Regeringens proposition

1998/99:93

Kostnadsinformation till fondsparare i det

individuella pensionssparandet, m.m.

Prop.

1998/99:93

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 4 mars 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Lars-Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Riksdagen beslutade i november 1998 att en bestämmelse om s.k.

individuell kostnadsinformation skulle införas i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder. Regeringen föreslår nu att individuella

pensionssparare som placerar sina sparmedel i värdepappersfonder skall

få samma information som andra fondandelsägare. Informationen skall

ges av det pensionssparinstitut som administrerar sparandet och lämnas i

den förvaltningsredovisning av sparmedlen som institutet varje år ger till

pensionsspararen.

För att möjliggöra för pensionssparinstituten att ge

kostnadsinformation till spararna föreslås vidare att en bestämmelse

införs i lagen om värdepappersfonder som innebär att fondbolagen varje

år skall ge viss information till pensionssparinstituten. Vidare föreslås

vissa ändringar av bestämmelsen om fondbolagens information till

Premiepensionsmyndigheten.

I propositionen görs bedömningen att det för närvarande inte bör

införas någon bestämmelse i lag om individuell kostnadsinformation till

fondförsäkringstagare.

Lagarna om kostnadsinformation föreslås träda i kraft den 1 juli 1999.

I propositionen föreslås vidare att en undantagsregel införs i lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden. Syftet med

bestämmelsen är att göra det möjligt för fjärde sjätte fondstyrelserna att

behålla sina innehav i svenska aktiebolag som efter offentliga

erbjudanden övergår till att bli innehav i utländska aktiebolag.

Det föreslås också att regeringens kostnader för anlitande av särskild

fackkunskap för utvärdering av första sjunde AP-fondstyrelsernas

förvaltning skall bekostas av fondmedel.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder 6

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:931) om

individuellt pensionssparande 7

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1497) om

ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension 8

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden 9

3 Ärendet och dess beredning 10

4 Förbättrad kostnadsinformation till fondsparare 12

4.1 Riksdagens beslut om individuell kostnadsinformation

till fondandelsägare 12

4.2 Kostnadsinformation till fondsparare i det individuella

pensionssparandet 14

4.2.1 En beskrivning av sparformen 14

4.2.2 Pensionsspararnas rätt till information enligt

gällande rätt 15

4.2.3 Utvecklingen av det individuella

pensionssparandet 15

4.2.4 Förbättrad kostnadsinformation 17

4.2.5 Övriga frågor 21

4.2.6 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 21

4.3 Fondbolagens information till Premiepensions-

myndigheten 22

4.4 Kostnadsinformation till fondförsäkringstagare 24

4.4.1 Fondförsäkringstagares rätt till information

enligt gällande rätt 24

4.4.2 Behov av förbättrad kostnadsinformation? 25

5 Fjärde sjätte AP-fondsstyrelsernas utlandsplaceringar 27

5.1 Bakgrund 27

5.2 Utvidgade möjligheter för fjärde sjätte fondstyrelserna

att förvärva utländska aktier i vissa fall 29

5.3 Kostnaden för extern utvärdering av fondstyrelsernas

förvaltning 32

6 Ekonomiska konsekvenser 33

7 Författningskommentar 34

7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder 34

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:931) om

individuellt pensionssparande 34

7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1497) om

ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension 35

7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden 35

Bilaga 1 Lagförslaget i promemorian om kostnadsinformation till

fondsparare i det individuella pensionssparandet och

fondförsäkringssparandet 37

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 39

Bilaga 3 Skrivelse från Allmänna pensionsfonden, fjärde fond-

styrelsen (avskrift) 40

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999 42

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder,

2. lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande,

3. lag om ändring i lagen (1998:1497) om ändring i lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension,

4. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden.

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder skall införas en ny paragraf, 27 b §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

 27 b §

I fråga om andelsinnehav som

är placerade enligt lagen

(1993:931) om individuellt pen-

sionssparande skall den informa-

tion som anges i 27 a § lämnas till

det pensionssparinstitut som ad-

ministrerar sparandet.

Om andelsinnehaven är regist-

rerade i institutets namn (för-

valtarregistrerade), skall

fondbolaget i stället informera om

vilka kostnadsbelopp som dagligen

belastat fonden under det närmast

föregående kalenderåret, redovi-

sade per fondandel. I informatio-

nen skall anges hur stor del av

beloppen som avser förvaltnings-

kostnader, inklusive kostnader för

förvaring av fondtillgångarna.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

2. Den information som enligt 27 b § skall lämnas för kalenderåret

1999, får begränsas till att avse kostnader som belastat fonden under pe-

rioden 1 juli 31 december 1999.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:931) om

individuellt pensionssparande

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

11 §

Pensionssparinstitutet skall årligen ge kontoinnehavaren en skriftlig

redovisning av förvaltningen av tillgångarna på pensionssparkontot. I

redovisningen skall anges

1. tillgångarnas ingående och utgående värde,

2. tillgångarnas placering,

3. köp, försäljningar och andra omplaceringar som skett,

4. belopp som har betalats eller utbetalats,

5. räntor och utdelningar, och

6. skatter och avgifter som dragits från kontot.

Om tillgångarna under året va-

rit placerade i andelar i en sådan

värdepappersfond som avses i la-

gen (1990:1114) om värdepap-

persfonder, skall det i redovis-

ningen dessutom anges hur stort

belopp av de totala kostnader som

belastat fonden under det närmast

föregående kalenderåret som hän-

för sig till andelsinnehavet. Det

skall framgå hur stor del av

beloppet som avser förvaltnings-

kostnader, inklusive kostnader för

förvaring av fondtillgångarna.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

2. Den information som enligt 3 kap. 11 § andra stycket skall lämnas

för kalenderåret 1999, får begränsas till att avse kostnader som belastat

fonden under perioden 1 juli 31 december 1999.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1497) om

ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 3 § lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension i stället för dess lydelse enligt lagen

(1998:1497) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt SFS 1998:1497

Föreslagen lydelse

8 kap.

3 §

Överföring enligt 2 § första stycket 1 får göras till fonder som har

anmälts för registrering hos Premiepensionsmyndigheten och får

förvaltas av fondförvaltare som

1. har rätt att utöva fondverksamhet enligt lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder,

2. har slutit samarbetsavtal med myndigheten,

3. har åtagit sig att på begäran lämna sådana informationshandlingar

som avses i 26 och 27 §§ lagen om värdepappersfonder till

pensionssparare som har valt eller överväger att välja någon av

förvaltarens fonder i premiepensionssystemet,

4. har åtagit sig att inte ta ut några avgifter för inlösen av fondandelar,

5. har åtagit sig att, med eller utan särskild prisnedsättning, inte ta ut

avgifter i övrigt utöver vad som godtagits av myndigheten, och

6. har åtagit sig att för varje år

till myndigheten rapportera alla

kostnader som har tagits ut ur

fonden, uppdelade på olika

kostnadsslag. Fondförvaltare som

omfattas av

informationsskyldigheten enligt 27

a § lagen om värdepappersfonder

skall till myndigheten dessutom

ange vilka kostnadsbelopp som

dagligen belastat fonden beräknat

per fondandel.

6. har åtagit sig att för varje år

till myndigheten rapportera dels

alla kostnader som har tagits ut ur

fonden, uppdelade på olika kost-

nadsslag, dels de kostnadsbelopp

som dagligen belastat fonden

redovisade per fondandel, med an-

givande av hur stor del som avser

förvaltningskostnader, inklusive

kostnader för förvaring av fond-

tillgångarna.

Medlen får inte placeras i sådana fonder som avses i 3 § lagen om

värdepappersfonder i andra fall än som anges i tredje stycket.

Premiepensionsmyndigheten får, efter att ha inhämtat yttrande från

Finansinspektionen, medge att medlen placeras i fonder vars

värdeutveckling är beroende av index. Ett sådant medgivande får lämnas

om god riskspridning uppnås i fonden.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983:1092) med reglemente

för Allmänna pensionsfonden

dels att 45 § skall ha följande lydelse,

dels att i lagen skall föras in en ny paragraf, 36 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

36 a §

Vid tillämpning av 35 och 36 §§

anses ett aktiebolag inte som

utländskt, om

1. bolaget har förvärvat ett

svenskt aktiebolag genom ett

offentligt erbjudande där

ersättningen till aktieägarna i det

svenska bolaget utgjordes av

aktier i bolaget,

2. bolaget har betydande

verksamhet i Sverige, och

3. bolagets aktier är noterade

vid svensk börs eller auktoriserad

marknadsplats.

45 §

Regeringen skall årligen göra en

sammanställning av

fondstyrelsernas årsredovisningar

och göra en utvärdering av

fondstyrelsernas förvaltning av

fondkapitalet.

Regeringen skall årligen göra en

sammanställning av

fondstyrelsernas årsredovisningar

och göra en utvärdering av

fondstyrelsernas förvaltning av

fondkapitalet. Om regeringen vid

utvärderingen anlitar någon med

särskild fackkunskap, skall

kostnaden för detta betalas av

fondstyrelserna. Kostnaden skall

fördelas mellan fondstyrelserna

efter vad regeringen bedömer

skäligt.

Sammanställningen, fondstyrelsernas årsredovisningar och regeringens

utvärdering skall överlämnas till riksdagen senast den 1 juni året efter

räkenskapsåret.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999. Bestämmelsen i 45 § i sin nya

lydelse tillämpas dock för tid från och med den 1 januari 1999.

3 Ärendet och dess beredning

Förslaget om förbättrad kostnadsinformation till fondsparare

Riksdagen beslutade i november 1998 att en ny paragraf om s.k.

individuell kostnadsinformation till fondandelsägare skall införas i lagen

(1990:1114) om värdepappersfonder, 27 a § (SFS 1998:1491, prop.

1997/98:160, bet. 1998/99:FiU7, rskr. 1998/99:14). Ändringen träder i

kraft den 1 juli 1999. I den proposition som låg till grund för

lagändringen konstaterade regeringen att även individuella

pensionssparare och fondförsäkringstagare i princip bör få samma

individuella kostnadsinformation men att det närmare måste övervägas

hur en reglering som säkerställer detta bör utformas. Dessa frågor har

behandlats i en promemoria om kostnadsinformation till fondsparare i det

individuella pensionssparandet och fondförsäkringssparandet som

utarbetats inom Finansdepartementet under hösten 1998. I promemorian

föreslås att regler skall införas om att det pensionssparinstitut som

administrerar sparandet skall ge pensionsspararna individuell

kostnadsinformation och att fondbolagen i sin tur skall ge viss

information till pensionssparinstituten. Vidare görs bedömningen att

några regler om kostnadsinformation till fondförsäkringstagare för

närvarande inte bör införas. Promemorian har remissbehandlats.

