Bilaga 1 Svensk ekonomi PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Bilaga 1 Svensk ekonomi Innehållsförteckning

Förord ...............................................................................................................................

7

1

Översikt

..................................................................................................................

7

1.1

Resursläget...............................................................................................

9

1.2

Finanspolitiken......................................................................................

10

1.3

Utvecklingen inom olika områden ......................................................

11

2

Internationell utveckling......................................................................................

19

2.1

Utvecklingen i Europa..........................................................................

20

2.2

Förenta staterna ....................................................................................

22

2.3

Utvecklingen i Asien och Latinamerika .............................................

23

2.4

Den svenska världsmarknadstillväxten................................................

24

2.5

Oljepriset...............................................................................................

25

3

Kapitalmarknaderna .............................................................................................

27

3.1

Utvecklingen i omvärlden ....................................................................

27

3.2

Utvecklingen i Sverige ..........................................................................

29

4

Utrikeshandel .......................................................................................................

31

4.1

Varuexport.............................................................................................

31

4.2

Varuimport............................................................................................

33

4.3

Tjänstehandel ........................................................................................

35

4.4

Bytesbalans............................................................................................

35

4.5

Bruttonationalinkomsten .....................................................................

35

5

Näringslivets produktion.....................................................................................

38

5.1

Industri ..................................................................................................

38

5.2

Byggindustri ..........................................................................................

40

5.3

Tjänstesektor.........................................................................................

41

6

Arbetsmarknad .....................................................................................................

42

7

Löner .....................................................................................................................

47

8

Inflation

................................................................................................................

48 3 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1

9

Hushållens ekonomi och konsumtionsutgifter ..................................................

52

9.1

Hushållens inkomster ...........................................................................

52

9.2

Hushållens konsumtionsutgifter..........................................................

55

10

Investeringar..........................................................................................................

58

10.1

Näringslivet............................................................................................

58

10.2

Offentliga myndigheter.........................................................................

59

10.3

Bostäder..................................................................................................

60

10.4

Lager.......................................................................................................

60

11

Den offentliga sektorn..........................................................................................

62

11.1

Den konsoliderade offentliga sektorn..................................................

62

11.2

Den statliga sektorn ..............................................................................

65

11.3

Ålderspensionssystemet........................................................................

66

11.4

Kommunsektorn....................................................................................

67

11.5

Finanspolitiska mål och indikatorer.....................................................

69

12

Alternativa scenarier .............................................................................................

75

12.1

Basalternativet........................................................................................

75

12.2

Lågtillväxtalternativet............................................................................

75

12.3

Högtillväxtalternativet ..........................................................................

77

13

Prognosutvärdering...............................................................................................

79

13.1

Finansdepartementets prognoser .........................................................

79

13.2

Jämförelse med andra prognosmakare .................................................

81

Fördjupningsrutor

Kalenderns inverkan på den ekonomiska utvecklingen 2004.............................

18

Kinas ökande betydelse för världsekonomin.......................................................

26

Sveriges handel med EU:s nya medlemsländer ...................................................

37

Förändringar jämfört med budgetpropositionen för 2004 beträffande

offentliga finanser och hushållens inkomster ......................................

73 4 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Tabellförteckning

1.1

Prognosförutsättningar ..............................................................................................

8

1.2

Resursläget ................................................................................................................

10

1.3

Nyckeltal...................................................................................................................

11

1.4

Försörjningsbalans....................................................................................................

15

1.5

Bidrag till BNP-tillväxt.............................................................................................

16

1.6

Sparandets sammansättning .....................................................................................

16

1.7

Offentliga finanser....................................................................................................

17

2.1

BNP-tillväxt, KPI, arbetslöshet ...............................................................................

20

3.1

Betalningsbalansens finansiella poster.....................................................................

30

3.2

Ränte- och valutakursantaganden............................................................................

30

4.1

Export och import av varor och tjänster.................................................................

31

4.2

Bytesbalans................................................................................................................

35

4.3

Bruttonationalinkomst.............................................................................................

36

5.1

Näringslivets produktion .........................................................................................

38

5.2

Nyckeltal för industrin.............................................................................................

39

5.3

Byggvolym ................................................................................................................

40

6.1

Nyckeltal inom arbetsmarknadsområdet................................................................

42

6.2

Sysselsättning och arbetslöshet uppdelat på kön....................................................

46

7.1

Löneutveckling .........................................................................................................

47

8.1

Konsumentprisutveckling ........................................................................................

48

9.1

Hushållens reala disponibla inkomster....................................................................

52

9.2

Bidrag till realinkomstökningen ..............................................................................

53

9.3

Ändamålsfördelade transfereringsinkomster..........................................................

54

9.4

Effekt av kapitalvinster på disponibelinkomst........................................................

54

9.5

Hushållens finansiella förmögenhet........................................................................

55

10.1

Investeringar ...........................................................................................................

59

11.1

Den offentliga sektorns finanser ...........................................................................

62

11.2

Skatter och avgifter.................................................................................................

64

11.3

Den offentliga sektorns utgifter ............................................................................

65

11.4

Statens finanser (exklusive statliga affärsverk och aktiebolag)............................

66

11.5

Ålderspensionssystemet.........................................................................................

66

11.7

Kommunsektorns finanser.....................................................................................

67

11.8

Strukturellt sparande i offentlig sektor .................................................................

70

11.9

Indikatorer för efterfrågan.....................................................................................

72

12.1

Nyckeltal, basalternativet.......................................................................................

75

12.2

Nyckeltal, lågtillväxtalternativet............................................................................

76

12.3

Nyckeltal, högtillväxtalternativet ..........................................................................

77

13.1

Finansdepartementets prognoser och utfallet för 2003 .......................................

79

13.2

Genomsnittligt absolut prognosfel för BNP-tillväxten .......................................

82 5 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Diagramförteckning

1.1

BNP-tillväxt, faktisk och potentiell BNP..................................................................

8

2.1

Företagens finansiella gap som andel av BNP i Förenta staterna...........................

22

2.2

Dagspris Brentolja.....................................................................................................

25

3.1

Styrräntor i Förenta staterna, euroområdet och Sverige ........................................

27

3.2

10-åriga obligationsräntor i Förenta staterna, euroområdet och Sverige ..............

28

3.3

Dollarutveckling mot yen och euro .........................................................................

28

3.4

Börsutveckling i Förenta staterna, euroområdet och Sverige.................................

29

3.5

Skillnad mellan 10-åriga obligationsräntor i Sverige och Tyskland ........................

30

5.1

Industrins enhetsarbetskostnad i Sverige relativt 11 OECD-länder .....................

39

5.2

Industrins vinstandel.................................................................................................

40

6.1

Lediga platser och varsel om uppsägning.................................................................

43

6.2

Arbetskraftsutbud och sysselsättning......................................................................

45

6.3

Sjukfrånvarande och öppet arbetslösa......................................................................

46

6.4

Öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska

program..................................................................................................................

46

8.1

Konsumentpriser på energi. Energikomponenternas prisindex och totala bidrag

till KPI-inflationen................................................................................................

48

8.2

Inflation (KPI) exkl. el, bränsle och drivmedel.......................................................

49

8.3

Bidrag till KPI-inflationen från vissa varu- och tjänstegrupper exkl. el, bränsle och

drivmedel ...............................................................................................................

49

8.4

Inhemsk underliggande inflation och bristtal i handeln .........................................

50

8.5

Konsumentprisernas utveckling...............................................................................

51

9.1

Hushållens konsumtion av varor och tjänster.........................................................

55

9.2

Hushållens skulder....................................................................................................

56

9.3

Hushållens ränteutgifter efter skatt.........................................................................

56

9.4

Hushållens förväntningar om ekonomin 12 månader framåt.................................

57

9.5

Hushållens nettosparkvot.........................................................................................

57

10.1

Investeringar............................................................................................................

58

10.2

Kapacitetsutnyttjandet i industrin .........................................................................

58

10.3

Påbörjade nybyggnationer av bostäder ..................................................................

60

11.1

Den offentliga sektorns finansiella sparande.........................................................

62

11.2

Den offentliga sektorns finansiella ställning .........................................................

63

11.3

Skatter och avgifter .................................................................................................

64

11.4

Den offentliga sektorns utgifter.............................................................................

65

11.5

Kommunsektorns finanser .....................................................................................

68

11.6

Kommunsektorns konsumtionsutgifter ................................................................

68

13.1

Genomsnittliga absoluta prognosfel för 2003 .......................................................

81 6 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Svensk ekonomi

Förord

gynnsamt och BNP ökade med hela 7 % föregå-

I denna bilaga till 2004 års ekonomiska vårpro-

ende år. Den japanska ekonomin, liksom den la-

tinamerikanska, visar efter ett antal år med stag-

position redovisas en prognos för den interna-

nation nu en mer positiv utveckling. I Förenta

tionella och den svenska ekonomins utveckling

staterna är tillväxten överraskande god och i eu-

t.o.m. 2005. Därutöver redovisas en kalkyl för

roområdet är en viss förstärkning av tillväxten nu

2006.

synlig. Sammantaget innebär detta att den glo-

Bedömningarna baseras på underlag från

bala tillväxten väntas öka från 3,6 % år 2003 till

Statistiska centralbyrån (SCB), OECD och

4,4 % i år. År 2005 beräknas den uppgå till 4,1 %

Konjunkturinstitutet (KI). Ansvaret för bedöm-

(se tabell 1.1).

ningarna åvilar dock helt Finansdepartementet.

En allt starkare investeringskonjunktur driver

Beräkningarna är gjorda med stöd av Kon-

på den globala återhämtningen. Efter en period

junkturinstitutets modell KOSMOS och är be-

med kraftiga rationaliseringar och låga invester-

tingade av att ett antal förutsättningar är upp-

ingsvolymer under lågkonjunkturen finns det nu

fyllda.

både ett behov av och ett finansiellt utrymme att

För beräkningarna av volymutvecklingen har

återigen bygga ut produktionskapaciteten. I För-

2002 används som fast basår.

enta staterna noterades en tydlig investerings-

Ansvarig för beräkningarna är departements-

uppgång redan 2003. I euroområdet och i Sverige

rådet Mats Dillén. Beräkningarna baseras på in-

bedöms investeringarna börja öka i år. Högre

formation t.o.m. 8 april 2004.

företagsvinster har vidare bidragit till att de ton-

givande aktiebörserna har stigit sedan ungefär ett

år tillbaka.

