall antas.

4.5 Filmstödsfonden Eurimages

I slutet av 1988 etablerade Europarådet genom ett partsavtal en europeisk

fond för stöd till filmproduktion, kallad Eurimages . Fonden har nu 25

medlemmar. Under 1996 aviserade Storbritannien sitt utträde.

Fonden förfogande under året över cirka 193 miljoner kronor. De

länder som deltar i partsavtalet bidrar till finansieringen i relation till sin

storlek. Sveriges bidrag, som utbetalas av Svenska filminstitutet, uppgick

1996 till cirka 4 miljoner kronor.

Beslut har fattats om en utvärdering av Eurimages , något som även

togs upp på kulturministerkonferensen i Budapest den 28 29 oktober.

En grundförutsättning för att erhålla stöd är att minst tre europeiska

länder är involverade. Fonden finansierar maximalt 20 % av projektets

budget. Stöd utgår inte bara till spelfilm utan också i vissa fall till

dokumentärfilm. Även renodlade TV-filmer och -serier kan komma i

fråga. Länder som inte deltar i EU:s Media II-program kan också få stöd

till distribution liksom till biografer som förbinder sig att visa minst 50 %

europeisk film.

Under 1996 erhöll 74 projekt bidrag från Eurimages till ett

sammanlagt belopp av 145 miljoner kronor. Två svenska projekt fick

bidrag till ett sammanlagt värde av 3,3 miljoner kronor.

4.6 Kommissionen för demokrati genom lag

Den europeiska kommissionen för demokrati genom lag

(Venedigkommissionen) bildades i Venedig den 20 januari 1990. Den

etablerades på italienskt initiativ under Europarådets överinseende och är

knuten till Europarådet genom ett partsavtal.

Kommissionen, som är sammansatt av experter i statsrätt utsedda av

respektive lands regering, skall bl.a. verka för att sprida information om

de olika rättssystemen i Europarådets medlemsstater liksom även i de

icke-medlemsstater som samarbetar med kommissionen. Den svenske

ledamoten Hans Ragnemalm begärde under året att bli entledigad från

sitt uppdrag. Till hans efterträdare utsågs justitieombudsmannen Rune

Lavin.

Till kommissionens viktigare uppgifter hör att, som expertorgan och på

begäran, bistå de före detta kommunistiska staterna i Central- och

Östeuropa vid utarbetandet av nya demokratiska konstitutioner, baserade

på Europarådets grundläggande principer. Samarbetet bedrivs så att

mindre grupper av kommissionsmedlemmar, med ansvar för ett visst

land, granskar och successivt reviderar upprättade lagförslag. Ofta följs

arbetet upp med besök i landet i fråga. Kommissionens verksamhet har

satt åtskilliga spår i de nya konstitutioner som antagits.

Under 1996 arbetade kommissionen bl.a. med konstitutionella frågor i

Kroatien.

4.7 Det europeiska audiovisuella observatoriet

Det europeiska audiovisuella observatoriet etablerades 1992 som ett

utvidgat partsavtal inom Europarådet. Sverige är medlem sedan starten.

 Observatoriet, med placering i Strasbourg, är ett forsknings- och

statistikinstitut som samlar in och distribuerar information om den

europeiska film-, TV- och videoindustrin. Bland annat utges årligen en

statistisk årsbok om den audiovisuella sektorn i Europa.

EU deltar i arbetet genom att kommissionen är medlem i Europeisk

forskningssamverkans (EUREKA:s) koordinationskommitté, som i sin

tur har en medlem i observatoriets styrelse.

Under året diskuterades om observatoriet, efter en fyraårig

initialperiod, skall permanentas. Sverige förordar att så blir fallet. En

komplicerande faktor i bedömningen av den fortsatta verksamheten har

varit värdlandet Frankrikes ifrågasättande av observatoriets rätt att

åtnjuta skattefrihet. Då frågan behandlades i ministerkommittén i

november verkade emellertid en lösning av det problemet finnas i sikte.