I propositionen har lagts till en ändring i lagen (1998:1497) om ändring

i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Synpunkter på

ändringen har inhämtats under hand från Finansinspektionen,

Premiepensionsmyndigheten, Konkurrensverket, Konsumentverket och

Fondbolagens Förening.

Promemorians lagförslag finns i bilaga 1 och en förteckning över

remissinstanserna i bilaga 2. En sammanställning över remissyttrandena

finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Fi98/3287).

De föreslagna lagändringarna utgör tillägg till de bestämmelser som

riksdagen beslutade om i november 1998 och får därför anses vara av

mindre betydelse. Ett yttrande av Lagrådet skulle enligt regeringens

bedömning inte tillföra ärendet något av betydelse. Något lagrådsyttrande

har därför inte inhämtats.

Förslaget om Allmänna pensionsfonden

Fjärde och femte fondstyrelserna får, enligt lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden (APR), inte förvärva aktier i

utländska bolag eller andelar i utländska aktiefonder eller vissa

aktierelaterade värdepapper i sådan omfattning att värdepapperens

sammanlagda värde överstiger 10 % av värdet av de medel som

respektive styrelse förvaltar. För sjätte fondstyrelsen finns inte någon

utlandsram. I en skrivelse, som inkom till Finansdepartementet i

september 1998, hemställde fjärde fondstyrelsen om undantag från

utlandsramen för gränsöverskridande företagsfusioner, bilaga 3.

AP-fondens framtida organisation och placeringsregler är för

närvarande föremål för överläggningar mellan de partier som står bakom

ålders-pensionsreformen Socialdemokraterna, Centerpartiet,

Folkpartiet, Kristdemokraterna och Moderaterna. Arbetet bedrivs i en

arbetsgrupp under ledning av Finansministern. I gruppens arbete ingår

bl.a. att överväga reglerna för AP-fondens utlandsplaceringar.

Vissa händelser på den svenska finansmarknaden har emellertid

medfört att frågan om fjärde sjätte fondstyrelsernas innehav av utländska

värdepapper nu bör behandlas särskilt.

I detta ärende behandlas också frågan om kostnadsansvar för

fondstyrelserna inom AP-fonden för regeringens utvärdering av deras

förvaltning.

Fondstyrelserna har beretts tillfälle att lämna synpunkter på ett utkast

till propositionen i de delar som direkt rör AP-fonden. Fondstyrelsernas

synpunkter finns tillgängliga i Finansdepartementet (dnr Fi 98/2403).

4 Förbättrad kostnadsinformation till

fondsparare

4.1 Riksdagens beslut om individuell

kostnadsinformation till fondandelsägare

Bestämmelser om värdepappersfonder finns i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder. Lagregleringen kompletteras med

Finansinspektionens föreskrifter om värdepappersfonder (FFFS

1997:11). Av bestämmelserna framgår att en värdepappersfond skall

förvaltas av ett aktiebolag som fått tillstånd att utöva fondverksamhet

(fondbolag) och att tillgångarna skall förvaras hos en bank eller annat

kreditinstitut (förvaringsinstitut). Fondbolaget investerar medlen i

fondpapper och andra finansiella tillgångar inom de ramar som anges i

lag, föreskrifter och fondbestämmelser. Fondbolaget och

förvaringsinstitutet tar ut ersättning ur fondtillgångarna för sin befattning

med fonden. Vissa kostnaderna tas ut genom en s.k. förvaltningsavgift.

Förutom debiteringen av förvaltningsavgifter förekommer det även andra

kostnadsuttag ur fonden; t.ex. courtage, skatt, andra kostnader som

uppkommer i samband med köp och försäljning av fondtillgångar samt

olika typer av avgifter vid investeringar i utlandet.

Enligt den av riksdagen nyligen beslutade 27 a § lagen om

värdepappersfonder, skall fondbolaget varje år informera varje

andelsägare i en värdepappersfond om hur stort belopp av de totala

kostnaderna som belastat fonden under det föregående året som hänför

sig till andelsinnehavet. Det skall specificeras hur mycket av beloppet

som avser förvaltningskostnader, inklusive kostnader för förvaring av

fondtillgångarna. Undantag görs för fondandelar som lämnats till någon

annan för förvaltning (förvaltarregistrerade fondandelar). I ett sådant fall

skall informationen i stället ges till förvaltaren. Fondbolaget får ange ett

totalt belopp för alla andelar i en fond som lämnas för förvaltning till

samma förvaltare.

I den proposition som ligger till grund för 27 a § konstaterade

regeringen att det mellan fondbolagen varierar vilka kostnader som tas ut

ur en värdepappersfond och på vilket sätt detta sker. Det framhålls att

den enskilde andelsägaren med enstaka undantag inte får någon

individuell redovisning av hur mycket av hans eller hennes investerade

medel som används för att täcka olika typer av kostnader. Vidare påpekas

att det för andelsägaren inte är möjligt att med hjälp av den information

som ges i årsberättelsen, informationsbroschyrer och kontrolluppgifter

själv räkna ut hur mycket av det totala kostnadsuttaget som hänför sig till

andelsinnehavet. Regeringen betonade att det liksom vid andra typer av

tjänster är en självklarhet att andelsägarna i en värdepappersfond skall få

information om hur mycket av de medel som betalas in till fonden som

används till att betala olika typer av kostnader. Vidare framhölls att en

god kostnadsinformation bidrar till att spararen bättre kan bedöma värdet

av den tjänst som köpts och göra effektiva val vad gäller investeringen av

sina medel samt att en ökad kostnadsmedvetenhet kan förväntas leda till

en ökad konkurrens på fondmarknaden (a. prop. s. 154).

I propositionen konstaterade regeringen att det finns vissa särskild

typer av fondsparare som inte kommer att få individuell

kostnadsinformation enligt 27 a §, nämligen sparare i det nya

premiepensionssystemet, fondförsäkringssparandet och det individuella

pensionssparandet. När det gäller det individuella pensionssparandet

beror detta på hur andelsinnehaven registreras hos fondbolagen.

Beträffande premiepensionssystemet och fondförsäkringssparandet är

orsaken att dessa sparformer är konstruerade så att myndigheten

respektive försäkringsbolaget är andelsägare i de fonder där sparmedlen

placeras inte de enskilda spararna.

När det gäller premiepensionssystemet har problemet lösts genom att

en ny bestämmelse införts i den nya lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension (SFS 1998:1497, prop. 1997/98:160, bet.

1998/99:FiU7, rskr. 1998/99:14). Bestämmelsen innebär att fondbolag

som slutit samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten vid sin

rapportering till myndigheten om de kostnader som tagits ur fonden, skall

ange hur stort belopp som dagligen belastat fonden per fondandel. Med

hjälp av den informationen skall myndigheten beräkna hur stora

kostnader som hänför sig till de olika pensionsspararna och ge

individuell kostnadsinformation till dessa.

Beträffande det individuella pensionssparandet och

fondförsäkringssparandet konstaterade regeringen att även dessa sparare

bör få individuell kostnadsinformation, men att det närmare måste

övervägas hur en reglering som säkerställer en sådan information bör

utformas. Dessa frågor behandlas nedan.

4.2 Kostnadsinformation till fondsparare i det

individuella pensionssparandet

4.2.1 En beskrivning av sparformen

Lagstiftningen om individuellt pensionssparande infördes den 1 januari

1994 (prop. 1992/93:187, bet. 1992/93:SkU31, rskr. 1992/93:359, SFS

1993:931). Syftet var att skapa ett långsiktigt bundet sparande som fick

ske enligt motsvarande gynnsamma skatteregler som gällde för

pensionsförsäkring. Till skillnad från den sparformen skulle det

individuella pensionssparandet vara ett renodlat sparande utan

försäkringsmoment.

Av lagen om individuellt pensionssparande framgår att sparmedlen får

placeras i inlåning i bank, andelar i värdepappersfond och i andra

fondpapper. Vid sparande i värdepappersfond skall tillgångarna placeras

i en sådan värdepappersfond som avses i lagen om värdepappersfonder

eller i ett utländskt fondföretag som omfattas av en reglering som

väsentligen stämmer överens med den svenska regleringen. De utländska

fondföretag som avses är i första hand sådana som uppfyller kraven i

EG:s direktiv 85/611/EEG om samordning av lagar och andra

författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara

värdepapper (fond-företag), det s.k. UCITS-direktivet. Placering får dock

ske även i fonder i andra länder under förutsättning att de lyder under

motsvarande regler (prop. 1992/93:187 s. 183).

Sparandet administreras av ett s.k. pensionssparinstitut. Tillstånd att

bedriva verksamhet som pensionssparinstitut (pensionssparrörelse) kan

ges till värdepappersinstitut, dvs. banker, värdepappersbolag eller

utländska värdepappersföretag med filial i Sverige.

Mellan spararen och pensionssparinstitutet träffas ett s.k. pensions-

sparavtal. Praktiskt fungerar sparandet så att spararen betalar in pengar

till pensionssparinstitutet som i sin tur placerar pengarna enligt de

instruktioner som institutet fått av spararen. Spararen kan när som helt

instruera institutet att göra omplaceringar av sparmedlen inom

sparformen. Sparmedlen får endast betalas ut enligt villkoren i

pensionssparavtalet eller enligt föreskrifter i lag eller annan författning.

I pensionssparavtalet anges som regel att institutet får ta ut avgifter

som ersättning för sina tjänster. Avgifterna kan vara utformade som

regelbundna administrationsavgifter eller som särskilda

transaktionsavgifter vid köp och försäljningar av värdepapper samt vid

byte av pensionssparinstitut. Avtalet skall innehålla en fullmakt för

institutet att förfoga över tillgångarna för betalning av avkastningsskatt

enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel (3 kap. 1

§ lagen om individuellt pensionssparande).

Institutet skall för varje pensionssparavtal föra ett s.k.

pensionssparkonto där alla transaktioner antecknas. På kontot skall

institutet anteckna bl.a. in- och utbetalningar, köp och försäljningar av

fondandelar och andra fondpapper samt vilka skatter och avgifter som tas

ut. Kontot skall vid varje tidpunkt visa vilka tillgångar som är hänförliga

till kontot.