Konjunkturuppgången har än så länge inte re-

1

Översikt

sulterat i någon mer påtaglig förbättring av ar-

betsmarknadsläget. Ett kännetecknade drag i rå-

Den globala konjunkturuppgången förstärktes

dande konjunkturfas är i stället att produk-

tiviteten utvecklas starkt, vilket är tydligt i såväl

under det andra halvåret 2003. De förbättrade

Sverige som Förenta staterna.

omvärldsutsikterna

väntas leda till en

god ut-

Den globala återhämtningen understöds av en

veckling av svensk export och till att de senaste

expansiv penningpolitik och låga obligations-

årens

negativa

investeringsutveckling

bryts.

räntor. Räntorna väntas vara fortsatt låga i år och

Bruttonationalprodukten (BNP) bedöms öka

nästa år. Eftersom det bedöms finnas lediga re-

med 2,5 % i år och med 2,6 % nästa år (se dia-

surser i världsekonomin förutses den expansiva

gram 1.1). Arbetsmarknadsläget är dock svagt

inriktningen av den ekonomiska politiken ge en

och den

öppna

arbetslösheten förväntas i år

tydlig positiv effekt på den ekonomiska aktivi-

uppgå till 5,5 %.

teten. I takt med att återhämtningen fortskrider

År 2004 ser ut att bli ett år med mycket god

förväntas den amerikanska centralbanken under

tillväxt

i

de flesta

av

världens större regioner.

senare delen av 2004 minska den penningpoli-

Särskilt

påfallande

är

den fördelaktiga

utveck-

tiska stimulansen. I euroområdet och i Sverige

lingen i Asien. Tillväxten i Asien, exklusive Ja-

väntas styrräntehöjningar först under 2005. Ef-

pan, har

sedan

ett

antal år utvecklats

mycket

terfrågan i Förenta staterna har också upprätt-

7 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 hållits av en mycket kraftigt stimulerande finanspolitik. En expansiv inriktning förväntas också i år. Ökade försvarsutgifter, de senaste årens svaga konjunkturläge och olika finanspolitiska åtgärder har inneburit att de offentliga finanserna i Förenta staterna har försvagats från att ha visat ett överskott på drygt 1,5 % 2000 till ett underskott på nästan 5 % förra året. Sedan inledningen av 2002 har dollarn försvagats med ca 25 % i handelsvägda termer. I konjunkturhänseende har den globala växelkursutvecklingen varit olycklig. Euroområdet, vars återhämtning alltjämt är bräcklig, har fått erfara en mycket kraftig förstärkning av växelkursen. Förstärkningen har dels skett mot dollarn, dels mot ett antal asiatiska länder som håller en fast växelkurs mot dollarn. Dollarförsvagningen förklaras av att det hos marknadsaktörer finns en oro för utvecklingen och finansieringen av de amerikanska bytesbalans- och budgetunderskotten, de s.k. dubbla underskotten. Sett ur ett långsiktigt perspektiv är dollarförsvagningen sannolikt också nödvändig. Osäkerheten om de globala växelkursrörelserna under de kommande åren är betydande. Diagram 1.1 BNP-tillväxt, faktisk och potentiell BNP

Procentuell förändring

Miljarder kronor

5,0

2700

BNP-tillväxt (vänster axel)

4,0

Faktisk BNP

2600

Potentiell BNP

2500

3,0

2400

2,0

2300

2200

1,0

2100

0,0

2000

00

01

02

03

04

05

06

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Enligt de preliminära nationalräkenskaperna (NR) ökade BNP i Sverige med 1,6 % år 2003. Utfallet kan jämföras med prognosen i budgetpropositionen på 1,4 %. Den utveckling som tecknades i budgetpropositionen vad gäller försörjningsbalansen låg i stort i linje med utfallet. Varuexporten visade dock en oväntat god utveckling under den senare delen av året. Detta förklaras till stora delar av en kraftigt ökad export av läkemedel, motorfordon och teleprodukter. Tillväxten stärktes under det fjärde kvartalet då BNP steg med 2,3 % i jämförelse med motsvarande kvartal 2002. Till detta bidrog emellertid en ofrivillig lageruppbyggnad inom handeln. Under 2004 bedöms företagen anpassa sina lager, vilket dämpar tillväxten. Tabell 1.1 Prognosförutsättningar

2002

2003

2004

2005

2006

BNP världen 1

2,8

3,6

4,4

4,1

3,9

HIKP EU 2

2,1

2,0

1,7

1,8

1,9

Timlön i Sverige 3

4,1

3,4

3,2

3,2

3,5

TCW-index 2

133,7

127,6

124,7

124,0

124,0

Tysk långränta 4

4,8

4,1

4,4

4,8

5,0

Svensk långränta 4

5,3

4,6

4,8

5,1

5,3

Svensk kortränta 5

4,2

3,0

2,6

3,0

3,8

1

Procentuell förändring.

2

Årsgenomsnitt.

3

Kostnad, årsgenomsnitt.

4

10-års

 statsobligation, årsgenomsnitt.

5

6-månaders

 statsskuldsväxel, årsgenomsnitt. Källor: OECD, Statistiska centralbyrån, Medlingsinstitutet och Finansdepartementet. Den svenska ekonomin har väl stått emot den internationella lågkonjunktur som inleddes hösten 2000. Under 2001 bromsades dock tillväxten upp kraftigt i Sverige och stannade vid knappt 1 %. I euroområdet var utvecklingen något bättre och BNP steg med ca 1,5 %. Den svenska ekonomin drabbades hårdare av de internationella störningar som låg bakom konjunkturnedgången, framför allt över- och felinvesteringar inom sektorn för informations- och kommunikationsteknik (IKT) och fallande börskurser. Under 2002 och 2003 har emellertid den svenska tillväxten relativt kraftigt överträffat tillväxten i euroområdet. Sammantaget för åren 20012003 är den ackumulerade tillväxten drygt 1,5 procentenheter högre i Sverige än i euroområdet. En bidragande orsak till den gynnsammare utvecklingen är sannolikt att det i Sverige har funnits ett utrymme att bedriva en expansiv finanspolitik. Hushållens reala inkomster förbättrades med ca 5 % under perioden 20012003 till följd av diskretionär finanspolitik. Utvecklingen av hushållens konsumtion har följaktligen varit betydligt bättre i Sverige än i euroområdet. Den internationella återhämtningen bedöms leda till en gradvis ökning av aktivitetsnivån i den svenska ekonomin under de kommande åren. Såväl Konjunkturinstitutets barometer som inköpschefernas index visar på ett förbättrat konjunkturläge i tillverkningsindustrin. Orderingången har utvecklats väl och produktions- 8 planerna är optimistiska. Den starka produktivitetstillväxten i industrin innebär att den svenska industrins konkurrenskraft alltjämt är god, trots de senaste årens förstärkning av kronan. Förutsättningarna för en investeringsuppgång inom industrin bedöms vara goda. De senaste åren har industriföretagen genomfört kraftiga rationaliseringar och vinstläget har förbättrats. De låga investeringsvolymerna har stärkt företagens finansiella situation. Den låga räntenivån, ökad efterfrågan och stigande kapacitetsutnyttjande är faktorer som leder till att industriinvesteringarna ökar i år. Statistiska centralbyråns investeringsenkät och nationalräkenskapsutfallet för 2003 tyder på att investeringarna i tjänstesektorerna däremot ökar först 2005. Hushållens konsumtion väntas växa i ungefär samma takt som under 2003, dvs. runt 2 % per år. Den svaga utvecklingen på arbetsmarknaden innebär att kommunernas skatteinkomster ökar svagt i år och nästa år, vilket begränsar utrymmet för kommunal expansion. Den ökning av statsbidragen 2005 som regeringen aviserar i denna proposition stärker den kommunala ekonomin och höjer den kommunala konsumtionstillväxten 2005. Den uppmätta BNP-tillväxten under 2004 påverkas av att antalet vardagar är betydligt fler än 2003. I budgetpropositionen bedömdes denna kalendereffekt höja BNP-tillväxten med 0,3 procentenheter. Efter det att budgetpropositionen lades fram har emellertid NR beslutat att förändra sin metod att beräkna offentlig produktion i de preliminära nationalräkenskaperna. Denna metodförändring innebär att den offentliga produktionen i högre grad än tidigare påverkas av kalendern. Med beaktande av metodförändringen bedöms kalendereffekten 2004 höja BNP-tillväxten med 0,6 procentenheter. Den kalenderkorrigerade BNP-tillväxten uppgår således till 1,9 % i år. Även andra delar av prognosen påverkas av kalendereffekten, se fördjupningsrutan på sidan 18. Från inledningen av 2001 till och med första halvåret 2003 låg sysselsättningen i stort sett på en oförändrad nivå. Inte förrän under den senare delen av 2003 och början av 2004 har sysselsättningen i ekonomin minskat. För helåret 2003 begränsades sysselsättningsminskningen till 0,3 %. Antalet arbetade timmar har dock fallit med drygt 1 % per år 2002 och 2003. Den svaga utvecklingen av antalet arbetade timmar i för- PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 hållande till BNP-tillväxten innebär att produktivitetstillväxten i den svenska ekonomin med historiska mått mätt var hög 2002 och 2003. Nedgången i antalet arbetade timmar förklarades nästan helt av en sjunkande medelarbetstid. Under åren 20002002 bidrog bl.a. en kraftig uppgång i sjukfrånvaron till att medelarbetstiden föll. Eftersom sjukfrånvarande räknas som sysselsatta hölls sysselsättningsnivån uppe. Den minskande medelarbetstiden 2003 beror bl.a. på ett lägre övertidsuttag och en nedgång av den s.k. vanligen arbetade tiden. Däremot bidrog inte utvecklingen av sjukfrånvaron till en lägre medelarbetstid förra året. Den ekonomiska återhämtningen har alltså hittills inte omfattat arbetsmarknaden. Sysselsättningen faller trots att produktionen ökar i förhållandevis god takt. Normalt reagerar arbetsmarknaden med en betydande eftersläpning när konjunkturen förbättras. En del arbetsmarknadsindikatorer visar också på att nedgången inte fördjupas ytterligare. I prognosen väntas sysselsättningen öka först i början av 2005. Den öppna arbetslösheten förutses i år uppgå till 5,5 % och minska till 5,3 % år 2005. Den svaga efterfrågan på arbetskraft leder till att löneökningstakten i ekonomin fortsätter att falla. I år och nästa år bedöms lönerna öka med 3,2 % och 2006 antas lönerna stiga med 3,5 %. Låga löneökningar och en god produktivitetstillväxt leder till ett lågt inflationstryck i ekonomin under de närmaste åren. Penningpolitiken förväntas ha en fortsatt expansiv inriktning. Först under nästa år förutses Riksbanken börja höja styrräntan.

1.1

Resursläget

Det är svårt att med någon större precision förutsäga konjunkturläget om två år eller längre fram i tiden. Kalkylen för 2006 baseras därför på en bedömning av det s.k. BNP-gapet 2005. BNP-gapet definieras som den procentuella skillnaden mellan den faktiska och den potentiella BNP-nivån. Om BNP-gapet är negativt finns det lediga resurser i ekonomin, vilket möjliggör en tillväxt som överstiger den potentiella tillväxttakten utan att inflationsproblem uppstår. På motsvarande sätt innebär ett positivt BNP- gap att ekonomin måste växa långsammare än den potentiella tillväxttakten för att inte inflatio- 9 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 nen på sikt skall överstiga Riksbankens mål på 2 %. Det låga inflationstrycket och den höga arbetslöshetsnivån tyder på att det finns lediga resurser i ekonomin. Andra indikatorer, som den låga andelen företag med brist på arbetskraft samt företagens återhållsamma anställningsplaner, stöder bedömningen att det finns lediga resurser på arbetsmarknaden. BNP-gapet 2005 uppskattas till 1 % (se tabell 1.2). I budgetpropositionen uppskattades BNP-gapet till ca -0,5 %. Denna revidering beror på att återhämtningen på arbetsmarknaden nu väntas infalla vid en senare tidpunkt än vad som förutsågs i budgetpropositionen. Tabell 1.2 Resursläget Procentuell förändring om annat ej anges

