Regeringens proposition

1996/97:111

Rättsligt skydd för databaser, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 15 maj 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i lagen (1960:729) om upphovsrätt till lit-

terära och konstnärliga verk och i lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister. Därmed genomförs Europaparlamentets och rådets direktiv

96/9/EG om rättsligt skydd för databaser. Direktivet syftar till att säkerställa

att det för databaser, dvs. sammanställningar av verk, uppgifter eller annat

material, finns ett harmoniserat immaterialrättsligt skydd på en hög nivå inom

Europeiska unionen. Direktivet hindrar inte att informationsintresset kan be-

aktas fullt ut vid genomförandet.

 Det föreslås att den som har rätt att använda en sammanställning alltid skall

få förfoga över den på det sätt som är nödvändigt för att han eller hon skall

kunna använda sammanställningen för dess avsedda ändamål. Den inskränkning som

finns i upphovsrätten för framställning av exemplar för enskilt bruk skall inte

längre ge rätt att framställa exemplar i digital form av sammanställningar i

digital form. Inskränkningen för offentligt framförande skall inte ge rätt att i

förvärvssyfte framföra sammanställningar vid undervisning. Den som har

framställt ett arbete där ett stort antal uppgifter har sammanställts eller som

är resultatet av en väsentlig investering skall ha uteslutande rätt att

framställa exemplar av arbetet och göra det tillgängligt för allmänheten

(katalogskydd). Katalogskyddet skall gälla i 15 år. Samma inskränkningar skall

gälla i katalogskyddet som i motsvarande fall gäller i upphovsrätten.

Avtalsvillkor som utvidgar det grundläggande katalogskyddet skall vara ogiltiga.

Katalogskyddet skall tillämpas på den som har en viss bestämd anknytning till

EU. Den som otillåtet framställer exemplar i digital form av offentliggjorda

sammanställningar i digital form skall som huvudregel inte dömas till

straffrättsligt ansvar men kan bli skadeståndsskyldig.

 Bedömningen av direktivets innebörd föranleder ett förslag om ändring i vad

som gäller för datorprogram. Det föreslås att när ett exemplar av ett

datorprogram har överlåtits med upphovsmannens samtycke, utgångspunkten skall

vara att exemplaret får spridas vidare oavsett var överlåtelsen skett.

 I propositionen föreslås även - efter en framställning av Justitiekanslern -

att lagen ändras så att upphovsrätten inte skall hindra att ett verk används i

rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse och att samma inskränkning

skall gälla för övriga rättighetshavare på området.

 Lagändringarna är avsedda att träda i kraft den 1 januari 1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 5

2 Lagtext.................................................... 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt

 till litterära och konstnärliga verk................ 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i

 vissa upphovsrättstvister........................... 11

3 Ärendet och dess beredning................................. 12

4 Upphovsrättslagen.......................................... 13

5 Rättsligt skydd för sammanställningar av verk, uppgifter eller annat

 material................................................... 15

 5.1 Informationsintresset och upphovsrätten............. 15

 5.2 Nuvarande regler.................................... 16

 5.3 Direktivet.......................................... 21

 5.4 Genomförande av direktivet.......................... 27

 5.4.1 Principer för genomförandet................... 27

 5.4.2 Begreppet databas............................. 27

 5.4.3 Upphovsrättens föremål........................ 28

 5.4.4 Vem upphovsrätten tillkommer.................. 29

 5.4.5 Förfoganderätten.............................. 31

 5.4.6 Inskränkningar i upphovsrätten................ 33

 5.4.7 Rätten av sitt eget slag...................... 38

 5.4.8 Sanktioner.................................... 42

 5.5 Spridningsrätten för datorprogram, m.m.............. 43

6 Användning av verk i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens

 intresse................................................... 46

7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser.................. 48

8 Kostnader och resursbehov.................................. 49

9 Författningskommentarer.................................... 50

 9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) om

 upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk.... 50

 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i

 vissa upphovsrättstvister .......................... 60

Bilaga 1......................................................... 61

Bilaga 2......................................................... 78

Bilaga 3......................................................... 97

Bilaga 4......................................................... 98

Bilaga 5.........................................................104

Bilaga 6.........................................................105

Bilaga 7.........................................................106

Bilaga 8.........................................................113

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 maj 1997.....114

Rättsdatablad....................................................115

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk,

 2. lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovsrättstvister.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk

 dels att rubriken närmast före 26 g § skall ha följande lydelse,

 dels att 12, 19, 21, 26 b, 26 g, 49, 53 och 61 §§ skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

12 §1Var och en får framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för

enskilt bruk. Exemplaren får inte användas för andra ändamål.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket gäller inte Första stycket ger inte rätt

datorprogram och ger inte rätt att

att uppföra byggnadsverk. 1. uppföra byggnadsverk,

 2. framställa exemplar av

 datorprogram, eller

 3. framställa exemplar i

 digital form av samman-

 ställningar i digital form.

 Första stycket ger inte heller rätt att för eget bruk låta en utomstående

 1. framställa exemplar av musikaliska verk eller filmverk,

 2. framställa bruksföremål eller skulpturer eller

 3. genom konstnärligt förfarande efterbilda andra konstverk.

19 §2

--------------------------------------------------------------------

 När ett exemplar av ett När ett exemplar av ett litte-

litterärt eller musikaliskt rärt eller musikaliskt verk

verk eller ett konstverk med eller ett konstverk med

upphovsmannens samtycke har upphovsmannens samtycke har

överlåtits, får exemplaret överlåtits, får exemplaret spridas

spridas vidare. För exemplar av vidare.

datorprogram gäller i stället

att spridningen är tillåten

sedan exemplaret med

upphovsmannens samtycke har

överlåtits inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet.

 Första stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten

 1. exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning eller

andra jämförliga rättshandlingar, eller

 2. exemplar av datorprogram i maskinläsbar form genom utlåning.

21 §3Var och en får framföra utgivna verk offentligt

 1. vid tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvudsakliga,

tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte samt

 2. vid undervisning eller gudstjänst.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och filmverk och ger inte rätt att

sända ut verk i ljudradio eller television.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket 2 ger inte rätt

 att i förvärvssyfte framföra sam-

 manställningar vid undervisning.

26 b §4Allmänna handlingar skall oavsett upphovsrätten tillhandahållas enligt 2

kap. tryckfrihetsförordningen.

--------------------------------------------------------------------

 Upphovsrätten till ett Upphovsrätten hindrar inte att

fotografiskt verk hindrar inte ett verk används i rättsvårdens

att verket används i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens

eller den allmänna säkerhetens intresse.

intresse.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1993:1007.

2 Senaste lydelse 1995:447.

3 Senaste lydelse 1993:1007.

4 Senaste lydelse 1994:190.

--------------------------------------------------------------------

Särskilda bestämmelser om Särskilda bestämmelser om

datorprogram datorprogram m.m.

26 g §5

 Den som har förvärvat rätt att använda ett datorprogram får framställa sådana

exemplar av programmet och göra sådana ändringar i programmet som är nödvändiga

för att han skall kunna använda programmet för dess avsedda ändamål. Detta

gäller även rättelse av fel.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får framställa säkerhetsexemplar

av programmet, om detta är nödvändigt för den avsedda användningen av

programmet.

 Exemplar som framställs med stöd av första eller andra stycket får inte

utnyttjas för andra ändamål och får inte heller användas när rätten att utnyttja

programmet har upphört.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får iaktta, undersöka eller

prova programmets funktion för att fastställa de idéer och principer som ligger

bakom programmets olika detaljer. Detta gäller under förutsättning att det sker

vid sådan laddning, visning på skärm, körning, överföring eller lagring av

programmet som han har rätt att utföra.

--------------------------------------------------------------------

 Den som har rätt att använda en

 sammanställning får förfoga över

 den på det sätt som är nödvändigt för

 att han skall kunna använda

 sammanställningen för dess av-

 sedda ändamål.

 Avtalsvillkor som inskränker Avtalsvillkor som inskränker

användarens rätt enligt andra användarens rätt enligt andra,

och fjärde styckena är ogiltiga. fjärde eller femte stycket är

 ogiltiga.

49 §6

--------------------------------------------------------------------

 En katalog, en tabell eller Den som har framställt en

ett annat dylikt arbete vari katalog, en tabell eller ett

ett stort antal uppgifter har annat dylikt arbete i vilket

sammanställts får inte utan ett stort antal uppgifter har

framställarens samtycke sammanställts eller vilket är

eftergöras förrän tio år har resultatet av en väsentlig

förflutit efter det år då arbetet investering har uteslutande rätt

gavs ut. att framställa exemplar av arbe-

 tet och göra det tillgängligt för

 allmänheten.

 Rätten enligt första stycket

 gäller till dess femton år har

 förflutit efter det år då arbetet

 framställdes. Om arbetet har

 gjorts tillgängligt för allmän-

 heten inom femton år från fram-

 ställningen, gäller dock rätten

 till dess femton år har förflutit

 efter det år då arbetet först

 gjordes tillgängligt för allmän-

 Bestämmelserna i 6 - 9 §§, 11 § heten.

andra stycket, 12 § första Bestämmelserna i 2 § andra och

stycket, 13, 16 - 18, 22, 26 - tredje styckena, 6 - 9 §§, 11 §

26 b och 26 e §§ skall tillämpas andra stycket, 12 § första och

beträffande arbeten som avses i andra styckena, 13 - 22, 25, 26

denna paragraf. Är ett sådant - 26 b, 26 d - 26 f §§, 26 g §

arbete eller en del av det femte och sjätte styckena samt

föremål för upphovsrätt, får den 26 i § skall tillämpas på arbeten

också göras gällande. som avses i denna paragraf. Är

 ett sådant arbete eller en del

 av det föremål för upphovsrätt, får

 denna rätt också göras gällande.

 Avtalsvillkor som utvidgar

 framställarens rätt enligt första

 stycket till ett offentliggjort

 arbete är ogiltiga.

53 §7

 Den som beträffande ett litterärt eller konstnärligt verk vidtar åtgärder, som

innebär intrång i den till verket enligt 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller

som strider mot föreskrift enligt 41 § andra stycket eller mot 50 §, döms, om

det sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, till böter eller fängelse i högst

två år.

--------------------------------------------------------------------

 Den som för sitt enskilda Den som för sitt enskilda bruk

bruk kopierar ett datorprogram kopierar ett datorprogram som är

som är utgivet eller av vilket utgivet eller av vilket ex-

exemplar har överlåtits med upp- emplar har överlåtits med upp-

hovsmannens samtycke, skall hovsmannens samtycke, skall

inte dömas till ansvar, om för- inte dömas till ansvar, om för-

lagan för kopieringen inte an- lagan för kopieringen inte an-

vänds i näringsverksamhet eller vänds i näringsverksamhet eller

offentlig verksamhet och han offentlig verksamhet och han

inte utnyttjar framställda ex- inte utnyttjar framställda ex-

emplar av datorprogrammet för emplar av datorprogrammet för

annat ändamål än sitt enskilda annat ändamål än sitt enskilda

bruk. bruk. Den som för sitt enskilda

 bruk framställer exemplar i

 digital form av en

 offentliggjord sammanställning i

 digital form skall under de

 förutsättningar som nyss nämnts

 inte dömas till ansvar.

 Vad som sägs i första stycket gäller också, om någon till Sverige för sprid-

ning till allmänheten för in exemplar av verk, där exemplaret framställts utom-

lands under sådana omständigheter att en sådan framställning här skulle ha varit

straffbar enligt vad som sägs i det stycket.

 Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 53 a § får inte dömas till ansvar

för intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till brott som avses i första och tredje

styckena döms till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

61 §8

--------------------------------------------------------------------

 Föreskrifterna i 45, 47 och Bestämmelserna i 45, 47 och 48 §§

48 §§ är tillämpliga på framförande, är tillämpliga på framföranden,

ljudupptagning samt ljudradio- ljudupptagningar samt

och televisionsutsändning som ljudradio- och tele-

äger rum i Sverige. Dessutom visionsutsändningar som äger rum

tillämpas föreskrifterna i 45 § på i Sverige. Dessutom tillämpas

framföranden av den som är bestämmelserna i 45 § på fram-

svensk medborgare eller har föranden av den som är svensk

sin vanliga vistelseort i medborgare eller har sin

Sverige, föreskrifterna i 47 § på vanliga vistelseort i Sverige,

ljudupptagningar vars framstäl- bestämmelserna i 47 § på

lare är svensk medborgare eller ljudupptagningar vars fram-

svensk juridisk person eller ställare är svensk medborgare

har sin vanliga vistelseort i eller svensk juridisk person

Sverige och föreskrifterna i 48 § eller har sin vanliga

på utsändningar av radio- eller vistelseort i Sverige och

televisionsföretag som har sitt bestämmelserna i 48 § på

säte här i landet. Föreskrifterna utsändningar av radio- eller

i 46 § tillämpas på ljudupptag- televisionsföretag som har sitt

ningar och upptagningar av säte här i landet. Bestämmelserna

rörliga bilder vars framställare i 46 § tillämpas på ljud-upp-

är svensk medborgare eller tagningar och upptagningar av

svensk juridisk person eller rörliga bilder vars framställare

har sin vanliga vistelseort i är svensk medborgare eller

Sverige liksom på sådana svensk juridisk person eller

upptagningar av rörliga bilder har sin vanliga vistelseort i

som äger rum i Sverige. Sverige liksom på sådana

Bestämmelsen i 46 § om efter- upptagningar av rörliga bilder

görande gäller dock alla som äger rum i Sverige.

ljudupptagningar. Bestämmelsen i 46 § om efter-

 Föreskrifterna i 49 § tillämpas görande gäller dock alla

på arbeten vars framställare är ljudupptagningar.

svensk medborgare eller svensk Bestämmelserna i 49 § tillämpas

juridisk person eller har sin på arbeten vars framställare är

vanliga vistelseort i Sverige svensk medborgare eller har sin

liksom på arbeten som först vanliga vistelseort i Sverige.

utgivits i Sverige. Bestämmelserna tillämpas även på

 arbeten vars framställare är

 svensk juridisk person och har

 sitt säte, sitt huvudkontor

 eller sin huvudsakliga verksam-

 het i Sverige. Om den juridiska

 personen har sitt säte i Sverige

 men inte sitt huvudkontor eller

 sin huvudsakliga verksamhet här,

 tillämpas bestämmelserna dock

 endast om arbetet ingår i en

 ekonomisk verksamhet som har

 etablerats i Sverige.

--------------------------------------------------------------------

 Av föreskrifterna i 49 a § Av bestämmelserna i 49 a §

tillämpas hänvisningen till 50 tillämpas hänvisningen till 50

och 51 §§ på alla fotografiska och 51 §§ på alla fotografiska

bilder och övriga föreskrifter på bilder och övriga bestämmelser på

fotografiska bilder fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk 1. vars framställare är svensk

medborgare eller har sin medborgare eller har sin

vanliga vistelseort i Sverige vanliga vistelseort i Sverige

eller eller

 2. som först har utgivits i 2. som först har utgivits i

Sverige eller samtidigt i Sverige eller samtidigt i

Sverige och utomlands eller Sverige och utomlands eller

 3. som har infogats i en 3. som har infogats i en

byggnad eller annan anordning byggnad eller annan anordning

som är fast förenad med marken, som är fast förenad med marken,

om byggnaden eller anordningen om byggnaden eller anordningen

är belägen i Sverige. är belägen i Sverige.

 Vid tillämpningen av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt, om

bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

______

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och prestationer som har

kommit till före ikraftträdandet. I fråga om arbeten som har framställts inom

femton år före ikraftträdandet gäller rätt enligt 49 § till den 1 januari 2014.

 3. De nya bestämmelserna tillämpas inte när det gäller åtgärder som har

vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. De exemplar

av arbeten enligt 49 § som har framställts med stöd av äldre bestämmelser får

fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 § andra

stycket skall dock tillämpas.

 4. Om någon med stöd av äldre bestämmelser har börjat att förfoga över ett

arbete enligt 49 § genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det

tillgängligt för allmänheten, får han trots de nya bestämmelserna i nödvändig

och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade verksamheten, dock längst

till den 1 januari 2000. Sådan rätt till förfogande har under motsvarande förut-

sättningar även den som före ikraftträdandet har vidtagit väsentliga åtgärder

för att framställa exemplar av arbetet eller för att göra det tillgängligt för

allmänheten. De exemplar av ett arbete som framställs med stöd av dessa bestäm-

melser får fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 §

andra stycket skall dock tillämpas.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs-

rättstvister

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §1

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag tillämpas när det Denna lag tillämpas när det

uppkommer en tvist om ingåendet uppkommer en tvist om ingåendet

av ett avtal som utgör en av ett avtal som utgör en

förutsättning för en avtalslicens förutsättning för en avtalslicens

enligt 13 § eller, såvitt gäller enligt 13 § eller, såvitt gäller

vidaresändning genom kabel, 26 vidaresändning genom kabel, 26 f §

f § lagen (1960:729) om upp- lagen (1960:729) om upphovsrätt

hovsrätt till litterära och till litterära och konstnärliga-

konstnärliga verk. Lagen verk. Lagen tillämpas även vid

tillämpas även vid motsvarande motsvarande tvister som kan

tvister som kan uppkomma dels uppkomma dels till följd av

till följd av hänvisningarna hänvisningarna till 13 och 26 f §§

till 13 § i 45, 46, 49 och 49 a §§ i 45, 46, 49 och 49 a §§ lagen om

och till 26 f § i 45, 46 och 49 upphovsrätt till litterära och

a §§ lagen om upphovsrätt till konstnärliga verk, dels när avtal

litterära och konstnärliga verk, om exemplarframställning skall

dels när avtal om exemplarfram- ingås med svensska radio- eller

ställning skall ingås med televisionsföretag eller avtal

svenska radio- eller tele- om vidaresändning genom kabel

visionsföretag eller avtal om skall ingås med radio- eller

vidaresändning genom kabel televisionsföretag som

skall ingås med radio- eller verkställer utsändningar inom

televisionsföretag som Europeiska ekonomiska sam-

verkställer utsändningar inom arbetsområdet.

Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet.

______

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

5 Senaste lydelse 1993:1007.

6 Senaste lydelse 1993:1007.

7 Senaste lydelse 1994:233.

8 Senaste lydelse 1995:447.

1 Senaste lydelse 1995:448.

3 Ärendet och dess beredning

Sammanställningar av uppgifter eller annat material representerar många gånger

ett betydande värde med hänsyn till det arbete och de kostnader som framställa-

ren måste lägga ned på att samla in och ordna materialet. Obehöriga kopieringar

kan vålla framställaren kännbara förluster. I någon utsträckning kan sådana

förfaranden beivras med stöd av upphovsrättsliga regler. En förutsättning för

detta är som regel att sammanställandet framstår som en intellektuell prestation

av viss kvalitet. I allmänhet sammanställs produkterna emellertid efter ganska

enkla principer och ofta rent rutinmässigt, och i så fall kan upphovsrätten inte

åberopas. I Sverige finns ett kompletterande särskilt skydd som kan tillämpas i

de fallen, det s.k. katalogskyddet. Katalogskyddet omfattar samlingar med ett

stort antal uppgifter och ger ett tidsbegränsat skydd mot eftergörande.

 Motsvarande särskilda skydd finns också i Danmark och Finland men däremot inte

i några andra medlemsstater i Europeiska unionen (EU). Dessutom har det i

staterna utvecklats olika rättspraxis när det gäller det rent upphovsrättsliga

skyddet för sammanställningar. I de flesta stater krävs att sammanställningen

skall just bygga på intellektuell prestation för att vara upphovsrättsligt skyd-

dad, men i somliga stater räcker det att den är resultatet av en viss investe-

ring. Det innebär att det i praktiken kan vara lättare att få upphovsrättsligt

skydd i en del medlemsstater än i andra.

 Dessa olikheter i förutsättningarna för upphovsrättsligt skydd till

sammanställningar påverkar negativt hur den inre marknaden fungerar, främst

eftersom de hindrar den fria rörligheten av varor inom gemenskapen. Detta är

särskilt olämpligt eftersom medlemsstaterna i dag har ett gemensamt och

betydande intresse av att det i hela gemenskapen finns goda förutsättningar för

investeringar i informationstekniken.

 Av sådana skäl har Europaparlamentet och rådet antagit direktiv 96/9/EG om

rättsligt skydd för databaser. Direktivet gäller för alla sorters samman-

ställningar, oavsett den tekniska formen, och tar alltså trots namnet inte

speciellt sikte på datatekniken. Direktivet bygger på principer

som sedan länge är vedertagna i svensk upphovsrätt och dess genomförande kräver

inte några stora ändringar i svensk lag.

 Direktivet finns i svensk lydelse som bilaga 1.

 Den svenska lydelsen av direktivet, vilken utarbetats i rådets sekretariat, är

bristfällig och oklar i flera avseenden och uppenbart felaktig på vissa punkter.

I Regeringskansliet avser man att försöka få fram en bättre svensk lydelse.

Samtliga språkversioner är dock likvärdiga och ingen språkversion har företräde

framför en annan. För att lösa tolkningsproblem kan det vara nödvändigt att

jämföra med lydelsen på andra språk. Direktivet finns i engelsk lydelse som

bilaga 2. Ursprungs-texten är på franska.

 Regeringskansliet ordnade i november 1996 en hearing i ämnet.

 Vid hearingar under hösten 1996 och våren 1997 har i anslutning till andra

spörsmål behandlats upphovsmannens rätt att bestämma om spridning av exemplar av

verket och då bl.a. under vilka förutsättningar denna rätt skall upphöra.

 En promemoria med förslag till genomförande av direktivet har remissbehandlats

(Rättsligt skydd för databaser, Ds 1996:71) Remissyttrandena finns tillgängliga

i Regeringskansliet (hos Justitiedepartementet, dnr Ju96/4600).

 En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. De lagförslag som lades

fram i promemorian finns i bilaga 4. En förteckning över remissinstanserna finns

i bilaga 5.

 I propositionen behandlas även en framställan av Justitiekanslern om

användning av verk i rättsvårdens intresse (Ju97/588). Framställningen var

föremål för en hearing som Regeringskansliet ordnade i mars 1997. En förteckning

över inbjudna till hearingen finns i bilaga 6.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 april 1997 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns bilaga 7.

 Lagrådet lämnade förslagen utan någon erinran. Lagrådets yttrande finns som

bilaga 8.

 I klargörande syfte har ett par redaktionella ändringar gjorts i förhållande

till den till Lagrådet remitterade lagtexten.

Nordiskt samarbete

Upphovsrätten är ett rättsområde där det traditionellt har funnits en likartad

lagstiftning i de nordiska länderna. Det är av stort värde att vi behåller denna

rättslikhet. En likartad nordisk lagstiftning har praktisk betydelse för det

kulturella utbytet i Norden. Att vi har likadana regler i Norden kan också

avgöra om vi får gehör för särskilda nordiska lösningar inom t.ex. EU.

 Inför utarbetandet av förslagen i propositionen har flera överläggningar

hållits med tjänstemän från de ansvariga departementen och ministerierna i

Danmark, Finland, Island och Norge. Vid överläggningarna har man enats om hur

Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG bör tolkas och om vilken väg man

bör gå när direktivet ger valmöjligheter. Också i övrigt har man försökt

uppfylla direktivets regler på ett likartat sätt.

 Det förslag till lagtext som regeringen lägger fram i propositionen innebär

att den nordiska rättslikheten inom upphovsrätten kan upprätthållas.

4 Upphovsrättslagen

Lagen ger upphovsmän och andra grupper på området tidsbegränsade ensamrätter.

Bestämmelserna finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk (upphovsrättslagen).

 Den som skapar ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till

verket. Upphovsrätten innefattar uteslutande rätt att förfoga över verket genom

att framställa exemplar av det eller genom att göra det tillgängligt för allmän-

heten. Upphovsmannen har också de ideella rättigheterna att bli angiven som

sådan i samband med sitt verk och att hindra vissa typer av kränkande användning

av verket. Upphovsrätten gäller intill utgången av sjuttionde året efter det år

då upphovsmannen avled.

 Det måste finnas en rimlig balans i ensamrätten, och man skall vid

bestämmandet av upphovsrättens innehåll mot upphovsmannens individuella intres-

sen väga de samhällsintressen som kan ha betydelse. Vikten av denna

samhällsbalans är särskilt tydlig om ensamrätter koncentreras på ett fåtal

händer långt från den skapande verksamheten. Avvägningarna har i stora drag kom-

mit till uttryck i de grundläggande reglerna om upphovsmannens förfoganderätt

och ideella rätt. Där samhälleliga intressen påkallar en särskild reglering

tillgodoses detta genom speciella inskränkningar i upphovsrätten. I

förfoganderätten gäller inskränkningar bl.a. för framställning av exemplar för

enskilt bruk, för framställning av exemplar inom undervisningsverksamhet och

sjukhus, för framställning av exemplar åt synskadade, för vidare spridning av en

gång överlåtna exemplar och för information om dagshändelser genom radio och

television. Begränsningar i upphovsrätten kan även följa av annan lagstiftning.

Sålunda utesluter upphovsrätten inte tillämpning av t.ex. konkur-

renslagstiftningen eller rättegångsbalken. I upphovsrättslagen anges

uttryckligen att allmänna handlingar skall tillhandahållas enligt tryck-

frihetsförordningen oavsett upphovsrätten.

 I upphovsrättslagen finns även bestämmelser om skydd för vissa prestationer

som, även om de inte kan betecknas som litterära eller konstnärliga verk, ändå

har ett visst samband med sådan verksamhet och påkallar skydd efter liknande

principer som gäller för upphovsrätten. Sådana närstående rättigheter gäller för

utövande konstnärer (artister, musiker, sångare m. fl.), för framställare av

ljudupptagningar (t.ex. skivproducenter), för framställare av upptagningar av

rörliga bilder (t.ex. filmproducenter), för radio- och televisionsföretag (för

deras utsändningar), för framställare av kataloger och för fotografer. Det skydd

som ges åt prestationerna överensstämmer i allt väsentligt med det skydd som

upphovsmännen har. Regeringens principiella utgångspunkt är att de olika

grupperna på det upphovsrättsliga området så långt som möjligt skall behandlas

lika och att inte någon grupp av närstående rättighetshavare har intressen som

är mindre skyddsvärda.

 Rättigheterna enligt upphovsrättslagen tillämpas i första hand endast på

svenska verk och prestationer. Det upphovsrättsliga skyddssystemet är dock

internationellt och de flesta länder är bundna av internationella konventioner

på området. Den viktigaste av konventionerna är Bernkonventionen från år 1886

för skydd av litterära och konstnärliga verk med drygt 100 anslutna stater.

Konventionen bygger på principen om nationell behandling, vilken innebär att

stater som är bundna av konventionen är skyldiga att ge upphovsrättsligt skydd

åt verk från alla andra konventionsländer på samma sätt som man skyddar verk

från det egna landet. Ett liknande internationellt skyddssystem gäller på de

närstående rättigheternas område, framför allt genom Romkonventionen från år

1961 om skydd för utövande konstnärer, fonogramframställare och radioföretag.

Även Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPs)

innehåller internationella åtaganden på det upphovsrättsliga området. Föreskrif-

ter om upphovsrättslagens tillämpning med avseende på andra länder finns i

internationella upphovsrättsförordningen (1994:193). Inom Världsorganisationen

för den intellektuella äganderätten (WIPO) antogs i december 1996 texter till

två nya konventioner, nämligen ett fördrag om upphovsrätt och ett fördrag om

framföranden och fonogram. Frågan huruvida Sverige skall tillträda fördragen

bereds i Regeringskansliet.

5 Rättsligt skydd för sammanställningar av verk, uppgifter eller annat

material

5.1 Informationsintresset och upphovsrätten

Fri åsiktsbildning utgör en av grundvalarna för den svenska demokratin.

Yttrandefriheten och dess spegelbild, informationsfriheten, har en hög dignitet

i den svenska rättsordningen, något som främst har kommit till uttryck i

grundlagarna. Varje medborgare är gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att

inhämta, ta emot och meddela uppgifter. Mellan informationsintresset och det

upphovsrättsliga skyddsintresset finns i grunden inte någon konflikt. Tvärtom

har båda intressena det gemensamma syftet att skapa förutsättningar för ett

fritt samhällsskick och intellektuell utveckling. Grundlagarna ger ett skydd för

medborgarna att yttra sina tankar och åsikter, att offentliggöra allmänna

handlingar och att inhämta och meddela uppgifter. Upphovsrättslagen ger ett

skydd för den individuella utformning som upphovsmannen gett sitt ämne. Även

författares, konstnärers och fotografers rätt till sina verk har rang av

grundlagsskyddad rättighet.

 Begränsningar i yttrandefriheten och informationsfriheten, vilka aldrig får gå

utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet, får ske bl.a. om

särskilt viktigt skäl föranleder det (2 kap. 13 § första stycket

regeringsformen). Som exempel på sådana begränsningar anges i motiven till

bestämmelsen just skydd för upphovsrätten och denna närstående rättigheter (se

prop. 1975/76:209 s. 155). Vid utformningen av upphovsrätten skall dock särskilt

beaktas vikten av vidast möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet i bl.a.

politiska, vetenskapliga och kulturella angelägenheter (jfr 2 kap. 13 § andra

stycket). I upphovsrättslagen finns flera undantagsbestämmelser som har sin

grund i det samhälleliga intresset av information till medborgarna i

angelägenheter av allmän vikt. Det rör sig främst om bestämmelser som upphäver

eller inskränker upphovsrätten i fråga om allmänna handlingar hos myndighet och

om information om dagshändelser. Begränsningar i upphovsrätten till förmån för

informationsintresset kan även följa av annan lagstiftning. Lagstiftaren måste

hela tiden vara uppmärksam så att upphovsrätten, t.ex. på grund av teknisk eller

samhällelig utveckling, inte får ett innehåll som står i strid med

yttrandefriheten och informationsfriheten. Högsta domstolen har uttalat att det

kan uppstå situationer då ett förfogande över verket inte omfattas av en

undantagsbestämmelse men där yttrandefrihetsintresset gör sig gällande med sådan

styrka att domstolarna ändå måste ta ansvar för en friande dom vid åtal för

intrång i upphovsrätten (se rättsfallet NJA 1985 s. 893).

 Det säger sig självt att informationsintresset är synnerligen påtagligt när

det gäller ensamrätt till samlingar med uppgifter och annat material. Att

ensamrätt kan göras gällande till uppgifter om sakförhållanden är icke

godtagbart. Direktivet om rättsligt skydd för databaser är den första rättsakt

på upphovsrättens område som har antagits sedan Sverige blev medlem i EU och där

vi har kunnat vara med och bestämma utformningen av reglerna. Vid arbetet på

direktivet har regeringen sett det som sitt speciella ansvar att med fasthet

hävda informationsintresset. Tillsammans med vissa andra medlemsstater lyckades

Sverige ändra det ursprungliga förslaget till direktiv, vilket låg betänkligt

nära en ensamrätt till själva de uppgifter som sammanställts, så att ensamrätten

enligt det antagna direktivet avser endast samlingen som sådan. Direktivet bärs

vidare upp av principen att medlemsstaterna själva skall få bestämma vilka

inskränkningar i upphovsrätten som skall göras i enlighet med vad som

traditionellt gäller där, dvs. för svenskt vidkommande i enlighet med våra

traditioner om yttrandefrihet och informationsfrihet. På svenskt initiativ

klargörs också uttryckligen i direktivet att medlemsstaterna får begränsa

upphovsrätten för medborgarnas tillgång till allmänna handlingar. Den slutliga

utformningen av direktivet hindrar inte att informationsintresset kan beaktas

fullt ut vid genomförandet. Framgångarna med direktivet är särskilt

betydelsefulla, eftersom det kan förväntas stå modell för en kommande

internationell konvention på området inom ramen för WIPO.

