Regeringens proposition

1991/92:119

om ombildning av Stadshypotek, m.m.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 7 april 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anne[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Stadshypoteks rörelse skall

överföras till ett för ändamålet bildat kreditaktiebolag.

Ombildningen skall gå till på det sättet att Stadshypotekskassan

och hypoteksföreningarna fusioneras, varefter rörelsen förs över

till ett av kassan helägt aktiebolag. Ombildningen avses äga rum

per den 1 januari 1993.

 Kassans obligationsstock skall dock ligga kvar i kassan och

avvecklas där. På sikt skall kassan också avveckla sitt

aktieinnehav. Detta skall delvis ske genom att aktier överlåts

till låntagarna på förmånliga villkor. Därefter skall kassan

likvideras. Hur överskottet vid likvidationen skall fördelas

skall underställas riksdagen för prövning.

 De särskilda skatteregler som gäller vid vissa fusioner skall

gälla även vid fusion mellan kassan och föreningarna. De

obeskattade reserver som finns i kassan och föreningarna får

skattas av i aktiebolaget.

 Även de obeskattade reserverna i Statens

Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB föreslås återföras till

beskattning. Avskattningen skall ske i enlighet med de principer

som gäller för andra finansiella företag. Aktiebolaget och SBAB

får rätt att göra avsättning till skatteutjämningsreserv (surv).

 För det nybildade aktiebolaget införs vissa begränsningar i

fråga om underlagen för surv och Annell-avdrag för att

neutralisera att en del av aktiekapitalet kommer att utgöras av

obeskattat kapital.

 Förmånen för nuvarande låntagare att förvärva aktier i bolaget

på förmånliga villkor skall beskattas först när aktierna säljs.

 I propositionen föreslås vidare skatteregler för att underlätta

för utländska bankföretag att ombilda svenska

dotterbankaktiebolag till filialer. Skatteregler införs också

för att underlätta ombildning av ömsesidiga

livförsäkringsföretag till försäkringsaktiebolag.

 I propositionen föreslås slutligen att finansiella företag

skall få en alternativ möjlighet att återföra sina obeskattade

reserver enligt de generella reglerna för icke-finansiella

företag.

1 Förslag till

Lag om ombildning av stadshypoteksinstitutionen

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ombildning av den

institution som regleras i lagen (1968:576) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar.

2 § Stadshypoteksföreningarna skall gå upp i Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa genom att föreningarna upplöses utan

likvidation och föreningarnas tillgångar och skulder övertas av

kassan (fusion). Därvid skall föreningarnas säkerhetsfonder och

kapitaltäckningsfonder föras till kassans reservfonder

respektive kapitaltäckingsfond. Fusionen skall genomföras den

dag regeringen bestämmer.

3 § Efter fusionen skall stadshypotekskassan överlåta hela eller

delar av sin rörelse till ett för ändamålet bildat

kreditaktiebolag. Regeringen får besluta om tidpunkt och

villkoren för överlåtelsen.

4 § Stadshypotekskassan får utan hinder av bestämmelserna i

lagen (1968:576) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och

om stadshypoteksföreningarna låna upp de medel och vidta de

åtgärder i övrigt som behövs för att förbereda den ombildning

som avses i denna lag.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

2 Förslag till

Lag om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

 Härigenom föreskrivs följande.

Kassans ändamål

1 § Konungariket Sveriges stadshypotekskassa har till uppgift

att fullfölja den ombildning som följer av regeringens beslut

enligt lagen (1992:000) om ombildning av

stadshypoteksinstitutionen. Kassan skall

 1. äga och förvalta aktier i det aktiebolag som har övertagit

kassans rörelse,

 2. till utgången av år 1994 låna upp och till aktiebolaget låna

ut medel som bolaget behöver för sin rörelse,

 3. förvalta kassans fordringar på aktiebolaget och kassans

skulder samt

 4. ombesörja att regionala låntagarstämmor samt ombudsstämma

kommer till stånd.

Styrelse och revisorer

2 § Kassan förvaltas av en styrelse som består av elva

ledamöter. Regeringen utser fem ledamöter, bland dem

ordföranden, och två suppleanter för dem. Ombudsstämman utser

sex ledamöter, bland dem vice ordföranden, och tre suppleanter

för dem. Ledamöterna och suppleanterna utses för en tid av högst

två år.

 Regeringen bestämmer arvoden för ledamöterna och suppleanterna.

3 § För revision av styrelsens förvaltning och kassans

räkenskaper utses årligen två revisorer och två suppleanter för

dem. Finansinspektionen och ombudsstämman utser vardera en

revisor och en suppleant. Revisorerna och suppleanterna skall

vara auktoriserade revisorer.

4 § Ombudsstämman avgör frågor om fastställande av

balansräkningen och om godkännande av styrelsens förvaltning.

Grundfond och upplåning

5 § Som grundfond för kassan ställer staten till förfogande en

garantiförbindelse som utfärdas av regeringen eller, efter

regeringens bestämmande, riksgäldskontoret. Regeringen meddelar

föreskrifter om grundfondens storlek samt om de villkor i fråga

om avgift och i övrigt som skall gälla för grundfonden.

 Efter anmälan till riksgäldskontoret får kassan ta grundfonden

i anspråk för att fullgöra sina förpliktelser om kassan för

tillfället saknar tillgängliga medel för detta.

 När grundfonden har tagits i anspråk enligt andra stycket skall

kassan betala staten den ränta på beloppet som riksgäldskontoret

bestämmer och snarast möjligt återbetala vad som har tagits i

anspråk.

6 § Kassans sammanlagda låneskulder får inte uppgå till mer än

tio gånger summan av grundfonden och kassans egna fonder.

Likvidation

7 § Regeringen beslutar om kassans likvidation och förfarandet

därvid.

 Efter anmälan till riksgäldskontoret får grundfonden tas i

anspråk när kassan har trätt i likvidation, om det saknas andra

tillgångar som svarar för kassans förpliktelser.

 Riksdagen beslutar om användningen av kassans behållning efter

likvidation.

Kassans verksamhet

8 § Närmare föreskrifter om beslut i styrelsen och kassans

verksamhet samt om ombudsstämma och regionala låntagarstämmor

meddelas av regeringen.

Tillsyn

9 § Kassan står under tillsyn av finansinspektionen. Kassan

skall lämna inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och

därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om tillsynen över

kassan.

10 § Kassan skall med en årlig avgift bekosta

finansinspektionens tillsyn enligt de närmare föreskrifter som

regeringen meddelar.

 1 . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1968:576) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar.

 3. Den styrelse och de revisorer som har utsetts enligt

bestämmelserna i lagen (1968:576) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar utgör styrelse

och revisorer i kassan till dess att ny styrelse och nya

revisorer har utsetts enligt den nya lagen.

3 Förslag till

Lag om inkomstskatteregler med anledning av vissa

omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Vid fusion mellan Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

och stadshypoteksföreningar enligt punkt 3 av

övergångsbestämmelserna till lagen (1992:000) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa tillämpas bestämmelserna i 2 §

4 mom. andra - fjärde, sjunde, åttonde och elfte styckena lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt.

 Vid fusion som avses i första stycket samt vid en följande

överlåtelse av stadshypotekskassans tillgångar till det

kreditaktiebolag som avses i punkt 3 av övergångsbestämmelserna

till lagen om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa skall

överlåtande och övertagande företag anses som en skattskyldig

vid återföring av obeskattade reserver enligt 2 § samt vid

tillämpning av lagen (1990:655) om återföring av obeskattade

reserver.

2 § Avsättningar till reservfond eller säkerhetsfond som

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, stadshypoteksförening

eller Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB gjort i

bokslut till ledning för 1986 och senare års taxeringar skall

återföras till beskattning vid 1994 års eller, om företaget inte

taxeras då, 1995 års taxering.

 Skillnaden mellan reserverna enligt första stycket och den

avsättning till skatteutjämningsreserv som första gången görs

enligt lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv utgör - om

beloppet är positivt - skattepliktig intäkt vid taxeringen till

statlig inkomstskatt. Minst 75 procent av beloppet tas upp vid

1994 års taxering och återstående del vid 1995 års taxering.

Taxeras inte företaget år 1994 skall hela beloppet jämte ett

tillägg på 7,5 procent tas upp vid 1995 års taxering. Om hela

beloppet tas upp till beskattning vid 1994 års taxering får vid

tillämpning av uppbördslagens (1953:272) regler om debitering av

preliminär och slutlig skatt i sådant fall anses som om skatten

på intäkten hänför sig med 75 procent på beskattningsåret 1993

och med 25 procent på beskattningsåret 1994.

 Vid beräkning av kapitalunderlag enligt lagen om skat-

teutjämningsreserv skall dels 15 procent av de avsättningar till

reservfond och säkerhetsfond som avses i första stycket räknas

som skuld vid 1994 års eller, om företaget inte taxeras då, 1995

års taxering,

 dels 30 procent av den skattepliktiga intäkt enligt andra

stycket som vid beskattningsårets ingång ännu inte tagits upp

till beskattning räknas som skuld vid 1995 års taxering,

 dels beskattningsårets inkomstskatt beräknas utan hänsyn till

den skattepliktiga intäkten enligt andra stycket.

3 § För det kreditaktiebolag som avses i 1 § andra stycket skall

vid

beräkning av kapitalunderlag enligt lagen (1990:654) om skat-

teutjämningsreserv underlaget minskas med 25 % av ett belopp som

beräknas enligt följande. Beloppet utgörs av en så stor andel av

bolagets eget kapital omedelbart efter det förvärv från

stadshypotekskassan som avses i nämnda lagrum som de belopp som

stadshypotekskassan och stadshypoteksföreningarna avsatt till

reservfond respektive säkerhetsfond i bokslut för år 1984 eller

tidigare utgör av eget kapital i stadshypotekskassan omedelbart

före överlåtelsen till bolaget. Med eget kapital avses i fråga

om bolaget eget kapital enligt 11 kap. 7 § aktiebolagslagen

(1975:1385) och i fråga om kassan summan av reservfond,

säkerhetsfond och kapitaltäckningsfond enligt 15 och 33 §§ lagen

(1968:576) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och

stadshypoteksföreningar.

 Vid beräkning av kreditaktiebolagets avdrag enligt lagen

(1967:94) om avdrag för viss aktieutdelning, för utdelning på de

aktier som utgetts av bolaget före eller i samband med

övertagandet av tillgångar från stadshypotekskassan, skall vad

som inbetalats för aktierna minskas med ett belopp motsvarande

det som avses i första stycket.

4 § Skattepliktig intäkt enligt 3 § 1 mom. lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt skall inte anses uppkomma när låntagare i

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa eller

stadshypoteksföreningarna får rätt att -till ett pris som

understiger marknadsvärdet - förvärva aktie eller förvärvar

aktie i det kreditaktiebolag som avses i punkt 3 av övergångs-

bestämmelserna till lagen (1992:000) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa. Vad nu sagts gäller endast vid förvärv från

bolaget eller stadshypotekskassan i samband med nyemission i

bolaget.

5 § Om ett utländskt bankföretag övertar ett av företaget före

den 1 augusti 1990 bildat bankaktiebolags hela bankrörelse

tillämpas bestämmelserna i 2 § 4 mom. andra - fjärde, sjunde,

åttonde och elfte styckena lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt, 13 § lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

samt 8 § lagen (1990:655) om återföring av obeskattade reserver.

6 § Om ett ömsesidigt livförsäkringsföretag överlåter hela sitt

försäkringsbestånd till ett för ändamålet bildat

försäkringsaktiebolag skall överlåtande och övertagande företag

anses som en skattskyldig vid tillämpning av lagen (1990:655) om

återföring av obeskattade reserver och övergångsbestämmelserna

till lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas i fråga

om 5 och 6 §§ första gången vid 1993 års taxering och i övrigt

första gången vid 1994 års taxering.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § 4 och 8 mom. lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 4 mom.2 Bestämmelserna i

andra-åttonde styckena nedan gäller i fråga om fusioner enligt

 1. 14 kap. 8 § aktiebolagslagen

(1975:1385),

 2. 12 kap. 1, 3 och 8 §§ lagen

(1987:667) om ekonomiska föreningar,

 3. 11 kap. 1, 2 och 9 §§ bank-

aktiebolagslagen (1987:618),

 4. 7 kap. 1, 2 och 8 §§ spar-

bankslagen (1987:619),

 5. 10 kap. 1, 2 och 9 §§ förenings-

bankslagen (1987:620).

 Har lager, fordringar och liknande

tillgångar hos det övertagande företaget tagits upp till högre

värde än det värde som i beskattningsavseende gäller för det

överlåtande företaget, skall det övertagande företaget ta upp

mellanskillnaden som intäkt.

 Har byggnad, markanläggning, maskin

eller annat inventarium, patenträtt, hyresrätt eller tillgång av

goodwills natur övertagits skall vid beräkning av

värdeminskningsavdrag och av vad som återstår oavskrivet av

tillgångens anskaffningsvärde anses som om överlåtande och

övertagande företag utgjort en skattskyldig.

 Har inventarier eller andra

tillgångar som får skrivas av enligt reglerna för

räkenskapsenlig avskrivning övertagits och har dessa tillgångar

i räkenskaperna tagits upp till högre värde än vad som följer av

tredje stycket, har det övertagande företaget rätt att även

efter fusionen tillämpa räkenskapsenlig avskrivning. Som

förutsättning gäller att mellanskillnaden tas upp som intäkt

under det beskattningsår då fusionen genomförs eller med en

tredjedel för nämnda beskattningsår och vart och ett av de två

närmast följande åren.

 Har skog övertagits skall beträffande

skogens anskaffningsvärde och gällande ingångsvärde anses som om

överlåtande och övertagande företag utgjort en skattskyldig.

 Har betalningsansvaret för framtida

utgifter övertagits och har det överlåtande företaget medgetts

avdrag för utgifterna skall ett belopp som motsvarar avdraget

tas upp som intäkt hos det övertagande företaget. Avdragsrätten

för det övertagande företaget prövas med utgångspunkt i de

förhållanden som gäller vid utgången av beskattningsåret.

Fusionen skall inte leda till Fusionen skall inte leda till

någon skattepliktig någon skattepliktig

realisationsvinst eller av- realisationsvinst eller

dragsgill realisationsförlust avdragsgill realisationsförlust

för något av de deltagande för något av de deltagande

företagen. Avyttras tillgångar företagen. Avyttras tillgångar

som övertagits vid fusionen som övertagits vid fusionen

skall vid bedömandet av frågan skall vid bedömandet av frågan

om skattepliktig om skattepliktig realisa-

realisationsvinst eller tionsvinst eller avdragsgill

avdragsgill realisa- realisationsförlust uppkommit

tionsförlust uppkommit anses anses som om överlåtande och

som om överlåtande och övertagande företag utgjort en

övertagande företag utgjort en skattskyldig. Vad nu sagts

skattskyldig. Vad nu sagts gäller också då ett försäk-

gäller också vid fusion mellan ringsföretags hela försäkrings-

stadshypoteksföreningar samt då bestånd övertagits av ett annat

ett försäkringsföretags hela försäkringsföretag.

försäkringsbestånd övertagits

av ett annat för-

säkringsföretag.

Det övertagande företaget har samma rätt till avdrag för

underskott som avses i 26 § kommunalskattelagen (1928:370) och i

14 mom. som det överlåtande företaget skulle ha haft om fusionen

inte ägt rum. Om moderbolaget var ett fåmansföretag enligt punkt

14 av anvisningarna till 32 § nämnda lag vid utgången av

beskattningsåret eller dotterbolaget var ett sådant företag vid

ingången av det närmast föregående beskattningsåret krävs dock

att moderbolaget ägde mer än nio tiondelar av aktierna i

dotterbolaget vid den sistnämnda tidpunkten. Vid fusion mellan

ekonomiska föreningar krävs att båda föreningarna är att anse

som kooperativa enligt 8 mom.

Bestämmelserna i sjunde stycket första och andra meningarna

gäller också då en juridisk person icke yrkesmässigt överlåter

egendom eller rättighet som avses i 25-31 §§ till en annan

juridisk person såvida överlåtelsen sker med förlust och

företagen är moderföretag och dotterföretag eller står under i

huvudsak gemensam ledning. Vidare gäller i nu avsedda fall

bestämmelserna om värdeminskningsavdrag m.m. i tredje och femte

styckena.

Bestämmelserna i sjunde stycket första och andra meningarna

gäller vidare - utöver vad som anges i nionde stycket - om aktie

i aktiebolag eller andel i handelsbolag, ekonomisk förening

eller utländsk juridisk person överlåts till ett svenskt företag

inom samma koncern såvida moderföretaget i koncernen är ett

aktiebolag, en ekonomisk förening, en sparbank eller ett

ömsesidigt skadeförsäkringsföretag och den överlåtna aktien

eller andelen innehas som ett led i koncernens verksamhet. Sker

överlåtelsen till ett utländskt företag, kan regeringen eller

myndighet som regeringen bestämmer medge befrielse från

beskattning för vinst.

 I samband med sådan fusion som avses i första stycket skall

uttagsbeskattning enligt punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna

till 22 § kommunalskattelagen inte ske.

 Har en tillgång delats ut till ett företag som är frikallat

från skattskyldighet för utdelningen enligt 7 § 8 mom. tillämpas

bestämmelserna i andra, tredje och femte styckena samt sjunde

stycket första och andra

meningarna om det utdelande företaget inte uttagsbeskattas

enligt punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen.

 8 mom.3 Har en kooperativ förening av vinsten av sin koopera-

tiva verksamhet lämnat rabatt eller pristillägg i förhållande

till gjorda köp eller försäljningar, medges avdrag för denna

utdelning.

 En kooperativ förening har också rätt till avdrag för utdelning

som lämnas i förhållande till inbetalda insatser enligt lagen

(1987:667) om ekonomiska föreningar. I fråga om andra insatser

än förlagsinsatser medges emellertid inte avdrag till den del

det utdelade beloppet tillfaller någon som enligt 7 § 8 mom.

inte är skattskyldig för utdelningen. Avser denna del av

utdelningen högst 10 procent av utdelningen på annat än

förlagsinsatser är dock utdelningen i sin helhet avdragsgill.

 Är en ekonomisk förening direkt eller indirekt centralorgani-

sation för kooperativa föreningar, har centralorganisationen -

även om den inte är kooperativ enligt tionde-tolfte styckena

nedan - rätt till avdrag för utdelning på förlagsinsatser. Är

föreningen ett förvaltningsföretag enligt 7 § 8 mom. andra

stycket skall det avdragsgilla beloppet minskas med den del av

utdelningen som föranlett frikallelse från skattskyldighet

enligt nämnda stycke.

 Avdrag för utdelning skall avse det räkenskapsår som

utdelningen hänför sig till.

 Avdrag medges endast om föreningen visar att förutsättningar

för avdrag föreligger. Yrkande om avdrag skall göras på särskild

blankett enligt formulär som riksskatteverket fastställer.

 Sparbank får göra avdrag för bidrag till sparbankernas säker-

hetskassa.

 Sparbankernas säkerhetskassa får göra avdrag för utdelning till

sparbankerna.

>

=> => Sveriges

Sveriges allmänna hypo- allmänna hypoteksbank får göra

teksbank, Konungariket Sveriges avdrag för belopp, som avsatts

stadshypotekskassa och Statens till reservfond, i den mån

Bostadsfinansieringsaktiebolag avsättningen är nödvändig för

får göra avdrag för belopp, som att uppbringa fonden till ett

avsatts till reservfond, i den belopp motsvarande två procent

mån avsättningen är nödvändig av skulderna.

för att uppbringa fonden till Landshypoteksförening får göra

ett belopp motsvarande två avdrag för belopp, som avsatts

procent av inrättningens till reservfond, i den mån

skulder. Hypoteksförening får avsättningen är nödvändig för

göra avdrag för belopp, som att uppbringa fonden till ett

avsatts till reserv- eller belopp motsvarande två och en

säkerhetsfond, i den mån halv procent av föreningens

avsättningen är nödvändig för skulder.

att uppbringa fonden till ett

belopp motsvarande två och en

halv procent av föreningens

skulder. Har reservfond

 Har reserv- eller säker- som avses i åttonde stycket

hetsfond som avses i åttonde satts ned skall -

stycket satts > >

ned skall - om avdrag för om avdrag för fondavsättningen

fondavsättningen har medgetts - har medgetts - ett belopp

ett belopp motsvarande det motsvarande det nedsatta

nedsatta beloppet tas upp som beloppet tas upp som intäkt.

intäkt.

 En ekonomisk förening är i beskattningshänseende att anse såsom

kooperativ, om den är öppen och i sina angelägenheter tillämpar

lika rösträtt.

 För att en förening skall anses vara öppen fordras inte bara

att den enligt sina stadgar är berättigad att när som helst anta

nya medlemmar, utan också att den faktiskt visar sig villig att

anta till medlem var och en, som är bosatt inom föreningens

verksamhetsområde eller tillhör dess angivna verksamhetskrets,

förbinder sig att följa föreningens stadgar och beslut och som

därjämte skäligen kan antas komma att som medlem bidra till

förverkligandet av föreningens i stadgarna angivna syfte. Den

omständigheten, att styrelsen eller annat föreningsorgan äger

rätt att pröva inträdesansökningarna och avvisa sådana sökande,

som inte besitter nu nämnda kvalifikationer för medlemskap,

betar inte föreningen dess egenskap av öppen. I det fall att en

förening säljer till utomstående kan den som regel inte utan att

förlora sin öppna karaktär vägra att motta som medlem någon som

kan visa, att han brukar köpa förnödenheter genom föreningen.

Anser föreningens styrelse emellertid, att vederbörande köpare

på grund av rent personliga förhållanden inte kan beviljas

medlemskap - i en stor förening, som säljer till utomstående, är

det omöjligt att i varje fall inskränka försäljningen till

personer, som skulle vara önskvärda som medlemmar - så bör

föreningen för att anses såsom öppen ha skyldighet att i

ekonomiskt hänseende jämställa honom med medlem, det vill säga

ge honom samma återbäring på köpta varor som medlem erhåller.

 Kooperativa föreningars centralorganisationer är att anse såsom

öppna, även om inträde beviljas blott sådana lokala föreningar,

som fyller av centralorganisationen uppställda krav på stadgar,

skötsel och ekonomisk soliditet, och även om endast ett enda

företag inom varje område antas såsom medlem. Vad angår kravet

på lika rösträtt så berövas en centralorganisation inte dess

kooperativa karaktär, om rösträtten bland dess

förstahandsmedlemmar, föreningarna, utövas efter föreningarnas

medlemsantal.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången vid 1994 års taxering.

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1990:1422.

3Senaste lydelse 1990:651.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

 Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1990:654) om skat-

teutjämningsreserv skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Vid beräkning av inkomst av

näringsverksamhet enligt kommunalskattelagen (1928:370) och

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt får avdrag göras enligt

denna lag för belopp som har avsatts till skatteutjämningsreserv

av

 1. svenska aktiebolag,

 2. svenska ekonomiska föreningar,

 3. svenska sparbanker och spar-

bankernas säkerhetskassa,

 4. svenska ömsesidiga

skadeförsäkringsföretag,

 5. sådana juridiska personer som

enligt författning eller på därmed jämförligt sätt bildats för

att förvalta samfällighet och som skall erlägga skatt för

inkomst,

 6. utländska juridiska personer,

 7. fysiska personer och dödsbon.

Livförsäkringsföretag och Livförsäkringsföretag och

understödsföreningar som avses understödsföreningar som avses

i 2 § 6 mom. och sådana företag i 2 § 6 mom. och sådana företag

som avses i 2 § 7 mom., 8 mom. som avses i 2 § 7 mom. och

åttonde stycket och 10 mom. 10 mom. samt 7 § 4 mom. och

samt 7 § 4 mom. och 8 mom. 8 mom. andra stycket lagen om

andra stycket lagen om statlig statlig inkomstskatt är inte

inkomstskatt är inte berät- berättigade till avdrag.

tigade till avdrag. Detsamma Detsamma gäller i fråga om

gäller i fråga om dödsbon som dödsbon som behandlas som

behandlas som handelsbolag. Att handelsbolag. Att särskilda

särskilda regler gäller i fråga regler gäller i fråga om

om handelsbolag framgår av handelsbolag framgår av 11 §.

11 §.

 Den som enligt bokföringslagen

(1976:125) eller jordbruksbokföringslagen (1979:141) är skyldig

att upprätta årsbokslut skall ha satt av ett mot avdraget

svarande belopp i räkenskaperna för beskattningsåret. Avdraget

skall återföras till beskattning närmast följande

beskattningsår.

 3 §2

 Kapitalunderlaget för juridiska

personer som avses i 1 § första stycket 1-6 är skillnaden vid

beskattningsårets utgång mellan tillgångar och skulder. Vid

beräkning av underlaget anses beskattningsårets inkomstskatt

utgöra 30 procent av den vid taxeringen till statlig

inkomstskatt beräknade inkomsten före återföring av föregående

års avsättning till skat

teutjämningsreserv, avdrag för årets avsättning till skat-

teutjämningsreserv, avdrag enligt lagen (1967:94) om avdrag vid

inkomsttaxeringen för viss aktieutdelning och avdrag enligt 2 §

8 mom. andra stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

för utdelning på andra inbetalda insatser än förlagsinsatser. I

den beräknade inkomsten ingår inte heller intäkt enligt 12 §

fjärde stycket och intäkt enligt punkt 4 av anvisningarna till

24 § kommunalskattelagen (1928:370).

 Som tillgång räknas inte

 1. 1. aktier i svenska

aktier i svenska aktiebolag och aktiebolag och andelar i

andelar i svenska ekonomiska svenska ekonomiska föreningar

föreningar om företagets som inte utgör lager om

röstetal för aktierna eller företagets röstetal för

andelarna är så stort som anges aktierna eller andelarna är så

i 7 § 8 mom. tredje stycket a stort som anges i 7 § 8 mom.

lagen om statlig inkomstskatt tredje

eller om företaget är frikallat stycket a lagen om statlig in-

från skattskyldighet för komstskatt eller om företaget

utdelning på aktierna eller är frikallat från

andelarna enligt tredje stycket skattskyldighet för utdelning

b nämnda moment, på aktierna eller andelarna

 enligt tredje stycket b nämnda

 moment,

 2. andra tillgångar som avses i 27 §

1 mom. nämnda lag än aktier eller andelar om den underliggande

egendomen är aktie eller andel i svenskt företag och innehavet

av tillgångarna betingas av näringsverksamhet som bedrivs av

företaget eller av annan som med hänsyn till

äganderättsförhållanden eller organisatoriska förhållanden kan

anses stå företaget nära,

 3. en fordran på ett företag i

intressegemenskap i den mån det andra företagets kapitalunderlag

inte har reducerats med motsvarande belopp vid samma års

taxering.

 Som skuld räknas även

 1. en skuldreservering i den mån avdrag för reserveringen

medges vid inkomsttaxeringen,

 2. insatskapital i en ekonomisk förening i form av

förlagsinsatser,

 3. belopp som har avsatts till ersättningsfond,

 4. kapitalunderlag hos ett företag i intressegemenskap i den

utsträckning som anges i 12 § tredje stycket.

 Som skuld räknas inte belopp som har avsatts till skat-

teutjämningsreserv. Som skuld räknas inte heller i fråga om

skadeförsäkringsföretag belopp som har avsatts till

regleringsfond för trafikförsäkring eller utjämningsfond.

__________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången i fråga om 3 § vid 1992 års

taxering och i övrigt vid 1994 års taxering.

1Senaste lydelse 1990:1446.

2Senaste lydelse 1990:1446.

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:655) om återföring av obeskattade

reserver

 Härigenom föreskrivs att 6 och 8 §§ lagen (1990:655) om

återföring av obeskattade reserver skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 För För

bankaktiebolag, sparbanker, bankaktiebolag, sparbanker,

föreningsbanker, finansbolag, föreningsbanker, finansbolag,

kreditaktiebolag och sådana kreditaktiebolag och sådana

värdepappersbolag som skall up- värdepappersbolag som skall

pfylla kapitalkrav enligt 5 uppfylla kapitalkrav enligt 5

kap. 1 § lagen (1991:981) om kap. 1 § lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse gäller - i värdepappersrörelse får - i

stället för vad som anges i 4 stället för vad som anges i 4

och 5 §§ - följande. och 5 §§ - bestämmelserna i

 andra stycket tillämpas.

 Hela uppskovsbeloppet skall tas upp

till beskattning vid 1992 års taxering eller, om företaget på

grund av förlängt räkenskapsår inte skall taxeras detta år, vid

1993 års taxering. Vid tillämpning av uppbördslagens (1953:272)

regler om debitering av preliminär och slutlig skatt skall dock

anses som om skatten på uppskovsbeloppet hänför sig med lika

delar till de beskattningsår för vilka taxering sker åren

1992-1995. Taxeras inte företaget år 1992 skall anses som om

skatten på uppskovsbeloppet hänför sig med 50 procent till det

beskattningsår för vilket taxering sker år 1993 och med vardera

25 procent till de beskattningsår för vilka taxering sker åren

1994 och 1995. Vad nu sagts äger motsvarande tillämpning om

taxering inte sker ett senare år under nämnda period.

 8 §2

 Vid fusion som avses i 2 § 4 mom.

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, vid ombildning enligt

8 kap. sparbankslagen (1987:619) och vid övertagande enligt 10

kap. 8 a § föreningsbankslagen (1987:620) skall överlåtande och

övertagande företag anses som en skattskyldig.

 Har Har

uppskovsbeloppet för det uppskovsbeloppet för det

överlåtande företaget bestämts överlåtande företaget bestämts

enligt 4 och 5 §§ och är det enligt 4 och 5 §§ och har

övertagande företaget ett uppskovsbeloppet för det

sådant företag som avses i 6 § övertagande företaget tagits

skall återstående del av upp till beskattning enligt 6 §

uppskovsbeloppet samt i andra stycket skall återstående

förekommande fall tillägg del av det överlåtande

enligt 5 § tredje stycket företagets uppskovsbelopp

omedelbart

>

=>tas upp till beskattning hos =>samt i förekommande fall

det övertagande företaget. tillägg enligt 5 § tredje

Bestämmelserna i 6 § skall stycket omedelbart tas upp till

därvid äga motsvarande beskattning hos det övertagande

tillämpning. företaget. Bestämmelserna i 6 § > andra stycket skall därvid äga

 motsvarande tillämpning. >

 __________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli

1992 och tillämpas första gången vid 1992 års taxering.

1Senaste lydelse 1991:1003.

2Senaste lydelse 1991:843.

7 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering

för bidrag till hypoteksförening m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen

(1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering för bidrag till

hypoteksförening m.m.1 skall ha följande lydelse.

Lag om avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag till

hypoteksförening m.m.

 Vid Vid beräkning

beräkning av nettointäkt av av inkomst av näringsverksamhet

rörelse enligt enligt lagen (1947:576) om

kommunalskattelagen (1928:370) statlig inkomstskatt får avdrag

och lagen (1947:576) om statlig göras för bidrag som Sveriges

inkomstskatt får avdrag allmänna hypoteksbank lämnar

åtnjutas av Konungariket till landshypoteksförening.

Sveriges stadshypotekskassa för Mottagaren skall ta upp

bidrag som lämnats till bidraget som intäkt av

stadshypoteksförening och av näringsverksamhet.

Sveriges allmänna hypoteksbank

för bidrag som lämnats till

landshypoteksförening. Mot-

tagaren skall ta upp sådant

bidrag som skattepliktig intäkt

av rörelse.

__________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Till och med 1994 års

taxering gäller de nya bestämmelserna även i fråga om bidrag

från Konungariket Sveriges stadshypotekskassa till

stadshypoteksförening.

1Senaste lydelse av lagen och dess rubrik 1976:1033.

8 Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1974:809) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen (1974:809) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m.

skall upphöra att gälla den 1 juli 1992.

9 Förslag till

Lag om upphävande av förordningen (1969:744) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

bostadskreditinstitutionerna, m.m.

 Härigenom föreskrivs att förordningen (1969:744) om befrielse

från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

bostadskreditinstitutionerna, m.m. skall upphöra att gälla den 1

juli 1992.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 april 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ombildning av Stadshypotek, m.m.

1 Ärendet och dess beredning

Hösten 1988 tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande en

särskild utredare (verkställande direktören Gunnar Petri) för

att göra en översyn av lagstiftningen om hypoteksinstituten.

 Översynen skulle ske med utgångspunkt i de radikalt ändrade

förutsättningar som då inträtt på kreditmarknaden.

Utredningsarbetet skulle vara inriktat på att främja

förutsättningarna för en effektiv konkurrens på denna marknad.

Målet var att åstadkomma en moderniserad organisationsform för

hypoteksinstituten, som gör det möjligt för dem att verka och

utvecklas efter sina egna förutsättningar på en avreglerad

kreditmarknad.

 Utredaren överlämnade i december 1989 betänkandet (SOU

1989:103) Hypoteksinstituten i framtiden. Betänkandet har

remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels

en sammanfattning av betänkandet som bilaga 1, dels en

förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av

remissyttrandena som bilaga 2.

 På grund av den splittrade remissopinionen uppdrogs under

hösten 1990 åt lagmannen Anders[REDACTED_EFTERNAMN] att efter kontakt med

berörda intressenter lämna ett alternativt förslag till

ombildning.[REDACTED_EFTERNAMN] redovisade i december 1990 sitt uppdrag.

Även detta förslag har remissbehandlats. Till protokollet i

detta ärende bör fogas Nordströms förslag som bilaga 3 samt en

förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av

remissyttrandena som bilaga 4.

 Regeringen lämnade våren 1991 ett förslag till ombildning av

Stadshypotek (prop. 1990/91:190). Efter regeringsskiftet hösten

1991 återkallades propositionen (Skr. 1991/92:27).

 I en skrivelse, som kom in till finansdepartementet den 27

februari 1992, har Stadshypotekskassan och samtliga 20

stadshypoteksföreningar lämnat ett gemensamt förslag till

ombildning av organisationen. Förslaget överensstämmer i stora

delar med den tidigare propositionens förslag men skiljer sig

från det förslaget främst på följande punkter:

- Någon revers från kassan till staten på 5 miljarder kronor

skall inte utfärdas

- Låntagarinflytandet stärks

- Den lokala förankringen bevaras

 Ett antal myndigheter och organisationer har fått tillfälle att

vid en hearing muntligen framföra synpunkter på innehållet i

skrivelsen och på en inom finansdepartementet upprättad

promemoria som getts formen av ett utkast till lagrådsremiss.

Till protokollet i detta ärende bör fogas

stadshypoteksorganisationens skrivelse som bilaga 5 och en

förteckning över deltagarna vid hearingen som bilaga 6. De

synpunkter som lämnats vid hearingen och som inte framförts

tidigare redovisas i respektive avsnitt.

 Det tidigare nämnda betänkandet (SOU 1989:103) behandlar

samtliga tre hypoteksinstitut, dvs. Stadshypotek, Landshypotek

och Skeppshypotek. Frågan om ombildning av Landshypotek och

Skeppshypotek kräver ytterligare överväganden. Jag tar därför i

detta ärende bara upp frågan om en ombildning av Stadshypotek.

Ombildningen av Stadshypotek föranleder ett ställningstagande

till vissa skattefrågor.

 Förslaget till ombildning av Stadshypotek föranleder också en

del följdändringar i andra författningar, som bör tas upp senare

i år.

 Mina förslag om Stadshypotek överensstämmer i sina huvudrag med

det av stadshypotekskassan och föreningarna senast framlagda

förslaget.

 I lagstiftningsärendet tar jag även upp några skattefrågor som

gäller ett par andra aktuella omstruktureringar inom den

finansiella sektorn. Det gäller ombildning av utländska bankers

svenska dotterbankaktiebolag till filialer samt möjligheten till

ombildning av ömsesidiga livförsäkringsföretag till

livförsäkringsaktiebolag. Vidare tar jag upp en fråga om

justering av reglerna för avsättning till

skatteutjämningsreserv. Även dessa skattefrågor har behandlats

vid den nyssnämnda hearingen.

 Slutligen tar jag upp en fråga om avskattning av bankers och

andra finansiella företags obeskattade reserver. Bankföreningen

och andra företrädare för banker har i framställningar till

finansdepartementet (dnr 4495/91 och dnr 3590/91) framhållit de

negativa effekter som uppkommer när bankernas riskreserver skall

återföras vid en tidpunkt då förlustriskerna är ovanligt stora.

 Regeringen beslutade den 26 mars 1992 att inhämta lagrådets

yttrande över inom finansdepartementet upprättade förslag till

 1. Lag om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa,

 2. Lag om inkomstskatteregler med anledning av vissa

 omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m.,

 3. Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

 4. Lag om ändring i lagen 

(1990:654) om skatteutjämningsreserv,

 5. Lag om ändring i lagen (1990:655) om återföring av

 obeskattade reserver,

 6. Lag om ändring i lagen (1976:225) om avdrag vid

 inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m.,

 7. Lag om upphävande av lagen (1974:809) om befrielse från

 skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen,

 m.m.,

 8. Lag om upphävande av förordningen (1969:744) om befrielse

 från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

 bostadskreditinstitutionerna, m.m.

 De till lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas till

protokollet i detta ärende som bilaga 7.

 Lagrådet har i yttrande den 3 april 1992 föreslagit att de i

punkterna 3 och 4 av övergångsbestämmelserna till lagförslaget 1

skall brytas ut till en särskild lag om ombildning av

stadshypoteksinstitutionen. Förslaget ger anledning till

följdändringar i vissa av de övriga lagförslagen. Lagrådet har

också föreslagit viss formell bearbetning av 2-4 och 8 §§ i

lagförslaget 1. Lagrådet har lämnat övriga lagförslag utan

erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta

ärende som bilaga 8.

 Jag godtar lagrådets förslag. Även i övrigt bör vissa

redaktionella ändringar göras i de remitterade lagförslagen.

 Efter det att lagrådsremissen beslutats har Svenska

Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb för Stadshypotek i en

skrivelse till finansdepartementet lagt fram förslag om

representation i stadshypotekskassans styrelse för de anställda

i Stadshypotek m.m. Jag behandlar Bankmannaförbundets skrivelse

i avsnitt 3.4 och 3.6.

2 Hypoteksinstitutens organisation och verksamhet

De tre hypoteksorganisationerna i Sverige - Stadshypotek,

Landshypotek och Skeppshypotek - har gamla anor och en

tillkomsthistoria som återspeglar olika näringsverksamheters

finansieringsproblem och behov av bl.a. långfristiga krediter.

 Landshypotek bildades i mitten av 1800-talet i syfte att förse

jordbruket med långfristigt kapital till fast ränta. I slutet av

1800-talet och början av 1900-talet tillkom Stadshypotek med

uppgift att tillhandahålla långfristiga primärlån till

fastigheter i städer för att tillgodose behovet av bostäder i de

då snabbt växande tätorterna. Skeppshypotekskassan är av något

senare datum och bildades år 1929 för att möta kravet på ett

speciellt finansieringsinstitut för rederinäringen, med

huvuduppgift att underlätta den svenska handelsflottans

förnyelse och expansion.

2.1 Hypoteksinstitutens roll på kreditmarknaden

Hypoteksinstitutens tillkomsthistoria visar att instituten

bildades med statsmakternas stöd i syfte att tillförsäkra

prioriterade sektorer i samhället förmånliga långfristiga

krediter. Detta kunde andra kreditinstitut då inte tillgodose. I

dag är de tre hypoteksorganisationerna mycket stora aktörer på

resp. del av kreditmarknaden och de får i vissa avseenden anses

vara marknadsledande.

 Avregleringen av den svenska kreditmarknaden under 1980-talet

har radikalt ändrat verksamhetsförutsättningarna för

hypoteksinstituten 

och deras roll på marknaden. Tidigare förelåg en

ransoneringssituation i fråga om långfristiga krediter där

endast ett fåtal institut gavs möjlighet att vara

verksamma. Landshypotek hade ensamrätt inom sin sektor och

marknaden för bottenlån till bostäder var kvoterad på ett sätt

som automatiskt gav Stadshypotek en mycket stark ställning.

Systemet fungerade så, att bankerna i stor utsträckning

förmedlade kunder till hypoteksinstituten.

 Sedan systemet med prioriterade obligationer för bl.a.

hypoteksinstituten avskaffats måste all upplåning på den svenska

kreditmarknaden ske till marknadsmässiga räntor.

Kreditanskaffningen till t.ex. bostads- och lantbrukssektorerna

konkurrerar nu på lika villkor med annan upplåning. Det finns då

inte samma skäl för banker och vissa andra kreditinstitut att

slussa fastighetskrediter vidare till hypoteksinstitut. Banker,

kreditaktiebolag, finansbolag och andra institut kan själva utan

särskilda begränsningar erbjuda kunderna konkurrenskraftiga

villkor.

 På den tidigare starkt reglerade marknaden var kraven på

hypoteksinstitutens organisation för kontakt med låntagare och

för marknadsföring begränsade. Efter avregleringen och den ökade

konkurrensen har tillgången på kontorsnät blivit av stor

betydelse. Hypoteksinstituten har också de senaste åren lagt ned

ett omfattande arbete på att utveckla organisationen,

framförallt på ADB-sidan. Vidare har hypoteksinstituten i

varierande grad avsatt resurser för marknadsföring och

uppbyggnad av en organisation för detta ändamål. Dessa åtgärder

har vidtagits som en följd av avregleringen och den tilltagande

konkurrensen på marknaden.

2.2 Hypoteksinstitutens nuvarande organisation

I fråga om organisation och uppbyggnad skiljer sig

hypoteksinstituten i vissa avseenden från varandra. I

Stadshypotek och Landshypotek finns centrala organ som svarar

för upplåningen medan lokala organ runt om i landet handhar

kreditgivningen. Således är varken de centrala eller lokala

organen i organisationen, sedda var för sig, kompletta kredit-

företag. Skeppshypotek däremot består bara av ett organ -

skeppshypotekskassan - som svarar för såväl upplåning som

utlåning. Någon motsvarighet till hypoteksföreningarna finns

alltså inte i den organisationen.

2.3 Särskilt om Stadshypotek

2.3.1 Organisationen

Stadshypoteksorganisationen regleras av lagen (1968:576) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och om

stadshypoteksföreningar (stadshypotekslagen) samt av reglementet

(1968:654) för Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och för

stadshypoteksföreningar. Organisationen består av

stadshypotekskassan, som är det centrala organ vilket svarar för

upplåningen, och 20 stadshypoteksföreningar, vilka sköter

utlåningen. Kassans upplåning kommer huvudsakligen från stora

institutionella placerare och sker främst mot obligationer och

certifikat. Som säkerhet för kassans förbindelser har staten

ställt en garanti, den s.k. grundfonden. Inrättandet av denna

garanti i samband 

med att kassan

bildades år 1909, skall ses mot bakgrund av den då rådande

bristen på kapital inom landet. Den statliga garantin var en

förutsättning för kassans upplåning på den europeiska

kapitalmarknaden och utgjordes t.o.m. år 1966 av

statsobligationer som tillhandahölls av riksgäldsfullmäktige.

Obligationerna var emellertid statens egendom och kassan erhöll

ingen avkastning. Numera utgörs den av en av riksgäldskontoret

utfärdad garantiförbindelse på för närvarande 27 miljarder

kronor.

 Kassan förvaltas av en styrelse som består av tio ledamöter.

Regeringen utser tre av dessa - bland dem ordförande och vice

ordförande - samt suppleanter för tre år. Sex ledamöter och sex

suppleanter väljs av stadshypoteksföreningarnas ombud på

ordinarie ombudsstämma. Dessutom är verkställande direktören

ledamot av styrelsen och hans ställföreträdare är suppleant. De

sistnämnda utses av övriga styrelseledamöter.

 För revision av styrelsens förvaltning och kassans räkenskaper

utser regeringen och finansinspektionen årligen var sin revisor

och suppleant. Ombudsstämman utser två revisorer och suppleanter

för dem.

 Stadshypoteksföreningarna lämnar lån till bostads-, affärs- och

kontorshus samt till vissa s.k. bostadskomplement. Vidare lämnas

bostadsrättslån. Av 21 § stadshypotekslagen framgår att

fastighetsägare, tomträttshavare eller samfällighetsförening som

erhåller lån från stadshypoteksförening automatiskt blir medlem

i föreningen. Medlem som inte står i skuld till förening för

förfallna avgifter har rösträtt på föreningsstämma, som skall

hållas minst en gång om året. Varje medlem har en röst.

 En stadshypoteksförening förvaltas av en styrelse, som består

av minst fem och högst sju ledamöter. Kassan utser en av

ledamöterna jämte suppleant. Övriga ledamöter och suppleanter

för dem väljs på ordinarie föreningsstämma. Styrelsen väljer

inom sig årligen ordförande och vice ordförande. Varje förening

utser fem ombud att representera föreningen vid den årliga

ombudsstämman, som skall utse ledamöter och suppleanter i

kassans styrelse och avgöra frågor om bl.a. fastställande av

balansräkning och om ansvarsfrihet för denna styrelse.

 Ansökan om tillstånd att bilda en förening görs hos regeringen,

som - om tillstånd ges - bestämmer föreningens

verksamhetsområde. Regeringen förordnar också om förfarandet vid

likvidation av kassan och föreningarna. Vid kassans likvidation

skall nettotillgångarna användas för ändamål som regeringen

bestämmer efter hörande av föreningarna. Vid en förenings

likvidation skall nettotillgångarna överlämnas till kassan.

 Stadshypotekslagen innehåller även bestämmelser om fusion av

föreningar, innebärande att en förening kan uppgå i en annan på

så sätt att den överlåtande föreningen upplöses utan likvidation

och att dess tillgångar och skulder övertas av den övertagande

föreningen. Tillstånd till fusion får lämnas av regeringen, om

fusionsavtalet godkänts av den överlåtande föreningens stämma.

Medlem som inte samtyckt till fusionen har rätt att utträda ur

föreningen, varvid hans lån förfaller till betalning.

 Slutligen skall nämnas att kassan och föreningarna står under

tillsyn av Finansinspektionen.

2.3.2 Den nuvarande verksamheten

Stadshypoteks verksamhet är enligt lag i huvudsak begränsad till

kreditgivning för finansiering av bostads-, kontors- och

affärsfastigheter samt av bostadsrätter i sådan bebyggelse.

Stadshypoteks verksamhet kan delas in i upplåning och utlåning.

Upplåning

Hypoteksorganisationernas upplåning har av tradition skett

främst genom utgivning av obligationer. Hypoteksinstituten

uppträder själva som emissionsinstitut för sina obligationer.

Genom att det s.k. prioriteringssystemet upphörde den 1 december

1986 fråntogs Stadshypotek och Landshypotek samt de

bostadsfinansierande kreditaktiebolag som kunnat ägna sig åt

prioriterad kreditgivning möjligheten att anskaffa medel genom

emission av prioriterade obligationer. Den administrativt

bestämda obligationsränta som staten tidigare angav för vissa

prioriterade ändamål inom bostadssektorn och jordbruket,

upphörde och ersattes av en marknadsanpassad ränta. Detta

innebar att utlåningsräntan påverkades i motsvarande omfattning.

Konkurrensen ökade avsevärt bl.a. genom att hypoteksinstitutens

och de nyss nämnda kreditaktiebolagens marknad för bottenlån

öppnades för andra kreditinstitut.

 För de tre hypoteksorganisationerna har staten i lag ställt

garanti som särskild säkerhet för institutens förbindelser.

Hypoteksinstitutens upplåningsmöjligheter står i direkt relation

till storleken av denna garanti. För

Stadshypotek finns bestämmelserna om upplåning i 7 § stads-

hypotekslagen. Härav framgår att stadshypotekskassans låneskuld

inte får uppgå till mera än tio gånger summan av kassans fonder,

den statliga garantin (grundfonden) på för närvarande 27

miljarder kronor samt reserv- och kapitaltäckningfonderna, vilka

per den 31 december 1991 uppgick till 6 100 milj.kr. resp. 500

milj.kr.

Utlåning

I Stadshypotek lånas medel upp av stadshypotekskassan, vilken i

sin tur lånar ut dessa till föreningarna.

 För de lån stadshypotekskassan lämnar till

stadshypoteksföreningarna fastställer kassan själv räntesats och

återbetalningsvillkor men skall se till att förfallotiden för

lånen är förenlig med villkoren för kassans förbindelser, dvs.

att s.k. matchning föreligger mellan kassans upp- och utlånings-

verksamhet.

 Den egentliga utlåningsverksamheten i Stadshypotek bedrivs

således av de lokala föreningarna.

 Stadshypoteksföreningarna lånar ut medel till låntagarna enligt

amorteringsplaner med olika tidslängd, i regel 30-40 år, men

även kortare tider förekommer. Lån får beviljas endast mot

säkerhet i form av panträtt i

fast egendom, om det inte är fråga om fall där staten, kommuner,

banker, riksgäldskontoret eller riksbanken svarar som låntagare

eller på grund av borgen. För lån i form av byggnadskreditiv

krävs därutöver annan betryggande säkerhet. Pantbrev i fast

egendom skall lyda på minst det belopp till vilket lån beviljas

och ligga inom 75 % av objektets uppskattningsvärde, vilket

fastställs av den långivande föreningen på grundval av särskild

värdering. Under vissa förutsättningar kan pantbrev inom 85 %

godtas. Stadshypoteksförening har också möjlighet att lämna lån

mot säkerhet i bostadsrätt och, sedan den 1 juli 1987, mot

säkerhet i andel i bostadsförening och aktie i bostadsaktiebolag

under förutsättning att en icke tidsbegränsad nyttjanderätt till

en lägenhet är oskiljaktigt förenad med andelen eller aktien. I

övrigt gäller att föreningarna skall ha samma villkor för sin

utlåning som gäller för deras motsvarande upplåning hos kassan.

 Det bakomliggande syftet med tillskapandet av

hypoteksorganisationen finns alltjämt kvar och kommer till

uttryck i den nu gällande lagstiftningen. Detta framgår av

beskrivningen av ändamålet för de lokala föreningarna.

 En stadshypoteksförening har enligt 19 § stadshypotekslagen

till ändamål att inom sitt verksamhetsområde utöva

låneverksamhet avseende dels fast egendom eller med tomträtt

upplåten fastighet som bebyggs för att användas huvudsakligen

till bostäder eller affärslokaler, dels annan bebyggelse, om

denna finansieras med stöd av statligt bostadslån eller statligt

lån för anordnande av allmän samlingslokal, dels bostadsrätt i

sådan bebyggelse. Med bostadsrätt likställs i huvudsak andel i

bostadsförening och aktie i bostadsaktiebolag. Dessutom får

förening driva annan verksamhet som har samband med

långivningen.

 Hypoteksorganisationernas belåningsändamål angavs i en tid då

statsmakterna med olika instrument styrde kreditgivningen på ett

helt annat sätt än vad som sker i dag. Genom metoden att i lag

ange för vilka ändamål olika institut får låna ut medel

prioriteras dessa ändamål på ett för dagens kreditmarknad

främmande sätt. Under årens lopp har med jämna mellanrum

diskussioner om hypotekinstitutens ändamålsbestämmelser

aktualiserats. Dessa diskussioner har lett till att vissa

justeringar av lagstiftningen och tillämpningen skett i riktning

mot en breddning av hypoteksinstitutens verksamhetsområden.