2003

2004

2005

2006

Potentiell BNP

2,4

2,9

2,4

2,2

Faktisk BNP

1,6

2,5

2,6

2,5

Gap, procent

0,9

1,2

1,0

0,7

Potentiell produktivitet

2,3

1,8

2,0

2,0

Faktisk produktivitet

2,8

1,9

2,0

2,0

Gap, procent

0,0

0,2

0,2

0,2

Potentiell medelarbetstid

0,6

0,8

0,4

0,3

Faktisk medelarbetstid

1,1

1,1

0,0

0,2

Gap, procent

0,8

0,5

0,1

0,0

Potentiell sysselsättning

0,5

0,3

0,7

0,4

Faktisk sysselsättning

0,3

0,6

0,5

0,7

Gap, procent

0,0

0,9

1,1

0,9

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

BNP-gapet kan definitionsmässigt delas upp i ett produktivitetsgap, ett medelarbetstidsgap och ett sysselsättningsgap. Varje gap uttrycker den procentuella skillnaden mellan faktisk och potentiell nivå. BNP-gapet 2005 består av ett sysselsättningsgap som är något mer negativt än BNP-gapet, ett medelarbetstidsgap som är svagt negativt och ett svagt positivt produktivitetsgap. Eftersom sysselsättningsgapet gradvis antas slutas innebär detta att den faktiska sysselsättningstillväxten 2006 är högre än den potentiella. Detta visar sig bl.a. genom att den öppna arbetslösheten sjunker från 5,3 % år 2005 till 4,9 % 2006. Eftersom det 2006 fortfarande bedöms finnas lediga resurser i ekonomin kan den öppna arbetslösheten förväntas sjunka ytterligare något under åren därefter utan att överhettningsproblem uppstår på arbetsmarknaden. Den potentiella sysselsättningen ökar 2004 2006 främst tack vare att den arbetsföra befolkningen ökar med ca 0,7 % per år. Den potentiella utvecklingen av sysselsättningen och medelarbetstiden hålls dock tillbaka av att en stor andel av ökningen i den arbetsföra befolkningen sker i åldersgrupper med en låg sysselsättningsgrad och relativt låg medelarbetstid. För att kunna priskonkurrera i ett svagt efterfrågeläge har rationaliseringstakten varit hög inom såväl de varuproducerande som de tjänsteproducerande sektorerna. Inom delar av industrin har det handlat om en nödvändig kostnadsanpassning för att säkerställa långsiktig överlevnad. Detta är en viktig förklaring till de senaste årens goda produktivitetstillväxt. I takt med att konjunkturläget förbättras bedöms produktivitetstillväxten normaliseras. År 2005 ligger produktivitetsgapet nära noll. Bedömningarna av resursläget och den potentiella tillväxten innebär att BNP ökar med 2,5 % år 2006. Osäkerheten i bedömningarna är dock stor. I avsnitt 12 analyseras två sidoalternativ. I ett högtillväxtalternativ är sysselsättningsgapet större och den potentiella sysselsättningstillväxten högre. I detta alternativ uppgår den reguljära sysselsättningsgraden till 80 % år 2007. I ett lågtillväxtalternativ är den internationella konjunkturutvecklingen betydligt svagare, vilket leder till en sämre ekonomisk utveckling i Sverige.

1.2

Finanspolitiken

Målet för de offentliga finanserna är ett överskott på 2 % i genomsnitt över en konjunkturcykel. Därmed stärks den offentliga förmögenhetsställningen, vilket skapar ett finansiellt utrymme att möta den demografiska utvecklingen under de närmaste decennierna. Det finansiella sparandet i offentlig sektor beräknas till 0,3 % av BNP i år och till 0,6 % år 2005. BNP-gapet beräknas vara negativt såväl i år som nästa år. Det strukturella överskottet är därför högre än det redovisade och beräknas till 1,2 % av BNP i år och till 1,3 % nästa år (se avsnitt 11.5). Under 2006 stärks det strukturella sparandet ytterligare och uppgår till 1,6 % av BNP. Det finansiella sparandet utvecklas något svagare än vad som förväntades i budgetpropositionen. Den offentliga sektorns finansiella nettoställning förutses å andra sidan visa en bättre utveckling. Under 2003 ökade pensions- 10 systemets tillgångar i värde bl.a. till följd av stigande aktiekurser. År 2005 beräknas den offentliga sektorns finansiella tillgångar överstiga skulderna med 15 miljarder kronor, vilket är en förbättring med 35 miljarder kronor i jämförelse med prognosen i budgetpropositionen (se avsnitt 11.1). Det finansiella sparandet stärks successivt under 2005 och 2006, vilket verkar något återhållande på efterfrågan i ekonomin. Den expansiva penningpolitiken stimulerar dock efterfrågan. Ungefär hälften av förstärkningen av de offentliga finanserna beror på ett förbättrat konjunkturläge. Återstoden av förstärkningen beror på att det strukturella överskottet ökar (se tabell 1.7). Finanspolitikens inriktning, mätt som förändringen i det strukturella sparandet, bedöms i år vara neutral. Åren 2005 och 2006 förutses finanspolitiken vara milt åtstramande. Tabell 1.3 Nyckeltal

2002

2003

2004

2005

2006

KPI, decdec

2,3

1,4

0,6

2,1

2,0

UND1X, decdec

2,2

1,7

0,9

1,4

Real disponibel inkomst 1

3,0

0,0

2,2

1,3

1,2

Sparkvot (nivå) 2

5,4

3,5

3,7

2,9

2,0

Industriproduktion 1

4,1

1,9

4,3

4,5

Relativ enhetsarbets-

kostnad i industrin 1,3

2,0

2,6

1,1

0,7

Antal sysselsatta 1

0,1

0,3

0,6

0,5

0,7

Öppen arbetslöshet 4

4,0

4,9

5,5

5,3

4,9

Konjunkturberoende arbets-

marknadspolitiska program 4

2,6

2,1

2,4

2,1

1,7

Reguljär

sysselsättningsgrad 5

78,1

77,6

76,8

76,6

76,8

Handelsbalans 6

149

160

178

189

203

Bytesbalans 7

4,8

6,6

6,9

7,1

7,1

Offentligt finansiellt

sparande 7

0,3

0,5

0,3

0,6

1,1

1

Årlig procentuell förändring.

2

Exklusive sparande i avtalspension.

3

I gemensam valuta, SEK.

4

Procent av arbetskraften.

5

Antal sysselsatta i åldern 

2064 år, exklusive sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska program, i procent av befolkningen i denna åldersgrupp.

6

Miljarder kronor.

7

Procent av BNP.

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen, Riksbanken och Finansdepartementet. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1

1.3

Utvecklingen inom olika områden

I avsnitt 211 återfinns en mer detaljerad genomgång av prognosens olika delar. Den internationella utvecklingen Den globala lågkonjunkturen inleddes i Förenta staterna hösten 2000. Sedan sommaren 2003 är det tydligt att den amerikanska ekonomin befinner sig i en återhämtningsfas. Företagens finansiella situation har snabbt förbättrats. Till grund för förbättringen ligger först och främst olika besparingsåtgärder som höjt produktiviteten och som samtidigt har inneburit att efterfrågan på arbetskraft har varit svag. Den expansiva finans- och penningpolitiken har stärkt konsumtionstillväxten. Det låga ränteläget har också underlättat saneringen av företagens balansräkningar och bidragit till en god prisutveckling på reala och finansiella tillgångar. Sammantaget är bilden att såväl hushållens som företagens ekonomiska läge är gynnsamt, vilket lägger grunden för stigande investeringar och en stark efterfrågan. Ett orosmoment är dock utvecklingen på arbetsmarknaden. En viss förbättring har skett. För att den amerikanska konjunkturåterhämtningen skall bli uthållig krävs dock på sikt en betydligt kraftigare sysselsättningstillväxt än den som hittills har noterats. Stabiliseringspolitiken väntas ha en mycket expansiv inriktning också i år, vilket minskar risken för att återhämtningen skall komma av sig. BNP i Förenta staterna stiger i år med hela 4,8 % och med 3,6 % 2005. Den japanska tillväxten var, i förhållande till utvecklingen det senaste decenniet, hög 2003. Det var framför allt exporten som utvecklades starkt. Japan, liksom många andra länder i regionen, gynnas av den exceptionellt höga aktivitetsnivån i Kina. Tillväxten i Kina uppgick 2003 till 9,1 %. Den inhemska efterfrågan i Japan är alltjämt svag men den höga efterfrågan från omvärlden bedöms leda till att BNP i år ökar med drygt 2 %. Den nuvarande goda tillväxten bedöms i huvudsak vara av konjunkturell karaktär. De strukturella problemen i den japanska ekonomin är fortfarande olösta och Japans potentiella tillväxt är låg. Nästa år bedöms därför tillväxten stanna vid 1,3 %. Den ekonomiska utvecklingen i euroområdet har varit mycket svag under de senaste åren. Mellan andra kvartalet 2002 och andra kvartalet 2003 var BNP-nivån i stort sett oförändrad. Un- 11

12

Den svaga prisutvecklingen och låga inflationsförväntningar har medfört att de tongivande centralbankerna under 2003 har sänkt sina styrräntor till historiskt sett mycket låga nivåer. Marknadsaktörerna är inställda på en fortsatt expansiv penningpolitik, vilket bl.a. de låga obligationsräntorna ger uttryck för.

De förbättrade konjunkturutsikterna och en förbättrad vinstutveckling i företagssektorn i kombination med minskad skuldsättning har bidragit till en börsuppgång sedan mars 2003 och till att företagsobligationer har bedömts som mindre riskfyllda. Ränteskillnaden mellan företagsobligationer och statsobligationer har där-

Räntor, valutor och inflation

der andra halvåret 2003 visar 

BNP-utfallen

 dock igenom minskat. Även de säkerhetspolitiska rispå en viss uppgång i konjunkturen. Förstärkkerna bedöms ha minskat jämfört med ningen kan i första hand kopplas till en starkare situationen i början av 2003, vilket har bidragit exporttillväxt, men i slutet av året ökade också till lägre obligationsräntor.

investeringarna. Tillväxten för helåret 2003 stan- De långa obligationsräntorna förutses stiga i nade dock på blygsamma 0,4 %. takt med den globala konjunkturuppgången. De Den gynnsamma globala konjunkturutveckamerikanska långräntorna har sannolikts hållits lingen och ett lågt ränteläge bedöms understödja nere av att ett antal asiatiska centralbanker har en fortsatt god utveckling av export och inveköpt obligationer i stor omfattning. Finansiesteringar i euroområdet. Sammantaget bedöms ringen av det amerikanska budgetunderskottet BNP i euroområdet öka med 1,7 % i år och med ökar obligationsutbudet och väntas bidra till 2,2 % nästa år. De senaste årens globala växelhögre långräntor. I slutet av 2005 bedöms den kursrörelser har inneburit att euron trendmässigt amerikanska 

10-årsräntan

 uppgå till 5,70 %. Eu- har förstärkts. Det finns en risk för att denna utroområdet ligger efter Förenta staterna i konveckling fortsätter, vilket dämpar exporten och junkturcykeln och långränteuppgången under bromsar återhämtningen. prognosperioden blir därför mindre. I slutet av I Danmark och Norge stagnerade tillväxten 2005 antas den tyska 

10-årsräntan

 uppgå till 2003. Under senare delen av året syntes dock knappt 5 %. Den relativt sett gynnsamma uttecken på en begynnande återhämtning. I Danvecklingen av den svenska ekonomin och det mark förutses hushållens konsumtion, undergoda statsfinansiella läget i förhållande till eurostödd av låga räntor och skattelättnader, utgöra området förutses medföra att skillnaden mellan en viktig drivkraft. 

BNP-tillväxten

 väntas uppgå räntan på svenska och tyska statsobligationer till 2,0 % år 2004 och till 2,4 % år 2005. I Norge håller sig runt 0,3 procentenheter under pro-

bedöms en god reallönetillväxt, en svagare valuta gnosperioden.

och ett lågt ränteläge stimulera såväl hushållens Trots en tillväxt på över 3 % år 2003, och en konsumtion som exporten. BNP i Norge förutännu högre tillväxttakt under det andra halvåret, ses öka med 2,5 % i år och 2,2 % nästa år. Storhar den amerikanska centralbanken bedrivit en britannien har stått emot den internationella lågmycket expansiv penningpolitik med en styrkonjunkturen mycket väl och resursutnyttjandet ränta som sedan juni 2003 legat på endast 1 %. i ekonomin är, i jämförelse med euroområdet, Förklaringarna bakom detta ligger dels i att det högt. Under kommande år väntas en gradvis åtfinns gott om lediga resurser i ekonomin, dels i stramning av penningpolitiken, vilket dämpar att tillväxten hittills nästan uteslutande har drihushållens konsumtion och kyler av den något vits av en mycket stark produktivitetstillväxt. överhettade bostadsmarknaden. Trots detta be- Den amerikanska centralbanken väntas avvakta döms BNP öka med 3,1 % i år och med 2,6 % med styrräntehöjningar till dess återhämtningen nästa år. också omfattar arbetsmarknaden, vilket bedöms

inträffa under det andra halvåret i år. Prognosen för den amerikanska styrräntan är 1,75 % i december 2004 och 4 % i december 2005. Resursläget och inflationsutsikterna i euroområdet medger ytterligare en räntesänkning i vår till 1,75 %. Först under loppet av 2005 inleds försiktiga höjningar av styrräntan till 2,75 % i slutet av 2005.