 5.2 Nuvarande regler

Upphovsrättens föremål

I en systematisk samling, dvs. en sammanställning av verk, uppgifter eller annat

material, kan finnas uppgifter om t.ex. recept, telefonnummer, tågtider eller

valuta- och börskurser. Det kan också röra sig om annat material, t.ex. novel-

ler, dikter, musikstycken eller fotografier. Sammanställningen kan finnas i

olika teknisk form, t.ex. på papper i en bok eller i en katalog, på en videoupp-

tagning i en film eller i digital form på en datadiskett eller på en elektronisk

anslagstavla. Som exempel på sammanställningar med uppgifter kan nämnas tele-

fonkataloger, tidtabeller, tidningsbilagor med veckans TV-program och turistbro-

schyrer med stadens restauranger. Exempel på sammanställningar med annat mate-

rial än rena uppgifter är kalendrar, läseböcker, diktsamlingar, multime-

diaprodukter i digital form, samlingsskivor, tidningar, uppslagsverk och

vetenskapliga publikationer med bidrag från flera författare.

 Upphovsrättens föremål är alltid det skapade verket. Upphovsrätten skyddar

verket oberoende av på vilket sätt det har kommit till uttryck, dvs. oavsett om

det är en skönlitterär framställning, ett filmverk, ett konstverk eller ett verk

som uttryckts på något annat sätt. Redan i motiven till 1919 års upphovsrättslag

framhölls att upphovsrätt mycket väl kunde grundläggas genom en verksamhet som

framträdde endast i en systematisk samling av uppgifter och att sammanställning-

en i sig alltså kunde vara uttryck för ett verk och omfattas av upphovsrätt (jfr

dessförinnan rättsfallet NJA 1882 s. 490). Eftersom ett verk alltid måste ha en

viss självständighet och originalitet, krävs dock att sammanställningen är

resultatet av en intellektuell prestation av viss kvalitet eller med andra ord

resultatet av en planläggande, samlande, sovrande och redigerande verksamhet.

Utgångspunkten är att man här skall ställa samma krav på verksamhetens art som

när det gäller verk i allmänhet (jfr rättsfallen NJA 1965 s. 523 och NJA 1995 s.

256). Utanför skyddet faller mera mekaniskt eller rutinmässigt gjorda

sammanställningar. Som exempel brukar nämnas att en samling av en författares

samtliga verk utan något särskilt urval knappast uppfyller kravet på verkshöjd.

Kravet är i Bernkonventionen uttryckt så att samlingen med hänsyn till urvalet

och dispositionen av innehållet skall utgöra en intellektuell skapelse (se

artikel 2.5, vilken enligt sin lydelse gäller endast samlingar av verk). Kravet

är uttryckt på samma sätt i TRIPs-avtalet och det nya WIPO-fördraget om

upphovsrätt (se artikel 10.2 resp. artikel 5, vilka båda gäller för alla

samlingar av uppgifter eller annat material).

 Sammanställningar som utgörs av en samling verk och som i sig uppfyller kravet

på verkshöjd brukar kallas för samlingsverk (jfr 5 §). Exempel på samlingsverk

kan vara en antologi med en författares dikter samlade efter motiv eller en CD-

skiva med folkmusik från olika landskap samlad som en resa genom Sverige.

 Den upphovsrättsligt skyddade sammanställningen behöver naturligtvis inte

föreligga i någon viss teknisk form, utan det är principiellt likgiltigt med

vilken teknik som den är nedlagd. En sammanställning i form av digitala, binära

tecken i olika grupperingar lagrade på en datadiskett skyddas lika väl som en

sammanställning i form av 28 bokstäver i olika grupperingar tryckta i en bok.

Vem upphovsrätten tillkommer

Utgångspunkten är att upphovsrätten till ett verk som är en sammanställning

tillkommer den som har skapat verket (1 §). Har verket två eller flera

upphovsmän, vilkas bidrag inte utgör självständiga verk, tillkommer upphovs-

rätten dem gemensamt, men de får var för sig beivra intrång i rätten (6 §).

 Upphovsmannen kan, med vissa begränsningar, överlåta upphovsrätten till någon

annan (27 §). Exempelvis kan det ligga i ett anställningsavtal att den anställde

till arbetsgivaren överlåter förfoganderätten till de verk som han eller hon

skapar som ett led i arbetsuppgifterna.

Förfoganderätten

Förfoganderätten avser verket som sådant, alltså sammanställningen i sig, men

inte de särskilda uppgifter eller de andra verk som har samlats i den. Upphovs-

rätten till en sammanställning kan alltså inte användas för att hindra förfo-

gande över de uppgifter eller verk som finns i samlingen. I upphovsrättslagen

klargörs att den som genom att sammanställa verk eller delar av verk åstadkommit

ett litterärt eller konstnärligt samlingsverk har upphovsrätt till detta, men

hans rätt inskränker inte rätten till de särskilda verken (5 §). Exempelvis kan

den som skapat en diktantologi, där sammanställningen i sig utgör ett verk, inte

med sin upphovsrätt till samlingsverket hindra att någon förfogar över de dikter

som ingår i antologin. Det kan naturligtvis vara så att upphovsmannen till

sammanställningen har upphovsrätt även till de verk som ingår i samlingen, t.ex.

på grund av överlåtelse från den ursprunglige upphovsmannen till verken.

 Upphovsrätten innefattar, med angivna inskränkningar, uteslutande rätt att

förfoga över verket genom att framställa exemplar av det (2 § första stycket).

Överföring av verket på en anordning genom vilken det kan återges anses även som

framställning av exemplar (2 § andra stycket). Med exemplar förstås varje

föremål i vilket verket är nedlagt eller fixerat, likgiltigt med vilken teknik

detta skett. Vidare innefattar upphovsrätten ute-

slutande rätt att förfoga över verket genom att göra det tillgängligt för all-

mänheten (2 § första stycket). Verket görs tillgänglig för allmänheten när det

framförs offentligt liksom när exemplar av det bjuds ut till försäljning,

uthyrning eller utlåning eller på något annat sätt sprids till allmänheten eller

visas offentligt (2 § tredje stycket). Förfoganderätten gäller verket i ursprun-

gligt eller ändrat skick, i översättning eller bearbetning, i annan litteratur-

eller konstart eller i annan teknik.

Inskränkningar i upphovsrätten

Det måste finnas en balans i ensamrättens utformning. Om samhälleliga intressen

påkallar en särskild reglering, tillgodoses detta genom speciella inskränkningar

i upphovsrätten.

 Inskränkning i förfoganderätten till verk, och därmed även verk som är

sammanställningar, gäller för framställning av exemplar för enskilt bruk. Var

och en får som huvudregel framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk,

men exemplaren får inte användas för andra ändamål (12 §). Att framställningen

skall ske för eget bruk förutsätter att den sker för framställarens eget behov

eller åt hans närmaste familje- eller vänkrets. Den kan också ske i vissa andra

situationer, t.ex. åt kolleger på arbetsplatsen. Ett av de grundläggande in-

slagen i den svenska upphovsrätten är att rätten inte skall gripa in i pri-

vatlivet och att var och en som huvudregel skall få framställa exemplar av verk

för enskilt bruk.

 Det finns också en rad inskränkningar för undervisningsändamål. För sådana

ändamål får under vissa förutsättningar exemplar av utgivna verk framställas ge-

nom reprografiskt förfarande och upptagningar göras av verk som sänds ut i lju-

dradio eller television, om avtalslicens gäller (13 §). För undervisningsändamål

får lärare och elever göra upptagningar av sina egna framföranden (14 §). Var

och en får framföra utgivna verk offentligt vid undervisning (21 § första styck-

et 2). Begreppet undervisning innefattar inte bara t.ex. universitets-

föreläsningar utan också stu-diecirkelsverksamhet och liknande. Det krävs inte

att syftet med förfogandet är av ideell eller annan icke-kommersiell natur, utan

inskränkningarna gäller också när förfogandet görs i förvärvssyfte vid under-

visning.

 Ensamrätten att till allmänheten sprida exemplar av verket är inskränkt så att

den som huvudregel inte avser vidare spridning av ett exemplar som har över-

låtits med upphovsmannens samtycke (19 § första stycket). Som undantag från

huvudregeln gäller att upphovsmannen trots överlåtelsen har kvar sin rätt att

tillhandahålla allmänheten exemplar genom uthyrning (se närmare i paragrafens

andra stycke). För frågan om rätten att hindra vidare spridning

(spridningsrätten) har upphört, spelar det inte någon roll var någonstans i

världen överlåtelsen ägt rum. Har upphovsmannen väl en gång valt att överlåta

ett exemplar av verket, har hans spridningsrätt avseende det exemplaret upphört.

Det innebär att upphovsmannen inte kan åberopa sin spridningsrätt till verket

för att hindra att de varor av detta slag som han sålt utomlands importeras och

sedan säljs vidare här i Sverige. En praktisk konsekvens av detta är att upp-

hovsmannen inte kan använda spridningsrätten för att dela upp marknaden, vilket,

om det nu hade varit möjligt, skulle ha medfört en negativ begränsning av kon-

kurrensen och dessutom varit till nackdel för konsumenterna (se bet. 1994/95:LU4

s. 6 f.).

 Det finns ytterligare inskränkningar som är tillämpliga vid förfoganden över

verk, även verk som är sammanställningar, t.ex. för framställning av exemplar

inom vissa arkiv och bibliotek (16 §), för framställning av exemplar åt synska-

dade m. fl. (17 §), för visning av exemplar av utgivna verk (20 §), för

offentliga framföranden i allmänhet (21 §), för citering (22 §) och för offent-

liga debatter, allmänna handlingar m.m. (26 - 26 b §§). Vidare kan särskilda

bestämmelser om ljudradio och television (26 d - 26 f §§) och avtalslicenser (26

i §) vara tillämpliga, t.ex. vid utsändning i digital form.

Framställare av kataloger m.m.

Av vad som sagts om upphovsrättens föremål framgår att vissa samlingar faller

utanför begreppet verk, eftersom det finns ett krav på att ett verk måste ha en

viss självständighet och originalitet. Samlingarna kan likväl ha ett betydande

värde med hänsyn till det arbete och de kostnader som framställaren måste lägga

ned på att samla in och ordna materialet. Obehöriga kopieringar, som när det

gäller digital teknik ofta kan utföras med billiga metoder, kan vålla fram-

ställaren kännbara förluster. Därför har samlingarna fått ett särskilt skydd i

upphovsrättslagen, det s.k. katalogskyddet. Motsvarande bestämmelser finns i de

övriga nordiska länderna men inte i några andra länder.

 Katalogskyddet innebär att en katalog, en tabell eller ett annat dylikt arbete

i vilket ett stort antal uppgifter har sammanställts inte utan framställarens

samtycke får eftergöras förrän tio år har förflutit efter det år då arbetet gavs

ut (49 §). Är arbetet eller en del av det föremål för upphovsrätt, får den också

göras gällande. Katalogskyddet utesluter således inte att upphovsrätt kan

åberopas, utan en produkt kan omfattas av såväl upphovsrätt som katalogskydd.

 Skyddsföremålet är samlingar med ett stort antal uppgifter, t.ex. telefonkata-

loger, tidtabeller och sammanställningar av valuta- och börs-kurser. Arbeten med

ett litet antal uppgifter kan inte göra något anspråk på skydd, även om de

skulle vara resultatet av en väsentlig investering. I linje med vad som gäller

för det upphovsrättsliga skyddet till sammanställningar avser katalogskyddet

arbetet som sådant och ger alltså inte något skydd för de särskilda uppgifter

som har sammanställts. Exempelvis får man i en lokal tidtabell återge uppgifter

om tåg- och flygtider ur en större samling. Det är endast arbetet som inte får

eftergöras. Med begreppet eftergörande avses eftertryck eller annat eftergörande

av uppgifterna i samma eller liknande uppställning. Skyddstiden, som är tio år

efter utgivningen, gäller för ett visst arbete. Det innebär att, om ett stort

antal uppgifter läggs till ett redan skyddat arbete, så kan det resultera i ett

nytt arbete och i att giltighetstiden därmed räknas från det år då det nya arbe-

tet gavs ut.

 I skyddet mot eftergörande gäller en rad inskränkningar, vilka överensstämmer

med de inskränkningar som gäller i upphovsmannens ensamrätt till

exemplarframställning (se 49 § andra stycket). Traditionellt har ansetts att

katalogskyddet skall vidkännas samma inskränkningar som i motsvarande fall

gäller för upphovsrätten (jfr bl.a. prop. 1973:15 s. 170).

 Katalogskyddet tillkommer framställaren. Med begreppet framställaren förstås

det företag som har föranstaltat om produktens utarbetande. Det vanliga är att

produkterna utarbetas inom ett företag och att man inte kan ange någon eller

några särskilda personer som framställare. Företaget blir då omedelbart bärare

av skyddet. Det är dock inte uteslutet att en enskild person kan utföra ett

sådant arbete som berättigar till skydd, och även inom ett företag kan tänkas

att skyddet i första hand tillkommer någon anställd. Rätten att åberopa skyddet

torde dock så gott som alltid övergå till företaget på grund av

anställningsavtalet.

 Katalogskyddet tillämpas enligt upphovsrättslagen på arbeten vars framställare

är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga

vistelseort i Sverige, liksom på arbeten som först utgivits i Sverige (61 §

andra stycket). Enligt internationella upphovsrättsförordningen skall den som är

medborgare i ett land som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

alltid behandlas som om han vore svensk medborgare och en juridisk person från

ett EES-land alltid behandlas som en svensk juridisk person (1 § andra stycket i

förordningen).

Sanktioner

Vid intrång i upphovsrätten avseende en sammanställning som är föremål för

upphovsrätt kan olika sanktioner komma i fråga, nämligen straffansvar (53 §),

vitesförbud (53 a §), skadestånd (54 §) och avstående eller förstörande av

egendom (55 och 56 §§). Samma sanktioner skall tillämpas vid intrång i

katalogskyddet (57 §).

5.3 Direktivet

Samlingar av uppgifter och annat material, vilka i direktivet kallas för "data-

baser", har inte ett tillräckligt immaterialrättsligt skydd i alla EU:s medlems-

stater och dessutom skiljer sig skyddet åt från stat till stat. I samtliga

stater finns visserligen ett upphovsrättsligt skydd som kan tilllämpas på data-

baser - detta följer för övrigt bl.a. av TRIPs-avtalet - men det har utvecklats

olika rättspraxis när det gäller de närmare förutsättningarna för att få sådant

skydd. I de flesta stater krävs att databasen bygger på en intellektuell presta-

tion för att den skall vara upphovsrätts-ligt skyddad, medan det i somliga

stater räcker att databasen är resultatet av en viss investering. Det kan alltså

vara lättare att få upphovsrätts-ligt skydd i en del stater än vad det är i

andra stater. Dessutom finns i de nordiska medlemsstaterna ett kompletterande,

särskilt skydd, nämligen katalogskyddet, vilket inte finns i de andra staterna.

Dessa olikheter har negativa inverkningar på den inre marknadens funktion och

bör undanröjas. En harmonisering är särskilt viktig eftersom databaser är ett

värdefullt redskap för upprättandet av en informationsmarknad inom gemenskapen.

 Allmänt sett är tanken att harmoniseringen skall uppnås genom att direktivet

bestämmer förutsättningarna för att databaser skall ha upphovsrättsligt skydd på

så sätt att det skall krävas en intellektuell prestation och att det alltså inte

skall räcka med en investering men i gengäld kompletterar med ett särskilt imma-

terialrättsligt skydd för de databaser som inte uppfyller kraven för det upp-

hovsrättsliga skyddet. Det särskilda skyddet bygger på de principer som bär upp

det nordiska katalogskyddet, dvs. ett immaterialrättsligt skydd för investering-

ar med en ensamrätt att under en bestämd tid förfoga över arbetet på visst sätt

och med inskränkningar i de fall samhälliga intressen påkallar det. Av di-

rektivets definition av begreppet databas framgår att harmoniseringen inte

gäller för alla databaser utan endast för sådana där de insamlade verken eller

uppgifterna är tillgängliga var för sig. En annan grundtanke med direktivet är

att låta medlemsstaterna själva bestämma vilka inskränkningar som skall göras i

rättigheterna utom i vissa för gemenskapen betydelsefulla avseenden. Ytterligare

en grundsats för direktivet är att det immaterialrättsliga skyddet inte skall

vara beroende av i vilken teknisk form databasen föreligger och att således

t.ex. en vanlig telefonkatalog skall skyddas enligt precis samma principer som

en databas i digital form. Direktivet har utformats så att det skall ge ett

tillräckligt rättsligt skydd för databaser i digital form. Samlingar i andra

former har dock inte ansetts böra ha ett sämre skydd. Det är bara om det finns

tungt vägande skäl för det som tekniken har fått bestämma hur reglerna utformas.

 De närmare motiven för direktivets bestämmelser framgår av dess inledande

avsnitt.

 Direktivet är uppdelat i fyra kapitel. I kapitel 1 finns allmänna bestämmelser

om direktivets tillämpningsområde. Där anges att direktivet gäller för alla

slags databaser, dvs. oberoende av i vilken teknisk form databasen finns, i

digital eller i annan form (artikel 1.1). I kapitlet finns även en definition av

begreppet databas med innebörd att därmed avses en systematisk samling av verk,

data eller annat material där de olika delarna är tillgängliga var för sig

(artikel 1.2), liksom en erinran om att skyddet inte gäller för datorprogram

(artikel 1.3) och inte påverkar tilllämpningen av andra direktiv på området

(artikel 2). I kapitel 2 behandlas upphovsrättens föremål (artikel 3), vem

rätten tillkommer (artikel 4), rättens innehåll (artikel 5) och inskränkningar i

rätten (artiklarna 6 och 5 c andra meningen). Till kapitel 3 har förts de nya

reglerna om en särskild sorts immaterialrätt, en rätt av sitt eget slag. I

kapitlet finns bestämmelser om rättens föremål och innehåll (artiklarna 7 och

8.1), inskränkningar i rätten (artiklarna 9 samt 7.2 b andra meningen, 8.2 och

8.3), rättens giltighetstid (artikel 10) och om vem rätten tillkommer (artikel

11). I sista kapitlet upptas bestämmelser som är gemensamma för upphovsrätten

och den särskilda rätten, nämligen om sanktioner (artikel 12), fortsatt

tillämpning av andra bestämmelser (artikel 13), tillämpning i tiden (artikel 14)

och om indispositivitet av vissa bestämmelser (artikel 15) samt slutbestämmelser

(artiklarna 16 och 17).

Upphovsrättens föremål

Skyddsföremålet är i direktivet angivet så att databaser som genom det sätt på

vilket innehållet valts ut eller arrangerats utgör intellektuella verk skall

åtnjuta skydd som sådana och inga andra kriterier får tillämpas (artikel 3.1).

Det innebär att databasen skall bygga på intellektuell prestation för att den

skall vara upphovsrättsligt skyddad och att det t.ex. inte räcker att databasen

är resultatet av en viss investering. Genom denna beskrivning av skyddsföremålet

kommer samma förutsättningar för upphovsrättsligt skydd att gälla inom hela

gemenskapen. Det upphovsrättsliga skyddet omfattar inte databasens innehåll och

inskränker inte upphovsrätten till innehållet (artikel 3.2). Skyddet avser

databasens struktur (punkten 15 i inledningen till direktivet). Detta överens-

stämmer med vad som redan gäller i Sverige.

Vem upphovsrätten tillkommer

Upphovsmannen till en databas skall vara den fysiska person eller grupp av

fysiska personer som har skapat databasen (artikel 4.1). Om en medlemsstats

lagstiftning godtar gemensamma verk, skall den person som anses vara upphovsman

inneha de ekonomiska rättigheterna (artikel 4.2). Om en grupp fysiska personer

gemensamt skapat en databas, skall dessa personer gemensamt inneha ensamrätterna

(artikel 4.3). Direktivet ger här uttryck för allmänt vedertagna

upphovsrättsliga principer, vilka också den svenska upphovsrättslagen bygger på.

 Medlemsstaterna bestämmer själva vad som skall gälla för upphovsrätten i

anställningsförhållanden (se punkten 29 i inledningen till direktivet). Det

finns inget som hindrar bestämmelser om att sammanställningar som skapas av en

arbetstagare som ett led i hans arbetsuppgifter skall övergå till arbetsgivaren

såvida inte något annat har avtalats. Från gemenskapens sida har man emellertid

inte ansett att det finns tillräckliga skäl att föreskriva en sådan presumtions-

regel för databaser, till skillnad från vad som är fallet med datorprogram där

en särskild reglering ansetts vara nödvändig (jfr artikel 2.3 i rådets direktiv

91/250/EEG om rättsligt skydd för datorprogram, i det följande

"datorprogramdirektivet").

Förfoganderätten

Bestämmelserna om förfoganderätten har inte utformats på ett lika generellt sätt

som motsvarande regler i den svenska upphovsrättslagen. Enligt direktivet skall

upphovsmannen ha ensamrätt till en rad olika förfoganden, bl.a. varaktig eller

tillfällig framställning av exemplar på vilket sätt och i vilken form som helst,

bearbetning eller annan ändring, alla former av spridning till allmänheten, of-

fentligt framförande och förmedling (se vidare artikel 5). Det kan konstateras

att samtliga i direktivet uppräknade ensamrätter täcks av den rätt att förfoga

över verket genom att framställa exemplar av det och genom att göra det

tillgängligt för allmänheten som enligt den svenska upphovsrättslagen tillkommer

upphovsmän.

Inskränkningar i upphovsrätten

Som nyss har påpekats är en av grundtankarna med direktivet att medlemsstaterna

själva skall bestämma vilka inskränkningar som skall göras i rättigheterna utom

i vissa för gemenskapen betydelsefulla avseenden. Utgångspunkten är att staterna

får avgöra vilka inskränkningar som skall finnas i enlighet med vad som tradi-

tionellt gäller hos dem (jfr artikel 6.2 d). Vissa inskränkningar måste dock

gälla medan vissa andra inskränkningar inte får gälla. Som en allmän tolk-

ningsprincip råder att direktivets reglering härvidlag inte får leda till en

tillämpning som oskäligt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen eller

som hindrar en normal användning av databasen (artikel 6.3). De begränsningar i

upphovsrätten som kan följa av annan lagstiftning skall alltid tillämpas, t.ex.

konkurrenslagstiftningen och bestämmelser om tillhandahållande av allmänna hand-

lingar (se vidare artikel 13).

 Vilka inskränkningar som enligt direktivet måste gälla följer av bestämmelser-

na i artiklarna 6.1 och 5 c andra meningen. Enligt artikel 6.1 får den behörige

användaren av en databas alltid vidta sådana förfoganden som är nödvändiga för

tillgång till innehållet i databasen eller för ett normalt utnyttjande av den;

om han har tillstånd att använda enbart en del av databasen, gäller detta endast

denna del. Ett avtal som strider mot bestämmelserna är ogiltigt (artikel 15).

Vidare skall enligt artikel 5 c andra meningen gälla att när ett exemplar av en

databas första gången inom gemenskapen har förts i handeln med upphovsmannens

samtycke, så upphör hans rätt att bestämma över den vidare spridningen av ex-

emplaret. Det innebär att upphovsmannen inte kan åberopa den sprid-ningsrätt som

direktivet ger honom för att hindra att varor som han sålt i en viss medlemsstat

importeras och säljs vidare i en annan medlemsstat och att spridningsrätten

alltså inte möjliggör en uppdelning av marknaden i gemenskapen. Avsikten med in-

skränkningen är att klargöra att direktivets spridningsrätt avseende exemplar av

databasen inte kan användas för att hindra fri rörlighet för sådana varor inom

gemenskapen och att således undantaget för immaterialrätt, vilket enligt artikel

36 i Romfördraget gäller i principen om fri rörlighet, inte är tillämpligt i

detta fall.

 Vilka inskränkningar som enligt direktivet inte får gälla framgår av utform-

ningen av artikel 6.2 a och b. I dessa bestämmelser sägs att medlemsstaterna har

rätt att bestämma inskränkningar i upphovsrätten dels för framställning av ex-

emplar för enskilt bruk men då bara när det gäller icke-elektroniska databaser,

dels för användning för undervisningsändamål eller vetenskaplig forskning men då

bara för icke-kommersiella syften. Bestämmelserna medför dels att inskränkning

för framställning av exemplar för enskilt bruk inte får gälla om databasen är i

elektronisk form, dels att inskränkning för undervisning och forskning i princip

inte får gälla om användningen sker kommersiellt.

 Med anledning av bl.a. Hovrättens för Nedre Norrland synpunkter på innebörden

av direktivets reglering om kopiering för privat bruk bör redan här framhållas

att direktivets ordalydelse visserligen är oklar men att de diskussioner som

förekom vid utarbetandet av direktivet klart visar att avsikten var att regeln

skulle omfatta endast digitala kopior på grundval av en återgivning av verket i

digital form, dvs. den för rättighetshavaren många gånger farliga, snabba och

exakta kopieringen. Denna tolkning, som gjordes i promemorian, har godtagits av

det helt övervägande antalet remissinstanser, däribland företrädare för rättig-

hetshavare och industri. Med tanke på att tolkningen dock ifrågasatts av

hovrätten togs saken särskilt upp vid en av de nordiska tjänstemanna-

överläggningarna. Vid mötet diskuterades frågan ingående, och tjänstemännen

stannade vid att direktivet måste tolkas så att artikeln bara träffar kopior i

digital form av databaser i digital form. Mot denna bakgrund finner regeringen

inte anledning till någon annan tolkning utan gör bedömningen att bestämmelsen

bör förstås så att upphovsrätten skall omfatta framställning för enskilt bruk av

exemplar i digital form av databaser i digital form men inte framställning för

enskilt bruk av exemplar i annan form av databaser i digital form.Direktivets

enda reglering som är direkt inriktad på en viss teknik, nämligen den digitala

tekniken, är just bestämmelsen om att inskränkning inte får göras för

framställning för enskilt bruk av exemplar i digital form av databaser i digital

form. När direktivet antogs uttalade Sverige att det inte fanns tillräckliga

skäl för en sådan särreglering av tekniken och att Sverige hellre hade sett att

direktivet i detta avseende hade fått en mindre restriktiv inställning. Den

stora majoriteten av medlemsstaterna hade dock en annan uppfattning som blev be-

stämmande för direktivets utformning.

Rätten av sitt eget slag

Reglerna om den särskilda immaterialrätt som skall komplettera de harmoniserade

förutsättningarna för upphovsrättsligt skydd har följande innebörd.

 Som skyddsföremål har angivits databaser som är resultatet av en väsentlig

investering (artikel 7.1). Databaser som inte representerar en väsentlig in-

vestering kan däremot inte göra anspråk på skydd. Skyddets innehåll består i att

utdrag eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av databasens

innehåll inte får ske utan framställarens samtycke (artiklarna 7.1 och 8.1).

Rätten ger således inte något skydd för de särskilda verk, uppgifter eller annat

material som har samlats i databasen. Dessa får återanvändas av andra utan

hinder av rätten av sitt eget slag. Det är endast databasen som sådan som är

skyddad, med andra ord hela eller en väsentlig del av innehållet i databasen.

Återkommande och systematiskt förfogande över i och för sig oväsentliga delar

kan emellertid sammantaget anses utgöra otillåtet förfogande över hela eller en

väsentlig del av databasen (artikel 7.5). Är databasen eller en del av den före-

mål för upphovsrätt, får den också göras gällande (se vidare artikel 7.4).

 Orden utdrag och återanvändning har inte någon allmänt vedertagen betydelse

inom upphovsrätten. Att direktivet här rör sig med helt nya termer beror främst

på att gemenskapen vill göra fullständigt klart att det är fråga om en ny sorts

immaterialrätt, en rätt av sitt eget slag, som inte omfattas av TRIPs-avtalet

och som följaktligen inte heller måste strikt ges till rättssubjekt från alla de

länder utanför gemenskapen som är anslutna till TRIPs-avtalet utan att det är en

rätt som behöver ges endast till dem som har viss anknytning till gemenskapen

eller under förutsättning av motsvarande skydd i tredje land. Att man använder

sig av en ny terminologi är inte avsett att hindra medlemsstaterna från att vid

genomförandet av direktivet tillämpa de andra termer som kan vara vedertagna i

staterna.

 Med "utdrag" avses i direktivet en varaktig eller tillfällig överflyttning av

hela eller en väsentlig del av innehållet, oberoende av på vilket sätt och i

vilken form detta sker (artikel 7.2 a). Med "återanvändning" avses i direktivet

när hela eller en väsentlig del av innehållet görs tillgängligt för allmänheten

genom spridning av exemplar, uthyrning, on-line överföring eller överföring i

någon annan form (artikel 7.2 b).

 Rätten är av sedvanligt förmögenhetsrättsligt slag och kan helt eller delvis

överlåtas (artikel 7.3).

 I rätten skall gälla inskränkningar enligt samma principer som råder för

upphovsrätten. Sålunda måste först och främst enligt artikel 7.2 b andra

meningen gälla att när en kopia av en databas en gång sålts inom gemenskapen med

framställarens samtycke, så upphör hans rätt att bestämma över den vidare sprid-

ningen av exemplaret. Vidare följer av utformningen av artikel 9 a och b att

vissa inskränkningar inte får gälla. Av dessa bestämmelser följer motsatsvis att

medlemsstaterna har rätt att bestämma inskränkningar i rätten dels för utdrag

för enskilt bruk men då bara när det gäller icke-elektroniska databaser, dels

för utdrag för undervisningsändamål eller vetenskaplig forskning men då bara för

icke-kommersiella syften. Bestämmelserna medför dels att inskränkningar för

utdrag för enskilt bruk inte får gälla om databasen är i elektronisk form, dels

att inskränkningar för utdrag för undervisning och forskning i princip inte får

gälla om verksamheten bedrivs i ett kommersiellt syfte. Liksom för upphovsrätten

skall de begränsningar i rätten som kan följa av annan lagstiftning alltid

tillämpas (se vidare artikel 13). De stater som redan har en rätt som liknar

direktivets rätt av sitt eget slag, dvs. Danmarks, Finlands och Sveriges kata-

logskydd, får alltid behålla inskränkningar i enlighet med vad som traditionellt

gäller där (punkten 52 i inledningen till direktivet).

 Vidare skall en behörig användare av en databas som har gjorts tillgänglig för

allmänheten ha rätt att företa utdrag och återanvända oväsentliga delar av

databasen (artikel 8.1). Databasen får aldrig användas på ett sätt som strider

mot normalt bruk av den eller som oskäligt inkräktar på rättighetshavarens

legitima intressen (artikel 8.2). Användaren får inte skada upphovsrätt eller

närstående rättigheter till de verk eller prestationer som ingår i databasen

(artikel 8.3). Enligt artikel 15 skall avtalsvillkor som strider mot artikel 8

vara ogiltiga. Bestämmelsen om indispositivitet tar emellertid inte sikte på

hela artikel 8 utan enbart på artikel 8.1. Bestämmelsen i artikel 8.2 skall näm-

ligen ses som en allmän tolkningsprincip som riktar sig till lagstiftaren vid

utformningen av de inskränkningar som får göras i den särskilda rätten och

artikel 8.3 avser över huvud taget inte avtalsförhållandet mellan data-

basframställaren och användaren av databasen utan förhållandet till tredje man

(jfr beträffande upphovsrätten artikel 6.3 i direktivet, artikel 9.2 i Bernkon-

ventionen och artikel 13 i TRIPs-avtalet).

 Skyddet är begränsat i tiden. Rätten skall gälla till dess femton år har för-

flutit efter det år då databasen framställdes eller, om databasen har gjorts

tillgänglig för allmänheten inom femton år från framställningen, efter det år då

databasen först gjordes tillgänglig för allmänheten (artikel 10.1 och 10.2). En

ny och väsentlig investering i en redan existerande databas kan resultera i att

det anses föreligga en ny databas med egen skyddstid (jfr artikel 10.3).