4.2.2 Pensionsspararnas rätt till information enligt

gällande rätt

I lagen om individuellt pensionssparande finns bestämmelser om att

pensionssparinstitutet skall ge pensionsspararna information. Spararen

skall underrättas om de omplaceringar som gjorts och kostnaden för

dessa

(3 kap. 10 § lagen om individuellt pensionssparande). Vidare skall

institutet varje år ge kontoinnehavaren en skriftlig redovisning av hur

sparkapitalet förvaltats under det föregående året (3 kap. 11 §). I den

årliga redovisningen skall anges:

 tillgångarnas ingående och utgående värde och deras placering,

 köp, försäljningar och andra omplaceringar som skett under året,

 belopp som har inbetalats eller utbetalats under året,

 räntor och utdelningar som mottagits under året,

 skatter och avgifter som dragits från kontot under året.

Regeln är tvingande, dvs. spararen kan inte avstå från sin rätt att få den

årliga redovisningen.

Sparare som har sina tillgångar placerade i andelar i

värdepappersfonder har dessutom rätt till samma information som andra

fondandelsägare. Av 26 28 §§ lagen om värdepappersfonder framgår att

fondbolaget för varje fond skall lämna en årsberrättelse och

halvårsredogörelse och att det skall finnas en informationsbroschyr om

fonden. Årsberättelsen och halvårsredogörelsen skall skickas till de

andelsägare som inte avstått från detta. Informationsbroschyren, den

senaste årsberättelsen och i förekommande fall halvårsredogörelse som

publicerats därefter skall, innan försäljning av andelar sker, erbjudas och

på begäran lämnas eller skickas till den som avser att köpa andelar i en

värdepappersfond. De reglerna gäller även för pensionssparare.

En pensionssparares andelsinnehav kan även förvaltarregistreras i

pensionssparinstitutets namn. I ett sådant fall får pensionsspararen inte

någon information av fondbolaget. I stället skall pensionssparinstitutet se

till att andelsägaren får samma information som andra andelsägare (31 a

§ lagen om värdepappersfonder och 3 kap. 12 § lagen om individuellt

pensionssparande).

4.2.3 Utvecklingen av det individuella pensionssparandet

Hushållens individuella pensionssparande har utvecklats jämnt sedan

sparformen infördes år 1994. Från ett sparande på 1 869 miljoner kronor

vid utgången av det första året ökade sparandet till 13 401 miljoner

kronor vid utgången av juni år 1998. Figur 1 visar utvecklingen av det

individuella pensionssparandet under perioden. Den största delen av

dessa medel var investerade i värdepappersfonder. Vid utgången av år

1994 uppgick sparandet i värdepappersfonder till 58 procent och vid

halvårsskiftet 1998 till 82 procent.

Figur 1: Det individuella pensionssparandet under perioden

september 1994 juni 1998, stockar i miljoner kronor

och löpande priser

Källa: Riksbanken, Individuellt pensionssparande andra kvartalet 1998.

Individuellt pensionssparande kan, förutom i andelar i

värdepappersfonder, ske i enskilda värdepapper och bankinlåning. Detta

sparande har i nominella termer ökat något över tiden, men som andel

av det totala individuella pensionssparandet har det minskat från

42 procent vid utgången av år 1994 till 18 procent vid halvårsskiftet år

1998.

Det individuella pensionssparandet utgör endast en liten del av

hushållens nettoförmögenhet, cirka 1,5 procent. Sparformens andel av

nettoförmögenheten har dock vuxit under den tid den har varit

tillgänglig.

Figur 2: Hushållens samlade individuella pensionssparande och

det individuella pensionssparandet som andel av

hushållens nettoförmögenhet 1994 1998 i miljoner

kronor samt löpande priser och procent.

Källa: Riksbanken, Individuellt pensionssparande andra kvartalet 1998, och SCB:

Finansmarknaden del II, andra

kvartalet, 1998.

Figur 2 visar utvecklingen av det individuella pensionssparandet som

andel av hushållens nettoförmögenhet. Av figuren framgår att andelen

har ökat relativt jämnt över perioden.

4.2.4 Förbättrad kostnadsinformation

Regeringens förslag:

 Pensionssparare som placerat sina tillgångar i värdepappersfonder

skall få individuell kostnadsinformation av det pensionssparinstitut

som administrerar sparandet. För varje värdepappersfond som

tillgångar varit placerade i under det närmast föregående året, skall

information ges om hur stort belopp av de totala kostnaderna som

belastat fonden som hänför sig till andelsinnehavet. Informationen

skall ges i den förvaltningsredovisning av tillgångarna som

institutet varje år ger till pensionsspararen.

 Pensionssparinstitutet skall i sin tur få informationen från de

fondbolag som förvaltar värdepappersfonderna. Om

andelsinnehaven är förvaltarregistrerade skall institutet i stället få

information från fondbolagen om vilka belopp som dagligen

belastat fonderna under det närmast föregående året redovisat per

fondandel.

 Fondbolagen och pensionssparinstituten skall i sin information

ange hur stora belopp som avser förvaltningskostnader, inklusive

kostnader för förvaring av fondtillgångarna.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har yttrat sig i

denna del tillstyrker promemorians förslag. Aktiefrämjandet avstyrker

förslaget under åberopande av att de föreslagna reglerna skapar en

konkurrensnackdel för svenska institut i jämförelse med utländska

institut. Finansinspektionen hänvisar till vad som framförts tidigare om

att individuell kostnadsinformation endast bör omfatta kostnader för

förvaltning, förvaring och tillsyn, medan andra kostnader bör redovisas

tillsammans med och relateras till resultatet av portföljförvaltningen.

Skälen för regeringens förslag: Som regeringen konstaterade i prop.

1997/98:160, bör alla fondsparare i det individuella pensionssparandet få

individuell kostnadsinformation. Sparformen är ett viktigt alternativ till

andra former av bundet pensionssparande. Särskilt möjligheten att

placera sparmedlen i värdepappersfonder har under senare år blivit allt

populärare. En större kostnadsmedvetenhet bland dessa sparare kan

förväntas ytterligare bidra till en ökad marknadseffektivitet och

konkurrens på fondmarknaden. Vad gäller behovet av

lagstiftningsåtgärder för att förbättra informationen till andelsägarna

hänvisas i övrigt till vad regeringen anfört i ovan nämnda proposition.

Det individuella pensionssparandet är konstruerat så att de enskilda

pensionsspararna är andelsägare i de värdepappersfonder där

pensionsmedlen placeras. Den nya 27 a § lagen om värdepappersfonder

omfattar därför i och för sig även dessa sparare. Som konstateras i

förarbetena till paragrafen, säkerställer den dock inte att alla individuella

pensionssparare får individuell kostnadsinformation. Detta har att göra

med hur andelsinnehaven registreras hos fondbolaget. I förarbetena till

lagen om individuellt pensionssparande sägs att registreringen bör ske i

pensionsspararens namn (prop. 1992/93:187 s. 112). I ett sådant fall

kommer pensionsspararen på samma sätt som andra fondandelsägare

att få individuell kostnadsinformation. När lagen om individuellt

pensionssparande infördes fanns det inte någon möjlighet att

förvaltarregistrera fondandelar. En sådan möjlighet har dock numera

införts och utnyttjas bl.a. inom det individuella pensionssparandet. Av 27

a § andra stycket följer att fondbolaget i ett sådant fall skall ge

informationen till pensionssparinstitutet som en klumpsumma för alla

andelsinnehav som institutet förvaltar. De enskilda pensionsspararna

kommer däremot inte att få någon individuell kostnadsinformation.

Eftersom 27 a § uppenbarligen inte säkerställer att alla pensionssparare

får kostnadsinformation, krävs en särskild reglering för dessa sparare.

Frågan är hur en sådan reglering bör utformas.

Informationen bör ges av pensionssparinstitutet

En lösning som ligger väl i linje med regleringen av det individuella

pensionssparandet är att kostnadsinformationen ges av det

pensionssparinstitut som administrerar sparandet. I avsnitt 4.2.2 har

beskrivits att pensionssparinstitutet varje år skall ge spararen en skriftlig

redovisning av förvaltningen av spararens tillgångar. Det är lämpligt att

informationen om vilka kostnader som fondbolaget belastat

fondtillgångarna med, ges i samma redovisning. På så sätt får spararen en

samlad överblick av hur medlen förvaltas och vilka kostnader som hänför

sig till sparandet. Av redovisningen kommer spararen att kunna se dels

vilka kostnader som tagits ut av pensionssparinstitutet i form av olika

typer av avgifter och skatt, dels vilka kostnader som tagits ut av

fondbolaget i form av förvaltningsavgifter, courtage, andra

transaktionskostnader m.m. I de fall institutet erbjuder sina sparare att

placera sparmedlen i fonder som förvaltas av olika fondbolag är fördelen

med en sådan lösning också att spararen får informationen samlad i

stället för att få separata kostnadsuppgifter från olika fondbolag.

En informationsskyldighet för pensionssparinstitutet innebär att även

andelsägare med förvaltarregistrerade innehav kommer att kunna få

kostnadsinformation. För att beräkna vilka kostnader som hänför sig till

varje andelsägare av de totala kostnaderna som belastat en fond under ett

år krävs, för de allra flesta värdepappersfonder, information om vilka

kostnader som varje dag under året belastat fondtillgångarna och om

antal fondandelar varje dag. Vidare krävs uppgifter om de olika

andelsägarna och storleken på deras innehav dag för dag (se prop.

1997/98:160 s. 159). Om andelsinnehaven är förvaltarregistrerade har

fondbolaget inte tillräckliga uppgifter om andelsägarna för att kunna

beräkna och ge individuell kostnadsinformation till dessa. Som beskrivits

i avsnitt 4.2.1 har dock pensionssparinstituten löpande uppgifter om de

enskilda andelsägarna och storleken på deras innehav. Förutsatt att

instituten får viss information från fondbolagen är det alltså möjligt för

instituten att tillhandahålla kostnadsinformationen. Vilken information

bör då instituten få från fondbolagen?

När det gäller andelsinnehav som är registrerade i andelsägarnas namn

är det lämpligt att fondbolagen på samma sätt som för andra

andelsägare beräknar vilka kostnader som hänför sig till de enskilda

pensionsspararna och sedan lämnar de färdiga kostnadsuppgifterna till

pensionssparinstituten. Instituten vidareförmedlar sedan

kostnadsuppgifterna i sin årliga redovisning till varje sparare. En sådan

reglering innebär att pensionssparinstitutet inte behöver göra egna

kostnadsberäkningar och att därmed kostnaderna för anpassningar av

datasystem m.m. minimeras. Inte heller fondbolagen kommer att drabbas

av några nämnvärda merkostnader. Fondbolagen kommer redan på grund

av 27 a § lagen om värdepappersfonder att vara tvungna att anpassa sina

datasystem så att de kan göra beräkningar av vilka kostnader som hänför

sig till de olika andelsägarna. Några ytterligare anpassningar kommer

inte att krävas för att beräkna kostnaderna för pensionsspararna.