En tydlig återhämtning på den amerikanska arbetsmarknaden bedöms också ha en stor betydelse för dollarutvecklingen. En god sysselsättningstillväxt och en fallande arbetslöshet stärker de offentliga finanserna och minskar lånebehovet. Så länge som osäkerhet råder om arbetsmarknadsutvecklingen bedöms dollarn vara fortsatt svag. I slutet av 2004 bedöms dollarns kurs ligga på 1,30 mot euron. När sedan arbetsmark-

PROP. 2003/04:100 BILAGA 1

nadsläget förbättras mer påtagligt under loppet av 2005, och osäkerheten om hållbarheten i den offentlig-finansiella utvecklingen minskar, avspeglas detta i att den amerikanska styrräntan är högre än i euroområdet och i en starkare dollar. I förhållande till situationen i början av april förväntas kronan under innevarande år förstärkas mot såväl dollarn som euron. I termer av det handelsvägda TCW-indexet ligger kronan på 124 i slutet av året. Nästa års förväntade dollarutveckling innebär att kronan då försvagas mot dollarn. TCW-index bedöms dock fortsatt ligga runt 124, eftersom en viss ytterligare kronförstärkning mot euron motverkar försvagningen mot dollarn. I avsnitt 12 beskrivs i ett lågtillväxtalternativ ett scenario där en fortsatt svag arbetsmarknadsutveckling i Förenta staterna leder till en kraftig försvagning av dollarn och en förstärkning av euron. Den svenska penningpolitiken vägleds av ett inflationsmål. Inflationen mätt som förändringen i konsumentprisindex (KPI) över tolv månader skall uppgå till 2 % med ett toleransintervall på ± 1 procentenhet. Riksbanken har förtydligat att det är utvecklingen av UND1X som normalt styr utformningen av penningpolitiken. UND1X är Riksbankens mått på underliggande inflation där de direkta effekterna av förändrade räntor, indirekta skatter och subventioner har exkluderats från KPI. Riksbanken förutsätts anpassa penningpolitiken så inflationen utvecklas i linje med inflationsmålet. Den kraftiga uppgång i energipriserna som ägde rum i början av 2003 har dominerat inflationsbilden det senaste året. Från och med början av 2004 har den högre energiprisnivån inte längre någon inflationshöjande påverkan. Bland annat av detta skäl har inflationen fallit kraftigt under årets första månader. I februari var inflationen till och med negativ, 0,3 % . Exkluderas energipriserna från KPI och UND1X så har inflation sjunkit kontinuerligt sedan inledningen av 2002. Inflationsnedgången har varit bred och omfattat inhemska varor, inhemska tjänster samt importerade varor och tjänster. Under den senaste tiden har den kraftigaste inflationsdämpande effekten kommit från fallande importpriser. Importpriserna ger även negativa bidrag till inflationen under större delen av prognosperioden. Det relativt låga resursutnyttjandet, måttliga löneökningar och en god produktivitetstillväxt PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 är huvudorsakerna till att det inhemska kostnadstrycket för närvarande är lågt. Inflationen mätt med UND1X uppgår till 0,9 % i slutet av 2004. I takt med att konjunkturläget stärks ökar inflationen något under 2005. I slutet av 2005 finns det alltjämt lediga resurser i ekonomin och inflationstrycket väntas vara måttligt. Den underliggande inflationen, UND1X, uppgår i slutet av 2005 till 1,4 %. Inflationen mätt med KPI förväntas ligga på 2,1 % vid samma tidpunkt (se tabell 1.3). Mot bakgrund av den prognoserade inflationsutvecklingen bedöms Riksbanken behålla den s.k. reporäntan på 2 % under återstoden av året. Nästa år förutses Riksbanken bedriva en något mindre expansiv penningpolitik och stegvis höja reporäntan till 2,75 % i slutet av 2005. Styrräntehöjningen bidrar till att höja räntekostnaderna för egna hem, vilket förklarar att KPI ökar snabbare än UND1X under nästa år. Försörjningsbalansen Bortsett från den dramatiska minskningen av teleproduktexporten utvecklades den svenska varuexporten förvånansvärt väl under lågkonjunkturåren 20012003. Under den första delen av denna tidsperiod hade svenska företag fördel av en svag krona. Sedan slutet av 2001 har dock kronan, utifrån ett svagt utgångsläge, förstärkts. Effekterna av kronans utveckling på exporttillväxten är svårbedömda och bl.a. beroende av företagens valutasäkringsstrategier. Det går dock att utläsa från årsredovisningar att exportföretagens resultat under 2003 påverkades negativt av kronans förstärkning. Det gäller särskilt de företag som har stor försäljning i Förenta staterna. Det är därför rimligt att utgå ifrån att också exportvolymerna och industriinvesteringarna till följd av kronans utveckling blev lägre än vad de annars skulle ha varit. År 2003 hölls varuexporten uppe av mycket goda tillväxttal inom läkemedels- och motorfordonsindustrierna. Under senare delen av 2003 blev det också tydligt att situationen för teleproduktindustrin började ljusna. Föregående år ökade exporten till Nordamerika och Asien i god takt. Den svaga konjunkturen i euroområdet medförde dock att marknadstillväxten för svenska exportföretag stannade vid relativt måttliga 4,3 % (se tabell 1.4). Sammantaget blev 2003 ett mycket bra exportår i förhållande till 13 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 tillväxten på svenska exportmarknader och mot bakgrund av kronans förstärkning. Den förbättrade omvärldskonjunkturen, och särskilt den förutsedda uppgången i euroområdet, innebär att världsmarknadstillväxten i år uppgår till 8,5 % och nästa år till nästan 9 %. Den starkare efterfrågan från omvärlden bidrar till att den svenska varuexporten väntas öka med 7,8 % i år och med 7,4 % nästa år. Exportuppgången begränsas i år i någon mån av att läkemedels- och motorfordonsindustrierna utifrån en mycket hög exportnivå år 2003 inte väntas uppvisa en lika stark exporttillväxt i år som förra året. Även råvaruexporten förutses, efter ett antal år med god utveckling, utvecklas i något svagare takt under de kommande åren. Efter ett par år med kraftigt fall i varuimporten vände utvecklingen under 2003 och importen av varor ökade med 5,5 %. Uppgången förklaras delvis av att importen av råolja och petroleumprodukter steg med hela 9 % förra året och av att inköpen av fartyg var ovanligt omfattande. Importen samvarierar i hög grad med exporten. Den ökade export som förutses bedöms därför leda till en starkare importtillväxt. Im- porten begränsas av att handel och industri under 2004 förutses minska sina lager. Priserna på importerade varor avspeglar bl.a. växelkursutvecklingen. Under perioder då kronan försvagas stiger importpriserna vilket dämpar importvolymen och vice versa. De senaste årens förstärkning av kronan och låga världsmarknadspriser har resulterat i att importpriserna föll med nästan 3 % 2003. Importpriserna förutses falla i år och nästa år, vilket tenderar att öka inköpen från utlandet. Råvaru- och fartygsimporten normaliseras och ökar betydligt långsammare än under 2003. Sammantaget förväntas varuimporten öka med 5,7 % i år och med 7,1 % nästa år. Mot bakgrund av ett förbättrat konjunkturläge väntas tjänstehandeln öka. En tilltagande internationell varuhandel och stigande investeringar genererar en ökad efterfrågan på bl.a. transport- och konsulttjänster. Tjänsteexporten och tjänsteimporten bedöms dock öka i ungefär samma takt. Bidraget från tjänstehandeln till BNP-tillväxten ligger därför nära noll både i år och nästa år.

Investeringarna i näringslivet sjönk 2003 för tredje året i rad. I industrin väntas ett stigande kapacitetsutnyttjande, god varuefterfrågan och en förbättrad lönsamhet leda till en investeringsuppgång i år med knappt 4 %. Nästa år ökar in- dustriinvesteringarna i fler branscher och investeringstillväxten bedöms ligga på nästan 6,5 %. I tjänstesektorn började investeringarna minska senare än i industrin. En investeringsuppgång bedöms bl.a. därför ligga längre fram i tiden och inledas 2005. Investeringsbehoven skiljer sig dock kraftigt åt mellan olika tjänstebranscher. När det gäller byggandet av kommersiella lokaler är utvecklingen fortsatt mycket svag. Utbyggnaden av tredje generationens mobiltelefonnät har inte heller kompenserat att investeringsaktiviteten i övrigt inom post- och telekommunikationsverksamhet är låg. Inom de finansiella verksamheterna steg investeringarna kraftigt redan i fjol. I år faller tjänstesektorns investeringar med nästan 2 % för att sedan öka med ca 4 % nästa år. Statens infrastruktursatsningar innebär att de statliga investeringarna kan ligga kvar på den relativt höga nivå som etablerades 2002. De kommunala investeringarna föll med nästan 9 % år 2003. Kommunernas ansträngda finansiella läge innebär att ingen påtaglig investeringsuppgång är att vänta under de kommande åren. Sammantaget ökar offentliga myndigheters investeringar med ca 2 % år 2004 och med ca 1 % år 2005. Bostadsinvesteringarna ökade 2003 med nästan 5 %. Stigande priser på småhus har dels stärkt hushållens förmögenhetsställning, dels inneburit att nyproduktion och ombyggnationer i en del regioner är ett attraktivt alternativ till att köpa ett befintligt småhus. Ett ökat antal bygglov tyder på en god tillväxt i byggandet av flerbostadshus. Investeringsstödet (motsvarande en momssänkning från 25 % till 6 %) väntas påverka flerbostadshusbyggandet positivt nästa år. Bostadsinvesteringarna gynnas också av det låga ränteläget och av det ROT-avdrag som föreslås i denna proposition. Bostadsinvesteringarna bedöms öka med 7,1 % i år och med 2,3 % nästa år. Sett i ett historiskt perspektiv är nivån på bostadsinvesteringarna alltjämt låg. Neddragningar av handelns och industrins lager dämpar i år BNP-tillväxten med 0,2 procentenheter. De största lagerproblemen förefaller finnas inom handeln med motorfordon. Under 2005 väntas den ökade aktivitetsnivån i ekonomin åter leda till en viss lageruppbyggnad och lagerbidraget till tillväxten förutses uppgå till 0,2 %.

Under 2003 ökade hushållens konsumtionsutgifter med 2 %. Kraftiga prisfall på elektronikprodukter bidrog till att konsumtionen av säl-

14 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Tabell 1.4 Försörjningsbalans

Mdkr 1

Procentuell volymförändring

2003

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

Hushållens konsumtionsutgifter

1 195

4,9 2

0,4

1,4

2,0

2,0

2,2

2,1

Offentliga konsumtionsutgifter

691

0,7 2

0,9

3,2

0,7

1,3

0,2

0,3

Statliga

196

2,9

1,6

4,1

0,8

1,5

1,0

0,6

Kommunala

495

2,2 2

1,9

2,8

0,6

1,2

0,7

0,6

Fasta bruttoinvesteringar

383

5,7

1,0

3,0

2,0

1,5

3,4

5,2

Näringsliv exkl. bostäder

261

8,2

2,9

7,1

2,8

0,4

4,3

5,1

Bostäder

53

10,0

4,2

5,7

4,9

7,1

2,3

10,0

Myndigheter

69

7,7

4,5

9,7

3,5

1,6

0,5

1,8

Lagerinvesteringar 3

9

0,5

0,4

0,2

0,2

0,2

0,2

0,0

Export

1 070

11,5

0,2

1,2

5,9

7,4

7,2

6,2

Import

909

11,3

2,5

1,9

5,4

5,7

6,9

6,0

BNP

2 440

4,3

0,9

2,1

1,6

2,5

2,6

2,5

1

Löpande priser.