 Subjekt för skyddet är enligt direktivet framställare som har en viss anknyt-

ning till gemenskapen, men rådet kan ingå överenskommelser med tredje land om

att även andra databaser skall skyddas (se vidare artikel 11).

Sanktioner

Medlemsstaterna skall föreskriva ändamålsenliga sanktioner mot intrång i de

rättigheter som avses i direktivet (artikel 12). I detta ligger att sanktionerna

skall vara effektiva men också att de skall stå i rimlig proportion till det

avsedda ändamålet.

5.4 Genomförande av direktivet

5.4.1 Principer för genomförandet

Ett direktiv är bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som

skall uppnås men överlåter åt staterna att bestämma form och tillvägagångssätt

för genomförandet (artikel 189 i Romfördraget). Det innebär att staterna inte är

bundna av t.ex. ett direktivs terminologi och systematik, om väl det avsedda

resultatet uppnås med en annan terminologi och systematik. Som en allmän

utgångspunkt vid genomförandet av direktivet om rättsligt skydd för databaser

gäller vidare att medlemsstaterna får bestämma ett starkare skydd än det som

direktivet ger.Redovisningen i föregående avsnitt ger vid handen att nuvarande

bestämmelser i upphovsrättslagen i allt väsentligt stämmer väl överens med

direktivet och att lagens terminologi och systematik kan användas vid genom-

förandet av direktivet i de delar där lagändringar är nödvändiga.

5.4.2 Begreppet databas

I promemorian föreslogs att ordet sammanställningar skulle användas i lagtexten

för att beteckna systematiska samlingar av verk, uppgifter eller annat material.

Det övervägande antalet remissinstanser har godtagit det, men många

remissinstanser har varit kritiska och har förordat att i stället ordet databas

används.

 I direktivet används ordet databas som beteckning på en systematisk samling av

uppgifter eller annat material oavsett i vilken teknisk form sammanställningen

föreligger, dvs. både fall där den finns i digital form och fall där den finns i

annan form t.ex. på papper eller på film. EG-kommissionens ursprungliga förslag

till direktiv avsåg endast sammanställningar i digital form, men under arbetet i

rådet kom medlemsstaterna fram till att direktivet borde gälla sammanställningar

i varje form. Utvidgningen av tillämpningsområdet ledde till en diskussion om

ordet databas verkligen längre var ändamålsenligt och om man inte i stället

borde gå över till ordet sammanställning. Till slut enades medlemsstaterna om

att ändå hålla sig till ordet databas, eftersom detta i flera av unionens språk

kunde användas för att beteckna alla sorters sammanställningar.

 När ordet databas används i svenskan, förs tankarna emellertid som regel bara

till sammanställningar i digital form och inte gärna till de andra typerna av

systematiska samlingar, t.ex. vanliga telefonkataloger. Det kunde därför vara

förvillande att använda ordet databaser i upphovsrättslagen som beteckning på

alla slags sammanställningar. I lagtexten används nu orden sammanställa och

sammanställts för att ange ett systematiskt samlande av verk, uppgifter eller

annat material (jfr 5 och 49 §§). För att beteckna skyddsföremålet som sådant,

strukturen hos den systematiska samlingen, används ordet sammanställning i motiv

till lagen (jfr t.ex. SOU 1956:25 s. 138 och prop. 1988/89:85 s. 12), i

rättspraxis (jfr t.ex. rättsfallen NJA 1965 s. 523 och NJA 1995 s. 256) och i

nordisk doktrin (jfr t.ex. Henry[REDACTED_EFTERNAMN], Upphovsrättslagstiftningen, s. 87 och

Peter Schønning, Ophavsretsloven med kommentarer, s. 91). I svenska

översättningar av motsvarande bestämmelser i TRIPs-avtalet och det nya WIPO-

fördraget om upphovsrätt används också ordet sammanställning för att beskriva

det skyddsföremål som i direktivet kallas för databaser (se artikel 10.2 i

TRIPs-avtalet och artikel 5 i WIPO-fördraget, låt vara att ordet databaser

därjämte har satts inom parentes i rubriken till sistnämnda artikel). Ordet

sammanställning kan således anses vedertaget för att ange det skyddade verket,

varför det finns goda skäl att utnyttja det i lagtexten. Att föremålet för det

upphovsrättsliga skyddet är ett skapat immateriellt verk uttrycks dessutom

bättre genom ordet sammanställning än genom ordet databas, eftersom sistnämnda

ord närmast anknyter till en gestaltning av verket i en viss yttre form.

 Sveriges Television Aktiebolag har föreslagit att man i lagtexten använder

ordet sammanställningsverk för att markera att sammanställningarna måste vara

just verk. Att så måste vara fallet ligger dock i sakens natur, eftersom det rör

sig om en upphovsrättslig reglering, och torde inte behöva anges uttryckligen.

Kravet på verkshöjd kommer dessutom i viss mån till uttryck i ordet

sammanställning, vilket antyder att det måste vara tal om ett systematiskt

samlande och därmed om en intellektuell prestation av viss kvalitet.

Upphovsrättslagen innehåller för övrigt flera fall där det ansetts obehövligt

att särskilt markera att det rör sig om ett verk, inte bara i 2 kap. om

inskränkningar i upphovsrätten (jfr t.ex. "skulpturer" i 12 § tredje stycket 2

och "byggnader" i 24 § andra stycket) utan också i 1 kap. om upphovsrättens

föremål (jfr t.ex. "framställning" och "datorprogram" i 1 § första stycket 1 och

2). Det kan tilläggas att ordet sammanställningsverk inte heller förordats vid

de nordiska tjänstemannaöverläggningarna.

 Det anförda leder regeringen till slutsatsen att det vedertagna ordet

sammanställningar bör användas i lagtexten.

 Remissinstansernas kritik mot ordet sammanställningar fäster dock

uppmärksamheten på att direktivets harmonisering mycket riktigt inte gäller för

alla sammanställningar utan enbart för dem där de samlade verken eller

uppgifterna är tillgängliga var för sig (jfr definitionen i artikel 1.2). Denna

begränsning finns inte i motsvarande artiklar om sammanställningar vare sig i

Bernkonventionen, i TRIPs-avtalet eller i det nya WIPO-fördraget om upphovsrätt

och kan ha betydelse för vilka inskränkningar som får göras.

5.4.3 Upphovsrättens föremål

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Direktivet kräver inte någon ändring i |

| upphovsrättens föremål. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning (se

promemorian s. 35 f.).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har delat bedömningen eller lämnat

den utan någon invändning.

 Skälen för regeringens bedömning: Direktivet föreskriver inte några andra

regler om upphovsrättens föremål än vad som gäller enligt upphovsrättslagen. Som

föreskrivs i direktivet krävs enligt upphovsrättslagen att en sammanställning

bygger på en intellektuell prestation för att den skall vara upphovsrättsligt

skyddad och det är inte tillräckligt att sammanställningen t.ex. är resultatet

av en viss investering. I likhet med direktivet omfattar upphovsrätten till en

sammanställning enligt upphovsrättslagen systematiken och inte dess innehåll och

inskränker inte den upphovsrätt som kan gälla till innehållet.

 I 5 § anges att den som genom att sammanställa verk eller delar av verk

åstadkommit ett litterärt eller konstnärligt samlingsverk har upphovsrätt till

detta men att hans rätt inte inskränker rätten till de särskilda verken. Det

finns remissinstanser som i lagtekniskt avseende har föreslagit att bestämmelsen

ändras så att det i 5 § uttryckligen anges att alla sammanställningar av

uppgifter eller annat material kan vara föremål för upphovsrätt. Emellertid är 5

§ avsedd att klarlägga förhållandet mellan upphovsrätten till samlingsverket och

upphovsrätten till de verk som ingår i samlingsverket, inte att ge någon

upphovsrätt som inte redan skulle följa av den grundläggande regeln om

upphovsrättens föremål i 1 § (jfr SOU 1956:25 s. 138 f.). En sådan ändring av 5

§ är olämplig även av det skälet att paragrafen då skulle ge intryck av att

ensamrätt kunde gälla till enskilda uppgifter. Det vore mer befogat att, vilket

någon remissinstans har varit inne på, i 1 § uttryckligen nämna

sammanställningar som en typ av verk. Vid de nordiska tjänstemanna-

överläggningarna har man emellertid varit enig om att exemplifieringen av verk i

1 § inte bör utökas ytterligare, och regeringen finner inte anledning till någon

annan bedömning.

 Frågan om skyddsföremålet för verk som är sammanställningar berörs även i

avsnitt 5.4.6.

5.4.4 Vem upphovsrätten tillkommer

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Direktivet kräver inte någon ändring av vem|

| upphovsrätten tillkommer. En arbetsgivarregel bör inte införas. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning (se

promemorian s. 36).

 Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har delat

promemorians bedömning. Några remissinstanser har ansett att en arbetsgivarregel

bör införas.

 Skälen för regeringens bedömning: Som har konstaterats i promemorian är

upphovsrättslagens bestämmelser om vem upphovsrätten tillkommer i

överensstämmelse med direktivets krav. Någon ändring behöver alltså inte göras.

 Svenska Kommunförbundet, Svensk Industriförening, Företagarnas

Riksorganisation, Telia Aktiebolag, Sveriges Industriförbund och Tid-

ningsutgivarna har föreslagit att det i lagen införs en arbetsgivarregel trots

att det inte krävs enligt direktivet. Regeln skulle innebära att, om ett verk

som är en sammanställning skapas av en arbetstagare i ett

anställningsförhållande, hans eller hennes upphovsrätt skall gå över till

arbetsgivaren, om inte något annat har avtalats. Remissinstanserna har pekat på

att arbetsgivaren många gånger står för den investering som är nödvändig för att

skapa verket, att framställandet ofta är av rent teknisk natur, att en

arbetsgivarregel finns för datorprogram och att det kunde leda till praktiska

problem för arbetsgivaren, om detsamma inte gällde för sammanställningar,

särskilt sådana i digital form. Flertalet remissinstanser, inte bara företrädare

för rättighetshavare utan också t.ex. Grossistförbundet Svensk Handel och HOA

Mediaföretagens Arbetsgivarorganisation, har dock anslutit sig till promemorians

bedömning att en arbetsgivarregel inte bör införas för denna typ av verk. Dessa

remissinstanser har framhållit att lagen inte bör gripa in i

avtalsförhandlingarna genom att, till fördel för en av parterna, föreskriva vad

som skall gälla, om de inte kan enas om anställningsvillkoren.

 Den särskilda arbetsgivarregeln för datorprogram i 40 a § infördes i

upphovsrättslagen på grund av att rådet hade funnit en sådan reglering nödvändig

(se artikel 2.3 i datorprogramdirektivet). Rådets synsätt torde bygga på att

utvecklingen av datorprogram som regel innebär en betydande investering och att

det därför är viktigt för arbetsgivaren att kunna tillgodogöra sig

datorprogrammets ekonomiska värde (jfr prop. 1992/93:48 s. 117). När det däremot

gäller direktivet om rättsligt skydd för databaser har man från gemenskapens

sida gjort den bedömningen att det inte finns några skäl att föreskriva en

arbetsgivarregel i direktivet utan att det bör stå medlemsstaterna fritt att

avgöra den saken i enlighet med sina egna traditioner. Som har konstaterats vid

de nordiska tjänstemannaöverläggningarna vore en arbetsgivarregel ett stort

avsteg från en grundläggande princip i den nordiska upphovsrätten (jfr prop.

1960:17 s. 50 f., prop. 1988/89:85 s. 21 f. och prop. 1992/93:48 s. 116).

 Det är riktigt att, i likhet med vad som gäller för datorprogram, en

arbetsgivare många gånger står för den väsentliga investering som är nödvändig

för att en anställd upphovsman skall kunna skapa en upphovsrättsligt skyddad

sammanställning med t.ex. uppgifter. Det är just på grund av denna investering

som arbetsgivaren i egenskap av framställare enligt direktivet skall ha en egen

rätt till det arbete där uppgifterna samlats, en rätt som skall gälla vid sidan

av upphovsmannens rätt och som är principiellt likställd med denna (se avsnitt

5.4.7). De skäl som motiverade en arbetsgivarregel för datorprogram har

följaktligen inte samma tyngd när det gäller sammanställningar. Till detta

kommer att det kan ligga i ett anställningsavtal - även utan en uttrycklig

avtalsklausul - att förfoganderätten till verk som arbetstagaren skapar som ett

led i sina arbetsuppgifter skall tillkomma arbetsgivaren. Ifall framställandet

av en samling är av uteslutande teknisk natur, torde sällan kraven på

självständighet och originalitet vara uppfyllda, varför samlingen över huvud

taget inte omfattas av upphovsrätt. Inte heller kan regeringen finna att det

leder till större problem här än annars, om flera rättighetshavare kan göra

gällande upphovsrätt till en och samma produkt, t.ex. en diktantologi i digital

form med ett inbyggt datorprogram där poeten kan ha upphovsrätt till dikterna,

sammanställaren kan ha upphovsrätt till själva den systematiska samlingen och

sammanställarens arbetsgivare kan ha upphovsrätt till ett datorprogram som finns

i produkten. En sådan situation är vanlig i konstnärlig verksamhet och är

förutsedd i direktivet (jfr artikel 7.4). Det kan naturligtvis förekomma att

parterna i ett anställningsavtal inte uttryckligen kommer överens om vad som

skall gälla i en viss fråga, men om det blir tvist om innebörden av avtalet får

man i vanlig ordning försöka utröna deras avsikt och då ta hänsyn till

omständigheterna kring avtalet, t.ex. syftet med anställningen och den praxis

som råder i branschen.

 Regeringen delar således promemorians och flertalet remissinstansers bedömning

att det inte finns skäl att införa en arbetsgivarregel nu vid genomförandet av

direktivet. I linje med vad som uttalats från riksdagen kommer frågan om

upphovsrätten i anställningsförhållande dock att aktualiseras vid en översyn av

bestämmelserna i 3 kap. om upphovsrättens övergång (jfr bet. 1995/96:LU1 s. 27).

5.4.5 Förfoganderätten

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Direktivet kräver inte någon ändring i |

| upphovsmannens förfoganderätt. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning (se

promemorian s. 37).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har delat promemorians bedömning.

Flera remissinstanser har haft synpunkter på innebörden av förfoganderätten när

det gäller exemplar i digital form.

 Skälen för regeringen bedömning: I enlighet med promemorians bedömning, vilken

remissinstanserna i princip delat, kräver direktivets beskrivning av

ensamrätterna inte någon ändring i upphovsmannens förfoganderätt.Med hänsyn till

att flera remissinstanser har haft olika, ibland motstridiga, uppfattningar om

innebörden av förfoganderätten när det gäller exemplar i digital form finns det

anledning att utveckla hur regeringen uppfattar rättsläget.

 Förfoganderätten är reglerad i 2 §, en bestämmelse som för övrigt är

oförändrad sedan lagens ikraftträdande år 1961. Upphovsrätten innefattar, med

angivna inskränkningar, uteslutande rätt att förfoga över verket genom att

framställa exemplar av det och genom att göra det tillgängligt för allmänheten,

i ursprungligt eller ändrat skick, i översättning eller bearbetning, i annan

litteratur- eller konstart eller i annan teknik (första stycket). Som

framställning av exemplar anses även att verket förs över på en anordning genom

vilken det kan återges (andra stycket). Verket görs tillgängligt för allmänheten

då det framförs offentligt och då exemplar av det bjuds ut till försäljning,

uthyrning eller utlåning eller på något annat sätt sprids till allmänheten eller

visas offentligt (tredje stycket). Lagtexten anger inte att exemplaren skall ha

en viss varaktighet utan omfattar enligt sin lydelse även tillfälliga exemplar.

Av motiven till lagrummet framgår att med exemplar förstås varje föremål i

vilket arbetet är fixerat, likgiltigt med vilken teknik detta skett (jfr SOU

1956:25 s. 93). För att ett exemplar av verket skall anses ha framställts krävs

att fixeringen är självständig. Lagen bygger på förutsättningen att fixeringen

är så självständig att den i sig kan spridas bland allmänheten genom t.ex.

försäljning (jfr 2 och 19 §§). Kravet på en självständig fixering gäller också

för de fall som åsyftas i 2 § andra stycket. Det krävs vidare någon form av

aktivt handlande för att ett förfogande över verket skall anses ha skett i den

mening som avses i 2 § (jfr rättsfallet NJA 1996 s. 79).

 Det anförda innebär att enbart det förhållande att ett verk som är återgivet i

digital form kommer upp på en bildskärm inte medför att ett exemplar framställs

av verket, eftersom detta inte fixeras på bildskärmen (jfr prop. 1988/89:85 s.

23). Om ett verk i digital form visserligen fixeras inne i en dator, t.ex. på

dess hårddisk, men fixeringen är osjälvständig, t.ex. försvinner efter ett

ögonblick eller när datorn stängs av, framställs inte heller ett exemplar av

verket. Om man däremot gör en självständig fixering av verket, t.ex. genom att

lagra det på datorns hårddisk eller på en datadiskett, framställs ett exemplar

av verket. Att ett verk i digital form kommer upp på en bildskärm kan innebära

att sammanställningen görs tillgänglig för allmänheten (jfr prop. 1988/89:85 s.

24). Det krävs då samtycke av upphovsmannen i de fall där förfogandet inte kan

stödjas på en inskränkning i upphovsrätten. Som ett exempel på en sådan

inskränkning kan nämnas den i 21 § första stycket 1, som i regel torde leda till

att det är tillåtet för ett bibliotek att göra ett verk tillgängligt för

allmänheten genom bildskärmar.

 I sammanhanget förtjänar att nämnas att det inför diplomatförhandlingarna i

december 1996 om det nya WIPO-fördraget om upphovsrätt fanns ett förslag om att

Bernkonventionen skulle tolkas så att upphovsmannens reproduktionsrätt kunde

täcka även automatiska och flyktiga digitala lagringar av verket och

bildskärmsvisning. Förslaget, som Sverige aktivt motarbetade, stöddes emellertid

endast av en minoritet av deltagarna, varför det helt utgick ur den slutligt

antagna konventionstexten. Det står klart en så långtgående tolkning av

Bernkonventionens reproduktionsrätt inte omfattas av det stora flertalet av de

stater som är med i WIPO.

5.4.6 Inskränkningar i upphovsrätten

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den som har rätt att använda en samman- |

| ställning får alltid förfoga över den på det sätt som är nödvändigt för|

| att han eller hon skall kunna använda sammanställningen för dess|

| avsedda ändamål. Inskränkningen för framställning av exemplar för|

| enskilt bruk ger inte rätt att framställa exemplar i digital |

| form av sammanställningar i digital form. Inskränkningen för |

| offentligt framförande ger inte rätt att i förvärvssyfte framföra|

| sammanställningar vid undervisning. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: Möjligheten att alltid använda en sammanställning för

dess avsedda ändamål föreslogs gälla endast i de fall där användaren hade

förvärvat rätt att använda sammanställningen. Det föreslogs även att

inskränkningarna för framställning av exemplar inom undervisningsverksamhet inte

skulle ge rätt att i förvärvssyfte framställa exemplar av sammanställningar. I

övrigt stämmer promemorians förslag överens med regeringens förslag (se

promemorian s. 37 f.).

 Remissinstanserna: Ett par remissinstanser har invänt att promemo-rians

förslag om rätt att använda en sammanställning för dess avsedda ändamål är mer

restriktivt än vad direktivet kräver. Flera remissinstanser har kritiserat

promemorians förslag om ändring av inskränkningarna för undervisningsverksamhet.

Det övervägande antalet remissinstanser har godtagit promemorians förslag i

övrigt, men flera remissinstanser har uttryckt farhågor om att de föreslagna

reglerna om begränsning av möjligheten för var och en att framställa exemplar i

digital form skulle få orimliga konsekvenser. Några remissinstanser som

företräder rättighetshavare har förordat ytterligare minskade möjligheter att

framställa exemplar för enskilt bruk.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet kräver vissa, men inte några mera

genomgripande, ändringar i inskränkningarna i upphovsrätten.Utgångspunkten är

att medlemsstaterna själva skall avgöra vilka inskränkningar som skall finnas i

enlighet med vad som traditionellt gäller hos dem (jfr artikel 6.2 d). Vissa

inskränkningar måste dock gälla (artikel 6.1 om behörig användare och artikel 5

c andra meningen om vidare spridning av överlåtna exemplar) och vissa

inskränkningar får inte gälla (artikel 6.2 a om enskilt bruk och artikel 6.2 b

om undervisning och forskning).

 Enligt den obligatoriska inskränkningen i artikel 6.1 skall en behörig använ-

dare av en sammanställning alltid få vidta sådana förfoganden som är nödvändiga

för tillgång till innehållet eller för ett normalt utnyttjande av

sammanställningen och skall avtal som strider häremot vara ogiltiga.

Upphovsrättslagen innehåller inte någon sådan inskränkning för sammanställningar

och skall följaktligen ändras. Som föreslogs i promemorian bör, i avvaktan på en

redaktionell översyn av lagen, inskränkningen införas i 26 g § som innehåller

motsvarande regler för datorprogram. I promemorian

föreslogs att inskränkningen skulle gälla när någon hade "förvärvat rätt" att

använda en sammanställning, dvs. när någon genom överlåtelse eller upplåtelse

hade fått rätt att använda sammanställningen. Som Svenska Journalistförbundet

och Sveriges Television Aktiebolag har invänt är promemorians förslag i detta

avseende snävare än bestämmelsen i direktivet och skulle kunna utesluta någon

som fullt legitimt använder en sammanställning i digital form t.ex. på internet.

Regeringen delar dessa remissinstansers uppfattning att inskränkningen skall

omfatta inte bara de fall där någon förvärvat rätt att använda en sammanställ-

ning utan också andra fall där någon har rätt att använda sammanställningen.

 När det sedan gäller det resultat som skall uppnås med den obligatoriska in-

skränkningen i artikel 5 c andra meningen är resultatet uppfyllt med nuvarande

bestämmelser i upphovsrättslagen. Av 19 § följer sålunda att upphovsmannen inte

kan använda sin spridningsrätt avseende exemplar av sammanställningar för att

hindra den fria rörligheten av sådana varor inom gemenskapen. Denna bedömning av

direktivets innebörd, som har godtagits av samtliga remissinstanser, bör

föranleda en ändring av motsvarande bestämmelse för datorprogram, och regeringen

återkommer till det i avsnitt 5.5.

 Regeringen har tidigare redovisat (se avsnitt 5.3) att den kommit fram till

att artikel 6.2 a bör tolkas så att bestämmelsen innebär att inskränk-ning i

upphovsrätten till förmån för enskilt bruk inte får gälla för framställning av

exemplar i digital form av databaser i digital form. Med stöd av 12 § första

stycket får emellertid var och en framställa exemplar av offentliggjorda verk

för enskilt bruk, oavsett i vilken teknisk form verket och exemplaret före-

ligger. Paragrafen måste följaktligen ändras.

 Visserligen gäller direktivets harmonisering, vilket några remissinstanser har

berört, inte för alla sammanställningar av verk, uppgifter eller annat material

utan bara för sådana sammanställningar där de insamlade elementen är

tillgängliga var för sig (jfr definitionen i artikel 1.2). Begränsningen, som

inte finns i t.ex. motsvarande bestämmelse i TRIPs-avtalet, synes emellertid

sakna betydelse för svenskt vidkommande. I praktiken torde alla utgivna

sammanställningar vara sådana att de insamlade elementen är självständigt

tillgängliga; det är svårt att tänka sig ett exemplar av en sammanställning med

t.ex. uppgifter där man kan inte ens ser de särskilda uppgifterna. Stockholms

universitet har gett exemplet att ett äventyrsspel på CD-ROM i vissa fall skulle

kunna anses vara en sammanställning av verk men inte utgöra en databas i

direktivets mening och därmed inte omfattas av harmoniseringen. Till detta kan

läggas att en sammanställning som sänds ut i t.ex. ljudradio skulle kunna sägas

återges på ett sådant sätt att de ingående elementen i själva verket inte är

tillgängliga var för sig. Direktivet, och därmed bestämmelsen i artikel 6.2 a,

skulle då i och för sig omfatta en diktantologi som har getts ut på datadiskett

men inte en användning av diktantologin där den framförs offentligt genom att

läsas upp och sändas ut digitalt i radio, eftersom de dikter som ingår i

antologin inte är tillgängliga var för sig för radiolyssnarna. Likväl instämmer

regeringen i promemorians slutsats, vilken också delats av det övervägande

antalet remissinstanser, att, om nu en särskild reglering för framställning av

exemplar för enskilt bruk av digitala sammanställningar måste införas, det inte

är motiverat att skilja ut de enstaka fall där t.ex. ett förfogande över verket

sker på ett sådant sätt att de olika delarna av det insamlade innehållet inte är

tillgängliga var för sig. Regeringen föreslår således att möjligheten att

framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för enskilt bruk inte skall

ge rätt att framställa exemplar i digital form av sammanställningar i digital

form. En sådan ordning kommer att ansluta till vad som redan gäller i bl.a.

dansk rätt.

 Det finns remissinstanser, även företrädare för rättighetshavare, som har

kritiserat direktivets strikta syn på möjligheten till enskilt bruk och de

ändringar i 12 § som i följd därav blir nödvändiga. Som redan har framgått är

regeringens uppfattning att möjligheten till privat kopiering skall vara så

generös som möjligt. Det är ett grundläggande inslag i den svenska upphovsrätten

att rätten inte skall gripa in i privatlivet, och den enskilde måste ha rimliga

möjligheter att utnyttja den digitala tekniken även för kopiering för enskilt

bruk. Med det anförda är också sagt att andra ändringar i 12 § inte bör göras än

de som direktivet kräver och att regeringen alltså inte nu är beredd att

tillmötesgå remissinstanser som har förordat en ytterligare begränsning av

tillämpningsområdet för 12 §.

 Konsumentverket, Kungl. Biblioteket, Riksarkivet, Sveriges Television

Aktiebolag och en del andra remissinstanser har befarat att den särskilda

regleringen för sammanställningar i digital form kommer att få orimliga

konsekvenser, eftersom enligt dem många användare omedvetet skulle framställa

exemplar i digital form. Av liknande skäl har Grossistförbundet Svensk Handel

föreslagit att skadeståndsskyldighet vid sådana intrång skall föreligga endast

om det skett uppsåtligen. Remissinstanserna har särskilt pekat på att

provisorisk digital lagring kan inkludera alla de mellanlagringar som sker när

en sammanställning i digital form överförs på nät. Många av de program som

används för att surfa på internet gör automatiska lagringar i datorns minne av

de sammanställningar som användaren läser. Tillfällig lagring kan ske från en

dators hårddisk till arbetsminnet även om användaren bara bläddrar sig fram. En

exemplarframställning i digital form hos mottagaren kan vara en teknisk

nödvändighet för läsning av hemsidor på internet. Svenska Kommunförbundet har

haft liknande betänkligheter, bl.a. att bildskärmsvisning kunde innebära

exemplarframställning, och har lagt vikt vid att det skulle hindra allmänheten

från tillgång till information. Sveriges Television Aktiebolag har betonat att

upphovsmannen i varje fall måste anses ha upplåtit en rätt för var och en att

förfoga över en digital sammanställning genom att framställa tillfälliga

exemplar av den i sin dator, om han gjort sammanställningen tillgänglig för

allmänheten på internet.

 Synpunkterna är värdefulla bl.a. eftersom de visar att det är väsentligt att

vara uppmärksam på att upphovsrätten inte genom den tekniska utvecklingen får

ett innehåll som står i strid med informationsintresset, men regeringen kan inte

se att det finns grund för några farhågor. De frågor som remissinstanserna har

tagit upp har till stor del bäring på den grundläggande utformningen av

upphovsmannens förfoganderätt och innebörden av denna, och regeringen kan därför

här hänvisa till vad som redan har anförts i avsnitt 5.4.5. Det är tillräckligt

att erinra om att genomförandet av direktivet i detta avseende inte medför någon

ändring av gällande rätt, vilket betyder att ett verk även i fortsättningen

måste ha fixerats på ett självständigt sätt för att ett exemplar över huvud

taget kan anses framställt och att det krävs ett aktivt handlande för att ett

intrång skall föreligga. Den typ av rent automatiska, mycket kortvariga

lagringar som sker när ett verk överförs på internet torde inte uppfylla dessa

krav och omfattas därmed inte alls av kopieringsrätten. Inte heller omfattas

bildskärmsvisning i sig av förfoganderätten. I de fall där det är nödvändigt för

användaren att verkligen framställa ett exemplar i digital form, kan han eller

hon alltid göra detta med stöd av den särskilda inskränkningen som föreslås bli

införd i 26 g §. Om någon för sitt enskilda bruk framställer ett exemplar i

digital form av en offentliggjord sammanställning i digital form utan vare sig

stöd i någon inskränkning eller med upphovsmannens samtycke, föreslås att han

eller hon som huvudregel inte skall dömas till ansvar (se avsnitt 5.4.8). Om

ansvar ändå kan komma i fråga, krävs att den åtgärd som innebär intrång skett

uppsåtligen eller av grov oaktsamhet (53 § första stycket). Det sagda visar att

det inte finns anledning att befara några orimliga konsekvenser av den

föreslagna ändringen i 12 §, men det utesluter naturligtvis inte att det kan

vara befogat att göra ytterligare inskränkningar i förfoganderätten, t.ex. för

användning hos biblioteken, och regeringen återkommer till den saken i avsnitt

5.5. Med anledning av vad Sveriges Television Aktiebolag har anfört kan bara

tilläggas att det väl i och för sig är riktigt att en upphovsman genom att göra

ett verk tillgängligt för allmänheten ofta måste anses ha samtyckt till viss

exemplarframställning, men så kan inte alltid anses vara fallet utan frågan får

på vanligt sätt bedömas med beaktande av samtliga omständigheter.

 Regeringen vill vidare understryka att den föreslagna ändringen i 12 § inte

träffar varje framställning av exemplar i digital form av verk i digital form.

Liksom tidigare är det endast sammanställningen som sådan, dess struktur, som är

skyddsföremål och det är denna som inte får kopieras. Däremot kommer ändringen

inte att hindra att exemplar i digital form framställs av de enskilda verk eller

uppgifter som ingår i samlingen. Som exempel kan nämnas en antologi med dikter

som har getts ut i form av en datadiskett. Dikterna kan ha samlats systematiskt

efter vissa motiv, och detta kan ha gjorts så självständigt och originellt att

denna sammanställning som sådan utgör ett verk och omfattas av upphovsrätt. I

ett sådant fall hindrar den föreslagna ändringen inte att man till en

datadiskett kopierar de enskilda dikterna eller samtliga dikter men i en annan

struktur, t.ex. efter litterära perioder. Ändringen hindrar aldrig att man för

enskilt bruk gör en papperskopia av antologin, utan detta får man göra också i

samma sammanställning som finns i antologin. Det bör vidare erinras om att

upphovsrätten över huvud taget inte omfattar verkets ämne, motiv eller idé och

inte heller de tankar, erfarenheter eller uppgifter om fakta som läggs fram i

verket. Likaså är teknik, stildrag, manér och dylikt inte föremål för

upphovsrätt. Dessa principer gäller också i de fall där verket är en

sammanställning, och de allmänna begränsningar i skyddsföremålet som följer

därav träffar naturligtvis särskilt sådana verk (jfr SOU 1956:25 s. 68 f.).

 Slutligen får i enlighet med artikel 6.2 b inskränkningar för undervisning och

forskning inte gå längre än vad som motiveras av det eftersträvade icke-

kommersiella syftet. I promemorian föreslogs därför ändringar i inskränkningarna

i upphovsrätten i 13, 14 och 21 §§, vilka reglerar användningen av verk vid

undervisning, så att det av lagtexten skulle framgå att upphovsrätten omfattade

sådan användning av sammanställningar som skedde i förvärvssyfte. Förslaget har

föranlett kritik av remissinstanserna, och inte heller regeringen kan helt

ställa sig bakom den bedömning som gjordes i promemorian.