2.3.3 Kapital- och skattesituationen

Stadshypotekskassans eget kapital utgörs av en reservfond och en

kapitaltäckningsfond. Dessa fonder bildar tillsammans med den

statliga garantin - den s.k. grundfonden - basen för kassans

upplåningsrätt. Upplåning får således ske med högst ett belopp

som motsvarar tio gånger summan av fonderna. För närvarande

uppgår fonderna till sammanlagt ca 33,6 miljarder kronor och

upplåningsrätten sålunda till ca 336 miljarder kronor, varav vid

utgången av år 1991 ca 307 miljarder kronor hade utnyttjats.

 Enligt 15 § stadshypotekslagen skall kassans behållna årsvinst

avsättas till reservfonden. När denna uppgår till lägst ett

belopp som svarar mot en procent av kassans skulder får kassan

av sin årsvinst bevilja stadshypoteksförening bidrag utan

återbetalningsskyldighet och göra avsättning till

kapitaltäckningsfonden. Uppgår reservfonden till två procent av

kassans skulder får kassan använda vinstmedel för syfte som

hänger samman med kassans ändamål.

 En stadshypoteksförenings eget kapital utgörs av en

säkerhetsfond, som är motsvarigheten till kassans reservfond,

och en kapitaltäckningsfond. Enligt 33 § stadshypotekslagen

skall en förenings behållna årsvinst avsättas till

säkerhetsfonden. När denna uppgår till en procent av föreningens

skulder får avsättning göras till kapitaltäckningsfonden.

 Utöver det krav som gäller i fråga om reservfonden och

säkerhetsfonderna gäller ett särskilt krav avseende

kapitaltäckningsfonderna. Av 34 § stadshypotekslagen framgår att

kassans och föreningarnas kapitaltäckningsfonder tillsammans

skall uppgå till lägst ett belopp som motsvarar sammanlagt dels

4 % av föreningarnas fordringar med inteckningssäkerhet som

ligger mellan 75 % och 85 % av den belånade egendomens

uppskattningsvärde, dels 8 % av föreningarnas fordringar med

pantsäkerhet i bostadsrätt.

 Belopp som har avsatts till kassans och föreningarnas

kapitaltäckningsfonder får användas endast för överföring till

reservfonden resp. säkerhetsfonderna.

 Kassan och föreningarna var i princip frikallade från

skattskyldighet före år 1943 (skattskyldighet förelåg endast

kommunalt för fastighet) men beskattas sedan dess med vissa

undantag som andra juridiska personer. En betydelsefull skillnad

har dock varit att kassan och föreningarna inte varit

skattskyldiga till vinstdelningsskatt. I det nya skattesystemet

har den skillnaden eliminerats genom att vinstdelningsskatten

slopats.

 Stadshypotek har inte fått rätt att göra avsättning till

skatteutjämningsreserv (surv) enligt lagen (1990:654) om

skatteutjämningsreserv (survlagen). I stället har - med

hänvisning till översynen av hypotekslagstiftningen (prop.

1989/90:110 s. 570) - avdragsrätten behållits för avsättning

till reservfond eller säkerhetsfond, 2 § 8 mom. åttonde stycket

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL). Kassan medges

avdrag tills reservfonden uppgår till 2 % av skulderna.

Föreningarna har avdragsrätt för avsättning till säkerhetsfond

tills fonden uppgår till 2,5 % av skulderna.

 Genom lagstiftning år 1985 infördes bestämmelser om skatteplikt

för upplösning av fonderna i den mån avdrag medgetts (prop.

1984/85:150, bil. 1, SkU 64, SFS 1985:470). I propositionen

föreslogs inga särskilda övergångsregler beträffande äldre

avsättningar. På skatteutskottets initiativ infördes en

övergångsbestämmelse som innebär att skatteplikt för

reservupplösning föreligger endast beträffande avsättningar i

bokslut för år 1985 och senare.

 Avsättningsmöjligheterna till reserv- resp. 

säkerhetsfond har ansetts motsvara den skattemässiga

nedskrivningsmöjligheten för andra finansiella företag (prop.

1984/85:150, bil. 1 s. 64). En skillnad i förhållande

till t.ex. värderegleringskonton är att fonderna inte årligen

återförs för att med avdragsrätt sättas av på nytt. En annan

skillnad är att fonderna får användas endast för att täcka

förlust på rörelsen i dess helhet samt - i fråga om kassan - för

bidrag till förening för viss förlusttäckning.

 Kassans avdragsrätt för bidrag till föreningarna regleras i

lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering för bidrag till

hypoteksförening m.m. och utgör ett slags motsvarighet till

koncernbidragsreglerna för andra företag (prop. 1975/76:158

s.16). Bidraget är skattepliktigt för mottagaren.

 Per den 31 december 1991 uppgick kassans reservfond till 6,1

miljarder kronor, varav 3,7 miljarder kronor avsatts med

avdragsrätt efter år 1984. Föreningarnas säkerhetsfonder uppgick

till 6,8 miljarder kronor, varav 3,8 miljarder kronor avsatts

med avdragsrätt efter år 1984.

 Hur stor del av fonderna som utgörs av avsättningar för vilka

avdrag medgetts t.o.m. år 1984 är inte känt. För att fastställa

detta skulle tillgång till deklarationsmaterialet för 1944-1985

års taxeringar behövas. Ett rimligt antagande är att

avsättningarna väsentligen gjorts med avdragsrätt. Avsättningar

som gjorts år 1942 eller tidigare utgör i sin helhet obeskattat

kapital.

 För den statliga garantin (grundfonden), som för närvarande

uppgår till 27 miljarder kronor, betalar kassan en avgift till

staten på 0,33 %. Avgiften är avdragsgill vid inkomsttaxeringen

enligt generella regler.

2.4 Kapitaltäckningsregler för hypoteksinstituten

Sedan den 1 februari 1990 gäller enhetliga

kapitaltäckningsregler för banker, finansbolag,

fondkommissionsbolag, kreditaktiebolag och hypoteksinstitut

(prop. 1989/90:43, NU15, SFS 1989:1086 - 1095). Kapitalkravet

har anpassats till en internationellt accepterad lägsta nivå.

För hypoteksinstituten innebär bestämmelserna genomgripande

förändringar. Anpassningen till internationella krav innebär

bl.a. att de statliga garantiförbindelserna inte får beaktas vid

beräkning av kapitalbasen. Vidare skall hypoteksinstitutens

obeskattade fonder i den mån en upplösning är skattepliktig

behandlas på samma sätt som värderegleringskonton, dvs. det

primära kapitalet kommer att bestå av beskattade

fondavsättningar och 70 % av obeskattade fondavsättningar.

Avsättningar t.o.m. bokslut för år 1984 får i sin helhet räknas

som primärt kapital.

 Väsentligt skärpta krav ställs vad avser

fastighetskreditgivningen. Kapitalkravet för lån till kontors-,

affärs- och jordbruksfastigheter har höjts från 2 till 8 %,

vilket alltså innebär att institutets kapitalbas, beräknat på

det sätt som här anges, skall uppgå till minst 8 % av utlånat

kapital. För bostadsfastigheter har kapitalkravet höjts till

4 %. Generellt kan sägas att hypoteksinstitutens

verksamhetsförutsättningar påverkas väsentligt.

 Bestämmelserna trädde i kraft den 1 februari 1990 

med ett successivt genomförande av kraven fram till utgången av

år 1992.

3 Allmän motivering

3.1 Behovet av en reform

Stadshypotek bildades ursprungligen för att göra offentlig

stödverksamhet möjlig, samtidigt som statens risktagande hölls

på en låg nivå. Ändamålet med stödverksamheten var att komma

till rätta med bristen på kapital inom bostadssektorn, som av

utvecklingsskäl ansågs behöva prioriteras. På en avreglerad

kreditmarknad används emellertid inte samma teknik för

fördelning av kapital och man är nu mer medveten än tidigare om

de negativa effekter av olika slag som sådana stödåtgärder ofta

för med sig. De skäl som tidigare fanns för att staten i

fördelningssyfte och på ett specialiserat sätt skulle ställa

garantier till institut inom olika sektorer på kreditmarknaden

finns alltså inte längre. Avregleringen av kapitalmarknaden har

också inneburit att frågan om konkurrensneutralitet kommit i

förgrunden. Från en sådan utgångspunkt är det statens uppgift

att se till att regelsystemet är ändamålsenligt och främjar en

god utveckling på kreditmarknaden samt skapar lika

förutsättningar för konkurrens mellan kreditinstituten. Däremot

är det knappast förenligt med ett sådant förhållningssätt att

staten ställer garantier för vissa kreditinstituts förbindelser.

Den form av statliga garantiåtaganden som det är fråga om

gentemot Stadshypotek bör alltså avvecklas.

 Den 1 februari 1990 infördes, som nämnts, internationellt

anpassade kapitaltäckningsregler för banker och andra

kreditinstitut. Reglerna, som även omfattar hypoteksinstituten,

innebär bl.a. att endast inbetalt kapital får tas med vid

beräkningen av kapitalbasen. Den garanti som staten ställt för

stadshypotekskassan, och som för närvarande uppgår till 27

miljarder kronor, får således inte räknas in i kapitalbasen.

 Stadshypoteksorganisationen saknar ägare. När det av

kapitaltäckningsskäl behövs ett tillskott av externt kapital som

får räknas som primärt kapital, finns följaktligen inte någon

som kan ge sådana tillskott. Detta förhållande hämmar

naturligtvis verksamhetens utveckling. Problemet kan lösas genom

att staten betalar in delar av den utställda garantin. En sådan

lösning är emellertid oförenlig med ställningstagandet att

statens åtagande bör avvecklas. Det måste alltså på annat sätt

öppnas en möjlighet att tillföra Stadshypotek kapital av den nu

behandlade arten. Denna omständighet talar för att Stadshypoteks

organisation bör ändras.

 I jämförelse med andra kreditinstitut är hypoteksinstituten

särpräglade på flera sätt. Varje hypoteksinstitut har sin

reglering i särskild författning. Detta har medfört att

hypoteksinstitutens handlingssfär i detalj är reglerad och

kontrollerad i en utsträckning som i jämförelse med övriga

institut inom det finansiella området är påfallande. Dessutom

finns i förhållande till konkurrerande institut på marknaden

vissa andra olikheter beträffande verksamhetsförutsättningarna

som bör undanröjas. Det gäller t.ex. den skattemässiga

behandlingen av Stadshypotek.

 Vad nu anförts kan emellertid inte ensamt förklara

hypoteksinstitutens särart. Av större betydelse - i ett

historiskt perspektiv - är att hypoteksinstituten utgjort

exklusiva redskap för att förverkliga målsättningar

som ställts upp av statsmakterna. Av detta följer att staten har

haft särskilda omsorger om hypoteksinstituten. Med hänsyn till

den långa tid under vilken dessa förhållande varat är det

naturligt att staten förknippas med ett huvudmannaskap för

hypoteksinstituten.

 Den övergripande och främsta målsättningen för en förändring av

Stadshypoteks organisation bör vara att föra över den nuvarande

verksamheten i en organisationsform som ger Stadshypotek

varaktiga förutsättningar för att, på motsvarande villkor som

övriga kreditinstitut, konkurrera på kreditmarknaden och som gör

att Stadshypotek kan bestå som en fristående och

konkurrensfrämjande långivare på kreditmarknaden. Målsättningen

förutsätter att den roll staten i framtiden skall ha i

verksamheten är klarlagd.

 Ombildningen bör ske i en sådan form att statens risktagande

inte ökas. Inte heller obligationsinnehavarnas eller övriga

fordringsägares intressen får åsidosättas. Det är särskilt

viktigt att ombildningen sker så att utomstående intressenter,

exempelvis fordringsägare i utlandet, utan svårighet kan bilda

sig en uppfattning om vad ombildningen konkret innebär.

3.2 Utgångspunkter för en ombildning

Stadshypotek är uppbyggt på en organisatorisk princip om

fördelning av ansvaret för ingångna förbindelser och inte,

vilket är det brukliga för andra associationsformer, på en rätt

till del i en förmögenhetsmassa i förhållande till gjorda

insatser eller rätt till ägande i egentlig mening. Principen om

fördelning av ansvaret för ingångna förbindelser framgår av

nuvarande hypotekslagstiftning men var mer tydlig innan

låntagarnas solidariska ansvar för föreningarnas förbindelser

avvecklades. Organisationsformen utgår från att en ägarfunktion

i traditionell mening saknas.

 Staten ställde ursprungligen en kostnadsfri garanti för

Stadshypoteks upplåning. Den risk staten utsattes för genom

garantin hölls på en låg nivå genom regleringen av

organisationen. Detaljerade regler om samordning mellan kassans

upplåning och föreningarnas utlåning, liksom låntagarnas ansvar

utöver de egna lånen, reducerade statens risktagande. En

låntagare i en förening iklädde sig enligt författningarna, i

förhållande till sina förpliktelser, ansvar för andra låntagares

bristande betalningsförmåga. I gengäld kunde låntagaren på grund

av det statliga garantiåtagandet erhålla ett billigt lån under

sådana förhållanden att åtagandet inte framstod som en verklig

risk. När lånet var återbetalt och låntagaren slutligen

tillgodogjort sig förmånen av det billiga lånet upphörde

medlemskapet och åtagandet.

 Låntagarnas solidariska ansvar för en förenings förbindelser

upphörde år 1970. Därefter har låntagarna, utan att ikläda sig

någon förpliktelse utöver det egna lånet, tillgodogjort sig

förmånen av den statliga garantiförbindelsen. För gemene man

saknar ett medlemskap i en hypoteksförening numera reell

innebörd i den meningen att en låntagare inte kan åläggas annat

än att betala sina egna lån. I en situation där ansvar för

andras lån kunde aktualiseras hade låntagarna ett berättigat

krav på att få sin mening representerad vid överväganden om hur

verksamheten skulle bedrivas. Denna formella rätt kvarstår

fortfarande men har naturligtvis minskat i betydelse. Något som

skulle tala för att staten haft också andra bevekelsegrunder för

inflytande för låntagare genom medlemskap kan inte utläsas av

författningarna eller av förarbetena. Inte heller finns det

något stöd för att staten haft andra syften i fråga om

låntagarna/medlemmarna än att tillhandahålla billiga krediter.

 Sammanfattningsvis ger medlemskapet i en stadshypoteksförening

inte någon rätt till anspråk på föreningens förmögenhet. Dock

kan inte bortses från att låntagarna alldeles självklart har ett

intresse av att verksamheten bedrivs på ett för låntagarna

gynnsamt sätt.

 Med hänsyn till Stadshypoteks bakgrund och statens

garantiåtagande framstår det inte som rimligt att staten vid

någon tidpunkt skulle vara beredd att medverka till att det egna

kapital (fonderna), som via subventioner byggts upp till skydd

för obligationsköparna och för att minska statens risktagande,

hamnar utanför statens kontroll. Med subventioner avses i

sammanhanget dels den skattebehandling Stadshypotek har haft,

dels den garanti staten, utan eller mot måttlig ersättning,

under åren har ställt till organisationens förfogande. Det kan

alltså inte komma i fråga att utan vidare skingra

organisationens samlade förmögenhet utanför statens kontroll.

 Slutsatsen blir att det inte finns något hinder för staten att

ombilda Stadshypotek på det sätt som befinns vara mest

ändamålsenligt. Givetvis fordras för att en framgångsrik

ombildningsprocess skall kunna genomföras att organisationen i

sin helhet verkar för en gemensam sak. Genom den enighet som

numera råder inom organisationen finns förutsättningar för en

sådan ombildning.

 Något intresse för staten att i ett längre perspektiv ikläda

sig rollen som ägare i ett ombildat Stadshypotek finns inte.

Under ombildningsprocessen har dock staten ett intresse av att

den risk staten påtagit sig inte ökar. Staten bör även av det

skälet tillförsäkra sig en tillfredsställande kontroll över

ombildningsproceduren.

3.3 Organisationsform

 Mitt förslag: Stadshypoteks rörelse förs över till ett för ändamåletbildat

kreditaktiebolag.

 Utredningens, Nordströms och Stadshypoteks förslag:

Överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Remissutfallet har, med några få undantag,

varit positivt. Sveriges Föreningsbankers Förbund (SFF) har som

övergripande synpunkt framfört att utredningen alltför

lättvindigt avfärdat möjligheterna att organisera

hypoteksinstituten i form av ekonomiska föreningar.

Landsorganisationen i Sverige (LO) anser att hypoteksinstituten

inte skall ombildas till aktiebolag. Den konkurrensneutralitet

som är nöd

vändig för en effektiv, konkurrerande och avreglerad

kreditmarknad måste åstadkommas på annat sätt än att i en väl

fungerande verksamhet utan vinstkrav genom bolagsbildning införa

externa avkastningskrav. Några särregler i beskattningen bör

inte gälla utan den generella regleringen bör tillämpas fullt ut

även för hypoteken. Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) menar att

utredningen har brister genom att alternativa lösningar, t.ex.

en kooperativ organisationsform, inte blivit tillräckligt

analyserade.

 Skälen för mitt förslag: De kreditinstitut som konkurrerar med

Stadshypotek är aktiebolag. Från den synpunkten vore det

naturligt om även Stadshypotek kunde inordnas i

aktiebolagsformen. Mot detta kan hävdas att det är en fördel om

olika företagsformer konkurrerar på samma marknad. Det är

emellertid inte möjligt att uppnå likhet i

verksamhetsförutsättningarna med en bibehållen särreglering för

Stadshypotek eller genom att välja ett föreningsalternativ. I

sammanhanget kan nämnas att inom föreningsbankrörelsen övervägs

en ombildning av föreningsbankerna till ett bankaktiebolag.

 De nya kapitaltäckningsreglerna ställer skärpta krav på

verksamheten. Om Stadshypotek på sikt skall kunna expandera kan

en förstärkning av kapitalbasen komma att behövas. Om institutet

ombildas till aktiebolag öppnas den riskkapitalmarknad som

konkurrerande kreditinstitut redan nu har tillgång till.

Kapitalbasen kan då förstärkas genom nyemission av aktier.

 Ett annat vägande skäl som talar för en aktiebolagsbildning

är behovet för institut som verkar på den internationella

marknaden att ha en etablerad och för alla aktörer på

marknaderna välkänd företagsform.

 Valet av associationsform är också av betydelse för

verksamheten och effektiviteten inom organisationen.

Aktiebolagsformen möjliggör ett väldefinierat ägande i

kombination med klara väldefinierade verksamhetsmål på olika

nivåer i organisationen. Kombinationen av en välkänd form för

ägande och klara verksamhetsmål torde långsiktigt främja

effektivitet och utvecklingsförmåga.

De nämnda omständigheterna talar med styrka för att Stadshypotek

ombildas till aktiebolag och inordnas i den lagstiftning som

reglerar kreditaktiebolagens verksamhet.

3.4 Ombildningen

 Mitt förslag:

 -Kassan och föreningarna fusioneras.

 -Kassans rörelse, utom låneskulden, överlåts till ett av

 kassan bildat aktieboalg. Grundfonden ligger kvar i kassan.

 -Regler införs för att undvika att fusionen leder till

 skattekonsekvenser.

 -Obeskattade reserver i kassan och föreningarna återförs till

 beskattning. Återföringen av kassans och föreningarnas

 obeskattade reserver får ske i aktiebolag. I detta sammanhang

 behandlas också de obeskattade reserverna i Statens

 Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB.

 -Kassans och SBAB:s avdragsrätt för avsättning till

 reservfond slopas.

 -Aktiebolaget och SBAB får rätt till surv. För aktiebolaget

 begränsas underlagen för K-surv och Annell-avdrag för att mot-

 verka att obeskattat kapital ingår i underlagen.

 -Kassan skall avveckla sitt aktieinnehav. Bland annat skall

 låntagarna erbjudas att förvärva aktier så att 55 % av

 organisationen substansvärde vid ombildningstillfället

 fördelas på låntagarna. Samtidigt skall bolagets kapitalbas

 förstärkas. Förmånen för låntagarna att förvärva aktier till

 ett pris som undersitger marknadsvärdet skall beskattas först

 då låntagaren säljer sina aktier.

 -Kassan likvideras när det sista obligationslånet som kassan

 svarar för är avvecklat. Kassans innehav av aktier i bolaget

 skall avvecklas senast i samband med likvidationen.

 -Frågan om hur överskottet i kassan skall fördelas skall

 underställas riksdagen för prövning så snart det är praktiskt

 möjligt.

 Utredningens förslag: Skiljer sig främst från mitt förslag

genom att utredningen föreslår att, sedan rörelsen förts över

till ett aktiebolag, kassan skall få ställning som en permanent

stiftelse med ändamål att stödja vetenskaplig forskning.

 Nordströms förslag: Skiljer sig från mitt förslag genom att

aktierna efter nyemission till 40 % skall vara fördelade på

låntagarna och med 30 % på vardera kassan och staten.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i stort med mitt förslag.

 Remissinstanserna (utredningen): Riksbanksfullmäktige

tillstyrker i huvudsak ombildningsmodellen men föreslår vissa

modifikationer av storleken och sammansättningen av stiftelsens

styrelse. Försäkringsinspektionen avstyrker utifrån ett

principiellt resonemang om likabehandling av lands- och

stadshypoteksorganisationerna utredningens

förslag beträffande Stadshypotek. Övervägande skäl talar för att

det första steget i ombildningen bör bygga på - förutom att

själva rörelsen bedrivs i aktiebolagsform - att ägarfunktionerna

kopplas till en organisation som så nära som möjligt bygger på

den nuvarande organisationen. Så skulle exempelvis aktierna

kunna fördelas på kassan resp. föreningarna på sådant sätt att

kassan i vart fall har majoritet i rösthänseende på

aktiebolagets bolagsstämma. Föreningarna skulle kunna ombildas

till ekonomiska föreningar - eller, om samtliga aktier läggs hos

kassan, valföreningar - med uppgift att utse ombud till kassans

stämma och i viss mån engageras i aktiebolagets organisation vad

gäller låneverksamhet i regionen. Enligt inspektionens mening

bör således lösningen så långt som möjligt tillvarata de

fördelar som finns i den regionala låntagarförankringen

samtidigt som organisationen i väsentliga avseenden måste

möjliggöra en nödvändig styrning av och kraftsamling i

koncernens verksamhet. Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ)

framhåller det angelägna i att förslaget är så utformat att det

även kan uppfattas som positivt från stadshypoteksföreningarnas

sida. UHÄ finner det tveksamt om de nuvarande fordringsägarna

erhåller ett erforderligt skydd genom den föreslagna modellen.

Stadshypotekskassan menar att i stället för att bilda en

stiftelse skall Stadshypotekskassan vara kvar och dess verksam-

het regleras i särskild författning. Föreningarna, utom Uppsala

läns stadshypoteksförening, motsätter sig förslaget till

ombildning av Stadshypotek och förordar i stället en alternativ

modell där kassan och de 20 föreningarna i proportion till sitt

egna kapital (45% resp. 55%) representerar aktiekapitalet och

den enda funktionen blir att äga och förvalta aktierna.

Riksbyggen finner beträffande fusionen av kassan och

föreningarna, vilken leder till en upplösning av föreningarna,

att detta är en för långtgående omdaning såvida föreningarnas

stöd för denna inte kan erhållas. Om så inte blir fallet

förordas en lösning där kassan och föreningarna erhåller aktier

i förhållande till respektive juridisk persons tillskjutna

behållna förmögenhet. Flera remissinstanser hävdar att den av

utredningen föreslagna ordningen på ett inte rättvist sätt

reducerar låntagarnas inflytande i verksamheten.

 Remissinstanserna (Nordströms förslag): Stadshypotekskassan

finner sig kunna godta förslaget med vissa modifikationer och

kompletteringar beträffande ägarfördelningen, emissionstidpunkt

och emissionsvillkor samt vissa övergångsfrågor m.m.

Stadshypoteksföreningarna vidhåller i allt väsentligt sin

tidigare uppfattning. Riksbanksfullmäktige tillstyrker en

ombildning av den nuvarande Stadshypoteksorganisationen,

innefattande både byte av associationsform och introduktion av

en ny ägarstruktur. Fullmäktige har inget att erinra mot det

alternativ till en formell stiftelsebildning som förs fram och

som bygger på en förlängning av gällande hypotekslagstiftning

men även innefattar förslag om ägarfördelning mellan

Stadshypotekskassan, staten, resp. låntagarna. En viktig uppgift

för statsmakterna är att ta ansvar för ombildningsprocessen och

bolagsbildningen. Genom statligt delägarskap kan detta 

syfte uppnås men även ett alternativ där staten förstärker

inflytandet via Stadshypotekskassans styrelse kan övervägas.

Fullmäktige delar uppfatt

ningen att ombildningsarbetet bör komma igång så snabbt som

möjligt och ser därför vissa fördelar i den förenklade

övergångslösning som föreslås. Preciseringar krävs dock på flera

punkter, bl.a. för att närmare klargöra Stadshypotekskassans

ställning och uppgifter som ägare under ombildningsprocessen och

statens ansvar och agerande vid ett eventuellt

likvidationsförfarande. Bestämmelserna om likvidation bör kunna

utnyttjas under vissa förutsättningar, då främst i syfte att

avsluta den planerade ombildningen och etablera Stadshypotek AB

som ett självständigt, börsnoterat bolag. Fullmäktige anser att

Stadshypotekskassans aktier bör avyttras på marknaden i en dylik

situation. Bankinspektionen tillstyrker en ombildning enligt

förslaget. Enligt inspektionen bör dock ombildningstiden

relateras till takt i vilken den gamla obligationsskulden

avvecklas och därför inte i förväg vara tidsmässigt beslutad.

 Synpunkter vid hearingen: Stadshypotek (kassan och

föreningarna) anser att ombildningen inte nödvändigtvis måste

genomföras som en apportemission. Av praktiska skäl bör även

möjligheten till en kontantemission stå till buds. - Enligt

Stadshypotek och Svenska Bankmannaförbundets Centrala

Företagsklubb för Stadshypotek saknas det - med hänsyn till

omfattningen av den skatt som faktiskt har betalats - anledning

att göra inskränkningar i det blivande Stadshypotek AB:s

möjligheter till avdrag för survavsättning och till Annell-

avdrag. Avskattningsperioden bör av likviditetsskäl liksom för

andra företag vara fyra år. - Stadshypotek Skåne och Svenska

Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb för Stadshypotek

anser att överskottet vid kassans likvidation skall tillfalla

det nya aktiebolaget.

 Skälen för mitt förslag: Den ombildningsprocess det här är

fråga om är förenad med vissa särskilda svårigheter.

Ombildningen får inte äventyra vare sig verksamhetens

marknadspositioner, rättighetshavarnas säkerhet eller statens

ställning. En grundförutsättning för att klara dessa svårigheter

är att ombildningen sker på ett enkelt och tydligt sätt. En

sådan ombildning kan bara ske om staten i praktiken garanterar

hela ombildningsprocessen. Den form för ombildning som föreslås

uppfyller den målsättningen.

 Stadshypoteks rörelse föreslås således i fortsättningen

bedrivas i aktiebolagsform. Ett sådant aktiebolag kommer

definitionsmässigt att hänföras till gruppen kreditaktiebolag. I

det följande benämns bolaget Stadshypotek AB.

 För att genomföra ombildningen bör kassan och föreningarna

först fusioneras, varvid kassan övertar föreningarnas tillgångar

och skulder och föreningarna upplöses utan likvidation. Därefter

överlåts kassans rörelse med undantag för kassans

obligationsskuld till Stadshypotek AB. Samtidigt erhåller kassan

av bolaget reverser som svarar mot obligationsskulden. Begreppet

obligationer används här i vidsträckt mening och omfattar t.ex.

även certifikat. Ombildningen avses äga rum per den 1 januari

1993.

 Enligt både promemorieförslaget och tidigare förslag avsågs det

nya kreditaktiebolaget Stadshypotek AB bildas genom att kassans

rörelse överläts mot betalning i aktierna i bolaget, dvs. genom

en apport

emission. Möjligheten till aktieteckning mot kontant betalning

(kontantemission) var inte aktuell.

 Som Stadshypotek framhållit vid hearingen skulle emellertid en

kontantemission kunna innebära praktiska fördelar. Det nya

bolaget Stadshypotek AB skulle då kunna bildas före årsskiftet

och den 1 januari 1993 förvärva kassans tillgångar mot betalning

i pengar och reverser och alltså fullt ut vara verksamt från

årsskiftet. Vid apportalternativet skulle bolagsbildningen inte

kunna genomföras förrän under våren 1993. Visserligen skulle det

nya bolaget då kunna förvärva rörelsen per den 1 januari 1993,

alltså retroaktivt, men inte rent faktiskt, t.ex. i marknads-

föring, kunna verka innan bolaget bildats. Enligt min mening bör

Stadshypoteks önskemål tillgodoses. För att inte tynga

framställningen beskrivs bolagsbildningen fortsättningsvis

främst som en apport men det utesluter alltså inte att

alternativet med kontantemission utnyttjas.

 Rörelsen i det nybildade kreditaktiebolaget kommer att regleras

av aktiebolagslagen, kreditaktiebolagslagen och bolagsordningen.

Detta innebär att stadshypotekslagen och reglementet kan

upphävas. Samtidigt införs de bestämmelser som behövs för att

genomföra ombildningen och för att ange ramen för den

kvarvarande kassans verksamhet.

 Den ombildningsmodell som föreslås anger de riktlinjer och den

ram inom vilken ombildningen bör ske. Merparten av de frågor som

rör utformningen av den nya organisationen måste avgöras utifrån

affärsmässiga utgångspunkter. Sådana beslut kan därför bara

fattas av den nya organisationens behöriga organ.

Fusionen mellan kassan och föreningarna och överlåtelsen till

aktiebolaget

Det första steget i ombildningen är som nämnts en fusion mellan

kassan och föreningarna.

 Den nuvarande fusionsbestämmelsen i 38 a § stadshypotekslagen

avser endast fusion mellan föreningar. En fusion mellan kassan

och föreningarna förutsätter alltså en särskild bestämmelse. Som

lagrådet föreslagit bör fusionsbestämmelsen tillsammans med en

bestämmelse om överlåtelse av rörelsen till ett aktiebolag tas

in i en särskild lag, av vilken det framgår att ombildningen

skall genomföras.

 Som ett nästa steg i ombildningen föreslås alltså att

Stadshypoteks rörelse förs över till ett aktiebolag,

Stadshypotek AB, mot att kassan erhåller samtliga aktier i

bolaget. För att undgå bl.a. de problem som sammanhänger med ett

gäldenärsbyte bör dock kassans obligationsskuld ligga kvar i

kassan och förvaltas av denna. Kassan får en motsvarande fordran

på Stadshypotek AB genom att bolaget utfärdar reverser till

kassan på belopp och med villkor som svarar mot de utestående

skulderna vid tidpunkten för överlåtelsen av rörelsen.

 Enligt 2 kap. 2 § jämförd med 4 kap. 1 § aktiebolagslagen

(1975:1385, ABL) får värdet på apportegendom inte sättas högre

än det verkliga värdet för bolaget. Endast sådan egendom som är

eller kan antas bli till nytta för bolagets verksamhet kan

utgöra apportegendom. Det nu sagda

gäller vid apport både vid bildande av aktiebolag och vid

nyemission. Genom bestämmelserna i 12 kap. ABL om vinstutdelning

och annan användning av bolagets egendom gäller motsvarande

restriktioner vid bolagets förvärv av tillgångar efter en

kontantemission.

 Säkerheten för kassans obligationsskuld utgörs idag av

lånefordringarna på stadshypoteksföreningarna och den statliga

garantin (grundfonden).

Lånefordringarna på föreningarna tryggas i sin tur av

föreningarnas lånefordringar med tillhörande säkerheter och av

föreningarnas övriga placeringar av de egna fonderna. Härvidlag

innebär förslaget inte någon försämrad ställning för kassans

borgenärer, eftersom hela Stadshypoteks samlade tillgångar

kommer att finnas i form av aktiekapital och reservfond i

Stadshypotek AB, i vilket bolag kassan innehar aktierna.

Lånefordringarna på föreningarna kommer alltså att ersättas av

dels reversfordringar på Stadshypotek AB, dels aktier i

Stadshypotek AB.

 Skatterättsligt betraktas överföringen av tillgångar och

skulder vid fusion eller andra ombildningar som en avyttring som

i princip skall utlösa inkomstbeskattning. En sådan beskattning

skulle kunna utgöra hinder mot fusion. För inkomstbeskattningens

del har därför i 2 § 4 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt (SIL) särskilda undantagsregler införts för vissa -

i första stycket angivna - fusionsfall.

 Vid fusion under ett löpande beskattningsår skall överlåtaren i

princip beskattas för sin verksamhet före fusionen. I praxis

godtas dock många gånger retroaktiva övertaganden.

 Den grundläggande principen för undantagsregleringen är att

fusionen skall kunna genomföras utan att utlösa någon

inkomstbeskattning hos de deltagande företagen och utan att i

övrigt - t.ex. beträffande restvärden och avskrivningsunderlag -

 medföra någon förändring i deras inkomstskattemässiga

situation.

 Beträffande lager, fordringar och liknande tillgångar innebär

reglerna (andra stycket) att - oberoende av vad som står i

fusionsavtalet - överlåtaren skall behandlas som om överlåtelsen

skett till det skattemässiga värdet. Det övertagande företaget

beskattas om tillgångarna tas upp till högre värde än som gällt

för det överlåtande företaget vid samma tillfälle.

 I fråga om inventarier, byggnader och andra

anläggningstillgångar (tredje stycket) gäller att företagen -

vid beräkning av värdeminskningsavdrag och av vad som återstår

oavskrivet - skall ses som ett företag (enhetsprincipen). Det

övertagande företaget övertar alltså såväl avskrivningsunderlag

som anskaffningstidpunkt och överlåtaren beskattas inte. Om det

övertagande företaget tar upp t.ex. inventarier till högre värde

skall det beskattas för mellanskillnaden (fjärde stycket).

 Fusionen skall inte heller utlösa reavinst eller reaförlust för

något av företagen. Vid en följande avyttring gäller

enhetsprincipen. Reabestämmelserna (sjunde stycket) gäller bl.a.

även vid fusion mellan stadshypoteksföreningar.

 Det övertagande företaget har med vissa begränsningar samma

rätt till underskottsavdrag som 

det överlåtande skulle ha haft (åttonde stycket).

I en uttrycklig bestämmelse (elfte stycket) anges att

uttagsbeskattning inte skall ske vid dessa slags fusioner.

 Vidare finns i det här sammanhanget inte aktuella bestämmelser

om anskaffningsvärde och ingångsvärde för skog (femte stycket)

och om avsättningar för framtida utgifter (sjätte stycket).

 I SIL finns som nämnts undantagsregler för flera slag av

fusioner. Även den nu aktuella fusionen bör omfattas av

undantagsreglerna. Till bilden hör att det vid tidigare fusioner

inom stadshypoteksinstitutionen har ansetts motiverat att införa

lättnader.

 I det andra steget i ombildningsprocessen överlåter den

"fusionerade" kassan sina tillgångar till det för ändamålet

bildade Stadshypotek AB. Avsikten är därvid att tillgångarna

förs över till skattemässiga restvärden. Av hänsyn till bl.a. de

problem som hänger samman med ett gäldenärsbyte kommer

obligationsskulden att ligga kvar i kassan.

 En överlåtelse av tillgångar som ingår i näringsverksamhet för

ett pris som understiger marknadsvärdet skall enligt huvudregeln

i punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen (1928:370) föranleda beskattning som om

tillgångarna avyttrats till marknadsvärde (uttagsbeskattning).

Om särskilda skäl föreligger får uttagsbeskattning underlåtas

(jfr prop. 1989/90:110 s. 556 f.).

 Det anförda innebär att man under vissa förutsättningar godtar

att tillgångar vid företagsombildningar överförs från ett

företag till ett annat till skattemässiga restvärden även om

marknadsvärdet är betydligt högre.

Till skillnad mot tidigare gäller efter skattereformen att

uttagsbeskattning kan aktualiseras även i fråga om

reavinstbeskattad egendom, t.ex. aktier.

 De villkor som i praxis uppställs för att uttagsbeskattning

skall underlåtas är bl.a. att det föreligger ägaridentitet

mellan de berörda företagen eller om så inte är fallet att

förfarandet i vart fall är affärsmässigt betingat och inte

innehåller några benefika inslag. Ett generellt krav är att

förfarandet inte leder till någon otillbörlig skatteförmån.

Tillgångarna får inte heller lämna aktiebolagssektorn.

 Enligt min mening torde särskilda skäl mot uttagsbeskattning

föreligga så här långt i det aktuella ombildningsförfarandet,

dvs. för överlåtelsen från den "fusionerade" kassan till

aktiebolaget.

 Som framgått av min redogörelse för gällande rätt (avsnitt

2.3.3) har kassan och föreningarna inte rätt att göra avsättning

till surv. I stället har - med hänvisning till översynen av

hypotekslagstiftningen (prop. 1989/90:110 s. 570) -

avdragsrätten behållits för avsättning till reservfond eller

säkerhetsfond upp till en viss nivå (2 § 8 mom. åttonde stycket

SIL). Avsättningarna kan sägas motsvara den möjlighet andra

företag tidigare haft att bygga upp obeskattade lagerreserver.

Denna möjlighet slopades genom skattereformen.

 För Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB gäller

motsvarande skatteregler (rätt till avdrag för avsättning till

reservfond men inte rätt till surv). Det bör understrykas att

denna reservfond inte skall 

sammanblandas med den aktiebolagsrättsliga reservfonden. För

avsättningar till den senare föreligger inte någon avdragsrätt.

Frågan om SBAB:s beskattning ansågs i skattereformarbetet böra

avgöras i samband med ett ställ-

ningstagande till hypotekens beskattning (prop. 1989/90:110 s.

570). Av detta skäl behandlas SBAB:s situation här.

 Finansiella företags värderegleringsreserver enligt bokslut den

31 december 1990 återförs normalt - liksom andra företags

varulagerreserver - till beskattning vid 1992 års taxering

enligt lagen (1990:655) om återföring av obeskattade reserver.

För de finansiella företag som lyder under

kaptitaltäckningsreglerna gäller att skillnaden mellan de

obeskattade reserverna och årets survavsättning

(uppskovsbeloppet) i sin helhet utgör skattepliktig intäkt.

Betalningen av den skatt som belöper på uppskovsbeloppet får

fördelas på fyra år, i normalfallet på beskattningsåren 1991 -

1994.

 I enlighet med vad jag senare kommer att redovisa (avsnitt 4)

bör de finansiella företagen alternativt få möjlighet att

tillämpa de generella avskattningsreglerna för icke-finansiella

företag, dvs. att successivt intäktsföra uppskovsbeloppet under

avskattningsperioden.

 Kassans och SBAB:s avdragsrätt för avsättning till reservfond

bör slopas. Gjorda avsättningar bör i princip återföras till

beskattning. Även föreningarnas avsättningar till säkerhetsfond

bör återföras till beskattning. Med hänsyn till riksdagens

ställningstagande beträffande skatteplikten för upplösning av

äldre avsättningar (SkU 1984/85:64) bör återföringen begränsas

till avsättningar som gjorts i bokslut till ledning för 1986 och

senare års taxeringar.

 För övriga företag gäller att avskattningsperioden går ut vid i

normalfallet 1995 års taxering. De bestämmelser som nu föreslås

bör anknyta till denna period. Med hänsyn till att ombildningen

avses ske under år 1993 bör reserverna återföras till

beskattning vid 1994 års taxering. Skattebetalningen eller

intäktsföringen bör därför kunna fördelas med 75 % på

beskattningsåret 1993 och med 25 % på beskattningsåret 1994.

 Stadshypotek AB och SBAB bör få rätt till surv. Med hänsyn till

att kassan skall finnas kvar endast under en övergångsperiod och

under denna inte själv bedriva någon egentlig verksamhet saknas

det anledning att ge den kvarvarande kassan rätt till surv.

 Survavsättning kan beräknas på det s.k. kapitalunderlaget som

skall utgöras av företagets beskattade egna kapital (prop.

1989/90:110 s. 519). Som framgått av redogörelsen för kapital-

och skattesituationen (avsnitt 2.3.3) torde kassans och

föreningarnas egna kapital väsentligen utgöras av obeskattat

kapital. Den "fusionerade" kassans ombildning till aktiebolag

innebär att äldre reserver i kassan som inte återförs till

beskattning i bolaget likväl kommer att kunna betraktas som

beskattat eget kapital i form av aktiekapital eller reservfond.

 Med hänsyn härtill bör effekterna av Stadshypotek AB:s

möjligheter att beakta hela det egna kapitalet vid beräkning av

kapitalunderlaget begränsas. Även kravet på

konkurrensneutralitet talar för att en begränsning görs. Motiven

för den skattemässiga behandlingen som ifrågavarande

avsättningar rönt tidigare och enligt förslaget bör få vid

ombildningen 

utgör inte ett tillräckligt skäl för att de skall få genomslag

också vid den fortsatta löpande beskattningen. Vad som anförts

om survavsätt-

ning bör på motsvarande sätt gälla för möjligheten till Annell-

avdrag enligt lagen (1967:94) om avdrag för viss aktieutdelning.

 Utgångspunkten för en begränsning bör alltså vara avsättningar

till reserv- och säkerhetsfond som gjorts i bokslut för år 1984

och tidigare samt ifråga om tiden före år 1943 allt kapital. Som

jag tidigare redovisat går det av praktiska skäl inte att exakt

bestämma hur mycket av dessa äldre avsättningar som utgör

obeskattat kapital. Utifrån uppgifter som lämnats av

Stadshypotek om faktiska skattebetalningar kan andelen beskattat

kapital i reserv- och säkerhetsfonderna t.o.m. bokslut för år

1984 beräknas uppgå till 18 % medan resterande del (82 %) utgörs

av obeskattat kapital.

 Med hänsyn till främst det anförda bör lämpligen ett belopp

motsvarande 25 % av dessa äldre avsättningar minska

kapitalunderlaget för surv och underlaget för Annell-avdrag. En

sådan begränsning bör gälla för den del av aktiekapitalet vid

förvärvet som motsvaras av de äldre avsättningarnas andel av

kassans hela egna kapital.

 De tidigare nämnda undantagsreglerna i SIL för vissa fusioner

reglerar endast beskattningskonsekvenserna av själva

överlåtelsen av tillgångar och skulder men däremot inte

övertagande av obeskattade reserver. För enskilda näringsidkare

som övergår till att bedriva sin näringsverksamhet indirekt

genom ett aktiebolag har det ansetts motiverat att tillåta att

de obeskattade reserverna i den enskilda näringsverksamheten får

upplösas i aktiebolaget (prop. 1989/90:110 s. 606). En sådan

möjlighet har införts för bl.a. sparbanker som ombildas till

bankaktiebolag (prop. 1990/91:136 NU34). Motsvarande bör gälla

för kassans och föreningarnas obeskattade reserver.

 Som ett tredje steg i ombildningen avses en nyemission riktas

till låntagarna. Nyemissionen bör enligt kassan och föreningarna

uppgå till i storleksordningen en till tre miljarder kronor och

göras till sådan kurs att låntagarna erhåller en tredjedel av

kapital och röster i bolaget. Kassan och föreningarna begär

vidare att kassan vederlagsfritt skall få överlåta en del av

sina aktier i bolaget till de låntagare som deltar i

nyemissionen. Varken teckningsrätten till förmånskurs eller den

vederlagsfria överföringen av aktier bör enligt kassan och

föreningarna föranleda att gåvoskatt tas ut.

 Enligt min mening torde förfarandet så här långt inte föranleda

gåvobeskattning. Däremot aktualiseras inkomstbeskattning hos

såväl kassan som hos låntagarna. För låntagarnas del torde redan

utnyttjandet av en teckningsrätt till förmånskurs kunna ses som

återbäring på erlagda (avdragna) räntor och föranleda

inkomstbeskattning för skillnaden mellan marknadsvärdet och

vederlaget enligt de generella reglerna för kapitalbeskattningen

(3 § 1 mom. SIL). Samma gäller givetvis även för aktier som

förvärvas helt utan vederlag.

 Den förmån som låntagarna får bör beskattas. Vad som kan

diskuteras är vid vilken tidpunkt beskattningen skall ske.

Enligt gällande regler kommer beskattning att utlösas

omedelbart. Detta är ett utflöde av kontantprincipen och är med

ett synsätt materiellt 

riktigt för att förhindra uppkomst av skattekrediter.

 Önskemålet om att på ett framgångsrikt sätt kunna genomföra

ombildningen talar emellertid för att tillåta ett uppskov med

beskattningen. Vid teckningstidpunkten kan man inte förutse

beskattningsresultatet som blir avhängigt av kommande

marknadsnotering. En omedelbar beskattning skulle redan av det

skälet på ett olyckligt sätt kunna minska intresset att delta i

emissionen. Det finns därför skäl att medge uppskov med

beskattningen till dess att vinsten har realiserats. Ett uppskov

med beskattningen bör enligt min mening tillåtas.

 Nyemissionen till förmånskurs torde inte föranleda några

skattekonsekvenser för kassan eller - bortsett från stämpelskatt

på nyemitterade aktier - för bolaget. Däremot aktualiserar

kassans vederlagsfria aktieöverlåtelser uttagsbeskattning av

kassan. Enligt min mening bör något lagstiftningsingripande för

att undvika en uttagsbeskattning inte komma i fråga.

HÄR SAKNAS TEXT MOTSVARANDE EN SIDA

 Sedan aktierna börsintroducerats avser kassan att som ett

fjärde steg avyttra en del av sitt aktieinnehav i bolaget.

Likviden efter skatt avses skjutas till som kapitaltillskott

till bolaget.

 Gällande regler torde föranleda gåvobeskattning av bolaget (jfr

rättsfallen NJA 1980 s. 642). Det är alltså inte de övriga

aktieägare som berikas genom kapitaltillskottet som beskattas

utan bolaget. Någon lottuppdelning som skulle ge ett lägre

skatteuttag sker därför inte. Vidare tas skatt ut på hela

tillskottet och inte endast för den värdeökning tillskottet

medför för de övriga aktieägarnas aktier. Tillskottsgivaren

berikas inte genom tillskottet utan tvärtom men beskattas ändå

indirekt för en "gåva" till sig själv. Detta materiellt

otillfredsställande beskattningsresultat har uppmärksammats av

arvs- och gåvoskattekommittén som i sitt slutbetänkande (SOU

1987:62) Ny arvs- och gåvoskattelag lämnat förslag till en

materiellt mer riktig beskattning i det aktuella avseendet.

 Arvs- och gåvobeskattningens framtida utformning bereds för

närvarande i finansdepartementet och jag avser att senare

återkomma med förslag till förändringar. Jag är redan av det

skälet inte beredd att nu föreslå någon åtgärd på området. Jag

vill i sammanhanget framhålla att kassan kan betala gåvoskatten

och att s.k. gåvoskattegåva är skattefri.

 Ombildningen föranleder vidare uttag av vissa indirekta

skatter, nämligen stämpelskatt på emitterade aktier i

Stadshypotek AB enligt lagen (1984:405) om stämpelskatt på

aktier och stämpelskatt för fastigheter som förs över från den

"fusionerade" kassan till aktiebolaget enligt lagen (1984:404)

om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. Något undantag från

beskattning bör inte komma i fråga. För överföringen av

fastigheter vid fusionen mellan kassan och föreningarna utgår

ingen stämpelskatt.

 Sammanfattningsvis är innebörden i hypoteksutredningens förslag

att ingen som helst beskattning skall utlösas till följd av

ombildningen. Jag har i det föregående tagit ställning för att

begränsa skatteeffekterna i olika hänseenden. Betalningen av de

indirekta skatter eller den inkomstskatt och gåvoskatt som kan

komma att tas ut utgör enligt min mening inte något hinder för

ombildningen. Mitt ställningstagande i skattefrågorna i detta

ärende ligger i linje med den bedömning som gjordes i fråga om

sparbanksombildningen.

 Med hänsyn till bl.a. att de föreslagna reglerna med något

undantag skall tillämpas endast övergångsvis bör regleringen

göras i en särskild lag. Även återföringen av SBAB:s obeskattade

reserver bör tas in i den särskilda lagen.

 Förslagen föranleder i övrigt ändringar i 2 § 4 och 8 mom. SIL,

1 § survlagen samt lagen (1976:225) om avdrag vid

inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m. Lagen

(1974:809) om befrielse från skattskyldighet vid fusion inom

stadshypoteksinstitutionen, m.m. blir obehövlig och kan

upphävas. Även förordningen (1969:744) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

bostadskreditinstitutionerna, m.m. bör upphävas.

Tillsättningen av kassans styrelse och dess sammansättning

Som framgått tidigare (avsnitt 2.3.1) är

låntagarrepresentanterna i dagsläget i majoritet i kassans

styrelse. Några egentliga skäl att i samband med ombildningen

ändra på det förhållandet gör sig enligt min mening inte

gällande. Huvudsaken är att staten är representerad i styrelsen

och att staten kan bevaka att den av riksdagen beslutade

ombildningen genomförs enligt de riktlinjer som jag redogjort

för i det föregående. Ett sätt att garantera detta är att för

beslut i särskilt betydelsefulla frågor kräva viss kvalificerad

majoritet i kassans styrelse. Sådana frågor är att utse

ledamöter i aktiebolagets styrelse, att avyttra kassans innehav

av aktier i Stadshypotek AB och att bestämma riktlinjer för

kassans upplåning.

 I enlighet med bestämmelserna i lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda är de anställda i

stadshypotekskassan i dag företrädda av två representanter i

kassans styrelse. I den tidigare nämnda skrivelsen från Svenska

Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb för Stadshypotek

föreslås att kassans styrelse nu skall utökas med två

representanter från den centrala företagsklubben, för att dessa

skall få möjlighet att delta i omstruktureringsprocessen. Vidare

föreslås att sådana representanter skall finnas i kassans

styrelse fram till dess att kassan likvideras.

 Jag ser inte något skäl att komplicera lagstiftningsärendet med

bestämmelser om ytterligare representation för de anställda

under tiden fram till ombildningen. Jag utgår från att kassans

styrelse kommer att låta alla anställda i organisationen få

medverka i ombildningsprocessen på sådant sätt att deras

intressen kan tas till vara på rimligt sätt. När ombildningen är

genomförd är det enligt min mening tillräckligt att de anställda

får representation i aktiebolagets styrelse enligt vanliga

regler.

 Kassans styrelse föreslås därför bestå av elva ledamöter varav

regeringen utser fem och en av dessa till ordförande. De övriga

sex ledamöterna, bland dem vice ordföranden, utses av låntagarna

på ombudsstämma. Mandatperioden bör sättas till högst två år,

vilket innebär att ledamöter också kan utses för ett år i taget.

Kassastyrelsen eller en kvalificerad majoritet av stämmoombud

bör kunna utlysa extra stämma för val av styrelseledamöter.

Stadshypotekskassans roll

Kassan kommer efter ombildningen att förvalta obligationsskulden

och reverser utställda av Stadshypotek AB. Kassan kommer också

att under en övergångsperiod att äga och förvalta samtliga

aktier i Stadshypotek AB.

 Kassan skall se till att de intentioner som riksdagen anger

beträffande ombildningen fullföljs. Kassan har möjlighet till

detta genom att kassan - som ägare av aktierna i Stadshypotek AB

- utser styrelsen i bolaget.

 I kassans uppgift ingår också att på sikt avveckla

aktieinnehavet. Hur detta skall gå till måste bestämmas utifrån

bl.a. affärsmässiga grunder. Här kan 

endast anges huvudinriktningen för en sådan avveckling.