Hela ärendet kommer att tas upp på nytt i mars 1997.

4.8 Europarådets Nord/Sydcentrum

År 1988 anordnade Europarådet i nära samarbete med EU en kampanj

om nord sydfrågor. Arbetet med kampanjen ledde till att Europarådets

Nord/Sydcenter (Europeiskt centrum för globalt ömsesidigt beroende och

solidaritet) året därpå etablerades genom ett partsavtal.

Vid årsskiftet 1996/97 hade centret 16 medlemmar, sedan Slovenien

tillträtt som första central- och östeuropeiska land. Bland stater som står

utanför kan nämnas Danmark, Island, Storbritannien och Tyskland.

Centret har sitt säte i Lissabon, i lokaler bekostade av portugisiska

staten. Det skall fungera som ett ramverk för europeiskt samarbete i syfte

att öka medvetandegraden hos allmänheten om nord sydfrågor i ett

globalt perspektiv och främja solidaritet i linje med Europarådets mål och

principer. Centret betraktas ofta som organisationens fönster mot

omvärlden utanför Europa.

Finansieringen bygger dels på uttaxering från medlemsstaterna (för att

täcka administrativa kostnader), dels på frivilliga bidrag som i huvudsak

kommer från EU och används till programverksamheten.

Nord/Sydcentret agerar utifrån en ovanlig samarbetsstruktur, kallad

kvadrilog, i vilken ingår representanter för medlemsstaternas regeringar,

parlamentariker, regionala och lokala myndigheter samt enskilda

organisationer.

På svensk sida befanns det inledningsvis svårt att få en övergripande

bild av Nord/Sydcentrets vittförgrenade aktiviteter liksom av

kvadrilogstrukturens sätt att fungera. I samband med att verksamheten

permanentades efter en försöksperiod beslutades om en svensk

profilhöjning, i syfte att söka dels påverka centret i riktning mot

koncentration, effektiv uppföljning och öppenhet, dels få en ordentlig

utvärdering till stånd. Mot denna bakgrund har Sverige accepterat en

styrelseplats under perioden 1995 1997. Nederländerna, Schweiz och

Sverige har drivit igenom förbättrade redovisningsrutiner, inklusive

utarbetande av uppföljningsrapporter. Programverksamheten har stramats

upp. Centret har hörsammat en betydande del av den kritik som riktats

mot det och verkar nu gå in i en period av konsolidering men med

bevarad entusiasm och kreativitet.

I november anordnade Nord/Sydcentret, i samarbete med finländska

representanter för kvadrilogens delar, ett regionalt möte i Helsingfors.

Samtliga nordiska länder, även icke-medlemmarna Danmark och Island,

var inbjudna. Avsikten var att, i en krets med traditionellt positiv

inställning till bistånd, diskutera allmänhetens vikande intresse för global

samverkan och solidaritet och vad som kan göras i positiv riktning.

Vidare sonderades intresset för en ny nord sydkampanj 1998, dvs. tio år

efter den kampanj som blev inkörsporten till centrets upprättande. Beslut

om en eventuell andra kampanj förväntas under våren 1997.

5 Förteckning över medlemsländer

Albanien

Moldova

Andorra

Nederländerna

Belgien

Norge

Bulgarien

Polen

Cypern

Portugal

Danmark

Rumänien

Estland

Ryssland

Finland

San Marino

Frankrike

Schweiz

Grekland

Slovakien

Irland

Slovenien

Island

Spanien

Italien

Storbritannien

Kroatien

Sverige

Lettland

Tjeckien

Liechtenstein

Turkiet

Litauen

Tyskland

Luxemburg

Ukraina

Makedonien (f.d. jugoslaviska

Ungern

 republiken Makedonien)

Österrike

Malta

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 mars 1997

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Hjelm-Wallén

__________________

Regeringen beslutar skrivelse 1996/97:140 Redogörelse för

verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1996.

Skr. 1996/97:140

2

1