Beträffande förvaltarregistrerade andelsinnehav krävs en annan

lösning. Som nämnts ovan, har fondbolaget inte tillräcklig kunskap om

andelsinnehav som är förvaltarregistrerade för att kunna beräkna vilka

kostnadsbelopp som hänför sig till dessa. De kan därför inte ge några

 färdiga kostnadsuppgifter till pensionssparinstituten. I stället bör en

motsvarande ordning införas som för spararna i det nya

premiepensionssystemet. Fondbolaget känner inte heller i det fallet till

vilka de enskilda spararna är och kan inte beräkna vilka kostnader som

hänför sig till dessa. Meningen är att kostnadsinformationen skall ges av

den myndighet som administrerar sparandet,

Premiepensionsmyndigheten. För att myndigheten skall kunna beräkna

vilka kostnadsbelopp som hänför sig till de olika spararna skall

fondbolaget årligen informera myndigheten om vilka kostnader som

varje dag under året belastat fonden beräknat per fondandel.

För pensionsspararnas del innebär en motsvarande lösning att

fondbolaget informerar pensionssparinstitutet om vilka kostnader som

varje dag under året belastat fonden beräknat per fondandel.

Pensionssparinstitutet multiplicerar sedan uppgifterna om

kostnadsuttaget per fondandel en viss dag med det antal fondandelar som

andelsägaren ägde den dagen. Kostnadsuppgifterna för varje dag

summeras för att få fram en årlig kostnadsuppgift för spararen.

En konsekvens av förslaget är att de pensionssparinstitut som låtit

förvaltarregistrera sina pensionssparares andelsinnehav kommer att bli

tvungna att anpassa sina datasystem så att de kan behandla den

information som de får av fondbolagen om kostnadsuttaget i fonderna.

Som konstaterats i fråga om fondbolagens anpassningar på grund av

införandet av 27 a § lagen om värdepappersfonder, torde kostnaderna för

pensions-

sparinstitutens anpassningar huvudsakligen vara initiala. Vad gäller

investeringar i informationsbehandling är det även i detta sammanhang

viktigt att framhålla att den allmänna utvecklingen på området går snabbt

och att konkurrensen på marknaden ställer ständiga krav på investeringar

i systemutveckling och hårdvara. De kostnader som kan vara förknippade

med en utvidgad informationsskyldighet kan därför inte ses som en

isolerad företeelse. Vidare måste kostnaderna ställas mot de fördelar som

står att vinna med att informationen till spararna förbättras.

När det gäller konsekvenserna för fondbolagen kan konstateras att

dessa, som ett led i beräkningen av den information som skall ges enligt

27 a § lagen om värdepappersfonder, kommer att bli tvungna att beräkna

vilka kostnader som varje dag under året belastat en viss fond beräknat

per fondandel. De merkostnader som kan uppkomma på grund av

informationsskyldigheten mot pensionssparinstituten torde i

sammanhanget vara marginella. Det kan för övrigt konstateras att, i fråga

om fonder som är anslutna till premiepensionssystemet identiska

uppgifter skall ges till Premiepensionsmyndigheten och merkostnaderna

torde inskränkas till kostnader för utskick.

Den närmare utformningen av bestämmelsen om individuell

kostnadsinformation till pensionssparare

I förarbetena till 27 a § lagen om värdepappersfonder erinrar regeringen

om att en informationsskyldighet för fondförvaltare inte är möjlig att

införa i fråga om utländska fondföretag inom EES som omfattas av

UCITS-direktivet. Skyldigheten att lämna individuell

kostnadsinformation enligt lagen om värdepappersfonder föreslås därför

endast gälla för svenska fondbolag (se prop. 1997/98:160 s. 154).

Fondandelsägare med andelsinnehav som är placerade enligt lagen om

individuellt pensionssparande bör få kostnadsinformation i samma

utsträckning som andra fondandelsägare. Pensionssparinstitutets

informationsskyldighet bör således endast omfatta värdepappersfonder

enligt definitionen i 1 § lagen om värdepappersfonder, dvs.

värdepappersfonder som förvaltas av svenska fondbolag. När det gäller

effekterna på konkurrenskraften hos de svenska fonderna av en sådan

reglering hänvisas till prop. 1997/98:160 s. 157.

Pensionssparinstitutets informationsskyldighet bör även i övrigt

utformas i anslutning till 27 a § lagen om värdepappersfonder. Detta

innebär att kostnadsinformationen skall avse samtliga kostnader som

under det närmast föregående kalenderåret belastat fondförmögenheten,

oavsett på vilket sätt de debiteras fonden. Det totala beloppet skall delas

upp i två delposter; förvaltningskostnader, inklusive kostnader för

förvaring av fondtillgångarna, och övriga kostnader. Kostnadsuppgifter

skall ges separat för alla fonder i vilka tillgångar varit placerade under

året.

4.2.5 Övriga frågor

Finansinspektionen har i sitt remissyttrande även hänvisat till att 27 a §

lagen om värdepappersfonder inte innehåller någon skyldighet för

förvaltare enligt 31 a § samma lag att ge individuell kostnadsinformation

till andelsägarna. Eftersom en sådan skyldighet nu föreslås för förvaltare

som administrerar andelsinnehav i det individuella pensionssparandet,

finns det enligt inspektionen skäl att införa en motsvarande skyldighet

för alla förvaltare enligt 31 a §.

Regeringen instämmer i att det är viktigt att lagstiftningen är

konkurrensneutral för olika sparformer. Frågan som aktualiserats i ett

remissvar har emellertid inte blivit föremål för beredning. Det saknas

därför förutsättningar för att i detta sammanhang föreslå någon

lagstiftningsåtgärd.

4.2.6 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna träder i kraft den

1 juli 1999. Informationen kommer således att ges till andelsägarna

första gången år 2000. Den information som skall lämnas för år 1999

får dock begränsas till att avse kostnader som belastar fonden under

andra halvåret 1999.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Svenska Aktiespararnas Riksförbund,

Konkurrensverket och Konsumentverket har inte något att invända mot

förslaget. Fondbolagens Förening, Svenska Bankföreningen och Svenska

Fondhandlareföreningen invänder att millennieskiftet kommer att ta i

anspråk omfattande resurser för pensionssparinstitut och fondbolag samt

att det finns risk för att detta arbete kompliceras om man samtidigt måste

utveckla datasystem för informationsgivning till fondandelsägarna.

Vidare framförs att pensionssparinstitutens systemuppbyggnad är

beroende av hur fondbolagens kostnadsrapportering till instituten

kommer att utformas och att detta arbete ännu inte är helt klart. Enligt

föreningarnas mening bör såväl de nu föreslagna reglerna och den av

riksdagen beslutade 27 a § lagen om värdepappersfonder träda i kraft

först den 1 januari 2000. Aktiefrämjandet och Finansinspektionen

instämmer i att förberedelsetiden för pensionssparinstituten är för kort

och att ikraftträdandet av de föreslagna lagändringarna bör skjutas upp.

Skälen för regeringens förslag: De lagändringar som föreslås här

torde inte föranleda ytterligare anpassningar av fondbolagens datasystem.

Vad gäller pensionssparinstituten kommer anpassningar endast att

aktualiseras för de institut som valt att förvaltarregistrera sina kunders

andelsinnehav. Dessa anpassningar behöver inte vara klara vid

ikraftträdandet utan först i början av år 2000 när pensionssparinstituten

skall bearbeta den information de får från fondbolagen. Som

Fondbolagens Förening m.fl. påpekar, är det en fördel om samtliga

fondsparare får rätt till kostnadsinformation från samma tidpunkt. Med

hänsyn till detta, anser regeringen att även de nu föreslagna

lagändringarna bör kunna träda i kraft den 1 juli 1999. Detta innebär att

kostnadsinformationen kommer att ges till andelsägarna fr.o.m. år 2000.

Det finns enligt regeringens mening inte anledning att nu ytterligare

skjuta upp ikraftträdandet av de bestämmelser i prop. 1997/98:160 som

riksdagen redan beslutat om.

Liksom vad gäller ikraftträdandet av 27 a § lagen om

värdepappersfonder, bör övergångsbestämmelser införas som klargör att

den information som lämnas för år 1999 får begränsas till att avser

kostnaderna under perioden 1 juli 31 december.

4.3 Fondbolagens information till

Premiepensionsmyndigheten

Regeringens förslag: Både svenska och utländska fondförvaltare som

träffar samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten skall vid sin

rapportering till myndigheten om de kostnader som tagits ut ur

fonden, ange hur stora kostnadsbelopp som dagligen belastat fonden

per fondandel. Informationen skall ange hur mycket som avser

förvaltningskostnader, inklusive kostnader för förvaring av

fondtillgångarna.

Promemorians förslag: Förslaget berörs inte i promemorian utan har

lagts till i propositionen. Synpunkter på ändringen har inhämtats under

hand från Finansinspektionen, Premiepensionsmyndigheten,

Konkurrensverket, Konsumentverket och Fondbolagens Förening.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av

Konsumentverket, Konkurrensverket och Fondbolagens Förening.

Finansinspektionen framhåller att det inte finns någon enhetlig

internationell definition av begreppet förvaltningskostnad. En skyldighet

för fondförvaltarna att specificera förvaltningskostnaderna skulle enligt

inspektionen kunna innebär att utländska fondförvaltare tvingas ha

särskild redovisning för Premiepensionsmyndigheten. Inspektionen pekar

på att detta i sin tur kan få till följd att pensionsspararna får färre

utländska fonder att välja mellan. Premiepensionsmyndigheten

instämmer i detta och avstyrker förslaget att fondförvaltarna i sin

information till myndigheten skall specificera hur stor del av de totala

kostnaderna som avser förvaltningskostnader.

Skälen för regeringens förslag: I november 1998 beslutade riksdagen

att en bestämmelse skulle införas i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension om att svenska fondbolag som träffar samarbetsavtal med

Premiepensionsmyndigheten vid sin rapportering till myndigheten om de

kostnader som tagits ur fonden, skall ange hur stort belopp som dagligen

belastat fonden per fondandel (8 kap. 3 § första stycket 6 andra

meningen, införd genom SFS 1998:1497). Avsikten är att myndigheten

med hjälp av informationen från fondbolagen skall beräkna hur stora

kostnader som hänför sig till de olika spararna och ge individuell

kostnadsinformation till dessa. Fråga har nu uppkommit om att ändra

denna bestämmelse.

Enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension har både svenska och

utländska fondföretag som bedriver verksamhet i Sverige rätt att träffa

samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten. Kraven för att få delta

i premiepensionssystemet är desamma för alla fondförvaltare. Enligt den

nya bestämmelsen i lagen om ålderspension gäller

informationsskyldigheten till Premiepensionsmyndigheten dock endast

för svenska fondbolag. Som skäl för detta hänvisas i förarbetena till att

det inte är möjligt att i svensk lag införa regler om vilken information

som utländska fondföretag vilka omfattas av det s.k. UCITS-direktivet

skall ge till sina fondandelsägare (se prop. 1997/98:160 s. 156 och 163).

Detta är i och för sig riktigt. Fondföretag är enligt EU-regleringen

uteslutande underkastade hemlandets bestämmelser när det gäller de

flesta frågor som regleras i direktivet, bl.a. vilken information som skall

lämnas till fondandelsägarna. I de fall ett fondföretag bedriver

verksamhet i ett annat medlemsland än hemlandet, är det alltså inte

möjligt för värdlandet att påföra fondföretaget annan eller ytterligare

reglering i sådant som faller inom direktivets tillämpningsområde.

Emellertid kan konstateras att EU-regleringen inte hindrar att det i

lagstiftningen om premiepensionssystemet ställs särskilda krav på dem

som får förvalta medel inom systemet, t.ex. när det gäller avgiftsstruktur

och information, så länge dessa krav är generellt tillämpliga och inte

endast riktade mot utländska fondföretag. Även med hänsyn till EG:s

regler får det nämligen anses stå varje land fritt att i ett allmänt

socialförsäkringssystem ställa sådana krav som är påkallade av

försäkringssystemets särskilda natur (jfr prop. 1997/98:151 s. 411). Med

hänsyn till detta och då det är angeläget att kraven för att få träffa avtal

med Premiepensionsmyndigheten så långt som möjligt är

konkurrensneutrala för svenska och utländska fondföretag, bör

skyldigheten att informera om vilka kostnadsbelopp som dagligen

belastat fonden utvidgas till att gälla även för utländska fondförvaltare.

Enligt 27 a § lagen om värdepappersfonder skall fondbolagen i sin

information till fondandelsägarna specificera hur stor del av det

individuella kostnadsbeloppet som avser förvaltningskostnader, inklusive

kostnader för förvaring av fondtillgångarna. Det är enligt regeringens

mening väsentligt att den information som Premiepensionsmyndigheten

ger till pensionsspararna utformas på samma sätt. För att möjliggöra detta

krävs att fondförvaltarna gör motsvarande specifikationer i sin

information till myndigheten. För att undvika oklarheter bör detta särskilt

anges i lagtexten.

Regeringen har bemyndigat Finansinspektionen att meddela de

närmare föreskrifter som behövs beträffande den information som

svenska fondbolag skall lämna enligt 27 a § lagen om

värdepappersfonder (3 § förordningen (1990:1123) om

värdepappersfonder)). Som inspektionen påpekar, kan även den nu

föreslagna bestämmelsen om fondförvaltarnas information till

Premiepensionsmyndigheten behöva kompletteras med

verkställighetsföreskrifter, bl.a. för att klargöra vilka kostnadsposter som

skall innefattas i begreppet förvaltningskostnader.

Regeringen vill vidare framhålla att det är angeläget att en

särredovisning av förvaltningskostnaderna inte avhåller utländska

fondförvaltare från att delta i systemet. Utländska förvaltares deltagande i

premiepensionssystemet bör därför följas upp.

4.4 Kostnadsinformation till fondförsäkringstagare

4.4.1 Fondförsäkringstagares rätt till information enligt

gällande rätt

Hösten 1990 introducerades en ny försäkringsform på den svenska

livförsäkringsmarknaden, livförsäkring med fondanknytning (s.k.

fondförsäkring). Enligt den lag som gäller för fondförsäkring lagen

(1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder

 skall premierna enligt försäkringsavtalet placeras i en eller flera

värdepappersfonder eller i utländska fondföretag, för vilka gäller

föreskrifter som väsentligen stämmer överens med regleringen för

värdepappersfonder. Försäkringsbolaget skall placera inbetalda premier

för försäkringen i de fonder som försäkringstagaren bestämmer.

Försäkringstagaren kan när som helst bestämma att tillgodohavandet

skall flyttas till en eller flera andra fonder.

Enligt försäkringsavtalet har försäkringsbolaget vanligen rätt att ta ut

ersättning av försäkringstagarna för sina driftskostnader och för den

avkastningsskatt som bolaget betalar. Förutom dessa kostnader belastas

sparandet av kostnadsuttag i de fonder där premierna placeras.

Finansinspektionen har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om

information till livförsäkringstagare (FFFS 1998:9). Enligt de allmänna

råden bör en försäkringsgivare, innan ett försäkringsavtal ingås,

informera om de avgifter som försäkringsbolaget tar ut för att täcka

driftskostnader och skatt. Information bör också ges om att ytterligare

kostnadsuttag kan göras för fondbolagets förvaltning av fonden samt om

storleken av dessa förvaltningskostnader. Detta gäller dock endast för

fonder som förvaltas av fondbolag som tillhör samma koncern som

försäkringsbolaget samt för andra fonder som försäkringsbolaget aktivt

marknadsför.

Under avtalets löptid skall årlig information ges om de kostnader som

belastat försäkringens värde under den redovisade perioden.

Informationsskyldigheten avser endast de kostnader som

försäkringsbolaget tar ut inte fondbolagets kostnadsuttag.

4.4.2 Behov av förbättrad kostnadsinformation?

Regeringens bedömning: Det bör för närvarande inte införas någon

bestämmelse i lag om individuell kostnadsinformation till

fondförsäkringstagare.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Bedömningen i promemorian tillstyrks av de

flesta remissinstanser. Sveriges Aktiesparares Riksförbund invänder att

det är angeläget att fondförsäkringssparare får fullständig

kostnadsinformation och anser att de föreslagna förändringarna som skall

ske inom ramen för försäkringsrörelselagen inte garanterar detta.

Konkurrensverket betonar vikten av en konkurrensneutral reglering för

olika sparformer och anser att även fondförsäkringsområdet bör omfattas

av krav på kostnadsinformation. En sådan reglering bör enligt verket, om

möjligt, genomföras i ett sammanhang. Även Konsumentverket anser det

väsentligt att fondförsäkringstagare får individuell kostnadsinformation,

varför det framhålls att översynen av försäkringsbolagens

informationsgivning bör ske inom en snar framtid. Försäkringsförbundet

framför att man är oroad för en lagstiftning om individuell

kostnadsinformation till fondförsäkringstagare, framför allt med hänsyn

till att informationen endast skulle kunna omfatta svenska

värdepappersfonder. Enligt förbundet skulle en lagstiftning innebära

stora systemtekniska belastningar och bör därför träda i kraft tidigast i

början av 2000-talet.

Skälen för regeringens förslag: Sparande i fondförsäkring har stora

likheter med ägandet av andelar i en värdepappersfond.

Försäkringstagaren ges möjlighet att inom vissa ramar själv bestämma

placeringsinriktningen och bär på liknande sätt som en fondandelsägare

de finansiella riskerna som är förknippade med placeringen. Även om det

formellt är försäkringsbolaget som är fondandelsägare, framstår det

därför som självklart att försäkringstagarna skall få fortlöpande

information om förhållanden som rör förvaltningen av de fonder där

spararna valt att placera sitt sparande (jfr prop. 1989/90:34 s. 60). Som

några av remissinstanserna påpekar, är det väsentligt att regleringen är

konkurrensneutral för olika sparformer och att även försäkringstagarna

får fullständig information om de kostnader som är förknippade med

sparandet.

Regeringen har i januari 1999 beslutat om en lagrådsremiss, Ändrade

försäkringsrörelseregler (se Ds 1998:45) med förslag om ändringar i

rörelsereglerna för svenska försäkringsbolag. Det föreslås bl.a. att

försäkringstekniska avsättningar skall kunna göras för s.k. villkorad

återbäring. Detta innebär att det exempelvis kommer att kunna avtalas att

försäkringstagaren helt står den finansiella risken för förvaltningen av

vissa tillgångar eller tillgodohavanden. Försäkringsbolagen har stor frihet

vad gäller utformningen av dessa försäkringar. I lagrådsremissen föreslås

också vissa ändringar vad gäller fondförsäkring. Bland annat föreslås att

fondförsäkringsrörelse skall få bedrivas i samma juridiska person som

konventionell livförsäkringsrörelse och att fondförsäkringslagen skall

upphävas. Samma försäkringsbolag kommer således både att kunna

erbjuda produkter med villkorad återbäring och fondförsäkring. De

särbestämmelser som skall gälla för fondförsäkring flyttas till

försäkringsrörelselagen.

Regeringen anser att det, med hänsyn till de föreslagna ändringarna i

försäkringsrörelselagen, framstår som olämpligt att i detta skede införa

nya regler för fondförsäkringstagare. Förändringarna i

försäkringsrörelselagen möjliggör nya försäkringslösningar som liknar

fondförsäkring i det att försäkringstagarna bär en finansiell risk. Även för

de nya produkterna kommer informationen till försäkringstagaren om

vilka kostnader som är förknippade med placeringen av premierna att

spela en viktig roll. Samma bolag kommer att kunna erbjuda både dessa

produkter och fondförsäkring. Med hänsyn till detta bör de föreslagna

ändringarna av försäkringsrörelsereglerna nu avvaktas. Så snart

erfarenhet vunnits om tillämpningen av den föreslagna regleringen är det

dock angeläget att en samlad översyn görs av vilka behov av information

olika försäkringstagare har och hur dessa kan tillgodoses på bästa sätt.

Som Konsumentverket framhåller bör denna översyn ske så snart som

möjligt.

I sammanhanget bör framhållas att det är viktigt att försäkringsbolagen

redan nu själva tar initiativ till åtgärder för att förbättra informationen till

fondförsäkringstagarna om förvaltningen av de anslutna

värdepappersfonderna. Regeringen anser det angeläget att

Finansinspektionen i sin tillsyn av försäkringsbolagen uppmärksammar

att så sker.