2

Exklusive effekten av att Svenska kyrkan 1 januari 2000 överfördes från kommunsektorn till hushållssektorn i nationalräkenskaperna. Inklusive denna effekt är utvecklingstalen för år 2000 för hushållens konsumtion 4,0 %, för offentlig konsumtion 

1,1 % och för kommunal konsumtion 0,3 %.

3

Förändring uttryckt i procent av BNP föregående år.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. lanköpsvaror steg med 4 %. Tjänstekonsumtionen, som har varit svag sedan slutet av 2001, började också öka långsamt. Föregående års börsuppgång har bidragit till att hushållens finansiella tillgångar under loppet av 2003 har stärkts med ca 244 miljarder kronor. Hushållens reala förmögenhetsutveckling har under en längre tid också varit mycket fördelaktig. Hushållens samlade reala förmögenhet har till följd av bl.a. stigande småhuspriser ökat från 1 609 miljarder kronor 1998 till 2 539 miljarder kronor 2003. Den svaga arbetsmarknadsutvecklingen kommer att hämma konsumtionstillväxten intill dess att en påtaglig förbättring blir tydlig. En svag sysselsättningstillväxt och en hög arbetslöshet försvagar hushållens inkomster och tillförsikten inför framtiden minskar, vilket kan leda till ett ökat försiktighetssparande. En positiv faktor är att hushållens reala disponibla inkomst, trots fallande sysselsättning och måttliga löneökningar i år, beräknas stiga med 2,2 % på grund av den låga inflationen. Nästa år bedöms de reala disponibelinkomsterna öka med 1,3 %. Låga räntor och stark förmögenhetsställning, framför allt till följd av stigande huspriser, är viktiga drivkrafter för hushållens efterfrågan. Ett bättre arbetsmarknadsläge och ökad framtidsoptimism hos hushållen väntas leda till att sparandet minskar och till att hushållens konsumtions- tillväxt stärks nästa år. I år ökar hushållens konsumtion med 2 % och nästa år med 2,2 %. Den statliga konsumtionen ökade med knappt 1 % år 2003, vilket var marginellt svagare än vad som beräknades i budgetpropositionen. I år bidrar en relativt kraftig ökning av tandvård för äldre samt ett ökat antal vardagar till att konsumtionen beräknas öka med 1,5 %. För 2005 medför utvecklingen av anslagen i statsbudgeten att den statliga konsumtionsvolymen väntas minska med 1 % mätt med nationalräkenskapernas redovisningsmetoder.

Den kommunala konsumtionen har vuxit relativt kraftigt de senaste åren. Förra året dämpades dock konsumtionstillväxten till 0,6 %. De besparingar som genomfördes i kommuner och landsting under 2003 får fullt genomslag 2004. Den kommunala konsumtionen bedöms i år ändå kunna öka med 1,2 %. Den i förhållande till kommunernas ekonomiska situation goda utvecklingen förklaras i huvudsak av att antalet vardagar 2004 är betydligt fler än under 2003. Höjda statsbidrag väntas bidra till att konsumtionen 2005 och 2006 ökar med 0,7 % respektive 0,6 % samtidigt som finanserna stärks.

Tillväxtens och sparandets sammansättning Tillväxten i år karaktäriseras av en god exportutveckling och en mer försiktig förstärkning av den inhemska efterfrågan. Utrikeshandeln bidrar 15 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 därför till att höja BNP-tillväxten med hela 1,2 procentenheter (se tabell 1.5). BNP-tillväxten stärks i år tillfälligt med 0,6 procentenheter till följd av att antalet vardagar ökar kraftigt i förhållande till 2003. Samtliga försörjningsbalanskomponenter, utom lager, förutses öka till följd av kalendern. Ungefär hälften av kalendereffekten på BNP-tillväxten, ca 0,3 procentenheter, förklaras av högre offentlig konsumtion. Nästa år växer den inhemska efterfrågan, och särskilt investeringarna, sig starkare. Importbehoven ökar därmed och bidraget till tillväxten från utrikeshandeln faller tillbaka till 0,7 procentenheter. Tabell 1.5 Bidrag till BNP-tillväxt

Procentenheter

2003

2004

2005

2006

Hushållens konsumtionsutgifter

1,0

1,0

1,1

1,0

Offentliga konsumtionsutgifter

0,2

0,4

0,1

0,1

Fasta bruttoinvesteringar

0,3

0,2

0,5

0,8

Lagerinvesteringar

0,2

0,2

0,2

0,0

Netto utrikeshandel

0,5

1,2

0,7

0,6

Export

2,6

3,4

3,4

3,1

Import

2,0

2,2

2,7

2,5

BNP

1,6

2,5

2,6

2,5 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Det totala sparandet i ekonomin ökar från 22,2 % år 2004 till 23,5 % år 2005 (se tabell 1.6). Uppgången förklaras såväl av ökade fasta investeringar som av ett högre finansiellt sparande. Det finansiella sparandet i företags- och hushållssektorn ligger på en hög nivå. Förstärkningen av det finansiella sparandet förklaras dock av ett högre sparande i den offentliga sektorn. Tabell 1.6 Sparandets sammansättning Löpande priser, procent av BNP

2002

2003

2004

2005

2006

Realt sparande

16,8

16,1

15,6

16,0

16,5

Fasta investeringar

16,7

15,7

15,5

15,6

16,1

Lagerinvesteringar

0,1

0,4

0,1

0,4

0,4

Finansiellt sparande 1

4,7

6,5

6,6

7,0

7,0

Offentlig sektor

0,3

0,5

0,3

0,6

1,1

Hushåll

5,0

3,9

4,1

3,7

3,4

Företag

0,0

2,1

2,2

2,7

2,5

Bruttosparande

21,5

22,6

22,2

23,0

23,5

1 Enligt Riksbankens definition. Källor: Statistiska centralbyrån, Riksbanken och Finansdepartementet. Arbetsmarknaden Sysselsättningen inom den svenska industrin har under senare år minskat kraftigt, vilket bl.a. hänger samman med den internationella lågkonjunkturen. Sedan slutet av 2000 har ca 90 000 arbetstillfällen i industrin försvunnit. Fram t.o.m. mitten av 2003 motverkades denna negativa utveckling av en stigande sysselsättning i andra sektorer. Därefter har sysselsättningsminskningen gradvis kommit att omfatta den privata tjänstesektorn samt kommunala myndigheter. Sysselsättningen i hela ekonomin föll med 0,3 % 2003. Ledande indikatorer, varselstatistik och arbetsmarknadsundersökningens (AKU) utfall för årets första månader visar att arbetsmarknadsläget kan förväntas vara fortsatt svagt i år. Av bl.a. dessa skäl bedöms sysselsättningen minska med 0,6 % i år. Först nästa år leder konjunkturförstärkningen till att efterfrågan på arbetskraft gradvis ökar. Som årsgenomsnitt bedöms sysselsättningen öka med 0,5 %. I denna proposition aviserar regeringen ytterligare medel till kommunerna, vilket stärker den kommunala sysselsättningen. Prognosen innebär att den reguljära sysselsättningsgraden uppgår till 76,6 % år 2005. Un- der kalkylåret 2006 ökar den reguljära sysselsättningsgraden till 76,8 %. Trots en fallande sysselsättning väntas antalet arbetade timmar i år öka med 0,4 %. Den relativt goda utvecklingen av timmarna förklaras till största delen av att det är fyra fler vardagar 2004 än 2003. Denna kalendereffekt uppskattas höja antalet arbetade timmar med nästan 1 % jämfört med 2003 (se fördjupningsrutan på sidan 18). Nästa år ökar antalet arbetade timmar i samma takt som sysselsättningen. Medelarbetstiden ökar till följd av kalendereffekten 2004 och hålls tillbaka 2005 bl.a. till följd av friåret. Den underliggande medelarbetstiden, dvs. medelarbetstiden exklusive dessa tillfälliga effekter, ökar dock både i år och nästa år. Detta beror bl.a. på att frånvaron förutses minska. Hög tillväxt i den arbetsföra befolkningen, sjunkande programvolymer och avvecklingen av kunskapslyftet bidrog till en kraftig ökning av arbetskraften under 2003. Detta tillsammans med en fallande sysselsättning förklarar att den öppna arbetslösheten ökade från 4,0 % år 2002 till 4,9 % år 2003. I år bedöms arbetsutbudet be- 16 gränsas av den svaga arbetskraftsefterfrågan och stigande programvolymer. Arbetsutbudet bedöms, trots en god befolkningstillväxt, vara oförändrat i år. Den öppna arbetslösheten väntas som årsgenomsnitt uppgå till 5,5 %. Det förbättrade arbetsmarknadsläget leder till att arbetsutbudet nästa år ökar med 0,3 %. Därmed sjunker arbetslösheten till 5,3 % år 2005. I avsnitt 12 redovisas ett sidoalternativ med en mycket gynnsam arbetsmarknadsutveckling. I detta alternativ uppnås regeringens mål om en reguljär sysselsättningsgrad på 80 % år 2007. Offentliga finanser År 2003 uppgick den offentliga sektorns finansiella sparande till 0,5 % av BNP. Som andel av BNP uppgick skatter och avgifter till 50,5 % och de totala inkomsterna till 56,1 % medan utgifterna motsvarade 55,6 % av BNP (se tabell 1.7). För 2004 beräknas sparandet minska till 0,3 % av BNP. Som andel av BNP minskar inkomsterna medan utgifterna är oförändrade. År 2005 beräknas sparandet stiga till 0,6 % av BNP, främst till följd av minskade utgifter som andel av BNP. För 2006 fortsätter utgifterna att minska som andel av BNP och sparandet ökar till 1,1 % av BNP. Nästa år motverkas ett ökat underskott i staten av ett ökat överskott i pensionssystemet. Förbättringen av den offentliga sektorns sparande sker genom en ökning av den kommunala sektorns finansiella sparande. Det finansiella sparandet 2004 fördelas mellan den offentliga sektorns delar så att staten får ett underskott på 42 miljarder kronor medan ålderspensionssystemet visar ett överskott på 51 miljarder kronor. Då produktionen i ekonomin under hela perioden bedöms ligga under den långsiktigt hållbara nivån så beräknas det strukturella sparandet vara högre än det redovisade. Trots ett lägre sparande jämfört med bedömningen i budgetpropositionen så förbättras den finansiella ställningen till följd av värdeökningarna på aktier under 2003. Fördelningen av det finansiella sparandet mellan staten och ålderspensionssystemet medför att förbättringen av den finansiella ställningen sker genom ökade tillgångar i pensionssystemet. Underskottet i statens finansiella sparande innebär att skuldsidan i den offentliga sektorns balansräkning ökar under prognosperioden. Statsskulden och den konsoli- PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 derade bruttoskulden ökar tillfälligt även som andel av BNP 2004 för att sedan minska. Sedan budgetpropositionen för 2004 har redovisningsprinciperna ändrats i NR så att skatten redovisas på det år då inkomsten och skatteskyldigheten uppstår, se fördjupningsruta på sidan 73. För 2003 är utfallet korrigerat för periodiseringsförändringen i linje med prognosen i budgetpropositionen. För prognosperioden medför den kraftiga nedrevideringen av skatteinkomsterna ett lägre finansiellt sparande än i budgetpropositionen. Tabell 1.7 Offentliga finanser Procent av BNP