 Stadshypotek AB bör som tidigare nämnts vara en självständig

aktör på kreditmarknaden. Av detta skäl bör aktier i bolaget

erbjudas till en bred allmänhet. Därför bör låntagarna beredas

tillfälle att under förmånliga villkor teckna aktier. Dessa bör

enligt min mening få särskild möjlighet att påverka utvecklingen

i den nya organisationen. Kassan bör också vara berättigad att

utan vederlag dela ut delar av sitt aktieinnehav till dem som

deltar i nyemissionen. Målsättningen bör vara att nyemissionen

skall göras så stor och till en sådan kurs att låntagarna - när

hänsyn tas också till eventuellt vederlagsfritt utdelade aktier

- erhåller omkring 1/3 av Stadshypoteks kapital och röster.

Tidpunkten för låntagare att kvalificera sig för förmåner som

kan komma i fråga i samband med ombildningen bör inte bestämmas

till senare tidpunkt än den 1 mars 1992, dvs. före

offentliggörandet av lagrådsremissen.

 I ett senare skede skall kassan sälja ut sina aktier på

marknaden. Av det kapital som då inflyter bör kassan ha rätt att

vederlagsfritt tillskjuta en del till Stadshypotek AB, om det

behövs för att uppnå målet att de låntagare som är med och

tecknar aktier på sikt skall ha erhållit 55 % av det kapital som

fanns vid ombildningen. Tekniken för en nyemission och de

förmåner som kan kopplas till denna fordrar emellertid noggranna

överväganden som det bör ankomma på Stadshypotek att göra.

 För att Stadshypotek skall kunna förbli självständigt erfordras

en stabil ägarbild. Det bör därför inte uteslutas att flera

större investerare erbjuds aktieposter.

 Svenska Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb för Stads-

hypotek har i en skrivelse som kom in till finansdepartementet

efter det att lagrådsremissen beslutades anfört bl.a. att de

anställda i Stadshypotek genom sina arbetsinsatser har deltagit

i att skapa den starka fristående institution som den samlade

stadshypoteksrörelsen i dag utgör och att de anställda därför

bör få möjlighet att teckna aktier på lika förmånliga villkor

som låntagarna.

 Vad jag i det föregående har sagt om spridningen av aktierna i

Stadshypotek AB utesluter inte att styrelserna i bolaget och

kassan, om de finner det lämpligt, inkluderar även

stadshypoteksinstitutionens anställda i den krets som skall

erhålla 55 % av det kapital som fanns vid ombildningen. Som jag

tidigare framhållit kan det emellertid inte gälla samma

skatteregler för sådana förmåner som lämnas till de anställda

som för de förmåner som lämnas till låntagarna.

 Det bör som sagt ankomma på kassans och bolagets styrelser att

besluta om förfarandet i dessa angelägenheter. Någon

författningsreglering av ägarspridningen erfordras inte.

Målsättningen bör vara att det slutliga ägandet i bolaget skall

vara spritt men även uppfylla ett krav på styrka och engagemang

bland ägarna.

 Så länge grundfonden finns kvar till tryggande av utestående

lån bör dock kassan behålla ett tillfredsställande inflytande

över verksamheten i Stadshypotek AB. När låneskulden är slutligt

reglerad efter ca tio år, finns inte längre någon anledning att

just kassan skall påverka bolagets verksamhet. Kassans

aktieinnehav i bolaget bör då helt avvecklas.

Det förutsätts att grundfonden skall kunna trappas av vartefter

låneskulden sjunker.

 Till kassans åligganden i egenskap av utövare av ägarfunktionen

bör även läggas ett ansvar för kassan att se till att tanken att

behålla regionala låntagarstämmor och ombudsstämma förverkligas

på ett rimligt sätt. Nuvarande regler för ombudsstämma bör i

allt väsentligt kunna tas in i kassans instruktion.

 Ombildningen av stadshypoteksorganisationen är en unik

företeelse och rör en säregen organisationsform. Speciella

hänsyn måste därför tas för att projektet skall kunna

förverkligas. Enligt gällande regler har kassan och föreningarna

i kapitaltäckningshänseende behandlats som en enhet. Det har

varit naturligt att som placeringar endast beakta sådana som har

skett utanför organisationen. Den omständigheten att den

föreslagna ombildningsmodellen kräver att kassan består under en

övergångstid bör inte orsaka att den synen förändras. Hänsyn

måste tas till att de generella reglerna om kapitaltäckning inte

lämpligen kan appliceras på kassan. Även om kassan

definitionsmässigt skulle kunna betecknas som ett

kreditinstitut, innebär intressegemenskapen mellan bolaget och

kassan samt den ombildade kassans mycket begränsade uppgifter

att ett kapitalkrav på kassan inte framstår som rimligt. Så

länge kassan har det bestämmande inflytandet över bolaget saknar

ett kapitaltäckningskrav på kassan för övrigt betydelse eftersom

interna placeringar och tillskott undantas vid den konsoliderade

kapitaltäckningen. Till detta kommer att den statliga garantin

medför att obligationsinnehavarna i praktiken har ett skydd som

överstiger det som enbart kapitaltäckningsreglerna skulle ge.

Likvidationen och fördelningen av överskottet

Avvecklingen av kassan bör ske i ett perspektiv av högst tio år.

Skälet till att inte påskynda avvecklingen är att ett

tillräckligt utrymme bör lämnas för kassan och Stadshypotek AB

att fatta beslut om verksamheten som tillgodoser de överväganden

som ligger till grund för ombildningen.

 Slutpunkten är alltså klar. Kassan skall avveckla den

utestående obligationsstocken och aktieinnehavet i Stadshypotek

AB. Därefter skall kassan likvideras.

 Överskottet skall användas så att statens intressen tillgodoses

på ett tillfredsställande sätt. Regeringen bör lämna förslag

till riksdagen i den frågan så snart det är praktiskt möjligt.

3.5 Stadshypoteks fonder m.m.

 Mitt förslag: Någon reducering av värdet i kapitalbashänseende

 av de fondavsättningar som gjorts före år 1985 görs inte.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

 Nordströms förslag och Stadshypoteks skrivelse: Berör inte

frågan.

 Remissinstanserna: Svenska Bankföreningen, Svenska sparbanks-

föreningen, Sveriges Föreningsbankers Förbund, Finansbolagens

Förening och SBAB har motsatt sig att avsättningar som har

gjorts till fonderna före 1985 fullt ut skall räknas in i

kapitalbasen eftersom dessa har gjorts med obeskattade

vinstmedel.

 Skälen för mitt förslag: Det egna kapitalet i Stadshypotek

utgörs av kassans reservfond och föreningarnas säkerhetsfonder

samt kapitaltäckningsfonderna. Sammanlagt uppgår fonderna för

närvarande till ca 13,7 miljarder kronor. Vid en bolagsbildning

är avsikten att dessa fonder eller delar av dem skall svara mot

aktiekapitalet i Stadshypotek AB. Med hänsyn till det sätt på

vilket reservfonden och säkerhetsfonderna byggts upp - med

avdragsrätt för avsättningar upp till ett belopp som motsvarar 2

% resp. 2,5 % av kassans och föreningarnas skulder - uppstår

frågan huruvida dessa fonder fullt ut är att betrakta som "äkta"

eget kapital. Vid övervägande av denna fråga måste man skilja på

de avsättningar till fonderna som gjorts före år 1985 och de

avsättningar som gjorts därefter.

 Som framgått av beskrivningen av Stadshypoteks kapital-och

skattesituation (avsnitt 2.3.3) är en minskning av reserv- resp.

säkerhetsfond skattepliktig endast i fråga om avsättningar som

gjorts fr.o.m. år 1985.

 Avsättningarna t.o.m. år 1984 har alltså formellt ställning som

beskattat eget kapital trots att avdrag till största delen torde

ha medgetts för avsättningarna. Kreditmarknadskommittén

övervägde i sitt betänkande (SOU 1988:29) Förnyelse av

kreditmarknaden olika möjligheter att eliminera den fördel som

det från olika håll hävdats innebära att Stadshypotek kunnat

bygga upp sina fonder med obeskattade medel. Kommittén övervägde

bl.a. en reducering av fonderna i kapitaltäckningshänseende.

 Det kan ifrågasättas om de fördelar som den hittillsvarande

särbehandlingen av dessa fondavsättningar kan ha inneburit för

Stadshypotek är så stora att de motiverar en korrigering av de

regler som gällt för förfluten tid. Enligt de

kapitaltäckningsregler för hypoteksinstituten som gäller sedan

den 1 februari 1990 får beskattade fondavsättningar, dvs.

avsättningar t.o.m. år 1984, inräknas i kapitalbasen (prop.

1989/90:43); någon särbehandling av dessa avsättningar i

kapitaltäckningshänseende har sålunda inte ansetts befogad

(prop. s.116). Det bör därvid beaktas att de nya

kapitaltäckningsreglerna inte medger att någon del av

grundfonden får inräknas i kapitalbasen. Det viktiga är att de

olika med varandra konkurrerande instituten behandlas lika i

framtiden. Fondavsättningarna t.o.m. år 1984 bör således i detta

hänseende kunna bibehålla sin ställning som beskattade medel och

få inräknas i Stadshypoteks kapitalbas.

 För den fusionerade kassan torde överlåtelsen i princip vara

att se som en försäljning av tillgångar mot betalning i form av

dels reverser motsvarande kassans utelöpande obligationer, dels

aktier motsvarande nettoförmögenheten. Avsikten är därvid att

överföringen skall ske så, att de belopp som i kassan är att se

som obeskattade reserver skall överföras 

oförändrade till bolaget. Kassan bör i samband därmed sätta ned

sin reservfond med det belopp som motsvarar den obeskattade

delen.

3.6 Stadshypotek AB:s verksamhet och organisation

 Mitt förslag: Stadshypotek AB:s verksamhet och organisation

 bestäms av bolagets aktieägare inom de ramar lagstiftning och

 praxis har ställt upp för kreditaktiebolagen.

 Utredningens överväganden: Diskuterar att organisera

verksamheten efter en holdingbolagsmodell för att kunna bredda

verksamhetsområdet samt förordar att verksamhetens lokala del

byggs upp efter en modell med regionkontor.

 Nordströms förslag: Utgår från en holdingbolagsmodell.

 Stadshypoteks förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Riksbanksfullmäktige menar att några

särbestämmelser i förhållande till de bankanknutna

konkurrenterna inte bör gälla för Stadshypotek AB. Nya

finansiella verksamheter bör alltså kunna länkas till de

ursprungliga förutsatt att detta sker via sidoordnade bolag

efter holdingbolagsmodell. Svenska Bankföreningen, Sveriges

Föreningsbankers Förbund och Finansbolagens Förening menar att

en holdingbolagsmodell inte får leda till att koncernens

verksamhet breddas till andra områden än fastighetsfinansiering.

 Skälen för mitt förslag: Utredningen har berört det framtida

Stadshypotek AB:s verksamhet och organisation. Som tidigare

nämnts kommer Stadshypotek AB att inordnas under den reglering

som gäller för kreditaktiebolag. Frågor om inriktning av

bolagets verksamhet och hur den närmare skall vara organiserad

ankommer på Stadshypotek AB och dess ägare att ta ställning

till.

 Hos stadshypoteksföreningarnas anställda och i föreningarnas

styrelser har genom åren byggts upp omfattande kunskaper och

erfarenheter rörande förutsättningarna för

fastighetskreditgivning inom resp. förenings område. Jag utgår

från att den värdefulla tillgång som de anställda och

styrelserna i detta avseende representerar för Stadshypotek tas

tillvara på bästa sätt i den nya organisationen. Enligt min

mening bör exempelvis i de nuvarande föreningarnas ställe kunna

bildas regionala rörelseenheter inom ramen för en enda juridisk

person. Förslagsvis skulle ordförande i regionalstyrelser kunna

utses av Stadshypotek AB:s styrelse och övriga styrelseledamöter

av nämnda styrelse efter förslag av en regional låntagarstämma.

Det skulle därvid åligga respektive regionalstyrelse att

ombesörja sådant förslag.

 I den tidigare nämnda skrivelsen från Svenska

Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb för Stadshypotek

föreslås att arbetstagarna skall bli representerade i de

regionala styrelser som förutses bli inrättade. Som jag nyss

framhållit ankommer det emellertid på Stadshypotek AB och dess

ägare att ta ställning till frågan om hur bolagets verksamhet

skall vara organiserad. Frågan om representation för de 

anställda i eventuella regionala styrelser får därvid bli

föremål för förhandlingar mellan de berörda parterna.

3.7 Övergångsfrågor

 Utredningens och Nordströms förslag: Saknar motsvarande över-Mitt förslag:

 - Grundfonden ställs till kassans förfogande för ny upplåning

 i ytterligare två år. Under den tiden får kassan svara för

 upplåning av medel som behövs för utlåning i Stadshypotek AB:s

 rörelse. Det är alltså inte meningen att kassan skall låna upp

 för andra ändamål.

 - Grundfonden är kvar i kassan och avgift betalas för den till

 dess fonden har blivit obehövlig.

 - Regeringen bestämmer grundfondens storlek i förhållande till

 den utestående lånestocken. Regeringen bestämmer också de

 villkor som skall gälla för grundfonden.

gångsreglering. Utredningens förslag överensstämmer beträffande

grundfondsavgiften med mitt förslag.

 Stadshypoteks förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt

förslag. Stadshypotek noterar att enligt både utredningens och

Nordströms förslag den statliga garantifonden skall ligga kvar i

kassan för den obligationsstock som finns vid

ombildningstillfället. Stadshypotek AB skall inte ha någon

garantifond som extra säkerhet för de obligationer bolaget

emitterar. Kassastyrelsen pekar på risken för att Stadshypoteks

obligationer kommer att få en lägre rating efter ombildningen. I

det sammanhanget spelar den nuvarande svenska ekonomins

situation en roll på samma sätt som riskerna för förluster inom

svenskt kreditväsen. De internationella finansmarknaderna är för

närvarande känsliga och Stadshypotek har vid

ombildningstillfället en mycket utsatt position. Det

fusionsarbete som behövs för att sammansmälta de hittills

separata organisationerna kan inte genomföras före ombildningen

eftersom någon fungerande bolagsstyrelse inte har tillträtt.

Först den stora nyemissionen kan ge Stadshypotek en sådan

ekonomisk styrka att Stadshypotek kan försvara sin rating trots

att den statliga garantifonden tas bort. Någon emission kan inte

vara fullt genomförd och inbetald förrän under år 1994. Det vore

enligt kassastyrelsens mening olyckligt om Stadshypotek skulle

hamna i en svacka som kan leda till sänkt rating och försvårad

upplåning under år 1993 och 1994. Risken är uppenbar att det kan

bli svårt att över huvud taget ta sig tillbaka till en god

rating annat än efter flera år. Det är betydligt lättare att

sänka en rating än att höja den. Av dessa skäl anser

Stadshypotek att organisationen under en övergångsperiod borde

kunna få behålla det stöd som ligger i en statlig garantifond

som även avser de nyemitterade obligationerna. En metod att

praktiskt åstadkomma detta är att kassan får fortsätta att

emittera obligationer under ytterligare tre år. Medlen som

därvid inflyter lånas sedan ut till Stadshypotek AB på exakt

motsvarande villkor. I sak skulle givetvis

verksamheten handhas av bolaget, men formellt skulle upplåningen

ledas genom den kvarstående kassan.

 Remissinstanserna: Näringsfrihetsombudsmannen (NO), Svenska

Bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen och Sveriges

Föreningsbankers Förbund har alla påpekat att grundfondsavgiften

bör bestämmas efter marknadsmässiga grunder, vilket torde

motsvara en procent av fondens storlek.

 Skälen för mitt förslag: Jag delar Stadshypoteks uppfattning

att ombildningsfasen är en mycket ömtålig period för

verksamheten. Stadshypoteks förslag till en övergångslösning av

upplåningsverksamheten för aktiebolaget är enligt min mening ett

rimligt sätt att praktiskt åstadkomma goda förutsättningar för

Stadshypotek AB att kunna påbörja sin verksamhet i den nya

organisationen utan att påfrestningarna blir alltför kännbara.

Jag är därför beredd att föreslå att det av Stadshypotek

förordade arrangemanget genomförs. Tiden bör dock - bl.a. av

hänsyn till Sveriges anpassning till EG - begränsas till två år.

Kassan bör således ombesörja upplåningen för Stadshypotek AB:s

vidkommande under högst två år från ombildningen.

 Grundfonden uppgår för närvarande till 27 miljarder kronor. Om

någon ytterligare höjning kan komma att behövas under de

närmaste två åren från ombildningen, dvs. under den tid som

kassan skall sköta bolagets upplåning, kan för närvarande inte

bedömas. Vid en avveckling av grundfonden skall utgångspunkten

vara att utelöpande obligationer köpts under förutsättning av

nuvarande höga kapitalisering i Stadshypotek och därmed följande

kreditvärdighet. Den avtrappning av grundfonden som regeringen

föreslås få besluta om skall ske i en sådan takt att kassans

kreditvärdighet inte försämras.

 Riksdagen bör bemyndiga regeringen att bestämma grundfondens

storlek. Härigenom undviks återkommande riksdagsprövningar vid

avvecklingen av grundfonden.

 Liksom för närvarande bör avgift utgå för grundfonden. Avgiften

är nu 0,33 % per år. Med hänsyn till att det uppdragits åt

riksgäldskontoret (se prop. 1990/91:29, FiU4,) att se över den

statliga garantiverksamheten, inklusive avgiftssättningen, bör

frågan om ändring av avgiften för grundfonden tas upp i ett

senare sammanhang.

4 Skattefrågor vid ombildningar av utländska

bankers svenska dotterbolag till filialer, m.m.

 Mitt förslag: Ombildning av utländska bankföretags

 dotterbanker till filialer skall inte föranleda

 inkomstbeskattning eller någon förändring i den

 inkomstskattemässiga situationen.

 Vid ombildning av ömsesidiga livförsäkringsföretag till

 livförsäkringsaktiebolag får uppskovsbelopp övertas.

 Övergångsbestämmelserna till lagen (1990:661) om

 avkastningsskatt på pensionsmedel görs tillämplig på

 försäkringsaktiebolag.

 Vid beräkning av kapitalunderlaget för surv får aktier som

 utgör lager medräknas oavsett aktieinnehavets storlek.

 Bankaktiebolag, sparbanker, föreningsbanker, finansbolag,

 kreditaktiebolag och sådana värdepappersbolag som skall

 uppfylla kapitalkrav enligt 5 kap. 1 § lagen (1991:981) om

 värdepappersrörelse ges möjlighet att skatta av sina reserver

 enligt de generella reglerna i 4 och 5 §§ återföringslagen.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer med mitt förslag med den

skillnaden att vid ombildning av utländska bankföretags

bankdotterbolag till filial regleras endast frågor om

övertagande av skattemässiga underskott, survavsättningar och

uppskovsbelopp. Frågan om ändring i återföringslagen tas inte

upp i promemorian.

 Synpunkter vid hearingen: Förslagen har lämnats utan erinran.

Svenska Bankföreningen anser att ett uttryckligt undantag från

uttagsbeskattning bör införas för ombildning av utländska

bankföretags dotterbanker till filialer.

 Skälen för mitt förslag: Sedan den 1 juli 1985 har utländska

banker kunnat få tillstånd att etablera dotterbolag i Sverige.

För närvarande är sex sådana dotterbanker verksamma här.

Samtliga är valutabanker och har också upplåningsmöjlighet i

riksbanken.

 Det är internationellt sett vanligt att utländska banker har

svårt att bli stora på andra länders marknader. Även i Sverige

har de utländska dotterbankerna tagit små andelar av

kreditmarknaden och hittills inte utgjort något särskilt

märkbart konkurrenselement. Jämfört med de svenskägda

affärsbankerna har de utlandsägda bankerna förhållandevis större

andelar affärer med svenska och utländska banker medan rena

kundaffärer är en mindre del av verksamheten. Etableringen i

Sverige har varit förenade med stora kostnader. Verksamheten har

många gånger gått med underskott. Flera utlandsägda banker har

upphört med sin verksamhet. Från att ha varit tolv är som nämnts

nu endast sex utlandsägda banker verksamma här.

 Flera inslag i regleringen har verkat begränsande. Det gäller

t.ex. rapporteringen av stora exponeringar (tidigare s.k.

enhandsengagemang). Finansinspektionens 

allmänna råd innebär att alla exponeringar - inom

och utom balansräkningen - mot en kund eller kunder i

intressegemenskap som utgör minst 10 % av kapitalbasen skall

rapporteras till inspektionen. Endast exponeringar på staten och

på andra banker, där löptiden understiger ett år, undantas.

Inspektionen tillämpar i avvaktan på ett slutligt EG-direktiv

för närvarande ingen tvingande övre gräns för exponeringarnas

storlek. Enligt direktivförslag bör gränsen sättas vid 25 % av

bankens kapitalbas för en exponering till en och samma kund

eller kunder i intressegemenskap.

 Med hänsyn till bl.a. de utlandsägda bankernas begränsade egna

kapital är deras riskbärande kapital förhållandevis litet.

Särskilt mot bakgrund av att de i allmänhet vänder sig till

stora och medelstora företag har reglerna upplevts som

begränsande. En övergång från dotterbank till filial skulle

omedelbart ge ett väsentligt vidgat utrymme i berört hänseende.

Eftersom en filial arbetar med hela den utländska bankens

kapitalbas som grund skulle reglerna om stora exponeringar inte

påverka en filial på samma sätt som en dotterbank.

 Kapitalbasen har även betydelse för möjligheterna att expandera

verksamheten även i övrigt. Vidare är behovet av svensk

organisation mindre i en filial än i ett dotterbolag och

filialformen blir därför billigare.

 Mot bakgrund av de redovisade svårigheterna för utlandsägda

dotterbanker att konkurrera på den svenska marknaden ansågs det

motiverat att öppna en möjlighet för utländska bankföretag att

driva bankrörelse från filial här i landet (prop. 1989/90:116,

NU38, SFS 1990:821). I propositionen underströks att

alternativet att etablera en filial med tiden kunde bli en

stimulans till ökad konkurrens på den svenska kreditmarknaden

och på sikt - särskilt inom valutahandeln - kunna utvecklas till

ett värdefullt inslag på den svenska kreditmarknaden (prop.

1989/90:116 s. 64).

 Trots att den nya lagstiftningen varit i kraft sedan den 1

augusti 1990 har ännu ingen filialetablering skett. I en

skrivelse från ABN AMRO Bank, Bank Société Générale, Banque

Indosuez Sverige, Citibank, Crédit Lyonnais Sverige, Midland

Montague Bank och Okobanken (dnr 4033/91) framförs synpunkter på

en ombildning till filial genom att ett dotterbolag överlåter

samtliga tillgångar till moderbolaget mot betalning delvis i

form av att moderbolaget övertar ansvaret för dotterbolagets

förpliktelser. Den slutsats som dras är att de skatteeffekter

som kan följa på en sådan ombildning utgör ett hinder för att

genomföra ändringen. Särskilt framhålls att moderbolaget inte

får ta över obeskattade reserver eller i de fall dotterbolaget

gått med underskott - vilket varit mer vanligt - inte kan

utnyttja dessa mot framtida överskott i filialen.

 En utländsk bank med filial här i Sverige beskattas som

inskränkt skattskyldig enligt 6 § 1 mom. c och 16 § 2 mom. SIL.

Enligt dessa regler skall utländska bolag beskattas för bl.a.

inkomst av näringsverksamhet som bedrivs från fast driftställe.

En filial är ett sådant fast driftställe. Filialens

skattemässiga resultat beräknas enligt de regler som 

generellt gäller för inkomst av näringsverksamhet.

 Promemorieförslaget innehåller förslag till kontinuitet i fråga

om rätten till underskott, övertagande av surv och avskattning

av uppskovsbelopp enligt återföringslagen.

 För min egen del vill jag anföra följande. Som framgått av min

redogörelse för fusion mellan stadshypotekskassan och

stadshypoteksföreningarna (avsnitt 3.4) gäller enligt 2 § 4 mom.

SIL särskilda undantagsregler för vissa angivna fusionsfall. En

fusion enligt dessa regler skall kunna genomföras utan att

utlösa någon inkomstbeskattning hos de deltagande företagen och

utan att i övrigt medföra någon förändring av deras

inkomstskattemässiga situation. Genom hänvisningar i survlagen

och återföringslagen gäller detta även i fråga om surv och

avskattning av obeskattade reserver.

 Enligt min mening bör de aktuella ombildningarna av

bankdotterbolagen omfattas av dessa regler. Avgörande för min

bedömning är därvid att möjligheten att etablera verksamheten i

filialform inte stod till buds för de som bankdotterbolag nu

verksamma företagen.

 Jag föreslår därför att untantagsreglerna för vissa fusioner i

behövliga delar skall gälla vid ombildning av dessa utländska

bankföretags dotterbanker till filial.

 Däremot anser jag det inte befogat att vidta någon åtgärd som

skulle innebära en lindring i skyldigheten att betala eventuell

stämpelskatt på fastigheter.

 Svenska Handelsbanken och RKA-ömsesidigt livförsäkringsbolag

har i en skrivelse till regeringen (dnr 1843/92) hemställt om

lättnader för att inte vissa skatteeffekter skall förhindra en

planerad omstrukturering av RKA:s försäkringsrörelse.

 RKA avser att överlåta hela sin försäkringsrörelse till ett för

ändamålet bildat helägt dotterbolag (Handelsbanken Liv

Försäkringsaktiebolag) som fått koncession att bedriva

livförsäkringsrörelse. Överlåtelsen till dotterbolaget avses ske

till skattemässiga restvärden. I ett andra steg överlåter RKA

försäkringsaktiebolaget till Handelsbanken till ett pris

motsvarande marknadsvärdet varefter RKA likvideras.

 Särskilda skäl mot uttagsbeskattning torde enligt min mening

föreligga för denna ombildning. I likhet med vad som ansetts

motiverat i andra ombildningsfall bör uppskovsbeloppet få

övertas. Vidare bör en åtgärd vidtas i fråga om lagen (1990:661)

om avkastningsskatt på pensionsmedel. I övergångsbestämmelserna

finns regler som syftar till att förhindra retroaktiva effekter

av den nya lagen. Bestämmelserna innebär att värdestegring på

aktier och fastigheter som inträtt före övergångstillfället den

1 januari 1991 inte skall beskattas enligt de nya reglerna.

Bestämmelserna bör gälla även för det övertagande företaget.

 Förslagen beträffande ombildning av utlandsägda dotterbanker

avser endast dotterbanker som fanns när möjligheten till

etablering i filialform infördes och kommer att tillämpas endast

övergångsvis. Reglerna bör därför lämpligen tas in i den lag som

reglerar Stadshypoteks ombildning. Även reglerna avseende

ombildningen av RKA bör tas in i den särskilda lagen.

 Jag vill nu även ta upp en fråga rörande de finansiella

företagens beräkning av kapitalunderlaget vid survavsättning.

 Kapitalunderlaget för juridiska personer utgörs enligt 3 §

första stycket survlagen av skillnaden vid beskattningsårets

utgång mellan tillgångar och skulder. I andra stycket anges att

bl.a. aktier i svenska aktiebolag inte skall anses som tillgång

om företagets röstetal för aktierna är så stort som anges i 7 §

8 mom. tredje stycket a SIL eller om företaget är frikallat från

skattskyldighet för utdelning på aktierna enligt tredje stycket

b nämnda moment.

 I 7 § 8 mom. tredje stycket a SIL anges bl.a. att svenskt

aktiebolag är frikallat från skattskyldighet för utdelning på

näringsbetingade aktier. Med näringsbetingade aktier avses

aktier som inte utgör omsättningstillgång i företagets

verksamhet under förutsättning att det sammanlagda röstetalet

för företagets aktier i det utdelande företaget motsvarar minst

25 % av röstetalet för samtliga aktier i det utdelande företaget

eller det görs sannolikt att innehavet av aktien betingas av

verksamhet som bedrivs av företaget eller av företag som kan

anses stå det nära.

 Bestämmelserna innebär alltså att om röstetalet uppgår till

minst 25 % exkluderas aktier som utgör lager trots att

utdelningen på dessa aktier alltid är skattepliktig. Det torde

endast undantagsvis förekomma att företag för vilket aktierna

utgör lager har så stora innehav i ett och samma bolag. En

begränsning i sådant fall är emellertid inte motiverad.

Survreglerna bör justeras så att aktier som utgör lager alltid

ingår i survunderlaget. Mitt förslag föranleder en justering i

3 § andra stycket survlagen. Ändringen bör gälla retroaktivt

redan fr.o.m. 1992 års taxering.

 Jag vill slutligen ta upp frågan om avskattning av bankernas

obeskattade reserver. I skattereformen valdes skilda metoder för

avskattning av obeskattade reserver för icke-finansiella resp.

finansiella företag.

 Icke-finansiella företags obeskattade reserver återförs till

beskattning till den nya skattesatsen under längst fyra år.

Formellt återförs reserverna till beskattning vid 1992 års

taxering. Vid denna taxering beslutas ett uppskovsbelopp som

utgör skillnaden mellan de upplösta reserverna och årets

avsättning till skatteutjämningsreserv enligt survlagen.

Beloppet utgör en intäkt som skall återföras till beskattning

med minst 25 % per år vid 1992 - 1995 års taxeringar.

 För de finansiella företagen bestäms ett uppskovsbelopp på

samma sätt som för de icke-finansiella företagen.

Uppskovsbeloppet återförs emellertid i sin helhet vid 1992 års

taxering. Den lättnad som lagstiftningen syftar till ligger i

att skatten som belöper på uppskovsbeloppet debiteras under en

fyraårsperiod, taxeringsåren 1992 - 1995 med 25 % resp. år.

 Bankföreningen och andra företrädare för bankerna har i

skrivelser till finansdepartementet framhållit de negativa

effekter som uppkommer när bankernas riskreserver nu skall

upplösas samtidigt som bankerna upplever den värsta

förlustsituationen sedan 1920-

talet. Önskemål har framförts om bl.a. att få skapa en

riskreserv eller att inkuransavdrag skall införas. Även

synpunkter på möjligheterna till avskattning har redovisats.

 För egen del vill jag framhålla följande. Den nya

företagsbeskattningen bygger på principen en låg skattesats och

begränsade reserveringsmöjligheter. Ett viktigt led i

begränsningen av reserveringsmöjligheterna var ändringen av

lagervärderingsreglerna. Det finns enligt min mening inte någon

anledning att ompröva detta ställningstagande för de finansiella

företagen. Jag är alltså inte beredd att föreslå några ändringar

i de grundläggande lagervärderingsfrågorna.

 Enligt min mening bör det inte heller komma i fråga att för de

finansiella företagen införa en avsevärt längre

avskattningsperiod än för övriga företag. Det kan däremot finnas

skäl att ge de finansiella företagen samma möjligheter som

övriga företag att kvitta förluster mot uppskovsbeloppet under

hela återföringsperioden. En sådan ändring bör vara

skattemässigt fördelaktig för finansiella företag som riskerar

att redovisa förluster även vid 1993 - 1995 års taxeringar. De

finansiella företagen bör därför vid i normalfallet 1992 års

taxering få möjlighet att välja om de vill utnyttja denna metod

i stället för reglerna i 6 § återföringslagen. Förslaget

föranleder en konsekvensändring i 8 § andra stycket

återföringslagen.

 Enligt nu gällande regler för finansiella företag skall som

sagt hela uppskovsbeloppet återföras vid 1992 års taxering. Av

det skälet togs inte uppskovsbeloppet med som en komponent i

kapitalbasen när kapitaltäckningsreglerna för banker och andra

finansiella företag den 1 mars 1991 anpassades till

skattereformen, trots att uppskovsbeloppet sakligt sett har

samma kvalitet som de tidigare värderegleringsreserverna (prop.

1990/91:40, NU16). Emellertid har finansinspektionen enligt 2 §

förordningen (1989:1096) om kapitalkravet i banker och andra

kreditinstitut möjlighet att som primärt eller supplementärt

kapital godkänna "andra kapitaltillskott och reserver" än som

anges i lagreglerna. Jag utgår från att inspektionen kommer att

utnyttja denna möjlighet till att godkänna sjuttio procent av

icke återförda uppskovsbelopp som primärt kapital för de företag

som väljer att använda den alternativa avskattningsmetod som jag

nu föreslår.

5 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom

finansdepartementet upprättats förslag till

 1. Lag om ombildning av stadshypoteksinstitutionen,

 2. Lag om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa,

 3. Lag om inkomstskatteregler med anledning av vissa

 omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m.,

 4. Lag om ändring i lagen 

(1947:576) om statlig inkomstskatt,

 5. Lag om ändring i lagen (1990:654) om

 skatteutjämningsreserv,

 6. Lag om ändring i lagen (1990:655) om återföring av

 obeskattade reserver,

 7. Lag om ändring i lagen (1976:225) om avdrag vid

 inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m.,

 8. Lag om upphävande av lagen (1974:809) om befrielse från

 skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen,

 m.m.,

 9. Lag om upphävande av förordningen (1969:744) om befrielse

 från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

 bostadskreditinstitutionerna, m.m.

6 Författningskommentar

6.1 Förslaget till lag om ombildning av

stadshypoteksinstitutionen

I enlighet med vad lagrådet föreslagit har huvuddelen av

övergångsbestämmelserna till det remitterade förslaget till lag

om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa brutits ut till en

särskild lag. I 2 och 3 §§ anges att ombildningen av

Stadshypotek skall genomföras efter de riktlinjer som har

angetts i den allmänna motiveringen.

 Ombildningen är avsedd att ske per den 1 januari 1993. För att

fusionen och ombildningen praktiskt skall kunna genomföras måste

vissa beslut kunna fattas dessförinnan. Regeringen föreslås

därför få bemyndigande att besluta i frågor om fusionen och

ombildningen i övrigt.

 Vidare bör kassan få möjlighet att under andra halvåret 1992

fatta förberedande beslut och vidta förberedande åtgärder inför

omvandlingen utan att den gällande lagstiftningen lägger hinder

i vägen.

6.2 Förslaget till lag om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa

Kassan får efter ombildningen en väsentligt ändrad roll. De

regler från den gamla lagen som alltjämt bör gälla för kassans

verksamhet har av praktiska skäl förts över till en ny lag.

 I 1 § har bestämmelser om kassans ändamål tagits in. Paragrafen

har utformats i enlighet med lagrådets förslag.

 I kassans uppdrag att äga och förvalta aktierna enligt första

punkten ingår också att avveckla aktieinnehavet. Möjligheten för

kassan att låna upp medel för aktiebolagets räkning regleras i

punkten två. Den möjligheten upphör i och med utgången av år

1994. Enligt punkten fyra läggs ett övergripande ansvar på

kassan för att tillse att låntagarstämmor och ombudsstämma rent

faktiskt förverkligas på avsett sätt.

 I 2-4 §§ fördelas i allt väsentligt ansvaret för vissa särskilt

angelägna associationsrättsliga frågor. Paragraferna har

utformats i enlighet med lagrådets 

förslag.

 Enligt 5 § bemyndigas regeringen att bestämma grundfondens

storlek samt de villkor som skall gälla för grundfonden. De

ändringar av grundfonden som en avveckling kommer att medföra

behöver då inte underställas riksdagens prövning.

 Bestämmelsen i 6 § motsvarar den begränsning av kassans

upplånings

möjlighet som finns enligt gällande rätt.

 Enligt 7 § tredje stycket skall riksdagen besluta om

användningen av den behållning som finns i kassan efter den

slutliga likvidationen.

 Bestämmelsen i 8 § har i propositionsförslaget utformats i

enlighet med vad lagrådet föreslagit.

 Kassan skall enligt 9 § stå under tillsyn av

finansinspektionen. Den verksamhet som skall drivas i kassan

efter ombildningen är inte av sådan art att den automatiskt

skall stå under någon tillsyn. Med hänsyn till den nära

anknytningen till den finansiella verksamheten i Stadshypotek AB

samt till de stora värden det här är fråga om bör kassan

emellertid även fortsättningsvis stå under tillsyn. Inspektionen

har inte getts några speciella befogenheter vid utövandet av

denna tillsyn. Det förutsätts att inspektionen anmäler

eventuella missförhållanden till regeringen.

 Lagen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer.

Ikraftträdandet är avhängigt av verkställigheten av de beslut

regeringen fattar enligt ombildningslagen. Någon bestämd

tidpunkt för ikraftträdandet bör därför inte anges i lagen.

6.3 Lagen om inkomstskatteregler med anledning av vissa

omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m.

1 §

Genom hänvisningarna i första stycket till 2 § 4 mom. SIL i

erforderliga delar kommer fusionen mellan kassan och

föreningarna att kunna genomföras utan skattekonsekvenser (jfr

avsnitt 3.4).

 Andra stycket utgör en motsvarighet till bestämmelsen i 8 §

första stycket återföringslagen (SFS 1991:843, jfr prop.

1990/91:136). Bestämmelsen innebär att kassans reservfond och

föreningarnas säkerhetsfonder kommer att kunna återföras till

beskattning i Stadshypotek AB i stället för hos föreningarna och

kassan. För Stadshypotek AB utgörs den skattepliktiga intäkten -

 som motsvarar återföringslagens uppskovsbelopp - av skillnaden

mellan de övertagna obeskattade reserverna och bolagets

survavsättning.

 Bestämmelsen i andra stycket att de ifrågavarande företagen

skall ses som en skattskyldig är begränsad till tillämpningen av

den kommenterade lagen och återföringslagen. För de tillgångar

Stadshypotek AB förvärvar från den "fusionerade" kassan kommer

däremot inte enhetsprincipen utan vanliga regler att gälla. Det

innebär bl.a. att inventarier och andra anläggningstillgångar i

avskrivningshänseende får nya anskaffningsvärden och nya

anskaffningstidpunkter.

2 §

Av första stycket framgår vilka avsättningar som skall återföras

till beskattning. Det är endast kvarvarande avsättningar för

vilka avdrag medgetts som skall återföras. Att återföringen

endast gäller avsättningar som gjorts i bokslut till ledning för

1986 och senare års taxeringar anges uttryckligen.

 Enligt huvudregeln skall återföring ske vid 1994 års taxering.

Föreskriften att återföring skall ske vid 1995 års taxering om

företaget inte taxeras år 1994 tar sikte på Stadshypotek AB.

Genom föreskriften i 1 § andra stycket öppnas en möjlighet att

återföra föreningarnas och kassans obeskattade reserver i

aktiebolaget (se kommentaren till den bestämmelsen). Bolaget,

som avses bildas och även överta den "fusionerade" kassans

tillgångar under första halvåret 1993 (jfr avsnitt 3.4), kommer

inte att ha några obeskattade reserver vid sidan av de

övertagna. Om ombildningen sker först under andra halvåret kan

Stadshypotek AB som nystartat företag med tillämpning av 12 §

andra stycket bokföringslagen (1976:125) förlänga räkenskapsåret

till att omfatta högst 18 månader. Bolaget kommer då att taxeras

första gången vid 1995 års taxering (jfr 2 § 1 mom. fjärde

stycket SIL).

 Bestämmelserna i andra stycket innebär att avskattningen skall

ske i enlighet med de principer som gäller övriga finansiella

företag som lyder under kapitaltäckningsregler. För dessa införs

valrätt mellan successiv intäktsföring av uppskovsbeloppet och

omedelbar intäktsföring med möjlighet att fördela

skattebetalningarna under avskattningsperioden (avsnitt 4).

Föreskrifterna i andra stycket innebär en motsvarande valrätt

för den formellt tvååriga avskattningsperioden.

 Det tillägg om 7,5 % på skillnaden mellan återförda reserver

och survavsättningen (motsvarigheten till uppskovsbeloppet) om

företaget inte taxeras vid 1994 års taxering korresponderar mot

det tioprocentiga tillägget enligt 5 § tredje stycket

återföringslagen.

 Bestämmelserna i tredje stycket utgör en motsvarighet till

punkt 4 av övergångsbestämmelserna till survlagen. Föreskriften

om att 15 % av de avsättningar till reserv- och säkerhetsfond

anses som skuld vid beräkning av kapitalunderlaget gäller endast

avsättningar för vilka avdrag medgetts och som återförs till

beskattning.

3 §

Här finns bestämmelser om att vissa inskränkningar skall gälla

för Stadshypotek AB i fråga om underlagen för K-surv, första

stycket, och Annell-avdrag, andra stycket, (se avsnitt 3.4).

 Ett exempel får illustrera.

Före ombildningen antas den "fusionerade" kassan ha tillgångar

på 1000, obligationsskulder på 900 och på 100, varav 60 är

hänförligt till äldre avsättningar till reserv- och

säkerhetsfond (gjorda i bokslut för år 1984 eller tidigare) och

resterande 40 är hänförligt senare avsättningar eller till

kaptialtäckningsfond.

 I ett första fall antas i det nybildade kreditaktiebolaget de

övertagna tillgångarna på 1000 motsvaras av reverser på 900 och

ett aktiekapital och reservfond (reservfond enligt ABL) på

sammanlagt 100. Survunderlaget blir i detta fall 85 (1000 -

900 - 0,25*100*60/100), dvs. som skuld betraktas utöver

reverserna om 900 även 25 % av den andel av aktiekapitalet och

bolagets reservfond som är 

hänförligt till äldre avsättningar till reserv- och

säkerhetsfond. På motsvarande sätt reduceras

underlaget för Annell-avdrag också med 15 (0,25*100*60/100).

 I ett andra fall antas kreditaktiebolaget ha en reversskuld på

930 och ett aktiekapital och reservfond (enligt ABL) på

sammanlagt 70. Survunderlaget blir i detta fall 59,5 (1000 - 930

- 0,25*70*60/100). Underlaget för Annell-avdrag reduceras med

10,5 (0,25*70*60/100).

 Föreskrifterna har utformats för att täcka såväl bolagsbildning

i form av en apportbildning som en kontantemission med ett

senare förvärv av stadshypotekskassans rörelse.

4 §

Bestämmelserna säkerställer att de låntagare som deltar i den

nyemission som avses riktas till dem inte beskattas omedelbart

för förmånen att förvärva aktie till ett pris som understiger

marknadsvärdet eller t.o.m. vederlagsfritt utan först då

teckningsrätten eller aktien avyttras. Enligt allmänna regler

innebär detta undantag från kontantprincipen att

anskaffningsvärdet vid reavinstberäkningen vid en följande

avyttring utgörs av vederlaget vid förvärvet. En uttrycklig

bestämmelse om detta har ansetts obehövlig.

5 §

Bestämmelserna som gäller utlandsägda bankdotterbolags

ombildning till filial har kommenterats i avsnitt 4.

6 §

Här ges föreskrifter om bolagisering av livförsäkringsföretag.

6.4 Lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

2 § 4 mom

Den nuvarande föreskriften i sjunde stycket att reareglerna

gäller vid fusion mellan stadshypoteksföreningar slopas (jfr

kommentaren till 1 § andra stycket lagen om inkomstskatteregler

med anledning av vissa omstruktureringar inom den finansiella

sektorn, m.m.).

2 § 8 mom.

De nuvarande bestämmelserna i åttonde stycket om avdragsrätt för

avsättning till resp. skatteplikt för upplösning av reservfond

eller säkerhetsfond för stadshypotekskassan,

stadshypoteksföreningarna och SBAB slopas (jfr avsnitt 3.4).

Beskattningen regleras i stället i lagen om inkomstskatteregler

med anledning av vissa omstruktureringar inom den finansiella

sektorn, m.m.

 I nionde stycket görs en konsekvensändring.

6.5 Lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

1 §

I andra stycket slopas en hänvisning till 2 § 8 mom. åttonde

stycket som en följd av att SBAB:s beskattning inte längre

regleras där (jfr kommentaren till den bestämmelsen). Att övriga

företag som fortsättningsvis omfattas av 2 § 8 mom. åttonde

stycket dvs. Sveriges allmänna hypoteksbank och

landshypoteksföreningarna inte har möjlighet att göra survav-

sättning följer liksom tidigare av första stycket.

3 §

Genom ändringen i andra stycket kommer aktier eller andelar i

ekonomska föreningar som utgör lager aldrig att exkluderas från

K-survunderlaget (se avsnitt 4).

6.6 Lagen (1990:655) om återföring av obeskattade reserver

6 §

Ändringen har kommenterats i avsnitt 4.

8 §

I andra stycket görs en konsekvensändring.

6.7 Lagen om ändring i lagen (1976:225) om avdrag vid

inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m.

Ändringen av rubriken är en anpassning till att endast en

taxering numer förekommer för juridiska personer i allmänhet.

 Fortsättningsvis gäller avdragsrätten och skatteplikten endast

för bidrag från Sveriges allmänna hypoteksbank till

landshypoteksförening. Avdragsrätten och skatteplikten för

bidrag från stadshypotekskassan till föreningarna slopas men

behålls övergångsvis t.o.m. 1994 års taxering. Övriga ändringar

utgör en anpassning till skattereformen och till den redan

tidigare slopade kommunaltaxeringen av juridiska personer.

6.8 Lagen (1974:809) om befrielse från skattskyldighet vid

fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m.

Lagen upphör att gälla den 1 juli 1992. Några särskilda

övergångsbestämmelser behövs inte eftersom någon fusion som

omfattas av bestämmelserna inte är aktuell.

6.9 Förordningen (1979:744) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

bostadskreditinstitutionerna, m.m.

Förordningen som är obsolet upphävs.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

 1. Lag om ombildning av stadshypoteksinstitutionen,

 2. Lag om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa,

 3. Lag om inkomstskatteregler med anledning av vissa

 omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m.,

 4. Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

 5. Lag om ändring i lagen (1990:654) om

 skatteutjämningsreserv,

 6. Lag om ändring i lagen (1990:655) om återföring av

 obeskattade reserver,

 7. Lag om ändring i lagen (1976:225) om avdrag vid

 inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m.,

 8. Lag om upphävande av lagen (1974:809) om befrielse från

 skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen,

 m.m.,

 9. Lag om upphävande av förordningen (1969:744) om befrielse

 från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

 bostadskreditinstitutionerna, m.m.

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de

förslag som föredraganden lagt fram.

Sammanfattning av betänkandet (SOU 1989:103) Hypoteksinstituten

i framtiden

I Sverige finns tre hypoteksinstitutioner, nämligen Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa med stadshypoteksföreningarna, med

en omslutning år 1988 om 217 miljarder kr., Sveriges allmänna

hypoteksbank med landshypoteksföreningarna (23 miljarder kr.)

samt Svenska skepps- hypotekskassan (2,5 miljarder kr.,

inklusive garantiåtaganden).

 Mitt uppdrag har innefattat en samlad översyn av

hypoteksinstitutens organisation och verksamheter. Översynen

skall enligt regeringens direktiv ske med utgångspunkt i de

radikalt förändrade förutsättningar som nu råder på

kreditmarknaden. Vidare bör enligt direktiven utredningsarbetet

vara inriktat på att främja förutsättningarna för en effektiv

konkurrens på denna marknad.

 Utöver dessa utgångspunkter har det varit mitt mål att

åstadkomma en moderniserad organisationsform för

hypoteksinstituten som gör det möjligt för dem att verka och

utvecklas efter sina egna förutsättningar på en avreglerad

kreditmarknad. Dagens omfattande särreglering av hypo-

teksinstituten har historiska rötter. På en reglerad

kreditmarknad med kreditransonering var det också rimligt att

statens inflytande garanterades i institutioner som i mångt och

mycket fungerade som statens instrument för fördelning av

krediter på sektorer.

 Den svenska anpassningen till de s.k. Cooke-reglerna för

kapitaltäckning medför att hypoteksintituten kommer att behöva

förstärka sina kapitalbaser. Om instituten i framtiden skall

bibehålla eller flytta fram sina positioner på en expanderande

kreditmarknad är det också av detta skäl nödvändigt att öppna

möjligheter till förstärkning av kapitalbasen.

 Hittills har staten dels i princip garanterat institutens

upplåning, dels på olika sätt bidragit till institutens

grundkapital och dels reglerat deras upplåningskapacitet. Sådan

styrning från statens sida är oförenlig med utgångspunkten

konkurrensneutralitet.

 Tillskott av kapital från statens sida eller fortsatta

statsgarantier måste, för att te sig rimliga, kunna grundas på

något näringspolitiskt eller kreditpolitiskt motiv. Sådana motiv

kan knappast anföras och återfinns inte heller i mina direktiv.

 Min utgångspunkt är därför att de statliga garantierna bör

avvecklas i takt med att utelöpande obligationslån förfaller

till inlösen och att staten inte har anledning att genom olika

former av tillskott eller garantier förstärka

hypoteksinstitutens kapitalbaser eller reglera deras up-

plåningskapacitet.

 För att kunna åstadkomma konkurrensneutralitet mellan olika

kreditinstitut är det enligt min mening inte meningsfullt eller

ens möjligt att bygga vidare på den organisationsform eller den

reglering under vilken hypoteksinstituten nu verkar.

Regelsystemet är, i vart fall såvitt avser Stads- och

Landshypotek, föråldrat och organisationsformen som sådan inte

avpassad för verksamheter på en avreglerad kreditmarknad med de

innovationer som där hela tiden avlöser varandra.

 Den nuvarande detaljerade regleringen av hypoteksinstituten

innebär vidare - särskilt med de senaste årens snabba

förändringar på kreditmarknaden - att statsmakterna med jämna

mellanrum måste ta ställning till en rad frågor som närmast har

karaktären av justeringar i bolagsordning. Detta är inte någon

lämplig roll för statsmakterna, utan sådan typ av verksamhet hör

lämpligen samman med den statliga tillsyn som bör utövas i

generella former. Därtill kommer att systemet tidsmässigt

medfört fördröjningar när det gäller hypoteksinstitutens

möjligheter att delta i utvecklingen på kreditmarknaden.

 Vid överväganden rörande hypoteksinstitutens framtida

organisationsform måste också beaktas att de skatteregler som

skall gälla för hypoteksintituten skall stå i överensstämmelse

med dem som statsmakterna fast- ställer för liknande

kreditinstitut. Den nuvarande särregleringen för

hypoteksinstituten öppnar för en ständigt pågående debatt

huruvida dessa institut gynnas eller missgynnas i skattemässigt

hänseende. Det bästa sättet att slutgiltigt åstadkomma

neutralitet i beskattningshänseende är att för

hypoteksinstituten välja en organisationsform som innebär

sammanfallande skatteregler.

 Därför bör en organisationsform väljas som innebär att hypo-

teksinstituten med automatik kontinuerligt underkastas de nya

förutsättningar som beslutas. De modeller som härvid kan komma i

fråga är ekonomisk förening eller aktiebolag.

 Även om det till det yttre förefaller som om

hypoteksorganisationerna, i vart fall Stadshypotek och

Landshypotek, företer vissa likheter med en ekonomisk förening

finns det väsentliga och grundläggande skillnader. För det

första finns det inga andelar i en hypoteksförening och vidare

kan inte någon ställa anspråk på del i föreningens vinst.

Dessutom utgör varken de enskilda hypoteksföreningarna eller det

centrala organet var för sig kompletta kreditföretag. Även den

ingripande statliga regleringen skiljer hypoteksinstituten från

verksamhetsformen ekonomisk förening. Medlemsinflytandet är på

olika sätt begränsat.