5 Fjärde sjätte AP-fondsstyrelsernas

utlandsplaceringar

5.1 Bakgrund

Den fortgående internationaliseringen av näringslivet innebär i allt större

utsträckning sammanslagningar över gränserna av stora aktiebolag. För

svensk del innebär sådana sammanslagningar att det nya bolagets säte i

vissa fall hamnar utanför Sverige medan den juridiska hemvisten i andra

fall blir kvar i Sverige. I det förra fallet innebär företagsombildningarna

att aktier i svenska bolag omvandlas till utländska aktier. Detta medför

särskilda problem för de AP-fondstyrelser som i huvudsak skall placera

sina medel på den svenska aktiemarknaden, nämligen fjärde sjätte

fondstyrelserna. Anledningen är att utrymmet för utländska aktieinnehav

är starkt begränsat enligt gällande placeringsregler.

Fjärde fondstyrelsen har i en skrivelse till Finansdepartementet påtalat

de problem som bolagsbildningar av detta slag medför för fondstyrelsens

placeringar. Som exempel nämns det svenska läkemedelsföretaget

Pharmacia och bilsäkerhetsföretaget Autoliv som fusionerats med två

amerikanska företag, Upjohn respektive Morton. Fondstyrelsen begär i

skrivelsen att gällande bestämmelser om utlandsplaceringar kompletteras

med en undantagsregel som möjliggör fortsatta placeringar om aktier

omvandlas från svenska till utländska. Efter det att skrivelsen inkom, har

ytterligare ett par bolagsombildningar aviserats som får samma resultat.

Det gäller bl.a. förslaget till samgående mellan Astra och det engelska

bolaget Zeneca och den omvandling som ABB förutskickat, vilken

innebär att tidigare fyra olika aktieslag däribland aktierna i svenska ABB

skall bli en gemensam schweizisk ABB-aktie.

Även sjätte fondstyrelsen, som med gällande placeringsregler inte får

placera medel i utländska aktiebolag, har i en skrivelse till

Finansdepartementet hemställt om att även den bör ges sådana

möjligheter.

Fjärde sjätte fondstyrelsernas placeringsregler

Gällande placeringsregler för fjärde och femte fondstyrelserna är

likartade och innebär i huvudsak att förvaltade medel skall placeras på

den svenska riskkapitalmarknaden. Medlen får således placeras i aktier i

svenska aktiebolag, i konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade

med optionsrätt till nyteckning som har utfärdats av svenska aktiebolag, i

riskkapital i ekonomiska föreningar samt i andelar i svenska

kommanditbolag. Vidare får placeringar göras i standardiserade köp- och

säljoptioner avseende aktier i svenska aktiebolag.

Placeringar får också göras i aktier i utländska aktiebolag, i andelar i

utländska aktiefonder samt i konvertibla skuldebrev och skuldebrev

förenade med optionsrätt till nyteckning som har utfärdats av utländska

aktiebolag. De utländska innehaven får inte överstiga 10 % av värdet av

de medel fondstyrelsen förvaltar.

För sjätte fondstyrelsen gäller också att den skall placera sina medel på

riskkapitalmarknaden men reglerna är utformade så att inriktningen i

huvudsak skall vara mot mindre och onoterade företag. Någon ram för

utländska placeringar finns, som nämnts, inte för sjätte fondstyrelsen.

Fondstyrelsernas storlek och värdepappersinnehav

Värdet av fjärde fondstyrelsens förvaltade medel uppgick vid utgången

av år 1998 till 86 miljarder kronor, femte fondstyrelsens till 14 miljarder

kronor och sjätte fondstyrelsens till 12 miljarder kronor (se tabell 1). Den

värdemässigt dominerande fjärde fondstyrelsen har en relativt

koncentrerad aktieportfölj där de tio största innehaven finns i de stora

svenska börsbolagen och utgör ca 70 % av de totala innehaven (se tabell

2). De två största innehaven är[REDACTED_EFTERNAMN] och Astra motsvarande ca 17

respektive ca 15 % av totalt förvaltade medel. Innehavet i ABB

motsvarar 6,5 %. Genom sin storlek är fjärde fondstyrelsen en av de

största ägarna i många stora svenska bolag. I t.ex. Astra och ABB är

fondstyrelsen den största svenska ägaren efter Investor. De två innehaven

i Astra och ABB är således sammantagna mycket stora ställt i relation till

gällande utrymme för utländska placeringar. Även för femte och sjätte

fondstyrelserna gäller att de innehar aktier i de nu aktuella bolagen som

innebär problem att följa de regler som gäller för utländska placeringar

om nu aktuella bolagsombildningar genomförs.

Tabell 1: Fjärde sjätte fondstyrelsernas värdepappersinnehav vid utgången

av år 1998, marknadsvärden, mdr kr.

Värdepapper

Fjärde

fondstyrelsen

Femte

fondstyrelsen

Sjätte fondstyrelsen

Svenska aktier

80,5

12,5

11,6

Utländska aktier

 4,9

 1,8

-

Övrigt

 0,6

 -

 0,6

Totalt

86,0

14,3

12,2

Tabell 2: Fjärde fondstyrelsens tio största innehav, marknadsvärden, mdr kr.
[REDACTED_EFTERNAMN]

14,8

Electrolux

3,7

Astra

12,7

SHB

3,6

H&M

6,9

FS-banken

3,1

ABB

5,6

Sandvik

3,0

Volvo

4,0

SCA

2,5

5.2 Utvidgade möjligheter för fjärde sjätte

fondstyrelserna att förvärva utländska aktier

i vissa fall

Regeringens förslag: Vid tillämpning av placeringsreglerna för

fjärde sjätte fondstyrelserna skall innehav av aktier m.m. i ett

utländskt bolag inte inräknas i befintlig utlandsram om detta bolag

förvärvat ett svenskt aktiebolag genom ett offentligt erbjudande samt

det utländska bolaget efter förvärvet efter förvärvet har betydande

verksamhet i Sverige och är noterat vid svensk börs eller auktoriserad

marknadsplats.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag men promemorians förslag omfattade endast fondstyrelsernas

innehav i ett svenskt bolag vid tiden för det offentliga erbjudandet, men

inte senare förvärv. Regeln var vidare begränsad till fjärde och femte

fondstyrelserna.

Remissinstanserna: Första tredje fondstyrelserna samt fjärde

fondstyrelsen har inget att erinra mot förslaget. Femte fondstyrelsen anser

att det remitterade förslaget dels försvårar en förvaltning enligt av

fondstyrelsen uppsatta mål och förvaltningspolicy, dels omöjliggör

jämförelser av förvaltningsresultatet med etablerade index samt mellan

fondstyrelserna då förslaget är begränsat till fondstyrelsernas innehav vid

det offentliga erbjudandet. Sjätte fondstyrelsen anger att

problemställningarna och omständigheterna i allt väsentligt är desamma

för dem som för fjärde och femte fondstyrelserna.

Skälen för regeringens förslag: Om de nu aktuella

bolagsombildningarna i Astra och ABB genomförs kommer särskilt

fjärde fondstyrelsen att kraftigt överskrida den gällande utlandsramen

samt sjätte fondstyrelsen att inneha utländska aktier. Skall detta undvikas

måste sålunda stora delar av fondstyrelsernas innehav säljas ut. Ett på

detta sätt tillkommet krav på omplaceringar innebär en påtaglig och

olycklig restriktion för portföljförvaltningen och den långsiktiga

placeringsinriktningen. Portföljallokeringen bör i princip styras av risk-

och diversifieringshänsyn och inte av bolagens strikt juridiska hemvist.

Stora börsnoterade bolags verksamhet är redan i dag i hög grad

internationell. Nu aktuella företagsaffärer kan visserligen innebära ett

steg mot en ökad internationell exponering. Den svenska verksamheten

fortsätter emellertid att utgöra en betydande del av det utländska bolagets

verksamhet. Bolagen förblir i de aktuella fallen också noterade vid

Stockholms Fondbörs. Att bolagen formellt får utländsk hemvist innebär

sålunda inte en sådan kraftig förändring i verksamheten och därmed av

valutarisken i dessa placeringar att det motiverar betydande

neddragningar av aktieinnehavet. Stora utförsäljningar på kort tid innebär

därtill alltid risk för störningar på marknaden och för sämre avkastning

än som annars vore fallet.

Det finns således goda skäl för att fondstyrelserna bör ges möjlighet att

fortsätta att förvalta aktier i tidigare svenska bolag som på nu aktuellt sätt

omvandlas till utländska bolag.

Till bilden hör också den mer principiella frågan om fondstyrelsernas

möjligheter att placera medel i utlandet. Den pågående översynen av AP-

fonden syftar bl.a. till att öka möjligheterna till hög avkastning och

diversifiering genom att modernisera placeringsreglerna och därvid

generellt tillåta en större andel placeringar dels i aktier, dels i utlandet.

En påtvingad utförsäljning skulle inte ligga i linje med de diskussioner

som förs inom ramen för denna översyn.

En möjlighet att öppna upp för ett ökat utländskt aktieinnehav i fjärde

och femte fondstyrelserna är att nuvarande bestämmelse om en gräns för

utländska aktier om maximalt 10 % av värdet av de medel som

respektive styrelse förvaltar höjs till en lämplig nivå. Bestämmelsen

avser alla slag av utländska förvärv och således inte specifikt de fall när

svenska aktier omvandlas till utländska. För sjätte fondstyrelsen skulle en

utlandsram behöva införas.

Följden av en sådan ändring blir inte bara att tillgodose nu särskilt

uppkomna behov utan därtill att ett steg tas mot allmänt sett ökat

utrymme för utländska placeringar. En sådan utveckling ligger förvisso i

linje med den pågående översynen av AP-fonden. Det måste dock

betecknas som otillfredsställande att vid sidan av de pågående politiska

överläggningarna och på kort tid genomföra en partiell men ändå

betydande förändring i placeringsreglementet. En ny övergripande regel

för utlandsplaceringar bör också ta hänsyn till frågor av mer principiell

karaktär avseende begreppet utländska placeringar och valutarisk, frågor

som behandlas samlat i den gemensamma översynen.

En alternativ metod att lösa det dilemma som fondstyrelserna kommit

att ställas inför är att som här föreslås införa en undantagsregel i

placeringsbestämmelserna för det slag av bolagsombildningar som nu

aktualiserats. En sådan bestämmelse får ses som en övergångsregel i

avvaktan på att nya långsiktiga placeringsregler kan införas. Ett starkt

skäl för en undantagsregel är att den i mindre omfattning föregriper det

pågående översynsarbetet.

Ett undantag bör i första hand avse ett utbyte av aktier som sker till

följd av ett offentligt erbjudande från ett utländskt företag att förvärva

samtliga aktier i ett svenskt bolag. Sådana förvärv riskerar att leda till

oplanerade avyttringar av stora aktieinnehav, vilket av skäl som ovan

redovisats bör undvikas.