 Enligt 13 § får exemplar framställas av utgivna verk för undervisningsändamål

oavsett om det sker i kommersiellt syfte eller inte, men för att bestämmelsen

över huvud taget skall vara tillämplig krävs dels att avtalslicens gäller, dvs.

att avtal har träffats om utnyttjandet med en organisation som företräder ett

flertal svenska upphovsmän på området (se 26 i §), dels att upphovsmannen inte

har meddelat förbud mot exemplarframställningen. Det kan på goda grunder göras

gällande att bestämmelsen inte utgör någon reell inskränkning i upphovsrätten

utan enbart ett i lagen anvisat sätt för den som driver undervisningsverksamhet

i organiserad form att skaffa sig rätt att framställa exemplar av verken (jfr

prop. 1992/93:214 s. 43). Till detta kommer att det är tveksamt om direktivets

krav sträcker sig så långt att det träffar exemplarframställning genom

reprografiskt förfarande, dvs. vanlig fotokopiering och liknande, vilket är det

ena av tillämpningsområdena för 13 §, eller upptagning av verk som sänds ut i

ljudradio eller television, vilket är det andra av tillämpningsområdena för 13

§, särskilt med hänsyn till att harmoniseringen endast gäller för

sammanställningar där det ingående materialet är självständigt tillgängligt.

Enligt 14 § får lärare och elever göra upptagningar av sina egna framföranden av

verk för att underlätta undervisning i olika ämnen, t.ex. muntliga framföranden,

musikaliska framföranden och sånglektioner. Den typen av användning sker regel-

mässigt inte i förvärvssyfte, och det står nog tämligen klart att direktivet

inte måste tolkas så strikt att 14 § behöver ändras. Av det sagda följer att

regeringen inte kan finna att direktivet nödvändigtvis kräver ändringar i vare

sig 13 eller 14 § för att det avsedda resultatet skall uppnås. Det stämmer

överens med de överväganden som har gjorts vid de nordiska

tjänstemannaöverläggningarna.

 Däremot har promemorians förslag om ändring i 21 § bättre fog för sig. Enligt

21 § första stycket 2 får var och en framföra utgivna verk offentligt vid

undervisning oavsett i vilket syfte denna sker. Bestämmelsen är tillämplig t.ex.

när en sammanställning i digital form framförs offentligt på bildskärmar vid

undervisning. Som har konstaterats vid de nordiska tjänstemannaöverläggningarna

bör inskränkningen ändras så att den inte gäller när sammanställningar framförs

i förvärvssyfte vid undervisning. Med anledning av synpunkter från bl.a.

Hovrätten för Nedre Norrland kan i redaktionellt avseende tilläggas att med

direktivets uttryck kommersiellt syfte (på engelska "commercial purpose" och på

franska "but commercial") avses en användning som görs i vinstsyfte och att en

sådan användning i upphovsrättslagen brukar anges med begreppet "förvärvssyfte"

(jfr t.ex. 21 § första stycket 1 och 46 § i dess lydelse före den 1 juni 1995),

vilket också är den översättning av uttrycket som annars är vedertagen i

upphovsrättsliga sammanhang, t.ex. vad gäller Bernkonventionen.

5.4.7 Rätten av sitt eget slag

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Direktivet genomförs i denna del med |

| ändringar i katalogskyddet. Den som har framställt ett arbete där|

| ett stort antal uppgifter har sammanställts eller som är |

| resultatet av en väsentlig investering har uteslutande rätt att |

| framställa exemplar av arbetet och göra det tillgängligt för |

| allmänheten. Skyddet gäller i 15 år. Samma inskränkningar gäller i|

| skyddet som i motsvarande fall gäller i upphovsrätten. |

| Avtalsvillkor som utvidgar det grundläggande skyddet är |

| ogiltiga. Skyddet tillämpas på den som har en viss bestämd |

| anknytning till gemenskapen. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förslag (se promemorian

s. 38 f.).

 Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt

förslagen eller lämnat dem utan någon invändning. Det finns remissinstanser som

har ansett att direktivet i denna del bör genomföras med en särskild lag. Någon

remissinstans har ifrågasatt om direktivet ger stöd för att föreskriva samma

inskränkningar i skyddet som i motsvarande fall gäller i upphovsrätt. Kritik har

riktats mot förslaget att avtalsvillkor som utvidgar det grundläggande skyddet

skall vara ogiltiga.

 Skälen för regeringens förslag: Som tidigare har framhållits kompletteras de

harmoniserade förutsättningarna för upphovsrättsligt skydd med ett särskilt im-

materialrättsligt skydd avsett för de samlingar vilka inte uppfyller de krav som

gäller för det upphovsrättsliga skyddet. Vid utformningen av denna rätt av sitt

eget slag har gemenskapen byggt på de principer som bär upp det nordiska kata-

logskyddet, vilket i grunden är ett skydd för investeringar, och på den erfaren-

het som finns av hur katalogskyddet fungerat. I likhet med vad som gäller för

katalogskyddet hindrar den särskilda rätten inte att upphovsrätt också kan

åberopas, utan den särskilda rätten kan gälla jämsides med upphovsrätten. Vid de

nordiska tjänstemannaöverläggningarna har man enats om att direktivet i denna

del bör genomföras med ändringar i katalogskyddet, vilket föreslogs i

promemorian och har godtagits av de flesta remissinstanserna. Även regeringen

anser att ett sådant genomförande är naturligt och lämpligt och att det bör

väljas framför en särskild lag.

 Skyddsföremålet skall enligt direktivet vara samlingar som är resultatet av en

väsentlig investering. Som föremål för katalogskyddet anges emellertid i 49 §

arbeten med ett stort antal uppgifter. Bakom sådana arbeten ligger visserligen

många gånger just en väsentlig investering (jfr prop. 1960:17 s. 268). Emel-

lertid kan man tänka sig fall där en väsentlig investering resulterar i ett

arbete med färre uppgifter. För att direktivet skall bli helt genomfört måste

katalogskyddets föremål därför ändras till att uttryckligen avse alla arbeten

som är resultatet av en väsentlig investering. Samtidigt kan det vara så att en

icke väsentlig investering ger en samling med ett stort antal uppgifter, vilken

alltså i dag omfattas av katalogskyddet men inte täcks av direktivet. Det vore

otillfredsställande om det nu inte längre skulle finnas något skydd för sådana

arbeten, och eftersom direktivet tillåter att ett mera omfattande rättsskydd ges

bör katalogskyddet även i fortsättningen gälla också för arbeten med ett stort

antal uppgifter. Regeringen delar inte Kungl. Bibliotekets uppfattning att

direktivet bör genomföras så att det krävs att arbetet både innehåller ett stort

antal uppgifter och är resultatet av en väsentlig investering.

 Skyddets innehåll består enligt direktivet i att utdrag eller återanvändning

av hela eller en väsentlig del av databasens innehåll inte får ske utan fram-

ställarens samtycke. Liksom katalogskyddet ger rätten enligt direktivet inte

något skydd för de särskilda uppgifter som har samlats i arbetet utan ger enbart

ett skydd för arbetet (jfr SOU 1956:25 s. 391). Efter påpekande från Stockholms

universitet skall därvid framhållas att katalogskyddet i likhet med direktivet

sedan länge ansetts skydda arbetet eller en väsentlig del av det (jfr prop.

1988/89:85 s. 25), och det synes inte vara nödvändigt att uttryckligen ange det

i lagtexten. De åtgärder som omfattas av ensamrätten är emellertid annorlunda

beskrivna i direktivet än i upphovsrättslagen. Direktivets ensamrätt till utdrag

torde sträcka sig något längre än katalogskyddets ensamrätt till eftergörande

men täckas mer än väl av en ensamrätt till framställning av exemplar i den be-

tydelse detta begrepp har i upphovsrättslagen (se 2 § första och andra stycke-

na). Till skillnad från katalogskyddet gäller skyddet enligt direktivet vidare

inte bara kopieringsåtgärder utan även återanvändning, ett begrepp som rymmer

vissa, men inte samtliga, av de åtgärder som innefattas i en ensamrätt till

tillgängliggörande för allmänheten i den betydelse detta begrepp har i lagen (se

2 § tredje stycket). Det är lämpligt att dessa, i svensk upphovsrätt vedertagna,

begrepp används och att direktivet genomförs så att katalogskyddets innehåll

ändras till att avse inte ensamrätt till eftergörande av arbetet utan ensamrätt

att framställa exemplar av arbetet och att göra det tillgängligt för

allmänheten. I och för sig kommer ensamrätten därmed att bli litet mer omfattan-

de än vad som egentligen krävs enligt direktivet, men direktivet hindrar inte

att en starkare ensamrätt ges och ensamrätten kan förses med alla de inskränk-

ningar som är nödvändiga för att balansera det starkare skyddet. Att innehållet

i katalogskyddet därigenom kommer att i stor utsträckning nära ansluta till vad

som gäller för det upphovsrättsliga skyddet kan inte antas få några negativa

konsekvenser. Tvärtom medför en sådan ordning den fördelen för det praktiska

rättslivet att man normalt inte behöver ta ställning till frågan huruvida en

samling utgör ett verk som skyddas med upphovsrätt enligt 1 § eller ett arbete

som skyddas med katalogskydd enligt 49 §.

 Skyddets giltighetstid enligt direktivet skiljer sig från vad som gäller för

katalogskyddet. Katalogskyddet skall alltså ändras i enlighet därmed, vilket

innebär att skyddet skall gälla till dess femton år har förflutit efter det år

då arbetet framställdes eller, om arbetet har gjorts tillgängligt för allmän-

heten inom femton år från framställningen, efter det år då arbetet först gjordes

tillgängligt för allmänheten. Av principerna för skyddets föremål följer att en

ny och väsentlig investering i ett redan existerande arbete kan resultera i att

det anses föreligga ett nytt arbete med egen skyddstid.

 Enligt direktivet (punkten 52 i inledningen) får de stater som redan har en

rätt som liknar direktivets rätt av sitt eget slag, varmed avses bl.a. det

svenska katalogskyddet, behålla inskränkningar i enlighet med vad som tradi-

tionellt gäller, dvs. utan att vara bundna av de begränsningar i

inskränkningarna som kan följa av artikel 9. Med anledning av att Patentverket

har ifrågasatt saken vill regeringen slå fast att direktivet därmed ger

tillräckligt stöd för att föreskriva inskränkningar i katalogskyddet i samma

omfattning som i upphovsrätten. Utgångspunkten för vilka inskränkningar som

skall gälla i katalogskyddet har alltid varit att skyddet skall vidkännas samma

inskränkningar som i motsvarande fall gäller för upphovsrätten. Den mera omfat-

tande ensamrätten för katalogskyddet som direktivets genomförande medför bör

således uppvägas med precis samma inskränkningar som i tillämpliga fall råder

för upphovsrättens del. Exempelvis drar rätten att göra arbetet tillgängligt för

allmänheten med sig inskränkningar bl.a. för vidare spridning av överlåtna exem-

plar, för offentliga framföranden och för utsändning i ljudradio och television.

Följaktligen bör även lagen (1980:612) om medling i vissa upphovsrättstvister

ändras så att den är tillämplig om tvist uppkommer när arbeten skall

vidaresändas.

 Det immaterialrättsliga skyddsföremålet är hela eller en väsentlig del av

arbetet. Man skulle dock kunna tänka sig att en framställare genom avtal med en

viss användare fick längre gående rättigheter gentemot denne än vad som följer

av skyddsföremålet, t.ex. att användaren inte fick förfoga över enskilda, icke

väsentliga uppgifter. En sådan situation är reglerad genom artikel 8.1. Av denna

artikel jämförd med artikel 15 följer att avtalsvillkor enligt vilka en

användare inte får använda icke väsentliga delar är ogiltiga. Direktivet innebär

således att rätten i detta avseende inte kan utvidgas ens parterna emellan.

Regeringen delar promemorians bedömning att direktivet i denna del bör

genomföras så att avtalsvillkor som utvidgar framställarens grundläggande

ensamrätt att framställa exemplar av arbetet och göra det tillgängligt för

allmänheten är ogiltiga. Som Stockholms universitet har påpekat bör, i enlighet

med direktivets krav, bestämmelsen gälla endast om arbetet har gjorts

tillgängligt för allmänheten.

 Regeringen delar Konkurrensverkets åsikt att det är svårt att bedöma vilka

effekter utvidgningen och förlängningen av ensamrätten har från

konkurrenssynpunkt. Andra remissinstanser, bl.a. Kungl. Biblioteket och

Stockholms universitet, har av detta skäl tillkännagett betänkligheter inför

ändringarna, särskilt när det gäller ensamrättens giltighetstid. Det finns

anledning att poängtera att upphovsrättslagen inte utesluter tillämpning av

konkurrenslagen (1993:20) (jfr också artikel 13 i direktivet). Enligt 6 §

konkurrenslagen är som huvudregel avtal mellan företag förbjudna, om de syftar

till att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på den svenska marknaden

på ett märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultat. Vidare är enligt 19 §

missbruk från ett företags sida av en dominerande ställning på den svenska

marknaden förbjudet. Enligt motiven till konkurrenslagen kan invändningar inte

riktas mot en situation där ett innehav av en immateriell ensamrätt, dvs. t.ex.

katalogskydd, skapar ett slags monopol på ett närmare avgränsat område, men

missbruk av en sådan dominerande ställning är förbjudet (se prop. 1992/93:56 s.

86). I propositionen utvecklade regeringen hur den allmänt såg på förhållandet

mellan immaterialrätten och konkurrensrätten och framhöll att de närmare

gränserna fick bestämmas i rättspraxis (jfr anf. prop. s. 70 f.). Regeringen

skall inte här uttala sig om vilka gränser för utövandet av katalogskyddet som

Konkurrensverket eller domstolarna kan komma att sätta med tillämpning av

konkurrenslagen men hänvisar till inledningen till direktivet där det sägs att

skyddet inte får utövas på ett sätt som skulle underlätta missbruk av en

dominerande ställning, särskilt vad gäller utveckling och spridning av nya

produkter och tjänster med ett intellektuellt, dokumentärt, tekniskt, ekonomiskt

eller kommersiellt mervärde (punkten 47). Att befrämjandet av effektiv

konkurrens och undvikandet av missbruk av monopolliknande situationer är ett

intresse som gör sig gällande med allt större kraft och som förtjänar att

uppmärksammas inte minst i förhållande till immaterialrättsliga ensamrätter

behöver knappast framhållas särskilt. I linje med vad Svenska Artisters och

Musikers Intresseorganisation har anmärkt ligger det i sakens natur att

konkurrensintresset i praktiken får mer genomslag i katalogskyddet, vilket är

avsett att skydda en investering som en framställare har gjort, än i

upphovsrätten, vilken är avsedd att skydda ett litterärt eller konstnärligt verk

som en upphovsman har skapat.

 Katalogskyddet tillkommer den som har framställt arbetet. Som har redovisats i

avsnitt 5.2 förstås därmed det företag som har föranstaltat om produktens

utarbetande. Det vanliga är att produkterna utarbetas inom ett företag och att

man inte kan ange någon eller några särskilda personer som framställare, varför

företaget blir omedelbart bärare av skyddet. Det är visserligen inte uteslutet

att en enskild anställd kan utföra ett sådant arbete som berättigar till skydd,

men då torde så gott som alltid rätten att åberopa skyddet övergå till

arbetsgivaren på grund av anställningsavtalet. I dessa avseenden avviker

direktivet inte från vad som gäller för katalogskyddet.

 Subjekt för skyddet är enligt direktivet framställare som har en viss, närmare

angiven, anknytning till gemenskapen, men rådet kan ingå överenskommelser med

tredje land om att även andra databaser skall skyddas. Av direktivet följer

sålunda att rätten skall tillämpas på sammanställningar vars framställare är

medborgare eller har sin vanliga vistelseort i en stat som är medlem i EU och,

enligt huvudregeln, på sammanställningar vars framställare är en juridisk person

som har grundats enligt en medlemsstats lagstiftning och som dessutom har sitt

säte, sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet i en medlemsstat. En-

ligt 61 § andra stycken upphovsrättslagen tillämpas emellertid katalogskyddet på

arbeten vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person,

varmed avses en juridisk person som grundats enligt svensk lag, eller har sin

vanliga vistelseort i Sverige liksom på arbeten som först utgivits i Sverige. Av

1 § andra stycket internationella upphovsrättsförordningen följer att den som är

medborgare i ett land inom EES alltid skall behandlas som om han vore svensk

medborgare och att en juridisk person från ett sådant land alltid skall be-

handlas som om det vore en svensk juridisk person. Katalogskyddets tillämpnings-

område stämmer således delvis men inte helt och hållet överens med direktivets

krav och skall följaktligen ändras. Som föreslogs i promemorian och har

godtagits av remissinstanserna är det lämpligast att detta görs genom att be-

stämmelserna om skyddets tillämpning med avseende på Sverige ges i upphovsrätt-

slagen och med avseende på andra länder i internationella upphovsrättsförord-

ningen.

5.4.8 Sanktioner

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den som otillåtet framställer exemplar i |

| digital form av offentliggjorda sammanställningar i digital |

| form döms som huvudregel inte till ansvar men kan bli |

| skadeståndsskyldig. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag stämmer i allt väsentligt överens med regeringens förslag

(se promemorian s. 41 f.).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har i sak tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan någon invändning. Stockholms universitet har anmärkt att

förutsättningarna för ansvarsfrihet bör anges tydligare.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt direktivet skall medlemsstaterna

föreskriva ändamålsenliga sanktioner mot intrång i rättigheterna. I detta

ligger, såsom tidigare har anmärkts, att sanktionerna skall vara effektiva men

också att de skall stå i rimlig proportion till det avsedda ändamålet.

 Enligt upphovsrättslagen kan en rad olika sanktioner komma i fråga vid intrång

i upphovsrätten eller katalogskyddet: straffansvar, vitesförbud, skadestånd och

avstående från eller förstörande av egendom. Utgångspunkten bör vara att

samtliga dessa sanktioner i vanlig ordning skall kunna tillämpas också vid

intrång i den nya utformning av upphovsrätten och katalogskyddet som föranleds

av genomförandet av direktivet. Det är nödvändigt att det finns effektiva sank-

tioner vid intrång i det immaterialrättsliga skyddet. I dag finns det t.ex. en

massiv illegal kopieringsverksamhet som helt baserar sig på affärsmässiga

överväganden, inte minst när det gäller sammanställningar i digital form. Det är

ett betydande samhällsintresse att motverka sådana olagliga utnyttjanden som

sker på kommersiell basis.

 Regeringen ansluter sig till promemorians och remissinstansernas bedömning att

andra hänsyn gör sig gällande vad avser framställning av exemplar för enskilt

bruk. Ovan har föreslagits att upphovsrättslagen skall ändras så att

upphovsrätten och katalogskyddet omfattar framställning för enskilt bruk av ex-

emplar i digital form av sammanställningar i digital form. Sådan framställning

skulle alltså enligt förslaget innebära intrång i upphovsrätten och därför inte

i något fall vara tillåten. I denna del griper regleringen uteslutande in i det

utnyttjande som sker i privatlivet och syftar alltså inte till att hindra

illegal kopiering på kommersiell basis. Övervägande skäl talar för att det är

mest ändamålsenligt att sådan kopiering, om än otillåten, skall vara straffri

under vissa förutsättningar. Det ligger bäst i linje med allmänna kriminalpoli-

tiska strävanden att inte införa straffbestämmelser på områden där någon

kontroll av efterlevnaden i praktiken inte är möjlig och där straffbestämmelsen

således inte kan effektueras. En sådan straffbestämmelse skulle inte få någon

effekt utan tvärtom kunna bidra till att minska respekten för lagstiftningen i

allmänhet. Dessutom skulle det för den enskilde knappast heller uppfattas som

rättvist om lagstiftningen hade den innebörden att han skulle straffas om han

t.ex. kopierade en telefonlista i digital form till en datadiskett men att han

mycket väl och lika lätt fick göra en utskrift på papper av listan. Den som gör

intrång bör dock alltid kunna drabbas av skadeståndsskyldighet för en kopiering

som skett för enskilt bruk.

 I likhet med vad som enligt 53 § andra stycket gäller för kopiering för

enskilt bruk av datorprogram bör som förutsättning för ansvarsfrihet gälla att

förlagan för kopieringen inte används i näringsverksamhet eller offentlig verk-

samhet och att den som framställer exemplaret inte utnyttjar detta för annat

ändamål än för sitt enskilda bruk. Stockholms universitets anmärkning visar att

det i lagtexten bör klarläggas att den särskilda ansvarsfrihetsbestämmelsen

gäller bara i de fall där förlagan är offentliggjord, dvs. lovligen har gjorts

tillgänglig för allmänheten (jfr 8 § första stycket och 12 § första stycket).

Det innebär att den som utan upphovsmannens samtycke framställer ett exemplar i

digital form av en sammanställning i digital form som har gjorts tillgänglig för

allmänheten på internet skall dömas till ansvar endast om förlagan används i

näringsverksamhet eller offentlig verksamhet eller om han använder exemplaret

för något annat än sitt enskilda bruk.

5.5 Spridningsrätten för datorprogram, m.m.

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: När ett exemplar av ett datorprogram har |

| överlåtits med upphovsmannens samtycke, får exemplaret som |

| huvudregel spridas vidare oavsett var överlåtelsen skett, dvs. |

| under samma förutsättningar som gäller för exemplar av samman- |

| ställningar. I övrigt föranleder direktivets genomförande inte |

| några ytterligare ändringar i upphovsrättslagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning, men

promemorian innehåller inte något förslag att ändra spridningsregeln för

exemplar av datorprogram (se promemorian s. 15 och 29 f.).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har delat promemorians bedömning

av innebörden av direktivets bestämmelser om upphovsmannens spridningsrätt. Det

har framförts förslag till vissa andra ändringar i upphovsrättslagen.

 Skälen för regeringens förslag: Som har konstaterats i promemorian kan den

digitala tekniken göra det nödvändigt att vidta ytterligare ändringar i

upphovsrättslagen vad avser inskränkningarna i upphovsrätten. Med anledning av

förslag av Statens Institut för Handikappfrågor i skolan och Talboks- och

punktskriftsbiblioteket att inskränkningen i upphovsrätten för framställning av

exemplar åt synskadade m.fl. utvidgas och anpassas till den digitala tekniken

kan framhållas att sådana ändringar har gjorts i andra nordiska länder, och

frågan om motsvarande ändringar i upphovsrättslagen övervägs nu i

Regeringskansliet. Särskilda nordiska tjänstemannaöverläggningar har vidare

inletts angående möjligheterna för allmänheten att ha tillgång till verk i

digital form bl.a. för användning hos biblioteken, inskränkningar av ett slag

som Kungl. Biblioteket, Arkivet för Ljud och Bild och Stockholms universitet har

efterlyst. Regeringen har redan framhållit att lagstiftaren hela tiden måste

vara på sin vakt så att upphovsrätten inte på grund av den tekniska utvecklingen

får ett innehåll som står i strid med yttrandefriheten och informationsfriheten

och instämmer i Stockholms universitets uppfattning att särskild uppmärksamhet

måste riktas på dessa intressen vid beredningen av de ytterligare ändringar i

upphovsrättslagen som kan vara erforderliga på grund av den digitala tekniken.

 I anslutning härtill skall nämnas att Högskoleverket och Svenska

Kommunförbundet har bett att regeringen överväger frågan huruvida

upphovsrättslagen bör ändras så att förfoganderätt gäller generellt för

sammanställningar av verk, uppgifter eller annat material vilka upprättats hos

myndigheter. Högskoleverket har pekat på att det finns risk för att en vid

verket upprättad sammanställning med universitets och högskolors

utbildningsprogram och kurser förvanskas och därmed förlorar sin

tillförlitlighet. Svenska Kommunförbundet har hänvisat till att sam-

manställningar i offentlig verksamhet många gånger framställs i former och på

villkor som liknar privat företagsamhet. För egen del finner regeringen det

allmänt sett tvivelaktigt om det finns tillräckliga skäl att göra ytterligare

avsteg från den princip som sedan lång tid bär upp lagstiftningen på detta

område, nämligen att handlingar som upprättats hos myndighet inte skall vara

föremål för förfoganderätt utan kunna utnyttjas fritt (se 26 a § andra stycket

upphovsrättslagen). Myndigheters i och för sig berättigade behov av att kunna

kontrollera användningen av affärsmässiga produkter är tillgodosett genom

undantag från principen, t.ex. när det gäller verk som skapats för undervisning

och verk av vilka exemplar genom en myndighets försorg tillhandahålls allmän-

heten i samband med affärsverksamhet (26 a § tredje stycket 4 resp. 9), och

dessa är tillämpliga även i de fall där verket är en sammanställning. När ett

verk återges offentligt skall vidare källan anges i den omfattning och på det

sätt som god sed kräver och får verket inte ändras i större utsträckning än

användningen kräver (11 § andra stycket). Regeringen är likväl beredd att låta

frågan bli föremål för närmare överväganden i Regeringskansliet i samband med

kommande nordiska tjänstemannaöverläggningar.

 En fråga som är av stor betydelse inom hela immaterialrätten är vilka regler

om spridningsrätt som skall gälla beträffande överlåtna exemplar av verk. Det är

ett spörsmål som i anslutning till andra frågor har tagits upp vid flera av de

hearingar som Justitiedepartementet har anordnat på immaterialrättens område

under senare tid. Det är regeringens uppfattning att det nu aktuella direktivets

genomförande bör föranleda en ändring beträffande inskränkningen av

upphovsmannens rätt att hindra vidare spridning av exemplar av datorprogram som

har överlåtits med upphovsmannens samtycke. I enlighet med vad som fastställts i

avsnitt 5.3 och 5.4.6 innebär direktivets reglering att upphovsmannens sprid-

ningsrätt avseende exemplar av sammanställningar inte får användas för att

hindra fri rörlighet för sådana varor inom gemenskapen, men direktivet tar inte

någon ställning i frågan huruvida spridningsrätten kan upphöra även när

överlåtelsen skett utanför gemenskapen (se artikel 5 c). Denna bedömning av

direktivets innebörd stämmer överens med den uppfattning som kom till uttryck i

promemorian och har delats av samtliga remissinstanser. Emellertid har

motsvarande och likalydande bestämmelse i datorprogramdirektivet tolkats och

genomförts på ett annat sätt, nämligen så att spridningsrätten endast upphör i

de fall där exemplaret av datorprogrammet har överlåtits inom EES och alltså

inte i de fall där överlåtelsen skett utanför EES, vilket i praktiken medför att

rättighetshavaren kan hindra import från länder utanför EES, s.k. regional

konsumtion (19 § första stycket andra meningen, se artikel 4 c i

datorprogramdirektivet). I detta avseende skiljer sig svensk rätt helt från vad

som gäller inte bara i Danmark, Finland, Island och Norge utan också från vad

som gäller i andra av EU:s medlemsstater. Redan det förhållandet att svensk lag

inte är i samklang med de andra nordiska ländernas lagar är olämpligt, än mer

som det rör sig om en konsumentpolitiskt betydelsefull fråga. Det är

naturligtvis också angeläget att samma regel gäller för datorprogram som för

sammanställningar i digital form. Regeringen föreslår att lagen bringas i

överensstämmelse med vad som gäller i de andra nordiska länderna och att

exemplar av datorprogram således skall få spridas vidare om de överlåtits med

upphovsmannens samtycke oavsett var i världen överlåtelsen har skett. En sådan

ordning innebär att rättighetshavaren inte kan använda spridningsrätten för att

dela upp världsmarknaden, vilket är till fördel för konkurrensen och därmed

också för konsumenterna.

6 Användning av verk i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Upphovsrätten hindrar inte att verket an- |

| vänds i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse. Samma|

| inskränkning gäller för övriga rättighetshavare på området. |

--------------------------------------------------------------------

 Justitiekanslerns förslag: En rättsvårdande instans skall få använda verk om

det behövs för att kunna fullgöra en rättsskipningsuppgift.

 Deltagarna i hearingen: Samtliga deltagare tillstyrkte Justitiekanslerns

förslag eller lämnade det utan någon invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt upphovsrättslagen innefattar

upphovsrätten, med vissa inskränkningar, uteslutande rätt för upphovsmannen att

förfoga över sitt verk genom att framställa exemplar av det och genom att göra

det tillgängligt för allmänheten (se 2 § och 2 kap.). Den bestämning av

upphovsrättens innehåll som gjorts i upphovsrättslagen utesluter dock inte

tillämpning av annan lagstiftning. I linje med vad som gäller för äganderätt,

panträtt, hyresrätt och andra rättigheter kan begränsningar i upphovsmannens

förfoganderätt följa av annan lagstiftning än upphovsrättslagen. Uppstår det en

konflikt mellan upphovsmannens rätt enligt upphovsrättslagen och hans skyldighet

enligt annan lag, får denna i vanlig ordning lösas genom lagtolkning och då tas

hänsyn till bl.a. bestämmelsernas syfte. En sådan tolkning kan leda till att

upphovsmannens skyldighet enligt annan lag har företräde. Ett exempel på detta

är bestämmelsen om syn i 39 kap. 5 § rättegångsbalken. I paragrafen sägs att den

som innehar föremål som kan antas ha betydelse som bevis är skyldig att

tillhandahålla föremålet för syn. Bestämmelsen innebär att innehavarens rätt att

förfoga över föremålet oavsett om hans rätt grundas på äganderätt, upphovsrätt

eller annat förhållande - temporärt få vika för tillgodoseende av

rättskipningens intressen. Upphovsrättsliga aspekter utgör sålunda inte grund

för avsteg från regleringen i rättegångsbalken (jfr rättsfallet NJA 1981 s.

791).

 Vid genomförandet av den numera upphävda lagen (1960:730) om rätt till

fotografisk bild gjordes bedömningen att det i lagen borde upptas en bestämmelse

om att fotografiska bilder fritt, utan stöd i annan lag, fick utnyttjas i

rättsvårdens och den allmänna säkerhetens intresse. I motiven angavs att

bestämmelsen tillät t.ex. polisen att mångfaldiga och publicera fotografier av

efterspanade personer oavsett vem som framställt bilderna men att den var

tillämplig både då myndigheterna själva använde fotografierna och i ett sådant

fall som att pressen på begäran av polisen publicerade bilder av efterspanade

(jfr prop. 1960:17 s. 340). Det ansågs inte behövligt att införa motsvarande

reglering i upphovsrättslagen. I Upphovsrättsutredningens slutbetänkande

diskuterades huruvida det fanns ett behov att utvidga bestämmelsen till att

omfatta även andra verk, men utredningen fann för sin del inte något sådant

behov (jfr SOU 1990:30 s. 133 och 605). I samband med integreringen av

fotografilagen i upphovsrättslagen överfördes bestämmelsen till 2 kap. om

inskränkningar i upphovsrätten där den togs in som ett nytt andra stycke i 26 b

§ (se prop. 1993/94:109). Som en inskränkning i upphovsrätten

gäller således nu att upphovsrätten till ett fotografiskt verk inte hindrar att

verket används i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse.

 I upphovsrättslagarna i andra nordiska länder finns liknande bestämmelser. I

Danmark är det tillåtet att återge verk i förbindelse med rättssaker och saker i

administrativa nämnder och liknande i den omfattning som betingas av ändamålet

(28 § i den danska lagen). I Finland får verk utnyttjas när rättsvården eller

den allmänna säkerheten så kräver (25 d § i den finska lagen). I Norge får verk

användas i förbindelse med efterlysning, efterforskning eller som bevismedel (27

§ i den norska lagen).