2002

2003

2004

2005

2006

Inkomster

55,4

56,1

55,9

55,5

55,4

Skatter 1

50,2

50,9

50,6

50,2

50,0

Utgifter

55,7

55,6

55,6

55,0

54,3

Finansiellt sparande

0,3

0,5

0,3

0,6

1,1

Strukturellt sparande

0,2

1,1

1,2

1,3

1,6

Konsoliderad bruttoskuld

52,6

51,9

52,1

51,5

50,6

Nettoskuld

4,8

0,1

0,3

0,6

1,6

1 Inklusive skatter till EU. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 17 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Kalenderns inverkan på den ekonomiska utvecklingen 2004 Som uppmärksammades i budgetpropositionen för 2004 skiljer sig kalendern i flera avseenden mellan 2003 och 2004. Dels är det 2004 skottår, dels infaller fler helgdagar på lördagar och söndagar. Totalt sett består 2004 av fyra fler vardagar 1 än förra året. Detta bedöms påverka måtten på den ekonomiska utvecklingen i år. År 2005 innehåller lika många vardagar som 2004, vilket gör att kalendern inte förutses påverka förändringstalen mellan dessa år i någon större omfattning. Att bestämma storleken på kalendereffekten är givetvis behäftat med stor osäkerhet. I budgetpropositionen för 2004 uppskattades BNP öka med 0,3 % i år till följd av kalendern. Uppskattningen utgick ifrån Konjunkturinstitutets (KI:s) beräkningar som baserades på det historiska sambandet mellan kalendern och BNP. I föreliggande prognos bedöms kalendereffekten bli större. Den främsta orsaken till detta är att nationalräkenskaperna ändrat beräkningskonvention för förädlingsvärdet i offentlig sektor. 2 KI har också gjort nya skattningar av det historiska sambandet mellan kalendern och BNP vilka tyder på en något högre effekt. KI, och även Finansdepartementet, räknar nu med att kalendereffekten på BNP blir 0,6 % i år. Finansdepartementets prognoser beaktar normalt inte eventuella effekter av kalenderns variationer eftersom dessa vanligtvis är små. Prognosen kan normalt sett därför sägas vara kalenderkorrigerad. Men eftersom prognosen används som beräkningsunderlag för statsbudgeten, och kalendereffekten i år väntas bli betydande, görs en faktisk (ej kalenderkorrigerad) prognos för 2004. För att analysera den ekonomiska utvecklingen och konjunkturläget är dock den underliggande (kalenderkorrigerade) utvecklingen mer relevant. I tabellen nedan redovisas därför BNP-progno- sen för 2004 både i kalenderkorrigerade och fak- tiska termer. Det bör understrykas att de prognoser för 2004 som redovisas i denna bilaga avser, om inget annat anges, prognoser för den faktiska utvecklingen. Det är också denna utveckling som skall jämföras med kommande utfall från nationalräkenskaperna. Försörjningsbalans 2004 Procentuell förändring

Kalenderkorrigerad

Faktisk

Kalendereffekt

Hushållens

konsumtionsutgifter

1,8

2,0

0,2

Offentlig konsumtion

0,5

1,3

0,8

Fasta investeringar

0,7

1,5

0,8

Lager

0,2

0,2

0,0

Export

6,5

7,4

0,9

Import

4,9

5,7

0,8

BNP

1,9

2,5

0,6 Anm.: Kalendereffekter enligt Konjunkturinstitutets skattningar. Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet. Från utbudssidan beräknas BNP-tillväxten som produkten av antalet arbetade timmar och produktionen per arbetad timme, dvs. produktiviteten. I prognosen beräknas antalet arbetade timmar stiga med ca 0,9 % till följd av kalendern. Antalet arbetade timmar väntas alltså stiga mer än produktionen (BNP), vilket innebär att produktiviteten blir lägre. 3

Arbetskraftskostnaderna påverkas relativt lite av kalendern eftersom flertalet arbetstagare har månadslön. Således blir arbetskraftskostnaden per timme lägre. Detta motverkar effekten av den lägre produktiviteten och arbetskraftskostnaden per producerad enhet blir lägre till följd av kalendern. Trots den förhållandevis stora kalendereffekten på BNP-tillväxten väntas inte de offentliga finanserna påverkas i någon nämnvärd utsträckning. Skatteintäkterna förväntas visserligen stiga något mer, men sannolikt ökar även de offentliga utgifterna, exempelvis ersättning för arbetslöshet, något.

1

Med vardag avses här vardag utom lördag.

2

Förädlingsvärdet i offentlig sektor beräknas i nationalräkenskaperna utifrån dess kostnader. I de preliminära nationalräkenskaperna har SCB tidigare beräknat arbetskraftskostnaderna utifrån kalenderkorrigerat antal arbetstimmar. Från och med 2004 kommer dock SCB att använda 

faktiska (ej kalenderkorrigerade) timmar i de preliminära nationalräkenskaperna. Förädlingsvärdet i löpande pris påverkas endast marginellt eftersom de flesta har månadslön. Därför blir kalendereffekten på BNP i löpande priser mindre.

3 Approximativt gäller att BNP-tillväxten är summan av förändringen i antalet arbetade timmar och produktivitetsförändringen. Produktivitetstillväxten blir således 0,3 procentenheter lägre till följd av kalendern. 18 2 Internationell utveckling Den internationella konjunkturen har stärkts under hösten och vintern och förutsättningarna för en fortsatt positiv utveckling är goda. Efter de senaste årens globala avmattning har en tydlig tillväxtförbättring skett i flertalet regioner och länder, även om styrkan i utvecklingen varierar. En stark tillväxtåterhämtning skedde i Förenta staterna och i Asien under det andra halvåret 2003, medan uppgången i Europa under samma period var mer återhållen, inte minst i euroområdets större länder. I Förenta staterna har en positiv underliggande konjunktur varit synlig sedan början av förra året. En fortsatt stark eko- nomisk-politisk stimulans bidrog där till hög tillväxt under det andra halvåret. I Asien ökade den redan höga tillväxten ytterligare under hösten 2003, inte minst till följd av en fortsatt mycket dynamisk utveckling i den kinesiska ekonomin och en tillväxtuppgång i Japan. En stark ökning av efterfrågan i Asien och i Förenta staterna bidrog också till att konjunkturen i euroområdet vände uppåt vid mitten av förra året. Den inhemska efterfrågan var emellertid fortsatt dämpad i flera euroländer under större delen av 2003. Uppgången i den globala ekonomin följer på flera år av relativt svag utveckling, som till stora delar förklaras av behovet att korrigera de överinvesteringar och den skulduppbyggnad som skedde inom näringslivet under den senare delen av 1990-talet. Mycket expansiva finansiella förhållanden, främst under 2003, underlättade den påföljande konsolideringen av företagens balansräkningar. I takt med successivt förbättrad resultatutveckling och lägre räntenivåer för företagsobligationer fick företagen under förra året stöd från stigande börsvärden och lägre lånekostnader. Återhämtningen i företagens vinster följdes under året av en gradvis uppgång i investeringar, först i Förenta staterna och Japan, och mot slutet av 2003 även i euroområdet. Utvecklingen gynnades också av minskad geopolitisk osäkerhet efter Irakkrigets slut samt av att sarsepidemin i Asien ebbade ut under sommaren. Den internationella industrikonjunkturen förbättrades påtagligt under det andra halvåret 2003 med högre förtroende, produktionsnivå och lönsamhet. Den ökade aktiviteten inom industrin bidrog samtidigt till stigande råvarupriser, inte minst på olja. Trots stigande energipriser är dock den internationella konsumentpris- PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 utvecklingen fortsatt återhållen. Detta faktum förklaras främst av ett lågt resursutnyttjande i världsekonomin, bl.a. på arbetsmarknaderna, samt av en på flera håll god produktivitetsutveckling. För euroområdet har dessutom eurons förstärkning under 2003 i viss mån dämpat inflationsimpulserna från högre oljepriser. Överlag har stora växelkurssvängningar mellan viktiga valutor varit en osäkerhetsfaktor för den globala ekonomiska utvecklingen under det senaste året. En fortsatt återhämtning av den internationella konjunkturen väntas under våren och den globala tillväxttakten bedöms bli god under perioden 20042006. Stark BNP-tillväxt förutses i de flesta regioner. I euroområdet förväntas dock en relativt måttlig tillväxtförbättring. En god resultatutveckling i företagssektorn och fortsatt expansiva finansiella förhållanden borgar för en stark internationell konjunkturutveckling givet bedömningen att det finns gott om lediga resurser. En viktig drivkraft bakom den internationella återhämtningen är att investeringarna, efter ett antal år av låga investeringsvolymer, förväntas öka kraftigt. Ett lågt förväntat inflationstryck det närmsta året i flera länder bedöms leda till att ränteläget fortsätter att vara gynnsamt, till gagn både för företag och för hushåll. Samtidigt väntas gradvis högre sysselsättning och lägre arbetslöshet i Förenta staterna, Japan och euroområdet efterhand utgöra en allt viktigare drivkraft för ökad hushållskonsumtion. Tecken på en bättre arbetsmarknadsutveckling finns i början av 2004 i flertalet länder och regioner, och en fortsatt förbättring väntas i takt med att effekterna av den investeringsledda återhämtningen sprider sig i ekonomierna. För 2004 förutses BNP-tillväxten globalt öka och uppgå till 4,2 %. År 2005 väntas en viss dämpning av tillväxten till 3,8 % då andelen lediga resurser i ekonomierna minskar och effekterna av den ekonomisk-politiska stimulansen efterhand avtar. Finanspolitiken bedöms vara neutral eller svagt åtstramande i euroområdet och i Förenta staterna under prognosperioden. Räntorna antas stiga globalt, dock förhållandevis långsamt till följd av det dämpade pristrycket. En god privat konsumtionstillväxt förutses, baserad på en fortsatt förbättring av situationen på arbetsmarknaderna i allmänhet och av hushållens inkomstutveckling i synnerhet. Riskbilden och osäkerheterna för prognosen bedöms vara balanserade. Svårigheten att bedöma kraften i den pågående uppgången i efterfrågan, 19 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 produktion och handel kan leda till att effekterna på BNP-tillväxten underskattas. Den globala återhämtningen är samtidigt sårbar då en tydlig vändning på arbetsmarknaderna tycks dröja. En annan osäkerhetsfaktor är den höga volatilitet i växelkurserna mellan stora valutaområden som präglat valutamarknaderna det senaste året. Hög volatilitet och stor osäkerhet kring valutornas relativa värde kan ha negativa konsekvenser för den globala handeln samt för företags investeringsbeslut. En ytterligare markant försvagning av den amerikanska dollarn mot euron från nuvarande nivåer bedöms vara en tydlig risk för lägre tillväxt i euroområdet, speciellt om växelkursförändringen blir snabb. Tabell 2.1 BNP-tillväxt, KPI, arbetslöshet Procentuell förändring

2002

2003

2004

2005

2006

Bruttonationalprodukt

Världen

2,8

3,6

4,4

4,1

3,9

Förenta staterna

2,2

3,1

4,8

3,6

3,4

Japan

0,4

2,7

2,2

1,3

1,3

EU 1

1,1

0,7

2,0

2,3

2,4

Euroområdet

0,9

0,4

1,7

2,2

2,4

Tyskland

0,2

0,1

1,4

1,9

2,3

Frankrike

1,3

0,2

1,7

2,2

2,5

Italien

0,4

0,4

1,3

2,1

2,0

Storbritannien

1,7

2,1

3,1

2,6

2,4

Norden

1,6

1,0

2,5

2,6

2,6

Danmark

1,0

0,0

2,0

2,4

2,8

Finland

2,3

1,9

2,9

3,1

3,0

Norge

1,0

0,3

2,5

2,2

2,3

Konsumentpriser 2

EU

2,1

2,0

1,7

1,8

1,9

Euroområdet

2,3

2,1

1,8

1,9

1,9

Förenta staterna

1,6

2,3

1,5

1,6

1,9

Arbetslöshet, procent av arbetskraften 3

EU

7,7

8,1

8,1

7,9

7,8

Euroområdet

8,4

8,8

8,8

8,6

8,4

Förenta staterna

5,8

6,0

5,4

5,1

4,9

Marknadstillväxt,

bearbetade varor

3,0

4,3

8,5

8,8

7,8

1

Siffror för EU innefattar nuvarande 15 medlemsstater för samtliga år.