Därtill uppkommer frågan om fondstyrelserna bör ges rätt att, vid

sidan av befintliga ramar för utlandsplaceringar, även förvärva aktier i

sådana bolag. Som femte fondstyrelsen framhållit finns det goda skäl för

detta. Ett undantag som begränsas till innehavet vid tidpunkten för det

offentliga erbjudandet skulle påtagligt kunna försvåra dels en förvaltning

enligt uppsatta mål, dels en utvärdering av förvaltningen. Femte

fondstyrelsen är idag underviktad i förhållande till de aktuella bolagens

andel i börsindex. Fondstyrelsernas interna mål och placeringspolicy kan

sålunda bli omöjliga att följa då dessa är relaterade till etablerade index

på Stockholms Fondbörs. Utländska bolag kommer efter nu aktuella

affärer att ha en indexvikt i Findatas avkastningsindex på ca 20 %. Dessa

bolag skulle inte vara tillgängliga för placeringar med nu gällande

placeringsregler. Ett viktigt kriterium vid val av riktmärkesportfölj är att

denna är replikerbar, dvs. kapitalförvaltaren skall kunna placera i

överensstämmelse med den portfölj man jämför sig med. Såväl femte

som sjätte fondstyrelserna skulle sannolikt tvingas att ändra sina mål för

den svenska aktieförvaltningen om möjlighet inte gavs att öka dessa

innehav (femte fondstyrelsen skulle som alternativ kunna sälja den

nuvarande genuina utlandsportföljen för att ge utrymme åt de svenska

företag som nu blir utländska). Att nu tvinga fondstyrelserna till

genomgripande förändringar av målformuleringar eller befintlig

utlandsportfölj vore olyckligt med tanke på att överläggningarna om de

långsiktiga placeringsreglerna sannolikt kommer att innebära att

nuvarande problem kommer att vara av mer temporär natur.

Utöver dessa problem skulle resultatjämförelser med såväl befintliga

aktiemarknadsindex som med andra svenska kapitalförvaltare försvåras

vid en utvärdering av förvaltningen. Förutsättningarna för

fondstyrelsernas förvaltning av den svenska portföljen blir också olika då

fondstyrelsernas innehav skulle bli mycket olikartade i samband med

utbytet av aktier. Fjärde fonden skulle därmed ges väsentligt friare ramar

för placering i de aktuella bolagen än femte fonden. En relevant

jämförelse mellan fondstyrelserna av förvaltningsresultatet skulle därmed

inte kunna ske. Fondstyrelserna bör därför av dessa skäl medges

undantag även för ytterligare förvärv av aktier.

Det kan diskuteras om det skall finnas ett tak för hur stora delar av

fondstyrelsernas totala medelsinnehav som på föreslaget sätt skall kunna

undantas från utlandsramen. Inräknat nu aviserade ombildningar i Astra

och ABB, kan t.ex. fjärde fondstyrelsens totala andel utländska aktier

komma att uppgå till ca 30 % inklusive ett maximalt utnyttjande av den

gällande tioprocentiga utlandsramen. Skulle ytterligare förvärv ske i

dessa aktier eller någon ytterligare bolagsombildning ske som berör

fondstyrelsens större placeringar, kan den andelen förutses öka. De skäl

för undantagsregeln som redovisats är emellertid i princip gällande varför

det förefaller olämpligt att sätta någon övre gräns för det slag av

utländskt aktieinnehav som får undantas.

Ett villkor för undantagsregeln skall vidare vara att det utländska

bolagets verksamhet har en betydande svensk anknytning. Det bör

sålunda i princip inte medges undantag för placeringar där företagets

svenska verksamhet blir marginell i förhållande till företagets totala

verksamhet och där placeringen reellt sett därför är att betrakta som ett

genuint utländskt innehav. Naturligtvis kan en i absoluta tal relativt

omfattande svensk verksamhet ändå få en begränsad roll i förhållande till

den totala verksamheten om företaget är stort. Sådana förvärv torde dock

i normalfallet ske med vederlag i kontanter snarare än med aktier, även

om det senare teoretiskt skulle kunna förekomma. I sådana mer

hypotetiska fall bör bolagen ingå i utlandsramen. I syfte att ytterligare

markera att den svenska verksamheten måste vara av viss storlek och

betydelse, föreslås också att det utländska bolagets aktier skall vara

noterade vid svensk börs eller auktoriserad marknadsplats. För sjätte

fondstyrelsen innebär det att undantagsregeln endast gäller för den

förvaltade börsportföljen och inte för onoterade aktieinnehav.

5.3 Kostnaden för extern utvärdering av fondstyrelsernas

förvaltning

Regeringens förslag: Om regeringen för genomförandet av

utvärderingen av fondstyrelsernas förvaltning anlitar någon med

särskild fackkunskap, skall kostnaden för detta betalas av

fondstyrelserna. Kostnaden skall fördelas mellan fondstyrelserna efter

vad regeringen bedömer skäligt.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Fondstyrelserna har inget att erinra mot

förslaget. Sjunde fondstyrelsen har ifrågasatt behovet av att anlita

fackkunskap vid utvärderingen av dess förvaltning.

Skälen för regeringens förslag: Utvärderingen av fondstyrelsernas

förvaltning kan i dag sägas ske både internt och externt. Fondstyrelserna

är ålagda att utföra en egen utvärdering av sin förvaltning vilket kan ses

som en resultatuppföljning. Dessa utvärderingar tillsammans med

årsredovisningarna och revisionsberättelserna ligger sedan till grund för

en extern utvärdering som görs av regeringen. Denna tillsammans med

fondstyrelsernas årsredovisningar och en av regeringen gjord

sammanställning av dessa överlämnas årligen till riksdagen i form av en

regeringsskrivelse.

Regeringen har under senare år lagt ökad vikt vid utvärdering av

fondstyrelsernas förvaltningsresultat. Vid den senaste utvärderingen tog

regeringen hjälp av särskild fackkunskap inom området. Det kan ses som

en följd av att allmänt sett ökade krav ställs på en professionell

utvärdering av långsiktig kapitalförvaltning. Kostnader förknippade med

den externa utvärderingen utgör naturligen en del av de totala

förvaltningskostnaderna. Regleringen av AP-fonden utgår från att

samtliga förvaltningskostnader skall bäras av fondstyrelserna, se 3, 29

och 43 §§ i APR. Regeringen föreslår därför att anlitad fackkunskap i

samband med den externa utvärderingen skall bekostas av respektive

fondstyrelse. Kostnader som är gemensamma för flera fondstyrelser bör

regeringen fördela efter vad den bedömer vara skäligt.

6 Ekonomiska konsekvenser

Förslaget om förbättrad kostnadsinformation till fondsparare

De kostnadsmässiga konsekvenserna av en individuell beräkning och

årlig redovisning av hur kostnaderna fördelas på enskilda

fondandelsägare i det individuella pensionssparandet varierar beroende

på hur andelsinnehaven är registrerade.

Till följd av den av riksdagen beslutade 27 a § lagen om

värdepappersfonder, kommer fondbolagen att ta fram dagliga kostnader

för varje andelsägare i en värdepappersfond. Detta innebär att den

information som krävs för att uppgifter skall kunna lämnas om

andelsinnehav i det individuella pensionssparandet redan finns att tillgå.

För fondbolagen kommer de bestämmelser som föreslås nu således inte

att innebära några merkostnader.

I de fall andelsinnehaven är registrerade i andelsägarnas namn kommer

pensionssparinstitutet att fungera som en vidareförmedlare av uppgifter

från fondbolaget till andelsägarna. Detta torde endast innebära en mycket

liten kostnad.

För de pensionssparinstitut som administrerar förvaltarregistrerade

andelsinnehav kommer en viss anpassning av datahanteringssystemen att

krävas. Instituten har kännedom om andelsinnehaven på varje individs

pensionssparkonto varje dag. För att den specificerade

kostnadsinformationen skall kunna lämnas, krävs att instituten kan

samköra den dagliga kostnadsinformationen från fondbolagen med

informationen om sina kunders innehav. Detta torde dock i stor

utsträckning begränsa sig till kostnader i ett systemuppbyggnadsskede.

Förslaget om Allmänna pensionsfonden

Förslaget förutses inte få några särskilda effekter på marknaderna eller

valutaflödena utöver att verka stabiliserande på de aktuella bolagens

aktiekurser.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

27 b §

Paragrafen är ny. Enligt 27 a § skall fondbolaget varje år informera varje

andelsägare i en värdepappersfond om hur stort belopp av de totala

kostnaderna som belastat fonden under det närmast föregående

kalenderåret som hänför sig till andelsinnehavet.

Enligt paragrafens första stycke skall kostnadsinformationen avseende

sådana andelsinnehav i stället för till andelsägarna ges till det

pensionssparinstitut som administrerar pensionssparandet.

Kostnadsbeloppen skall beräknas på samma sätt som för andra

andelsägare (angående beräkningen av kostnadsinformationen, se

författningskommentaren till 27 a § i prop. 1997/98:160 s. 186).

I andra stycket finns en särskild bestämmelse för förvaltarregistrerade

andelsinnehav. I dessa fall skall fondbolaget varje år informera

pensionssparinstitutet om vilka kostnadsbelopp som dagligen belastat

fonden under det närmast föregående året redovisat per fondandel. Det

totala kostnadsuttaget varje dag skall fördelas på det antal fondandelar

som finns i fonden samma dag.

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:931) om

individuellt pensionssparande

3 kap. 11 §

I paragrafen har införts ett nytt andra stycke om att pensionssparinstitutet

i sin årliga redovisning över förvaltningen av tillgångarna på

pensionssparkontot skall ge särskild information till sådana kontohavare

som under året haft tillgångar placerade i en sådan värdepappersfond som

avses i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder.

Som närmare utvecklats i avsnitt 4.2.4, har bestämmelsen utformats i

anslutning till 27 a § lagen om värdepappersfonder. Liksom vad gäller

informationsskyldigheten i den bestämmelsen, skall

pensionssparinstitutet informera om hur stort belopp som hänför sig till

andelsinnehavet av samtliga kostnader som belastat en fond under det

föregående året. Separata kostnadsbelopp skall anges för varje

värdepappersfond. Exempelvis skall en sparare som under året haft sina

sparmedel placerade i fem olika fonder få fem olika kostnadsuppgifter.

Kostnadsuppgifter skall också ges för sådana andelsinnehav som

spararen sålt under året. Även sådana sparare som inte äger några

fondandelar vid årets slut men som har ägt andelar någon gång under året

skall få information (se närmare prop. 1997/98:160 s. 157 159 och 186).