 En eventuell ombildning till ekonomisk förening skulle innebära

att möjligheterna för hypoteksinstituten att vidga kapitalbasen

i praktiken alltjämt förblir mycket begränsade. En förening

måste i så fall, förutom egna vinster, erhålla nya insatser från

medlemmarna. Detta måste emellertid i förevarande fall betraktas

som en orealistisk lösning. Om däremot instituten ombildas till

aktiebolag öppnas den riskkapitalmarknad som konkurrerande

kreditinstitut redan nu har tillgång till.

 De kreditinstitut som konkurrerar med hypoteksinstituten är

aktiebolag. Även sparbanks- och föreningsbanksrörelserna

bedriver med hypoteksinstituten direkt konkurrerande verksamhet

i bolagsform, s.k. kreditaktiebolag.

 Ett ytterligare skäl för aktiebolagsbildning är den tilltagande

internationaliseringen och behovet för de institut som verkar på

den internationella marknaden att ha en etablerad och för alla

välkänd företagsform.

 Jag anser därför att det finns tungt vägande skäl att ombilda

hypoteksinstituten till aktiebolag och inordna dem i den

lagstiftning som

reglerar övriga likartade kreditinstitut. Detta är i själva

verket enligt min mening en förutsättning för att

hypoteksinstituten skall kunna utvecklas i framtiden.

 Inför en ombildning till aktiebolag måste ställning tas till

frågan om hypoteksinstitutens nuvarande rättsliga status samt

frågan huruvida någon intressent - närmast låntagare eller

staten - kan tänkas ha någon grund för anspråk på institutens

förmögenhetsmassa. I detta avseende föreligger olikheter mellan

de tre hypoteksorganisationerna.

 Vad gäller stadshypoteksorganisationen måste anses gälla att

såväl stadshypotekskassan som föreningarna är att betrakta som

självägande juridiska personer sui generis, närmast av

stiftelsekaraktär, med starkt offentligrättsligt inslag. Något

anspråk på Stadshypoteks samlade kapital kan inte - vare sig på

rättslig grund eller skälighetsgrund - resas från medlemmarnas

eller föreningarnas sida. Inte heller staten kan, vare sig på

rättslig grund eller skälighetsgrund, resa direkta anspråk på

del i Stadshypoteks förmögenhetsmassa. Det måste emellertid

ankomma på statsmakterna att besluta om hur det samlade

kapitalet i Stadshypotek i framtiden skall förvaltas. Detta bör

dock inte kunna ske genom att statsmakterna ensidigt förklarar

kapitalet vara statsegendom eller överlåter kapitalet till

kassans låntagare.

 När det gäller Landshypotek föreligger en väsentlig skillnad

gentemot Stadshypotek såtillvida att landshypotekslagen

innehåller direkta bestämmelser om ägandet i Landshypotek. Det

utsägs direkt i lagen att hypoteksbankens delägare utgörs av

landshypoteksföreningar och att låntagare i förening är delägare

i föreningen. Det går därför inte att komma till någon annan

slutsats än att det är fråga om verkligt delägarskap i

Landshypotek och att föreningarnas ägande i banken står i

proportion till storleken på deras lån. Låntagarna genom

föreningarna har således i egenskap av delägare ett rättsligt

grundat anspråk på del i förmögenhetsmassan i Landshypotek och

på de aktier som uppstår ur en ombildning av

landshypoteksorganisationen till aktiebolag.

 Vad gäller Skeppshypotek är staten ensam ägare. Vid en

ombildning av Skeppshypotek till aktiebolag tillfaller aktierna

således staten.

 Den närmare ombildningen till aktiebolag bör för Stadshypoteks

del i huvuddrag gå till så att kassan och föreningarna

fusioneras, varvid kassan övertar föreningarnas tillgångar och

skulder och föreningarna upplöses utan likvidation. Därefter

överlåts kassans rörelse med undantag för obligationsskulden och

eventuellt vissa övriga kassans skulder till ett för ändamålet

bildat aktiebolag mot att kassan erhåller aktierna i bolaget.

Kassan ges formell ställning av en stiftelse, stiftelsen

Stadshypotekskassan.

 Den statliga garantin i form av grundfond får kvarligga hos

stiftelsen Stadshypotekskassan och avtrappas i takt med att

utelöpande obligationslån förfaller. Med hänsyn till att

garantin skall finnas endast under en övergångstid för att avse

redan ingångna och garanterade förbindelser anser jag att den

bör utgå på oförändrade grunder. Nya lån får utges av

Stadshypotek AB på bolagets egna meriter.

 När det gäller behandlingen av Stadshypoteks reserver vid över-

gången till ny företagsform anser jag att avsättningarna t.o.m.

år 1984 bör kunna bibehålla sin ställning av beskattade medel.

Det viktiga är enligt min mening att de olika instituten

behandlas lika i framtiden.

 Från konkurrensneutralitetssynpunkt och för att uppnå

effektivitet på kreditmarknaden är det nödvändigt att

lönsamhets- och avkastningskrav ställs på kapitalet i

Stadshypotek.

 På en relativt liten kapitalmarknad som den svenska, där

antalet aktörer med nödvändighet blir begränsat, är det

angeläget att främja konkurrensen mellan kreditinstituten.

Stadshypotek har under lång tid verkat på bostadskreditmarknaden

och vitaliserat denna del av kreditmarknaden med nya instrument.

Historiskt sett kan Stadshypotek sägas ha verkat som en garant

för prispressande konkurrens när det gäller bostadskredit-

givningen. Det är därför väsentligt att Stadshypotek kan

bibehållas som en stark och självständig aktör på bostadskredit-

marknaden. Ägandet bör därför konstrueras så att Stadshypotek

kan ges långsiktiga och stabila förutsättningar för sin

verksamhet. De aktier som uppstår ur ombildningen av

Stadshypotek till aktiebolag bör därför fortvarigt ägas av

stiftelsen Stadshypotekskassan. Denna stiftelse bör ha som en

uppgift att genom ett bibehållande av sitt aktieinnehav säkra

Stadshypoteks framtida självständighet.

 Stiftelsen Stadshypotekskassan kommer - åtminstone

inledningsvis - inte att ha några andra tillgångar än aktierna i

Stadshypotek AB samt en reversfordran på detta bolag. Detta

innebär att stiftelsen knappast har resurser att delta i de

nyemissioner som blir nödvändiga för att Stadshypotek AB skall

kunna leva upp till ställda kapitaltäckningskrav och kunna

expandera. Nyemitterade aktier måste alltså tecknas av andra

intressenter.

 I den nuvarande stadshypoteksorganisationen utgör förankringen

hos låntagarna och låntagarinflytandet en styrka. Den nyemission

i Stadshypotek AB som inledningsvis blir nödvändig bör därför

riktas till låntagarna. En del av aktieägandet i Stadshypotek AB

blir därmed redan från början spritt på ett stort antal händer.

 De genom nyemission tillkomna aktieägarna kommer att resa krav

på avkastning på sitt insatta kapital. Även huvudaktieägaren,

stiftelsen Stadshypotekskassan, måste resa krav på avkastning på

sitt aktieägande i Stadshypotek AB. Det är knappast sannolikt

att externa investerare är villiga att teckna aktier om

huvudaktieägaren inte uppfattas som långsiktigt intresserad av

lönsamhet och avkastning på sina aktier. För att stiftelsen

skall te sig som en trovärdig långsiktig ägare med av-

kastningskrav måste den därför konstrueras så att den får ett

verkligt intresse av avkastningen på sitt kapital.

 Stiftelsens ändamål kan mot denna bakgrund inte inskränkas till

att bestå enbart i själva ägandet av aktier i Stadshypotek AB

och i att eventuellt återinvestera uppburna utdelningar i samma

bolag. Detta skulle i så fall i praktiken innebära att

stadshypoteksorganisationen skulle bli självägande utan ett

trovärdigt system för att sätta långsiktiga lönsamhetskrav. Det

skulle vidare, när den statliga upplåningsregleringen upphör

och hypoteksinstituten ges möjlighet till företagsförvärv, öppna

möjligheten för en expansion genom förvärv av andra företag som

på sikt skulle kunna verka menligt på konkurrensen. En sådan

ordning skulle varken främja låntagarnas intressen eller

effektiviteten på kreditmarknaden. Stiftelsen måste därför ges

ett ändamål och en konstruktion som innebär att den har ett

intresse av avkastningen på sitt kapital.

 Detta ändamål måste sökas inom ramen för vad som kan sägas vara

ett samhällsnyttigt ändamål. Statsmakterna har i olika

sammanhang medverkat till att forskningsstödjande stiftelser

uppstått. Ett exempel på detta utgör stiftelsen Riksbankens

Jubileumsfond. Ett annat exempel är de avsättningar ur

affärsbankernas vinster som för någon tid sedan gjordes i syfte

bl.a. att förstärka utrustningsresurserna vid universitet och

högskolor. Avkastningen på stiftelsen Stadshypotekskassans

innehav av aktier bör mot denna bakgrund gå till att ekonomiskt

främja och understödja till Sverige anknuten vetenskaplig

forskning.

 När lagstiftningen om stadshypoteksorganisationen nu

moderniseras kan självfallet inte ägandet läggas i ett organ

vars juridiska status inte är klart fastlagd. Stiftelsen

Stadshypotekskassan blir en stiftelse med allt vad därav följer.

Denna stiftelse blir ägare till ett mycket omfattande kapital.

Det bör inte heller komma i fråga att genom ny lagstiftning

permanenta dagens svaga system för låntagarförankring i

stadshypoteksorganisationen. Däremot finns det, enligt vad som

uppgivits från företrädare för stadshypoteksföreningarna, goda

möjligheter att bilda ideella föreningar på de nuvarande

stadshypoteksföreningarnas grund. Ett på sådant sätt kanaliserat

låntagarinflytande bör utgöra en tillgång för den framtida

stadshypoteksorganisationen. Det kan emellertid inte, med den

avsevärt ökade frihet som bolagsbildningen medför, komma i fråga

att ge det på detta sätt kanaliserade inflytandet en

majoritetsposition.

 Stiftelsens styrelse bör sättas samman på ett sätt som speglar

dess dubbla roll att dels långsiktigt förvalta sitt kapital och

förankra ägandet i Stadshypotek AB, dels fördela

forskningsbidrag. I den mån representativa ideella föreningar av

låntagare bildas på de nuvarande stadshypoteksföreningarnas

grund bör även den gamla traditionen av låntagarinflytande i

Stadshypotek tillgodoses genom en viss representation för dessa

föreningar i stiftelsens styrelse.

 Stiftelsens helt dominerande tillgång blir aktiemajoriteten i

Stadshypotek AB. Det blir därför ett naturligt mål för

stiftelsens styrelse att åstadkomma att Stadshypotek AB

utvecklas till en långsiktigt lönsam organisation. Av detta skäl

kan det knappast komma ifråga att stiftelsen inledningsvis

ställer alltför höga krav på utdelning på sitt ägande i

Stadshypotek AB. Tvärtom torde det vara rimligt att anta att

utdelningskraven under ett långt inledningsskede kommer att

ställas ganska försiktigt.

 Genom stiftelsens dominerande ägande i Stadshypotek AB ges

bolaget en långsiktig stabilitet som tillförsäkrar

bostadskreditmarknaden en kraftfull självständig aktör och

gynnar konkurrensen på denna marknad.

 Stadshypotek skall bibehålla sin ursprungliga huvudinriktning.

Denna

framgår av bolagsordningen och ändringar i denna kräver

regeringens tillstånd eller, enligt kreditmarknadskommitténs

förslag, bankinspektionens. Stiftelsen Stadshypotekskassan skall

också som ägare enligt sina stadgar utgöra en garanti för att

denna huvudinriktning bibehålles.

 Beträffande Landshypotek utgör föreningarnas ägande av

hypoteksbanken och låntagarnas delägande i

landshypoteksföreningarna en begränsning för statsmakternas

möjlighet att disponera över det kapital som uppstår vid en

aktiebolagsbildning. Själva aktiebolagsbildningen av

Landshypotek faller emellertid i och för sig under vad

statsmakterna genom lagstiftningsåtgärder bör besluta om. Den

fortsatta utvecklingen blir dock i första hand en fråga för

ägarna.

 Ombildningen av Landshypotek till aktiebolag bör i ett första

steg ske genom att hypoteksbankens hela rörelse överförs till

ett för ändamålet bildat aktiebolag mot att banken erhåller

aktier i bolaget. Därefter likvideras hypoteksbanken och bankens

ägare, föreningarna, tillskiftas bankens aktier i aktiebolaget i

proportion till deras lån i banken. I ett nästa steg överlåter

föreningarna sin rörelse till aktiebolaget mot betalning i

aktier. Det sista steget i ombildningen är att föreningarna

ombildas till associationsformen ekonomiska föreningar. För

redan ingångna förbindelser ligger den statliga garantin kvar

och avtrappas successivt.

 Även för Skeppshypotek är det min mening att verksamheten i

framtiden bör bedrivas i aktiebolagsform. Detta är en följd av

strävandena att söka främja förutsättningarna för

konkurrensneutralitet på kreditmarknaden. Staten blir ensam

ägare till de aktier som uppstår ur ombildningen av

Skeppshypotek till aktiebolag. Det ankommer sedan på staten att

avgöra om den oförändrat skall ha kvar sitt engagemang eller om

den skall överväga försäljning eller nya samägandeformer. En

ombildning till aktiebolag öppnar också möjlighet för

statsmakterna att ompröva den subvention av sjöfarten som ligger

i dagens konstruktion av skeppshypotekskassan.

 Ombildningen av Skeppshypotek bör tillgå så att skeppshypoteks-

kassans hela rörelse överförs till ett för ändamålet särskilt

bildat aktiebolag mot att kassan erhåller aktier i bolaget.

Därefter likvideras kassan, varvid aktierna tillfaller staten.

 Utvecklingen på kreditmarknaden går snabbt. Framför allt för

Stadshypotek men även för Landshypotek och i någon mån för

Skeppshypotek är det fråga om förvaltning av mycket stora

förmögenhetsmassor. En förlängd situation av osäkerhet rörande

vilka förutsättningar som skall gälla medför mycket stora

nackdelar såväl för berörda institutioner som för

kreditmarknaden i sin helhet.

 Jag anser därför det vara nödvändigt att mina förslag genomförs

med verkan från den 1 januari 1991. Hypoteksinstitutionerna

själva och övriga aktörer på marknaden måste emellertid ha

besked tidigare än så för att kunna genomföra de nödvändiga

förändringsåtgärderna.

 Konsekvenserna av mina förslag blir att effektiviteten på den

svenska kreditmarknaden ökar. Genom att statens roll som

garantigivare gradvis upphör och genom att övriga

särbestämmelser för hypoteksinstituten

avskaffas, främjas förutsättningarna för konkurrensneutralitet

på denna viktiga del av kreditmarknaden till gagn för

effektiviteten och därmed för låntagarna.

 Genom att den största aktören på bostadskreditmarknaden,

stadshypotekskassan, ges möjlighet att effektivisera sin

organisation och konkurrera på lika villkor nationellt och

internationellt samt förses med en långsiktig ägarfunktion,

säkerställs att en stark och självständig aktör kommer att

finnas på marknaden och åstadkomma en effektiv konkurrens i

bostadskreditgivningens olika led.

 Landshypoteksorganisationen ges möjlighet att leva vidare i en

situation med nya kapitaltäckningskrav på en avreglerad

kreditmarknad. Det kooperativa draget bibehålls genom att

hypoteksföreningarna i förvandlad form lever vidare och kan axla

den ägarroll som är nödvändig för en institution av denna

storlek och betydelse. Genom omvandlingen finns förutsättningar

för konkurrensneutralitet gentemot övriga aktörer på marknaden.

Det blir ett ansvar för ägarna att närmare definiera den roll de

önskar att Landshypotek skall spela i framtiden.

 Sammantaget innebär mina förslag avsevärt förbättrade konkur-

rensförutsättningar på en utomordentligt viktig del av

kreditmarknaden, en effektivisering av tunga institutioner på

marknaden och därmed fördelar för såväl placerare som låntagare.

Sammanställning av remissyttrandena över hypoteksutredningens

betänkande (SOU 1989:103) Hypoteksinstituten i framtiden såvitt

avser stadshypoteksorganisationen.

Remissinstanserna

Efter remiss har yttrande över betänkandet avgetts av

bankinspektionen, riksskatteverket, hovrätten för Nedre

Norrland, kammarrätten i Göteborg, fullmäktige i Sveriges

Riksbank, försäkringsinspektionen, universitets- och

högskoleämbetet, riksgäldskontoret, näringsfrihetsombudsmannen

(NO), Svenska Bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen,

Sveriges Föreningsbankers Förbund, Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa, stadshypoteksföreningarna, Svenska

Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb hos Stadshypotek,

Sveriges allmänna hypoteksbank, landshypoteksföreningarna,

Svenska skeppshypotekskassan, Finansbolagens Förening,

Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers

Centralorganisation (SACO), Svenska Arbetsgivareföreningen

(SAF), Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag SBAB, Föreningen

Auktoriserade Revisorer (FAR), Svenska Revisorsamfundet (SRS),

bokföringsnämnden, boverket, HSB:s Riksförbund, Allmänna

pensionsfonden, första-tredje fondstyrelsen, Sveriges

Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO), Lantbrukarnas Riksförbund,

Sveriges Redareförening, Riksbyggen och Sveriges

Fastighetsägareförbund.

 Sveriges Akademikers Centraloganisation (SACO), Svenska

Arbetsgivareföreningen (SAF), bokföringsnämnden och Svenska

Revisorsamfundet (SRS) har, var och en för sin del, förklarat

att de avstår från att avge yttrande.

Bankinspektionen

Två tjänstemän vid bankinspektionen har såsom sakkunniga biträtt

utredaren. De frågor som inspektionen har velat bevaka har på

detta sätt kunnat beaktas under utredningsarbetet.

 Bankinspektionen tillstyrker bifall till utredarens förslag.

Riksskatteverket

Utifrån de intressen som verket har att bevaka finns ingenting

att erinra mot hypoteksutredningens förslag. Det kan anmärkas

att förslaget innebär att hypoteksinstituten framöver skulle få

samma skatteregler som gäller för liknande kreditinstitut. De

skatteförslag som föreslås i lagrådsremissen den 25 januari 1990

om reformerad inkomst- och företagsbeskattning kommer att

omfatta även hypoteksinstituten.

Hovrätten för Nedre Norrland

Hovrätten har - från de synpunkter (i första hand civil- och

associationsrättsliga) hovrätten anser sig böra granska

föreliggande remissärende - ingen erinran mot de framlagda

författningsförslagen.

 Det kan dock vid lagstiftningsärendets vidare behandling finnas

anledning att ytterligare analysera de nu gällande lik-

vidationsbestämmelserna i stadshypotekslagen (jfr betänkandet bl

a s 124, 127 och 206).

Kammarrätten i Göteborg

Kammarrätten har inte något att erinra mot betänkandet.Förslagen

i betänkandet synes vara en elegant lösning av frågan att välja

och genomföra en ny organisationsform för hypoteksinstituten.

Fullmäktige i Sveriges Riksbank

Fullmäktige i riksbanken vill inledningsvis understryka de

särdrag som hittills gällt för hypoteksinstituten. De har

tillkommit med stöd av staten och staten har även ställt

garantier för den upplåning som instituten företagit på

obligationsmarknaden.

 Till de karakteristiska dragen hör vidare den långt drivna

specialiseringen. Hypotekslagstiftningen har angett

förhållandevis snäva verksamhetsområden för vart och ett av

instituten och höga krav har ställts på kreditgivningens

bakomliggande säkerheter. Huvuduppgiften har varit att

tillhandahålla långfristiga krediter och att fungera som

komplement till bankerna. Inte minst Stadshypotek grundlade en

mycket stark position som bostadsinstitut på marknaden under de

regleringsperioder då bankerna var beroende av Stadshypotek för

att kunna lyfta av betydande delar av sina byggnadskrediter.

 I flera avseenden har de senaste årens avregleringar ändrat de

ursprungliga förutsättningarna för hypoteksinstitutens rörelser.

Den tidigare rollfördelningen gentemot bankerna har brutits upp.

De huvudsakliga konkurrenterna till hypoteksinstituten återfinns

i dag som dotterbolag (kreditaktiebolag) inom större

bankkoncerner. Dessa har bl a tillgång till bankernas

förhållandevis breda organisationer och kontorsnät. För

hypoteksinstituten har konkurrensen från de bankanknutna kredit-

aktiebolagen resulterat i vikande andelar på marknaden och

begynnande lönsamhetsproblem. Detta har inträffat samtidigt som

instituten ställts inför väsentligt skärpta

kapitaltäckningskrav.

 I rådande marknadsläge anser fullmäktige, liksom utredningen,

att hypoteksinstitutens verksamhetsformer i flera avseenden

framstår som föråldrade. Fullmäktige delar också utredningens

syn på behovet av en mer genomgripande ombildning. Statsmakterna

har inte längre behov av att administrativt styra

kreditgivningen till vissa sektorer eller ändamål med stöd av

särskild lagstiftning. Starka skäl talar för att hypo

teksinstituten bör ombildas till aktiebolag och inordnas under

de mer flexibla spelregler som gäller för andra jämförbara

kreditgivare.

 Som ett viktigt led i ombildningen till aktiebolag ingår att

ägarförhållandena klarläggs. Därmed klarläggs också vem som bär

det direkta ansvaret för fortsatt verksamhetsutveckling och för

den strategiskt viktiga kapitalanskaffningen.

Hypoteksinstitutens starka beroende av staten tonas ned,

åtminstone vad gäller Stadshypotek och Landshypotek. Fullmäktige

delar uppfattningen att det inte längre finns några

näringspolitiska eller kreditpolitiska motiv för att bibehålla

dagens särställning härvidlag.

 Fullmäktige vill emellertid understryka att de föreslagna

ombildningarna till aktiebolag inte ensamma löser

hypoteksinstitutens problem. Även efter det formella skiftet av

associationsform och frigörelsen från de statliga

detaljregleringarna kvarstår betydande ekonomiska skillnader

mellan de tre institutionerna. Det är fråga om skillnader i

storlek och konkurrensförmåga som i hög grad påverkar

livskraften på längre sikt. Enligt fullmäktiges uppfattning

måste därför någon form av verksamhetsvidgningar övervägas

tillsammans med övriga förslag.

 Detta gäller särskilt för Landshypoteks och Skeppshypoteks del.

De uppträder som utpräglade specialister på krympande avsnitt av

marknaden och står därför inför särskilda svårigheter när det

gäller att attrahera riskkapital och marknadsmässigt förränta

detta kapital. För Stadshypoteks vidkommande är de

marknadsmässiga förutsättningarna annorlunda och i allt

väsentligt mera gynnsamma. Marknaden för fastighetskrediter är

mycket expansiv. Samtidigt sker en koncentration till ett fåtal

stora aktörer.

 Utredningen framhåller betydelsen av att

hypoteksinstitutionerna efter ombildningarna kan behålla och

utveckla sina ursprungliga huvudinriktningar. Fullmäktige är i

princip av samma uppfattning. Särskilt viktigt är att

Stadshypotek kan fortsätta att spela sin centrala roll ur

konkurrenssynpunkt på bostadskreditmarknaden. På denna punkt

tolkar fullmäktige de framlagda förslagen så att inriktningen

för respektive bolag inte rubbas genom ombildningarna. Samtidigt

öppnas nya möjligheter för såväl Stadshypotek som Landshypotek

att överväga någon form av verksamhetsvidgningar på koncernnivå.

 Detta är ur struktursynpunkt en viktig reform, som fullmäktige

ser positivt på. Några särbestämmelser jämfört med de

bankanknutna konkurrenterna bör inte gälla beträffande

organisationslösningarna. Nya finansiella verksamheter bör

alltså kunna länkas till de ursprungliga, förutsatt att detta

sker via sidoordnade bolag efter holdingmodell. I den fortsatta

beredningen av utredningens förslag bör förutsättningarna för

sådana verksamhetsvidgningar på koncernnivå närmare preciseras.

 En stor del av betänkandet ägnas de författningsmässiga

skillnader som föreligger mellan de tre organisationerna, dvs

frågan om hypoteksinstitutens rättsliga status. På denna punkt

har utredningen genomfört en analys av det rådande utgångsläget,

bl a när det gäller statens möjliga ägaranspråk. Denna analys

ligger i allt väsentligt till grund för fullmäktiges

ställningstaganden nedan. När det gäller konstruktionen för

Stadshypotek föreslår dock fullmäktige vissa modifieringar.

 En viktig del av ombildningen av Stadshypotek är att nuvarande

kassan ges formell ställning som stiftelse och ägare. Detta

faller tillbaka på utredningens analys av kassans och

föreningarnas juridiska status i utgångsläget. Här konstateras

bl a att låntagarförankringen i stadshypoteksorganisationen är

förhållandevis svag. Vidare finner utredningen att staten inte

har grund för anspråk på den upparbetade förmögenheten, trots en

lång tradition av statliga stödinsatser och olika reglerande

ingrepp. Knytningen till staten har givit kassan ett drag av

offentlig institution men anses inte ha ändrat dess

självständighet och stiftelsekaraktär enligt utredningen.

 Fullmäktige delar uppfattningen att stiftelseformen nära

anknyter till den tradition av självständighet och oberoende som

kassan och föreningarna utvecklat. Den konstruktion som

utredningen föreslår bör också ses mot bakgrund av att det

faktiskt saknas uttryckliga bestämmelser som reglerar

ägarförhållandena i stadshypoteksorganisationen. En annan viktig

utgångspunkt för fullmäktiges ställningstagande är Stadshypoteks

nuvarande roll som stor kreditgivare på

bostadsfinansieringsmarknaden -den enda icke bankägda aktören i

marknadsledande position. Fastighetslånemarknaden fortsätter av

allt att döma att vara expansiv. Den är vidare på väg att

internationaliseras, åtminstone vad gäller aktörernas

kapitalanskaffning (funding). Koncentrationstendenserna har

blivit allt tydligare. En marknadsledande position försvaras

bara av den som kan hantera växande volymer inom ramen för en

kostnadseffektiv och lönsam organisation.

 Ombildningen innebär att Stadshypotek formellt förses med en

ägare i stiftelsens form. Hur denna stiftelse regleras blir

därmed av avgörande betydelse. Av utredningens förslag till

stadgar för stiftelsen framgår bl a att stiftelsen skall

förvalta det aktiekapital som erhållits vid ombildningen av

Stadshypoteks rörelse "i syfte att befrämja en effektiv

konkurrens på bostadskreditmarknaden".

 Fullmäktige kan tillstyrka utredningens förslag i detta

avseende. Ägarfrågan får en lösning som nära anknyter till de

förhållanden som hittills gällt för Stadshypotek. Fullmäktige

fäster därutöver särskild vikt vid att huvudinriktningen för

förvaltningen tydligt läggs fast och att denna tar sikte på just

konkurrensmomentet på bostadskreditmarknaden.

 Som tidigare framgått är det utredningens juridiska analys som

ligger till grund för fullmäktiges ställningstagande till

ombildningen av Stadshypotek och ägarfrågans lösning. Ett

förstatligande av Stadshypoteks rörelse framstår t ex inte som

ett realistiskt alternativ i sammanhanget mot bakgrund av den

analys som presenterats. Staten kan inte ta aktiekapitalet i det

ombildade Stadshypotek i anspråk utan ersättning.

Regeringsformen (RF 2 kap 18 §) tillförsäkrar inte bara enskilda

medborgare ersättning i de fall egendom förstatligas. Skyddet

får även anses gälla en självständig, under statens omedelbara

vård ställd låneanstalt" som Stadshypotek. Statsmakterna bör

primärt ta ansvar för i vilka former den framtida förvaltningen

får bedrivas men avstå från att direkt förfoga över det kapital

som återfinns i rörelsen.

 Däremot har fullmäktige invändningar mot utredningens förslag

när det gäller stiftelsens styrelse. Eftersom fullmäktige anser

att staten har ett huvudansvar när det gäller att förse

Stadshypotek med en långsiktig stabil ägarfunktion bör detta

ansvar återspeglas i en klar majoritetsposition när det gäller

sammansättningen av stiftelsens styrelse. Vidare anser

fullmäktige att det föreslagna antalet ledamöter är för stort.

Antalet bör begränsas från tolv till åtta ledamöter. Av dessa

åtta ledamöter bör fyra, däribland ordföranden, utses av

regeringen. Därutöver föreslår fullmäktige att två ledamöter

utses av berörda vetenskapliga forskningsakademiker och två

ledamöter utses av föreningar som representerar låntagar-

intresset inom Stadshypotek.

 Fullmäktige anser således att de av regeringen utsedda

ledamöterna bör utgöra styrelsens majoritet (i kraft av

ordförandes utslagsröst). För flertalet av dessa ledamöter bör

ställas höga krav på sakkunskap och kompetens ifråga om

kreditgivning och kapitalförvaltning.

 Utredningen understryker betydelsen av långsiktiga

lönsamhetskrav för en rörelse av Stadshypoteks slag. Man

föreslår mot denna bakgrund att delar av verksamhetens

avkastning delas ut till allmännyttiga ändamål för att "främja

och understödja till Sverige anknuten vetenskaplig forskning".

Fullmäktige ställer sig dock tveksamma till den föreslagna

konstruktionen. Denna framstår som konstlad och fullmäktige

ifrågasätter om den i praktiken kommer att tjäna sitt syfte.

Enligt fullmäktiges uppfattning är det istället inträdet av nya

aktieägare i de rörelsedrivande enheterna som i första hand kan

bidra till önskad stabilitet och trovärdighet vad gäller

Stadshypoteks effektivitet och avkastning. Det är således av

avgörande betydelse att ett bredare ägande redan från början

blir en del i omstruktureringen av Stadshypotek. Genom

nyemissioner bör såväl medlemmar som externa intressenter

beredas möjlighet att inträda och satsa riskvilligt kapital på

marknadsmässiga villkor. Detta kan ske i betydande omfattning

utan att stiftelsen behöver ge upp sin roll som huvudaktieägare

i Stadshypotek. Det kan vidare ske i former som garanterar att

Stadshypotek fortsätter att utvecklas som konkurrent till de

större bankkoncernerna på marknaden.

 Fullmäktige har inget att erinra mot de förslag som rör

skattekonsekvenserna och behandlingen av de ombildade instituten

ur kapitaltäckningssynpunkt. Detsamma gäller den tidpunkt som

utredningen angivit för ikraftträdande av de olika förslagen.

Den anpassning som rör hypoteksinstituten bör dock tidsmässigt

sammanfalla med ställningstagandet till kreditmarknadskommitténs

förslag om reformerad lagstiftning för kreditaktiebolagen.

Försäkringsinspektionen

Till en början vill inspektionen instämma i vad utredaren anfört

om nödvändigheten av att utan dröjsmål genomföra en

modernisering av Landshypoteks och Stadshypoteks organisation

för att skapa möjlighet för de båda institutionerna att

utvecklas och framgångsrikt verka på den framtida avreglerade

kreditmarknaden.

 De båda hypoteksinstitutionerna är nu organiserade efter

likartade linjer. På en punkt har utredaren ansett sig kunna

finna en principiell skillnad av betydelse i det att det inom

landshypotek skulle föreligga ett delägarskap från låntagarnas

sida i föreningarna och från dessas sida i banken, vilket

delägarskap i ekonomiskt hänseende skulle betyda något helt

annat och mera långtgående än vad som följer av med-

lemskapsreglerna i stadshypoteksförfattningarna. Detta har lett

utredaren fram till helt olika lösningar för de båda

institutionerna. Inspektionen anser att utredaren i hög grad

överdriver betydelsen av de smärre formella och sakliga

skillnader som finns mellan de båda regelsystemen. Enligt

inspektionens uppfattning bör - med hänsyn till att de båda

institutionernas uppbyggnad och verksamhetsorganisation i allt

väsentligt är densamma - en given utgångspunkt vara att den

ombildningsmodell som väljs bör tillämpas på båda

institutionerna. För detta talar också att de båda institutens

verksamhet kan antas bli i viss utsträckning överlappande.

 Till grund för en reformering av organisationsformen bör läggas

främst följande principer.

 - Den låntagarkooperativa karaktären behålls. Av detta följer

bl.a. att det även i fortsättningen bör finnas en stark

förankring hos låntagarna på regional nivå. Mot bakgrund av den

kooperativa karaktären är det inte nödvändigt att på det sätt

som utredaren gjort i fråga om Stadshypotek betona ett från

början starkt avkastningskrav. (Här kan en jämförelse göras med

sparbanker, föreningsbanker och ömsesidiga försäkringsbolag.)

 - Organisationsformen för rörelsen bör vara sådan att den ger

möjlighet till nödvändig utveckling och även skapar en grund för

konkurrens med andra institut på lika villkor. För rörelsen bör

därför användas aktiebolagsformen.

 - Kopplingen mellan ägarfunktion och lånerörelsen måste vara

sådan att förutsättning skapas för att föra ihop Landshypoteks

och Stadshypoteks olika delar till slagkraftiga koncerner. Det

är helt nödvändigt, om instituten skall ha möjlighet att hävda

sig i framtidens konkurrens, att en samordning och

effektivisering sker inom resp. koncern för att fullt ut ta till

vara fördelarna i en stordrift.

 Mot bakgrund av dessa utgångspunkter anser inspektionen att den

lösning som utredaren föreslår för Stadshypotek - bl.a. med en

stiftelse som ägare av Stadshypotek AB - inte är acceptabel.

Inspektionen avstyrker därför det förslag som utredaren framlagt

beträffande Stadshypotek.

 Det är emellertid svårt att peka på en enkel ombildningsmodell

som helt uppfyller de villkor som enligt ovan måste ställas på

en reform och som dessutom i stor omfattning kan vinna gehör hos

personal och förtroendemän i institutionerna. Mycket talar

därför för att det första steget bör bygga på - förutom på att

själva rörelsen drivs i ett aktiebolag - att ägarfunktionerna

kopplas till en organisation som så nära som möjligt bygger på

den nuvarande. Den skulle då t.ex. kunna innebära att aktierna

fördelas på banken/kassan resp. på föreningarna på

sådant sätt att banken/kassan i vart fall har majoritet i

rösthänseende på aktiebolagets bolagsstämma, att föreningarna

ombildas till ekonomiska föreningar - eller, om samtliga aktier

läggs hos banken/kassan, valföreningar - med uppgift att utse

ombud till kassans resp. bankens stämma och att i viss mån

engageras i aktiebolagets organisation vad gäller låneverksamhet

i regionen.

 Lösningen bör alltså så långt som möjligt tillvarata de

fördelar som finns i den regionala låntagarförankringen

samtidigt som organisationen i väsentliga avseenden måste

möjliggöra en nödvändig styrning av och kraftsamling i

koncernens verksamhet.

Inspektionen föreslår att finansdepartementet i någon därför

lämplig form tar upp överläggningar med företrädare för de båda

institutionerna för att närmare klarlägga hur en ombildning

utifrån vissa givna förutsättningar - enligt inspektionens

mening de som angetts i det föregående - kan genomföras under

bred förankring i institutionerna.

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ)

Betänkandet har av UHÄ remitterats till universiteten i

Stockholm, Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN]. Inkomna remissyttranden bifogas.

 Sett utifrån de synpunkter, vilka UHÄ företrädesvis har att

beakta finner ämbetet inget att erinra emot utredningens förslag

i dess helhet. Enligt UHÄ:s mening hade det dock varit önskvärt

om utredningen närmare hade redogjort för hur "till Sverige

anknuten vetenskaplig forskning" skall få tillgodogöra sig

avkastningen på stiftelsens Stadshypotekskassan innehav av

aktier.

 I övrigt vill UHÄ hänvisa till vad som har anförts från

universitetens sida.

Stockholms universitet, juridiska fakultetsnämnden

Fakultetsnämnden ställer sig, med följande påpekanden, positiv

till förslaget.

 Beträffande Stadshypotekskassan och stadshypoteksföreningarna

("Stadshypotek") vill nämnden understryka den allmänna

synpunkten att det är väsentligt att Stadshypotek, som hittills

kan sägas ha fungerat som en garant för prispressande konkurrens

inom bostadskreditgivningen, också i fortsättningen kan behålla

sin roll som en stark och självständig aktör på

bostadskreditmarknaden. Nämnden vill också framhålla, att det är

angeläget att förslaget är så utformat att det kan uppfattas om

positivt även från stadshypoteksföreningarnas sida.

 Med nu gjorda påpekanden tillstyrker nämnden ett genomförande

av betänkandets förslag.

Uppsala universitet, juridiska fakultetsstyrelsen

Fakultetsstyrelsen finner inte anledning att gå in på kredit-

marknadssituationen och frågor kopplade till denna utan

begränsar sitt yttrande till att avse synpunkter på dels

utredningens resultat i vad avser ägarförhållandena i dagens

situationen vad gäller de tre hypoteksinstituten med de till dem

kopplade föreningarna, dels utredningens förslag till nya

organisationsformer, dels föreslagna stadgar och

bolagsordningar.

 Vad till att börja med gäller dagens ägarsituation har

utredningen kommit till det resultatet, att såväl

Stadshypotekskassan som de till denna kopplade

stadshypoteksföreningarna är att betrakta som självägande

juridiska personer sui generis, närmast av stiftelsekaraktär ,

med starkt offentligrättsligt inslag. Något anspråk på

Stadshypoteks samlade kapital kan därför inte göras gällande

från vare sig föreningarnas eller medlemmarnas sida. Inte heller

staten kan enligt utredningen resa anspråk på Stadshypoteks

förmögenhetsmassa. När det därefter gäller Landshypotek

föreligger enligt utredningen den skillnaden, att

hypoteksbankens delägare utgörs av landshypoteksföreningar och

att låntagarna är delägare i föreningarna. Låntagarna genom

föreningarna har därför, sägs det vidare, i egenskap av delägare

ett rättsligt grundat anspråk på del i förmögenhetsmassan i

Landshypotek och på de aktier som kan komma att uppstå vid en

ombildning av Landshypoteksorganisationen till aktiebolag. Vad

slutligen Skeppshypotek beträffar har utredningen kommit till

det resultatet att staten ensam är ägare. Vad först

stadshypoteksföreningarna beträffar kunde det som utredningen

anfört tidgare möjligen sägas att de utgjorde en särform av

ekonomiska föreningar, och även om låntagarna alltjämt kallas

medlemmar kan det med visst fog ifrågasättas om de numera -

sedan deras skyldighet att solidariskt svara för föreningarnas

förbindelser 1970 upphörde - kan sägas träffa sådant avtal om

samverkan för ett gemensamt ändamål som är en förutsättning för

att en association och därmed en förening skall anses föreligga.

Å andra sidan benämns som sagt låntagarna medlemmar, och som

sådana har de vissa förvaltningsbefogenheter i föreningarna.

Visst fog synes dock som sagt föreligga för ståndpunkten att det

i detta fall närmast är fråga om en halvt offentligrättslig

organisationsform med visst inflytande för dem som är låntagare.

Fakultetsstyrelsen kan därför sammanfattningsvis acceptera det

slutresultat till vilken utredningen kommit.

 De tekniker som föreslås för omvandlingen av stadshypotek finns

i det stora hela inte något att invända mot. Ett par detaljer

skall dock beröras.

 Vid Stadshypoteks ombildning till en aktieägande stiftelse

uppkommer som utredningen konstaterat ett gäldenärsbyte.

Utredningen är - säkert helt korrekt - av den uppfattningen att

samtliga borgenärer inte kan nås för det samtycke som i princip

krävs för gäldenärsbyten och föreslår i stället, att regeringen

prövar tryggheten för Stadshypoteks fordringsägare men vidare,

vilket är väl så centralt, att den av staten garanterade

grundfonden inte avvecklas snabbare än de skulder som för

närvarande föreligger. För att skydda Stadshypoteks nuvarande

fordringsägare får dock den av staten garanterade grundfonden

bara användas till skyddan

det av dessa och inte dem som framdeles tillkommer som

fordringsägare. Med hänsyn till de jämfört med dagens situation

utökade risker, som fordringsägarna generellt sett kan komma att

utsättas för genom Stadshypotek AB:s verksamhet, finner

fakultetsstyrelsen det trots allt vara tveksamt om de nuvarande

fordringsägarna erhåller ett erforderligt skydd genom den

föreslagna modellen. - Till förslaget på s. 150 att Stiftelsen

Stadshypotekskassan skall få en styrelse om tolv personer vill

fakultetsstyrelsen göra det påpekandet, att all erfarenhet

entydigt synes utvisa att stora styrelser inte fungerar

effektivt. Fråga är om inte styrelsen för stiftelsen i likhet

med t.ex. Nobelstiftelsens styrelse kunde bestå av sex ledamöter

men med rätt för olika akademiska kollegier att med ensamrätt

bestämma hur de medel som skall tillfalla forskningen enligt

förslaget till stadgar § 2 (s. 231) skall fördelas.

 Komplikationerna är delvis desamma och delvis andra vad gäller

Landshypotek - enligt förslaget framdeles ett

kreditmarknadsaktiebolag med ekonomiska föreningar som delägare.

Man kan till en början ställa frågan i vilken mån det bör

tillkomma statsmakterna att besluta att ett privaträttsligt

organ skall omvandlas till ett aktiebolag (ss 155 och 197). Å

andra sidan kan statsmakterna inom vida ramar göra sådana

ändringar i gällande regler att fysiska och juridiska personer

för att fortsätta viss typ av verksamhet tvingas in i nya

verksamhetstyper. Fakultetsstyrelsen nöjer sig därför i detta

sammanhang med detta påpekande. - Vad därefter skyddet för

Hypoteksbankens fordringsägare beträffar är problement detsamma

som ovan berörts i vad gäller Stadshypoteks fordringsägare.

Förslaget i betänkandet är i vad gäller Landshypotek identiskt

med förslaget i vad gäller skyddet för Stadshypoteks

fordringsägare. Fakultetsstyrelsen vill även i detta fall uttala

sin tveksamhet inför frågan om fordringshavarna erhåller

erforderligt skydd. - Påpekandet på s 158 m att föreningarnas

verksamheter framdeles kommer att regleras av stadgar medan

Landshypoteksrörelsen regleras av aktiebolagslagen, kredit-

aktiebolagslagen och bolagsordning måste kompletteras med

påpekandet, att föreningarna även blir bundna av lagen om

ekonomiska föreningar (om inte särreglering ges), vilket har

viss praktisk betydelse. Lagen om ekonomiska föreningar är

nämligen tillämplig på föreningar som genom ekonomisk verksamhet

främjar sina medlemmars ekonomiska intressen. Vidare skall

medlemmarna vara aktiva i föreningarna som konsumenter,

leverantörer eller liknande - föreningarna skall med andra ord

vara kooperativa. De framtida föreningarna skall väl ha till

syfte att främja sina medlemmars ekonomiska intressen, men hur

mycket av ekonomisk verksamhet blir kvar hos dem? Skall

aktieägande anses konstituera ekonomisk verksamhet? Och kan man

rimligen säga att medlemmarna som ju får sina lån beviljade av

hypoteksaktiebolaget är låntagare hos föreningen? Däremot skulle

väl rekvisitet ekonomisk verksamhet kunna komma att uppfyllas om

föreningarna som ombud för kreditaktiebolaget har att bevilja

medlemmarnas lån och då blir väl föreningarna även

kooperativa. - En grundläggande princip i vad gäller aktiebolag

och ekonomiska föreningar är att de inte får tömmas på eget

bundet kapital genom utbetalning till föreningens medlemmar. I

strid mot denna princip

innehåller förslaget att utan att ta hänsyn till de enskilda

föreningarnas ekonomi föreskriva, att föreningarna själva skall

erlägga insatserna för dagens medlemmar med rätt för samma

medlemmar att efter viss tid lämna föreningarna och därvid lyfta

samma insatser. Det må så vara att medlemmarna redan i dag är

delägare i hypoteksföreningarna och att de, om föreningarna

skulle likvideras, skulle kunna dela på likvidationsöverskottet

- en annan sak är att föreslå en konstruktion som går stick i

stäv med associationsrättens borgenärsskyddsregler vid fortsatt

verksamhet. - Slutligen skall här pekas på den latenta

konfliktrisk som ligger däri, att lån avses komma att ges till

vissa personer som genom sina föreningar är aktieägare i

Landshypotek AB och att dessa låntagares intressen kan tänkas

komma att gå stick i stäv med intressena hos de aktieägare, som

tecknar eller köper aktier i bolaget utan att samtidigt vara

låntagare. En grundläggande princip inom associationsrätten är

att aktieägare skall behandlas lika.

Riksgäldskontoret

Riksgäldskontoret ansluter sig till utredningens förslag att de

tre hypoteksorganisationerna ombildas till aktiebolag. Vidare

anser kontoret i likhet med utredningen att det föreslagna

Stadshypotek AB skall vara ett bankoberoende institut, som

alltfort kan värna om konkurrensen på svensk kreditmarknad.

 Kontoret finner det dock tveksamt att låta en stiftelse äga

Stadshypotek AB. Denna tveksamhet grundas på att den förslagna

stiftelseformen kan leda till ett oklart ägarintresse. I den mån

stiftelseformen väljs bör dock ett privat delägande i

Stadshypotek AB åstadkommas genom en aktieemission till

allmänheten. Vidare anser kontoret att, om stiftelseformen

väljs, stiftelsens avkastning inte bör specialdestineras till

forskning. Enligt kontorets principiella uppfattning vore en

sådan specialdestinering olycklig. Behovet av medel till

forskning har självfallet inte något samband med hur

avkastningen utvecklas i det föreslagna nya bolaget.

Ifrågavarande behov bör, om ett samhällsintresse bedöms

föreligga, i stället tillgodoses genom medel som anslås av

riksdagen.

 Enligt utredningens förslag skall grundfonden för

stadshypotekskassan och hypoteksbanken respektive garantifonden

för skeppshypotekskassan avveckas i takt med inlösningen av

institutens redan ingångna förbindelser enligt hittills gällande

ordning. Denna successiva minskning av grundfondernas respektive

garantifondens omfattning bör emellertid enligt

riksgäldskontorets uppfattning på ett tydligare sätt än i

utredningens förslag komma till uttryck i

övergångsbestämmelserna till upphävandet av lagarna om

respektive institut.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

Hypoteksutredningen har redan enligt sina direktiv haft att

inrikta arbetet på att främja förutsättningarna för en effektiv

konkurrens på kredit

marknaden. Utredarens mål har varit att åstadkomma en

moderniserad organisationsform för hypoteksinstituten som gör

det möjligt för dessa att verka och utvecklas på en avreglerad

kreditmarknad. Utredaren har också i ett flertal avseenden klart

uttalat att en utgångspunkt för förslagen är att åstadkomma

konkurrensneutralitet mellan hypoteksinstituten och andra

kreditinstitut, såväl svenska som utländska. Dessa

utgångspunkter för utredningen ligger väl i linje med de

intressen som konkurrenslagstiftningen vill främja.

 NO anser i allt väsentligt att utredaren på ett förtjänstfullt

sätt genom inriktningen av sina förslag tillgodoser och främjar

en effektiv konkurrens på så långt möjligt lika villkor mellan

olika aktörer på kreditmarknaden. Det gäller bl.a. förslagen att

ombilda hypoteksinstituten till aktiebolag och inordna dem i den

lagstiftning som reglerar liknande kreditinstitut, att avveckla

de statliga garantierna, att införa incitament för att ställa

marknadsmässiga lönsamhets- och avkastningskrav på kapitalet i

dessa institut samt att även i övrigt avskaffa särbestämmelserna

för hypoteksinstituten.

 NO har mot denna bakgrund inte funnit skäl att mera detaljerat

kommentera förslagen. I anslutning till några punkter som tas

upp i särskilt yttrande av experterna Johan[REDACTED_EFTERNAMN], Torbjörn

Kihlstedt och Sören Rung vill NO emellertid framföra följande.

 I punkt 6 tas frågan upp vilket avkastningskrav som skall

ställas på Stadshypotek AB. NO vill framhålla att det inte

föreligger någon motsättning mellan ett försiktigt

avkastningskrav i början och en långsiktigt marknadsmässig

avkastning. Det krav som bör ställas är att avkastningen är

attraktiv för en tänkt investerare. En sådan kan mycket väl

tänka sig en lägre avkastning i början eller kanske

inledningsvis ingen avkastning alls under förutsättning att den

lägre avkastningen kompenseras av en förhållandevis hög

avkastning i ett senare skede. Tolkat på detta vis stöder No

målet att Stadshypotek utvecklas till en långsiktigt lönsam

organisation.

 I punkt 7 tas frågan upp vad som skall gälla i

kapitaltäckningshänseende beträffande Stadshypoteks fonder. NO

kan, mot bakgrund av vad utredaren anfört i denna fråga, ansluta

sig till de bedömningar som denne gör. Det synes svårt att exakt

väga och kvantifiera de för- respektive nackdelar som

Stadshypotek historiskt sett har haft av gällande lagstiftning.

Då också kreditmarknadskommittén synes ha kommit fram till att

en reducering av fonderna i kapitaltäckningshänseende inte

skulle få någon större praktisk effekt och med hänsyn till den

osäkerhet som fortfarande råder beträffande vilka fördelar som

Stadshypotek har haft av särbehandlingen av fondavsättningarna

instämmer NO i att det väsentliga är en likabehandling i

framtiden mellan de kreditinstitut som konkurrerar med varandra.

 I punkt 8 tas upp vilken garantiavgift som Stadshypotek bör

betala för grundfonden. NO anser att Stadshypotek bör betala en

marknadsmässig avgift. Enligt vad som framgår av yttrandet synes

denna avgift ligga på en väsentligt högre nivå än den av

utredaren föreslagna oförändrade avgiften på 0,33 procent.

 NO kan i övrigt tillstyrka förslagen och vill ansluta sig till

bedömningen att det, bl.a. av konkurrensneutralitetsskäl, är

angeläget att förslagen genomförs skyndsamt.

Svenska Bankföreningen

1. Allmänna synpunkter

Bankföreningen ansluter sig till betänkandets särskilda yttrande

av experterna Johan[REDACTED_EFTERNAMN], Torbjörn Kyhlstedt och Sören Rung.

 Bankföreningen vill framhålla följande synpunkter avseende

Stadshypoteks framtid.

2. Modell för en ny organisationsform (Kapitel 5.2)

Utredningens utgångspunkt är att de åtgärder som föreslås skall

medföra konkurrensmässig neutralitet mellan Stadshypotek och

övriga bostadsinstitut. För att uppnå bl a neutralitet från

beskattningssynpunkt föreslår utredningen att Stadshypotek

ombildas till aktiebolag (sid 113).

 Bankföreningen delar utredningens uppfattning att det är

viktigt att det nya bolaget Stadshypotek AB kommer att

konkurrera på lika villkor med övriga bostadsinstitut. Om

Stadshypoteks rörelsedrivande verksamhet läggs i

kreditaktiebolaget Stadshypotek AB, uppnår man den fördelen att

detta institut framöver får samma skatteregler som övriga

bostadsinstitut. Det innebär vidare att de skatteförslag, som

URF (SOU 1989:34) föreslagit för finansiella företag, kommer att

omfatta både Stadshypotek AB och övriga bostadsinstitut. URF

avstod från att framlägga särskilda skatteförslag för

hypoteksinsitutten, med hänvisning till den pågående

hypoteksutredningen.

3. Bolagsbildning (Kapitel 5.4.1.2)

Utredningen föreslår att det statliga grundfonden avvecklas i

takt med att utelöpande obligationer och andra förbindelser

inlöses.