 Justitiekanslern har i sin framställning anfört bl.a. följande.

I sin verksamhet som åklagare på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga

områdena har Justitiekanslern att i anledning av gjorda anmälningar eller eljest

granska t.ex. filmer, videogram, ljudkassetter och CD-skivor i syfte att pröva

om deras innehåll är förenligt med gällande bestämmelser i grundlagarna och i

brottsbalken. Det kan röra sig om sådana brott som barnpornografibrott, olaga

våldsskildring och hets mot folkgrupp. I en nära framtid kan det bli aktuellt

att granska även andra informationsbärare om pågående utredningsarbete ger

anledning att föra in nya medier under grundlagarnas områden.

 De nämnda filmerna, ljudupptagningarna m.m. torde i allmänheten omfattas av

regleringen i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga

verk (upphovsrättslagen). Det har satts i fråga om Justitiekanslern inom ramen

för sin nyssnämnda verksamhet kan ta kopior av upphovsrättsligt skyddade verk

eller prestationer i syfte att underlätta granskningen av huruvida de innehåller

brottsliga yttranden och om så är fallet föranstalta om åtal m.m.

 För att belysa det anförda kan nämnas att det i ett här handlagt ärende

rörande ifrågasatt hets mot folkgrupp i en ljudupptagning (dnr 1865-96-5)

uppkommit behov av att överföra innehållet på en CD-skiva till ett

ljudkassettband för att möjliggöra en noggrannare granskning av innehållet i

ljudupptagningen än som eljest varit möjligt. Kopieringen föranleddes alltså

närmast av tekniska skäl eftersom en CD-skiva, åtminstone inte med

standardapparatur, kan avlyssnas med samma exakthet som ett ljudkassettband i en

bandspelaranläggning.

 Det kan också finnas andra skäl att låta kopiera en framställning t.ex. en

film eller ett videogram. Ett sådant skäl kan vara att flera myndigheter

samtidigt kan behöva utföra visst granskningsarbete vid sidan av

Justitiekanslern, t.ex. Statens biografbyrå. Med beaktande av de mycket korta

tidsfrister som råder innan beslut om tvångsåtgärder eller åtal måste fattas kan

en sådan parallell granskningsmöjlighet många gånger vara av stort värde. Också

arbetet inom myndigheten kan ofta underlättas av att flera handläggare eller

justitiekanslern själv samtidigt kan utföra aktuella granskningsuppgifter.

Vidare kan säkerhetskopior behöva tas i vissa fall.

 Vad Justitiekanslern har anfört ger vid handen att det kan uppstå situationer

av olika slag där ett verk behöver användas i rättsvårdens eller den allmänna

säkerhetens intresse men där användningen inte har stöd i lag. Det finns således

goda skäl att utvidga upphovsrättslagens inskränkning för sådan användning till

att avse verk i allmänhet. Utvidgningen kan inte anses oskäligt inkräkta på

upphovsmannens legitima intressen och bör enligt regeringen genomföras.

Utvidgningen bör även gälla för övriga rättigheter på området.

7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft den 1 |

| januari 1998. De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och |

| prestationer som har kommit till före ikraftträdandet. I fråga om|

| arbeten som har framställts inom femton år före ikraftträdandet |

| gäller katalogskyddet till den 1 januari 2014. Särskilda över- |

| gångsregler skyddar tredje man. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förslag (se promemorian

s. 43 f.).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslagen eller

lämnat dem utan någon invändning.

 Skälen för förslaget: Direktivet om rättsligt skydd för databaser innehåller

bestämmelser om dess tillämpning i tiden. Direktivet skall vara genomfört den 1

januari 1998 (artikel 16). Bestämmelserna om upphovsrätt skall tillämpas på

sådana databaser som skapats före den dagen och som då uppfyller förutsätt-

ningarna för sådant skydd (artikel 14.1). Ett särskilt undantag gäller för data-

baser som är upphovsrättsligt skyddade då direktivet offentliggörs men inte upp-

fyller villkoren för upphovsrättsligt skydd enligt direktivet; undantaget tar

sikte på rättspraxis enligt vilken t.ex. en investering är tillräcklig för

upphovsrättsligt skydd (artikel 14.2). När det gäller rätten av sitt eget slag

så skall reglerna tillämpas på de databaser som har framställts inom 15 år före

den 1 januari 1998 och som då uppfyller förutsättningarna för sådant skydd

(artikel 14.3). Skyddstiden i dessa fall uppgår till 15 år från den 1 januari

som följer på detta datum, dvs. från den 1 januari 1999 (artikel 14.5). Detta

gäller även om skyddstiden för en viss databas redan hade gått ut på grund av

att en annan och kortare skyddstid gällde enligt nationell rätt, t.ex. i Sverige

tio år efter utgivningen. De nya bestämmelserna skall inte påverka de avtal som

slutits eller rättigheter som förvärvats före ikraftträdandet (artikel 14.4).

Som en grundläggande rätts-princip inom gemenskapen gäller att hänsyn alltid

skall tas till förvärvade rättigheter och berättigade förväntningar.

 De nya bestämmelserna bör träda i kraft den 1 januari 1998.

 Direktivets övergångsreglering innebär att de nya bestämmelserna skall tilläm-

pas på sådana verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet.

Vidare följer av direktivet att de nya bestämmelserna om katalogskyddet skall

tillämpas på de arbeten som har framställts inom femton år före ikraftträdandet

och då alltid gälla till den 1 januari 2014. Eftersom giltighetstiden för

katalogskyddet enligt de äldre bestämmelserna var endast tio år, kommer skyddet

därmed att återupplivas för sådana arbeten där giltighetstiden hade gått ut

enligt äldre bestämmelser. Det kan inträffa att någon under den fria tiden

börjat förfoga över ett arbete, genom att framställa exemplar av det eller genom

att göra det tillgängligt för allmänheten. Som framhölls i promemorian är det

nödvändigt med rimliga övergångsregler som skyddar tredje man i dessa fall.

Reglerna bör utformas efter mönster av övergångsbestämmelserna till de lagänd-

ringar som förlängde upphovsrättens giltighetstid (se SFS 1995:1273), be-

stämmelser som är vedertagna inom immaterialrätten när ensamrätter återupplivas.

Regeringen delar promemorians och remissinstansernas bedömning att en lämplig

övergångstid kan vara två år.

8 Kostnader och resursbehov

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några ökade kostnader|

| eller något ökat resursbehov för det allmänna. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning (se

promemorian s. 45).

 Remissinstanserna: Stockholms universitet har påpekat att det är fullt

tänkbart att användare får vidkännas ökade kostnader för att säkerställa

licenser som motväger det ökade skyddet. I övrigt har bedömningen godtagits.

 Skälen för regeringens bedömning: Förslagen, som inte utgör någon större

ändring av gällande rätt, medför inte i sig några ekonomiska konsekvenser för

det allmänna. Med anledning av Stockholms universitets påpekande kan framhållas

att den som väljer att förfoga över ett verk eller ett katalogskyddat arbete på

ett sätt som omfattas av ensamrätt enligt de föreslagna bestämmelserna givetvis

kan drabbas av en kostnad som annars inte skulle ha aktualiserats. Det ligger

emellertid i sakens natur att omfattningen av sådana indirekta kostnader inte

kan beräknas, eftersom de beror på vilka avtal som träffas och vilken användning

som faktiskt sker. Det bör vidare anmärkas att förslaget om begränsning av

inskränkningen för offentligt framförande vid undervisning får betydelse endast

i de fall där framförandet sker i förvärvssyfte. Undervisning sker för övrigt

normalt under sådana förhållanden att de verk som framförs inte kan anses

framförda offentligt, varför förfogandet över huvud taget inte innefattas i

upphovsrätten.

 Det sker inte heller några förändringar av betydelse för de myndigheter som

har att tillämpa bestämmelserna, t.ex. vid intrång i ensamrätterna. Det finns

således inte skäl att anta att ändringarna kommer att leda till några ökade

insatser av polis eller åklagare eller medföra någon ökning av måltillström-

ningen till domstolarna.

 Följaktligen kan den bedömningen göras att förslagen inte medför några ökade

kostnader eller något ökat resursbehov för det allmänna.

9 Författningskommentarer

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

12 §

 Var och en får framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för enskilt

bruk. Exemplaren får inte användas för andra ändamål.

 Första stycket ger inte rätt att

 1. uppföra byggnadsverk,

 2. framställa exemplar av datorprogram, eller

 3. framställa exemplar i digital form av sammanställningar i digital form.

 Första stycket ger inte heller rätt att för eget bruk låta en utomstående

 1. framställa exemplar av musikaliska verk eller filmverk,

 2. framställa bruksföremål eller skulpturer eller

 3. genom konstnärligt förfarande efterbilda andra konstverk.

Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten för framställning

av exemplar för enskilt bruk. Andra stycket har ändrats så att inskränkningen

inte ger rätt att framställa exemplar i digital form av sammanställningar i

digital form. Med bestämmelsen genomförs artikel 6.2 a i direktivet. Paragrafen

har vidare ändrats redaktionellt. Ändringarna har behandlats främst i avsnitt

5.4.6.

Andra stycket

 Med stöd av första stycket får var och en framställa enstaka exemplar av

offentliggjorda verk för enskilt bruk. För att inskränkningen skall vara

tillämplig krävs alltså att verket har offentliggjorts, dvs. lovligen gjorts

tillgängligt för allmänheten (se 8 § första stycket). Enligt bestämmelsen i an-

dra stycket 3 ger första stycket dock inte rätt att framställa exemplar i

digital form av sammanställningar i digital form. Med "sammanställningar" avses

sammanställningar som är verk, dvs. sammanställningar för vilka upphovsrätt

grundlagts genom en självständig och originell samling av verk, uppgifter eller

annat material och som sålunda i sig själva utgör verk och därmed är föremål för

upphovsrätt (jfr SOU 1956:25 s. 67 och s. 138). Med "sammanställningar i digital

form" avses återgivningar av verken, sammanställningarna, i digital form. Med

"digital form" avses att sammanställningarna finns elektroniskt i form av binära

koder, vanligen bestående av ettor och nollor.

 Som framställning av exemplar anses även att sammanställningen förs över på en

anordning genom vilken den kan återges (2 § andra stycket). Med exemplar förstås

varje föremål i vilket sammanställningen är fixerad (jfr SOU 1956:25 s. 93).

Enbart det förhållandet att en sammanställning i digital form kommer upp på en

bildskärm innebär inte att ett exemplar framställs, eftersom sammanställningen

inte fixeras på bildskärmen (jfr prop. 1988/89:85 s. 23). Om en sammanställning

i digital form fixeras inne i en dator, t.ex. på dess hårddisk, men fixeringen

är osjälvständig, t.ex. försvinner efter ett ögonblick eller när datorn stängs

av, framställs inte heller något exemplar av sammanställningen. Om man däremot

gör en självständig fixering av sammanställningen, t.ex. genom att lagra denna i

digital form på en dators hårddisk eller på en datadiskett, framställs ett

exemplar av sammanställningen. Det krävs dock ett aktivt handlande av användaren

(jfr 2 § och rättsfallet NJA 1996 s. 79).

 Bestämmelsen innebär att exemplar i digital form av en sammanställning i digi-

tal form inte får framställas ens för enskilt bruk. Bestämmelsen gäller endast

exemplar i digital form och hindrar inte att exemplar i annan form framställs av

sammanställningar i digital form. Upphovsrätten hindrar således inte att man för

enskilt bruk tar en papperskopia av en sammanställning som finns lagrad i en

dator. Bestämmelsen träffar endast kopiering från digital till digital form,

dvs. fall där förlagan för kopieringen är en återgivning i digital form och där

kopian är i digital form.

 Att sammanställningar i digital form inte får mångfaldigas för enskilt bruk

utesluter inte att exemplar för enskilt bruk får framställas av de verk eller

delar av verk som ingår i sammanställningen. Upphovsrätt för sammanställningar

gäller endast sammanställningen som sådan, dess struktur. Skyddet avser således

inte de särskilda bidragen (se prop. 1960:17 s. 79). Det innebär att

upphovsmannen till sammanställningen inte med stöd av den rätten kan hindra att

någon framställer exemplar av de verk, uppgifter e.d. som har samlats i verket.

Inskränkningen i första stycket ger således inte rätt att framställa ett

exemplar i digital form av ett samlingsverk i digital form i vilket t.ex. en

poets dikter har samlats med hänsyn till vissa motiv men rätt att framställa

exemplar i digital form av de dikter som ingår i samlingen liksom att samla dem

i en annan struktur, t.ex. efter litterära perioder.

 Framställning av exemplar i digital form av sammanställningar i digital form

kan ske med stöd av andra inskränkningar i upphovsrätten än 12 §. Sålunda får

den som har rätt att använda en sammanställning alltid förfoga över den på det

sätt som är nödvändigt för att han eller hon skall kunna använda

sammanställningen för dess avsedda ändamål (se 26 g § femte stycket).

 En särskild bestämmelse om ansvarsfrihet finns i 53 § andra stycket.

19 §

 När ett exemplar av ett litterärt eller musikaliskt verk eller ett konst-verk

med upphovsmannens samtycke har överlåtits, får exemplaret spridas vidare.

 Första stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten

 1. exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning eller

andra jämförliga rättshandlingar, eller

 2. exemplar av datorprogram i maskinläsbar form genom utlåning.

Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten för spridning av

exemplar. Den särskilda regeln om exemplar av datorprogram i första stycket har

utgått. Samma regel om spridning gäller för exemplar av datorprogram som för

exemplar av andra verk. När ett exemplar av ett datorprogram har överlåtits med

upphovsmannens samtycke får exemplaret spridas vidare, även om överlåtelsen

gjorts utanför EES, med de begränsningar som följer av andra stycket. Ändringen

har behandlats i avsnitt 5.5.

21 §

 Var och en får framföra utgivna verk offentligt

 1. vid tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvudsakliga,

tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte samt

 2. vid undervisning eller gudstjänst.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och filmverk och ger inte rätt att

sända ut verk i ljudradio eller television.

 Första stycket 2 ger inte rätt att i förvärvssyfte framföra sammanställningar

vid undervisning.

Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten för offentliga

framföranden. Ett nytt tredje stycke har införts så att inskränkningen inte ger

rätt att i förvärvssyfte framföra sammanställningar vid undervisning. Med be-

stämmelsen tillgodoses artikel 6.2 b i direktivet. Ändringen har behandlats i

avsnitt 5.4.6.

 Normalt sker undervisning under sådana förhållanden att de verk som framförs

inte kan anses framförda offentligt och förfogandet omfattas då inte av upphovs-

rätten enligt 2 §, varför tillämpning av inskränkningen över huvud taget inte är

aktuell (jfr prop. 1992/93:214 s. 88).

Tredje stycket

 Med stöd av första stycket 2 får var och en framföra utgivna verk offentligt

vid undervisning. Enligt bestämmelsen i tredje stycket ger första stycket 2 dock

inte rätt att i förvärvssyfte framföra sammanställningar vid undervisning. Be-

stämmelsen gäller oavsett i vilken teknisk form sammanställningen föreligger

eller framförandet sker. Med "förvärvssyfte", som har samma innebörd som i

första stycket 1, avses att framförandet görs i vinstsyfte. Det är för

tillämpningen av bestämmelsen ovidkommande huruvida framförandet sker vid sådan

undervisning som sker i förvärvsverksamhet. För att bestämmelsen skall vara

tillämplig krävs således att själva framförandet görs i förvärvssyfte. Begreppet

tar inte heller sikte på situationer där syftet med framförandet mera allmänt är

att främja en viss förvärvsverksamhet, t.ex. då ett framförande sker vid

undervisning på arbetsplatser.

 Ett exempel på när tredje stycket är tillämpligt är om en antologi som är ett

samlingsverk läses upp i förvärvssyfte vid undervisning som är tillgänglig för

allmänheten. Ett annat exempel är om ett verk som är en sammanställning framförs

på databildskärmar i förvärvssyfte vid sådan undervisning. I dessa fall gäller

alltså inte inskränkningen i första stycket 2 utan upphovsmannen måste ge sitt

samtycke till förfogandet, om detta inte får ske med stöd av någon annan

inskränkning.

 Angående innebörden av "sammanställningar" och upphovsrättens omfattning i

dessa fall, se kommentaren till 12 §. Av 11 § andra stycket följer att källan i

vissa fall skall anges när sammanställningen återges offentligt.

26 b §

 Allmänna handlingar skall oavsett upphovsrätten tillhandahållas enligt 2 kap.

tryckfrihetsförordningen.

 Upphovsrätten hindrar inte att ett verk används i rättsvårdens eller den

allmänna säkerhetens intresse.

Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten till förmån för

rättsvård m.m. Inskränkningen i andra stycket för användning av verk i

rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse har utvidgats till att avse

inte endast fotografiska verk utan alla verk. Exempelvis får ett verk användas i

rättsvårdens intresse genom att en åklagare i en förundersökning låter kopiera

en CD-skiva till kassettband för att lättare kunna bedöma huruvida insjungna

texter kan misstänkas innebära hets mot folkgrupp. Ändringen har behandlats i

avsnitt 6.

26 g §

 Den som har förvärvat rätt att använda ett datorprogram får framställa sådana

exemplar av programmet och göra sådana ändringar i programmet som är nödvändiga

för att han skall kunna använda programmet för dess avsedda ändamål. Detta

gäller även rättelse av fel.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får framställa säkerhetsexemplar

av programmet, om detta är nödvändigt för den avsedda användningen av

programmet.

 Exemplar som framställs med stöd av första eller andra stycket får inte

utnyttjas för andra ändamål och får inte heller användas när rätten att utnyttja

programmet har upphört.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får iaktta, undersöka eller

prova programmets funktion för att fastställa de idéer och principer som ligger

bakom programmets olika detaljer. Detta gäller under förutsättning att det sker

vid sådan laddning, visning på skärm, körning, överföring eller lagring av

programmet som han har rätt att utföra.

 Den som har rätt att använda en sammanställning får förfoga över den på det

sätt som är nödvändigt för att han skall kunna använda sammanställningen för

dess avsedda ändamål.

 Avtalsvillkor som inskränker användarens rätt enligt andra, fjärde eller femte

stycket är ogiltiga.

Paragrafen innehåller särskilda bestämmelser om datorprogram m.m. Ett nytt femte

stycke har införts så att den som har rätt att använda en sammanställning alltid

får vidta förfoganden som är nödvändiga för att han skall kunna använda samman-

ställningen för dess avsedda ändamål. Med bestämmelsen genomförs artiklarna 6.1

och 15 i direktivet. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.4.6.

Femte stycket

 Enligt bestämmelsen får den som har rätt att använda en sammanställning

förfoga över den på det sätt som är nödvändigt för att han skall kunna använda

sammanställningen för dess avsedda ändamål. Med "har rätt" avses inte bara de

fall där någon genom överlåtelse eller upplåtelse har fått rätt att använda en

sammanställning utan också andra fall där någon har rätt att använda

sammanställningen. Bestämmelsen ger användaren rätt att vidta varje form av

förfogande över sammanställningen, dvs. både exemplarframställning och tillgäng-

liggörande för allmänheten (jfr 2 § första stycket), men bara i den omfattning

som verkligen är nödvändig för att sammanställningen skall kunna användas för

det avsedda ändamålet. Om det t.ex. är nödvändigt att framställa ett exemplar i

digital form för att man skall kunna läsa en sammanställning i digital form som

finns på internet, får användaren göra detta, om han har rätt att läsa

sammanställningen.

 Angående innebörden av "sammanställning", se kommentaren till 12 §.

Sjätte stycket

 I sjätte stycket anges att avtalsvillkor som inskränker användarens rätt

enligt bl.a. femte stycket är ogiltiga. Användaren kan alltså inte genom avtal

avstå från rätten att vidta förfogandena; bestämmelsen i femte stycket är

indispositiv. Sålunda skall femte stycket tillämpas även om något annat har

avtalats.

49 §

 Den som har framställt en katalog, en tabell eller ett annat dylikt arbete i

vilket ett stort antal uppgifter har sammanställts eller vilket är resultatet av

en väsentlig investering har uteslutande rätt att framställa exemplar av arbetet

och göra det tillgängligt för allmänheten.

 Rätten enligt första stycket gäller till dess femton år har förflutit efter

det år då arbetet framställdes. Om arbetet har gjorts tillgängligt för

allmänheten inom femton år från framställningen, gäller dock rätten till dess

femton år har förflutit efter det år då arbetet först gjordes tillgängligt för

allmänheten.

 Bestämmelserna i 2 § andra och tredje styckena, 6 - 9 §§, 11 § andra stycket,

12 § första och andra styckena, 13 - 22, 25, 26 - 26 b, 26 d - 26 f §§, 26 g §

femte och sjätte styckena och 26 i § skall tillämpas på arbeten som avses i

denna paragraf. Är ett sådant arbete eller en del av det föremål för upphovs-

rätt, får denna rätt också göras gällande.

 Avtalsvillkor som utvidgar framställarens rätt enligt första stycket till ett

offentliggjort arbete är ogiltiga.

Paragrafen innehåller regler om skydd för kataloger och liknande arbeten. Första

stycket har ändrats så att inte endast kataloger, tabeller och liknande arbeten

som innehåller ett stort antal uppgifter utan även liknande arbeten som är

resultatet av en väsentlig investering skyddas. Ensamrättens innehåll har änd-

rats från ett skydd mot eftergörande till ett skydd mot exemplarframställning

och tillgängliggörande för allmänheten. I andra stycket har upptagits bestämmel-

ser om en ny giltighetstid för skyddet. Till följd av det ändrade innehållet i

ensamrätten har i tredje stycket intagits ytterligare hänvisningar, bl.a. till

de inskränkningar som gäller för upphovsrätten. Ett nytt fjärde stycke har

införts om att vissa avtalsvillkor är ogiltiga. Med bestämmelserna genomförs ar-

tiklarna 7 - 10 i direktivet.Paragrafen har vidare ändrats redaktionellt efter

mönster av 49 a §. Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.4.7.

Första stycket

 Föremålet för ensamrätten är en katalog, en tabell eller ett annat liknande

arbete. Det innebär liksom tidigare att det måste vara fråga om en samling. För

att arbetet skall vara skyddat krävs antingen att det innehåller ett stort antal

uppgifter eller att det ändå är resultatet av en väsentlig investering.

Samlingar med ett stort antal uppgifter representerar visserligen regelmässigt

betydande värde med hänsyn till det arbete och de kostnader som framställaren

måste lägga ned på att samla in och ordna uppgifterna. Men om antalet uppgifter

är stort har investeringens omfattning ingen självständig betydelse. Även ett

liknande arbete med färre uppgifter skyddas, om det utgör resultatet av en

väsentlig investering. Vid bedömningen av om det rör sig om en väsentlig inve-

stering kan beaktas vilka ekonomiska och andra insatser som ligger bakom an-

skaffningen, granskningen och presentationen av uppgifterna i arbetet.

 Ensamrätten innefattar uteslutande rätt att förfoga över arbetet genom att

framställa exemplar av det. Som framställning av exemplar anses även att arbetet

överförs på en anordning genom vilken det kan återges (hänvisningen i tredje

stycket till 2 § andra stycket). Angående innebörden av "framställa exemplar

av", se kommentaren till 12 §. Ensamrätten innefattar vidare rätt att göra arbe-

tet tillgängligt för allmänheten. Arbetet görs tillgängligt för allmänheten då

det framförs offentligt och när exemplar av det bjuds ut till försäljning, ut-

hyrning eller utlåning eller på något annat sätt sprids till allmänheten eller

visas offentligt (hänvisningen i tredje stycket till 2 § tredje stycket). Det

innebär att ensamrätten omfattar t.ex. offentligt framförande genom on-line

överföring av ett arbete i digital form.

 Liksom tidigare skyddar bestämmelsen inte de uppgifter som har samlats i arbe-

tet, utan det är arbetet eller en väsentlig del av det som är föremål för skyd-

det (se prop. 1988/89:85 s. 25). Ensamrätten omfattar inte kopiering av sär-

skilda uppgifter som finns i arbetet. Inte heller omfattar ensamrätten t.ex. att

en icke väsentlig del av uppgifterna görs tillgänglig för allmänheten genom

utsändning. En upprepad användning av i sig icke väsentliga delar av ett arbete

kan dock sammantagen anses innebära användning av en väsentlig del av arbetet.

Andra stycket

 I andra stycket regleras skyddstiden för sådana arbeten som avses i

paragrafen. Ensamrätten gäller till dess femton år har förflutit efter det år då

arbetet framställdes eller, om arbetet har gjorts tillgängligt för allmänheten

inom femton år från framställningen, efter det år då arbetet först gjordes till-

gängligt för allmänheten. Skyddstiden gäller för ett visst arbete. Det innebär

att väsentliga investeringar beträffande ett redan skyddat arbete kan resultera

i ett nytt skyddsobjekt och att giltighetstiden således enligt huvudregeln

räknas från utgången av det år då det nya arbetet framställdes.

Tredje stycket

 I tredje stycket hänvisas till vissa inskränkningar som gäller för verk och

anges att de skall tillämpas beträffande ensamrätten till de arbeten som avses i

paragrafen. Ensamrätten i sig är alltid begränsad genom att den avser arbetet

som sådant.

 Hänvisning har intagits till beskrivningarna av upphovsmannens förfoganderätt

i 2 § andra och tredje styckena. Vad gäller hänvisningar till de inskränkningar

som gäller i upphovsrätten har intagits en ändrad hänvisning till 12 § andra

stycket om framställning av exemplar för enskilt bruk samt nya hänvisningar till

14 § om framställning av exemplar inom undervisningsverksamhet, till 15 § om

framställning av exemplar inom sjukhus, till 19 § om spridning av exemplar, till

20 § om visning av exemplar, till 21 § om offentliga framföranden, till 25 § om

information om dagshändelser genom ljudradio och television m.m., till 26 d och

26 f §§ med särskilda bestämmelser om ljudradio och television, till 26 g §

femte och sjätte styckena med särskilda bestämmelser om sammanställningar och

till 26 i § med gemensamma bestämmelser om avtalslicenser.

Fjärde stycket

 I fjärde stycket anges att avtalsvillkor som utvidgar framställarens rätt

enligt första stycket till ett offentliggjort arbete är ogiltiga. Framställaren

kan sålunda inte komma överens med en användare om att han skall ha rättigheter

gentemot denne som går utöver den ensamrätt han har enligt första stycket.

 Bestämmelsen gäller endast utvidgning av den grundläggande rätten enligt

första stycket att framställa exemplar av arbetet och göra det tillgängligt för

allmänheten. Det innebär att rättens föremål eller innehåll enligt första styck-

et inte kan utvidgas ens parterna emellan genom att det som avtalsvillkor före-

skrivs att en användare inte får förfoga över ett arbete genom att framställa

exemplar av icke väsentliga delar av det, t.ex. enskilda uppgifter, eller att en

användare inte får framföra ett arbete privat. Däremot gäller bestämmelsen inte

för de särskilda inskränkningar i rätten som följer av tredje stycket.

Bestämmelsen hindrar alltså inte att det som avtalsvillkor föreskrivs t.ex. att

en användare över huvud taget inte får offentligt framföra ett arbete vid under-

visning (hänvisningen i tredje stycket till 21 § första stycket 2). Sådana

avtalsvillkor kan dock vara ogiltiga på andra grunder, t.ex. eftersom förfo-

gandet är nödvändigt för att kunna använda arbetet för dess avsedda ändamål (jfr

hänvisningen i tredje stycket till 26 g § femte och sjätte styckena).

 Bestämmelsen gäller endast offentliggjorda arbeten. Arbetet anses

offentliggjort när det lovligen har gjorts tillgängligt för allmänheten

(hänvisningen i tredje stycket till 8 § första stycket). Om exemplar av arbetet

inte har spritts till allmänheten och arbetet inte på annat sätt gjorts

tillgängligt för allmänheten, hindrar bestämmelsen inte att framställaren

träffar avtal om utvidgning av rätten enligt första stycket. Ett exempel på

detta är ett fall där en framställare vill hemlighålla vissa enskilda uppgifter

i ett icke offentliggjort arbete och därför avtalar med en användare om att

denne inte får röja dem.

53 §

 Den som beträffande ett litterärt eller konstnärligt verk vidtar åtgärder, som

innebär intrång i den till verket enligt 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller

som strider mot föreskrift enligt 41 § andra stycket eller mot 50 §, döms, om

det sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, till böter eller fängelse i högst

två år.

 Den som för sitt enskilda bruk kopierar ett datorprogram som är utgivet eller

av vilket exemplar har överlåtits med upphovsmannens samtycke, skall inte dömas

till ansvar, om förlagan för kopieringen inte används i näringsverksamhet eller

offentlig verksamhet och han inte utnyttjar framställda exemplar av datorpro-

grammet för annat ändamål än sitt enskilda bruk. Den som för sitt enskilda bruk

framställer exemplar i digital form av en offentliggjord sammanställning i

digital form skall under de förutsättningar som nyss nämnts inte dömas till an-

svar.

 Vad som sägs i första stycket gäller också, om någon till Sverige för sprid-

ning till allmänheten för in exemplar av verk, där exemplaret framställts utom-

lands under sådana omständigheter att en sådan framställning här skulle ha varit

straffbar enligt vad som sägs i det stycket.

 Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 53 a § får inte dömas till ansvar

för intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till brott som avses i första och tredje

styckena döms till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

Paragrafen innehåller regler om ansvar för intrång i upphovsrätten. Andra styck-

et har ändrats så att otillåten framställning av exemplar i digital form av

offentliggjorda sammanställningar i digital form för enskilt bruk är fritt från

ansvar under samma förutsättningar som gäller för otillåten framställning av

exemplar av datorprogram för enskilt bruk. Ändringen har behandlats i avsnitt

5.4.8.

Andra stycket

 Av 12 § andra stycket 3 följer att exemplar i digital form av offentliggjorda

sammanställningar i digital form inte får framställas för enskilt bruk. Enligt

53 § andra stycket skall den som gör detta emellertid inte dömas till ansvar, om

förlagan för framställningen inte används i näringsverksamhet eller offentlig

verksamhet och han inte utnyttjar framställda exemplar av sammanställningen för

andra ändamål än sitt enskilda bruk. Bestämmelserna om ersättningsskyldighet i

54 § är dock tillämpliga.

61 §

 Bestämmelserna i 45, 47 och 48 §§ är tillämpliga på framföranden,

ljudupptagningar samt ljudradio- och televisionsutsändningar som äger rum i

Sverige. Dessutom tillämpas bestämmelserna i 45 § på framföranden av den som är

svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i Sverige, bestämmelserna i

47 § på ljudupptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk

juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i Sverige och bestämmelserna i

48 § på utsändningar av radio- eller televisionsföretag som har sitt säte här i

landet. Bestämmelserna i 46 § tillämpas på ljudupptagningar och upptagningar av

rörliga bilder vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk

person eller har sin vanliga vistelseort i Sverige liksom på sådana upptagningar

av rörliga bilder som äger rum i Sverige. Bestämmelsen i 46 § om eftergörande

gäller dock alla ljudupptagningar.

 Bestämmelserna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk medbor-

gare eller har sin vanliga vistelseort i Sverige. Bestämmelserna tillämpas även

på arbeten vars framställare är svensk juridisk person och har sitt säte, sitt

huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet i Sverige. Om den juridiska

personen har sitt säte i Sverige men inte sitt huvudkontor eller sin

huvudsakliga verksamhet här, tillämpas bestämmelserna dock endast om arbetet

ingår i en ekonomisk verksamhet som har etablerats i Sverige.

 Av bestämmelserna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla

fotografiska bilder och övriga bestämmelser på fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige eller

 2. som först har utgivits i Sverige eller samtidigt i Sverige och utomlands

eller

 3. som har infogats i en byggnad eller annan anordning som är fast förenad med

marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i Sverige.