Liksom vad gäller övrig information i den årliga redovisningen, är det

inte möjligt för den enskilde pensionsspararen att avstå från sin rätt till

information (se prop. 1992/93:187 s. 114).

7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1497) om

ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension

8 kap. 3 §

Paragrafens första stycke punkten 6 har ändrats. Ändringen innebär att

skyldigheten att informera Premiepensionsmyndigheten om vilka

kostnadsbelopp som dagligen belastat fonden utvidgas till att gälla även

för utländska fondförvaltare som bedriver verksamhet i Sverige. Vidare

har införts en bestämmelse om att fondförvaltarna skall specificera hur

mycket av kostnadsbeloppen som avser förvaltningskostnader, inklusive

kostnader för förvaring av fondtillgångarna.

Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 4.3.

7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden

36 a §

Bestämmelsen, som är ny, har behandlats i avsnitt 5.2.

Den nya bestämmelsen innebär att innehav i utländska aktiebolag

under vissa förutsättningar inte skall betraktas som utländska vid

tillämpningen av 35 och 36 §§. Detta medför för fjärde och femte

fondstyrelserna att innehav i och förvärv av aktier och andra värdepapper

i sådana bolag inte skall avräknas mot utlandsramen. Det blir också

möjligt för fondstyrelserna att placera i standardiserade köp- och

säljoptioner avseende aktier i dessa bolag. För sjätte fondstyrelsen

innebär undantaget en begränsad möjlighet att i vissa fall placera i

utländska aktiebolag.

För att undantaget skall vara tillämpligt krävs att det utländska bolaget

förvärvat ett svenskt aktiebolag genom ett offentligt erbjudande där

ersättningen till aktieägarna i det svenska bolaget utgjordes av aktier i det

utländska bolaget. Vidare skall det utländska bolaget efter förvärvet ha

betydande verksamhet i Sverige och vara noterat vid svensk börs eller

auktoriserad marknadsplats.

Erbjudandet från det utländska företaget skall avse samtliga aktier i det

svenska bolaget. Skulle ett sådant erbjudande, efter det att en

fondstyrelse har godtagit och blivit bunden av ett byte till aktier m.m. i

det utländska företaget, komma att ändras så att det omfattar färre än

samtliga aktier i det svenska bolaget får fondstyrelsen ändå genomföra

förvärvet.

En följd av kravet på att ersättningen till aktieägarna i det svenska

bolaget skall utgöras av aktier i det utländska bolaget är att

kontanterbjudanden inte omfattas av undantaget även om det utländska

bolaget har betydande verksamhet i Sverige och är noterat här. Att en

begränsad del av ersättningen till aktieägarna utgörs av kontant betalning

bör inte hindra att undantaget blir tillämpligt förutsatt att transaktionen

som helhet är att bedöma som ett utbyte mot aktier i det utländska

bolaget. Omvänt bör en transaktion som till sin helhet är att bedöma som

ett kontanterbjudanden inte omfattas av undantaget även om ersättningen

till någon utgörs av aktier.

Vad som avses med betydande verksamhet har behandlats i avsnitt 5.2.

Med svensk börs och auktoriserad marknadsplats avses företag som

erhållit auktorisation som sådana enligt lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet. Även innebörden av begreppet notering följer av

samma lag. Genom kravet på notering vid svensk börs eller auktoriserad

marknadsplats följer att undantaget för sjätte fondstyrelsen endast är

tillämpligt på fondstyrelsens börsportfölj och alltså inte möjliggör

placeringar i utländska onoterade företag.

Utländska aktier innefattar även depåbevis avseende utländska aktier.

Med depåbevis avses ett värdepapper som representerar den rätt som en

aktieägare har gentemot en bank eller värdepappersföretag som för hans

räkning förvarar aktier i ett utländskt bolag (se bl.a. prop. 1990/91:142 s.

141).

45 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3.

Regeringen skall enligt 45 § årligen göra en sammanställning av

fondstyrelsernas årsredovisningar och en utvärdering av fondstyrelsernas

förvaltning. Sammanställningen och utvärderingen överlämnas

tillsammans med fondstyrelsernas årsredovisningar till riksdagen.

Om regeringen för genomförandet av sin utvärdering anlitar någon

med särskild fackkunskap, skall kostnaden för detta betalas av

fondstyrelserna. Om en kostnad som regeringen har haft för att utföra

utvärderingen, t.ex. ett konsultarvode, rör flera fondstyrelsers

verksamhet, skall kostnaden fördelas mellan fondstyrelserna efter vad

regeringen bedömer skäligt.

Lagförslaget i promemorian om kostnadsinformation

till fondsparare i det individuella pensionssparandet

och fondförsäkringssparandet

Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder skall införas en ny paragraf, 27 b §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

 27 b §

I fråga om andelsinnehav som

är placerade enligt lagen

(1993:931) om individuellt

pensionssparande skall den

information som anges i 27 a §

lämnas till det pensionssparinstitut

som administrerar sparandet.

Om andelsinnehaven är

registrerade i institutets namn

(för-valtarregistrerade) skall

fondbolaget i stället informera om

vilka kostnadsbelopp som dagligen

belastat fonden under det närmast

föregående kalenderåret redovisat

per fondandel. I informationen

skall anges hur mycket av beloppet

som avser förvaltningskostnader,

inklusive kostnader för förvaring

av fondtillgångarna.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

2. Den information som enligt 11 b § skall lämnas för kalenderåret

1999, får begränsas till att avser kostnader som belastat fonden under pe-

rioden 1 juli 31 december 1999.

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande skall ha följande lydelse,

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

11 §

Pensionssparinstitutet skall årligen ge kontoinnehavaren en skriftlig

redovisning av förvaltningen av tillgångarna på pensionssparkontot. I

redovisningen skall anges

1. tillgångarnas ingående och utgående värde,

2. tillgångarnas placering,

3. köp, försäljningar och andra omplaceringar som skett,

4. belopp som har betalats eller utbetalats,

5. räntor och utdelningar, och

6. skatter och avgifter som dragits från kontot.

Om tillgångarna under året

varit placerade i andelar i en

sådan värdepappersfond som

avses i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder skall det i

redovisningen dessutom anges hur

stort belopp av de totala

kostnaderna som belastat fonden

under det närmast föregående

kalenderåret som hänför sig till

andelsinnehavet. Det skall anges

hur mycket av beloppet som avser

förvaltningskostnader, inklusive

kostnader för förvaring av

fondtillgångarna.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

2. Den information som enligt 3 kap. 11 § andra stycket skall lämnas

för kalenderåret 1999, får begränsas till att avse kostnader som belastat

fonden under perioden 1 juli 31 december 1999.

Förteckning över remissinstanser

Efter remiss har yttranden över promemorian om kostnadsinformation till

fondsparare i det individuella pensionssparandet och

fondförsäkringssparandet avgetts av Finansinspektionen,

Konkurrensverket, Konsumentverket, Premiepensionsmyndigheten,

Fondbolagens Förening, Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen, Sveriges Aktiesparares Riksförbund,

Aktiefrämjandet och Sveriges Försäkringsförbund.

Skrivelse från Allmänna pensionsfonden, fjärde

fondstyrelsen (avskrift)

ALLMÄNNA PENSIONSFONDEN

Fjärde fondstyrelsen

Dnr 678/98

Regeringskansliet

Finansdepartementet

103 33 STOCKHOLM

Anhållan om reglementsändring

Enligt reglementet får fjärde och femte fondstyrelserna placera upp till 10

procent i utländska värdepapper. Den begränsningsregel som avslutar

APR 35§ lyder:

 Fondstyrelserna får inte förvärva värdepapper enligt första stycket 4 i

sådan omfattning att värdepapperens sammanlagda värde kommer att

överskrida tio procent av värdet av de medel som respektive styrelse

förvaltar....

Internationaliseringen och den fortgående omstruktureringen av

näringslivet har på senare år bl.a. resulterat i gränsöverskridande

fusioner. Konsekvenserna av dylika fusioner var knappast förutsedda då

ovanstående begränsningsregel formulerades.

Så t ex har det svenska läkemedelsföretaget Pharmacia och det svenska

bilsäkerhetsföretaget Autoliv fusionerat med två amerikanska företag,

Upjohn resp. Morton. Vid båda dessa fusioner bestämdes att

moderbolagen skulle förläggas till USA och således, ur ett svenskt

perspektiv, bli utländska rättssubjekt trots att aktierna skulle fortsätta att

noteras på Stockholmsbörsen.

Den initiala konsekvensen av dessa fusioner för Fjärde AP-fondens del

blev att två förhållandevis stora svenska aktieinnehav formellt hamnade i

den utländska aktieportföljen där en absolut begränsningsregel råder.

Fler gränsöverskridande fusioner kan förutses. Nyligen aviserades t ex att

skogsföretaget Stora vill gå samman med finska Enso och att

moderbolaget till den nya företagskonstellationen skall få sitt säte i

Finland.

Med gällande reglemente för fonden blir konsekvensen av dylika

företagshändelser att utlandsportföljen formellt växer såväl språngvis

som oplanerat och att den därigenom riskerar att överskrida

begränsningsregeln med tvångsmässiga aktieförsäljningar som följd. Det

är bl a mot denna bakgrund som fonden hittills utnyttjat sitt

utlandsmandat i relativt ringa utsträckning.

För att möjliggöra en långsiktig planering anser fondstyrelsen att

begränsningsregeln i APR bör kompletteras med en

undantagsbestämmelse. Tekniskt skulle en sådan kompletterande

bestämmelse t ex kunna utformas så att fondstyrelserna vid beräknande

av den utländska aktieportföljens relativa storlek inte skall räkna in

utländska rättssubjekt som är noterade vid svensk börs och som till minst

hälften har sitt ursprung i svenska rättssubjekt noterade vid svensk börs.

Stockholm 1998-09-02

ALLMÄNNA PENSIONSFONDEN

Fjärde fondstyrelsen

Sören Mannheimer Thomas Halvorsen

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande:[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:93 Kostnadsinformation till

fondsparare i det individuella pensionssparandet, m.m.

 Lagen omtryckt 1991:1857.

 Senaste lydelse 1996:697.

Prop. 1998/99:93

22

Prop. 1998/99:93

Bilaga 1

1

Prop. 1998/99:93

Bilaga 1

38

Prop. 1998/99:93

Bilaga 1

37

Prop. 1998/99:93

39

Prop. 1998/99:93

Bilaga 2

39

Prop. 1998/99:93

Bilaga 3

41

Prop. 1998/99:93

Bilaga 3

42

Prop. 1998/99:93