 Bankföreningen vill framhålla att det är synnerligen viktigt

för konkurrensneutraliteten mellan Stadshypotek och övriga

bostadsinstitut att detta förslag genomförs.

 Utredningen avstår å ena sidan från att föreslå någon

förändring av avgiften på 0,33 % för grundfonden. Å andra sidan

framhålls att avgiftens storlek "kunde i och för sig sättas till

en marknadsmässig nivå" (sid 137).

 Bankföreningen vill påpeka att de två ståndpunkterna i

föregående stycke är oförenliga. Utredaren borde ha föreslagit

en konkret höjning av garantiavgiften till marknadsmässig nivå.

Vissa andra bostadsinstitut betalar för sina garantiförbindelser

en avgift på 1,0 - 1,5 %. Boendekostnadsutredningen (SOU

1989:71) har beträffande sitt system med statliga garantier

föreslagit en avgift i intervallet 0,5 - 1,0 %. Bankföreningen

anser därför att en höjning av Stadshypoteks garantiavgift till

1,0 % vore rimlig.

4. Stadshypoteks fonder (Kapitel 5.4.1.3)

Utredningen föreslår att i kapitalbasen för Stadshypotek AB

skall inkluderas med fullt belopp de obeskattade reserveringar

som gjorts t o m år 1984 (sid 140).

 Bankföreningen anser att detta förslag i högsta grad strider

mot principen om konkurrensneutralitet. Till följd av nuvarande

skatteregler har Stadshypotek under många år överfört

obeskattade vinstmedel till eget kapital (reservfond respektive

säkerhetsfond). Övriga bostadsinstitut har däremot varit tvungna

att under en lång följd av år successivt ta fram vinstmedel till

beskattning för att överföra medel till eget kapital. Vidare har

Stadshypotek, till skillnad från övriga bostadsinstitut, inte

haft skyldighet att betala vinstdelningsskatt. Vid beräkning av

underlag för denna skatt återförs avsättning till

värderegleringskonto. Detta innebär att för övriga

bostadsinstitut även avsättningar till värderegleringskonto

delvis är beskattade. En grundläggande princip för de framtida

reglerna måste vara att Stadshypotek i sin kapitalbas inte får

medräkna större belopp än vad som hade blivit fallet om

Stadshypotek under gångna år haft samma skatteregler som övriga

bostadsinstitut. En matematisk beräkning härav kan naturligtvis

endast göras approximativt; utgångspunkten härvid skulle kunna

vara en schablonmässig effektiv skattebelastning på 15 - 20 %,

vilket torde vara generöst för Stadshypotek.

 Bankföreningen föreslår att konkurrensneutralitet åstadkommes

genom följande "neutralisering": De "övervärden", som finns i

Stadshypotek till följd av de förmånliga skattereglerna,

överförs till särskilt värderegleringskonto - t e x benämnt

"Värderegleringskonto 1" - som inte alls får inräknas i

kapitalbasen. I "Värderegleringskonto 2" ingår medel som har

samma skattebelastning som övriga bostadsinstituts

värderegleringskonton; dessa värderegleringskonton behandlas på

sinsemellan likartat sätt i kapitalbashänseende.

 Bankföreningen vill starkt understryka - för att undvika

missuppfattningar - att dess förslag inte innebär någon

"avskattning" eller "retroaktiv beskattning" för Stadshypotek.

Alla ackumulerade vinstmedel bibehålls i institutet, men en del

av fondavsättningarna t o m år 1984 får inte medräknas i

kapitalbasen.

 Utredningens argument mot en neutralisering är bl a att bo-

stadsinstituten "under lång tid konkurrerat på marknaden under

kända betingelser och villkor" och att det därför inte finns

anledning att "i efterhand försöka tillskapa ett ... jämbördigt

utgångsläge". Bankföreningen vill gentemot detta framhålla att

effekten av under lång tid kända icke-neutrala konkurrensvillkor

givetvis inte bör föras vidare in ett nytt system, som syftar

till konkurrensneutralitet. I så fall bygger man in en

konkurrensolikhet även i det nya systemet. Detta skulle bli

fallet om de här diskuterade reserverna i Stadshypotek till

fullo får inräknas i kapitalbasen. Bankföreningen vill vidare

erinra om att Kreditmarknadskommittén vid sin diskussion om en

eventuell neutralisering av viss del av

Stadshypoteks reserver ansåg att den av KMK föreslagna

hypoteksutredningen borde "vara oförhindrad att i detta vidare

sammanhang beakta dessa fondavsättningarns förutsättningar vid

regleringen av institutens kapitalbas enligt en ny

lagstiftning". Föreningen anser inte att utredaren har fullföljt

uppdraget i detta hänseende.

 Utredningen anser att "vissa verksamheter som faller utanför

det av KMK beskrivna finansieringsverksamhetsbegreppet" bör

kunna bedrivas i ett till Stadshypotek AB sidoordnat bolag,

varför det kan finnas anledning att tillskapa ett holdingbolag

kan behöva tillskapas mellan Stadshypotek AB och stiftelsen (sid

144).

 Bankföreningens mening är att stadshypoteks verksamhet bör

begränsas till finansiering av bostads-, affärs- och

kontorsfastigheter, på samma sätt som för övriga

bostadsinstitut. Vidare bör samtliga dessa institut ha rätt att

ge krediter till jordbruksfastigheter. Om ett holdingbolag

tillskapas mellan Stadshypotek AB och stiftelsen, kommer

koncernens verksamhet sannolikt att breddas till andra områden

än fastighetsfinansiering - i strid mot utredningens direktiv.

Bankförening anser därför att ett holdingbolag mellan

Stadshypotek AB och stiftelsen inte bör tillåtas. Detta skall

inte tolkas som ett försök till konkurrensbegränsning för

Stadshypotek i förhållande till övriga bostadsinstitut. Det står

självfallet Stadshypotek AB fritt att bilda dotterbolag för

olika verksamheter inom fastighetsfinansieringsområdet.

5. Ägarrollen (Kapitel 5.4.1.4)

Utredningen föreslår att aktierna i Stadshypotek AB skall

tillfalla en stiftelse med "samhällsnyttigt ändamål" (sid 147).

Denna - Stiftelsen Stadshypotekskassan - skall, åtminstone

inledningsvis, inte ha andra tillgångar än dessa aktier och en

reversfordran på Stadshypotek AB. Inom överskådlig framtid bör

ägaransvaret för Stadshypotek AB förbli hos stiftelsen, även om

denna inte bör vara bunden att delta i nyemissioner i

Stadshypotek AB.

 Bankföreningen anser att det klart bör uttalas i propositionen

att Stiftelsen Stadshypotekskassan inte skall vara bunden att

behålla aktiemajoriteten i Statshypotek AB. För att tillgodose

stiftelsens syfte - understöd till vetenskaplig forskning - bör

stiftelsen vara oförhindrad att optimera avkastningen på

kapitalet genom alternativa placeringsmöjligheter.

 Utredningen anser "från konkurrensneutralitetssynpunkt och för

att uppnå effektivitet på kreditmarknaden är det nödvändigt att

lönsamhets- och avkastningskrav ställs på kapitalet i

Stadshypotek" (sid 124). Huvudaktieägaren, dvs stiftelsen, måste

resa krav på avkastning på sina aktier i Stadshypotek AB. Vidare

kommer genom nyemissioner nytillkomna aktieägare i Stadshypotek

AB att resa avkastningskrav, som "kommer att vara relaterat till

de för ögonblicket rådande marknadsförutsättningarna" (sid 146).

Samtidigt sägs i betänkandet att med hänsyn till att

Stadshypotek AB skall utvecklas till "en långsiktigt lönsam

organisation kan det knappast komma i fråga att stiftelsen

inledningsvis ställer så

höga utdelningskrav att utvecklingen för Stadshypotek AB

försvåras. Tvärtom torde det vara rimligt att anta att

utdelningskraven under de inledande åren kommer att ställas

ganska försiktigt" (sid 148).

 Bankföreningen anser det synnerligen viktigt att det uttalas i

propositionen att stiftelsen redan från början och till fullo

skall ställa marknadsmässiga avkastningskrav på Stadshypotek

AB:s verksamhet och dess kapital. Sådana krav skall givetvis

gälla även det kapital som - i enlighet med bankföreningens

förslag i avsnitt 4. ovan - hänförs till Värderegleringskonto 1.

Bolagets utdelningspolitik skall beslutas av bolagsstämman i

sedvanlig ordning. Skälen till att marknadsmässiga

avkastningskrav redan från början skall ställas är följande:

 - Det första skälet är konkurrensneutraliteten gentemot övriga

 bostadsinstitut. Dessas verksamhet har sedan begynnelsen

 varit baserad på aktiekapital som kräver marknadsmässig

 förräntning; detta är avgörande för institutens möjligheter

 att få tillskott av riskkapital genom nyemission. Nuvarande

 Stadshypotek har däremot bedrivit sin vekrsamhet utan

 marknadsmässiga förräntningskrav på kapitalet. Om det inte

 redan från början ställs marknadsmässiga avkastningskrav på

 stadshypotek AB, bibehålls tills vidare denna stora

 konkurrensfördel för Stadshypotek AB.

 - Det andra skälet är behovet för Stadshypotek AB att öka sin

 kapitalbas genom nyemission av aktier till andra intressenter

 än Stiftelsen Stadshypotekskassan. Möjligheten härtill skulle

 försvåras, om det inte redan från början ställs

 marknadsmässiga avkastningskrav på Stadshypotek AB.

 - Det tredje skälet är intresset hos Stiftelsen

 Stadshypotekskassan att som bas för den forskningsstödjande

 verksamheten få marknadsmässig avkastning på sitt kapital.

 - Det fjärde skälet är det ökade internationella beroendet för

 all finansieringsverksamhet. Om Stadshypotek AB i ökad

 omfattning skall låna upp medel utomlands, är det nödvändigt

 att marknadsmässiga avkastningskrav ställs på verksamheten.

 Till ovannämnda synpunkter rörande avkastningskravet kan läggas

det faktum att de skärpta kapitalkraven redan fått konsekvenser

på marknaden. Under 1989 reducerades antalet självständiga

bostadsinstitut med 25 % (från 8 till 6). Denna utveckling

kommer troligen att ytterligare påskyndas om avkastningskravet

på Stadshypotek AB är lägre än konkurrenternas. Det är just i

inledningsskedet som konkurrenssituationen är känsligast.

Olikheter i avkastningskrav och i kapitalisering i inled-

ningsskedet kan snabbt leda till att antalet fristående institut

ytterligare reduceras. Bankföreningen vill framhålla att

stiftelsens avkastningskrav på aktieinnehavet i Stadshypotek AB

inte bör påverkas av den skattebefrielse som kan bli följden av0

stiftelsens "samhällsnyttiga ändamål". För det första kommer ju

en eventuell skattebefrielse för stiftelsen att gälla även

alternativa placeringar; för att vara konkurrenskraftiga i

förhållande till dessa måste därför aktierna i Stadshypotek AB

ge marknadsmässig avkastning trots en eventuell skattebefrielse

för stiftelsen. För det andra kan inte stiftelsen ställa lägre

avkastningskrav än

de övriga av Stadshypotek AB:s ägare, vilka inte har

skattebefrielse och vilka kräver marknadsmässig avkastning.

6. Tidsperspektiv (Kapitel 5.5)

Utredningen understryker att en förlängd situation av osäkerhet

rörande vilka förutsättningar som skall gälla för

hypoteksinstituten medför mycket stora nackdelar såväl för dem

själva som för kreditmarknaden i dess helhet (sid 177).

 Bankföreningen vill betona att det av

konkurrensneutralitetsskäl gentemot övriga bostadsinstitut är

viktigt att reformen av Stadshypotek träder i kraft snarast

möjligt.

7. Konsekvenser av utredarens överväganden och förslag (Kapitel

6)

Bankföreningen betonar att när det gäller Stadshypoteks

kapitalanskaffning bör, på samma sätt som hittills, en klar

skiljelinje upprätthållas gentemot bankernas

inlåningsverksamhet. Stadshypotek AB bör - liksom övriga

bostadsinstitut - endast få anskaffa medel genom försäljning av

"masspapper" såsom obligationer och certifikat.

Svenska sparbanksföreningen

Svenska sparbanksföreningen noterar utredarens bedömning att

hypoteksinstitutens nuvarande organisationsform inte är

ändamålsenlig och anpassad till förhållandena på dagens

avreglerade kreditmarknad. Det skulle i och för sig kunna göras

gällande att hypoteksinstituten som en följd av deras nuvarande

organisationsform gynnats ekonomiskt av staten och varit föremål

för en alltför långtgående statlig styrning.

 Emellertid är frågan om organisationsform en angelägenhet för i

första hand hypoteksinstituten själva. Om dessa finner det

nödvändigt att förändra sin organisationsstruktur och får gehör

från statsmakternas sida, motsätter sig inte Sparbanksföreningen

en sådan förändring.

 Sparbanksföreningen har inga invändningar mot det framlagda om-

bildningsförslaget som sådant. Principmodellen, som för

Stadshypotek innebär överlåtelse av stadshypotekskassans rörelse

till ett särskilt bildat bolag mot att kassan får aktier i detta

bolag samt får ställning av stiftelse, är enligt

Sparbanksföreningens mening invändningsfri. Modellen företer

stora likheter med motsvarande lagstiftning utomlands, bl a den

danska lagstiftningen om ombildning av sparbank till

bankaktiebolag och den lagstiftning som man valt i Finland för

att göra det möjligt för en enskild sparbank, Finlands

Arbetarsparbank, att ombildas till affärsbank.

Sparbanksföreningen konstaterar även en stor överensstämmelse

med den ombildningsmodell som Sparbanksföreningen tagit fram och

nyligen presenterat i syfte att omvandla svenska sparbanker till

koncernen Sparbanksgruppen och särskilda stiftelser.

 Sparbanksföreningen har heller inget att invända mot att den

föreslagna ombildningen av hypoteksinstituten föreslås få ske i

princip utan

skattekonsekvenser. Enligt Sparbanksföreningens mening är det

inte rimligt att en omstrukturering, som inte syftar till att

uppnå skattemässiga fördelar utan är motiverad av

organisatoriska och konkurrensmässiga skäl, skall leda till

någon form av extra beskattning.

 Stiftelsen Stadshypotekskassan skall enligt förslaget bl a

förvalta sitt aktieinnehav i Stadshypotek AB samt därutöver ha

till uppgift att understödja vetenskaplig forskning.

Sparbanksföreningen tar inte ställning till lämpligheten av att

införa den nyordningen att hypoteksinstituten på detta sätt ges

ett allmännyttigt syfte.

 Även om Sparbanksföreningen således inte har något att invända

mot stora delar av det framlagda förslaget, finns enskildheter i

detsamma som föreningen inte kan godta. Sparbanksföreningen

ansluter sig därvid i nedan berörda hänseende till det särskilda

yttrande som avgivits av experterna Johan[REDACTED_EFTERNAMN], Torbjörn

Kyhlstedt och Sören Rung.

 Enligt förslaget skall den statliga garantin i form av

grundfond avvecklas i takt med att utelöpande obligationslån

förfaller. Eftersom garantin enligt förslaget endast kommer att

finnas kvar under en övergångstid och omfatta enbart ingångna

förbindelser, föreslås att den skall utgå på oförändrade

villkor.

 Sparbanksföreningen anser inte detta acceptabelt. Villkoren för

grundfonden har under många år varit mycket förmånliga. Den

nuvarande avgiften för den statliga garantin, 0,33 %, har låg

nivå. Sparbanksföreningen anser att utredaren, trots

intentionerna att på sikt avveckla grundfonden, borde ha

föreslagit en höjning av avgiften för den statliga garantin till

en mera marknadsmässig nivå. Den av experterna Johan[REDACTED_EFTERNAMN] m

fl föreslagna nivån 1 % ter sig rimlig.

 Genom de nya kapitaltäckningsreglerna som gäller fr o m den 1

februari 1990 har hypoteksinstitutens upplåningsrättsregler

avskaffats och i stället har införts kapitaltäckningskrav för

dessa institut. Utredaren föreslår att i kapitalbasen i det nya

systemet får för Stadshypoteks ABs vidkommande inräknas de

skattefria reserveringar som gjorts t o m år 1984.

 Sparbanksföreningen har givetvis inget att invända mot att

Stadshypotek behåller sina ackumulerade vinstmedel i en ny

organisationsform. Däremot motsätter sig föreningen att dessa

medel får inräknas fullt ut i kapitalbasen såsom föreslås i

utredningen. Ett sådant förslag är klart stridande mot principen

om konkurrensneutralitet. Som påpekas av experterna Johan
[REDACTED_EFTERNAMN] m fl har Stadshypotek under många år överfört

obeskattade vinstmedel till eget kapital medan övriga bo-

stadsinstitut varit hänvisade till att ta fram sina vinster till

beskattning för att kunna använda dessa till att öka det egna

kapitalet. De konkurrensfördelar som Stadshypotek sålunda haft i

det förflutna måste elimineras i framtiden. Sparbanksföreningen

delar den uppfattningen som Johan[REDACTED_EFTERNAMN] m fl har rörande den

princip som bör vara grundläggande för de framtida reglerna,

nämligen att Stadshypotek inte bör få räkna in i kaptialbasen

mera än vad som varit möjligt om Stadshypotek varit underkastad

samma skatteregler som övriga bostadsinstitut. Spar-

banksföreningen ansluter sig till det förslag som Johan[REDACTED_EFTERNAMN]

m fl

lägger fram i sitt särskilda yttrande angående beräkning av hur

de skattefria avsättningarna t o m år 1984 skall få inräknas i

kapitalbasen.

 Sparbanksföreningen vill avslutningsvis framhålla vikten av att

den förslagna ombildningslagstiftningen av

konkurrensneutralitetsskäl förverkligas snarast möjligt.

Riktpunkten bör därvid vara den 1 januari 1991.

Sveriges Föreningsbankers Förbund

SFFs övergripande synpunkter

Mot bakgrund av bl a utredarens ställningstagande för

aktiebolagsformen som associationsform framför ekonomisk

förening har SFF inledningsvis vissa övergripande synpunkter vad

avser frågan om associationsform för hypoteksinstituten.

 Bankverksamhet kan bedrivas i tre olika associationsformer

(aktiebolag, ekonomisk förening, stiftelse). Vardera

associationsformen kan ha realtiva fördelar framför de andra.

 Bankaktiebolagen har i lagstiftningen vissa relativa fördelar

vars effekter i konkurrensen med sparbankerna och

föreningsbankerna delvis kompenseras av särbestämmelser till

förmån för de senare.

 Det är t ex uppenbart lättare för aktiebolag än för ekonomiska

föreningar att anskaffa riskkapital. För kreditinstitut är

kapitalanskaffning en nyckelfråga, särskilt nu när

kapitaltäckningsreglerna skärpts som ett led i den

internationella harmoniseringen.

 Exempel på särbestämmelser för de federativt organiserade

bankerna är momsbefrielse för datatjänster som förenings- och

sparbanker köper av företag som är fristående juridiska personer

samt föreningsbankernas avdragsrätt för insatsutdelning. Syftet

med dessa särbestämmeler är att skapa mer konkurrensneutrala

verksamhetsförutsättningar för banker med olika

associationsform. Härigenom uppnås det ur allmän synpunkt sett

väsentliga syftet att till förmån för bankkunderna skapa en

bredare konkurrens mellan institut av skilda slag än vad som kan

antas uppnås mellan institut av samma associationsform.

 SFF menar bestämt att samma grundsyn skall prägla de formella

förutsättningarna för möjligheterna att bedriva

hypoteksverksamhet.

 Det gäller därför att skapa en lagstiftning som - trots att

skilda associationsformer i sig skapar olika

verksamhetsförutsättningar - ändå innebär att en rimlig grad av

konkurrensneutralitet uppstår då effekterna av skilda lagars

betydelse sammanvägs.

 Vad beträffar associationsformerna konstaterar SFF att

utredaren - i SFFs tycke mycket lättvindigt - avfärdar

möjligheten att organisera hypoteksinstituten i form av

ekonomiska föreningar. Utredaren förordar i stället

aktiebolagsformen såsom effektivare och mer ändamålsenlig än

andra associationsformer. Någon seriös prövning av alternativet

att ombilda i vart fall landshypoteksorganisationen till

rörelsedrivande ekonomiska föreningar har inte gjorts. Istället

förekommer på ett antal ställen i förslaget negativa eller

skeptiska synpunkter på ekonomiska

föreningar såsom lämplig associationsform för kreditinstitut.

 Enligt SFFs mening borde hypoteksutredningen noga övervägt

möjligheten att utforma ett regelsystem för hypoteksinstituten

med utgångspunkt i att hypoteksinstituten närmast är att

jämställa med ekonomiska föreningar. Därvid hade utredningen

fått ta ställning till i vilka hänseenden särbestämmelser i

förhållande till kreditaktiebolagen som skulle erfordras. Med

ett sådant angreppssätt hade hypoteksorganisationerna haft en

reell valmöjlighet när det gäller den framtida

associationsformen.

Övriga allmänna synpunkter

SFF kan på många punkter ansluta sig till de överväganden och

förslag som redovisas.

 SFF ansluter sig helt till förslaget om att staten inte längre

bör engagera sig i hypoteksinstituten (d v s stads- och

landshypotek) och att den statliga grundfonden därför bör

avvecklas, i takt med att utestående obligationslån successivt

förfaller till inlösen.

 Frågan om ägandet av stads- och landshypoteksorganisationerna

har central betydelse för möjligheterna att genom lagstiftning

förändra hypoteksinstitutens organisation, inriktning m m. SFF

delar helt uppfattningen att stadshypoteksinstitutionen kan

karaktäriseras som självägande juridiska personer och att

låntagarna inte kan betraktas som delägare. De kan inte anses ha

rätt att få del i det kapital som byggts upp i stadshypotek

under årens lopp. SFF instämmer även i utredarens uppfattning

att ägarförhållandet i landshypoteksinstitutionen är annorlun-

da. Det kan inte råda någon tvekan om att låntagarna är att anse

som delägare i landshypoteksföreningarna och att dessa i sin tur

äger Hypoteksbanken.

 När det gäller den organisatoriska ombildningen och val av

associationsform för Stadshypotek kan SFF konstatera att

stadshypoteksorganisationen själv uppenbarligen stödjer en

övergång till aktiebolagsform. Eftersom SFF anser att varje

organisation själv skall ha det avgörandet ordet i sådana frågor

har SFF ingen erinran mot förslaget omatt stadshypotek ombildas

till aktiebolag.

 Mot bakgrund av utredarens ovan nämnda slutsats angående

ägandet anser SFF att förslaget om att ägandet av aktierna i

Stadshypotek AB skall ligga i en särskild nyskapad stiftelse är

riktigt. SFF tillstyrker detta förslag.

Övriga synpunkter

SFF anser att det är oerhört väsentligt att reformeringen av

hypotekslagstiftningen sker på ett sådant sätt att

konkurrensneutralitet i möjligaste mån iakttas gentemot de

institut som verkar på samma marknad som hypoteksinstituten. SFF

ansluter sig därför helt till det särskilda yttrande som

experterna Johan[REDACTED_EFTERNAMN], Torbjörn Kyhlstedt och Sören Rung

fogat till utredningen och vari bland annat anförs:

* att vissa fördelar uppnås om Stadshypoteks rörelsedrivande

 verksamhet läggs i kreditaktiebolaget Stadshypotek AB

* att effekterna av Stadshypoteks tidigare skatteregler bör

 "neutraliseras" vid beräkningen av kapitalbasen för

 Stadshypotek AB

* att det är viktigt att reformen av Stadshypotek träder i kraft

 så fort som möjligt

* att det är synnerligen viktigt att aktieägarna i Stadshypotek

 AB redan från början och till fullo skall ställa

 marknadsmässiga avkastningskrav på bolagets verksamhet

* att vissa "övervärden" som finns i Stadshypotek till följd av

 de förmånliga skattereglerna inte alls får räknas in i

 kapitalbasen

* att utredaren borde ha föreslagit en konkret höjning av

 garantiavgiften för grundfonden, nämligen minst 1 %

* att det klart bör framgå att stiftelsen Stadshypotekskassan

 inte skall vara bunden att behålla aktiemajoriteten i

 Stadshypotek AB

* att ett holdingbolag mellan Stadshypotek AB och stiftelsen inte

 bör tillåtas

* att Stadshypotek AB bör få anskaffa medel genom försäljning av

 masspapper såsom obligationer och certifikat.

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

De första stadshypoteksföreningarna tillkom i mitten av 1860-

talet. Successivt har sedan de olika stadshypoteksföreningarna

vuxit fram med sinsemellan reglerade verksamhetsområden.

Föreningarna har i en del fall fusionerats med andra föreningar.

Sålunda gick t ex landets dåvarande bostadskreditföreningar den

1 januari 1969 upp i stadshypoteksföreningarna.

 Den moderna stadshypoteksinstitutionen kom till 1909 då

Stadshypotekskassan bildades. I huvudsak består fortfarande

samma grunder för Stadshypotek, som Stadshypotekskassan och

stadshypoteksföreningarna nu kallas med ett gemensamt begrepp.

Det är här viktigt att framhålla det låntagarkooperativa

inflytandet, som utgjort basen för Stadshypoteks verksamhet.

 Kassastyrelsen anser det vara väsentligt att ha denna

historiska bakgrund klar för sig, när man skall ta ställning

till de förslag som läggs fram av hypoteksutredningen. Lika

väsentligt är att beakta den betydelse som Stadshypotek haft och

har för bostadsfinansieringen i landet. Genom sin oberoende

ställning i förhållande till andra aktörer på kredit- och

kapitalmarknaderna har Stadshypotek haft möjlighet att

framgångsrikt konkurrera på alla delar av

bostadsfinansieringsområdet till gagn för fastighetsägare och

bostadskonsumenter. Kassastyrelsen vill hävda att den

samhälleliga betydelse som Stadshypotek ostridigt haft för

bostadsbyggandet också i fortsättningen är av utomordentlig

vikt. Kassastyrelsen anser det självklart att Stadshypotek skall

bestå som ett starkt, fritt och oberoende institut,

specialiserat på bostadsfinansiering.

 Det kan behöva understrykas att Stadshypotek vid utgången av

1989 hade en balansomslutning på cirka 250 miljarder kronor.

Utlåningen

uppgick till cirka 240 miljarder kronor. Antalet belåningsobjekt

var 468 000, motsvarande ungefär lika många medlemmar i

stadshypoteksföreningarna. De egna fonderna uppgick sammantaget

till 10,5 miljarder kronor. Dessa fonder har uteslutande

genererats inom rörelsen utan externt tillskott.

 Kassastyrelsen vill också erinra om den centrala roll som

Stadshypotek spelar som en av bankerna oberoende stor aktör på

den svenska kreditmarknaden. Stadshypotek har genom sin obundna

ställning kunnat vara föregångare och pådrivare av utvecklingen

på kreditmarknaden under 1980-talets avreglering. Stadshypotek

är i dag ett specialiserat kreditinstitut inriktat på låga

kostnader, smala marginaler, utveckling av nya

distributionsformer och nya upplåningsformer.

 Med det här anförda vill kassastyrelsen framföra som sin mening

att förändringar i stadshypoteks rättsliga status av det slag

som föreslås i betänkandet måste ske utifrån de sex

grundprinciper som kassastyrelsen slog fast i skrivelse till

hypoteksutredningen i maj 1989. Kassastyrelsen vill här upprepa

dessa grundprinciper.

1. Stadshypotek skall förbli ett självständigt oberoende

 kreditinstitut.

2. Konkurrensneutralitet. Det betyder att Stadshypotek ges samma

 skatte- och kapitaltäckningsregler som de bankkoncerner med

 vilka Stadshypotek konkurrerar. Det betyder att vi också

 måste få samma rörelsefrihet som kreditmarknadsbolag.

3. Stadshypotek skall ha kvar en stark regional

 låntagarförankring.

4. Företaget skall ha en effektiv organisation som främjar

 affärsmässighet och konkurrensförmåga.

5. Stadshypotek måste få tillgång till den riskvilliga

 kapitalmarknaden.

6. Stadshypoteks ackumulerade kapital bevaras. Varken kapitalet

 eller dess avkastning skall ges bort. Till denna grundprincip

 fogades dels ståndpunkten att den kvarstående

 Stadshypotekskassan som aktieägare efter en ombildning inte

 borde vara skattebefriad, dels att den del av

 utdelningsinkomsterna som inte återplöjdes till Stadshypotek

 AB skulle kunna användas för allmännyttiga ändamål som har

 anknytning till Stadshypoteks verksamhetsområde.

 Den modell som föreslås av hypoteksutredningen tillgodoser inte

dessa grundprinciper. Den innebär en överföring av ägandet till

en allmännyttig stiftelse vari staten tillsätter majoriteten av

styrelsen och utdelningarna går till ändamål utan anknytning

till Stadshypoteks verksamhet. Kassastyrelsen kan därför inte

ansluta sig till en sådan lösning utan anser att

Stadshypotekskassan skall vara kvar och dess verksamhet regleras

i särskild författning.

 Om dessa allmänna principer råder enighet inom Stadshypotek.

Däremot föreligger på en central punkt olika uppfattningar.

Enligt den ena linjen, i fortsättningen bednämnd modell A, skall

alla föreningar fusioneras in i Stadshypotekskassan. Allt

fondkapital samlas i Stadshypotekskassan som initialt blir 100-

procentig ägare av aktiekapitalet i Stadshypotek AB. Denna

modell motsvarar det förslag som kassastyrelsen i den tidigare

nämnda skrivelsen överlämnat till hypoteksutredningen.

 Enligt den andra alternativa modellen - modell B - sker ingen

fusion. Varje förening tillskjuter liksom Kassan sina tillgångar

till Stadshypotek AB i utbyte mot aktier i bolaget. Föreningarna

får därigenom aktiemajoriteten i Stadsypotek AB eftersom

föreningarna förfogar över ca 5/9 av fondkapitalet. Föreningarna

blir kvar som förvaltare av ett aktiekapital. Deras förvaltning

av detta kapital regleras i lagen. Kassan blir kvar med

ombudsstämma på ungefär samma sätt som gäller i dag.

 En reform enligt principerna för modell B förordas av samtliga

stadshypoteksföreningar utom Uppsala läns stadshypoteksförening.

De 19 föreningarna har avgivit ett gemensamt yttrande i frågan.

Detta yttrande samt Uppsala läns stadshypoteksförenings yttrande

bifogas. Kassastyrelsen ansluter sig till modell A.

Modell A

Kassastyrelsen redovisade på begäran av hypoteksutredningen i

maj 1989 sin syn på hur ett framtida Stadshypotek bör vara

utformat. Konverteringsmodell A överensstämmer med den modellsom

angavs i skrivelsen till hypoteksutredningen. Modell A kan

sammanfattas sålunda.

Ombildning till aktiebolag

Av skäl som även hypoteksutredningen redovisat anser

Stadshypotek det nödvändigt att verksamheten omvandlas till

aktiebolag, under förutsättning att ett antal krav kan

tillgodoses. En bolagsbildning innebär möjlighet att förstärka

kapitalbasen genom externt kapitaltillskott. Vidare ger

bolagsformen flexiblare utvecklingsmöjligheter för framtiden.

 Som kassastyrelsen bl a utvecklat i remissvaret på

kreditmarknadskommitténs (KMK) betänkande finns det starka skäl

för att Stadshypotek måste kunna få driva verksamhet som ligger

utanför de ändamålsområden som KMK föreslagit. Dit hör t ex

möjligheten att vara delägare i fondkommissionär som handlar med

obligationer, fastighetsrentingbolag etc. Sådan typ av

verksamhet bör läggas i ett till Stadshypotek AB sidoordnat

bolag. Det finnns därför anledning att skapa ett holdingbolag

som äger Stadshypotek AB och som kan vara ägare av sidoordnade

bolag.

 Det är i huvudsak dessa skäl som nu också föranleder ombildning

i Danmark och Norge av hypoteksinstitut i föreningsform till

aktiebolag. De modeller som tillämpas i dessa länder för

ombildningar, se framför allt den danska realkreditloven av den

20 december 1989, kan tjäna som förebild för den lagstiftning

som nu fordras i Sverige.

 Ett av de stora danska realkreditinstituten, Nykredit, har

beslutat att omvandla sig till aktiebolag. Nykredit är en

förening uppbyggd på låntagarkooperativ grund. Nykredits

omvandling till aktiebolag överensstämmer mycket nära med den

som föreslås i modell A. Den nuvarande föreningen kvarstår i

princip oförändrad som aktieägare. Ett centralt representantskap

är det översta beslutande organet. Representantskapet väljs av

valkretsar. All avkastning på aktiekapital återplöjs i Nykredit.

Omvandlingen i Nykredit har dock underlättats av att Nykredit

redan från början var endast ett företag. Någon fusion av

föreningar med ett centralt organ har därför inte behövts.

 Enligt modell A sker ombildningen i två steg även om de sker

vid samma tidpunkt. Först fusioneras alla föreningar in i

Stadshypotekskassan och därefter flyttas utlåningen över till

ett av Kassan ägt aktiebolag, Stadshypotek AB.

Obligationsskulden ligger kvar i Kassan. Stadshypotek AB

utfärdar reverser till Kassan som exakt motsvarar de utelöpande

obligationerna per ombildningsdagen.

 Alla fonder samlas i den fusionerade Stadshypotekskassan. Dessa

fonder motsvarar aktiekapitalet i Stadshypotek AB (eller

Stadshypotek Holding AB). Därmed blir Kassan 100-procentig ägare

av aktiekapitalet.

 Ett viktigt inslag i modell A är att Stadshypotekskassan

förutsätts besluta om nyemission till externa aktieägare,

eventuellt med företrädesrätt för låntagare i Stadshypotek.

Därmed kommer det uppstå en extern marknad i stadshypotek AB:s

aktier. Målet är på sikt att börsnotera bolaget. Därigenom

kommer aktiemarknaden att tvinga fram ett räntabilitetskrav på

Stadshypotek i nivå med vad som krävs av andra börsnoterade

aktiebolag med motsvarande riskprofil. Det krävs därför inte att

någon ny extern kapitalintressent kommer in i Stadshypoteks-

kassans styrelse för att tillgodose ett rimligt avkastningskrav

på Stadshypoteks kapital.

Ägarroll

Kassastyrelsen förutsätts utöva ägarfunktionen i Stadshypotek

Holding AB. Till kassastyrelsens uppgifter hör bl a att genom

bolagsstämman tillsätta koncernstyrelse, ta ställning till

frågor om nyemissioner och utdelningspolitik, etc. Utdelningen

på aktierna måste vara marknadsmässig. Utdelade vinster

beskattas i Kassan. Utdelningsinkomsterna skall återplöjas i

bolaget. När erforderliga konsolideringsmål uppnåtts bör dock

Kassan kunna använda vinster till att stödja allmännyttiga

ändamål, t ex inom områden med anknytning till stadsbyggandet.

En parallell kan här dras med sparbankerna och den

aktiebolagsbildning som dessa förbereder.

Låntagarinflytandet

Genom fusion av föreningarna och Kassan upphör

stadshypoteksföreningarna. Dessa ersätts med nya

låntagarföreningar vars uppgifter är att utse ombud till

Stadshypotekskassans ombudsstämma samt föreslå kandidater till

styrelserna inom Stadshypotek AB:s regionala organisation.

 Ombudsstämman föreslås liksom i dag utse majoriteten av

styrelseledamöterna i kassastyrelsen medan regeringen utser

ordförande och ytterligare en eller två ledamöter.

 Det är kassastyrelsens uppfattning att den här skisserade

ordningen skulle komma att fungera. De nödvändiga bestämmelserna

om Kassan och låntagarföreningarna skulle kvarstå i en enkel

stadshypotekslag.

Övriga allmänna synpunkter

Skattefrågor vid ombildningen

En fusion Kassan-föreningarna och en överföring av fonderna till

stadshypotek Holding AB och vidare till Stadshypotek AB kan

komma att utlösa beskattning av de obeskattade reserver som

ackumulerats inom Stadshypotek efter 1984. Det är viktigt att

Stadshypotek i övergångsbestämmelser erhåller medgivande att

göra denna överföring utan avskattning. Principiellt är det

fråga om samma slags medgivande som lämnats vid andra

företagsfusioner och -omvandlingar. Från kassans synpunkt är det

angeläget att skattebefrielse erhålles för ombildningen såvitt

gäller stämpelskatt på emissionerna och lagfartsstämpel vid

fastighetsöverföringar.

Grundfonden

Kassastyrelsen tillstyrker utredningens förslag om avveckling

med vissa övergångsbestämmelser av den grundfond som staten

ställt till Kassans förfogande allt sedan 1909.

 I takt med att obligationsskulden amorteras bör grundfonden och

i motsvarande mån garantiavgiften reduceras. Fördelen med

grundfonden upphör när nya obligationer måste emitteras utan

statlig grundfond.Dessutom gäller att för hela Stadshypoteks

prioriterade upplåning har grundfonden inte betytt någonting för

räntesättningen på obligationerna. Staten bestämde också för

denna utlåning den tillåtna marginalen utan hänsyn till någon

grundfondsavgift.

Övergångsfrågor

En ombildning av Stadshypotek och överföring av rörelsen till

aktiebolagsform aktualiserar en rad olika övergångsfrågor av

teknisk natur. Inge minst viktigt är det att ha en realistisk

tidtabell för processen, eftersom många viktiga beslut måste

kunna fattas med framförhållning. Innan det är möjligt att i

närmare detalj gå in på dessa mer konkreta frågor är det dock

nödvändigt att få klarhet i vilken principmodell som skall gälla

för ombildningen. Detta influerar bl a frågan om var det

avgörande ansvaret under övergångstiden ligger för de många

beslut som måste fattas innan det nya aktiebolaget de facto

övertar verksamheten.

 Kassastyrelsen tar inte nu upp dessa tekniska frågor, utan

förutsätter att det kommer att ges möjlighet att återkomma till

dessa. Redan nu vill styrelsen emellertid uttrycka stor

tveksamhet till möjligheterna att genomföra en övergång till

aktiebolag per 1 januari 1991 enligt hypo

teksutredningens förslag. Det bör prövas om inte den bästa

lösningen är att förlänga verksamhetsåret och genoföra

ombildningen t ex per den 30 april 1991. Detta skulle ge några

månader extra i tid för förberedelser efter ett riksdagsbeslut

under hösten 1990.

 Kassastyrelsen vill avslutningsvis betona att det är

synnerligen angeläget att ett första besked om statsmakternas

ståndpunkt i principfrågorna kan komma så snart som möjligt,

eftersom osäkerheten om hur Stadshypotek kommer att se ut är

mycket besvärande i en rad sammanhang.

Stadshypoteksföreningarna

Vi godtar de allmänna motiv (kap 5.1) utredningsförslagen vilar

på; de som har att göra med behoven av modernisering,

konkurrensneutralitet, oberoende av omvärldsförändringar etc.

Att lånerörelsen överförs till bolagsform finner vi därför

naturligt och riktigt.

 En direkt följd av utredningsmannens ställningstagande till

förmån för bolagsformen har emellertid blivit att han sett sig

tvungen att också på in på "frågan om hypoteksinstitutens

rättsliga status". Lösningen har för stadshypotek blivit den

radikala omstöpning som han förordar.

 Argumentationen i denna del går ut ifrån vem som enligt

nuvarande ordning är rättsinnehavare i avseende på Kassan,

föreningarna och organisationens samlade tillgångar. Det är inte

övertygande. Vad särskilt gäller föreningarna konstruerar

utredningsmannen en konstlad motsättning mellan delägare och

medlem. Detta begreppsjuridiska resonemang bedömer han för

övrigt inte heller själv som tillräckligt hållbart, utan

försöker bygga under det med ett lösligt skälighetsresonemang.

 Utredningsmannen föreslår vidare vitt skilda lösningar för

Stadshypotek och Landshypotek, trots att uppbyggnaden av de båda

rörelserna är så gott som identiskt lika. Utgångspunkten

härvidlag har varit ordalydelsen i de båda institutionernas

författningar med ursprungsår 1909 och cirka 1860. Att i

landshypoteksinstitutionens författning används begreppet

delägare både i fråga om föreningarnas relation till

hypoteksbanken och medlemmarnas relation till föreningarna kan

inte gärna utgöra skäl för att anta att det föreligger någon

reell skillnad mellan de båda organisationerna beträffande

rätten till deras kapitaltillgångar.

 För vår del anser vi att rättsläget i fråga om

stadshypoteksföreningarna och deras låntagare riktigast beskrivs

så, att vid varje tidpunkt förefintliga låntagare har vissa

odefinierade rättigheter - inte nödvändigtvis äganderätt - med

avseende på föreningens tillgångar.

 Som skäl för sin mening att det bör "ankomma på statsmakterna

att besluta om hur det samlade kapitalet i Stadshypotek i

framtiden skall förvaltas" (sid 124) åberopar utredningsmannen

att det enligt för organisationen gällande

likvidationsbestämmelser är regeringen som beslutar, inte bara

om likvidation och förfarandet därvid, utan också om hur

nettotillgångarna skall användas. Vår verksamhet befinner sig

emellertid inte i någon sådan situation som likvidationsregler

är tänkta för. Någon kris föreliger inte, och det är inte fråga

om att avveckla

rörelsen som sådan. Att regeringsingripande kan användas som

säkerhetsventil motiverar alltså inte i vårt fall något slags

analogitolkning av likvidationsreglerna. Vill vi f ö framhålla

att den bestämmelse för likvidation av Kassan som nu gäller, dvs

att föreningarna ska höras innan regeringen beslutar om

nettotillgångarnas användning, infördes 1935 med bl a den

motiveringen att det inte ansågs vara med billighet överensstäm-

mande att behållningen efter likvidation ovillkorligen skulle

tillfalla staten. Därvid hänvisades särskilt till att ett

förslag genomförts angående en starkare reservfondsbildning hos

Kassan. Ändringen 1935 innebar alltså att kapitalets statliga

anknytning försvagades med hänsyn till det ökade kravet på

Kassan och dess låntagare att förstärka kassans reserver. Kravet

är ungefär detsamma för närvarande.

 Vad utredningsmannen anfört rörande likvidationsreglerna är

alltså inte något särskilt starkt argument för hans förslag om

rätten att disponera över Stadshypoteks tillgångar.

 Vi kan sålunda inte betrakta den tilltänkta förändringen av

kapitalinflytandet som något annat än ett konfiskatoriskt

ingrepp i rättssfären kring ett hittills självständigt

rättssubjekt. Utredningsmannen betecknar f ö på ett ställe i

betänkandet (s 121) föreningarna som "självägande juridiska

personen sui generis".

 Den närmare innebörden av de berörda rättigheterna vore i och

för sig förtjänta av en betydligt noggrannare analys än vad

utredningsmannen presenterat. En sådan genomlysning torde

emellertid kunna undvaras och lagligheten av omdispositonen inte

behöva ställas på sin spets om våra förslag enligt nedan godtas.

Den av oss godtagna bolagsbildningen nödvändiggör ingalunda -

som utredningsmannen tycks mena - en total rasering av nuvarande

organisation. Inte minst de skäl som motiverar, att

landshypoteksföreningarna blir ägare till Landshypotek AB talar

för att ungefär motsvarande konstruktion används även för

Stadshypotek AB.

 De ändamål, som enligt utredningsmannen skall tillgodoses med

den av honom föreslagna stiftelsen, är dessutom alltför avlägsna

från Stadshypoteks affärsidé och inriktning för att kunna

godtas. Vi tycker det är självklart att det inom Stadshypotek

ansamlade kapitalets avkastning även fortsättningsvis skall

komma låntagarna tillgodo. utredningsmannen framhåller själv som

någonting värt att bevara att Stadshypotek historiskt sett kan

"sägas ha verkat som en garant för prispressande konkurrens när

det gäller bostadskreditgivningen". En sådan uppgift låter sig

inte väl förenas med att någon del av avkastningen skulle anslås

åt för lånerörelsen helt främmande ändamål.

 På grund av vad här anförts motsätter vi oss bestämt den av

utredningsmannen föreslagna modellen för Stadshypoteks

ombildning och avstyrker alltså förslaget i angivna delar. I

stället vill vi framlägga förslag om en alternativ lösning

enligt nedan. Förslaget är att betrakta som ett principförslag.

Vi kan sålunda tänka oss justeringar i vissa detaljer, men

grundläggande anser vi vara att den nya organisationen vilar på

decentralisering och regional låntagarförankring. Frågan om stöd

till forskning kan också diskuteras. Måhända kan det vara

rimligt att Kassan använder vinster för sådant ändamål, t ex

inom områden med anknytning till stadsbyggandet.

Vårt förslag

Vid stöder som förut sagts utredningsmannens förslag att ombilda

Stadshypotek till aktiebolag. I den organisatoriska toppen måste

då finnas ett holdingbolag som moderbolag till ett eller flera

möjliga dotterbolag, varav ett är Stadshypotek AB, som driver

rörelse av i princip samma slag som nuvarande Stadshypotek.

 Holdingbolaget får enligt vårt förslag i utgångsläget som ägare

Kassan och de 20 föreningarna i proportion till deras egna

kapital, d v s Kassan till cirka 45 % och föreningarna till

cirka 55 % av aktiekapitalet. Någon reell förändring av Kassans

eller föreningarnas status äger inte rum, men deras enda

funktion blir att äga och förvalta aktierna.

 För att undvika gäldenärsbyte kvarstår Kassan som gäldenär

gentemot nuvarande innehavare av obligationer och certifikat,

som då är säkerställda av Kassans fordringar på Statshypotek AB,

vilka i sin tur säkerställts av låntagarnas hypotek samt av den

statliga garantin. Nya krediter lämnas av Stadshypotek AB. Någon

statlig garanti erfordras icke för dessa nya krediter.

 Vid utformningen av vårt förslag har vi - i likhet med utred-

ningsmannen - utgått från att ombildningen kan göras utan

beskattning. Vår bestämda uppfattning är också att den kan och

skall genomföras på frivillig väg. Detta åstadkommes genom avtal

mellan berörda parter.

 Kännetecknande för svensk hypoteksrörelse har sedan tillkomsten

varit ett reellt låntagarinflytande. Detta är en tillgång och en

styrka. Inflytandet utövas såväl regionalt i

föreningsstyrelserna som centralt i Kassastyrelsen. Detta

inflytande reduceras i utredningsmannens förslag till att avse

tre av tolv ledamöter i stiftelsens styrelse. Detta rimmar illa

med de principer och historiska traditioner, som präglat

uppbyggnaden av Kassan och föreningarna, och upplevs som ett

oskäligt ingrepp i vår företagskultur, samtidigt som det innebär

en försvagning av låntagarinflytandet, som är helt oacceptabel.

 Vi får därför på grund av vad här anförts hemställa

att vårt förslag i huvudsak lägges till grund för den kommande

ombildningen av Stadshypotek,

och att departementet föranstaltar om erforderlig lagstiftning.

Uppsala läns stadshypoteksförening

Vi har haft tillgång till Konungariket Sveriges

stadshypotekskassas yttrande, liksom till det yttrande som

gemensamt avgivits av de övriga 19 stadshypoteksföreningarna. Vi

instämmer i de allmänna grundprinciper som anges i båda

yttrandena. När det gäller Stadshypotek AB, är det viktigt att

åstadkomma en stark och slagkraftig framtida organisation. Vi

anser att detta bäst tillgodoses genom att alla föreningar

fusioneras in i

Stadshypotekskassan, som initialt blir 100-procentig ägare av

aktiekapitalet i Stadshypotek AB (modell A i

Stadshypotekskassans yttrande).

 Vi förutsätter att låntagarinflytandet bevaras, genom att

stadshypoteksföreningarna ersätts med nya låntagarföreningar,

vars uppgifter är att utse ombud till Stadshypotekskassans

ombudsstämma samt föreslå kandidater till styrelserna inom

Stadshypotek AB:s regionala organisation.

Svenska Bankmannaförbundets centrala företagsklubb hos

stadshypotek

De generella riktlinjerna (kap 5.1) som dras upp i promemorian

och som bl a innebär en förändring av hypoteksinstitutens

organisationsform, dvs att Stadshypotek kommer att ombildas till

aktiebolag ställer vi oss bakom. Företagsklubben anser vidare

att aktiebolagsformen bidrar till att skapa

konkurrensneutralitet och kommer att ge Stadshypotek möjlighet

att agera under samma lagar och på lika villkor som övriga

aktörer på kapitalmarknaden. Detta betyder att Stadshypotek även

på sikt förblir ett starkt, oberoende och marknadsledande

institut på bostadsfinansieringsområdet till gagn för den

kommande bostadsägargenerationen.

 Från de anställdas synpunkt är sysselsättningsaspekten

självklart av central betydelse. Sysselsättningen måste

garanteras för de anställda i företaget och det kan endast ske

under förutsättning att Stadshypotek även i framtiden får

bedriva sin verksamhet som ett självständigt

bostadsfinansieringsinstitut. Någon form av garanti för att

Stadshypoteksgruppen inte säljs till banker eller motsvarande

institut måste därför ges.

 Beträffande själva ägarrollen är det, sett ur personalens

synvinkel, givetvis av största betydelse att de kommande ägarna

har intresse av att driva rörelsen vidare. Däremot anser vi inte

att det ligger inom ramen för vårt uppdrag att ta ställning till

ägarbildens sammansättning.

 Klubben ställer sig, när det gäller att skapa utdelningskrav på

Stadshypotek, inte främmande till att släppa in externa ägare.

Detta kommer automatiskt att medföra att kravet på avkastning

och kontroll på rörelsen uppfylls.

 Vidare är det viktigt att hålla kvar det ursprungliga ändamålet

och syftet med Stadshypotek, dvs fastighetsägare skall ges

möjlighet att kunna få billiga lån. Traditionsmässigt innebär

detta ett låntagarinflytande som även fortsättningsvis bör

bibehållas. Hur ett låntagarinflytande exakt skall vara utformat

vill vi inte ta ställning till nu mer än på den punkten att det

delvis bör ligga på lokal nivå.

 Slutligen kan företagsklubben för sin del inte tillstyrka det

av utredningsmannen givna förslaget att den tänkta stiftelsen

skall dela ut pengar till olika forskningsändamål och som

definitivt inte har någon anknytning till den för Stadshypotek

intressanta bostadssektorn. Förslaget kan inte heller sett från

personalens synpunkt betraktas som ett seriöst förslag.

Stadshypotek måste även i fortsättningen få klara syften och

mål.

Finansbolagens Förening

Föreningen tillstyrker huvuddragen i den föreslagna reformen,

som bör genomföras så fort som möjligt. I vissa detaljer har

föreningen dock en annan uppfattning än utredningen. Sålunda är

förenignen kritisk till förslagen om att fondavsättningar gjorda

före 1985 skall anses som beskattade medel och ograverade få

ingå i kapitalbasen, att beträffande Stadshypotek ett

holdingbolag inskjuts mellan stiftelsen och det rörelsedrivande

Stadshypotek AB med möjlighet att bedriva annan verksamhet än

bostadsfinansiering samt att kapitalavkastningskraven under en

obestämd tid ställs lägre än vad som i övrigt gäller på

marknaden för institut med motsvarande inriktning.

 Att reserveringar gjorda före år 1985 med fullt belopp skall

ingå i kapitalbasen som primärt kapital strider mot principen om

konkurrensneutralitet. Gällande skatteregler har medgivit att

Stadshypotek länge överfört obeskattade vinstmedel till eget

kapital, vilket inte varit möjligt för andra kreditinstitut.