 Vid tillämpningen av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt, om

bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

Paragrafen innehåller regler om tillämpning med avseende på andra länder.

Bestämmelserna i andra stycket om tillämpningsområdet för rätt enligt 49 § har

ändrats. Med bestämmelserna genomförs artikel 11 i direktivet. Regeringen kan,

bl.a. under förutsättning av ömsesidighet, i förordning meddela föreskrifter om

bestämmelsernas tillämpning med avseende på andra länder (62 §). I in-

ternationella upphovsrättsförordningen (1994:193) finns föreskrifter om tillämp-

ningen med avseende på andra EES-länder. Bestämmelsen har vidare ändrats

redaktionellt. Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.4.7.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och prestationer som har

kommit till före ikraftträdandet. I fråga om arbeten som har framställts inom

femton år före ikraftträdandet gäller rätt enligt 49 § till den 1 januari 2014.

 3. De nya bestämmelserna tillämpas inte när det gäller åtgärder som har

vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. De exemplar

av arbeten enligt 49 § som har framställts med stöd av äldre bestämmelser får

fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 § andra

stycket skall dock tillämpas.

 4. Om någon med stöd av äldre bestämmelser har börjat att förfoga över ett

arbete enligt 49 § genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det

tillgängligt för allmänheten, får han trots de nya bestämmelserna i nödvändig

och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade verksamheten, dock längst

till den 1 januari 2000. Sådan rätt till förfogande har under motsvarande förut-

sättningar även den som före ikraftträdandet har vidtagit väsentliga åtgärder

för att framställa exemplar av arbetet eller för att göra det tillgängligt för

allmänheten. De exemplar av ett arbete som framställs med stöd av dessa bestäm-

melser får fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 §

andra stycket skall dock tillämpas.

Enligt punkt 1 träder de nya reglerna i kraft den 1 januari 1998.

 Punkt 2 innehåller regeln att de nya bestämmelserna skall tillämpas också på

de verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet. Det innebär

bl.a. att den förlängda skyddstiden gäller för alla de arbeten som den dagen

uppfyller förutsättningarna för skydd enligt 49 §. Arbeten som har framställts

inom femton år före ikraftträdandet har alltid en skyddstid till den 1 januari

2014. Skyddet återupplivas därmed för sådana arbeten där skyddstiden har gått

ut enligt de gamla bestämmelserna. Tredje mans intressen skyddas genom bestäm-

melserna i punkt 3 och 4.

 Bestämmelserna i punkt 3 skyddar tredje mans intressen vad gäller förfoganden

som gjorts innan de nya bestämmelserna träder i kraft. De nya bestämmelserna

tillämpas inte på åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet. Det innebär

bl.a. att om någon har framställt exemplar före ikraftträdandet med stöd av

äldre bestämmelser, t.ex. under sådan tid då rätt enligt 49 § inte längre

gäller, så kan åtgärden inte angripas med stöd av de nya bestämmelserna. Inte

heller tillämpas de nya bestämmelserna på rättigheter som har förvärvats före

ikraftträdandet. Det innebär att de nya bestämmelserna inte griper in i rådande

avtalsförhållanden. Utgångspunkten är att de exemplar av arbeten enligt 49 § som

har framställts med stöd av äldre bestämmelser får fritt spridas och visas i

fortsättningen. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 § andra stycket skall

dock tillämpas. Exemplaren får följaktligen inte tillhandahållas allmänheten ge-

nom uthyrning.

 Bestämmelserna i punkt 4 skyddar tredje mans intressen vad gäller vissa förfo-

ganden som görs sedan de nya bestämmelserna har trätt i kraft. Om någon med stöd

av äldre bestämmelser har börjat förfoga över ett arbete genom att framställa

exemplar av det eller genom att göra det tillgängligt för allmänheten, får han

fortsätta med och avsluta den planerade verksamheten även sedan de nya

bestämmelserna trätt i kraft. Den som har rätt enligt 49 § kan således inte

åberopa rätten gentemot den som har börjat med sådan verksamhet under den fria

tiden, utan denne har rätt att avsluta den planerade verksamheten. Avgörande är

vad han planerat. Exempelvis kan hans planer avse omtryckning av en katalog

eller utgivning av flera band. Han får då avsluta denna planerade framställning,

men han får inte gå längre än vad som är nödvändigt eller sedvanligt.

Övergångsbestämmelserna ger honom inte heller under några omständigheter rätt

att fortsätta med förfogandet längre än till den 1 januari 2000. Samma rätt att

avsluta ett planerat förfogande har den som vidtagit väsentliga åtgärder för att

framställa exemplar av arbetet eller för att göra det tillgängligt för

allmänheten. Exempel på sådana åtgärder är framställning av tekniska hjälpmedel

för tryckning och andra väsentliga investeringar. De exemplar som framställs med

stöd av dessa bestämmelser under övergångstiden får fritt spridas och visas.

Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 § andra stycket skall dock tillämpas.

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister

1 §

 Denna lag tillämpas när det uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal som

utgör en förutsättning för en avtalslicens enligt 13 § eller, såvitt gäller

vidaresändning genom kabel, 26 f § lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk. Lagen tillämpas även vid motsvarande tvister

som kan uppkomma dels till följd av hänvisningarna till 13 och 26 f §§ i 45, 46,

49 och 49 a §§ lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, dels

när avtal om exemplarframställning skall ingås med svenska radio- eller tele-

visionsföretag eller avtal om vidaresändning genom kabel skall ingås med radio-

eller televisionsföretag som verkställer utsändningar inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet.

Paragrafen anger medlingslagens tillämpningsområde och har ändrats till följd av

den nya lydelsen av 49 § upphovsrättslagen. Ändringen innebär att medlingslagen

skall tillämpas vid tvist som kan uppkomma när arbeten som skyddas enligt 49 §

skall vidaresändas på sätt som avses i 26 f § upphovsrättslagen.

Bilaga 1

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV NR 96/9/EG

av den 11 mars 1996

om rättsligt skydd för databaser

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt

artiklarna 57.2, 66 och 100 A,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget och med beaktande av

följande:

1. Databaser är för närvarande inte tillräckligt skyddade av gällande

 lagstiftning i alla medlemsstater. Där sådant skydd finns, är det av olika

 innebörd.

2. Sådana olikheter i det rättsliga skyddet för databaser som medlemsstaternas

 lagstiftning ger, har direkta och negativa återverkningar på den inre

 marknadens funktion vad gäller databaser och i synnerhet på fysiska och

 juridiska personers rätt att fritt tillhandahålla varor och on-line service

 av databaser inom hela gemenskapen enligt en enhetlig rättslig ordning.

 Dessa olikheter kan mycket väl bli större i samband med att medlemsstaterna

 antar ny lagstiftning på detta område som får en allt mer internationell

 karaktär.

3. De befintliga olikheterna som har en snedvridande inverkan på den inre

 marknadens funktion bör undanröjas och uppkomsten av nya olikheter bör

 förhindras. Sådana olikheter som inte undergräver den inre marknadens

 funktion eller upprättandet av en informationsmarknad inom gemenskapen

 behöver däremot inte undanröjas eller förhindras från att uppkomma.

 4. I medlemsstaternas lagstiftning eller rättspraxis har redan formulerats

 olika former av upphovsrättsligt skydd för databaser. Icke-harmoniserade

 immateriella rättigheter kan ge upphov till hinder för den fria rörligheten

 av varor och tjänster inom gemenskapen så länge som olikheterna rörande

 omfattning av och villkoren för skyddet kvarstår.

5. Upphovsrätt utgör en lämplig form för att ge upphovsmannen ensamrätt till

 en databas.

6. I frånvaro av enhetliga stadganden om otillbörlig konkurrens eller

 rättspraxis på detta område är andra tilläggsåtgärder emellertid nödvändiga

 för att förhindra att innehållet i en databas blir föremål för utdrag

 och/eller återanvänds utan tillstånd.

7. Upprättandet av databaser kräver en betydande insats av mänskliga, tekniska

 och finansiella resurser, men det är möjligt att till en betydligt lägre

 kostnad kopiera eller få tillgång till dem än vad det kostar att själv

 skapa dem.

8. Utdrag och/eller återanvändning utan tillstånd av innehållet i en databas

 utgör åtgärder som kan ha allvarliga ekonomiska eller tekniska följder.

9. Databaser utgör ett värdefullt redskap för upprättandet av en in-

 formationsmarknad inom gemenskapen och kommer också att vara nyttiga på

 många andra områden.

10. Den mycket starka ökningen inom gemenskapen och i världen av den

 informationsvolym som varje år genereras och behandlas inom alla handels-

 och industrisektorer kräver att man i medlemsstaterna investerar i

 avancerade system för databehandling.

11. För närvarande råder inom databassektorn en mycket stor obalans mellan

 nivån på utförda investeringar såväl mellan medlemsstaterna som mellan

 gemenskapen och de huvudsakliga produktionsländerna utanför gemenskapen.

12. En sådan investering i moderna datalagrings- och databehandlingssystem är

 möjlig inom gemenskapen endast med en stabil och homogen rättslig ordning

 som skyddar databastillverkarnas rättigheter.

13. Detta direktiv skyddar sammanställda verk, ibland kallade "samlingsverk",

 data eller annat material vars bearbetning, lagring eller åtkomst sker

 genom elektroniska, elektromagnetiska, elektro-optiska eller andra liknande

 metoder.

14. Det skydd som detta direktiv inför bör utsträckas att gälla icke-

 elektroniska databaser.

15. De villkor som tillämpas för att avgöra om en databas skall vara

 upphovsrättsligt skyddad skall begränsas till att gälla om urvalet eller

 sammanställningen av i innehållet i databasen är ett intellektuellt verk

 som upphovsmannen skapat. Detta skydd avser basens struktur.

16. Inget annat kriterium än det immateriella verkets egenart skall behöva

 tillämpas för att avgöra huruvida en databas kan skyddas av upphovsrätt. I

 synnerhet skall databasens kvalitet eller estetiska värde inte värderas.

17. Uttrycket "databas" bör förstås som tillämplig på alla samlingar av

 litterära, konstnärliga, musikaliska och andra verk eller sådant material

 som texter, ljud, bilder, siffror, fakta och data. Det måste handla om en

 samling verk, data eller andra självständiga element som arrangerats på ett

 systematiskt eller metodiskt sätt och är tillgängliga självständigt från

 varandra. En upptagning av ett audiovisuellt, film-, litterärt eller

 musikaliskt verk hör inte automatiskt till detta direktivs tillämp-

 ningsområde.

18. Detta direktiv inverkar inte på upphovsmännens rätt att bestämma om eller

 på vilket sätt, de tillåter att deras verk ingår i en databas och inverkar

 särskilt inte på huruvida den givna tillåtelsen innebär en ensamrätt eller

 ej. Skyddet för databaser genom en rättighet av sitt eget slag påverkar

 inte befintliga rättigheter rörande dess innehåll. När en upphovsman eller

 innehavare av en närstående rättighet tillåter att vissa av dennes verk får

 ingå i en databas genom en icke-exklusiv licens, får en utomstående person

 med tillstånd från upphovsmannen eller innehavaren av den närstående

 rättigheten utnyttja dessa verk utan att den som upprättat databasen kan

 åberopa sin rätt av sitt eget slag - detta under förutsättning att verken

 varken blir föremål för utdrag eller återanvänds.

19. Normalt skall en samling av flera upptagningar av musikstycken på en CD

 inte höra till detta direktivs tillämpningsområde både därför att den i sin

 egenskap av en samling inte uppfyller villkoren för upphovsrättsligt skydd

 och därför att den inte utgör en tillräckligt stor investering för att

 åtnjuta en rätt av sitt eget slag.

20. Skydd enligt detta direktiv kan beviljas även för sådana element,

 exempelvis ordböcker och indexsystem, som är nödvändiga för att vissa

 databaser skall fungera och kunna rådfrågas.

21. Skydd enligt detta direktiv skall gälla databaser i vilka verk, data och

 andra element sammanställts på ett systematiskt och metodiskt sätt. Det

 krävs inte att detta material fysiskt har lagrats på ett organiserat sätt.

22. Elektroniska databaser som avses i detta direktiv kan även omfatta

 anordningar såsom CD-ROM och CD-I.

23. Uttrycket "databas" skall inte tillämpas på datorprogram som används då en

 databas tillverkas eller används eftersom dessa datorprogram skyddas av

 rådets direktiv 91/250/EEG av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för

 datorprogram.

24. Sådan uthyrning och utlåning av databaser som faller inom området för

 upphovsrätt eller närstående rättigheter regleras uteslutande genom rådets

 direktiv nr 92/100/EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och

 utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om

 upphovsrätten närstående rättigheter.

25. Skyddstiden för upphovsrätt har redan reglerats genom rådets direktiv

 93/98/EEG av den 29 oktober 1993 om harmonisering av skyddstiden för upp-

 hovsrätt och vissa närstående rättigheter.

26. Verk som skyddas av upphovsrätt eller närstående rättigheter och som

 införts i en databas förblir likväl skyddade av respektive ensamrätt och

 kan inte införas i en databas eller bli föremål för utdrag ur denna bas

 utan tillåtelse av rättsinnehavaren eller den till vilken dennes rätt

 övergått.

27. Bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter till verk som

 sålunda införts i en databas skall inte på något vis påverkas av

 förekomsten av en särskild rätt grundad på att dessa verk valts ut och

 sammanställts i en databas.

28. Den ideella delen av upphovsrätten till en databas tillkommer upphovsmannen

 och skall utövas i enlighet med medlemsstaternas lagstiftning och med

 bestämmelserna i Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga

 verk. Den ideella rättigheten faller utanför detta direktivs tillämp-

 ningsområde.

29. Medlemsstaterna bestämmer själva över upphovsrätten i anställ-

 ningsförhållanden. Följaktligen hindrar ingenting i detta direktiv

 medlemsstaterna från att i sin lagstiftning bestämma att om en databas är

 utvecklad av en arbetstagare i tjänsten eller enligt arbetsgivarens

 anvisningar, arbetsgivaren ensam är berättigad till att utöva alla de

 ekonomiska rättigheter som är knutna till den bas som utvecklats, med

 mindre än att annat är avtalat.

30. Upphovsmannens ensamrätt måste omfatta rätten att avgöra på vilket sätt och

 av vem hans verk får utnyttjas samt i synnerhet rätten att kontrollera

 verkets spridning till obehöriga personer.

31. Det upphovsrättsliga skyddet av databaser omfattar likaså databaser som

 gjorts tillgängliga på ett annat sätt än genom kopior.

32. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella bestämmelserna

 åtminstone i materiellt hänseende är likvärdiga med detta direktiv vad

 beträffar inskränkningar i förfogandet över verket.

33. Frågan om spridningsrättens konsumtion uppkommer inte i fråga om on-line

 databaser som hör under området för tjänster. Detta gäller också materiella

 kopior av en sådan bas som med upphovsmannens medgivande gjorts av den som

 utnyttjar denna tjänst. I motsats till CD-ROM eller CD-I, i vilka den

 immateriella rättigheten ingår i ett materiellt hjälpmedel, dvs. i en vara,

 är varje on-line tjänst egentligen en handling som skall vara underställd

 ett tillståndsförfarande i den mån upphovsrätten föreskriver det.

34. När upphovsmannen väl har beslutat göra en kopia av sin databas tillgänglig

 för en användare antingen genom en on-line tjänst eller någon annan slags

 spridning bör emellertid denna behörige användare ha tillgång till

 databasen för att använda den för det ändamål och på det sätt som

 föreskrivs i licensavtalet som ingåtts med upphovsmannen även om tillgången

 och användandet kräver förfoganden som i princip är underställda

 inskränkningen.

35. En lista över undantag från inskränkningarna i förfogandet över verket bör

 upprättas med beaktande av att den upphovsrätt som avses i detta direktiv

 endast gäller på urvalet eller sammanställningen av det material som ingår

 i en databas. Medlemsstaterna bör ha rätt att bestämma om sådana undantag

 i vissa fall. Denna rätt bör emellertid utnyttjas i enlighet med Bernkon-

 ventionen och undantagen skall gälla databasens struktur. Det är lämpligt

 att skilja mellan undantag för privat bruk och undantag för mångfaldigande

 för privat bruk, varvid sistnämnda område angår bestämmelser i vissa

 medlemsstaters nationella rätt, när det gäller skatt på tomma datamedier

 och upptagningsapparatur.

36. I detta direktiv avses med uttrycket "vetenskaplig forskning" såväl

 naturvetenskaplig som humanistisk forskning.

37. Tillämpningen av artikel 10.1 i Bernkonventionen berörs ej av detta

 direktiv.

38. Den alltjämt ökande användningen av numerisk teknologi utsätter

 databasproducenten för risken att innehållet i hans databas kopieras och

 omarbetas elektroniskt utan tillstånd för att med innehållet tillverka en

 annan databas med ett identiskt innehåll men som inte skulle strida mot

 upphovsrätten till sammanställningen av den ursprungliga basens innehåll.

39. Förutom att säkerställa skyddet av upphovsrätten som grundas på

 originaliteten hos urvalet eller sammanställningen av innehållet i

 databasen, har detta direktiv som mål att skydda databasproducenterna mot

 att användare eller konkurrenter tillgodogör sig resultaten av de

 investeringar i pengar och sakkunskap som de som sökt och samlat innehållet

 gjort, genom att skydda hela eller väsentliga delar av databasen mot vissa

 av användarens eller konkurrentens förfoganden.

40. Det specifika föremålet för denna rätt av sitt eget slag är att garantera

 att investeringar för anskaffning, granskning och presentation av

 innehållet i en databas skyddas för en bestämd tid. Denna investering kan

 bestå i att pengar och/eller tid och energi lagts ned på projektet.

41. Syftet med rätten av sitt eget slag är att ge dataproducenten möjlighet att

 förhindra olovligt utdrag och/eller återanvändning av hela eller en

 väsentlig del av innehållet i en databas. Databasproducenten är den som tar

 initiativet och tar på sig risken att utföra investeringarna. Definitionen

 av producent utesluter således särskilt underleverantörerna.

42. Den särskilda rätten att förhindra olovligt utdrag och/eller återanvändning

 avser användarens förfoganden som överskrider dennes lagliga rätt och som

 på så vis är till men för investeringen. Rätten att förbjuda utdrag

 och/eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av innehållet

 gäller förutom produktion av en otillbörligen konkurrerande produkt också

 användaren som genom sitt förfogande undergräver investeringen på ett

 kvalitativt eller kvantitativt sett väsentligt vis.

43. Om användaren verkställer en on-line överföring med upphovsmannens

 medgivande konsumeras inte rätten att förbjuda återanvändning varken av

 databasen eller av en materiell kopia av hela eller en del av denna bas.

44. Om det krävs att hela eller en väsentlig del av innehållet varaktigt eller

 tillfälligt överförs till ett annat hjälpmedel för att innehållet i en

 databas skall kunna visas på en bildskärm, behövs rättsinnehavarens

 tillstånd för sådant förfogande.

45. Rätten att förhindra utdrag och/eller återanvändning utan tillstånd ger

 inte upphov till någon utvidgning av upphovs rätten till enkla fakta eller

 data.

46. Att det finns en rätt att förhindra utdrag och/eller återanvändning av hela

 eller en väsentlig del av verk, data eller element i en databas ger inte

 upphov till någon ny rätt för detta specifika verk, för dessa specifika

 data eller element.

47. För att främja konkurrensen mellan leverantörer av produkter och tjänster

 på informationsmarknaden, får det skydd som rätten av sitt eget slag

 erbjuder inte utövas på ett sätt som skulle underlätta missbruk av en

 dominerande ställning, särskilt vad gäller utveckling och spridning av nya

 produkter och tjänster med ett intellektuellt dokumentärt, tekniskt,

 ekonomiskt eller kommersiellt mervärde. Följaktigen skall bestämmelserna i

 detta direktiv inte inverka på tillämpningen av gemenskapsrättsliga eller

 nationella konkurrensregler.

48. Syftet med detta direktiv, som är att säkerställa ett ändamålsenligt och

 enhetligt skydd för databaser i syfte att garantera att databasproducenten

 uppbär ersättning, är olikt syftet med Europaparlamentets och rådets

 direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med

 avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana

 uppgifter, vars syfte är att säkerställa den fria rörelsen för

 personuppgifter på grundval av harmoniserade regler som syftar till att

 skydda de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till privatliv

 enligt artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga

 rättigheterna och de grundläggande friheterna. Bestämmelserna i detta

 direktiv skall inte påverka tillämpningen av lagstiftningen rörande data-

 skydd.

49. Trots att databasproducenten eller rättsinnehavaren har rätt att förbjuda

 utdrag eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av en databas

 bör de inte kunna hindra en behörig användare från att göra utdrag av eller

 återanvända mindre väsentliga delar. Denna användare får dock inte orsaka

 oberättigad skada varken på en rätt av sitt eget slag eller på någons

 upphovsrätt eller någon närstående rättighet till verk som ingår i denna

 bas.

50. Medlemsstaterna bör kunna föreskriva undantag till rätten att hindra utdrag

 och/eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av innehållet i en

 databas, om det gäller utdrag för enskilt bruk, eller för bruk inom

 undervisningsverksamhet eller för vetenskaplig forskning, eller om det

 gäller utdrag och/eller återanvändning som görs i den allmänna säkerhetens

 intresse eller för ett administrativt eller rättsligt förfarande. Dessa

 åtgärder får emellertid inte påverka databasproducentens ensamrätt att

 utnyttja databasen och får inte heller ske i kommersiellt syfte.

51. När medlemsstaterna använder sig av denna rättighet att tillåta den

 behörige användaren av en databas att företa utdrag av en väsentlig del av

 innehållet för undervisningsändamål eller vetenskaplig forskning, får de

 begränsa detta tillstånd till att gälla vissa slags undervisnings- eller

 forskningsinrättningar.

52. Medlemsstater som har särskilda bestämmelser som innefattar en rätt som

 liknar den rätt av sitt eget slag som föreskrivs i detta direktiv bör kunna

 behålla, när de gäller den nya rätten, de undantag dessa regler

 traditionellt föreskriver.

53. Bevisbördan för tidpunkten för databasens fullbordande åligger

 databasproducenten.

54. Bevisbördan för att alla de kriterier uppfyllts som krävs för att man skall

 kunna sluta sig till att en väsentlig ändring av databasens innehåll bör

 anses utgöra en ny väsentlig investering åligger databasproducenten.

55. En ny väsentlig investering som medför en ny skyddstid kan inbegripa en

 omfattande granskning av databasens innehåll.

56. Rätten att förhindra olovligt utdrag och/eller återanvändning tillämpas

 inte på databaser vars producent är medborgare eller stadigvarande bosatt i

 tredje land eller på databaser som producerats av en juridisk person som

 inte i fördragets mening är etablerad i en medlemsstat, förutom när detta

 tredje land erbjuder ett jämförligt skydd för databaser som producerats av

 medborgare i medlemsstaterna eller stadigvarande bosatta inom gemenskapens

 territorium.

57. Förutom att medlemsstaternas lagstiftning bör stipulera om sanktioner i

 fall av intrång i upphovsrätt eller andra rättigheter bör medlemsstaterna

 fastställa lämpliga sanktioner för olovliga utdrag och/eller återanvändning

 av innehållet i en databas.

58. Förutom det skydd detta direktiv, med hjälp av upphovsrätten ger databasens

 struktur och det skydd som direktivet ger dess innehåll genom rätten av

 sitt eget slag att hindra otillåtet utdrag och/eller återanvändning,

 förblir medlemsstaternas övriga stadganden angående tillhandahållande av

 varor och tjänster inom databassektorn tillämpliga.

59. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av eventuella bestämmelser i

 medlemsstaternas lagstiftning angående utsändning av audiovisuella program

 på databaser som består av audiovisuella verk.

60. Vissa medlemsstaters bestämmelser om upphovsrätt skyddar för närvarande

 databaser som inte uppfyller kriterierna för upphovsrättsligt skydd, varom

 stadgas i detta direktiv. Även om dessa databaser kan omfattas av skydd

 enligt den i detta direktiv stadgade rättigheten att förhindra olovligt

 utdrag och/eller återanvändning av deras innehåll, är skyddstiden för denna

 sistnämnda rätt mycket kortare än den som de nu gällande nationella

 bestämmelserna beviljar. En harmonisering av de tillämpliga villkoren för

 avgörande av huruvida en databas skall skyddas av upphovsrätt får inte

 resultera i en förkortning av den skyddstid som innehavarna av ifråga-

 varande rättigheter för tillfället åtnjuter. För detta ändamål bör undantag

 instiftas. Följderna av detta undantag bör begränsa sig till de berörda

 medlemsstaternas territorier.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

KAPITEL I

 TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Artikel 1

Tillämpningsområde

1. Detta direktiv gäller rättsligt skydd för alla slags databaser.

2. I detta direktiv avses med "databas": en samling av verk, data eller andra

 självständiga element som sammanställts på ett systematiskt och metodiskt

 sätt och som var för sig är tillgänglig genom elektroniska medier eller på

 något annat sätt.

3. Skydd enligt detta direktiv tillämpas inte på sådana datorprogram som

 används då en databas som är tillgänglig genom elektroniska medier

 tillverkas eller används.

Artikel 2

Begränsningar av tillämpningsområdet

Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av gemenskapsbestämmelser angående:

a) rättsligt skydd av datorprogram,

b) uthyrnings- och utlåningsrättigheter samt vissa närstående rättigheter,

c) skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter,

KAPITEL II

 UPPHOVSRÄTT

Artikel 3

Skyddsföremålet

1. I enlighet med detta direktiv utgör databaser som på grund av innehållets

 urval eller sammanställning utgör sådana intellektuella verk som kan utgöra

 föremål för upphovsrätt. Inga andra kriterier kan tillämpas för att besluta

 om skydd skall ges.

2. Databasers upphovsrättsliga skydd täcker i enlighet med detta direktiv inte

 dess innehåll och påverkar inte tillämpningen av de rättigheter som har

 sagda innehåll som föremål.

Artikel 4

Upphovsman till en databas

1. Upphovsmannen till en databas skall vara den fysiska person eller grupp av

 fysiska personer som har skapat databasen eller, om en medlemsstats

 lagstiftning medger det, den juridiska person som enligt den berörda

 lagstiftningen anses vara rättsinnehavare.

2. Om en medlemsstats lagstiftning godtar gemensamma verk, skall den person

 som anses vara upphovsman inneha de ekonomiska rättigheterna.

3. Om en grupp fysiska personer gemensamt skapat en databas skall dessa

 personer gemensamt inneha ensamrätterna.

Artikel 5

Inskränkningar i förfogandet över verket

Till den del databasen kan utgöra föremål för ett upphovsrättsligt skydd

åtnjuter basens upphovsman ensamrätt att själv utföra eller tillåta följande:

a) provisorisk eller varaktig framställning av exemplar, helt eller delvis och

 oberoende av sätt eller form,

b) översättning, bearbetning, arrangering eller annan transformation,

c) att databasen eller en kopia härav görs tillgänglig för allmänheten. När

 ett exemplar av databasen första gången inom gemenskapen förts i handeln av

 rättsinnehavaren, eller med hans medgivande, konsumeras hans rätt att

 kontrollera återförsäljningen inom gemenskapen av detta exemplar,

d) all förmedling, framställning eller offentligt framförande,

e) all framställning av exemplar, spridning, förmedling, förevisning eller

 offentligt framförande av resultaten av de förfoganden som citerades i

 punkt b.

Artikel 6

Undantag från inskränkningarna i förfogandet över verket

1. Den behörige användaren av en databas eller exemplar av denna får utan

 särskilt tillstånd av databasens upphovsman förfoga över verket i enlighet

 med i artikel 5, om förfogandet är nödvändigt för tillgång till innehållet

 i databasen eller för ett normalt utnyttjande av den. Om den behörige

 användaren enbart har tillstånd att använda en del av databasen, gäller

 denna punkt endast denna del.

2. Medlemsstaterna har rätt att bestämma om inskränkningar av de rättigheter

 som avses i artikel 5 i följande fall:

a) vid framställning för enskilt bruk av en icke-elektronisk databas,

b) vid bruk uteslutande för undervisningsändamål eller vetenskaplig forskning,

 alltid under förbehåll att källan anges, som berättigas av det

 eftersträvade icke-kommersiella syftet,

c) vid användning i den allmänna säkerhetens intresse eller för ett

 administrativt eller rättsligt förfarande,

d) utan hinder av punkt a), b) och c), vid andra undantag från upphovsrätten

 som traditionellt gäller i deras nationella rätt.

3. I enlighet med Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga

 verk skall denna artikel inte tolkas på ett sådant sätt att dess

 tillämpning förorsakar oberättigad skada på rättsinnehavarens legitima

 intressen eller så att den förhindrar normalt bruk av databasen.

KAPITEL III

RÄTT AV SITT EGET SLAG

Artikel 7

Rättighetens föremål

1. Medlemsstaterna skall tillerkänna en databasproducent som vid anskaffning,

 granskning eller presentation visar sig innehålla en kvantitets- eller

 kvalitetsmässigt sett väsentlig investering, rätten att förbjuda utdrag

 och/eller återanvändning av hela eller en kvalitativt eller kvantitativt

 sett väsentlig del av databasens innehåll.

2. I detta kapitel avses med:

a) "utdrag": en varaktig eller tillfällig överflyttning av hela eller en

 väsentlig del av innehållet i en databas, oberoende av på vilket sätt och

 i vilken form detta sker,

b) "återanvändning": när hela eller en väsentlig del av innehållet i en

 databas görs tillgänglig för allmänheten genom spridning av exemplar,

 uthyrning, on-line överföring eller överföring i någon annan form. När en

 kopia av databasen en gång sålts inom gemenskapen av rättsinnehavaren

 eller med dennes medgivande, konsumeras hans rätt att kontrollera

 återförsäljningen inom gemenskapen av detta exemplar,

 Utlåning från en inrättning som är tillgänglig för allmänheten utgör inte

 utdrag eller återanvändning.

3. Den rätt som avses i punkt 1 kan överföras, överlåtas eller ges som gåva

 genom licensavtal.

4. Den rätt som avses i punkt 1 skall tillämpas oberoende av möjligheten att

 ge databasen upphovsrättsligt eller annat rättsligt skydd. Dessutom skall

 den tillämpas oberoende av möjligheten att skydda databasens innehåll

 genom upphovsrätt eller andra rättigheter. Det i punkt 1 stadgade skyddet

 av databaser påverkar inte tillämpningen av befintliga rättigheter för

 deras innehåll.

5. Återkommande eller systematiskt utdrag och/eller återanvändning av

 [o]väsentliga delar av innehållet i den databas, som förutsätter

 förfoganden som strider mot normalt bruk av basen eller som orsakar

 databasproducenternas lagstadgade rättigheter oförsvarlig skada, är ej

 tillåtna.

Artikel 8

Den behörige användarens rättigheter och skyldigheter

1. Den databasproducent, vars databas på något sätt gjorts tillgänglig för

 allmänheten, kan inte förhindra den behörige användaren från att företa

 utdrag av och/eller återanvända kvalitativt eller kvantitativt sett mindre

 väsentliga delar av dess innehåll, oberoende av för vilket ändamål detta

 sker. I den mån den behörige användaren enbart har tillstånd att göra

 utdrag och/eller att återanvända en del av databasen, gäller denna punkt

 endast denna del.

2. Den behörige användare av en databas som på något sätt gjorts tillgänglig

 för allmänheten, får inte förfoga över den på sätt som strider mot ett

 normalt bruk av denna bas eller som oberättigat kränker databasproducen-

 tens legitima intressen.

3. Den behörige användare av en databas som på något sätt gjorts tillgänglig

 för allmänheten, får inte skada upphovsrättsinnehavaren eller innehavaren

 av en närstående rättighet rörande verk som denna bas innehåller.