2

HIKP för 

EU-länder och KPI för Förenta staterna.

3

ILO-definitionen

 för EU-länder och nationell definition för Förenta staterna. Källor: Nationella källor, Eurostat och Finansdepartementet.

2.1

Utvecklingen i Europa

Euroområdet Förra årets relativt samtidiga internationella konjunkturuppgång var synlig även i euroområdet där en försiktig konjunkturförstärkning inleddes under andra halvåret 2003. Återhämtningen i euroområdet förutses stärkas i år och nästa år och BNP-tillväxten väntas uppgå till 1,7 % år 2004 och till 2,2 % år 2005. Mellan hösten 2002 och sommaren 2003 stagnerade ekonomin i euroområdet. Flera faktorer tyngde ekonomin, utrikeshandeln gav ett negativt tillväxtbidrag och inhemsk efterfrågan utvecklades mycket svagt. Hushållens konsumtion hölls tillbaka av ett allt kärvare läge på arbetsmarknaden med en avtagande sysselsättningstillväxt och en stigande arbetslöshet, vilket i sin tur verkade återhållande på löneutvecklingen. Investeringsviljan hos företagen vände tydligt nedåt under hösten 2000 då en nästan tre år lång period av fallande investeringar inleddes. Företagen har de senaste åren fokuserat på att förbättra vinstmarginalerna genom omfattande kostnadsnedskärningar och genom en anpassning av kapitalstocken efter de överinvesteringar som gjordes under högkonjunkturåren i 1990-talets slut. Efter tre kvartal av stagnation vände konjunkturen uppåt i mitten av förra året. Återhämtningen i ekonomin var initialt exportledd men i slutet av förra året ökade även investeringarna. Det relativt höga kapacitetsutnyttjandet, en ökad global efterfrågan och ett lågt ränteläge är viktiga förklaringar till investeringsuppgången. Investeringsuppgången i år och nästa år förutses dock bli relativt begränsad. Till stora delar har den betydande investeringsnedgången varit ett utfall av tidigare överinvesteringar. Därutöver har apprecieringen av euron sedan 2002 försämrat exportindustrins konkurrenssituation. Ap- precieringstrycket på euron förväntas bestå under innevarande år men en viss euroförsvagning förutses under senare delen av prognosperioden. Att skatta effekten av euroapprecieringen på exportutvecklingen är förenat med stora svårigheter och eurokursen utgör därför en av de huvudsakliga riskerna i prognosen. Dels kan effekten av den hittillsvarande apprecieringen vara underskattad och dels kan euron komma att förstärkas mer under loppet av innevarande år än vad som antagits i prognosen. En betydligt kraftigare euroförstärkning än vad som antagits skulle inne- 20 bära ett svagare konjunkturförlopp än det som förutses i prognosen. Sammantaget bedöms stimulanseffekten från en ökad global efterfrågan vara starkare än den negativa effekten av en starkare valuta. Den starkare euron verkar dämpande på inflationen vilket stärker hushållens realinkomstutveckling samt skapar utrymme för expansiv penningpolitik. Förutom att inkomsten stärks tack vare en dämpad inflationstakt och genomförda inkomstskattelättnader förväntas fortsatt låga räntor och ett i utgångsläget relativt högt hushållssparande bidra till att hushållen ökar sin konsumtion under innevarande år. Arbetslösheten har trots den svaga konjunkturen under förra året legat i stort sett stilla. Antalet arbetslösa väntas minska något under prognosperioden för att sedan stabiliseras på en betydligt högre nivå än vid ingången av lågkonjunkturen. Överlag förutses konjunkturuppgången i euroområdet ha ett svagare förlopp än i omvärlden. Den svaga utvecklingen är särskilt påtaglig i de tre största ekonomierna i euroområdet, Tyskland, Frankrike och Italien. Förutom ett dämpat konjunkturläge har även Tyskland och Frankrike uppvisat svaga offentliga finanser, vilket lett till en finanspolitisk åtstramning som i sin tur verkat hämmande på inhemsk efterfrågan. Flera länder inom euroområdet förutses ha ansträngda offentliga finanser de närmaste åren och för euroområdet som helhet väntas en svagt åtstramande eller neutral finanspolitik under åren 2004 och 2005. Storbritannien Den brittiska ekonomin är inne i en mycket stark tillväxtfas där hög konsumtionstillväxt för hushållen sammanfaller med ett investeringsuppsving i den privata sektorn, hög offentlig konsumtion och ökad internationell efterfrågan. Ekonomin har stimulerats av en stabil arbetsmarknad, goda löneökningar, fortsatt hög ökningstakt för bostadspriserna och en expansiv finans- och penningpolitik. Uppgången bygger dock delvis på ökad privat och offentlig skuldsättning. Under prognosperioden förutses en gradvis åtstramning av penningpolitiken leda till en avmattning i hushållens konsumtionstillväxt, samt till en mer dämpad utveckling på den något överhettade brittiska bostadsmarknaden. Samtidigt väntas övriga delar av ekonomin utvecklas PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 fortsatt stabilt. BNP förutses öka med 3,1 % i år och med 2,6 % 2005. EU:s nya medlemsstater En konjunkturuppgång har inletts i flertalet av de länder, som blir medlemmar i EU den 1 maj 2004. Den ekonomiska återhämtningen fortsätter i Polen, där BNP förväntas öka med 45 % per år 2004 och 2005. Exporten är den viktigaste drivkraften, men den privata konsumtionen visar tendenser att öka och kommer sannolikt att spela en växande roll. Det fortsatt stora budgetunderskottet, som skulle kunna medföra en åtstramning av penningpolitiken, utgör en risk för att tillväxten i Polen kan bli lägre. De baltiska staterna fortsätter att växa snabbast bland de nya medlemsstaterna. I Litauen förutses en något lugnare utveckling framöver jämfört med de senaste åren, men landet har ändå den högsta tillväxten av de baltiska staterna, med tillväxttakter på 6 till 7 % 2004 och 2005. Estland och Lettland förväntas ha en något lägre tillväxt. I Litauen är det inhemsk konsumtion och investeringar som svarar för den höga tillväxten. Bytesbalansunderskottet är måttligt, men det finns risk för att det ökar om efterfrågan i de stora europeiska länderna fortsätter att vara svag. Bytesbalansen är ett riskmoment också i Estland och Lettland, där underskotten är betydande. I båda länderna har tillväxten således drivits av den inhemska efterfrågan. Bland övriga anslutningsländer är Ungern och Tjeckien de största ekonomierna. Även dessa länder är inne i en konjunkturuppgång, men tillväxttakten förutses begränsas till ca 3 % i år och nästa år. Norden En viktig drivkraft för den ekonomiska utvecklingen framöver i Norden är hushållens konsumtion. I takt med den förbättrade internationella konjunkturen förväntas också exporten att öka. I Danmark väntas tillväxten ta fart de kommande två åren. Framför allt är det hushållens konsumtion, understödd av låga räntor och skattelättnader, som förväntas utgöra drivkraften i ekonomin. I takt med förbättrad internationell konjunktur förväntas också exporten att öka. 21 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Lågt kapacitetsutnyttjande innebär emellertid att investeringarna tar fart först under 2005. Ut- vecklingen på arbetsmarknaden är avgörande för hur optimistiskt hushållen ser på framtiden och hur konsumtionen relativt sparandet utvecklas. BNP väntas växa med 2,0 % år 2004 och 2,4 % år 2005. I Finland dämpades tillväxten något under 2003. Utsikterna är dock relativt goda för att tillväxten återigen ökar och även i Finland är det framför allt hushållens konsumtion som driver ekonomin framöver. Hushållens konsumtion understöds av löneökningar, lägre inflation och inkomstskattesänkningar under 2004. Stigande export på grund av en förbättrad internationell konjunktur förväntas också bidra. Investeringarna bedöms öka något framöver på grund av den förbättrade internationella konjunkturen. BNP-tillväxten väntas uppgå till 2,9 % år 2004 och 3,1 % år 2005. Trots en svag utveckling av den norska ekonomin under 2003 förväntas tillväxten tillta under de kommande åren. Främst är det hushållens konsumtion som till följd av höga löneökningar, låg inflation och lågt ränteläge bedöms driva utvecklingen framöver. Uppgången i den internationella konjunkturen och det senaste årets depreciering av den norska kronan leder även till ökad export. I kombination med lågt ränteläge bedöms detta leda till att investeringarna kommer igång under 2004. Även oljebolagens investeringsplaner indikerar en positiv investeringstillväxt framöver. BNP-tillväxten väntas uppgå till 2,5 % år 2004 och 2,2 % år 2005. Ryssland Tillväxten i Ryssland har varit stark de senaste fem åren med en genomsnittlig tillväxt på nära 7 %. Detta förklaras till stor del av det höga oljepriset men även av en stabilitetsinriktad ekonomisk politik och stigande investeringar. Budgeten visade ett överskott förra året på knappt 2 % av BNP och statsskulden minskar stadigt. Den främsta utmaningen för den ryska ekonomin är att minska råvaruberoendet och bredda tillväxtbasen för att nå en uthållig tillväxt. En alltför långsam reformtakt i kombination med ett kraftigt fall i oljepriset utgör de största riskerna för tillväxtutsikterna. En viss inbromsning i tillväxttakten förutses under de kommande åren till ca 5 % i årstakt. Det speglar en gradvis nedgång i oljepriset, en appreciering av rubeln samt en viss osäkerhet kring den fortsatta reformtakten.

2.2

Förenta staterna

Efter de senaste årens lågkonjunktur, främst orsakad av en korrigering av tidigare överinvesteringar, förbättrades konjunkturen tydligt sommaren 2003. Den positiva utvecklingen har sedan hållit i sig, stimulerad av en fortsatt mycket expansiv ekonomisk politik. Återhämtningen är bred i den bemärkelsen att både hushållens konsumtion och investeringar starkt bidrar till tillväxten. Mycket av den ekonomisk-politiska stimulansen bedöms ebba ut 2005. Finanspolitiken förutses i sommar övergå från att ha varit mycket expansiv till att bli mer neutralt inriktad och penningpolitiken förväntas stramas åt mot slutet av året, när situationen på arbetsmarknaden förbättrats. Förutsättningarna för att konjunkturuppgången skall hålla i sig är goda. Företagens finansiella situation har t.ex. förbättrats dramatiskt de senaste åren. Förhållandet mellan företagens kassaflöde och investeringsutgifter är det mest gynnsamma som någonsin uppmätts (se diagram 2.1 nedan). Diagram 2.1 Företagens finansiella gap som andel av BNP i Förenta staterna Procent