Stadshypotek har inte heller behövt betala vinstdelningsskatt.

En grundläggande princip för framtiden bör vara att

hypoteksbolagen i sin kapitalbas inte får medräkna större belopp

än vad som hade blivit fallet om de under gångna år haft samma

regler som övriga bostadsinstitut. När det gäller den tekniska

lösningen av problemet hänvisar förening till det särskilda

yttrandet av experterna[REDACTED_EFTERNAMN] m fl.

 När det gäller möjligheten för Stadshypotek att bedriva andra

verksamheter än bostadsfinansiering under ett särskilt

holdingbolag är det förenignens uppfattning att detta är

acceptabelt endast under förutsättning att reglerna om

kapitalförsörjning och kapitalbas samt Stadshypoteks allmänna

verksamhetsbetingelser i stort sett är jämställda med de

förhållanden som gäller för övriga institut på samma marknad. Så

länge skillnader föreligger, t ex i fråga om de äldre

reserveringarnas karaktär eller om kostnaden för

garantiförbindelser (endast 0,33% enligt kommitténs förslag)

föreligger inte tillräcklig konkurrenslikhet för att

Stadshypotek utan vidare skall få etablera sig utanför

bostadssektorn.

 Såvitt gäller övergången till ett "marknadsmässigt" kapitalav-

kastningskrav för Stadshypoteks del, anser föreningen att kravet

bör gälla senast tre år efter det att lagstiftningen träder i

kraft, i viss mån analogt med vad som gäller för de

kreditinstitut som fått ändrade kapitalkravsregler fr o m den 1

februari 1990. Övergångstiden går här ut den 31 december 1992.

Landsorganisationen i Sverige (LO)

Utredningens förslag rymmer två huvudlinjer.

 Den ena är att fördyra kapitalkostnaden för hypoteksinstituten,

dels genom höjning av kapitaltäckningskraven och dels att vid

bolagsbildning införa externt kapitalavkastningskrav.

 Den andra huvudlinjen är att bl a ur skattesynpunkt jämställa

hypoteksinstituten med andra kreditinstitutioner.

 LO instämmer i den senare huvudlinjen men avstyrker bestämt den

förstnämnda.

 Hypoteksinstituten bedriver sin nuvarande verksamhet utan

externt krav på avkastning. Det innebär att de har samma

karaktär som t ex sparbanker och konsumentkooperation. LO anser

det vara av stort värde att denna typ av verksamhetsform bevaras

och utvecklas.

 Ur konkurrens- och konsumentsynpunkt är poängen med dessa

verksamhetsformer att de har möjligheter att arbeta med lägre

kapitalkostnader än t ex aktiebolag där ett externt

avkastningskrav är en förutsättning för själva

verksamhetsformen. I vissa fall verkar dock den kooperativa

verksamhetformen medföra andra nackdelar, som t ex högre

driftskostnader.

 LOs bedömning är dock att hypotekskassorna hittills kunnat

utnyttja sina låga kapitalkostnader till konsumenternas bästa

och att de därigenom varit prispressande på marknaden.

 Prispressen får givetvis inte åstadkommas genom att

hypoteksinstituten har t ex skattemässiga konkurrensfördelar i

förhållande till andra kreditinstitutioner. Det finns således

all anledning att i beskattningshänseende införa samma regler

för hypoteksinstituten som gäller för aktiebolag.

Konkurrensneutralitet bör också råda när det gäller

upplåningskostnaderna.

 Det finns däremot inget egenvärde i att genom att införa

externa avkastningskrav höja institutens kostnader. Vidare är en

höjning av kapitaltäckningskraven onödig och till förfång för en

effektiv priskonkurrens. Införandet av sådana krav innebär

givetvis att konsumenternas kostnader för krediterna blir högre.

Det är en utveckling som LO allmänt sett ogillar.

 I den utsträckning de visar sig vara effektiva ligger det

däremot ett egenvärde i att det finns olika typer av

kreditinstitutioner som konkurrerar på marknaden. På en

avreglerad kreditmarknad är det viktigt att inte öar av

kvarstående onödiga regler hindrar prispressande konkurrens.

 Vissa verksamhetsformer, som kooperationen, sparbanker, osv,

bedrivs emellertid utan vinstkrav. Det är mycket viktigt att

detta inte börjar betraktas som någon form av otillbörlig

konkurrens. I den utsträckning denna typ av institutioner, under

konkurrensneutrala former i övrigt, vinner framgång på marknaden

är det bara ett uttryck för att de arbetar med lägre kostnader,

t ex kapitalkostnader.

LO har visserligen tidigare, bl a i yttrandet över Reformering

och internationell anpassning av kapitaltäckningskravet i

svenska kreditinstitut (Fi Ds 1988:70), i princip accepterat att

kapitaltäckningskraven bör fastställas i en nivå som motsvarar

internationell standard. Samtidigt uttrycktes dock vissa

farhågor om huruvida kapitaltäckningskravens nivå enligt Cooke-

reglerna är den rätta.

 LO kan inte se något egentligt skäl att via lagstiftning tvinga

hypoteksinstituten att uppfylla Cooke-kommitténs

kapitaltäckningskrav. Vilka

krav på kapitaltäckning instituten ska ha är de själva bäst

skickade att avgöra. Den fråga som LO numera ställer sig är om

det överhuvudtaget finns något skäl för staten att reglera

kapitaltäckningen på den svenska kreditmarknaden. Under alla

förhållanden anser LO att det vore olyckligt om

hypoteksinstitutens kapitaltäckningskrav höjdes från 2 till 4

resp 8 procent.

 Syftet med kapitaltäckning är att skydda allmänhetens inlåning

till kreditinstitut med oktroj. LO anser att ett sådant skydd

kan åstadkommas på annat sätt, förslagsvis genom att

bankinspektionen åläggs att offentligt varna allmänheten om

banker eller andra bolag tenderar att missköta sin

kreditgivning. Den risk det innebär att bli föremål för en sådan

offentlig varning är med största sannolikhet ytterst

självsanerande.

 Sammanfattningsvis anser LO att hypoteksinstituten inte skall

ombildas till aktiebolag. Den konkurrensneutralitet som är

nödvändig för en effektiv, konkurrerande och avreglerad

kreditmarknad måste åstadkommas på annat sätt än att i en

välfungerande verksamhet utan vinstkrav genom bolagsbildning

införa externa avkastningskrav. Hypoteksinstitutens

kapitaltäckningkrav bör inte höjas. Inte minst mot bakgrund av

att de historiska kreditförlusterna för t ex Stadhypotek legat

på 0,005 procent verkar redan 2 procent vara en överdriven

säkerhetsnivå. Allmänhetens inlåning kan dessutom skyddas på

annat sätt, t ex genom bankinspektionen.

Tjänstemännens Centralorganisation

TCO tillstyrker förslagen om att ombilda de nuvarande tre hypo-

teksinstituten, Stadshypotek, Landshypotek och Skeppshypotek

till aktiebolag. TCO kan också tillstyrka de föreslagna sätten

att utse styrelserna i de nya bolagen. TCO vill understryka

vikten av att de fackliga organisationerna garanteras

representation inte bara i de kommande bolagens styrelser utan

också i styrelsen för ett eventuellt gemensamt holdingbolag med

rättigheter att arbeta koncernfackligt.

 Det är väsentligt att de ombildade instituten får en så

likartad konkurrenssituation som möjligt med övriga institut på

samma marknad. De nya instituten bör enligt TCOs mening dock ges

en centraliserad upplåningsfunktion och en utlåningsfunktion som

är decentraliserad för att maximera kunskapen om marknaden.

 Beträffande avkastningskravet i det nya Stadshypotek AB så

finns det ingen självklar anledning att sätta detta lågt i ett

inledningsskede eftersominstitutet sedan längehar en upparbetad

kundkrets och en etablerad ställning på marknaden. TCO är av den

uppfattningen att externa ägare vid sidan av den föreslagna

stiftelsen kommer att medföra att avkastningskravet hålls uppe.

 TCO förutsätter att omvandlingen av instituten till nya

arbetsformer i det praktiska arbetet kommer att ske i nära

kontakt med de lokala fackliga organisationerna.

Statens bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB

Yttrandet begränsas till frågor som gäller

konkurrensneutraliteten på bostadskreditmarknaden och den

ägarroll som Stiftelsen Stadshypotekskassan skall utöva.

Konkurrensneutralitet på bostadskreditmarknaden

I yttrandet över kreditmarknadskomitténs slutbetänkande och

förslag från kapitaltäckningsgruppen för ett år sedan tog SBAB

upp vissa frågor om konkurrensneutraliteten på

bostadskreditmarknaden.

SBAB anförde bl a att "Det är främst vid tillämpning av de nya

föreslagna kapitaltäckningsreglerna som hypoteksinstitutionernas

historiska, skattemässigt sett mycket fördelaktiga

fondavsättningar rubbar förutsättningarna för

konkurrensneutralitet på bostadskreditmarknaden i

Sverige"..."SBAB utgår från att den särskilda utredare för

översyn av lagstiftningen om hypoteksinstitut som regeringen

tillkallat, ägnar dessa frågor och deras samband med

kapitaltäckningsreglerna stor uppmärksamhet".

 Utredaren anser att Stadshypoteks fondavsättningar

t o m år 1984 bör kunna bibehålla sin ställning av beskattade

medel trots att de i praktiken har byggts upp med obeskattade

medel. Det viktiga är enligt utredarens mening att de olika

instituten behandlas lika i framtiden.

 Alla bankrepresentanter i utredningen har invändningar mot att

de obeskattade fondavsättningar som gjorts t o m 1984 skall få

beaktas fullt ut vid beräkning av kapitalbasen enligt de nya

kapitaltäckningsreglerna. I ett gemensamt särskilt yttrande

föreslår bankrepresentanterna att de "övervärden" som finns i

Stadshypotek till följd av de tidigare förmånliga skattereglerna

inte skall få inräknas i kapitalbasen.

 SBAB ställer sig bakom detta förslag.

Stiftelsen Stadshypotekskassans ägarroll

Av stor betydelse för konkurrensneutraliteten är också att det

ställs marknadsmässiga krav på lönsamhet och avkastning på

kapitalet i Stadshypotek AB.

 Också utredaren framhåller detta. Utredaren anser emellertid

att "det knappast kan komma ifråga att Stiftelsen

Stadshypotekskassan inledningsvis ställer så höga utdelningskrav

att utvecklingen för Stadshypotek AB försvåras. Tvärtom torde

det vara rimligt att anta att utdelningskraven under de

inledande åren kommer att ställas ganska försiktigt".

 Utredaren anser vidare att ägaransvaret för Stadshypotek "inom

överskådlig framtid" bör förbli hos Stiftelsen, även om denna

inte bör vara bunden att delta i nyemissioner i Stadshypotek AB.

 SBAB anser det vara närmast självklart att den föreslagna

Stiftelsen skall ha marknadsmässig avkastning. Ett lämpligt sätt

att tillgodose detta

är att Stiftelsen inte ska vara tvungen att behålla

aktiemajoriteten i Stadshypotek AB. Stiftelsen bör således kunna

avyttra sina aktier om den finner alternativa

placeringsmöjligheter mer lönsamma.

Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR

FAR avstår från att ta ställning till betänkandet i vad det

avser kreditpolitiska förslag och inskränker sig till följande

synpunkter.

 I betänkandet föreslås inte att Stiftelsen Stadshypotekskassan

skall vara underkastad revision på annat sätt än att "styrelsen

svarar för att intern revision sker" (sid 234). Med tanke på

stiftelsens stora förmögenhet, knapphändiga placeringsreglemente

och ställning som stor bidragsgivare till forskningen finner FAR

att minst en auktoriserad revisor bör förordnas som

externrevisor.

 FAR ifrågasätter också om det är rimligt att tänka sig att

stifelsens bokslut skall kunna överlämnas till regeringen så

tidigt som 15 februari.

Boverket

Boverket begränsar sitt yttrande till de delar av förslaget som

påverkar förutsättningarna för bostadsfinansieringen, dvs.

förslagen rörande Stadshypotekskassan.

 Från bostadsförsörjningssynpunkt är det väsentligt att den del

av kapitalmarknaden, som berör bostadsfinansieringen, fungerar

effektivt och till lägsta möjliga kostnad för låntagarna.

Stadshypotekskassan har under lång tid spelat en avgörande roll

inom svensk bostadsfinansiering. Det är enligt Boverkets mening

angeläget att Stadshypotek i framtiden ges förutsättningar att

finnas kvar i en så slagkraftig form som möjligt, så att

konkurrensen och mångfalden på kreditmarknaden främjas. Något

som långsiktigt bidrar till att hålla räntorna nere.

 Enligt Boverkets mening kan detta syfte främjas av att

Stadshypotek förblir en självständig och från staten oberoende

part på kreditmarknaden som konkurrerar på denna marknad på lika

villkor med övriga kreditinstitut. Härigenom uppstår också en

tydlig skillnad mot SBAB, som är helägt av staten. Boverket

anser att det skulle vara olämpligt om omorganisationen av

Stadshypotek skulle få en sådan konstruktion att det för någon

av parterna Stadshypotek eller SBAB skulle kunna innebära att

deras särart förändrades.

 Med denna utgångspunkt tillstyrker Boverket utredarens

uppfattning att hypoteksinstituten bör omvandlas till aktiebolag

och finner konstruktionen med en stiftelse som får ägarskapet

till aktiekapitalet i det nybildade aktiebolaget Stadshypotek

som den mest tilltalande. Boverket vill dock ifrågasätta

huruvida den föreslagna konstruktionen för stiftelsen och rollen

för denna långsiktigt är den bästa.

 Ett alternativ, som enligt Boverkets mening kunde övervägas, är

att begränsa den tid under vilken stiftelsen måste äga

aktiekapitalet till en övergångsperiod på exempelvis tio år.

Efter denna tid skulle stiftelsen få rätt att avyttra aktierna,

om det då finns ekonomiska eller marknadsmäs

siga skäl till detta. Därmed skapas förutsättningar för att

kunna tillgodose eventuellt uppkommande behov av framtida

omstrukturering av institutionerna på kreditmarknaden. En

ovillkorlig bindning av aktierna till stiftelsen för all framtid

skulle försvåra en sådan förändring.

 Utredningsmannen har vidare föreslagit att stiftelsen skall ha

till syfte att stödja vetenskaplig forskning, och att det ska

finnas ett krav på årlig utdelning till detta ändamål. Enligt

Boverkets mening kan det, om den av verket föreslagna

övergångsperioden införs, övervägas att under denna period inte

ställa krav på utdelning.

 Boverket anser slutligen att avkastningen från stiftelsen, från

den tidpunkt denna kan utdelas till vetenskapligt ändamål, i

första hand bör gå till byggnads- och bostadsforskning. Det är

ju medel från denna sektor som ursprungligen genererat den

kapitalbildning som genom förslaget överförs till stiftelsen.

HSB:s Riksförbund

Allmänna synpunkter

En förändring av hypoteksinstituten är nödvändig p g a de

väsentligt ändrade förutsättningar som nu efter avregleringarna

och en utveckling i marknadsmässig riktning föreligger på den

svenska kreditmarknaden.

 HSB delar utredningens uppfattning att en särreglering och ett

statligt dominerande inflytande över hypoteksinstituten inte

längre kan motiveras då staten inte längre garanterar

institutens upplåning eller bör av konkurrensskäl ställa

garantier och/eller statligt kapital till förfogande.

 Vidare delar HSB utredningens uppfattning om att

hypoteksinstituten bör ges möjligheter att förstärka sina

kapitalbaser för att klara den nya lagstiftningens krav om högre

kapitaltäckning.

 HSB anser, i likhet med utredningen, att den största aktören på

den svenska bostadskreditmarknaden, Stadshypotek, bör finnas

kvar som en stark och självständig aktör och som en garant för

prispressande konkurrens. Stadshypotek bör ges möjligheter att

effektivisera sin organisation och konkurrera på lika villkor

nationellt och internationellt. Det är för HSB-rörelsen som stor

låntagare viktigt med en självständig och från bankerna

oberoende aktör för att åstadkomma effektiv konkurrens, inte

minst mot bakgrund av den nu fortgående koncentrationen.

Utredningens överväganden och förslag vad gäller

Stadshypotekskassan och stadshypoteksföreningarna

HSB instämmer i utredningens förslag:

- att Stadshypotek bör omvandlas till aktiebolag och därmed

 inordnas i en lagstiftning som reglerar övriga likartade

 kreditinstitut,

- att ombildningen bör gå till så att kassan och föreningarna

 fusioneras. Kassan övertar föreningarnas tillgångar och skulder

 och föreningarna upplöses utan likvidation. Därefter överlåtes

 kassans rörelse med undantag för obligationsskulden till ett

 för ändamålet bildat aktiebolag

mot att kassan erhåller aktierna i bolaget. Kassan ges ställning

av en stiftelse vars uppgift är att bibehålla aktieinnehavet för

att säkra stadshypoteks självständighet,

- att den statliga garantin/grundfonden kvarligger hos stiftelsen

 och avtrappas i takt med att utelöpande obligationslån

 förfaller. Nya lån utges av aktiebolaget,

- att Stadshypotek AB bör kunna nyemittera aktier till andra

 intressenter än stiftelsen, bl a i syfte att kunna leva upp

 till ställda kapitaltäckningskrav.

 HSB är kritisk till och avvisar utredningens förslag:

- att avkastningen på stiftelsens aktier i Stadshypotek AB inte

 bör användas för återinvesteringar i stadshypotek utan istället

 användas för att främja och understödja till Sverige anknuten

 forskning.

- att stiftelsens styrelse bör sättas samman på ett sätt som

 speglar dess dubbla roll att dels långsiktigt förvalta sitt

 kapital och förankra ägandet i Stadshypotek AB, dels fördela

 forskningsbidrag.

Motiv till HSB:s inställning

Kravet om marknadsmässiga avkastningskrav uppfylles av

Stadshypotek AB:s behov av att nyemittera aktier. Utan

marknadsmässig avkastning uppstår betydande problem att få

avsättning för dessa aktier. Det finns inga historiska eller

sakliga skäl till att forskningen skall få del av dessa medel.

Utredningen hävdar att vare sig staten, medlemmarna eller

stadshypoteksföreningarna kan resa anspråk på kapitalet. Att

därifrån dra konklusionen att forskningen skall få del av

kapitalavkastningen och inflytande över aktiekapitalet i

Stadshypotek AB synes inte rimlig. Det kan hävdas att låntagarna

till icke ringa grad bidragit till uppbyggnaden av det egna

kapitalet i stadshypoteksrörelsen. Det är därför rimligt att

låntagarna ges inflytande över avkastningens användning.

Om stiftelsen finner att medlen bör återinvesteras i

stadshypotek för att ge möjlighet till ökad lånevolym för

bostadsförsörjning och öka räntekonkurrensen torde det vara ur

såväl låntagarnas eget intresse som för en god

bostadsförsörjning.

 Utredningens förslag till styrelse för stiftelsen bör avvisas

utom i den del som berör möjligheterna att tillskapa lokala

ideella föreningar av låntagare som ges viss representation i

stiftelsens styrelse.

 Då såväl staten som låntagarna kan anses ha bidragit till att

bygga upp Stadshypoteks egna kapital, bör såväl staten som

lokala låntagarsammanslutningar och de centrala organisationer

som organiserar huvudparten av stadshypotekslåntagarna ges

representation i stiftelsens styrelse.

 På detta sätt skapas garantier för att stadshypotek behåller

sin ställning som ett starkt oberoende institut på

bostadskreditmarknaden.

 Utredningen menar att någon form av decentraliserad

utlåningsverksamhet bör finnas kvar även efter ombildningen.

Utredningen pekar på två alternativ; regionala dotterbolag och

regionala kontor under Stadshypotek AB. Utredningen tar ej

ställning till alternativen utan anser att detta är en fråga för

Stadshypotek AB.

 HSB delar denna uppfattning. Som en av Stadshypoteks större

låntagare är det väsentliga för oss en effektiv och

marknadsmässig kreditförmedlare utan inbyggda trögheter.

Allmänna Pensionsfonden

Ombildningarna av hypoteksinstitutionerna förutsätter att dessa

kan behålla och utveckla sina ursprungliga huvudinriktningar.

För fondstyrelserna framstår det som särskilt angeläget att

Stadshypotekskassan kan fortsätta att spela sin centrala roll

från konkurrenssynpunkt på bostadskreditmarknaden.

 Det är för styrelserna angeläget att pröva det nya läget för

Stadshypotekskassans förpliktelser, eftersom detta berör AP-

fondens verksamhet. Av fondstyrelsernas tillgångar ultimo 1989

utgjorde kassans obligationer inte mindre än 20 procent. Av

kassans obligationsskuld låg inte mindre än 34 procent i AP-

fonderna. AP-fonderna berörs alltså i högsta grad av de

förändringar i kassans kontraktsförhållanden som föreslås.

 Utredningen har utgått ifrån att de statliga garantierna för

kassans utelöpande obligationer avvecklas endast i takt med att

obligationslånen förfaller till inlösen. Detta framstår för

styrelserna som ett självskrivet och absolut oundgängligt

villkor för den förestående ombildningen. AP-fondens köp av

kassaobligationer har haft den statliga garantin som given

förutsättning. Genom garantin har kassaobligationerna ur

säkerhetssynpunkt ansetts som jämställda med statsobligationer.

Kommittén har i sin skrivning valt det olyckliga uttrycket att

ingångna och garanterade förbindelser, "bör utgå på oförändrade

grunder" (sid 15). Detta villkor är emellertid inte

förhandlingsbart. Ordet "bör" skall därför utbytas mot "måste"

eller "kommer att".

 Skrivningen i betänkandet förutsätter att långivarnas

rättigheter inte skall komma att påverkas av övergången till ny

kassaorganisation. Övergången innebär utbyte av en gäldenär mot

en annan och utbytet äger rum utan borgenärernas samtycke.

Kommitténs förslag innebär att regering och riksdag prövar

ombildningen av Stadshypotek och att därvid även borgenärernas

intressen kommer att bevakas. "Regeringen bör således pröva att

det formella bytet av gäldenär inte försämrar borgenärernas

ställning. Avgörande vid en sådan prövning blir självfallet

vilken säkerhet som efter ombildningen finns för borgenärernas

fordran". (sid 135)

 Styrelsen anser sig visserligen kunna förutsätta att säkerheten

kommer att vara densamma efter ombildningen som före och att

bytet av lånefordringar på föreningarna och kassans egna fonder

mot aktier i och reversfordringar på Stadshypotek AB inte kommer

att försämra borgenärernas ställning.

 Styrelsen finner det inte desto mindre oacceptabelt att denna

prövning förutsättes kunna ske utan borgenärernas medverkan och

godkännande. Utredningsmannen är inte helt främmande för denna

synpunkt, när han föreslår att omvandlingen av Stadshypotek bör

kungöras för att ge

borgenärernas tillfälle att lämna synpunkter på ombildningen

(sid 137). Han stannar dock på halva vägen genom att inte kräva

något samtycke från borgenärernas sida utan nöjer sig med

hänvisning till regeringens prövning.

Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag, SABO

SABO delar i stort utredningens bedömningar beträffande

stadshypoteks framtida rättsliga associationsformer och

verksamhet. En ombildning av stadshypotek bör genomföras enligt

den modell som utredningen föreslår. Lånerörelsen bör bedrivas i

aktiebolagsform (Stadshypotek AB) och ägandet av aktierna i

Stadshypotek AB bör läggas i en stiftelse (Stiftelsen

Stadshypotek).

 SABO finner inte att utredningen redovisat tillräckliga och

övertygande motiv till grund för de förslag som ges beträffande

den ägande stiftelsens ändamål och därmed avkastningen på

stiftelsens kapital samt för hur ägarinflytandet bör fördelas

(styrelserepresentaion).

 SABO avvisar utredningens förslag beträffande stiftelsens

ändamål vad avser att även ekonomiskt stödja vetenskaplig

forskning.

 SABO anser, i motsats till utredningen, att stiftelsen i första

hand bör ägna sig åt aktiv ekonomisk ägarförvaltning. Avkastning

på stiftelsens kapital bör användas i första hand för

återinvesteringar i Stadshypotek AB och inte till att främja

allmän vetenskaplig forskning. I den mån utrymme därefter finns

bör dock stiftelsen vara oförhindrad att stödja forskning och

utveckling inom hypoteksorganisationens och dess låntagares

verksamhetsområde.

 SABO anser att ägarinflytandet bör fördelas genom att

stiftelsens styrelse ges en stark låntagarrepresentation genom

representativa låntagarkollektiv.

 SABO instämmer i utredningens förslag beträffande hantering av

nuvarande grundfond och statliga garantier. SABO instämmer i

utredningens förslag att Stadshypotek AB bör kunna nyemittera

aktier till andra intressenter än stiftelsen. Nyemission bör

dock i första hand riktas till stiftelsen och till låntagarna.

Stiftelsen skall långsiktigt behålla ägaransvaret och svara för

en röstmajoritet.

 SABO anser, liksom utredningen, att frågan om hur stadshypoteks

regionala utlåningsrörelse skall organiseras efter ombildningen

är en intern fråga för Stadshypotek AB, som i sista hand måste

avgöras av aktieägarna. All upplåning bör, som nu, ske centralt.

 SABO förutsätter, liksom utredningen, att ombildningen sker

utan beskattning.

Allmänna synpunkter

Stadshypotek har under lång tid verkat på bostadskreditmarknaden

och vitaliserat denna med nya instrument. Stadshypotek har

verkat som en garant för prispressande konkurrens. Mycket av

framgången har sin grund i den styrka som låntagarinflytandet

har inneburit genom en

traditionellt god regional förankring hos låntagarna.

 Staten har tillsammans med låntagarna svarat för uppbyggnaden

av Stadshypotek. Historiskt sett kan det hävdas att Stadshypotek

av samhällsintresse givits och spelat en särskild roll för att

säkerställa långsiktiga krediter för att tillgodose behovet av

bostäder i en snabb urbaniseringsprocess. Statens förpliktelser

mot och engagemang i Stadshypotek avtar dock successivt. I dag

råder radikalt förändrade förutsättningar på en avreglerad

kreditmarknad med marknadsmässig inriktning och med neutral och

effektiv konkurrens som utgångspunkt. En statlig styrning och

ett dominerande statligt inflytande kan inte längre motiveras.

 Stadshypotek måste, för att främja förutsättningarna för en

effektiv prispressande konkurrens inom bostadsfinansieringen,

utvecklas som en stark och självständig aktör. Stadshypotek

måste ges möjligheter till en modern och effektiv organisation,

som kan verka och utvecklas efter sin egna förutsättningar och

som kan konkurrera på lika villkor. Det är för SABO-företagen

som stora låntagare särskilt viktigt med en självständig aktör,

inte minst mot bakgrund av den nu pågående bankkoncentrationen.

Motiv

SABO är kritisk till och avvisar utredningens förslag på i

huvudsak två punkter, ägarfrågan och låntagarinflytandet. Vi

menar bestämt, att Stadshypoteks ackumulerande kapital skall

bevaras. Utredningen hävdar, att vare sig staten, medlemmarna

att stadshypoteksföreningarna kan resa anspråk på del i

Stadshypoteks förmögenhet. I den föreslagna ägarkonstruktionen,

med en ägande stiftelse, vilket vi tillstyrker, blir varken

nuvarande föreningsmedlemmar eller staten aktieägare som följd

av själva ombildningen. Därefter följande nyemissioner kan

naturligtvis föra in nya direktägare vid sidan av stiftelsen.

 För att främja låntagarnas intressen och effektiviteten på

kreditmarknaden, samt för trovärdigheten hos genom nyemission

tillkommande aktieägare, måste stiftelsen självklart ges ett

ändamål och en konstruktion som innebär att den har ett intresse

av en marknadsmässig avkastning på sitt kapital. Enligt

utredningens mening tillgodoses detta ändamål bäst om

avkastningen går till att ekonomiskt främja och understödja

vetenskaplig forskning.

 SABO delar inte denna uppfattning. Avkastningen får inte ges

bort till vetenskaplig forskning med allmän inriktning fjärran

från Stadshypoteks verksamhetsområde. Trovärdigheten för

långsiktig lönsamhet skulle enligt vår mening knappast öka för

att representanter för vetenskapliga och kulturella

institutioner kontrollerar och utövar ägarinflytande över

kapitalet. Kravet på marknadsmässig avkastning reses helt

naturligt av behovet av att kunna avsätta nyemitterade aktier.

Utan marknadsmässig avkastning uppstår betydande problem att få

avsättning av dessa aktier. Konkurrenskraften och effektiviteten

bör vidare stärkas om stiftelsen istället för att ge bort

avkastningen aktivt återinvesterar denna i Stadshypotek för att

öka lånevolym och räntekonkurrens. Detta torde

ligga såväl i låntagarnas som statens intresse för en god

bostadsförsörjning.

 SABOs uppfattning är också att Stadshypotek skall ha kvar en

stark regional låntagarförankring. Då låntagarna kan anses ha

bidragit till att bygga upp Stadshypotek, bör lokala

låntagarsammanslutningar och de centrala organisationer som

organiserar huvudparten av stadshypotekslåntagarna ges ett

betydande inflytande. Inflytandet i Stadshypotek bör bevaras i

väsentligen samma balans som idag. SABO avvisar därför

utredningens förslag till styrelsen för stiftelsen.

 Kännetecknande för stadshypotek är och har varit

låntagarinflytandet både centralt och regionalt. Låntagargrunden

är ett särdrag och en tillgång för en oberoende

kapitalmarknadsaktör och bör bevaras som en viktig del av

Stadshypoteks företagskultur och förutsättningar.

 Det regionala inflytandet kan tillgodoses på sätt som berörs i

utredningen, genom att på de nuvarande

stadshypoteksföreningarnas grund bilda ideella föreningar. Dessa

kan väl utgöra valkooperationer för ombudsstämma för val av

styrelserepresentation. Med hänsyn till den ökade frihet som

bolagsbildningen medför, kan dock inte dessa ideella regionala

låntagarföreningar tillsammans få ett majoritetsinflytande.

 Frågan om hur stadshypoteks regionala utlåningsrörelse skall

organiseras efter ombildningen är en för Stadshypotek AB intern

fråga, som i sista hand måste avgöras av aktieägarna. All

upplåning bör, som nu, ske centralt.

 Den decentraliserade utlåningsrörelsen är en stor styrka, som

bör bevaras, varvid olika alternativ kan komma ifråga. Regionala

dotterbolag, vars aktiekapital tecknas av Stadshypotek AB, som

också svarar för röstmajoriteten, är ett alternativ. Ett annat

alternativ är att utlåningsrörelsen drivs av regionala

bankkontor, som inte är självständiga juridiska personer. Dessa

bör då genom delegering ges en stor och bolagsliknande

självständighet. I praktiken kommer styrningen i båda

alternativen att utövas av Stadshypotek ABs styrelse och bli

formellt sett lika omfattande.

 Avgörande för val av regional organisationsform måste vara

vikten av ett fortsatt regionalt låntagarinflytande samt krav på

en effektiv och konkurrenskraftig organisation. Effekten av nya

kapitaltäckningsregler bör analyseras. Ett effektivt utnyttjande

av kapitalet måste utgöra en viktig grund vid valet av ny

regional organisation.

 Sammanfattningsvis delar SABO utredarens uppfattning om vikten

av en väl definierad ägare, med krav på avkastning och

konkurrenskraft. SABO-företagen, som tillsammans utgör

Stadshypoteks största låntagare, vill se Stadshypotek som en

effektiv och oberoende kreditförmedlare, och som en garant för

god konkurrens.

Lantbrukarnas Riksförbund

LRF får sammanfattningsvis anföra följande:

 - LRF instämmer i utredningens slutsats att de nya

kapitaltäckningsreglerna för hypoteksinstituten innebär stora

krav på organisationens kapitalbas.

 - LRF anser att utredningens förslag till bildande av ett

aktiebolag för den samlade lånerörelsen kan vara en lämplig

lösning på bl a kapitalproblemen. Utredningen brister emellertid

i det avseendet, att alternativa lösningar, t ex att pröva en

kooperativ organisationsform, inte blivit tillräckligt

analyserade.

 - LRF anser att utredningens förslag till ombildning av

landshypoteksföreningarna till ekonomiska föreningar, med

huvudsaklig uppgift att inneha och förvalta aktier i ett

gemensamt ägt aktiebolag, kan ifrågasättas. De föreslagna

föreningarna kommer inte att bedriva verksamhet i lagens mening

och kan därför sannolikt inte registreras som ekonomiska

föreningar.

 - LRF anser att utredningens förslag, att den i lag bestämda

garanti som staten mot avgift ställer för hypoteksinstitutens

förbindelser, skall slopas successivt, kommer att medföra en

onödig fördyring av upplåningen och därmed högre räntekostnader

för lantbruket. Hållbara motiv för att slopa denna garanti har

inte presenterats och förslaget avstyrks.

 - LRF anser att det blivande bolagets namn bör vara

Hypoteksbanken AB. Motivet är att ge banken förutsättningar att

konkurrera med utländska bankinstitut.

 - LRF protesterar mot att man i ännu en utredning åsidosätter

den kooperativa företagsformen som ett alternativ till

aktiebolaget.

Riksbyggen

Allmänna utgångspunkter

1. Den betydelse som stadshypotek har haft och fortfarande,

 trots en begränsande lagstiftning, har för

 bostadsfinansieringen i landet, kan inte nog understrykas. De

 beslut som fattas om ett framtida stadshypotek måste därför

 skapa de förutsättningar som är nödvändiga för att

 stadshypotek kan bestå som ett starkt, fritt och oberoende

 institut på samma villkor som konkurrenterna.

2. I stadshypoteks verksamhet finns i dag ett avsevärt

 låntagarinflytande såväl centralt som regionalt. Det är

 väsentligt att detta inflytande garanteras även i

 fortsättningen samt att lånevolym och -frekvens återspeglas i

 inflytandet.

3. Stadshypoteks samlade kapital och avkastning måste kunna

 disponeras på ett sätt som stärker verksamheten. Beslut om

 framtida stadshypotek får ej genom ex oönskade skatteeffekter

 leda till att kapitalet initialt minskar. Beslut i framtida

 stadshypotek får heller ej leda till att avkastning används

 på ett sätt som ej är förenligt med verksamhetens inriktning.

 Om överskott uppstår som ej erfordras för verksamhetens

 konsolidering bör dessa återgå till låntagarna.

Yttrande över utredningens förslag

1. I princip anser vi att verksamhet skall kunna bedrivas i

 andra

associationsformer än aktiebolag utan att kravet på konkur-

rensneutralitet åsidosättes.

 De skäl som hypoteksutredningen redovisat talar emellertid

 starkt för en omvandling till aktiebolag och en inordning under

 den lagstiftning som reglerar övriga institut. Vi instämmer

 därför i utredningens förslag på den punkten.

2. Beträffande utredningens förslag innebärande fusion av kassan

 och föreningarna följt av en upplösning av föreningarna,

 anser vi detta vara en alltför långtgående omdaning såvida

 den inte kan genomföras med föreningarnas stöd. Finns inte

 denna förutsättning förordar vi i stället en lösning där

 kassan och föreningarna får aktier i det nya

 stadshypoteksbolaget i förhållande till respektive juridisk

 persons tillskjutna behållna förmögenhet.

3. Beträffande förslaget om styrelsens sammansättning anser vi

 att låntagarinflytandet ej tillgodosetts på ett sätt som

 återspeglar stadshypotekets traditioner. Vi kan därför inte

 biträda detta förslag.

4. Vi kan heller ej biträda förslaget att avkastning skall

 destineras till att främja forskning. Utgångspunkten måste

 istället vara att avkastningen återinvesteras i verksamheten.

 Avslutningsvis delar vi utredningens uppfattning att överlåta

åt framtida Stadshypotek AB att åstadkomma en effektiv,

slagkraftig organisation för att möta marknadens krav.

Sveriges Fastighetsägareförbund

I betänkandet görs en översyn av hypoteksinstitutens

organisation och framtida ställning i den fria kreditmarknad som

vuxit fram under senare år. Utredningsmannen föreslår att den

speciella lagstiftning som gäller för de skilda

hypoteksinstituten skall upphävas och att den ifrågavarande

låneverksamheten skall bedrivas i aktiebolagsform med i princip

samma regler som för övriga finansinstitut. Sveriges

Fastighetsägareförbund tillstyrker dessa förändringar.

 En viktig fråga gäller hypoteksinstitutens rättsliga status och

vem som ska handha förvaltningen av verksamheten. Efter att ha

redogjort för de olika institutens förhistoria drar utredningen

den slutsatsen att de juridiska personer som ingår i

Stadshypotek skall anses som självägande, närmast av

stiftelsekaraktär, medan låntagarna skall betraktas som delägare

till Landshypotek.

 I enlighet härmed föreslås att låntagarna skall ha ett

ägarinflytande över Landshypotek och att de också skall

tillerkännas den huvudsakliga förvaltarrollen över dessa

institut.

 Beträffande Stadshypotek föreslås däremot att aktierna i det

föreslagna Stadshypotek AB skall ägas av en stiftelse som skall

ha till ändamål att främja vetenskaplig forskning. Låntagarnas

inflytande över Stadshypotek skall begränsas till viss

styrelserepresentation i de ideella föreningar som föreslås ingå

i den nya organisationen. Eventuellt skall låntagarna medges

företrädesrätt att teckna nyemitterade aktier i Stadshypotek AB.

 Fastighetsägareförbundet anser att den analys, som utredningen

gjort

i fråga om Stadshypoteks rättsliga ställning, är klart

bristfällig och därför bör omprövas.

 Utredningen har enligt förbundets uppfattning fäst alltför stor

vikt vid dessa uttalanden som gjorts vid 1909 års lagstiftning

om Stadshypotekskassan i stället för att se hur låneverksamheten

faktiskt bedrivs. Enligt det ursprungliga kommittéförslaget

skulle bestämmelserna för Stadshypotekskassan i allt väsentligt

överensstämma med de som gäller för hypoteksbanken. En reservant

i kommittén pekade dock på att detta kunde få vissa negativa

effekter på den dåvarande utländska lånemarknaden, varför man

valde en något annorlunda lösning för Stadshypotekskassan.

 Enligt förbundets uppfattning förelåg inte någon saklig grund

för att behandla Stadshypotek och dess låntagare på annat sätt

än Landshypoteksinstitutionen. I ändamålsbestämmelserna för

stadshypoteksföreningarna betecknades också låntagarna som

delägare. Stadshypotek bör därför anses ha samma rättsliga

status som Landshypotek och till följd härav Stadshypoteks

låntagare betraktas som ägare till det kapital som byggts upp

med lånemedel inom denna institution.

 Oavsett hur det förhåller sig med Stadshypoteks rättsliga

status så gäller det att bevara hypotekets särart vad gäller

bostadskreditgivningen. Det torde vara oomtvistat att

Stadshypotek utövar en viktig prispressande funktion i denna

viktiga kreditgivning, vilket kommer både fastighetsägare och

hyresgäster till godo. Enligt förbundets mening skulle förslaget

att låta en anonym stiftelse handha förvaltningen inverka

negativt på Stadshypoteks framtida möjligheter att spela en

aktiv roll. Förbundet anser därför att låntagarna under alla

omständigheter bör tillerkännas ett betydligt mer långtgående

inflytande över Stadshypoteks verksamhet än vad utredningen

föreslagit.

Stadshypoteks omorganisation

(Förslag av lagmannen Anders[REDACTED_EFTERNAMN] på särskilt uppdrag av

regeringen)

Kontakter

Under mitt uppdrag har jag haft två sammanträden. Ett har

hållits tillsammans med Erik Åqvist (ordf i Stadshypotekskassan)

och Lars[REDACTED_EFTERNAMN] (VD i Stadshypotekskassan) i Jönköping. Det

andra har hållits i Stockholm med följande personer: Per
[REDACTED_EFTERNAMN] (ordf i Stadshypotek Skåne), Ragnar Forss (ordf

Stadshypotek NorraSmåland-Gotland), Bo[REDACTED_EFTERNAMN] (ordf

Stadshypotek Jämtland), Eskil[REDACTED_EFTERNAMN] (ordf Stadshypotek Blekinge),

Sune[REDACTED_EFTERNAMN] (ordf Stadshypotek Värmland) och Lars Collin (VD

Stadshypotek Stockholm).

 Utöver dessa sammanträden har jag haft ett flertal

telefonsamtal med företrädare för Stadshypotek, därutöver har

fackliga representanter uppvaktat med skrivelse.

Allmänt

Av Stadshypotekskassans och flertalet av

Stadshypoteksföreningarnas remissyttrande över betänkandet

Hypoteksinstituten i framtiden (SOU 1989:103) framgår att kassan

och föreningarna har en gemensam grundsyn om hur en stark och

slagkraftig framtida organisation skall skapas. Emmellertid

framgår också att kassans och föreningarnas syn skiljer sig åt i

några väsentliga avseenden. Diskussioner med företrädare för

kassan och föreningarna har haft sin utgångspunkt i dessa

yttranden (kassans modell A och föreningarnas modell B).

 Kassan och föreningarna avvisar den av utredningsmannen Petri

föreslagna modellen för ombildning. Enighet råder dock om att

övergå till aktiebolagsformen som en etablerad ägarform. Enighet

råder också om att bl a följande förutsättningar skall var

uppfyllda för en övergång till ny ägar- och organisationsform.

 * Stadshypotek skall alltjämt vara ett ifrån bankerna

 fristående institut

 * Konkurrensneutralitet. Stadshypotek skall drivas under samma

 legala förutsättningar som andra kreditaktiebolag

 * Goda möjligheter skall finnas att klara såväl en nationell

 som internationell kokurrens

 * Möjlighet skall ges att klara kapitaltäckning och extern

 kapitalanskaffning

 * Samtidigt som den nya formen skall vara internationellt

 gångbar skall man i denna kunna värna den lokala förankringen

 och låntagarinflytandet.

 Stadshypoteksorganisationen skulle kunna se ut på följande sätt

efter ombildningen till aktiebolag.

 ÄGARE

 STADSHYPOTEK HOLDING

 STADSHYPOTEK AB

 MED

 SYSTERBOLAG

 Oenigheterna mellan kassan och föreningarna består i

1. Vem skall vara ägare till holdingbolaget?

2. Hur skall Stadshypotek AB:s verksamhet organiseras?

 Hur Stadshypotek AB:s verksamhet skall organiseras i en framtid

blir emellertid en fråga för styrelsen i holdingbolaget att

besluta om.

Kassans linje

Modell A

1. Alla föreningar fusioneras in i Kassan. Alla fonder samlas i

 Kassan.

2. Föreningarna upphör.

3. Utlåningen flyttas från Kassan till Stadshypotek AB (SHAB).

4. Obligationsskulden ligger kvar i Kassan.

5. Alla fonder som samlats i Kassan motsvarar aktiekapitalet i

 Stadshypotek AB. Kassan är initialt 100%-ig ägare.

6. I samband med övergången beslutas om nyemission för att få

 externa ägare.

7. Ideella föreningar (regionala låntagarföreningar) bildas med

 uppgift att utse ombud till ombudsstämman.

8. Styrelser

 a) Kassan/stiftelsen: 7-9 ledamöter

 6-7 utses av

 ombudssstämman

 Ordf + ev 1 ledamot

 utses av staten

 b) Stadshypotek Holding AB (SHHAB): liten och affärsinrik-

tad

 c) SHHAB: liten och affärsinriktad

Diskussionslösningar

Kassan visdhåller i stort sitt förslag enligt modell A. Kassan

kan emmellertid tänka sig ett visst statligt ägande. För att

klara kapitaltäckningskravet vid utgången av är 1992 och för att

behålla Stadshypoteks rating krävs en relativt stor nyemission i

samband med ombildningen. Nyemissionen bör rikta sig till

Stadshypoteks låntagare. För att få in detta kapital måste

nyemissionen ske på förmånliga villkor.

 Ägarbilden skulle därmed kunna få t ex följande utseende

 Lån-

 tagarna

 40 % Kassan

 30 % Staten

 30 %

 SHHABÄgarna skall ställa ett marknadsmässigt

avkastningskrav på

SHHAB. Avkastningen på kassans aktiekapital fonderas i kassan

att användas vid andra nyemissioner. Kassans aktiekapital låses

in. Efter 5-10 år avvecklas kassan, då den nuvarande

obligationsstocken inte längre finns kvar p g a inlösen eller

olika skuldskötselåtgärder.

Kassans sammanfattning och slutliga ställningstagande

Det är viktigt att Stadshypotek kan göra en stor nyemission när

statens garantifond för nyemitterade obligationer försvinner.

Låntagarna i Stadshypotek bör få företräde att teckna knappt 50%

av aktierna på förmånliga villkor. Stiftelsen "Kassan" skall

finnas kvar under t ex en femårsperiod och under denna tid äga

återstoden av aktiekapitalet. Kassan skyddar därmed Stadshypotek

mot uppköp under omvandligs- och uppbyggnadsprocessen. Efter

denna övergångsperiod är Stadshypotek väletablerat på börsen och

har anpassat organistionen till vad som krävs för ett

börsnoterat aktiebolag.

 Staten skall efter 5 år kunna besluta om likvidering av Kassan

och då belsuta om att kapitalet skall tillfalla staten eller

någon annat ändamål.

Föreningarnas linje

Modell B

Skillnader i förhållande till modell A:

1. Någon fusion mellan Kassan och föreningarna skall inte ägar

rum.

2. Varje förening tillskjuter liksom Kassan sina tillgångar till

SHAB i utbyte mot aktier i bolaget.

3. Eftersom föreningarna förfogar över ca 5/9 av fondkapitalet

kommer föreningana att äga ca 55% av SHHAB och Kassan 45%.

4. Föreningana blir kvar som förvaltare av aktiekapitalet liksom

Kassan, som också behåller ombudsstämma på samma sätt som idag.

Diskussionslösningar

Även om staten enligt föreningarna inte har någon äganderätt

till Stadshypotek har staten "hållit Stashypotek under armarna".

En samförståndslösning bör därför vara att staten kan gå in som

delägare till SHHAB.

 Föreningana delar även tanken på en riktad nyemission till

låntagarna. Denna emisison, som bör ske på "mjuka" villkor, bör

dock inte vara så stor som Kassan förordar.

 Föreningarna har då tänkt sig en ägarbild ungefärligen enligt

följande:

 Låntagarn

 a

 15 % Förening-

 arna 55 % Staten

 30 %

 SHHABFöreningarna har understrukit vikten av den lokala

förankringen

och ett bestående långtagarinflytande. Härigenom skapas

känselspröt ut på lokal nivå. Lokalt kommer man att känna

entusiasm och ansvar för verksamheten vilket inte minst i

kristider är mycket väsentligt.

Förslag till lösning

Som Hypoteksutredningen slagit fast bör den största aktören på

en svenska bostadskreditmarknaden, Stadshypotek, finnas kvar som

en stark och självständig aktör och som en garant för

prispressande konkurrens. Stadshypoteks verksamhet bör drivas i

aktiebolagets form samt utan särregler eller under andra

förutsättningar än andra liknande institut på marknaden. Ett

marknadsmässigt avkastningskrav bör ställas på aktierna.

Självständigheten och därmed en oberoende ställning i

förhållande till bankerna är särskilt viktig för att åstadkomma

en effektiv konkurrens på en alltmer koncentrerad inhemsk

marknad. Under de väsentligt ändrade förutsättningar som efter

avregleringarna nu råder på den svenska marknaden bör alltså

Stadshypotek ges möljlighet att effektivisera sin organisation

och konkurrera på lika villkor med andra nationella och

internationella institut.

 Under dessa förhållanden är det betydelsefullt att Stadshypotek

vid en övergång till aktiebolagsformen ges en stabil och tydlig

ägarstruktur.

Denna bör också bestämmas så att Stadshypoteks självständiga

ställning värnas. Den skärpta kapitalkrävande verksamheten

förutsätter dessutom att möjlighet måste skapas till en effektiv

riskkapitalanskaffning. I ägarstrukturen bör inte byggas in

några motsättningar så att t ex nödvändiga förändrinar

förhindras.

 Vem kan då anses vara rättmätig ägare till det kapital som

under lång tid arbetats upp inom Stadshypotek? Efter att ha

studerat olika förarbeten mm finner jag att något entydigt svar

på denna fråga inte kan ges. Klart är emmellertid att såväl

låntagarna som staten bidragit till att bygga upp Stadshypoteks

egna kapital.

 Med detta konstaterande finner jag det mer angeläget att söka

skapa en ägarstruktur som bäst värnar Stadshypoteks framtida

roll på kreditmarknaden. Som jag nämnde har låntagarna till icke

ringa grad bidragit till uppbyggnaden av kapitalet. Föreningarna

som låntagarnas företrädare skulle därmed kunna anses vara

rättmätiga ägare. Fråga är emellertid om den kooperativa

plattform som stadshypotekslagstiftningen bygger på skall

permanentas. Med hänsyn till att det kooperativa inslaget i

föreningarna - likt hypoteksutredningen påpekat - efter hand

har tunnats ut så att det numera i det närmaste är obefintligt

anser jag att stadshypoteksföreningarna bör upphöra. Låntagarna

bör istället direkt bli ägare till Stadshypotek. Detta sker på

sätt som både kassan och föreningarna förordat genom en

nyemission till låntagarna. Genom en företrädesrätt att teckna

cirka 40% av aktier till en kraftig substansutspädning ger

möjlighet för Stadshypotek att få in ett inte oväsentligt belopp

samtidigt som låntagarna därmed kan sägas ha fått större delen

av föreningarnas kapital. Genom denna nyemission förstärks

kapitalbasen och uppnås även en mycket god spridning av

aktiekapitalet; betydelsefulla effekter för bl a Stadshypoteks

rating och för Stadshypoteks framtida oberoende ställning. Jag

ser denna till låntagarna riktade nyemission som ett i flera

avseende betydelsefullt moment i ombildningsprocessen. Som ett

ytterligare argument mot ett föreningsinflytande får här

tilläggas att det i vissa avseenden kan råda ett

motsatsförhållande mellan detta inflytande och det direkta

låntagarinflytandet.

 Vid sidan av låntagarna bör även staten bli andelägare till

förslagsvis 30% av aktiekapitalet.

 Stadshypotek står inför en genomgripande omdaning med en ny

associations- och organisationsform, ändrade

verksamhetsförutsättningar, ett börsinträde m.m. Denna process

förväntas ta ett antal år. Under detta övergångsskede anser jag

att återstoden (30%) av aktiekapitalet bör "låsas in" och

företrädas av stadshypoteksorganisationen. Syftet med detta är

att ge bättre garantier mot uppköp och förutsättningar för att

konsolidera och stabilisera Stadshypotek till vad som krävs för

ett börsnoterat aktiebolag.

 Fråga är i vilken juridisk form detta ägande skall ligga.

Eftersom problem föreligger med såväl förenings- som

stiftelseformen ligger det närmast till hands att låta Kassan

äga detta kapital. Den nuvarande

lagstiftningen om att äga och förvalta kapitalet. Den gamla

obligationsstocken kan därmed ligga kvar i Kassan och något

gäldenärsbyte behöver inte ske.