Artikel 9

Undantag från rätt av sitt eget slag

Medlemsstaterna har möjligheten att föreskriva att den behörige användaren av en

databas som på något sätt gjorts tillgänglig för allmänheten får företa utdrag

av eller återanvända en väsentlig del av dess innehåll utan tillstånd från

databasproducenten:

a) om det gäller utdrag för enskilt bruk av en icke-elektronisk databas,

b) om det gäller utdrag inom undervisningsverksamhet eller för vetenskaplig

 forskning, förutsatt att källan anges och att det berättigas av det

 eftersträvade icke-kommersiella syftet,

c) om det gäller utdrag eller återanvändning i den allmänna säkerhetens

 intresse eller för ett administrativt eller rättsligt förfarande.

Artikel 10

Skyddstid

1. Den rätt som avses i artikel 7 får effekt från den tidpunkt då databasen

 fullbordats. Den gäller till 15 år efter den 1 januari det år då databasen

 fullbordats.

2. När det är fråga om en databas som på något sätt gjorts tillgänglig för

 allmänheten före utgången av den period som avses i punkt 1, skall

 skyddstiden för denna rätt gälla till 15 år efter den 1 januari det år då

 databasen för första gången gjorts tillgänglig för allmänheten.

3. Varje kvalitativt eller kvantitativt sett väsentlig ändring i innehållet i

 en databas, särskilt varje väsentlig ändring som är en följd av en samling

 av tillägg, utplåningar eller ändringar som berättigar bedömningen att det

 har uppkommit en ny kvalitativt eller kvantitativt sett väsentlig

 investering gör att databasen, som uppkommit på grund av denna investering

 kan tilldelas en egen skyddstid.

Artikel 11

Innehavare av rätt av sitt eget slag

1. Den rätt som avses i artikel 7 skall tillämpas på sådana databaser vars

 producent eller rättsinnehavare är medborgare i en medlemsstat eller är

 stadigvarande bosatt inom gemenskapens territorium.

2. Punkt 1 tillämpas också på företag som grundats i överensstämmelse med en

 medlemsstats lagstiftning och som har sitt säte, sitt huvudkontor eller

 huvudanläggning inom gemenskapen. Om ett sådant företag endast har sitt

 säte inom gemenskapens territorium bör dess verksamhet ha ett verkligt och

 kontinuerligt samband med en medlemsstats ekonomi.

3. Överenskommelser som utsträcker den rätt som avses i artikel 7 till

 databaser som producerats i tredje land och som följaktligen inte täcks av

 punkt 1 och 2, skall ingås av rådet på förslag av kommissionen. Skydd-

 stiden som beviljas databaser med stöd av detta förfarande skall inte

 överstiga den som föreskrivs i artikel 10.

KAPITEL IV

 GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

Artikel 12

Sanktioner

Medlemsstaterna skall föreskriva ändamålsenliga sanktioner mot intrång i sådana

rättigheter som avses i detta direktiv.

Artikel 13

Den fortsatta tillämpningen av andra bestämmelser

Bestämmelserna i detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av andra

bestämmelser rörande bl.a. upphovsrätt, närstående rättigheter eller andra

rättigheter eller skyldigheter angående data, verk eller andra i databasen

införda element, patent, varumärken, mönster eller modeller, skydd av nationella

kulturskatter, kartellrätt och otillbörlig konkurrens, affärshemligheter,

säkerhet, sekretess, skydd av personuppgifter och privatliv, tillgång till

allmänna handlingar eller avtalsrätt.

Artikel 14

Tillämpning i tiden

1. Det skydd som föreskrivs i detta direktiv med avseende på upphovsrätt

 skall också tillämpas på sådana databaser som skapats före det datum som

 avses i artikel 16.1, som vid denna tidpunkt uppfyller de i detta direktiv

 föreskrivna kraven för upphovsrätts-ligt skydd av databaser.

2. Som undantag från punkt 1 gäller att om en databas som är upphovsrättsligt

 skyddad i en medlemsstat vid den tidpunkt då detta direktiv offentliggörs

 men inte uppfyller villkoren för upphovsrättsligt skydd enligt artikel

 3.1, skall detta direktiv inte medföra att skyddstiden enligt ovan nämnda

 ordning förkortas i den medlemsstaten.

3. Det skydd som föreskrivs i detta direktiv skall med avseende på den rätt

 som avses i artikel 7 också tillämpas på databaser som fullbordats under

 de 15 år som föregår det datum som avses i artikel 16.1 och som vid den

 tidpunkten uppfyller de krav som föreskrivs i artikel 7.

4. Det skydd som avses i punkt 1 och 3 skall inte påverka de avtal som

 slutits eller rättigheter som erhållits före det datum som avses i dessa

 punkter.

5. I fråga om databaser som fullbordats under de 15 år som föregår det datum

 som anges i punkt 16.1, uppgår den i artikel 7 avsedda rättens skyddstid

 till 15 år räknat från den 1 januari som följer på detta datum.

Artikel 15

Vissa indispositiva bestämmelser

Avtalsrättsliga bestämmelser som strider mot artikel 6.1 och 8 är ogiltiga.

Artikel 16

Slutbestämmelser

1. Medlemsstaterna skall införa de lagar och andra författningar som är

 nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1998.

 När medlemsstaterna beslutar om dessa åtgärder skall besluten antingen

 innehålla en hänvisning till detta direktiv eller skall en sådan

 hänvisning bifogas när de offentliggörs. Medlemsstaterna skall fastställa

 ordningen för hur hänvisningen i fråga skall göras.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till

 bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som

 omfattas av detta direktiv.

3. Senast vid slutet av det tredje året efter det datum som anges i punkt 1,

 och därefter vart tredje år, skall kommissionen till Europaparlamentet,

 rådet och Ekonomiska och sociala kommittén överlämna en rapport om

 genomförandet av detta direktiv i vilken den särskilt, på grundval av

 särskild information från medlemsstaterna, skall undersöka tillämpningen

 av rätten av sitt eget slag, däribland artiklarna 8 och 9, och särskilt

 kontrollera om tillämpningen av denna rätt inneburit missbruk av domine-

 rande ställning eller andra konkurrensbegränsningar, vilka skulle be-

 rättiga att åtgärder vidtogs, bland dem möjligheten till tvångslicenser.

 Kommissionen skall vid behov framlägga förslag som syftar till att anpassa

 detta direktiv till utvecklingen på databasområdet.

Artikel 17

 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i [Strasbourg] Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande

Ordförande

___________________

Bilaga 2

DIRECTIVE 96/9/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL

of 11 March 1996

 on the legal protection of databases

THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,

Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in

particular Articles 57(2), 66 and 100a thereof,

Having regard to the proposal from the Commission,

Having regard to the Opinion of the Economic and Social Committee,

Acting in accordance with the procedure laid down in Article 189b of the Treaty,

(1) Whereas databases are at present not sufficiently protected in

 all Member States by existing legislation; whereas such

 protection, where it exists, has different attributes;

(2) Whereas such differences in the legal protection of databases

 offered by the legislation of the Member States have direct

 negative effects on the functioning of the internal market as

 regards databases and in particular on the freedom of natural

 and legal persons to provide on-line database goods and services

 on the basis of harmonized legal arrangements throughout the

 Community; whereas such differences could well become more

 pronounced as Member States introduce new legislation in this

 field, which is now taking on an increasingly international

 dimension;

(3) Whereas existing differences distorting the functioning of the

 internal market need to be removed and new ones prevented from

 arising, while differences not adversely affecting the func-

 tioning of the internal market or the development of an

 information market within the Community need not be removed or

 prevented from arising;

(4) Whereas copyright protection for databases exists in varying

 forms in the Member States according to legislation or case-law,

 and whereas, if differences in legislation in the scope and

 conditions of protection remain between the Member States, such

 unharmonized intellectual property rights can have the effect of

 preventing the free movement of goods or services within the

 Community;

(5) Whereas copyright remains an appropriate form of exclusive right

 for authors who have created databases;

(6) Whereas, nevertheless, in the absence of a harmonized system of

 unfair-competition legislation or of case-law, other measures

 are required in addition to prevent the unauthorized extraction

 and/or re-utilization of the contents of a database;

(7) Whereas the making of databases requires the investment of

 considerable human, technical and financial resources while such

 databases can be copied or accessed at a fraction of the cost

 needed to design them independently;

(8) Whereas the unauthorized extraction and/or re-utilization of the

 contents of a database constitute acts which can have serious

 economic and technical consequences;

(9) Whereas databases are a vital tool in the development of an

 information market within the Community; whereas this tool will

 also be of use in many other fields;

(10) Whereas the exponential growth, in the Community and worldwide,

 in the amount of information generated and processed annually in

 all sectors of commerce and industry calls for investment in all

 the Member States in advanced information processing systems;

(11) Whereas there is at present a very great imbalance in the level

 of investment in the database sector both as between the Member

 States and between the Community and the world''''s largest databa-

 se-producing third countries;

(12) Whereas such an investment in modern information storage and

 processing systems will not take place within the Community

 unless a stable and uniform legal protection regime is

 introduced for the protection of the rights of makers of databa-

 ses;

(13) Whereas this Directive protects collections, sometimes called

 "compilations", of works, data or other materials which are

 arranged, stored and accessed by means which include electronic,

 electromagnetic or electro-optical processes or analogous

 processes;

(14) Whereas protection under this Directive should be extended to

 cover non-electronic databases;

(15) Whereas the criteria used to determine whether a database should

 be protected by copyright should be confined to the fact that

 the selection or the arrangement of the contents of the database

 is the author''''s own intellectual creation; whereas such pro-

 tection should cover the structure of the database;

(16) Whereas no criterion other than originality in the sense of the

 author''''s intellectual creation should be applied to determine

 the eligibility of the database for copyright protection, and in

 particular no aesthetic or qualitative criteria should be

 applied;

(17) Whereas the term "database" should be understood to include

 literary, artistic, musical or other collections of works or

 collections of other material such as texts, sounds, images,

 numbers, facts, and data; whereas it should cover collections of

 independent works, data or other materials which are

 systematically or methodically arranged and can be individually

 accessed; whereas this means that a recording of an audiovisual,

 cinematographic, literary or musical work as such does not fall

 within the scope of this Directive;

(18) Whereas this Directive is without prejudice to the freedom of

 authors to decide whether, or in what manner, they will allow

 their works to be included in a database, in particular whether

 or not the authorization given is exclusive; whereas the

 protection of databases by the sui generis right is without

 prejudice to existing rights over their contents, and whereas in

 particular where an author or the holder of a related right per-

 mits some of his works or subject matter to be included in a

 database pursuant to a non-exclusive agreement, a third party

 may make use of those works or subject matter subject to the

 required consent of the author or of the holder of the related

 right without the sui generis right of the maker of the database

 being invoked to prevent him doing so, on condition that those

 works or subject matter are neither extracted from the database

 nor re-utilized on the basis thereof;

(19) Whereas, as a rule, the compilation of several recordings of

 musical performances on a CD does not come within the scope of

 this Directive, both because, as a compilation, it does not meet

 the conditions for copyright protection and because it does not

 represent a substantial enough investment to be eligible under

 the sui generis right;

(20) Whereas protection under this Directive may also apply to the

 materials necessary for the operation or consultation of certain

 databases such as thesaurus and indexation systems;

(21) Whereas the protection provided for in this Directive relates to

 databases in which works, data or other materials have been

 arranged systematically or methodically; whereas it is not

 necessary for those materials to have been physically stored in

 an organized manner;

(22) Whereas electronic databases within the meaning of this Direc-

 tive may also include devices such as CD-ROM and CD-i;

(23) Whereas the term "database" should not be taken to extend to

 computer programs used in the making or operation of a database,

 which are protected by Council Directive 91/250/EEC of 14 May

 1991 on the legal protection of computer programs;

(24) Whereas the rental and lending of databases in the field of

 copyright and related rights are governed exclusively by Council

 Directive 92/100/EEC of 19 November 1992 on rental right and

 lending right and on certain rights related to copyright in the

 field of intellectual property;

(25) Whereas the term of copyright is already governed by Council

 Directive 93/98/EEC of 29 October 1993 harmonizing the term of

 protection of copyright and certain related rights;

(26) Whereas works protected by copyright and subject matter

 protected by related rights, which are incorporated into a

 database, remain nevertheless protected by the respective

 exclusive rights and may not be incorporated into, or extracted

 from, the database without the permission of the rightholder or

 his successors in title;

(27) Whereas copyright in such works and related rights in subject

 matter thus incorporated into a database are in no way affected

 by the existence of a separate right in the selection or

 arrangement of these works and subject matter in a database;

(28) Whereas the moral rights of the natural person who created the

 database belong to the author and should be exercised according

 to the legislation of the Member States and the provisions of

 the Berne Convention for the Protection of Literary and Artistic

 Works; whereas such moral rights remain outside the scope of

 this Directive;

(29) Whereas the arrangements applicable to databases created by

 employees are left to the discretion of the Member States;

 whereas, therefore, nothing in this Directive prevents Member

 States from stipulating in their legislation that where a

 database is created by an employee in the execution of his

 duties or following the instructions given by his employer, the

 employer exclusively shall be entitled to exercise all economic

 rights in the database so created, unless otherwise provided by

 contract;

(30) Whereas the author''''s exclusive rights should include the right

 to determine the way in which his work is exploited and by whom,

 and in particular to control the distribution of his work to

 unauthorized persons;

(31) Whereas the copyright protection of databases includes making

 databases available by means other than the distribution of

 copies;

(32) Whereas Member States are required to ensure that their national

 provisions are at least materially equivalent in the case of

 such acts subject to restrictions as are provided for by this

 Directive;

(33) Whereas the question of exhaustion of the right of distribution

 does not arise in the case of on-line databases, which come

 within the field of provision of services; whereas this also

 applies with regard to a material copy of such a database made

 by the user of such a service with the consent of the

 rightholder; whereas, unlike CD-ROM or CD-i, where the

 intellectual property is incorporated in a material medium,

 namely an item of goods, every on-line service is in fact an act

 which will have to be subject to authorization where the

 copyright so provides;

(34) Whereas, nevertheless, once the rightholder has chosen to make

 available a copy of the database to a user, whether by an on-

 line service or by other means of distribution, that lawful user

 must be able to access and use the database for the purposes and

 in the way set out in the agreement with the rightholder, even

 if such access and use necessitate performance of otherwise

 restricted acts;

(35) Whereas a list should be drawn up of exceptions to restricted

 acts, taking into account the fact that copyright as covered by

 this Directive applies only to the selection or arrangement of

 the contents of a database; whereas Member States should be

 given the option of providing for such exceptions in certain

 cases; whereas, however, this option should be exercised in

 accordance with the Berne Convention and to the extent that the

 exceptions relate to the structure of the database; whereas a

 distinction should be drawn between exceptions for private use

 and exceptions for reproduction for private purposes, which

 concerns provisions under national legislation of some Member

 States on levies on blank media or recording equipment;

(36) Whereas the term "scientific research" within the meaning of

 this Directive covers both the natural sciences and the human

 sciences;

(37) Whereas Article 10(1) of the Berne Convention is not affected by

 this Directive;

(38) Whereas the increasing use of digital recording technology

 exposes the database maker to the risk that the contents of his

 database may be copied and rearranged electronically, without

 his authorization, to produce a database of identical content

 which, however, does not infringe any copyright in the

 arrangement of his database;

(39) Whereas, in addition to aiming to protect the copyright in the

 original selection or arrangement of the contents of a database,

 this Directive seeks to safeguard the position of makers of

 databases against misappropriation of the results of the

 financial and professional investment made in obtaining and

 collecting the contents by protecting the whole or substantial

 parts of a database against certain acts by a user or

 competitor;

(40) Whereas the object of this sui generis right is to ensure

 protection of any investment in obtaining, verifying or

 presenting the contents of a database for the limited duration

 of the right; whereas such investment may consist in the

 deployment of financial resources and/or the expending of time,

 effort and energy;

(41) Whereas the objective of the sui generis right is to give the

 maker of a database the option of preventing the unauthorized

 extraction and/or re-utilization of all or a substantial part of

 the contents of that database; whereas the maker of a database

 is the person who takes the initiative and the risk of

 investing; whereas this excludes subcontractors in particular

 from the definition of maker;

(42) Whereas the special right to prevent unauthorized extraction

 and/or re-utilization relates to acts by the user which go

 beyond his legitimate rights and thereby harm the investment;

 whereas the right to prohibit extraction and/or re-utilization

 of all or a substantial part of the contents relates not only to

 the manufacture of a parasitical competing product but also to

 any user who, through his acts, causes significant detriment,

 evaluated qualitatively or quantitatively, to the investment;

(43) Whereas, in the case of on-line transmission, the right to

 prohibit re-utilization is not exhausted either as regards the

 database or as regards a material copy of the database or of

 part thereof made by the addressee of the transmission with the

 consent of the rightholder;

(44) Whereas, when on-screen display of the contents of a database

 necessitates the permanent or temporary transfer of all or a

 substantial part of such contents to another medium, that act

 should be subject to authorization by the rightholder;

(45) Whereas the right to prevent unauthorized extraction and/or re-

 utilization does not in any way constitute an extension of

 copyright protection to mere facts or data;

(46) Whereas the existence of a right to prevent the unauthorized

 extraction and/or re-utilization of the whole or a substantial

 part of works, data or materials from a database should not give

 rise to the creation of a new right in the works, data or

 materials themselves;

(47) Whereas, in the interests of competition between suppliers of

 information products and services, protection by the sui generis

 right must not be afforded in such a way as to facilitate abuses

 of a dominant position, in particular as regards the creation

 and distribution of new products and services which have an in-

 tellectual, documentary, technical, economic or commercial added

 value; whereas, therefore, the provisions of this Directive are

 without prejudice to the application of Community or national

 competition rules;

(48) Whereas the objective of this Directive, which is to afford an

 appropriate and uniform level of protection of databases as a

 means to secure the remuneration of the maker of the database,

 is different from the aim of Directive 95/46/EC of the European

 Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the

 protection of individuals with regard to the processing of

 personal data and on the free movement of such data, which is to

 guarantee free circulation of personal data on the basis of

 harmonized rules designed to protect fundamental rights, notably

 the right to privacy which is recognized in Article 8 of the

 European Convention for the Protection of Human Rights and Fun-

 damental Freedoms; whereas the provisions of this Directive are

 without prejudice to data protection legislation;

(49) Whereas, notwithstanding the right to prevent extraction and/or

 re-utilization of all or a substantial part of a database, it

 should be laid down that the maker of a database or rightholder

 may not prevent a lawful user of the database from extracting

 and re-utilizing insubstantial parts; whereas, however, that

 user may not unreasonably prejudice either the legitimate

 interests of the holder of the sui generis right or the holder

 of copyright or a related right in respect of the works or sub-

 ject matter contained in the database;

(50) Whereas the Member States should be given the option of

 providing for exceptions to the right to prevent the unaut-

 horized extraction and/or re-utilization of a substantial part

 of the contents of a database in the case of extraction for

 private purposes, for the purposes of illustration for teaching

 or scientific research, or where extraction and/or

 re-utilization are/is carried out in the interests of public

 security or for the purposes of an administrative or judicial

 procedure; whereas such operations must not prejudice the

 exclusive rights of the maker to exploit the database and their

 purpose must not be commercial;

(51) Whereas the Member States, where they avail themselves of the

 option to permit a lawful user of a database to extract a

 substantial part of the contents for the purposes of

 illustration for teaching or scientific research, may limit that

 permission to certain categories of teaching or scientific

 research institution;

(52) Whereas those Member States which have specific rules providing

 for a right comparable to the sui generis right provided for in

 this Directive should be permitted to retain, as far as the new

 right is con-cerned, the exceptions traditionally specified by

 such rules;

(53) Whereas the burden of proof regarding the date of completion of

 the making of a database lies with the maker of the database;

(54) Whereas the burden of proof that the criteria exist for

 concluding that a substantial modification of the contents of a

 database is to be regarded as a substantial new investment lies

 with the maker of the database resulting from such investment;

(55) Whereas a substantial new investment involving a new term of

 protection may include a substantial verification of the

 contents of the database;

(56) Whereas the right to prevent unauthorized extraction and/or re-

 utilization in respect of a database should apply to databases

 whose makers are nationals or habitual residents of third

 countries or to those produced by legal persons not established

 in a Member State, within the meaning of the Treaty, only if

 such third countries offer comparable protection to databases

 produced by nationals of a Member State or persons who have

 their habitual residence in the territory of the Community;

(57) Whereas, in addition to remedies provided under the legislation

 of the Member States for infringements of copyright or other

 rights, Member States should provide for appropriate remedies

 against unauthorized extraction and/or re-utilization of the

 contents of a database;

(58) Whereas, in addition to the protection given under this

 Directive to the structure of the database by copyright, and to

 its contents against unauthorized extraction and /or re-uti-

 lization under the sui generis right, other legal provisions in

 the Member States relevant to the supply of database goods and

 services continue to apply;

(59) Whereas this Directive is without prejudice to the application

 to databases composed of audiovisual works of any rules

 recognized by a Member State''''s legislation concerning the

 broadcasting of audiovisual programmes;

(60) Whereas some Member States currently protect under copyright

 arrangements databases which do not meet the criteria for

 eligibility for copyright protection laid down in this

 Directive; whereas, even if the databases concerned are eligible

 for protection under the right laid down in this Directive to

 prevent unauthorized extraction and/or re-utilization of their

 contents, the term of protection under that right is

 considerably shorter than that which they enjoy under the

 national arrangements currently in force; whereas harmonization

 of the criteria for determining whether a database is to be

 protected by copyright may not have the effect of reducing the

 term of protection currently enjoyed by the rightholders

 concerned; whereas a derogation should be laid down to that

 effect; whereas the effects of such derogation must be confined

 to the territories of the Member States concerned,

HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:

CHAPTER I

Scope

Article 1

Scope

1. This Directive concerns the legal protection of databases in any

 form.

2. For the purposes of this Directive, "database" shall mean a

 collection of independent works, data or other materials ar-

 ranged in a systematic or methodical way and individually

 accessible by electronic or other means.

3. Protection under this Directive shall not apply to computer

 programs used in the making or operation of databases accessible

 by electronic means.

Article 2

Limitations on the scope

This Directive shall apply without prejudice to Community provisions relating

to:

(a) the legal protection of computer programs;

(b) rental right, lending right and certain rights related to copy-

 right in the field of intellectual property;

(c) the term of protection of copyright and certain related rights.

CHAPTER II

Copyright

Article 3

Object of protection

1. In accordance with this Directive, databases which, by reason of

 the selection or arrangement of their contents, constitute the

 author''''s own intellectual creation shall be protected as such by

 copyright. No other criteria shall be applied to determine

 their eligibility for that protection.

2. The copyright protection of databases provided for by this

 Directive shall not extend to their contents and shall be

 without prejudice to any rights subsisting in those contents

 themselves.

Article 4

Database authorship

1. The author of a database shall be the natural person or group of

 natural persons who created the base or, where the legislation

 of the Member States so permits, the legal person designated as

 the rightholder by that legislation.

2. Where collective works are recognized by the legislation of a

 Member State, the economic rights shall be owned by the person

 holding the copyright.

3. In respect of a database created by a group of natural persons

 jointly, the exclusive rights shall be owned jointly.

 Article 5

 Restricted acts

In respect of the expression of the database which is protectable by copyright,

the author of a database shall have the exclusive right to carry out or to

authorize:

(a) temporary or permanent reproduction by any means and in any

 form, in whole or in part;

(b) translation, adaptation, arrangement and any other alteration;

(c) any form of distribution to the public of the database or of

 copies thereof. The first sale in the Community of a copy of

 the database by the rightholder or with his consent shall

 exhaust the right to control resale of that copy within the

 Community;

(d) any communication, display or performance to the public;

(e) any reproduction, distribution, communication, display or

 performance to the public of the results of the acts referred to

 in (b).

Article 6

Exceptions to restricted acts

1. The performance by the lawful user of a database or of a copy

 thereof of any of the acts listed in Article 5 which is neces-

 sary for the purposes of access to the contents of the database

 and normal use of the contents by the lawful user shall not

 require the authorization of the author of the database. Where

 the lawful user is authorized to use only part of the database,

 this provision shall apply only to that part.

2. Member States shall have the option of providing for limitations

 on the rights set out in Article 5 in the following cases:

(a) in the case of reproduction for private purposes of a non-elec-

 tronic database;

(b) where there is use for the sole purposes of illustration for

 teaching or scientific research, as long as the source is in-

 dicated and to the extent justified by the non-commercial pur-

 pose to be achieved;

(c) where there is use for the purposes of public security or for

 the purposes of an administrative or judicial procedure;

(d) where other exceptions to copyright which are traditionally

 authorized under national law are involved, without prejudice to

 points (a), (b) and (c).

3. In accordance with the Berne Convention for the protection of

 Literary and Artistic Works, this Article may not be interpreted

 in such a way as to allow its application to be used in a manner

 which unreasonably prejudices the rightholder''''s legitimate in-

 terests or conflicts with normal exploitation of the database.

CHAPTER III

Sui generis right

 Article 7

 Object of protection

1. Member States shall provide for a right for the maker of a

 database which shows that there has been qualitatively and/or

 quantitatively a substantial investment in either the obtaining,

 verification or presentation of the contents to prevent extrac-

 tion and/or re-utilization of the whole of or a substantial

 part, evaluated qualitatively and/or quantitatively, of the con-

 tents of that database.

2. For the purposes of this Chapter:

(a) "extraction" shall mean the permanent or temporary transfer of

 all or a substantial part of the contents of a database to

 another medium by any means or in any form;

(b) "re-utilization" shall mean any form of making available to the

 public all or a substantial part of the contents of a database

 by the distribution of copies, by renting, by on-line or other

 forms of transmission. The first sale of a copy of a database

 within the Community by the rightholder or with his consent

 shall exhaust the right to control resale of that copy within

 the Community;

Public lending is not an act of extraction or re-utilization.

3. The right referred to in paragraph 1 may be transferred, assig-

 ned or granted under contractual licence.

4. The right provided for in paragraph 1 shall apply irrespective

 of the eligibility of that database for protection by copyright

 or by other rights. Moreover, it shall apply irrespective of

 the eligibility of the contents of that database for protection

 by copyright or by other rights. Protection of databases under

 the right pro-vided for in paragraph 1 shall be without

 prejudice to rights existing in respect of their contents.

5. The repeated and systematic extraction and/or re-utilization of

 insubstantial parts of the contents of the database implying

 acts which conflict with a normal exploitation of that database

 or which unreasonably prejudice the legitimate interests of the

 maker of the database shall not be permitted.

Article 8

Rights and obligations of lawful users

1. The maker of a database which is made available to the public in

 whatever manner may not prevent a lawful user of the database

 from extracting and/or re-utilizing insubstantial parts of its

 contents, evaluated qualitatively and/or quantitatively, for any

 purposes whatsoever. Where the lawful user is authorized to

 extract and/or re-utilize only part of the database, this

 paragraph shall apply only to that part.

2. A lawful user of a database which is made available to the-

 public in whatever manner may not perform acts which conflict

 with normal exploitation of the database or unreasonably

 prejudice the legitimate interests of the maker of the database.

3. A lawful user of a database which is made available to the

 public in any manner may not cause prejudice to the holder of a

 copyright or related right in respect of the works or subject

 matter contained in the database.

Article 9

Exceptions to the sui generis right

Member States may stipulate that lawful users of a database which is made

available to the public in whatever manner may, without the authorization of its

maker, extract or re-utilize a substantial part of its contents:

(a) in the case of extraction for private purposes of the contents

 of a non-electronic database;

(b) in the case of extraction for the purposes of illustration for

 teaching or scientific research, as long as the source is in-

 dicated and to the extent justified by the non-commercial pur-

 pose to be achieved;

(c) in the case of extraction and/or re-utilization for the purposes

 of public security or an administrative or judicial procedure.

 Article 10

 Term of protection

1. The right provided for in Article 7 shall run from the date of

 completion of the making of the database. It shall expire

 fifteen years from the first of January of the year following

 the date of completion.

2. In the case of a database which is made available to the public

 in whatever manner before expiry of the period provided for in

 paragraph 1, the term of protection by that right shall expire

 fifteen years from the first of January of the year following

 the date when the database was first made available to the

 public.

3. Any substantial change, evaluated qualitatively or quantitati-

 vely, to the contents of a database, including any substantial

 change resulting from the accumulation of successive additions,

 deletions or alterations, which would result in the database

 being considered to be a substantial new investment, evaluated

 qualitatively or quantitatively, shall qualify the database

 resulting from that investment for its own term of protection.

 Article 11

 Beneficiaries of protection under the sui generis right

1. The right provided for in Article 7 shall apply to databases

 whose makers or rightholders are nationals of a Member State or

 who have their habitual residence in the territory of the Commu-

 nity.

2. Paragraph 1 shall also apply to companies and firms formed in

 accordance with the law of a Member State and having their

 registered office, central administration or principal place of

 business within the Community; however, where such a company or

 firm has only its registered office in the territory of the Com-

 munity, its operations must be genuinely linked on an ongoing

 basis with the economy of a Member State.

3. Agreements extending the right provided for in Article 7 to

 databases made in third countries and falling outside the provi-

 sions of paragraphs 1 and 2 shall be concluded by the Council

 acting on a proposal from the Commission. The term of any

 protection extended to databases by virtue of that procedure

 shall not exceed that available pursuant to Article 10.

CHAPTER IV

Common provisions

Article 12

Remedies

Member States shall provide appropriate remedies in respect of infringements of

the rights provided for in this Directive.

Article 13

Continued application of other legal provisions

This Directive shall be without prejudice to provisions concerning in particular

copyright, rights related to copyright or any other rights or obligations

subsisting in the data, works or other materials incorporated into a database,

patent rights, trade marks, design rights, the protection of national treasures,

laws on restrictive practices and unfair competition, trade secrets, security,

confidentiality, data protection and privacy, access to public documents, and

the law of contract.

Article 14

Application over time

1. Protection pursuant to this Directive as regards copyright shall

 also be available in respect of databases created prior to the

 date referred to Article 16(1) which on that date fulfil the

 requirements laid down in this Directive as regards copyright

 protection of databases.

2. Notwithstanding paragraph 1, where a database protected under

 copyright arrangements in a Member State on the date of publica-

 tion of this Directive does not fulfil the eligibility criteria

 for copyright protection laid down in Article 3(1), this

 Directive shall not result in any curtailing in that Member

 State of the remaining term of protection afforded under those

 arrangements.

3. Protection pursuant to the provisions of this Directive as re-

 gards the right provided for in Article 7 shall also be

 available in respect of databases the making of which was

 completed not more than fifteen years prior to the date referred

 to in Article 16(1) and which on that date fulfil the

 requirements laid down in Article 7.

4. The protection provided for in paragraphs 1 and 3 shall be wit-

 hout prejudice to any acts concluded and rights acquired before

 the date referred to in those paragraphs.

5. In the case of a database the making of which was completed not

 more than fifteen years prior to the date referred to in Ar-

 ticle 16(1), the term of protection by the right provided for in

 Article 7 shall expire fif-teen years from the first of January

 following that date.

Article 15

Binding nature of certain provisions

Any contractual provision contrary to Articles 6(1) and 8 shall be null and

void.

 Article 16

 Final provisions

1. Member States shall bring into force the laws, regulations and

 administrative provisions necessary to comply with this Direc-

 tive before 1 January 1998.

 When Member States adopt these provisions, they shall contain a

 reference to this Directive or shall be accompanied by such

 reference on the occasion of their official publication. The

 methods of making such reference shall be laid down by Mem-

 ber States.

2. Member States shall communicate to the Commission the text of

 the provisions of domestic law which they adopt in the field

 governed by this Directive.