 Efter en tid av förslagsvis fem år - då den gamla

obligationsstocken har "värkt ut" - bör Kassan upphöra. Staten

skall kunna fatta detta beslut och samtidigt besluta att

kapitalet skall tillfalla staten eller något annat ändamål.

 Ägarstrukturen skulle därmed få följande utseende och

ombildningen ske enligt följande:

 Låntaga

 rna 40

 % Kassan

 30 % Staten

 30 %

 Stadshypote

 k Holding

 AB

 Stadshypote

 k AB1. Alla föreningar fusioneras in i Kassan

 2. Föreningarna upphör.

 3. Kassans rörelse med undantag för obligationsskulden läggs

över till ett för ändamålet bildat aktiebolag.

 4. Efter nyemission i aktiebolaget fördelas aktiekapitalet

enligt ovan.

 5. Kassan ges en uppgift att enbart äga och förvalta tilldelat

aktiekapital.

 6. Den statliga garantin ligger kvar i Kassan och trappas av i

takt med att utelöpande obligationslån förfaller.

 7. Nya obligationslån emitteras av aktiebolaget.

 8. Föreningarna som upphör bör dock ersättas med valkretsar som

utser ombud till Kassans ombudsstämma.

 9. På aktiekapitalet skall ställas ett marknadsmässigt

avkastningskrav. Kassan bör efter avskattning kunna använda

avkastningen till att delta i nyemissionen i bolaget.

 10. Efter en övergångstid på fem år upphör Kassan och därmed de

delar av stadshypotekslagstiftningen som bl a avreglerat Kassans

verksamhet.

 11. Staten beslutar om fördelningen av Kassans kapital.

 Nämnda förslag utgör endast en grov skiss till hur

ombildningsprocessen skulle kunna ske. Flera ytterligare

ställningstagande måste naturligtvis göras, bl a vad avser olika

skattefrågor vid ombildningen.

 En ombildningsprocess som denna skapar helt naturligt en oro

hos de anställda i organisationen. Motsättningar och

organisationsdiskussioner inom Stadshypotek är självklart också

negativa för verksamheten.

 Med hänsyn till Stadshypoteks centrala roll på kreditmarknaden

anser jag det vara betydelsefullt att ombildningen går så snabbt

och så smärtfritt som möjligt. Förutsättningarna för

ombildningen i form av ändrad lagstiftning bör helst vara klar

vid halvårsskiftet 1991. Under andra hälften av 1991 bör

verksamheten drivas vidare enligt nu gällande lagstiftning

samtidigt som förberedelser görs för bolagsbildning och

nyemission. Vid årsskiftet 1991/92 bör övergången till

aktiebolag ske och den ägarstruktur som ovan nämnts vara

gällande.

 Under andra halvåret 1991 krävs ett antal beslut om

organisation och nyemission i det nybildade aktiebolaget. Som

interimsstyrelse i detta bolag förordnas den styrelse som utgör

Kassans styrelse.

Sammanställning av remissyttrandena över lagmannen Nordströms

förslag beträffande Stadshypotek.

Remissinstanserna

Efter remiss har yttrande över promemorian avgetts av

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa,

stadshypoteksföreningarna, fullmäktige i Sveriges Riksbank,

bankinspektionen och företagsklubbarna - ombuden - personalen

vid stadshypoteksföreningarna.

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

Bakgrund

Frågan om Stadshypoteks framtid har tidigare utretts av Gunnar

Petri. Dennes betänkande sändes på en bred remissomgång.

Kassastyrelsens yttrande över detta betänkande kan till sina

huvuddrag sammanfattas i följande fem punkter.

 1. Stadshypotek omvandlas till aktiebolag med ett holdingbolag

i toppen.

 2. Kassan och föreningarna fusioneras.

 3. Aktierna skall ägas av Kassan som ges status av en

stiftelse. Denna stiftelses ändamål är att förvalta aktierna i

Stadshypotek och hantera avvecklingen av den statliga

garantifonden för den redan utelöpande obligationsstocken.

 4. Låntagarna får del av kapitalet genom möjlighet att nyteckna

aktier till en förmånlig kurs.

 5. Kassastyrelsen tillsätts till 2/3 av en ombudsstämma som

representerar låntagarna och till 1/3 av staten. Härigenom

skulle det framgent finnas en återkoppling till ett historiskt

kooperativt inslag i Stadshypotek.

 Anders Nordströms förslag överensstämmer i väsentliga avseenden

med kassastyrelsens tidigare angivna uppfattningar. Det finns

samtidigt också viktiga skillnader. Det är framför allt i två

avseenden som Nordströms förslag skiljer sig från den modell som

kassastyrelsen förordat.

 För det första föreslår[REDACTED_EFTERNAMN] att såväl staten som

långagarna skall få ett direkt ägande. Statens ägarandel

föreslås bli 30 % och långaranas ägande 40 % efter nyemission.

 För det andra skall "stiftelsen" Kassan inte vara en permanent

lösning utan upphöra efter en övergångsperiod på fem år. Därmed

skulle det låntagarkooperativa inflytandet över aktiebolaget

upphöra. Bolaget skull efter fem på bli ett renodlat

aktiemarknadsbolag.

 Kassastyrelsen slog i sitt tidigare yttrande fast att varken

staten eller de nuvarande långagarna kunde göra något rättsligt

grundat anspråk på det kapital som genom åren ackumulerats i

Stadshypotek. Därför föreslog kassastyrelsen att kapitalet

skulle läggas in i "stiftelsen" Kassan med ett bevarat

inflytande för låntagarna.[REDACTED_EFTERNAMN] har inte accepterat tanken

på tillskapandet av en permanent stiftelse utan annat ändamål än

att förvalta majoriteten av aktierna i Stadshypotek AB. Därför

har han löst

ägarfrågan genom att ge en väsentlig del av kapitalet direkt

till såväl staten som låntagarna.

 Givet att staten inte vill tillskapa stiftelser utan bestämda

ändamål och att man har förkastat Petris tanke att ge stiftelsen

ett bestämt ändamål återstår, som kassastyrelsen ser det, inte

heller någon annan lösning än efter den modell som[REDACTED_EFTERNAMN]

förordar. På vissa punkter vill dock kassastyrelsen modifiera

och komplettera Nordströms förslag.

Ägarfördelningen

En central utgångspunkt för kassastyrelsens överväganden är att

Stadshypotek skall kunna bibehålla en oförändrat stark oberoende

ställning på kreditmarknaden även efter ombildningen. Eftersom

det framtida Stadshypotek AB skall driva sin upplåning utan stöd

av den statliga grundfonden måste det då kunna uppvisa en

starkare egen kapitalbas. Enligt de bedömningar som kunnat

göras, bl a med hjälp av investmentbanken J P Morgan, krävs en

ökning med åtminstone ca 30 % för att Stadshypotek AB skall

komma upp i en kapitalstyrka i nivå med företag som

intenationellt bedöms tillhöra den mest kreditvärdiga kategorin.

 Kassastyrelsen delar alltså Nordströms uppfattning att en

nyemission är ett avgörande led i Stadshypoteks ombildning. Det

befintliga justerade egenkapitalet (JEK) i Kassan och

föreningarna kan beräknas uppgå till drygt 12 miljarder kronor

vid utgången av 1991. En nyemission skulle alltså behöva

tillföra minst ca 3,6 miljarder kronor. Men om låntagarna skall

ställa upp med belopp i denna storleksordning som ett villkor

för att komma i åtnjutande av "sin" del i det historiska

kapitalet är det enligt styrelsens mening nödvändigt att tänka

sig en viss justering av ägarandelarna i förhållande till den

fördelning som skisserats i Nordströms promemoria.

 Konkret vill kassastyrelsen föreslå att statens 30-procentiga

andel akall beräknas på det befintliga kapitalet före en

nyemission till låntagarna. Låntagarna bör i utgångsläget anses

ha rätt till en lika stor andel, medan 40 % alltså skall ligga

kvar i Kassan. Därefter genomförs en nyemission i vilken

låntagarna tecknar aktier motsvarande 30 % ökning av JEK. Genom

detta skulle ägarfördelningen påverkas enligt följande.

 Före nyemission Efter nyemission

Staten

30 % 23,1 %

Kassan 40 %

30,8 %

Låntagarna 30 %

46,1 %

Summa 100 %

 100,0 %

Emisionstidpunkt och emissionsvillkor

En nyemission till låntagarna kan inte som[REDACTED_EFTERNAMN] föreslår

ske i omedelbar anslutning till konverteringen 1 januari 1992.

En nyemission av den storleksordning som krävs måste förberedas

mycket väl och torde tidigast kunna ske hösten 1992 eller kanske

hellre under 1993 när första bokslutet för stadshypotek i

aktiebolagsform föreligger. Det är den nya bolagsstyrelsen som

måste ta ansvar för det emissionsprospekt som krävs, där bl a

bolagets affärsinriktning och utdelningspolicy skall preciseras.

 Låntagarna skall inte först få sina "gratisaktier" och därefter

erbjudas delta i en nyemission, utan aktierna skall i sin helhet

erhållas först genom deltagande i emissionen. Tekniskt kan

kassastyrelsen se två olika modeller för detta. Enligt den

modellen skulle Kassan i utgångsläget tilldelas även de 30 % av

aktiekapitalet som är avsedda för låntagarna. Vid den följande

emissionen skulle sedan låntagarna få ett erbjudande av Kassan

om en gratisaktie för varje ny aktie som de tecknar i

Stadshypotek AB. Prissättningen av själva kontantemissionen

skulle inte därutöver innebära någon substansrabatt. Vid full

teckning från låntagarnas sida skulle därigenom just den

fördelning uppkomma som ovan angivits.

 En fördel med den nu angivna uppläggningen är att den mycket

tydligt visar just hur låntagarna får del i det existerande

kapitalet. Det kan möjligen samtidigt vara ett problem, nämligen

om arrangemanget med en gratisaktie skulle komma att bedömas

isolerat som en skattepliktig gåva från Kassan till låntagarna.

Det kan då vara att föredra att i stället ta fasta på Anders

Nordströms formulering om en emission som innebär en kraftig

substansutspädning. Det skulle betyda att den ursprungliga

apportemissionen från Kassans sida genomförs med kraftig

överkurs, så att en väsentlig del av bolagets kapital kommer att

ligga i reservfonden och inte i aktiekapitalet. Aktiekapitalet

skulle i utgångsläget fördelas mellan Kassan och staten i de

proportioner om 4:3 som är avsedda, dvs 57,1 % till Kassan och

42,9 % till staten. Nyemissionen till låntagarna skulle sedan

genomföras med en sådan substansrabatt att efter emissionen den

ägarfördelning uppstår som ovan angivits. Med nyemission om 3,6

miljarder kronor till pari innebär det att aktiekapitalet före

emissionen skulle behöva bestämmas till 4,2 miljarder kronor,

medan resten av det föreliggande beskattade kapitalet alltså

skulle gå till reservfonden.

 Även andra synpunkter än de nu anförda kan påverka valet av

teknisk lösning för ombildningen och nyemissionen.

Beskattningsfrågan är dock mycket viktig och måste klarläggas i

ett tidigt skede. Kassastyrelsen finner att en förutsättning för

en framgångsrik nyemission av den storleksordning det här är

fråga om är att den kan ske utan omedelbara skattekonsekvenser

för de låntagare som tecknar aktierna.

 Kassastyrelsen vill betona att ovanstående resonemang om

ägarandelar och utspädning är schematiskt. Det går inte att i

förväg ange exakt hur stor del, av det ursprungliga kapitalet

som slutligen kommer låntagarna till del eftersom hänsyn måste

tas vid utformningen av de slutliga

emissionsvillkoren till de aktuella förhållandena på

aktiemarknaden. I propositionen bör endast anges ett riktvärde.

Även frågan om de exakta villkoren för hur erbjudandet skall

fördelas mellan låntagarna måste få avgöras i anslutning till

att emissionen äger rum. Det är också viktigt att hålla

möjligheten öppen att genomföra nyemissioner i flera etapper.

Aktiebolag behöver anskaffas 1991

Enligt kassastyrelsens mening är det nödvändigt att det bolag

som efter apportemissionen skall fortsätta Stadshypoteks rörelse

har en juridisk existens redan under hösten 1991; ett stiftande

vid själva ombildningstillfället är inte tillräckligt. Bland

annat måste, enligt styrelsens bedömning, bolaget i god tid

ansöka om godkännande av en bolagsordning som medför att det kan

vara registrerat som kreditaktiebolag direkt från 1 januari

1992. Det är också en hel rad andra formalia som måste vara

avklarade i förväg för att inte stora praktiska svårigheter

skall uppstå i samband med överflyttande av rörelsen.

 Det är därför nödvändigt att Kassan kan få tillstånd att stifta

eller förvärva ett aktiebolag att användas i detta syfte. Som

hypoteksutredningen ansett bör detta kunna ske redan genom ett

medgivande från regeringen enligt stadshypotekslagen 39 a §. Om

en holdingsbolagsstruktur skall etableras är det sannolikt också

en fördel om både moder- och dotterbolag kan anskaffas redan

före årsskiftet eftersom detta ger möjlighet till koncernbidrag

med skattemässig verkan under 1992.

Konsekvenser av minskad förmögenhet i Kassan

Det är oklart i Nordströms förslag hur staten skall få sin andel

av aktierna i det nya bolaget. Enligt kassastyrelsens bedömning

kan det å ena sidan knappast komma i fråga att staten är

delägare i bolaget redan innan apportemissionen är genomförd,

eftersom det då synes förligga risk att bolaget skulle

gåvobeskattas för en värdeöverföring som sker utan att Kassan

får fullt vederlag. Styrelsen finner å andra sidan att det inte

är lämpligt att vänta med att etablera statens andel till dess

att emissionen till låntagarna kan genomföras. I en eller annan

form torde det därför behöva bli fråga om att Kassan till staten

omedelbart skall överlämna en andel av de aktier som erhållits

vid apportemissionen.

 I och med att Kassan inte längre är 100-procentig ägare till

det nya bolaget har Kassans förmögenhetsmassa minskat i

förhållnade till Stdshypoteks totala fonder före ombildningen.

Detta innebär i sin tur att det kan hävdas att säkerheten för de

befintliga obligationerna inte längre är lika god som före

transaktionen. Det kan därför bli aktuellt med någon form av

förstärkning av den statliga garantin för att motverka detta och

undvika att obligationsinnehavare kan resa berättigade anspråk

på omedelbar inlösen. Styrelsen vill särskilt erinra om att

Kassans utländska upplåning - enligt praxis på den

internationella marknaden - har särskilda bestämmelser i detta

hänseende.

Förlängd grundfondsgaranti under övergångstiden

Enligt såväl Petris som Nordströms förslag skall den statliga

garantifonden ligga kvar i Kassan för den vid

konverteringstillfället utgivna obligationsstocken. Stadshypotek

AB skall inte ha någon garantifond som extra säkerhet för de av

bolaget nyemitterade obligationerna.

 Kassastyrelsen vill här understryka risken för att

Stadshypoteks obligationer kommer att få en lägre rating efter

konverteringen under intryck av den mycket ömtåliga situation i

vilken svensk ekonomi bifinner sig och förlustriskerna inom

svenskt kreditväsen. De internationella finansmarknaderna har

blivit extremt känsliga i nvarande läge, där såväl det

amerikanska som det japanska bankväsendet befinner sig i ett

kritiskt skede.

 Stadshypotek har vid konverteringstillfället en mycket utsatt

position. Fusionsarbetet som behövs för att sammansmälta de

hittills separata organisationerna kan inte genomföras före

konverteringen eftersom någon fungerande bolagsstyrelse inte har

tillträtt. Först den stora nyemissionen kan vidare ge

Stedshypotek en sådan ekonomisk styrka att Stadshypotek kan

försvara sin rating trots att den statliga garantifonden tas

bort. Men någon emission kan som framhållits inte vara fullt

genomförd och inbetald förrän under 1993.

 Det vore enligt kassastyrelsens mening olyckligt om

Stadshypotek hamnar i en svacka som kan leda till sänkt rating

och försvårad upplåning under 1992 och 1993. Risken är uppenbar

att det kan bli svårt att över huvud taget ta sig tillbaka till

en god rating annat än efter flera år. Det är betydligt lättare

att sänka en rating än att höja den.

 Av dessa skäl anser kassastyrelsen att Stadshypotek under en

övergångsperiod om kanske två år borde kunna få behålla det stöd

som ligger i en statlig garantifond som även avser de

nyemitterade obligationerna. En metod att praktiskt åstadkomma

detta skulle kunna vara att Kassan får fortsätta under

ytterligare två år att emittera obligationer. Medlen som därvid

inflyter lånas sedan ut till Stadshypotek AB på exakt

motsvarande villkor. I sak skulle givetvis verksamheten handhas

av bolaget, men formellt skulle upplåningen ledas genom den

kvarstående Kassan.

 Kassastyrelsen vill här åter hänvisa till Anders Nordströms

uttalande om att nyemissionen till låntagarna är ett väsentligt

led i Stadshypoteks ombildning. Innan den är avslutad är

ombildningen inte fullt genomförd och fram till dess är det

rimligt att det hittillsvarande stödet finns kvar.

 Från konkurrensneutralitetssynpunkt är det också rimligt. SBAB

erhåller genom att det är statsägt samma rating som staten.

Betydelsen av ägarförhållandet framgår av den aktuella

utvecklingen för Nordbanken. Att banken får behålla sin rating

under nuvarande omständigheter beror enbart på att staten är

majoritetsägare.

 Vad beträffar de stora affärsbanksägda bostadsinstituten har de

stöd genom storbankernas obegränsade tillgång till

dragningsmöjligheter i riksbanken. Under nuvarande kritiska

situation på de svenska och internationella kreditmarknaderna

betyder automatiskt rätt till upplåning

i centralbanken ett mycket starkt stöd för framför allt de korta

internationella upplåningsprogrammen, ett stöd som Stadshypotek

saknar.

Den kvarstående stadshypotekskassan efter ombildningen

Kassastyrelsen anser vidare att Nordströms förslag att Kassan

som aktieägare skall avvecklas inom fem år bör ges en mjukare

formulering. Efter fem år kvarstår alltjämt över 75 miljarder

kronor i gammal obligationsupplåning för vilken det krävs en

fortsatt statlig garanti. En femårsgräns innebär också att

aktiemarknaden måste räkna med att det kommer ut stora volymer

av Stadshypoteks aktier på merknaden inom bara några få år.

Detta kan allvarligt trycka aktiekursen och försvåra

nyemissionen. Av dessa skäl vill kassastyrelsen förorda ett mer

allmänt uttalande i propositionen att avsikten är att inom en t

ex tioårsperiod avveckla Kassan.

 En ombildning av det slag som nu är aktuell från

specialreglerad juridisk person till aktiebolag har åtskilliga

unika drag, där det inte utan vidare kan härledas från allmänna

principer hur olika frågor skall behandlas. Kassastyrelsen vill

särskilt framhålla vikten av att skattefrågorna ges en entydig

lösning så att inga oväntade överraskningar dyker upp i

efterhand. Fusionen mellan kassan och föreningarna måste kunna

ske utan att utlösa beskattning, de obeskattade reserverna i

Kassan måste kunna få överföras till det nya bolaget,

överföringen av rörelsen till aktiebolagsform måste få ske utan

krav på stämpelskatt, omsättningsskatt kan inte behöva erläggas

för en eventuell överlåtelse av aktier från kassan till staten,

osv.

 Kassastyrelsen instämmer i Nordströms bedömning att Kassan så

länge den kvarstår efter ombildningen bör vara reglerad genom en

förenklad stadshypotekslag. Kassan bör emellertid då inte längre

ses som ett finansföretag, utan som en passiv aktieägare. Det är

angeläget att Kassan inte lagligen under övergångstiden fram

till dess att nyemissionen kunnat genomföras skall ses som ett

moderföretag i en finanskoncern, utan att det redan från början

verkligen är Stadshypotek Holding AB som är modern och upprättar

koncernredovisningen. En annan ordning skulle säkerligen vålla

stora praktiska svårigheter, inte minst när det gäller att

internationellt förklara ombildningens innebörd.

Kassastyrelsen föreslår avslutningsvis

 dels att lagändringarna skall träda i kraft den 1 januari 1992,

 dels att äldre bestämmelser skall, i den mån det erfordras,

alltjämt äga tillämpning till dess föreningsstämmor och

ombudsstämma ägt rum efter verksamhetsåret 1991,

 dels att, redan från det författningen utkommit av trycket, de

åtgärder skall få vidtagas som erfordras för tillämpning efter

ikraftträdandet med avseende på fusion, bolagsbildning,

beslutsorgan, personalrekrytering etc.

Stadshypoteksföreningarna

Bakgrund

Genom beslut 1990-11-08 har regeringen uppdragti åt[REDACTED_EFTERNAMN]

att genom överläggningar med stadshypoteksorganisationen

(Stadshypotek) för regeringens räkning skyndsamt undersöka hur

verksamheten på området kan utvecklas i framtiden.[REDACTED_EFTERNAMN] har

i en promemoria 1990-12-14 lagt fram ett förslag till lösning

avseende främst Stadshypoteks framtida ägarstruktur.

Grundläggande principer och värderingar

Inom stadshypoteksorganisationen råder enighet om vissa

väsentliga synpunkter på Stadshypoteks framtida roll och

verksamhet. I allt väsentligt stämmer dessa synpunkter också med

vad som anförts i betänkandet SOU 1989:103 "Hypoteksinstituten i

framtiden" och i de olika remissyttrandena över detta. Även
[REDACTED_EFTERNAMN] förefaller instämma häri. Följande grundprincip torde

därför ligga fast.

 1. Stadshypotek skall förbli ett starkt, självständigt och

oberoende kreditinstitut, som arbetar under affärsmässiga former

i fri kokurrens med marknadens övriga aktörer såsom banker och

andra kreditmarknadsföretag.

 2. Stadshypotek skall ha en stabil och tydlig ägarform.

 3. Stadshypotek skall ha kvar en stark regional

låntagarförankring samt liksom hittills ha stora förutsättningar

att arbeta aktivt inom de regioner där föreningarna verkar.

 4. Stadshypotek skall arbeta i samma miljö - både nationellt

och internationellt - som med Stadshypotek konkurrerande företag

samt åtnjuta samma rörelsefrihet och lyda under samma regler ( t

ex skatte-och kapitaltäckningsregler) som dessa.

 5. Verksamheten skall drivas i aktiebolagsform.

 6. Stadshypoteks framtida organisation skall liksom hittills

bygga på omfattande decentralisering och delegering av

befogenheter och ansvar.

Stadshypoteksföreningarnas linje

Stadshypoteksföreningarna har genomgående hävdat att

Stadshypotek måste ha en ägarstruktur som är ändamålsenlig och

att ägarna måste aktivt kunna verka för att Stadshypoteks

möjligheter tillvaratas på bästa sätt. En sådan ordning bör

befästas redan från början.

 Vi menar att Stadshypotek bör ägas av många. Sålunda ser vi

gärna att våra kunder - låntagare såväl som köpare av våra

obligationer - blir aktieägare direkt i Stadshypotek och att

detta kan ske på för aktietecknarna gynnsamma villkor. Särskilt

viktigt är det att åstadkomma ett starkt låntagarinflytande.

 För att underlätta en lösning är vi beredda att låta staten gå

in som ägare till en mindre del. Men vi anser mycket bestämt att

dagens

stadshypoteksföreningar i fortsättningen liksom för närvarande

tillsammans bör ha det största inflytandet. De bör alltså vara

huvudägare.

 Inom föreningarna finns och har alltid funnits ett mycket

starkt personligt engagemang för Stadshypoteks verksamhet. Ingen

har bättre erfarenhet eller är bättre skickad än föreningarnas

förtroendemän och tjänstemän att arbeta med de frågor eller ta

itu med de utmaningar som vi alla vet att de närmaste åren har i

beredskap åt oss. Här gäller i mycket hög grad att ta vara på

och utnyttja de regionala representanternas entusiasm och vilja

att ta ansvar för verksamheten och för Stadshypoteks framtida

roll på kreditmarknaden. Den positiva andan är natuligtvis

beroende av på vad sätt den tilltänkta reformen gonomförs. Inom

föreningarna finns stor kompetens, stor erfarenhet och viktig

kännedom om lokala förhållanden samlad i ett finmaskigt

kontaktnät omfattande bl a organisationer på byggnadsområdet,

också representerade inom föreningsstyrelserna. Den regionala

förankringen enligt gällande ordning är sålunda en viktig del av

institutionens särart.

Närmare om fördelar med decentralisering

Stadshypotek har en betydande roll som befrämjare av lokal

konkurrens. Regionalpolitiskt är det också av stort värde med

starka hypoteksföreningar. En markerad, betrodd position för

föreningarna bidrar till en bättre ställning i förhållande till

lokala myndigheter och potentiella låntagare. Av oss förespråkad

regional förankring medför dessutom ett förstärkt

ansvarsmedvetande hos föreningarnas personal och främjar en sund

kreditutveckling inom föreningarnas område. Särskilt inom

fastighetsbranschen visar den senaste tidens händelser vådan av

att kreditbeslut inte är rotfästa i orten eller regionen.

 Ökad centralisering av hypoteksinstitutionen framstår som både

obefogad och ofördelaktig från snart sagt alla synpunkter. En

sådan ordning innebär risk för utarmning av hela organisationen

och står i strid med rådande allmänna strävande till

decentralisering.

 Föreningarnas linje ger bättre garanti för den önskvärda

regionala förankringen än Nordströms modell.

Frivillighet, inte tvång

Med det sagda har föreningarna i princip godtagit den tilltänkta

reformen, inklusive en viss ägarroll för staten, men motsatt sig

att föreningarna upphör. Det valkretsstystem[REDACTED_EFTERNAMN] föreslår

tillgodoser inte det krav han själv ställt upp i femte

stjärnsatsen på sid 2 i sin promemoria om att organisationen

skall "kunna värna den lokala förankringen och

låntagarinflytandet". Ett genomförande av hans förslag i denna

del skulle innebära att den kompetens, den erfarenhet och det

kontaktnät som föreningarna nu representerar skulle äventyras.

[REDACTED_EFTERNAMN] anser det "betydelsefullt att ombildningen går så

snabbt och så smärtfritt som möjligt". Detta är naturligtvis

riktigt. Emellertid synes han räkna med att reformen skall kunna

ske tvångsmässigt, något som

vore oförenligt med intresset av att vinna förståelse för den

och förankra den hos alla berörda. Det är också svårt att se att

det från någon sida skulle kunna anses ovillkorligen nödvändigt

för en god lösning att föreningarna helt avskaffas.

 Härtill kommer den juridiska frågan om äganderätten till

Stadshypoteks förmögenhetsmassa.[REDACTED_EFTERNAMN] anser att "något

entydigt svar på denna fråga inte kan ges" men framhåller att

"såväl låntagarna som staten bidragit till att bygga upp

Stadshypoteks eget kapital". Gunnar Petri fann för sin del inte

att "staten", vare sig på rättslig grund eller skälighetsgrund

kan resa direkt anspråk på del i det aktiekapital som uppstår

vid en aktiebolagsbildning". Han betraktade föreningarna som

"självägande juridiska personer sui generis". Föreningarna

hävdar för sin del att det finns starkt fog för tanken att

föreningarna och/eller löntagarna har rätt till det kapital som

de nuvarande föreningarna och deras föregångare (vissa på privat

initiativ bildande hypoteksföreningar från tiden före 1909 lär

har uppgått i den då upprättade stadshypoteksinstitutionen)

byggt upp under ett hundratal år.

 Det är alltså av flera skäl angeläget att söka nå en

samförståndslösning. Från juridisk synpunkt skulle det vara

anmärkningsvärt om staten skulle försöka att ensidigt driva

igenom reformen på ett sätt som strider mot föreningarnas ( och

de till föreningarna knutna, för institutionen betydelsefulla

organisationernas) vilja. Ett sådant förfarande skulle stå i

strid med principen om egendomsskydd enligt 2 kap. 18 §

regeringsformen. Det kan här erinras om att enligt (av Kungl.

Maj:t "med riksdagen" utfärdande) 38 a § (SFS 1974:808)

förordningen om stadshypotekskassan och om

stadshypoteksföreningar tillstånd till verkställande av

fusionsavtal - mellan två föreningar - får meddelas endast om

förslag till avtalet godkänts av den överlåtande föreningens

stämma. Detta bör ananlogivis tillämpas vid fusion mellan Kassan

och förening.

Övergångsskedet

Vi delar Nordströms uppfattning att det är viktigt att under det

övergångsskede som förestår - säg cirka fem år - en stor del av

Stadshypoteks kapital kan låsas in som skydd mot uppköpsförsök

eller oroligheter inom ägarkretsen. Men att denna inlåsning görs

tidsbestämd och att staten därefter skall kunna besluta över

fördelningen av större delen av stadshypoteks kapital - i

Nordströms exempel totalt 60 % - anser vi uteslutet. Ägarfrågan

måste i stället lösas nu och inte blott temporärt. Angivet syfte

når man bäst genom att inlåsningen sker hos föreningarna

(förenade genom konsortialavtal).

Morgondagens föreningar

Morgondagens föreningar skall inte ha något inflytande på

Stadshypoteks dagliga verksamhet. De skall i stället uppträda

som ägare av Stadshypotek och axla det ansvar som detta för med

sig.

 Det motsatsförhållande som enligt[REDACTED_EFTERNAMN] kan råda mellan

föreningarnas inflytande och låntagarnas direkta inflytande som

aktieägare i Stadshypotek är inte något skadligt utan ett

konstruktivt motsatsförhållande. Föreningarna förutsätts styras

av personer med stor integritet samt kunskaper och erfarenhet

från Stadshypoteks verksamhetsområde.

 Vår konstruktion av ägandet av Stadshypotek ger en ägarmässig

mångfald samtidigt som man får en sammanhållen ägarkonstellation

med bästa möjlighet att värna om Stadshypotek. Ägandet sprids på

detta sätt också lokalt och regionalt över hela landet.

Teknik för övergång

1. Kassans rörelse med undantag för obligationsskulden läggs

över till ett nybildat bolag, Stadshypotek Holding AB, som

garanterar obligationsskulden.

 2. Föreningarna säljer sina verksamheter till holdingbolaget

mot betalning i aktier.

 3. Efter nyemission i holdingbolaget fördelas aktiekapitalet

mellan föreningarna (huvudägarna, se ovan), låntagarna och

staten (till en mindre del, se ovan).

 4. Föreningarna får som uppgift att äga och förvalta tilldelat

aktiekapital.

 5. Den statliga garantin ligger kvar i Kassan och trappas ner i

takt med att utelöpande obligationslån förfaller.

 6. Nya obligationslån emitteras av holdingbolaget (utan

statsgaranti).

 7. Hypoteksrörelsen överlåtes av holdingbolaget på

dotterbolaget Stadshypotek AB.

 8. På kapitalet i holdingkoncernen skall ställas

marknadsmässiga avkastningskrav. Aktieutdelningarna till

föreningarna skall användas för deltagande i framtida

nyemissioner i holdingbolaget.

 9. Sedan Kassans obligationsskuld slutbetalts upphör Kassan.

Styrelse, organisation och ledning

Styrelsen i holdingbolaget utses på vanligt sätt av aktieägarna

på bolagsstämman. Styrelsen bör betstå av nio ledamöter.

Ordföranden väljs inom styrelsen. Valet av ordförande skall

godkännas av regeringen.

 Styrelsens första uppgift blir att ta itu med frågorna om

Stadshypoteks framtida organisationsstruktur, utseende av

koncern- och bolagsledningar m.m.

Det är bråttom

Som[REDACTED_EFTERNAMN] framhållit är det angeläget att ombildningen nu

går så snabbt som möjligt. Föra att initiera olika utredningar

och fatta ett antal beslut om organisationen av nya Stadshypotek

är det därför nödvändigt att en interimsstyrelse i

holdingbolaget snarast tillsätts. Denna styrelse bör bestå av

nio personer och kan utses sålunda att regeringen utser tre

ledamöter jämte suppleanter och en ombudsstämma utser sex

ledamöter jämte suppleanter. Till interimsstyrelse bör alltså

inte automatiskt "förordnas" den nuvarande kassastyrelsen.

Interimsstyrelsen utser inom sig ordförande och vice ordförande

vilka skall godkännas av regeringen.

Frivillighet grundad på överenskommelser

Inom föreningarna är vi övertygad om att vårt förslag till

lösning har alla utsikter att positivt bidra till Stadshypoteks

omdaning till ett modernt och konkurrenskraftig kreditinstitut.

Vår uppläggning bygger också på principen om frivillighetens väg

där alla väsentliga beslut grundas på överenskommelser under

iakttagande av största rättfärdighet. Utan frivillighet nås

ingen god reform.

Fullmäktige i Sveriges riksbank

Vid remissbehandlingen av hypoteksutredningens betänkande (SOU

1989:103) kunde fullmäktige i riksbanken tillstyrka huvuddragen

i förslagen till ombildning och omorganisation (Se

remissyttrande

1990-03-05). Den analys utredningen presenterat beträffande

hypoteksinstitutionernas juridiska status låg då till grund för

fullmäktiges ställningstagande till hur ägarfrågorna borde lösas

vid ombildningen till aktiebolag. Förslaget att förse den nya

bolagsbildningen, Stadshypotek AB, med en ägare i stiftelsens

form tillstyrktes efter smärre modifieringar.

 Fullmäktige underströk härvid vissa grundläggande principer och

krav. Fullmäktige framhöll vikten av att bibehålla och utveckla

Stadshypoteksorganisationen som oberoende aktör och konkurrent

till de större bankkoncernerna på bostadsfinansieringens område.

Ombildningen till stiftelse skulle innebära att ägarfrågan fick

en lösning som nära anknyter till de förhållanden som hittills

gällt för organisationen. Bolagiseringen och tillskapandet av

Stadshypotek AB skulle öppna möjligheter för extern försörjning

av riskkapital och för en spridd ägarbild.

 Fullmäktige har alltså inget att erinra mot en genomgripande

ombildning av den nuvarande Stadshypoteksorganisationen

innefattande både byte av associationsform och introduktion av

en ny ägarstruktur. Ett nödvändigt villkor för fortlevnad och

utveckling är att Stadshypotek de närmaste åren kan attrahera

nytt ägarkapital till rörelsen. Olika intressenter bör därför

enligt fullmäktiges uppfattning erbjudas att satsa riskvilligt

kapital på marknadsmässiga villkor. Detta kan ske genom riktade

nyemissioner till såväl låntagare som till olika externa

intressenter på marknaden i anslutning till den planerade

bolagiseringen.

 Som framgått ser fullmäktige stiftelseformen som ett möjligt

alternativ för Stadshypotekskassans ombildning. Kassan övergår

därmed från att vara ett rörelsedrivande bostadsinstitut till

att var ägare och förvaltare av ett motsvarande bolag. En sådan

lösning förutsätter dock att huvudinriktningen för den framtida

förvaltningen tydligt kan läggas fast. Fullmäktige har i

remissvaret på hypotektsutredningen tillstyrkt förslag om

ändamåls

inriktning och stadgar som skulle möjliggöra en fortsatt stark

och självständig ställnig och en nära anknytning till

bostadskreditmarknaden. Förutsättningarna för en lösning efter

stiftelsemodell bör självfallet prövas noga. Fullmäktige är väl

medvetna om att ägarkonstruktioner av detta slag är förknippade

med problem, vilket också antyds i den nu akutella promemorian.

Det kan t.ex. vara svårt att formulera ett tillräckligt klart

och avgränsat ändamål för stiftelsen ifråga. Möjligheterna till

framtida ingrepp och anpassningar blir vidare starkt begränsade

om en stiftelsebildning genomförs.

 Ett alternativ till den formella stiftelsebildningen kan därför

vara att, som utredningsmannen föreslår, tills vidare behålla

Stadshypotekskassan som en offentlig institution, reglerad i en

särskild författning. Lagstiftningen skulle därmed ändras så att

Stadshypotekskassan får ägarfunktionen som sin enda uppgift

d.v.s. att äga och förvalta de aktier som uppkommer när rörelsen

överförs till aktiebolag. De regionala föreningarna föreslås

samtidigt fusioneras in i Stadshypotekskassan för att upphöra.

Lagstiftningen upptar i stället bestämmelser om en regional

organisation med valkretsar för att utse ombud till kassans

stämma. Härigenom kan en inflytandestruktur som liknar dagens

upprätthållas. Samtidigt öppnas som tidigare framgått en ny

kanal för låntagareinflytande genom direktägandet av aktier i

Stadshypotek AB.

 Fullmäktige har inget att erinra mot att delar av ägandet i

Stadshypotek AB organiseras i den juridiska form som här

angivits. Stadshypotekskassan upphör därmed att vara en

rörelsedrivande institution och övegår helt till rollen som

aktieägare. Fullmäktige delar utredningsmannens uppfattning att

ombildningsarbetet bör komma igång så snabbt som möjligt och ser

mot denna bakgrund vissa fördelar med att förlänga och anpassa

gällande hypotekslagstiftning på detta sätt.

 Det är också angeläget att planerna på ett breddat ägande i

Stadshypoteks bolagsbildning och en börsintroduktion relativt

snabbt kan förverkligas. En ändrad hypotekslagstiftning skulle

kunna gälla från årsskiftet 1991/92 och en bredare ägarstruktur

för den rörelsedrivande verksamheten skulle av allt att döma

kunna etableras mot slutet av 1992 eller början av 1993.

 Utredningsmannen föreslår att staten inträder i rollen som

delägare vid själva tillskapandet av Stadshypotek AB. Staten

kommer då i åtnjutande av en del av det historiskt upparbetade

kapitalet. Låntagarna inträder först i och med en riktad

nyemission men får även de sin del av kapitalet eftersom

aktierna enligt förslaget bjuds ut med en betydande

substansrabatt. I promemorian hänvisar utredningsmannen till att

såväl staten som löntagarna bidgragit till den historiska

kapitaluppbyggnaden i stadshypoteksorganistionen och

argumenteringen utmynnar i förslaget om en ägarfördelning mellan

dessa båda, med Stadshypotekskassan som tredje part.

 Om man jämför dessa överväganden med den tidigare presenterade

hypoteksutredningens bedömningar framgår klara skillnader.

Enligt hypoteksutredningens analys av gällande lagstiftning och

dess förarbeten föreligger principiella hinder för staten eller

medlemskretsen (via

föreningarna) att göra anspråk på det kapital som uppkommer vid

en bolagisering. Det faller emellertid på statsmakterna att ta

ansvar för i vilka former det samlade kapitalet skall förvaltas.

Fullmäktige kan konstatera att de olika utredningsunderlag som

arbetats fram beträffande stadshypoteksorganisationens rättsliga

status ger utrymme för skilda slutsatser om vem eller vilka som

kan anses vara "rättmätiga ägare" till det kapital som

upparbetats. Underlagen ger alltså inga entydiga svar när det

gäller ägarfrågan. Oklarheterna härvidlag bör dock inte få

hindra nödvändiga förändringar. Underlagen ger heller inte

tillräcklig grund för att utesluta någon av de alternativa

ägarstrukturer som förts fram. Om en formell stiftelsebildning

skulle bedömas som en mindre ändamålsenlig lösning anser

fullmäktige att någon form av ägarfördelning mellan

Stadshypotekskassan, staten respektive låntagarna utgör ett

alternativ.

 Statens eventuella roll som delägare i ett nytt Stadshypotek AB

är en fråga av intresse även av andra skäl än de rent juridiska

som ovan nämnts. Några näringspolitiska motiv för staten att ta

ett långsiktigt ägaransvar på denna del av kreditmarknaden har

inte uttalats. Ett statligt ägarengagemang kan heller inte ses

som en nödvändig förutsättning för att garantera marknadens

mångfald eller funktionssätt i övrigt. Staten har dock ett

berättigat intresse av god insyn i och kontroll över den

förestående ombildningsprocessen och bolagsbildningen. Genom ett

delägarskap kan detta syfte uppnås, men även andra möjligheter

står enligt fullmäktiges mening öppna och bör övervägas. Staten

kan t.ex. välja att förstärka sitt inflytande i

Stadshypotekskassans styrelse genom att ändra denna styrelses

sammanstättning. Staten skulle därmed kunna avstå från att ta i

anspråk delar av aktiekapitalet i Stadshypotek AB. Under sådana

förutsättningar skulle Stadshypotekskassan och låntagarna i ett

inledande skede stå som ägare till Stadshypotek AB efter

verkställd nyemission.

 I utredningsmannens förslag får förlängningen av

stadshypotekslagen karaktären av en övergångslösning. Den

utmynnar i en speciell tillämpning av gällande

likvidationsbestämmelser i lagstiftningen. Utredningsmannen

föreslår nämligen att kassans ställning och ägarfunktion

omprövas efter en övergångstid på ca fem år. Kassan kan då

upphöra genom likvidation, varvid staten beslutar om

fördelningen av kassans kapital.

 Av promemorian framgår att nämnda förslag endast utgör en grov

skiss till hur ombildningsprocessen skulle kunna genomföras.

Enligt fullmäktiges uppfattning krävs en precisering på flera

punkter, bl.a. för att närmare klargöra Stadshypotekskassans

ställning och uppgifter i rollen som ägare under

ombildningsprocessen och statens ansvar och agerande vid ett

eventuellt likvidationsförfarande. Förslaget om en övergångslös-

ning måste alltså bygga på vissa klart angivna förutsättningar

för att kunna accepteras som alternativ till en

stiftelsebildning enligt hypoteksutredningens modell.

 En sådan grundförutsättning är enligt fullmäktiges mening

bevarandet av Stadshypoteksorganisationens oberoende på

marknaden. Avsikten bör vara att bevara Stadshypotek AB som en

fristående konkurrent till de

större bankkoncernerna. Fullmäktige ser förlängningen av

stadshypotekslagstiftningen som en garanti för fortsatt

oberoende i detta avseende. Säkerheten för Stadshypoteks

obligationsinnehavare är också en viktig fråga. Efter

överföringen av rörelsen till aktiebolag kan den statliga

garantin för den gamla obligationsstocken trappas ned. Detta

förutsätts dock ske med beaktande av den nya

kapitaltäckningssituationen och obligationsinnehavarnas

intressen. En annan grundförutsättning gäller inträdet av nya

aktieägare. Dessa bidrar inte bara genom att tillskjuta nytt

kapital. Genom deras inträde ökar stabiliteten och

trovärdigheten i ombildningsprocessen och kravet på

marknadsmässig avkastning understryks.

 Enligt fullmäktiges uppfattning bör frågan om likvidation av

kassan och om upphävande av hypotekslagstiftningen först

aktualiseras i ett läge när det ombildade Stadshypotek har

blivit väl konsoliderat och där en ny affärsorganisation i allt

väsentligt tagit form. Dagens obligationsstock och den statliga

garantin för denna bör i detta läge till väsenlig del vara

avvecklad. Beroendet av staten ur kapitalförsörjningssynpunkt

har därmed minskat. Bestämmelserna om likvidation bör då kunna

utnyttjas i syfte att avsluta ombildningsprocessen och etablera

Stadshypotek som ett självständigt, börsnoterat aktiebolag på

marknaden. Enligt fullmäktiges mening bör någon bestämd tidpunkt

för denna del av ombildningen inte låsas fast.

 Vid eventuell likvidation anger nuvarande lagstiftning endast

att nettotillgångarna skall användas för de ändamål regeringen

fastställer. Flera handlingsalternativ står därmed öppna. Ett

sådant alternativ är att staten själv träder i

Stadshypotekskassans ställe i en direkt ägarfunktion när kassan

likvideras. Detta skulle emellertid enligt fullmäktiges mening

knappast gagna ombildningsprocessen eller Stadshypotek ABs

ställning som ett självständigt börsnoterat aktiebolag.

Fullmäktige anser att kassans aktier bör säljas ut på marknanden

i en dylik situation. Aktieinnehavet representerar ett betydande

värde och avsikten bör vara att fullt ur realisera detta värde

vid en utförsäljning till marknadsmässiga villkor. Därefter är

det regeringen som har att bestämma över nettotillgångarnas

användning och ändamål.

 I promemorian konstateras att flera ytterligare

ställningstagande måste till för att den planerade

ombildningsprocessen skall kunna genomföras. Skattefrågorna

framhålls särskilt. Under innevarande år krävs vidare ett antal

förberedande ställningstaganden beträffande organisationen och

kapitalförsörjningen i det nya Stadshypotek AB. Nyemissionerna

måste förberedas. En ny koncernstruktur med en fungerande

regional utlåningsorganisation måste tillskapas.

 Utredningsmannen förordar Stadshypotekskassans styrelse som

interimsstyrelse i detta bolag. Fullmäktige har inget att erinra

mot en sådan tillfällig lösning. Så snart som möjligt bör dock

den nya bolagsbildningen få en affärsinriktad och från

Stadshypotekskassan fristående styrelse och ledningsfunktion.

Rollfördelningen mellan ägarna, Stadshypotekskassan, och den

rörelsedrivande koncernen, Stadshypotek AB, bör då tydligt

framgå.

 Fullmäktige kan tillstyrka att erforderliga lagändringar träder

i kraft fr.o.m. början av 1992. Den förestående ombildningen bör

inte innebära någon restriktion för Stadshypotekskassans

obligationsupplåning eller övriga verksamhet under innevarande

år. Fullmäktige har i ett särkilt yttrande tillstyrkt en ansökan

från Stadshypotekskassans styrelse om höjning av den statliga

grundfonden med 2 miljarder kronor, vilket motsvarar en höjning

av upplåningsrätten på marknaden med 20 miljarder kronor.

Bankinspektionen

Bankinspektionen tillstyrker i sitt remissyttrande

hypoteksutredningens förslag. I sak har bankinspektionen inte

funnit anledning att ändra detta ställningstagande. En viktig

grund för detta ställningstagade var emellertid den oklarhet som

rådde om vem som rättmätigt kunde göra anspråk på förmögenheten

i Stadshypotek. Var det staten som via ställandet av lånegaranti

möjliggjort Stadshypoteks upplåning eller var det låntagarna som

genom upptagandet av krediter byggt upp Stadshypoteks fonder.

Hypoteksutredningen ansåg att ingen rättmätigt kunde göra

anspråk på förmögenheten varför utredningen förordade att

Stadshypotek skulle ägas av en stiftelse.

 Utredningsmannen[REDACTED_EFTERNAMN] synes i sin promemoria instämma i

hypoteksutredningens slutsats eftersom han konstaterar efter att

bl.a. ha studerat förarbeten m.m. att något entydigt svar till

ägarfrågan inte finns. I stället framhåller emellertid[REDACTED_EFTERNAMN]

att i denna situation bör det mest angeläggna vara att "söka

skapa en ägarstruktur som bäst värnar Stadshypoteks framtida

roll på kreditmarknaden". Bankinspektionen ansluter sig till

detta synsätt.

 En observation bankinspektionen gjort mot bakgrund av de

händelser som inträffat under senare tid på den svenska

kreditmarknaden är vikten av starka ägare. Ägarfrågan i

Stadshypotek bör därför noggrant prövas innan beslut fattas så

att inte Stadshypoteks framtida roll äventyras. Ägarfrågan i

kombination med möjligheter till externt riskkapital torde även

vara viktig ur ratingsynpunkt och därmed helt avgörande för

Stadshypoteks framtid konkurrensförmåga på den svenska kredit-

marknaden eller som låntagare på internationella marknader.

 Enligt bankinspektionens mening är det därför av högsta

prioritet att ägarna till det framtida Stadshypotek tar ett

samlat grepp över verksamheten - inte minst under

ombildningsperioden. Av strategiska skäl kan därför enligt

bankinspektionens mening stadshypoteksföreningarna ej ingå i

kretsen av framtida ägare. Även om inspektionen har förståelse

för föreningarnas syn så är inspektionen av samma uppfattning

som såväl hypoteksutredningen som den särskilda utredningsmannen

att föreningarna bör upplösas genom fusion med Kassan.

 Den förestående ombildningen av Stadshypotek är genomgripande

och det kan antas att det tar flera år innan ombildningen är

helt genomförd. Under ombildningstiden är det viktigt för

Stadshypotek med en stark och oberoende ägare som tillika kan ta

ett ägaransvar men samtidigt driva på

förändringsprocessen. Den ägare som bäst kan fylla denna

funktion är enligt bankinspektionens mening staten. Ett

alternativ kan därför vara att staten initiellt ensam träder in

som ägare till Stadshypotek AB men då med en klart uttalad

målsättning att aktierna i takt med att ombildningen fortskrider

löpande skall säljas ut på marknaden. Mot detta förfaringssätt

kan invändas att staten då ensam tillgodogör sig den

förmögenhetsmassa som under årens lopp byggts upp i

Stadshypotek. Därtill kommer att om staten stod som ensam

ägare - om än initiellt - skulle detta inte uppfattas som

konkurrensneutralt. Ur rating och upplåningssynpunkt skulle

Stadshypotek få en klar fördel likvärdig den nuvarande statliga

lånegarantin.

 Neutralitetsskäl talar således för att staten inte ensam bör

vara ägare till Stadshypotek. Däremot delar inspektionen

utredningsmannens förslag att staten bör ingå i ägarkretsen (30

%). Skälen härtill är dels att staten via lånegarantin bidragit

till förmögenhetsuppbyggnanden i Stadshypotek dels att staten

genom ett ägande får ett direkt ansvar för Stadshypoteks

ombildning.

 Vid ombildningen till aktiebolag samt slopandet av den statliga

lånegarantin bör kapitalbasen i Stadshypotek AB väsentligt

förstärkas. Sker inte detta sänks sannolikt ratingen och

upplåningsvillkoren - inte minst på de internationella

marknaderna - försämras med sämre konkurrensförmåga som följd.

Kapitalbasen bör således förstärkas genom ett externt

kapitaltillskott och banksinspektionen delar utredningsmannens

förslag att detta lämpligen sker genom en riktad aktieemission

till låntagarna. Ett breddat ägande skapas därmed till

Stadshypotek som åtminstone på sikt också bör möjliggöra en

börsintroduktion av företaget. Emissionen som förutsätts ske

till förmånliga villkor innebär också att låntagarna såväl får

del i Stadshypoteks förmögenhet som ett direkt ägarinflytande

(40 %).

 Enligt utredningsmannen är Stadshypotek AB som mest sårbart

under övergångstiden fram till dess hela ombildningen är fullt

genomförd. För att dels skapa stabilitet dels förhindra uppköp

under övergångstiden föreslår därför utredningsmannen att en del

av aktiekapitalet, 30 %, ägs av stadshypoteksorganisationen.

Kassan föreslås få äga och förvalta dessa aktier. En annan

fördel med detta förslag är att ett gäldenärsbyte då ej behöver

ske eftersom den gamla obligationsskulden kan ligga kvar i

Kassan fram till dess den antingen förfallit eller ersatts med

upplåning direkt från Stadshypotek AB. När så skett föreslås

staten få bestämma om likvidation av Kassan samt vem kassans

förmögenhet skall tillfalla.

 Även på denna punkt delar bankinspektionen utredningsmannens

syn frånsett att en övergångstid om 5 år kan synas väl kort.

Enligt bankinspektionens mening bör övergångstiden vara

relaterat till i vilken takt den gamla obligationsskulden kan

avvecklas och därför inte i förväg vara tidsmässigt bestämd.

Uppsala läns stadshypoteksförening

I samband med remiss av betänkandet om Hypoteksinstituten i

framtiden

avgav Uppsala läns Stadshypoteksförening yttrande vari förordats

en integrerad organisation gemensam för Stadshypotekskassan och

föreningarna och att denna organisation blir 100-procentig ägare

av aktiekapitalet i Stadshypotek AB. Vidare poängterades att

låntagarinflytandet skulle tryggas genom att nuvarande

Stadshypoteksföreningar ersätts med nya låntagarföreningar vars

uppgift bl.a. skall vara att utse ombud till

Stadshypotekskassans ombudsstämma samt föreslå kandidater till

styrelsen inom Stadshypoteks AB framtida regionala organisation.

 Uppsala läns Stadshypoteksförening har fortfarande samma

uppfattning och har därutöver inget ytterligare att anföra.

Företagsklubbarna - Kontaktombuden - Personalen hos

Stadshypoteksföreningarna

Ur personalens synvinkel är det av största betydelse att

sysselsättningen garanteras för de anställda i landsorten och

inte överflyttas till Stockholm, och det kan endast ske under

förutsättning att Stadshypotek bedriver en verksamhet på lokal

nivå.

 Kapital är makt. Vi skall inte glömma det kapital som

personalen i dag representerar i form av kompetens, det

kontaktnät och den kännedom om våra låntagare som skapats under

årens lopp.

 Den trygghet och identifiering vi anställda i dag känner inom

resp. stadshypoteksförening kommer att försvinna vid ett

centralt ägande. Det finns det alldeles för många exempel på.

 Att tvinga sig till föreningarnas kapital anser vi är helt

oförenligt med en socialdemokratisk politik. Det förslag som

Kassa företräder, vilket innebär att föreningarna skall upphöra,

förkastar vi helt och hållet.

 Eftersom föreningarnas sammanlagda kapital representerar en

majoritet anser vi att "föreningarna" även fortsättninsvis skall

vara majoritetsägare i aktiebolaget.

 En socialdemokratisk regering med departement, och folkvalda,

borde verkligen värna om den lokala förankring som det innebär

att ha föreningarna kvar i någon form och därmed också även

inflytandet över det totala kapital som under årens lopp

genererats.

 Som anställda och fackliga företrädare stöder vi fullt och fast

föreningsstyrelsernas uppfattning i ägarfrågan.

StadshypoteksKassan

1992-02-27

Finansdepartementet

103 33 STOCKHOLM

Skrivelse angående Stadshypoteks ombildning till aktiebolag.

 I proposition till riksdagen våren 1991 föreslog (s)-

regeringen att Stadshypotek skulle ombildas till aktiebolag.

Alla dåvarande oppositionspartier avvisade propositionen i olika

motioner. Propositionen bordlades till höstriksdagen. Den nya

borgerliga regeringen drog tillbaka propositionen.

 Regeringen har nu i propositionsförteckningen för våren 1992

tagit upp Stadshypoteks ombildning till aktiebolag. Stadshypotek

anser det utomordentligt värdefullt att beslut om Stadshypoteks

ombildning kunde fattas av vårriksdagen 1992. Det skulle ge

utrymme för en planerad övergång till aktiebolag den 1 januari

1993.

 Efter omfattande överläggningar inom Stadshypotek under det

senaste halvåret har utvecklats en gemensam syn på hur

ombildningen skall gå till som vi härmed vill informera

finansdepartementet om. Det förslag som här läggs fram bygger på

den tidigare propositionen men innebär i vissa avseenden en del

viktigt förändringar.

 Tre huvudprinciper som hittills starkt bidragit till

institutionens styrka. Dessa huvudprinciper är:

 Låntagarinflytande.

 Den lokala förankringen.

 En fristående ställning i förhållande till svenska och

 utländska banker och kreditinstitut.

 Såväl föreningarna som Kassan har hittills varit i strikt

juridisk mening oägda. Dock har låntagarinflytandet kommit till

uttryck framför allt hos föreningarna, vars styrelser valts på

årliga föreningsstämmor, men också hos Kassan där en

ombudsstämma med representanter från de 20 föreningarna utsett

majoriteten av Kassans styrelse. Den lokala förankringen hos

föreningarna har med denna ordning varit säkerställd.

Bankoberoendet har också varit alldeles klart och utgjort en

styrkefaktor som omvittnats av många låntagare.

Privatisering.

 Målsättningen bör vara att under en 10-årsperiod helt

privatisera Stadshypotek AB. Stadshypotek bör på sikt bli ett

börsnoterat aktiebolag som drivs på de villkor som gäller för

privatägda börsnoterade företag. Övergångsperioden bör vara

lång. Så länge Kassan är dominerande ägare kan Stadshypotek

garanteras fortsatt oberoende. Det tar också ca 10 år att

avveckla den statliga garantifonden, som förutsätts ligga kvar i

Kassan. Så länge staten har en omfattande garantifond finns

motiv för ett inflytande från statens sida över

Stadshypotekskassan.

Ombildning.

 Stadshypoteksföreningarna fusioneras med Stadshypotekskassan.

 Utlåningsstocken och själva rörelsen överförs till ett

aktiebolag Stadshypotek AB mot betalning med reserver som

motsvarar Kassans utestående obligationsskuld samt genom

nyemitterade aktier. Kassan blir inledningsvis 100-procentig

aktieägare i Stadshypotek AB.

 Den av flertalet föreningar tidigare förordade lösningen där

föreningarna ombildas till permanenta ideella stiftelser eller

hypoteksföreningar med en enda uppgift att förvalta aktier i

Stadshypotek AB är inte längre avgörande för en

samförståndslösning. Förutsättningen är dock att låntagarna

tillförsäkras ett majoritetsinflytande i styrelsen för Kassan så

länge Kassan har det dominerande inflytandet över Stadshypotek

AB.

Nyemission till låntagare.

 Stadshypotek AB gör efter ombildningen en nyemissison till

låntagarna på 1 till 3 mdr kr. Nyemissionen görs så stor och

till en sådan kurs att låntagarna erhåller 1/3 av Stadshypoteks

kapital och röster. Någon gåvoskatt skall ej utgå för rätten att

teckna aktier till förmånskurs. Kassan bör också vederlagsfritt

få tilldela aktier till dem som deltar i nyemissionen. Gåvoskatt

skall inte heller utgå vid sådan överlåtelse. Tekniken och

vilken kapitalandel i form av gratisaktier som lämpligen kopplas

till nyemissionen fordrar noggranna överväganden som bör ankomma

på Kassan att göra.

 På denna punkt anser vi att propositionen bör innehålla ett

uttryckligt uttalande att låntagarna skall ges en del av

kapitalet på sätt som angivits.

Statens anspråk på kapital och överföring av medel från Kassan

till Stadshypotek AB.

 Enligt propositionen skulle staten genom ett riksdagsbeslut

tillföras ett kapital på ca 5 miljarder kronor i form av en

revers som var efterställd Kassans obligationsskuld. Vi anser

att staten inte bör ta en del av Stadshypotekskassans kapital,

utöver vad som kan följa av det framtida riksdagsbeslutet

rörande dispositionen av Kassans vid övergångsperiodens slut

kvarvarande kapital (se nedan).

 Det är viktigt att Kassan under den första 5-årsperioden har

ett majoritetsinflytande som garanterar Stadshypoteks oberoende.

 Kassan skall successivt under högst en 10-årsperiod sälja ut

aktierna på marknaden. Det kapital som därmed inflyter plus

eventuella utdelningsinkomster kommer att leda till en

ackumulering av kapital i Kassan. Av detta kapital bör merparten

tillskjutas Stadshypotek AB vederlagsfritt. Därigenom kommer de

låntagare som tecknade aktier i emissionen att tillföras

ytterligare en del av Stadshypoteks kapital genom

att substansvärdet på aktierna stiger. Låntagare som är med och

tecknar aktier i bolaget bör på sikt erhålla ca 55 % av det

kapital som finns vid ombildningen, vilket ungefär motsvarar den

andel som föreningarna i dag har.

 Genom sådana kapitaltillskott kan en stark balansräkning i

bolaget uppnås. Propositionen bör således innehålla riktlinjer

om att den nya Stadshypotekskassan får tillskjuta medel på detta

sätt. Det återstående finansiella kapitalet i Kassan har

riksdagen att senare fatta beslut om hur det skall disponeras.

 Den kris som drabbat finans- och fastighetsmarknaden kommer

även få djupgående konsekvenser för Stadshypotek. För att

Stadshypotek skall kunna fortsätta att fylla sin viktiga roll i

svensk bostadsfinansiering är det av vikt att Stadshypoteks

starka finansiella bas bevaras och ytterligare förstärks. En

utförsäljning av Stadshypotek till låntagarna räknas på

substansvärdet och behöver inte motsvaras av det faktiska

värdet. Det senare bestäms av de aktiekurser som utbildas på

aktiemarknaden efter emissionen.

Styrelse för Kassan.

 Enligt propositionen föreslogs att staten skulle tillsätta hela

styrelsen i den nya Kassan. Det ankom sedan på denna styrelse

att via Stadshypotek AB:s bolagsstämma välja styrelse i

Stadshypotek AB och närmare bestämma emissionsvillkoren och hur

tilldelningen av aktier skall ske inom de ramar som

propositionen angivit.

 Det finns anledning att hålla nere antalet styrelseledamöter i

Stadshypotek AB till förslagsvis sju personer för att få ett

effektivt fungerande styrelsearbete. Däremot bör antalet

styrelseledamöter i den nya Kassan kunna vara flera för att få

en bred representantion av olika intressegrupper. Kassastyrelsen

sammanträder färre gånger per år och har att ta ställning i ett

begränsat antal men viktiga frågor som sammanhänger med Kassans

ägaransvar. Därför föreslås att antalet ledamöter i den nya

kassastyrelsen utökas till elva.

 Styrelsen i den nya Kassan kommer att spela en central roll

under omvandlingsskedet. Som framhölls ovan är det av vikt att

låntagarna bereds möjlighet till ett bestämmande inflytande i

Kassan under övergångsperioden. Detta inflytande skall givetvis

utövas inom de ramar och riktlinjer och med de mål statsmakterna

lägger fast i propostionen och annan lagstiftning. Låntagarna

erhåller därjämte i den utsträckning de har aktier i

Stadshypotek AB ett inflytande via bolagsstämman.

 Fem av ledamöterna utses av staten, däribland ordförande, och

sex av låntagarna på ombudsstämma. Vice ordförande utses bland

de stämmovalda ledamöterna. Mandatperioden är högst två år,

vilket innebär att ledamöter också kan utses för ett år i

sänder. Kassastyrelsen eller en kvalificerad majoritet av

stämmoombud bör kunna utlysa extra stämma för val av

styrelseledamöter.

 Vad nu sagts bör gälla under en övergångsperiod fram till dess

att av kapitalet återstår endast den del över vilken riksdagen

har att besluta om

dispositionen. Efter denna tidpunkt utses styrelsen i Kassan av

staten ensam.

 Regeringen får förordna som ett led i övergångsbestämmelserna

att bestämmelserna om ombudsstämma (låntagarstämma) och val av

ledamöter får behållas under en övergångsperiod. Ombudsstämman

skall förutom att utse sex ledamöter i kassastyrelsen också

årligen besluta i fråga om ansvarsfrihet för kassastyrelsen.

Stämman utser också årligen en revisor jämte suppleant. Staten

eller finansinspektionen utser ytterligare en revisor med

suppleant. Revisorerna skall vara aukatoriserade.

 Kassastyrelsen och bolagsstyrelsen har skilda uppgifter.

Ägarrollen bör vara skild från det operativa ansvaret. Det bör

avspegla sig i styrelsens sammansättning. Persongemenskap bör

som regel därför inte förekomma.

Garantifond.

 I propositionen föreslogs att Stadshypotekskassan skulle

fortsätta att under en tvåårsperiod emittera obligationer med en

statlig garantifond som säkerhet. Eftersom ombildningen av

Stadshypotek uppskjutits till en tid då finansmarknaden i

Sverige drabbats av en allvarlig kris vill vi hemställa om att

övergångsperioden förlängs till tre år.

 Kassan kommer således att stå som formell emittent av

obligationer -även om upplåningen administreras av Stadshypotek

AB. De upplånade medlen vidareutlånas till Stadshypotek AB.

Inget kapitaltäckningsskrav bör ställas på Kassan.

Regional förankring.

 Det är vår uppfattning att Stadshypotek skall slå vakt om den

regionala förankringen. Det betyder att de nuvarande

föreningarna ombildas till regionala rörelseenheter inom ramen

för en enda juridisk person. De regionala rörelseenheterna skall

ges en ställning motsvarande dotterbolag som i huvudsak styrs av

en egen regional styrelse och med eget resultatansvar.

 Ordförande i regionalstyrelsen utses av Stadshypotek AB:s

styrelse. Övriga styrelseledamöter utse av Stadshypotek AB:s

styrelse efter förslag av den regionala låntagarstämman. Det

åligger respektive regionalstyrelse att ombesörja sådant

förslag.

Hemställan.

 Stadshypotekskassan och samtliga tjugo

stadshypoteksföreningar hemställer att det som här anförts

inarbetas i den proposition som regeringen avser att förelägga

1992 års vårriksdag.

För Stadshypotekskassan och

på stadshypoteksföreningarnas uppdrag

N. Erik Åqvist Lars[REDACTED_EFTERNAMN]

Förteckning över myndigheter och organisationer representerade

vid en av finansdepartementet anordnad hearing 1992-03-26 med

anledning av en promemoria om ombildning av Stadshypotek

Riksbanken

Finansinspektionen

Stadshypotekskassan

Stadshypotek Stockholm

Stadshypotek Göteborgs och Bohus län

Stadshypotek Skåne

Svenska Bankföreningen

Allmänna pensionsfonden, första-tredje fondstyrelsen

Sveriges Försäkringsförbund

Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB

SABO (Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag)

Sveriges Fastighetsägareförbund

HSB:s Riksförbund

Svenska Bankmannaförbundet, Stadshypotekskassan

Svenska Bankmannaförbundet, centrala företagsklubben,

Stadshypotek Stockholm

Svenska Bankmannaförbundet, centrala företagsklubben,

Stadshypotek Göteborgs och Bohus län

Svenska Bankmannaförbundet, centrala företagsklubben,

Stadshypotek Skåne

Lagrådsremissens förslag

1 Förslag till

Lag om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

 Härigenom föreskrivs följande.

Kassans ändamål

 1 § Konungariket Sveriges stadshypotekskassa har till uppgift

att fullfölja ombildningen av stadshypoteksinstitutionen. Kassan

skall

 1. äga och förvalta aktier i det aktiebolag som har övertagit

kassans rörelse,

 2. till utgången av år 1994 låna upp och till aktiebolaget låna

ut medel som bolaget behöver för sin rörelse,

 3. förvalta kassans fordringar på aktiebolaget och kassans

skulder samt

 4. ombesörja att regionala låntagarstämmor samt ombudsstämma

kommer till stånd.

Styrelse och revisorer

 2 § Kassan förvaltas av en styrelse som består av elva

ledamöter. Regeringen utser fem ledamöter, bland dem

ordföranden, och två suppleanter. Ombudsstämman utser sex

ledamöter, bland dem vice ordföranden, och tre suppleanter.

Ledamöterna utses för en tid av högst två år.

 Regeringen bestämmer ledamöternas arvoden.

 3 § För revision av styrelsens förvaltning och kassans

räkenskaper utses årligen två revisorer och suppleanter för dem.

Finansinspektionen utser en revisor och en suppleant och

ombudsstämman de övriga. Revisorerna och suppleanterna skall

vara auktoriserade revisorer.

 4 § Ombudsstämman avgör frågan om fastställande av

balansräkningen och beslutar om ansvarsfrihet för styrelsen.

Grundfond och upplåning

 5 § Som grundfond för kassan ställer staten till förfogande en

garantiförbindelse som utfärdas av regeringen eller, efter

regeringens bestämmande, riksgäldskontoret. Regeringen meddelar

föreskrifter om grundfondens storlek samt om de villkor i fråga

om avgift och i övrigt som skall gälla för grundfonden.

 Efter anmälan till riksgäldskontoret får kassan ta grundfonden

i anspråk för att fullgöra sina förpliktelser om kassan för

tillfället saknar tillgängliga medel för detta.

 När grundfonden har tagits i anspråk enligt andra stycket skall

kassan betala staten den ränta på beloppet som riksgäldskontoret

bestämmer och snarast möjligt återbetala vad som har tagits i

anspråk.

 6 § Kassans sammanlagda låneskulder får inte uppgå till mer än

tio gånger summan av grundfonden och kassans egna fonder.

Likvidation

 7 § Regeringen beslutar om kassans likvidation och förfarandet

därvid.

 Efter anmälan till riksgäldskontoret får grundfonden tas i

anspråk när kassan har trätt i likvidation, om det saknas andra

tillgångar som svarar för kassans förpliktelser.

 Riksdagen beslutar om användningen av kassans behållning efter

likvidation.

Kassans verksamhet

 8 § Närmare föreskrifter om kassans verksamhet samt om om-

budsstämma och låntagarstämmor meddelas av regeringen.

Tillsyn

 9 § Kassan står under tillsyn av finansinspektionen. Kassan

skall lämna inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och

därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om tillsynen över

kassan. 10 § Kassan skall med en årlig

avgift bekosta finansinspektionens tillsyn enligt de närmare

föreskrifter som regeringen meddelar.

 1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1968:576) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar.

 3. Från och med den 1 juli 1992 gäller följande.

 Regeringen får besluta att stadshypoteksföreningarna skall gå

upp i stadshypotekskassan genom att föreningarna upplöses utan

likvidation och föreningarnas tillgångar och skulder övertas av

kassan (fusion). Därvid skall föreningarnas säkerhetsfonder och

kapitaltäckningsfonder föras till kassans reservfond respektive

kapitaltäckningsfond. Fusionen anses genomförd den dag

regeringen bestämmer.

 Regeringen får besluta att stadshypotekskassan efter fusionen

skall överlåta hela eller delar av sin rörelse till ett för

ändamålet bildat aktiebolag. Regeringen får besluta om villkoren

för överlåtelsen.

 4. Stadshypotekskassan får utan hinder av bestämmelserna i

lagen (1968:576) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och

om stadshypoteksföreningar låna upp de medel och vidta de

åtgärder i övrigt som behövs för att förbereda den omvandling

som anges i 3.

 5. Den styrelse och de revisorer som har utsetts enligt

bestämmelserna i lagen (1968:576) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar utgör styrelse

och revisorer i kassan till dess att ny styrelse och nya

revisorer har utsetts enligt den nya lagen.

2 Förslag till

Lag om inkomstskatteregler med anledning av vissa

omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 1 § Vid fusion mellan Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

och stadshypoteksföreningar enligt punkt 3 av

övergångsbestämmelserna till lagen (1992:000) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa tillämpas bestämmelserna i 2 §

4 mom. andra - fjärde, sjunde, åttonde och elfte styckena lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt.

 Vid fusion som avses i första stycket samt vid en följande

överlåtelse av stadshypotekskassans tillgångar till det

kreditaktiebolag som avses i punkt 3 av övergångsbestämmelserna

till lagen om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa skall

överlåtande och övertagande företag anses som en skattskyldig

vid återföring av obeskattade reserver enligt 2 § samt vid

tillämpning av lagen (1990:655) om återföring av obeskattade

reserver.

 2 § Avsättningar till reservfond eller säkerhetsfond som

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, stadshypoteksförening

eller Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB gjort i

bokslut till ledning för 1986 och senare års taxeringar skall

återföras till beskattning vid 1994 års eller, om företaget inte

taxeras då, 1995 års taxering.

 Skillnaden mellan reserverna enligt första stycket och den

avsättning till skatteutjämningsreserv som första gången görs

enligt lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv utgör - om

beloppet är positivt - skattepliktig intäkt vid taxeringen till

statlig inkomstskatt. Minst 75 procent av beloppet tas upp vid

1994 års taxering och återstående del vid 1995 års taxering.

Taxeras inte företaget år 1994 skall hela beloppet jämte ett

tillägg på 7,5 procent tas upp vid 1995 års taxering. Om hela

beloppet tas upp till beskattning vid 1994 års taxering får vid

tillämpning av uppbördslagens (1953:272) regler om debitering av

preliminär och slutlig skatt i sådant fall anses som om skatten

på intäkten hänför sig med 75 procent på beskattningsåret 1993

och med 25 procent på beskattningsåret 1994.

 Vid beräkning av kapitalunderlag enligt lagen om skat-

teutjämningsreserv skall

 dels 15 procent av de avsättningar till reservfond och

säkerhetsfond som avses i första stycket räknas som skuld vid

1994 års eller, om företaget inte taxeras då, 1995 års taxering,

 dels 30 procent av den skattepliktiga intäkt enligt andra

stycket som vid beskattningsårets ingång ännu inte tagits upp

till beskattning räknas som skuld vid 1995 års taxering,

 dels beskattningsårets inkomstskatt beräknas utan hänsyn till

den skattepliktiga intäkten enligt andra stycket.

 3 § För det kreditaktiebolag som avses i 1 § andra stycket

skall vid beräkning av kapitalunderlag enligt lagen (1990:654)

om skatteutjämningsreserv underlaget minskas med 25 % av ett

belopp som

beräknas enligt följande. Beloppet utgörs av en så stor andel av

bolagets eget kapital omedelbart efter det förvärv från

stadshypotekskassan som avses i nämnda lagrum som de belopp som

stadshypotekskassan och stadshypoteksföreningarna avsatt till

reservfond respektive säkerhetsfond i bokslut för år 1984 eller

tidigare utgör av eget kapital i stadshypotekskassan omedelbart

före överlåtelsen till bolaget. Med eget kapital avses i fråga

om bolaget eget kapital enligt 11 kap. 7 § aktiebolagslagen

(1975:1385) och i fråga om kassan summan av reservfond,

säkerhetsfond och kapitaltäckningsfond enligt 15 och 33 §§ lagen

(1968:576) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och

stadshypoteksföreningar.

 Vid beräkning av kreditaktiebolagets avdrag enligt lagen

(1967:94) om avdrag för viss aktieutdelning, för utdelning på de

aktier som utgetts av bolaget före eller i samband med

övertagandet av tillgångar från stadshypotekskassan, skall vad

som inbetalats för aktierna minskas med ett belopp motsvarande

det som avses i första stycket.

 4 § Skattepliktig intäkt enligt 3 § 1 mom. lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt skall inte anses uppkomma när låntagare i

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa eller

stadshypoteksföreningarna får rätt att - till ett pris som

understiger marknadsvärdet - förvärva aktie eller förvärvar

aktie i det kreditaktiebolag som avses i punkt 3 av övergångs-

bestämmelserna till lagen (1992:000) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa. Vad nu sagts gäller endast vid förvärv från

bolaget eller stadshypotekskassan i samband med nyemission i

bolaget.

 5 § Om ett utländskt bankföretag övertar ett av företaget före

den 1 augusti 1990 bildat bankaktiebolags hela bankrörelse

tillämpas bestämmelserna i 2 § 4 mom. andra - fjärde, sjunde,

åttonde och elfte styckena lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt, 13 § lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

samt 8 § lagen (1990:655) om återföring av obeskattade reserver.

 6 § Om ett ömsesidigt livförsäkringsföretag överlåter hela sitt

försäkringsbestånd till ett för ändamålet bildat

försäkringsaktiebolag skall överlåtande och övertagande företag

anses som en skattskyldig vid tillämpning av lagen (1990:655) om

återföring av obeskattade reserver och övergångsbestämmelserna

till lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas i fråga

om 5 och 6 §§ första gången vid 1993 års taxering och i övrigt

första gången vid 1994 års taxering.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § 4 och 8 mom. lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 4 mom.2 Bestämmelserna i andra-åttonde styckena nedan gäller i

fråga om fusioner enligt

 1. 14 kap. 8 § aktiebolagslagen (1975:1385),

 2. 12 kap. 1, 3 och 8 §§ lagen (1987:667) om ekonomiska

föreningar,

 3. 11 kap. 1, 2 och 9 §§ bankaktiebolagslagen (1987:618),

 4. 7 kap. 1, 2 och 8 §§ sparbankslagen (1987:619),

 5. 10 kap. 1, 2 och 9 §§ föreningsbankslagen (1987:620).

 Har lager, fordringar och liknande tillgångar hos det

övertagande företaget tagits upp till högre värde än det värde

som i beskattningsavseende gäller för det överlåtande företaget,

skall det övertagande företaget ta upp mellanskillnaden som

intäkt.

 Har byggnad, markanläggning, maskin eller annat inventarium,

patenträtt, hyresrätt eller tillgång av goodwills natur

övertagits skall vid beräkning av värdeminskningsavdrag och av

vad som återstår oavskrivet av tillgångens anskaffningsvärde

anses som om överlåtande och övertagande företag utgjort en

skattskyldig.

 Har inventarier eller andra tillgångar som får skrivas av

enligt reglerna för räkenskapsenlig avskrivning övertagits och

har dessa tillgångar i räkenskaperna tagits upp till högre värde

än vad som följer av tredje stycket, har det övertagande

företaget rätt att även efter fusionen tillämpa räkenskapsenlig

avskrivning. Som förutsättning gäller att mellanskillnaden tas

upp som intäkt under det beskattningsår då fusionen genomförs

eller med en tredjedel för nämnda beskattningsår och vart och

ett av de två närmast följande åren.

 Har skog övertagits skall beträffande skogens anskaffningsvärde

och gällande ingångsvärde anses som om överlåtande och

övertagande företag utgjort en skattskyldig.

 Har betalningsansvaret för framtida utgifter övertagits och har

det överlåtande företaget medgetts avdrag för utgifterna skall

ett belopp som motsvarar avdraget tas upp som intäkt hos det

övertagande företaget. Avdragsrätten för det övertagande

företaget prövas med utgångspunkt i de förhållanden som gäller

vid utgången av beskattningsåret.

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1990:1422.

 Fusionen skall inte leda till Fusionen skall inte leda till

någon skattepliktig någon skattepliktig

realisationsvinst eller av- realisationsvinst eller

dragsgill realisationsförlust avdragsgill realisationsförlust

för något av de deltagande för något av de deltagande

företagen. Avyttras tillgångar företagen. Avyttras tillgångar

som övertagits vid fusionen som övertagits vid fusionen

skall vid bedömandet av frågan skall vid bedömandet av frågan

om skattepliktig realisations- om skattepliktig

vinst eller avdragsgill rea- realisationsvinst eller

lisationsförlust uppkommit avdragsgill realisa-

anses som om överlåtande och tionsförlust uppkommit anses

övertagande företag utgjort en som om överlåtande och

skattskyldig. Vad nu sagts övertagande företag utgjort en

gäller också vid fusion mellan skattskyldig. Vad nu sagts

stadshypoteksföreningar samt då gäller också då ett försäk-

ett försäkringsföretags hela ringsföretags hela försäkrings-

försäkringsbestånd övertagits bestånd övertagits av ett annat

av ett annat för- försäkringsföretag.

säkringsföretag.

 Det övertagande företaget har samma rätt till avdrag för

underskott som avses i 26 § kommunalskattelagen (1928:370) och i

14 mom. som det överlåtande företaget skulle ha haft om fusionen

inte ägt rum. Om moderbolaget var ett fåmansföretag enligt punkt

14 av anvisningarna till 32 § nämnda lag vid utgången av

beskattningsåret eller dotterbolaget var ett sådant företag vid

ingången av det närmast föregående beskattningsåret krävs dock

att moderbolaget ägde mer än nio tiondelar av aktierna i

dotterbolaget vid den sistnämnda tidpunkten. Vid fusion mellan

ekonomiska föreningar krävs att båda föreningarna är att anse

som kooperativa enligt 8 mom.

 Bestämmelserna i sjunde stycket första och andra meningarna

gäller också då en juridisk person icke yrkesmässigt överlåter

egendom eller rättighet som avses i 25-31 §§ till en annan

juridisk person såvida överlåtelsen sker med förlust och

företagen är moderföretag och dotterföretag eller står under i

huvudsak gemensam ledning. Vidare gäller i nu avsedda fall

bestämmelserna om värdeminskningsavdrag m.m. i tredje och femte

styckena.

 Bestämmelserna i sjunde stycket första och andra meningarna

gäller vidare - utöver vad som anges i nionde stycket - om aktie

i aktiebolag eller andel i handelsbolag, ekonomisk förening

eller utländsk juridisk person överlåts till ett svenskt företag

inom samma koncern såvida moderföretaget i koncernen är ett

aktiebolag, en ekonomisk förening, en sparbank eller ett

ömsesidigt skadeförsäkringsföretag och den överlåtna aktien

eller andelen innehas som ett led i koncernens verksamhet. Sker

överlåtelsen till ett utländskt företag, kan regeringen eller

myndighet som regeringen bestämmer medge befrielse från

beskattning för vinst.

 I samband med sådan fusion som avses i första stycket skall

uttagsbeskattning enligt punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna

till 22 § kommunalskattelagen inte ske.

 Har en tillgång delats ut till ett företag som är frikallat

från skattskyldighet för utdelningen enligt 7 § 8 mom. tillämpas

bestämmelserna i andra, tredje och femte styckena samt sjunde

stycket första och andra meningarna om det utdelande företaget

inte uttagsbeskattas enligt punkt

1 fjärde stycket av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen.

 8 mom.3 Har en kooperativ förening av vinsten av sin

kooperativa verksamhet lämnat rabatt eller pristillägg i

förhållande till gjorda köp eller försäljningar, medges avdrag

för denna utdelning.

 En kooperativ förening har också rätt till avdrag för utdelning

som lämnas i förhållande till inbetalda insatser enligt lagen

(1987:667) om ekonomiska föreningar. I fråga om andra insatser

än förlagsinsatser medges emellertid inte avdrag till den del

det utdelade beloppet tillfaller någon som enligt 7 § 8 mom.

inte är skattskyldig för utdelningen. Avser denna del av utdel-

ningen högst 10 procent av utdelningen på annat än

förlagsinsatser är dock utdelningen i sin helhet avdragsgill.

 Är en ekonomisk förening direkt eller indirekt

centralorganisation för kooperativa föreningar, har

centralorganisationen - även om den inte är kooperativ enligt

tionde-tolfte styckena nedan - rätt till avdrag för utdelning på

förlagsinsatser. Är föreningen ett förvaltningsföretag enligt 7

§ 8 mom. andra stycket skall det avdragsgilla beloppet minskas

med den del av utdelningen som föranlett frikallelse från

skattskyldighet enligt nämnda stycke.

 Avdrag för utdelning skall avse det räkenskapsår som

utdelningen hänför sig till.

 Avdrag medges endast om föreningen visar att förutsättningar

för avdrag föreligger. Yrkande om avdrag skall göras på särskild

blankett enligt formulär som riksskatteverket fastställer.

 Sparbank får göra avdrag för bidrag till sparbankernas

säkerhetskassa.

 Sparbankernas säkerhetskassa får göra avdrag för utdelning till

sparbankerna.

 Sveriges allmänna hypo- Sveriges allmänna hypo-

teksbank, Konungariket Sveriges teksbank får göra avdrag för

stadshypotekskassa och Statens belopp, som avsatts till

Bostadsfinansieringsaktiebolag reservfond, i den mån av-

får göra avdrag för belopp, som sättningen är nödvändig för att

avsatts till reservfond, i den uppbringa fonden till ett

mån avsättningen är nödvändig belopp motsvarande två procent

för att uppbringa fonden till av skulderna. Lands-

ett belopp motsvarande två hypoteksförening får göra

procent av inrättningens avdrag för belopp, som avsatts

skulder. Hypoteksförening får till reservfond, i den mån

göra avdrag för belopp, som avsättningen är nödvändig för

avsatts till reserv- eller att uppbringa fonden till ett

säkerhetsfond, i den mån belopp motsvarande två och en

avsättningen är nödvändig för halv procent av föreningens

att uppbringa fonden till ett skulder.

belopp motsvarande två och en

halv procent av föreningens

skulder.

 Har reserv- eller säker- Har reservfond som avses i

hetsfond som avses i åttonde åttonde stycket satts ned skall

stycket satts ned skall - om - om avdrag för

avdrag för fondavsättningen har fondavsättningen har medgetts -

medgetts - ett belopp ett belopp motsvarande det

motsvarande det nedsatta nedsatta beloppet tas upp som

beloppet tas upp som intäkt. intäkt.

3Senaste lydelse 1990:651.

 En ekonomisk förening är i beskattningshänseende att anse såsom

kooperativ, om den är öppen och i sina angelägenheter tillämpar

lika rösträtt.

 För att en förening skall anses vara öppen fordras inte bara

att den enligt sina stadgar är berättigad att när som helst anta

nya medlemmar, utan också att den faktiskt visar sig villig att

anta till medlem var och en, som är bosatt inom föreningens

verksamhetsområde eller tillhör dess angivna verksamhetskrets,

förbinder sig att följa föreningens stadgar och beslut och som

därjämte skäligen kan antas komma att som medlem bidra till

förverkligandet av föreningens i stadgarna angivna syfte. Den

omständigheten, att styrelsen eller annat föreningsorgan äger

rätt att pröva inträdesansökningarna och avvisa sådana sökande,

som inte besitter nu nämnda kvalifikationer för medlemskap,

betar inte föreningen dess egenskap av öppen. I det fall att en

förening säljer till utomstående kan den som regel inte utan att

förlora sin öppna karaktär vägra att motta som medlem någon som

kan visa, att han brukar köpa förnödenheter genom föreningen.

Anser föreningens styrelse emellertid, att vederbörande köpare

på grund av rent personliga förhållanden inte kan beviljas

medlemskap - i en stor förening, som säljer till utomstående, är

det omöjligt att i varje fall inskränka försäljningen till

personer, som skulle vara önskvärda som medlemmar - så bör före-

ningen för att anses såsom öppen ha skyldighet att i ekonomiskt

hänseende jämställa honom med medlem, det vill säga ge honom

samma återbäring på köpta varor som medlem erhåller.

 Kooperativa föreningars centralorganisationer är att anse såsom

öppna, även om inträde beviljas blott sådana lokala föreningar,

som fyller av centralorganisationen uppställda krav på stadgar,

skötsel och ekonomisk soliditet, och även om endast ett enda

företag inom varje område antas såsom medlem. Vad angår kravet

på lika rösträtt så berövas en centralorganisation inte dess

kooperativa karaktär, om rösträtten bland dess

förstahandsmedlemmar, föreningarna, utövas efter föreningarnas

medlemsantal.

__________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången vid 1994 års taxering.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

 Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1990:654) om

skatteutjämningsreserv skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Vid beräkning av inkomst av näringsverksamhet enligt

kommunalskattelagen (1928:370) och lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt får avdrag göras enligt denna lag för belopp som

har avsatts till skatteutjämningsreserv av

 1. svenska aktiebolag,

 2. svenska ekonomiska föreningar,

 3. svenska sparbanker och sparbankernas säkerhetskassa,

 4. svenska ömsesidiga skadeförsäkringsföretag,

 5. sådana juridiska personer som enligt författning eller på

därmed jämförligt sätt bildats för att förvalta samfällighet och

som skall erlägga skatt för inkomst,

 6. utländska juridiska personer,

 7. fysiska personer och dödsbon.

 Livförsäkringsföretag och Livförsäkringsföretag och

understödsföreningar som avses understödsföreningar som avses

i 2 § 6 mom. och sådana företag i 2 § 6 mom. och sådana företag

som avses i 2 § 7 mom., 8 mom. som avses i 2 § 7 mom. och

åttonde stycket och 10 mom. 10 mom. samt 7 § 4 mom. och

samt 7 § 4 mom. och 8 mom. 8 mom. andra stycket lagen om

andra stycket lagen om statlig statlig inkomstskatt är inte

inkomstskatt är inte berättigade till avdrag.

berättigade till avdrag. Detsamma gäller i fråga om

Detsamma gäller i fråga om dödsbon som behandlas som

dödsbon som behandlas som handelsbolag. Att särskilda

handelsbolag. Att särskilda regler gäller i fråga om

regler gäller i fråga om handelsbolag framgår av 11 §.

handelsbolag framgår av 11 §.

 Den som enligt bokföringslagen (1976:125) eller

jordbruksbokföringslagen (1979:141) är skyldig att upprätta

årsbokslut skall ha satt av ett mot avdraget svarande belopp i

räkenskaperna för beskattningsåret. Avdraget skall återföras

till beskattning närmast följande beskattningsår.

 3 §2

 Kapitalunderlaget för juridiska personer som avses i 1 § första

stycket 1-6 är skillnaden vid beskattningsårets utgång mellan

tillgångar och

1Senaste lydelse 1990:1446.

2Senaste lydelse 1990:1446.

skulder. Vid beräkning av underlaget anses beskattningsårets

inkomstskatt utgöra 30 procent av den vid taxeringen till

statlig inkomstskatt beräknade inkomsten före återföring av

föregående års avsättning till skatteutjämningsreserv, avdrag

för årets avsättning till skatteutjämningsreserv, avdrag enligt

lagen (1967:94) om avdrag vid inkomsttaxeringen för viss

aktieutdelning och avdrag enligt 2 § 8 mom. andra stycket lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt för utdelning på andra

inbetalda insatser än förlagsinsatser. I den beräknade inkomsten

ingår inte heller intäkt enligt 12 § fjärde stycket och intäkt

enligt punkt 4 av anvisningarna till 24 § kommunalskattelagen

(1928:370).

 Som tillgång räknas inte

 1. aktier i svenska 1. aktier i svenska

aktiebolag och andelar i aktiebolag och andelar i

svenska ekonomiska föreningar svenska ekonomiska föreningar

om företagets röstetal för som inte utgör lager om

aktierna eller andelarna är så företagets röstetal för

stort som anges i 7 § 8 mom. aktierna eller andelarna är så

tredje stycket a lagen om stort som anges i 7 § 8 mom.

statlig inkomstskatt eller om tredje

företaget är frikallat från stycket a lagen om statlig in-

skattskyldighet för utdelning komstskatt eller om företaget

på aktierna eller andelarna är frikallat från

enligt tredje stycket b nämnda skattskyldighet för utdelning

moment, på aktierna eller andelarna

 enligt tredje stycket b nämnda

 moment,

 2. andra tillgångar som avses i 27 § 1 mom. nämnda lag än

aktier eller andelar om den underliggande egendomen är aktie

eller andel i svenskt företag och innehavet av tillgångarna

betingas av näringsverksamhet som bedrivs av företaget eller av

annan som med hänsyn till äganderättsförhållanden eller

organisatoriska förhållanden kan anses stå företaget nära,

 3. en fordran på ett företag i intressegemenskap i den mån det

andra företagets kapitalunderlag inte har reducerats med

motsvarande belopp vid samma års taxering.

 Som skuld räknas även

 1. en skuldreservering i den mån avdrag för reserveringen

medges vid inkomsttaxeringen,

 2. insatskapital i en ekonomisk förening i form av

förlagsinsatser,

 3. belopp som har avsatts till ersättningsfond,

 4. kapitalunderlag hos ett företag i intressegemenskap i den

utsträckning som anges i 12 § tredje stycket.

 Som skuld räknas inte belopp som har avsatts till skat-

teutjämningsreserv. Som skuld räknas inte heller i fråga om

skadeförsäkringsföretag belopp som har avsatts till

regleringsfond för trafikförsäkring eller utjämningsfond.

__________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången i fråga om 3 § vid 1992 års

taxering och i övrigt vid 1994 års taxering.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:655) om återföring av obeskattade

reserver

 Härigenom föreskrivs att 6 och 8 §§ lagen (1990:655) om

återföring av obeskattade reserver skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 För bankaktiebolag, För bankaktiebolag,

sparbanker, föreningsbanker, sparbanker, föreningsbanker,

finansbolag, kreditaktiebolag finansbolag, kreditaktiebolag

och sådana värdepappersbolag och sådana värdepappersbolag

som skall uppfylla kapitalkrav som skall uppfylla kapitalkrav

enligt 5 kap. 1 § lagen enligt 5 kap. 1 § lagen

(1991:981) om (1991:981) om

värdepappersrörelse gäller - i värdepappersrörelse får - i

stället för vad som anges i 4 stället för vad som anges i 4

och 5 §§ - följande. och 5 §§ - bestämmelserna i

 andra stycket tillämpas.

 Hela uppskovsbeloppet skall tas upp till beskattning vid 1992

års taxering eller, om företaget på grund av förlängt

räkenskapsår inte skall taxeras detta år, vid 1993 års taxering.

Vid tillämpning av uppbördslagens (1953:272) regler om

debitering av preliminär och slutlig skatt skall dock anses som

om skatten på uppskovsbeloppet hänför sig med lika delar till de

beskattningsår för vilka taxering sker åren 1992-1995. Taxeras

inte företaget år 1992 skall anses som om skatten på

uppskovsbeloppet hänför sig med 50 procent till det

beskattningsår för vilket taxering sker år 1993 och med vardera

25 procent till de beskattningsår för vilka taxering sker åren

1994 och 1995. Vad nu sagts äger motsvarande tillämpning om

taxering inte sker ett senare år under nämnda period.

 8 §2

 Vid fusion som avses i 2 § 4 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt, vid ombildning enligt 8 kap. sparbankslagen

(1987:619) och vid övertagande enligt 10 kap. 8 a §

föreningsbankslagen (1987:620) skall överlåtande och övertagande

företag anses som en skattskyldig.

 Har uppskovsbeloppet för det Har uppskovsbeloppet för det

överlåtande företaget bestämts överlåtande företaget bestämts

enligt 4 och 5 §§ och är det enligt 4 och 5 §§ och har

övertagande företaget ett uppskovsbeloppet för det

sådant företag som avses i 6 § övertagande företaget tagits

skall återstående del av upp till beskattning enligt 6 §

uppskovsbeloppet samt i andra stycket skall återstående

förekommande fall tillägg del av det överlåtande

enligt företagets uppskovsbelopp

1Senaste lydelse 1991:1003.

2Senaste lydelse 1991:843.

5 § tredje stycket omedelbart samt i förekommande fall

tas upp till beskattning hos tillägg enligt 5 § tredje

det övertagande företaget. stycket omedelbart tas upp till

Bestämmelserna i 6 § skall beskattning hos det övertagande

därvid äga motsvarande företaget. Bestämmelserna i 6 §

tillämpning. andra stycket skall därvid äga

 motsvarande tillämpning.

 __________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången vid 1992 års taxering.

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering

för bidrag till hypoteksförening m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen (1976:225) om avdrag vid in-

komsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m.1 skall ha

följande lydelse.

Lag om avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag till hypo-

teksförening m.m.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Vid beräkning av nettointäkt Vid beräkning av inkomst av

av rörelse enligt näringsverksamhet enligt lagen

kommunalskattelagen (1928:370) (1947:576) om statlig

och lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt får avdrag göras

inkomstskatt får avdrag för bidrag som Sveriges

åtnjutas av Konungariket allmänna hypoteksbank lämnar

Sveriges stadshypotekskassa för till landshypoteksförening.

bidrag som lämnats till Mottagaren skall ta upp

stadshypoteksförening och av bidraget som intäkt av

Sveriges allmänna hypoteksbank näringsverksamhet.

för bidrag som lämnats till

landshypoteksförening.

Mottagaren skall ta upp sådant

bidrag som skattepliktig intäkt

av rörelse.

 __________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Till och med 1994 års

taxering gäller de nya bestämmelserna även i fråga om bidrag

från Konungariket Sveriges stadshypotekskassa till

stadshypoteksförening.

1Senaste lydelse av lagen och dess rubrik 1976:1033.

7 Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1974:809) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m.

Härigenom föreskrivs att lagen (1974:809) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m.

skall upphöra att gälla den 1 juli 1992.

8 Förslag till

Lag om upphävande av förordningen (1969:744) om befrielse från

skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

bostadskreditinstitutionerna, m.m.

Härigenom föreskrivs att förordningen (1969:744) om befrielse

från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och

bostadskreditinstitutionerna, m.m. skall upphöra att gälla den 1

juli 1992.

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-04-03

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet

Hans-Gunnar Solerud, regeringsrådet Anders Swartling.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 26 mars 1992 har

regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta

lagrådets yttrande över förslag till lag om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa, m.m.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits, förslaget till lag om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa av hovrättsassessorn

Ulf[REDACTED_EFTERNAMN] och övriga lagförslag av kammarrättsassessorn Johan
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

 Utgångspunkten för förslagen är att Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa, efter fusion med stadshypoteksföreningarna,

skall ombildas till ett kreditaktiebolag. Reglerna härom finns i

punkterna 3 och 4 av övergångsbestämmelserna till den föreslagna

lagen om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, som i övrigt

handlar om kassans verksamhet fram till dess att

ombildningsprocessens är helt avslutad.

 Enligt lagrådets mening bör bestämmelserna om stadshypo-

teksinstitutionens ombildning brytas ut till en särskild lag

härom. Lagen bör innehålla de bestämmelser som förslaget tar upp

i punkterna 3 och 4 i övergångsbestämmelserna. Dessa bör därvid

utformas på sådant sätt att det framgår att ombildningen skall

genomföras. Lagrådets förslag till lagtext framgår av bilagan

till detta protokoll.

 Lagrådets förslag ger anledning till vissa redaktionella

ändringar i 1 § lagen om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa. Även 2-4 §§ och 8 § bör underkastas viss

formell bearbetning som framgår av bilagan till lagrådets

protokoll.

 I förslaget till lag om inkomstskatteregler med anledning av

vissa omstruktureringar inom den finansiella sektorn, m.m. bör

göras vissa redaktionella ändringar med anledning av lagrådets

förslag till lag om ombildning av stadshypoteksinstitutionen.

 Övriga lagförslag lämnas utan erinran.

 Bilaga till lagrådets

 protokoll 1992-04-03

1. Förslag till

Lag om ombildning av stadshypoteksinstitutionen

Härigenom föreskrivs följande

 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ombildning av den

institution som regleras i lagen (1968:576) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa och stadshypoteksföreningar.

 2 § Stadshypoteksföreningarna skall gå upp i Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa genom att föreningarna upplöses utan

likvidation och föreningarnas tillgångar och skulder övertas av

kassan (fusion). Därvid skall föreningarnas säkerhetsfonder och

kapitaltäckningsfonder föras till kassans reservfond respektive

kapitaltäckningsfond. Fusionen skall genomföras den dag

regeringen bestämmer.

 3 § Efter fusionen skall stadshypotekskassan överlåta hela

eller delar av sin rörelse till ett för ändamålet bildat

kreditaktiebolag. Regeringen får besluta om tidpunkt och

villkoren för överlåtelsen.

 4 § Stadshypotekskassan får utan hinder av bestämmelserna i

lagen (1968:576) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och

om stadshypoteksföreningar låna upp de medel och vidta de

åtgärder i övrigt som behövs för att förbereda den ombildning

som avses i denna lag.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

2 Ändringar i förslaget till lag om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa

Kassans ändamål

 1 § Konungariket Sveriges stadshypotekskassa har till uppgift

att fullfölja den ombildning som följer av regeringens beslut

enligt lagen (1992:000) om ombildning av

stadshypoteksinstitutionen. Kassan skall

 1. äga och förvalta aktier i det aktiebolag som har övertagit

kassans rörelse,

 2. till utgången av år 1994 låna upp och till aktiebolaget låna

ut medel som bolaget behöver för sin rörelse,

 3. förvalta kassans fordringar på aktiebolaget och kassans

skulder samt

 4. ombesörja att regionala låntagarstämmor samt ombudsstämma

kommer till stånd.

Styrelse och revisorer

 2 § Kassan förvaltas av en styrelse som består av elva

ledamöter. Regeringen utser fem ledamöter, bland dem

ordföranden, och två suppleanter för dem. Ombudsstämman utser

sex ledamöter, bland dem vice ordföranden, och tre suppleanter

för dem. Ledamöterna och suppleanterna utses för en tid av högst

två år.

 Regeringen bestämmer arvoden för ledamöterna och suppleanterna.

 3 § För revision av styrelsens förvaltning och kassans

räkenskaper utses årligen två revisorer och två suppleanter för

dem. Finansinspektionen och ombudsstämman utser vardera en

revisor och en suppleant. Revisorerna och suppleanterna skall

vara auktoriserade revisorer.

 4 § Ombudsstämman avgör frågor om fastställande av

balansräkningen och om godkännande av styrelsens förvaltning.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

 - - - - - - - - - - - -

Kassans verksamhet

 8 § Närmare föreskrifter om beslut i styrelsen och kassans

verksamhet samt om ombudsstämma och regionala låntagarstämmor

meddelas av regeringen.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - - - - - - - - - - -

Innehåll

Proposition 1

Propositionens huvudsakliga innehåll 1

Propositionens lagförslag 3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 7 april 1992 19

1 Ärendet och dess beredning 19

2 Hypoteksinstitutens organisation och

 verksamhet 21

 2.1 Hypoteksinstitutens roll på

 kreditmarknaden 21

 2.2 Hypoteksinstitutens nuvarande

 organisation 22

 2.3 Särskilt om Stadshypotek 22

 2.3.1 Organisationen 22

 2.3.2 Den nuvarande verksamheten 24

 - Upplåning 24

 - Utlåning 24

 2.3.3 Kapital- och skattesituation 25

 2.4 Kaptaltäckningsregler för

 hypoteksinstituten 27

3 Allmän motivering 28

 3.1 Behovet av en reform 28

 3.2 Utgångspunkter för en ombildning 29

 3.3 Organisationsform 30

 3.4 Ombildningen 32

 - Fusionen mellan kassan och föreningarna och

 överlåtelsen till aktiebolaget 35

 - Tillsättningen av kassans styrelse och dess

 sammansättning 42

 - Stadshypotekskassans roll 42

 - Likvidationen och fördelningen av över-

 skottet 44

 3.5 Stadshypoteks fonder m.m. 44

 3.6 Stadshypotek AB:s verksamhet och organisa-

 tion 46

 3.7 Övergångsfrågor 47

4 Skattefrågor vid ombildningar av utländska

 bankers svenska dotteraktiebolag till

 filialer, m.m. 49

5 Upprättade lagförslag 53

6 Författningskommentar 54

 6.1 Förslaget till lag om Konungariket

 Sveriges stadshypotekskassa 54

 6.2 Förslaget till lag om inkomstskatteregler

 med anledning av vissa omstruktureringar

 inom den finansiella sektorn, m.m. 54

6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1947:576) om statlig inkomstskatt 55

6.4 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1990:654) om skatteutjämningsreserv 57

6.5 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1990:655) om återföring av obeskattade

 reserver 58

6.6 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering för

 bidrag till hypoteksförening m.m. 58

6.7 Förslaget till lag om upphävande av lagen

 (1974:809) om befrielse från skattskyldighet

 vid fusion inom

 stadshypoteksinstitutionen, m.m. 58

6.8 Lag om upphävande av förordningen

 (1979:744) om befrielse från skattskyldighet

 vid fusion inom stadshypoteks- och bostads-

 kreditinstitutionerna, m.m. 58

7 Hemställan 59

8 Beslut 59

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet

(SOU 1989:103) Hypoteksinstituten

i framtiden 60

Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden

över betänkandet (SOU 1989:103)

Hypoteksinstituten i framtiden 67

Bilaga 3 Lagmannen Nordströms förslag 109

Bilaga 4 Sammanställning av remissyttranden

över Nordströms förslag 116

Bilaga 5 Stadshypoteks skrivelse 133

Bilaga 6 Deltagarförteckning vid hearing

1992-03-26 138

Bilaga 7 Lagrådsremissens lagförslag 139

Bilaga 8 Utdrag ur lagrådets protokoll den 3 april 1992 154