3. Not later than at the end of the third year after the date

 referred to in paragraph 1, and every three years thereafter,

 the Commission shall submit to the European Parliament, the

 Council and the Economic and Social Committee a report on the

 application of this Directive, in which, inter alia on the basis

 of specific information supplied by the Member States, it shall

 examine in particular the application of the sui generis right,

 including Articles 8 and 9, and shall verify especially whether

 the application of this right has led to abuse of a dominant

 position or other interference with free competition which would

 justify appropriate measures being taken, including the

 establishment of non-voluntary licensing arrangements. Where

 necessary, it shall submit proposals for adjustment of this

 Directive in line with developments in the area of databases.

 Article 17

This Directive is addressed to the Member States.

Done at Strasbourg,

For the European Parliament For the Council

The President The President

Bilaga 3

Promemorians huvudsakliga innehåll

I promemorian föreslås ändringar i lagen (9160:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk. Ändringarna skulle innebära genomförande av

Europaparlamentets och rådets direktiv om rättsligt skydd för databaser.

Direktivet syftar till att säkerställa att det för databaser, dvs. systematiska

samlingar av uppgifter eller annat material, finns ett harmoniserat

immaterialrättsligt skydd på en hög nivå inom Europeiska unionen.

 Det föreslås att upphovsrättslagen skall ändras i följande avseenden.

Upphovsrätten skall omfatta framställning för enskilt bruk av exemplar i digital

form av sammanställningar i digital form. Överträdelse härav skall i regel inte

kunna föranleda straff utan enbart andra sanktioner såsom skadestånd.

Upphovsrätten skall omfatta användning i förvärvssyfte av sammanställningar vid

undervisning. Det särskilda skyddet för kataloger och andra arbeten med en

sammanställning av uppgifter skall ge framställaren uteslutande rätt att

framställa exemplar av arbetet och göra det tillgängligt för allmänheten.

Skyddet skall gälla också för alla sådana arbeten som är resultatet av en

väsentlig investering och gälla i 15 år.

 Lagändringarna är avsedda att träda i kraft den 1 januari 1998.

Bilaga 4

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk

I promemorian föreslås att riksdagen skall besluta följande lag.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk

 dels att rubriken närmast före 26 g § skall ha följande lydelse. "Särskilda

bestämmelser om datorprogram m.m.",

 dels att 12 - 14, 21, 26 g, 49, 53 och 61 §§ skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

12 §Var och en får framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för

enskilt bruk. Exemplaren får inte användas för andra ändamål.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket gäller inte Första stycket ger inte rätt

datorprogram och ger inte rätt att

att uppföra byggnadsverk. 1. uppföra byggnadsverk,

 2. framställa exemplar av

 datorprogram eller

 3. framställa exemplar i

 digital form av sammanställ-

 ningar i digital form.

 Första stycket ger inte heller rätt att för eget bruk låta en utomstående

 1. framställa exemplar av musikaliska verk eller filmverk,

 2. framställa bruksföremål eller skulpturer eller

 3. genom konstnärligt förfarande efterbilda andra konstverk.

13 §För undervisningsändamål får exemplar av utgivna verk framställas genom

reprografiskt förfarande och upptagningar av verk som sänds ut i ljudradio eller

television göras, om avtalslicens gäller enligt 26 i §. Exemplaren och

upptagningarna får användas endast i undervisningsverksamhet som omfattas av det

avtal som förutsätts för uppkomsten av avtalslicensen.

 Första stycket gäller inte om upphovsmannen hos någon av de avtalsslutande

parterna har meddelat förbud mot exemplarframställningen.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket ger inte rätt

 att i förvärvssyfte framställa ex-

 emplar av sammanställningar.

14 §För undervisningsändamål får lärare och elever göra upptagningar av sina

egna framföranden av verk. Upptagningarna får inte användas för andra ändamål.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket ger inte rätt

 att i förvärvssyfte göra

 upptagningar av samman-

 ställningar.

21 §Var och en får framföra utgivna verk offentligt

 1. vid tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvudsakliga,

tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte samt

 2. vid undervisning eller gudtjänst.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och filmverk och ger inte rätt att

sända ut verk i ljudradio eller television.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket 2 ger inte rätt

 att i förvärvssyfte framföra sam-

 manställningar vid undervisning.

26 g §Den som har förvärvat rätt att använda ett datorprogram får framställa

sådana exemplar av programmet och göra sådana ändringar i programmet som är

nödvändiga för att han skall kunna använda programmet för dess avsedda ändamål.

Detta gäller även rättelse av fel.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får framställa säker-

hetsexemplar av programmet, om detta är nödvändigt för den avsedda användningen

av programmet.

 Exemplar som framställs med stöd av första eller andra stycket får inte

utnyttjas för andra ändamål och får inte heller användas när rätten att utnyttja

programmet har upphört.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får iaktta, undersöka eller

prova programmets funktion för att fastställa de idéer och principer som ligger

bakom programmets olika detaljer. Detta gäller under förutsättning att det sker

vid sådan laddning, visning på skärm, körning, överföring eller lagring av

programmet som han har rätt att utföra.

--------------------------------------------------------------------

 Den som har förvärvat rätt att

 använda en sammanställning får för-

 foga över den på det sätt som är

 nödvändigt för att han skall kunna

 använda sammanställningen för dess

 avsedda ändamål.

 Avtalsvillkor som inskränker användarens rätt enligt andra, fjärde och femte

styckena är ogiltiga.

49 §

--------------------------------------------------------------------

 En katalog, en tabell eller Den som har framställt en

ett annat dylikt arbete vari katalog, en tabell eller ett

ett stort antal uppgifter har annat dylikt arbete vari ett

sammanställts får inte utan stort antal uppgifter har

framställarens samtycke sammanställts eller vilket är

eftergöras förrän tio år har resultatet av en väsentlig

förflutit efter det år då arbetet investering har uteslutande rätt

gavs ut. att framställa exemplar av arbe-

 tet och göra det tillgängligt för

 allmänheten.

 Rätten enligt första stycket

 gäller till dess femton år har

 förflutit efter det år då arbetet

 framställdes eller, om arbetet

 har gjorts tillgängligt för all-

 mänheten inom femton år från fram-

 ställningen, efter det år då

 arbetet först gjordes tillgäng-

 ligt för allmänheten.

 Bestämmelserna i 6 - 9 §§, 11 § Bestämmelserna i 2 § andra och

andra stycket, 12 § första tredje styckena, 6 - 9 §§, 11 §

stycket, 13, 16 - 18, 22, 26 - andra stycket, 12 § första och

26 b och 26 e §§ skall tillämpas andra styckena, 13 - 22, 25, 26

beträffande arbeten som avses i - 26 b, 26 d - 26 f §§, 26 g §

denna paragraf. Är ett sådant femte och sjätte styckena samt

arbete eller en del av det 26 i § skall tillämpas på arbeten

föremål för upphovsrätt, får den som avses i denna paragraf. Är

också göras gällande. ett sådant arbete eller en del

 av det föremål för upphovsrätt, får

 denna rätt också göras gällande.

 Avtalsvillkor som utvidgar

 framställarens rätt enligt första

 stycket är ogiltiga.

53 §

 Den som beträffande ett litterärt eller konstnärligt verk vidtar åtgärder,

som innebär intrång i den till verket enligt 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten

eller som strider mot föreskrift enligt 41 § andra stycket eller mot 50 §, döms,

om det sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, till böter eller fängelse i

högst två år.

--------------------------------------------------------------------

 Den som för sitt enskilda Den som för sitt enskilda

bruk kopierar ett datorprogram bruk kopierar ett datorprogram

som är utgivet eller av vilket som är utgivet eller av vilket

exemplar har överlåtits med upp- exemplar har överlåtits med upp-

hovsmannens samtycke, skall hovsmannens samtycke, skall

inte dömas till ansvar, om för- inte dömas till ansvar, om för-

lagan för kopieringen inte lagan för kopieringen inte

används i näringsverksamhet används i näringsverksamhet eller

eller offentlig verksamhet och offentlig verksamhet och han

han inte utnyttjar framställda inte utnyttjar framställda ex-

exemplar av datorprogrammet emplar av datorprogrammet för

för annat ändamål än sitt enskilda annat ändamål än sitt enskilda

bruk. bruk. Den som för sitt enskilda

 bruk framställer exemplar i

 digital form av en sammanställ-

 ning i digital form skall under

 samma förutsättningar inte dömas

 till ansvar.

 Vad som sägs i första stycket gäller också, om någon till Sverige för sprid-

ning till allmänheten för in exemplar av verk, där exemplaret framställts utom-

lands under sådana omständigheter att en sådan framställning här skulle ha varit

straffbar enligt vad som sägs i det stycket.

 Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 53 a § får inte dömas till

ansvar för intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till brott som avses i första och tredje

styckena döms till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

61 §Föreskrifterna i 45, 47 och 48 §§ är tillämpliga på framförande,

ljudupptagning samt ljudradio- och televisionsutsändning som äger rum i Sverige.

Dessutom tillämpas föreskrifterna i 45 § på framföranden av den som är svensk

medborgare eller har sin vanliga vistelseort i Sverige, föreskrifterna i 47 § på

ljudupptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk

person eller har sin vanliga vistelseort i Sverige och föreskrifterna i 48 § på

utsändningar av radio- eller televisionsföretag som har sitt säte här i landet.

Föreskrifterna i 46 § tillämpas på ljudupptagningar och på upptagningar av

rörliga bilder vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk

person eller har sin vanliga vistelseort i Sverige liksom på sådana upptagningar

av filmverk som äger rum i Sverige. Bestämmelsen i 46 § om eftergörande gäller

dock alla ljudupptagningar.

--------------------------------------------------------------------

 Föreskrifterna i 49 § tilläm- Föreskrifterna i 49 § tillämpas

pas på arbeten vars framställare på arbeten vars framställare är

är svensk medborgare eller svensk medborgare eller har sin

svensk juridisk person eller vanliga vistelseort i Sverige.

har sin vanliga vistelseort i Föreskrifterna tillämpas även på

Sverige liksom på arbeten som arbeten vars framställare är

först utgivits i Sverige. svensk juridisk person och har

 sitt säte, sitt huvudkontor

 eller sin huvudsakliga verksam-

 het i Sverige. Om den juridiska

 personen endast har sitt säte i

 Sverige, tillämpas föreskrifterna

 dock endast om arbetet ingår i

 en ekonomisk verksamhet som har

 etablerats i Sverige.

 Av föreskrifterna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla

fotografiska bilder och övriga föreskrifter på fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige eller

 2. som först har utgivits i Sverige eller samtidigt i Sverige och utomlands

eller

 3. som har infogats i en byggnad eller annan anordning som är fast förenad

med marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i Sverige.

 Vid tillämpningen av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt,

om bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

______

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och prestationer som har

kommit till före ikraftträdandet. I fråga om arbeten som har framställts inom

femton år före ikraftträdandet gäller rätt enligt 49 § till den 1 januari 2014.

 3. De nya bestämmelserna tillämpas inte när det gäller åtgärder som har

vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. De exemplar

av arbeten enligt 49 § som har framställts med stöd av äldre bestämmelser får

fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 § andra

stycket skall dock tillämpas.

 4. Om någon med stöd av äldre bestämmelser har börjat att förfoga över ett

arbete enligt 49 § genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det

tillgängligt för allmänheten, får han utan hinder av de nya bestämmelserna i

nödvändig och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade verksamheten, dock

längst till den 1 januari 2000. Sådan rätt till förfogande har under motsvarande

förutsättningar även den som före ikraftträdandet har vidtagit väsentliga åtgär-

der för att framställa exemplar av arbetet eller för att göra det tillgängligt

för allmänheten. De exemplar av ett arbete som framställs med stöd av dessa be-

stämmelser får fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till

19 § andra stycket skall dock tillämpas.

Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs-

rättstvister

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag tillämpas när det Denna lag tillämpas när det

uppkommer en tvist om ingåendet uppkommer en tvist om ingåendet

av ett avtal som utgör en av ett avtal som utgör en

förutsättning för en avtalslicens förutsättning för en avtalslicens

enligt 13 §, eller såvitt gäller enligt 13 §, eller såvitt gäller

vidaresändning genom kabel, 26 vidaresändning genom kabel, 26 f §

f § lagen (1960:729) om upp- lagen (1960:729) om upphovsrätt

hovsrätt till litterära och till litterära och konstnärliga-

konstnärliga verk. Lagen verk. Lagen tillämpas även vid

tillämpas även vid motsvarande motsvarande tvister som kan

tvister som kan uppkomma dels uppkomma dels till följd av

till följd av hänvisningarna hänvisningarna till 13 § i 45,

till 13 § i 45, 46, 49 och 49 a §§ 46, 49 och 49 a §§ och till 26 f §

och till 26 f § i 45, 46 och 49 i 45, 46, 49 och 49 a §§ lagen om

a §§ lagen om upphovsrätt till upphovsrätt till litterära och

litterära och konstnärliga verk, konstnärliga verk, dels när avtal

dels när avtal om exemplarfram- om exemplarframställning skall

ställning skall ingås med ingås med svenska radio- eller

svenska radio- eller tele- televisionsföretag eller avtal

visionsföretag eller avtal om om vidaresändning genom kabel

vidaresändning genom kabel skall ingås med radio- eller

skall ingås med radio- eller televisionsföretag som

televisionsföretag som verkställer utsändningar inom

verkställer utsändningar inom Europeiska ekonomiska sam-

Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet.

arbetsområdet.

______

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Bilaga 5

Förteckning över remissinstanser

Justitiedepartementets promemoria Rättsligt skydd för databaser (Ds 1996:71) har

remitterats till Hovrätten för Nedre Norrland, Norrköpings tingsrätt,

Justitiekanslern, Datainspektionen, Kommerskollegium, Statens skolverk, Statens

institut för handikappfrågor, Högskoleverket, Kungl. biblioteket, Arkitet för

ljud och bild, Stockholms universitet (juridiska fakulteten), Statens kulturråd,

Riksarkivet, Talboks- och punktskriftsbiblioteket, Konkurrensverket, Patent- och

registreringsverket, Konsumentverket, Statskontoret, Svenska kommunförbundet,

Handelshögskolan i Stockholm, Sveriges advokatsamfund, Bildleverantörernas

förening, föreningen ALIS, föreningen BONUS, föreningen BUS, föreningen

Copyswede, föreningen KLYS, föreningen KRO, föreningen Oberoende filmares

förbund, föreningen SAMI, föreningen STIM, föreningen Svensk

Programvaruindustri, föreningen Svenska Filmproducenter, föreningen Svenska

Läromedelsproducenter, Företagarnas riksorganisation, Grossistförbundet Svensk

handel, Handikappades riksförbund, Handikappförbundens samarbetsorgan,

Mediaföretagens Arbetsgivarorganisation, Svensk bildbyråförening, Svenska

förläggarföreningen, Svenska föreningen för upphovsrätt, Svenska gruppen av

IFPI, Svenska journalistförbundet, Svenska magnetbandsinstitutet, Svenska

musikerförbundet, Svenska musikförläggarföreningen, Svenska teaterförbundet,

Sveriges dramatikerförbund, Sveriges film- och videoproducenters förening,

Sveriges författareförbund, Sveriges industriförbund, Sveriges köpmannaförbund,

Sveriges marknadsförbund, Sveriges Radio AB, Sveriges Television AB, Sveriges

Utbildningsradio AB, Sveriges videodistributöres förening, Synskadades

Riksförbund, Teatrarnas riksförbund, Tidningsutgivarna.

Bilaga 6

Inbjudna till hearing

Till hearingen i mars, vid vilken Justitekanslerns framställning om ändringar i

upphovsrättslagen behandlades, hade inbjudits Justitiekanslern,

Datainspektionen, Kommerskollegium, Statens skolverk, Statens institut för

handikappfrågor, Högskoleverket, Kungl. biblioteket, Arkitet för ljud och bild,

Stockholms universitet (juridiska fakulteten), Statens kulturråd, Riksarkivet,

Talboks- och punktskriftsbiblioteket, Konkurrensverket, Patent- och

registreringsverket, Konsumentverket, Statskontoret, Svenska kommunförbundet,

Handelshögskolan i Stockholm, Sveriges advokatsamfund, Bildleverantörernas

förening, DIK-förbundet, föreningen ALIS, föreningen BONUS, föreningen BUS,

föreningen Copyswede, föreningen KLYS, föreningen KRO, föreningen Oberoende

filmares förbund, föreningen SAMI, föreningen STIM, föreningen Svensk

Programvaruindustri, föreningen Svenska Filmproducenter, föreningen Svenska

Läromedelsproducenter, Företagarnas riksorganisation, Grossistförbundet Svensk

handel, Handikappades riksförbund, Handikappförbundens samarbetsorgan,

Mediaföretagens Arbetsgivarorganisation, Sun Microsystems AB, Svensk

bildbyråförening, Svenska förläggarföreningen, Svenska föreningen för

upphovsrätt, Svenska gruppen av IFPI, Svenska journalistförbundet, Svenska

magnetbandsinstitutet, Svenska musikerförbundet, Svenska musikförläggarföre-

ningen, Svenska teaterförbundet, Sveriges Allmänna Biblioteksförening, Sveriges

dramatikerförbund, Sveriges film- och videoproducenters förening, Sveriges

författareförbund, Sveriges industriförbund, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges

marknadsförbund, Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut, Sveriges

Radio AB, Sveriges Television AB, Sveriges Utbildningsradio AB, Sveriges

videodistributöres förening, Synskadades Riksförbund, Teatrarnas riksförbund,

Tekniska Litteratursällskapet, Telia AB, Telia Infomedia Content Centre AB,

Tidningsutgivarna.

Bilaga 7

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

 dels att rubriken närmast före 26 g § skall ha följande lydelse,

 dels att 12, 19, 21, 26 b, 26 g, 49, 53 och 61 §§ skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

12 §Var och en får framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för

enskilt bruk. Exemplaren får inte användas för andra ändamål.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket gäller inte Första stycket ger inte rätt

datorprogram och ger inte rätt att

att uppföra byggnadsverk. 1. uppföra byggnadsverk,

 2. framställa exemplar av

 datorprogram, eller

 3. framställa exemplar i

 digital form av samman-

 ställningar i digital form.

 Första stycket ger inte heller rätt att för eget bruk låta en utomstående

 1. framställa exemplar av musikaliska verk eller filmverk,

 2. framställa bruksföremål eller skulpturer eller

 3. genom konstnärligt förfarande efterbilda andra konstverk.

19 §

--------------------------------------------------------------------

 När ett exemplar av ett När ett exemplar av ett litte-

litterärt eller musikaliskt rärt eller musikaliskt verk

verk eller ett konstverk med eller ett konstverk med

upphovsmannens samtycke har upphovsmannens samtycke har

överlåtits, får exemplaret överlåtits, får exemplaret spridas

spridas vidare. För exemplar av vidare.

datorprogram gäller i stället

att spridningen är tillåten

sedan exemplaret med

upphovsmannens samtycke har

överlåtits inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet.

 Första stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten

 1. exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning eller

andra jämförliga rättshandlingar, eller

 2. exemplar av datorprogram i maskinläsbar form genom utlåning.

21 §Var och en får framföra utgivna verk offentligt

 1. vid tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvudsakliga,

tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte samt

 2. vid undervisning eller gudstjänst.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och filmverk och ger inte rätt att

sända ut verk i ljudradio eller television.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket 2 ger inte rätt

 att i förvärvssyfte framföra sam-

 manställningar vid undervisning.

26 b §Allmänna handlingar skall oavsett upphovsrätten tillhandahållas enligt 2

kap. tryckfrihetsförordningen.

--------------------------------------------------------------------

 Upphovsrätten till ett Upphovsrätten hindrar inte att

fotografiskt verk hindrar inte verket används i rättsvårdens

att verket används i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens

eller den allmänna säkerhetens intresse.

intresse.

--------------------------------------------------------------------

Särskilda bestämmelser om Särskilda bestämmelser om

datorprogram datorprogram m.m.

26 g §Den som har förvärvat rätt att använda ett datorprogram får framställa

sådana exemplar av programmet och göra sådana ändringar i programmet som är

nödvändiga för att han skall kunna använda programmet för dess avsedda ändamål.

Detta gäller även rättelse av fel.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får framställa säker-

hetsexemplar av programmet, om detta är nödvändigt för den avsedda användningen

av programmet.

 Exemplar som framställs med stöd av första eller andra stycket får inte

utnyttjas för andra ändamål och får inte heller användas när rätten att utnyttja

programmet har upphört.

 Den som har rätt att använda ett datorprogram får iaktta, undersöka eller

prova programmets funktion för att fastställa de idéer och principer som ligger

bakom programmets olika detaljer. Detta gäller under förutsättning att det sker

vid sådan laddning, visning på skärm, körning, överföring eller lagring av

programmet som han har rätt att utföra.

--------------------------------------------------------------------

 Den som har rätt att använda

 en sammanställning får förfoga över

 den på det sätt som är nödvändigt för

 att han skall kunna använda

 sammanställningen för dess av-

 sedda ändamål.

 Avtalsvillkor som inskränker Avtalsvillkor som inskränker

användarens rätt enligt andra användarens rätt enligt andra,

och fjärde styckena är ogiltiga. fjärde och femte styckena är

 ogiltiga.

49 §

--------------------------------------------------------------------

 En katalog, en tabell eller Den som har framställt en

ett annat dylikt arbete vari katalog, en tabell eller ett

ett stort antal uppgifter har annat dylikt arbete i vilket

sammanställts får inte utan ett stort antal uppgifter har

framställarens samtycke sammanställts eller vilket är

eftergöras förrän tio år har resultatet av en väsentlig

förflutit efter det år då arbetet investering har uteslutande rätt

gavs ut. att framställa exemplar av arbe-

 tet och göra det tillgängligt för

 allmänheten.

 Rätten enligt första stycket

 gäller till dess femton år har

 förflutit efter det år då arbetet

 framställdes. Om arbetet har

 gjorts tillgängligt för allmän-

 heten inom femton år från fram-

 ställningen, gäller dock rätten

 till dess femton år har förflutit

 efter det år då arbetet först

 gjordes tillgängligt för allmän-

 Bestämmelserna i 6 - 9 §§, 11 § heten.

andra stycket, 12 § första Bestämmelserna i 2 § andra och

stycket, 13, 16 - 18, 22, 26 - tredje styckena, 6 - 9 §§, 11 §

26 b och 26 e §§ skall tillämpas andra stycket, 12 § första och

beträffande arbeten som avses i andra styckena, 13 - 22, 25, 26

denna paragraf. Är ett sådant - 26 b, 26 d - 26 f §§, 26 g §

arbete eller en del av det femte och sjätte styckena samt

föremål för upphovsrätt, får den 26 i § skall tillämpas på arbeten

också göras gällande. som avses i denna paragraf. Är

 ett sådant arbete eller en del

 av det föremål för upphovsrätt, får

 denna rätt också göras gällande.

 Avtalsvillkor som utvidgar

 framställarens rätt enligt första

 stycket till ett offentliggjort

 arbete är ogiltiga.

53 §

 Den som beträffande ett litterärt eller konstnärligt verk vidtar åtgärder,

som innebär intrång i den till verket enligt 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten

eller som strider mot föreskrift enligt 41 § andra stycket eller mot 50 §, döms,

om det sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, till böter eller fängelse i

högst två år.

--------------------------------------------------------------------

 Den som för sitt enskilda Den som för sitt enskilda

bruk kopierar ett datorprogram bruk kopierar ett datorprogram

som är utgivet eller av vilket som är utgivet eller av vilket

exemplar har överlåtits med upp- exemplar har överlåtits med upp-

hovsmannens samtycke, skall hovsmannens samtycke, skall

inte dömas till ansvar, om för- inte dömas till ansvar, om för-

lagan för kopieringen inte an- lagan för kopieringen inte an-

vänds i näringsverksamhet eller vänds i näringsverksamhet eller

offentlig verksamhet och han offentlig verksamhet och han

inte utnyttjar framställda ex- inte utnyttjar framställda ex-

emplar av datorprogrammet för emplar av datorprogrammet för

annat ändamål än sitt enskilda annat ändamål än sitt enskilda

bruk. bruk. Den som för sitt enskilda

 bruk framställer exemplar i

 digital form av en

 offentliggjord sammanställning i

 digital form skall under samma

 förutsättningar inte dömas till

 ansvar.

 Vad som sägs i första stycket gäller också, om någon till Sverige för sprid-

ning till allmänheten för in exemplar av verk, där exemplaret framställts utom-

lands under sådana omständigheter att en sådan framställning här skulle ha varit

straffbar enligt vad som sägs i det stycket.

 Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 53 a § får inte dömas till

ansvar för intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till brott som avses i första och tredje

styckena döms till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

61 §

--------------------------------------------------------------------

 Föreskrifterna i 45, 47 och Bestämmelserna i 45, 47 och

48 §§ är tillämpliga på framförande, 48 §§ är tillämpliga på framföranden,

ljudupptagning samt ljudradio- ljudupptagningar samt

och televisionsutsändning som ljudradio- och tele-

äger rum i Sverige. Dessutom visionsutsändningar som äger rum

tillämpas föreskrifterna i 45 § på i Sverige. Dessutom tillämpas

framföranden av den som är bestämmelserna i 45 § på fram-

svensk medborgare eller har föranden av den som är svensk

sin vanliga vistelseort i medborgare eller har sin

Sverige, föreskrifterna i 47 § på vanliga vistelseort i Sverige,

ljudupptagningar vars framstäl- bestämmelserna i 47 § på

lare är svensk medborgare eller ljudupptagningar vars fram-

svensk juridisk person eller ställare är svensk medborgare

har sin vanliga vistelseort i eller svensk juridisk person

Sverige och föreskrifterna i 48 § eller har sin vanliga

på utsändningar av radio- eller vistelseort i Sverige och

televisionsföretag som har sitt bestämmelserna i 48 § på

säte här i landet. Föreskrifterna utsändningar av radio- eller

i 46 § tillämpas på ljudupptag- televisionsföretag som har sitt

ningar och upptagningar av säte här i landet. Bestämmelserna

rörliga bilder vars framställare i 46 § tillämpas på ljud-upp-

är svensk medborgare eller tagningar och upptagningar av

svensk juridisk person eller rörliga bilder vars framställare

har sin vanliga vistelseort i är svensk medborgare eller

Sverige liksom på sådana svensk juridisk person eller

upptagningar av rörliga bilder har sin vanliga vistelseort i

som äger rum i Sverige. Sverige liksom på sådana

Bestämmelsen i 46 § om efter- upptagningar av rörliga bilder

görande gäller dock alla som äger rum i Sverige.

ljudupptagningar. Bestämmelsen i 46 § om efter-

 Föreskrifterna i 49 § görande gäller dock alla

tillämpas på arbeten vars ljudupptagningar.

framställare är svensk medbor-

gare eller svensk juridisk Bestämmelserna i 49 § tillämpas

person eller har sin vanliga på arbeten vars framställare är

vistelseort i Sverige liksom på svensk medborgare eller har sin

arbeten som först utgivits i vanliga vistelseort i Sverige.

Sverige. Bestämmelserna tillämpas även på

 arbeten vars framställare är

 svensk juridisk person och har

 sitt säte, sitt huvudkontor

 eller sin huvudsakliga verksam-

 het i Sverige. Om den juridiska

 personen endast har sitt säte i

 Sverige, tillämpas bestämmelserna

 dock endast om arbetet ingår i

 en ekonomisk verksamhet som har

 etablerats i Sverige.

--------------------------------------------------------------------

 Av föreskrifterna i 49 a § Av bestämmelserna i 49 a §

tillämpas hänvisningen till 50 tillämpas hänvisningen till 50

och 51 §§ på alla fotografiska och 51 §§ på alla fotografiska

bilder och övriga föreskrifter på bilder och övriga bestämmelser på

fotografiska bilder fotografiska bilder

 1. vars framställare är 1. vars framställare är svensk

svensk medborgare eller har medborgare eller har sin

sin vanliga vistelseort i vanliga vistelseort i Sverige

Sverige eller eller

 2. som först har utgivits i 2. som först har utgivits i

Sverige eller samtidigt i Sverige eller samtidigt i

Sverige och utomlands eller Sverige och utomlands eller

 3. som har infogats i en 3. som har infogats i en

byggnad eller annan anordning byggnad eller annan anordning

som är fast förenad med marken, som är fast förenad med marken,

om byggnaden eller anordningen om byggnaden eller anordningen

är belägen i Sverige. är belägen i Sverige.

 Vid tillämpningen av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt,

om bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

______

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och prestationer som har

kommit till före ikraftträdandet. I fråga om arbeten som har framställts inom

femton år före ikraftträdandet gäller rätt enligt 49 § till den 1 januari 2014.

 3. De nya bestämmelserna tillämpas inte när det gäller åtgärder som har

vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. De exemplar

av arbeten enligt 49 § som har framställts med stöd av äldre bestämmelser får

fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 § andra

stycket skall dock tillämpas.

 4. Om någon med stöd av äldre bestämmelser har börjat att förfoga över ett

arbete enligt 49 § genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det

tillgängligt för allmänheten, får han trots de nya bestämmelserna i nödvändig

och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade verksamheten, dock längst

till den 1 januari 2000. Sådan rätt till förfogande har under motsvarande förut-

sättningar även den som före ikraftträdandet har vidtagit väsentliga åtgärder

för att framställa exemplar av arbetet eller för att göra det tillgängligt för

allmänheten. De exemplar av ett arbete som framställs med stöd av dessa bestäm-

melser får fritt spridas och visas. Hänvisningen i 49 § tredje stycket till 19 §

andra stycket skall dock tillämpas.

Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs-

rättstvister

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag tillämpas när det Denna lag tillämpas när det

uppkommer en tvist om ingåendet uppkommer en tvist om ingåendet

av ett avtal som utgör en av ett avtal som utgör en

förutsättning för en avtalslicens förutsättning för en avtalslicens

enligt 13 §, eller såvitt gäller enligt 13 §, eller såvitt gäller

vidaresändning genom kabel, 26 vidaresändning genom kabel, 26 f §

f § lagen (1960:729) om upp- lagen (1960:729) om upphovsrätt

hovsrätt till litterära och till litterära och konstnärliga-

konstnärliga verk. Lagen verk. Lagen tillämpas även vid

tillämpas även vid motsvarande motsvarande tvister som kan

tvister som kan uppkomma dels uppkomma dels till följd av

till följd av hänvisningarna hänvisningarna till 13 och 26 f §§

till 13 § i 45, 46, 49 och 49 a §§ i 45, 46, 49 och 49 a §§ lagen om

och till 26 f § i 45, 46 och 49 upphovsrätt till litterära och

a §§ lagen om upphovsrätt till konstnärliga verk, dels när avtal

litterära och konstnärliga verk, om exemplarframställning skall

dels när avtal om exemplarfram- ingås med svensska radio- eller

ställning skall ingås med televisionsföretag eller avtal

svenska radio- eller tele- om vidaresändning genom kabel

visionsföretag eller avtal om skall ingås med radio- eller

vidaresändning genom kabel televisionsföretag som

skall ingås med radio- eller verkställer utsändningar inom

televisionsföretag som Europeiska ekonomiska sam-

verkställer utsändningar inom arbetsområdet.

Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet.

______

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Bilaga 8

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde den 7 maj 1997

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Stig von Bahr och

justitierådet Edvard[REDACTED_EFTERNAMN]

 Enligt en lagrådsremiss den 24 april 1997 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk,

 2. lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovsrättstvister.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Dag[REDACTED_EFTERNAMN].

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 maj 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1996/97:111 Rättsligt skydd för databaser, m.m.

Rättsdatablad

--------------------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för

 ändrar, upphäver eller bakomliggande EG-

 upprepar ett regler

 normgivnings-

 bemyndigande

--------------------------------------------------------------------

Lag om ändring i lagen 396L0009

(1960:729) om

upphovsrätt till

litterära och

konstnärliga verk

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------