4,0

3,5

Företagens finansiella gap som andel av BNP i Förenta

staterna, 19522003

3,0

2,5

2,0

1,5

1,0

0,5

0,0

-0,5

-1,0

52

56

60

64

68

72

76

80

84

88

92

96

00 Källa: Ecowin. Under lågkonjunkturen anpassade företagen snabbt sin produktionsapparat och kostnader till en lägre efterfrågenivå. I ljuset av en förbättrad konjunktur har dessutom stigande intäkter i allt högre grad bidragit till vinstutvecklingen under det senaste året. Det har därför skett en skyndsam förbättring av vinsterna till en nivå som är 22 hög i ett historiskt perspektiv. Även förtroendet bland företagen har förbättrats och är mycket högt. Det finns därför goda skäl att anta att det senaste halvårets starka investeringsutveckling skall hålla i sig. En annan viktig faktor för att konjunkturförbättringen skall hålla i sig är att hushållens finansiella situation har fortsatt att förbättras. Hushållens nettoförmögenhet har stigit tydligt under det senaste året till en nivå som är klart högre än det historiska genomsnittet. Som en följd av det senaste årets börsuppgång och stigande fastighetsvärden har hushållens förmögenhetsställning stärkts, trots en ökning av skulderna. En mycket stor andel av hushållen har dessutom lagt om sina lån och bundit dessa till en mycket låg ränta och är därför skyddade när räntorna stiger. Bo- stadslånen står för omkring 70 % av hushållens totala skuldstock. En viktig drivkraft för konjunkturen framöver är de synnerligen expansiva finansiella förhållandena för både hushåll och företag. Räntorna är mycket låga i utgångsläget och det finns faktorer som talar för att åtstramningen av penningpolitiken blir mildare än vad som varit fallet vid de tidigare konjunkturuppgångarna på 1980- och 1990-talet. En viktig anledning är att den mycket snabba produktivitetsutvecklingen sedan mitten av 1990-talet innebär en press nedåt på inflationen. Företagens finansieringskostnader är låga även till följd av att räntan på företagsobligationer har minskat i ljuset av de förbättrade balansräkningarna och en ökad riskbenägenhet hos investerarna. En annan positiv faktor är att börsen stigit kraftigt sedan ett år tillbaka bl.a. till följd av den gynnsamma vinstutvecklingen. Den försvagning av dollarn som skett de senaste åren innebär en stimulans för exportsektorn. De höga vinsterna innebär att företagen har möjlighet att både nyanställa och investera när efterfrågan tilltar. På arbetsmarknaden har det skett en försiktig återhämtning. Olika indikatorer tyder visserligen på olika styrka i uppgången, men förutsättningarna för ytterligare förbättringar är goda. En ökad efterfrågan på arbetskraft innebär att lönerna stiger snabbare och att de disponibla inkomsterna därmed stärks allt mer. Under det första halvåret i år bedöms även finanspolitiken fortsatt bidra till tillväxten genom att återbetalning av skatt sker till ett stort antal hushåll. Förutsättningarna sammantaget är där- PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 för goda för en gynnsam utveckling även av hushållens konsumtion.

BNP-tillväxten förutses bli 4,8 % år 2004 för att sedan mattas av något till 3,6 % år 2005 när den ekonomisk-politiska stimulansen klingar av. Riskbilden bedöms vara balanserad. Det kan inte uteslutas att tillväxten blir starkare än vad som förväntas. Ett flertal risker synes ha minskat, i synnerhet risken för en svag vinstutveckling. Om produktiviteten fortsätter att överraska positivt verkar detta dämpande på inflationstrycket och därmed skapas utrymme för centralbanken att under ytterligare en tid hålla kvar vid en låg styrränta. Samtidigt kan det inte uteslutas att det tar längre tid än väntat innan arbetsmarknaden tar ordentlig fart. Dessutom kvarstår osäkerheten om utvecklingen av de offentliga finanserna. Även om läget kan antas förbättras något till följd av konjunkturuppgången, finns det underliggande förändringar som går i motsatt riktning. En sämre utveckling än väntat av det federala budgetsaldot, t.ex. om offentliga utgifter ökar mer än vad som förutses, skulle kunna ge negativa effekter på förtroendet och långa räntor kan stiga snabbare än väntat. Detta skulle verka dämpande på konjunkturen.

2.3

Utvecklingen i Asien och Latinamerika

Japan Den japanska ekonomin har utvecklats positivt det senaste året och tillväxten har varit starkare än väntat. Det är framför allt en ökning av exporten, främst till övriga Asien, som har bidragit till tillväxten men också en positiv utveckling av företagens investeringar. Hushållens konsumtion har däremot fortsatt att utvecklas relativt svagt. Den positiva ekonomiska utvecklingen i Japan väntas fortsätta under prognosperioden men sannolikt i en något lägre takt än under 2003. Företagen har gjort kostnadsnedskärningar som lett till ökade vinster och börsen har stigit under det senaste året. Stora exportföretag inom tillverkningsindustrin står dock för huvuddelen av vinstökningen medan många små och medelstora företag, liksom företag inom andra sektorer, har fortsatta lönsamhetsproblem. Den senaste tidens förstärkning av yenen leder också 23 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 till en viss försämring av exportförutsättningarna. Den japanska ekonomin lider dessutom fortfarande av de underliggande strukturella problem som har hämmat aktiviteten under mer än ett decennium. Den offentliga bruttoskulden utgör nära 170 % av BNP och budgetunderskottet uppgår till 8 % av BNP. Deflationen som pågått under snart fem år väntas fortsätta och banksektorn präglas fortfarande av en stor andel dåliga lån och fallande utlåning. Dessa problem torde utgöra hinder för att den positiva utvecklingen skall vara hållbar. I ljuset av detta bedöms den nuvarande relativt starka tillväxten vara av mer kortsiktig cyklisk karaktär. BNP väntas öka med 2,2 % år 2004 för att under 2005 öka med 1,3 %, vilket ligger i nivå med vad som bedöms vara potentiell tillväxt. Övriga Asien Den ekonomiska utvecklingen i Asien exklusive Japan har varit mycket stark under de senaste åren och stärktes ytterligare under 2003 då tillväxten uppgick till 7 %. Effekterna av lungsjukdomen sars på den ekonomiska aktiviteten under våren 2003 visade sig bli betydligt mindre än vad som först befarades och tillväxten återhämtade sig snabbt under hösten. En kombination av för Asien gynnsamma växelkurser, ackommoderande ekonomisk politik och en återhämtning i IT-sektorn har stimulerat den ekonomiska utvecklingen. Dessutom minskade ränteskillnaden mellan statspapper i utvecklingsländer och i USA kraftigt under 2003 vilket förbättrade finansieringssituationen för de asiatiska länderna. Kina är det land i regionen som bidrar mest till den positiva utvecklingen. Tillväxten i Kina var under 2003 den starkaste på sju år och uppgick till 9,1 %. Det är främst exporten som driver Ki- nas tillväxt men den inhemska efterfrågan ökar också snabbt. Många länder i regionen gynnas av den positiva utvecklingen i Kina och den regionala handeln har ökat markant (se även fördjupningsruta på sidan 26). Även i Indien var tillväxten starkare än väntat under 2003, då BNP ökade med ca 7 %. Tillväxten i regionen väntas fortsätta att vara hög framöver till följd av en förstärkning av den inhemska efterfrågan samt positiva effekter av återhämtningen i den globala ekonomin. Sammantaget väntas BNP öka med 7,1 % i år, den snabbaste tillväxten sedan åren före Asienkrisen 19971998, och med 6,8 % år 2005. Latinamerika Den ekonomiska utvecklingen i Latinamerika vände uppåt under förra året efter att regionen genomgick en recession under 2002. Tillväxten i regionen har till stor del drivits av en positiv exportutveckling men också alltmer av en starkare inhemsk efterfrågan. Dessa faktorer stimuleras till stor del av konkurrenskraftiga valutakurser, gynnsamma finansiella förhållanden och en begynnande återhämtning i världsekonomin. Det ekonomiska läget i Argentina har stabiliserats och tillväxten uppgick till nära 8 % under förra året efter att ha varit kraftigt negativ under 2002. Inflationen har också dämpats betydligt. I Brasilien var tillväxten nära noll 2003, men BNP väntas öka igen under 2004 då förtroendet har förbättrats. Detta torde kunna förklaras av att regeringen har visat sig vilja genomföra strukturella reformer och eftersträva makroekonomisk stabilitet. I Chile, och till viss del även Mexiko, har den ekonomiska utvecklingen varit fortsatt positiv. Länderna har stått emot yttre störningar förhållandevis väl, till stor del tack vare sina relativt goda ekonomiska förutsättningar och mer öppna ekonomier. Den ekonomiska tillväxten i Latinamerika väntas fortsätta att utvecklas positivt under innevarande år till följd av en successiv förstärkning av den inhemska efterfrågan samt återhämtningen i den globala ekonomin. Utvecklingen varierar dock kraftigt mellan olika länder. I regionen förekommer fortfarande politisk instabilitet på vissa håll, vilket kan utgöra en risk för den fortsatta återhämtningen. Vidare har ett flertal länder stora skulder som kan orsaka problem om de nuvarande gynnsamma finansiella förhållandena skulle ändras. Sammantaget väntas BNP öka med 3,8 % år 2004 och med 3,6 % år 2005.

2.4

Den svenska världsmarknadstillväxten

De internationella förutsättningarna för den svenska exporten förbättrades endast marginellt förra året. Den globala efterfrågan började inte stärkas tydligt förrän under den andra halvan av året. Världsmarknadstillväxten, dvs. ökningen av den handelsviktade importefterfrågan på bear- 24 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 betade varor som de svenska exportföretagen möter, beräknas ha varit 4,3 % år 2003. Mot bakgrund av de positiva tecknen i världshandeln och en fortsatt positiv global konjunkturutveckling, inte minst i Förenta staterna, Asien och i viss mån euroområdet, väntas världsmarknadstillväxten att öka till 8,5 % år 2004 och 8,8 % år 2005.

2.5

Oljepriset

Efter ett markant fall i samband med Irakkriget under våren 2003 har oljepriset i dollar successivt stigit. I början av 2004 var priset högre än 28 dollar per fat, vilket är den övre gränsen i det prisband mellan 22 och 28 dollar som är Opec:s inriktning sedan hösten 1999. Ökad global efterfrågan och sänkta produktionskvoter för råolja i ett antal viktiga producentländer är de huvudsakliga förklaringarna till prisuppgången. Prisökningen är emellertid inte lika markant mätt i kronor. Under fortsättningen av 2004 förväntas produktionen av råolja i framför allt Opec-länderna anpassas till efterfrågan och vid utgången av 2004 väntas oljepriset vara 28 dollar per fat. Under 2005 väntas oljepriset fortsätta att sjunka till 26 dollar per fat. Om anpassningen av produktionen dröjer när efterfrågan stiger ökar emellertid risken för att oljepriset hamnar över prognosen. Diagram 2.2 Dagspris Brentolja

USD/fat

SEK/fat

45

500

40

Brentolja (USD), vänster skala

450

35

Brentolja (SEK), höger skala

400

30

350

25

300

250

20

200

15

150

10

100

5

50

0

0

2000

2001

2002

2003

04

Källa: Ecowin.

25 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Kinas ökande betydelse för världsekonomin Kina intar en allt viktigare roll i världsekonomin. De senaste 20 åren har landet haft en mycket stark BNP-tillväxt på i genomsnitt 9 % per år samtidigt som dess andel av världshandeln ökat från 1 % till 6 %. 4 Kina är nu världens sjätte största ekonomi och världens fjärde största handelsnation förra året ökade exporten med 35 % och importen med hela 40 %. Kinas andel av världsekonomin är betydligt större om man tar hänsyn till den inhemska köpkraften. Mätt i termer av köpkraft är Kina nu världens näst största ekonomi efter Förenta staterna. Många talar om Kina som en ny stor tillväxtmotor för världsekonomin. En viktig orsak till Kinas höga tillväxttakt är omfattande reformer, inkl. äganderättsreformer, som landet genomfört de senaste två decennierna. De senaste årens tillväxt förklaras dock främst av att Kinas låga arbetskraftskostnad gjort det förmånligt för utländska företag att flytta sin produktion dit. Utvecklingen har givit upphov till oro i många länder som ser arbetstillfällen försvinna eller som möter ökad konkurrens från Kinas export av lågkostnadsproducerade varor. En studie gjord av IMF 5 visar att Kinas ekonomiska utveckling har en otvetydigt positiv påverkan på världen i stort. Dock varierar effekten mellan olika regioner. Länder som konkurrerar med samma typ av export som Kina kan på kort sikt komma att påverkas negativt, medan länder vilka i likhet med Sverige är stora exportörer av högteknologiska produkter gynnas av Kinas starka efterfrågan. Det svenska exemplet bekräftar i hög grad detta. Svensk handel med Kina har ökat sedan mitten av 1990-talet med i genomsnitt 15 % per år och motsvarar idag drygt 2,5 % av den totala svenska utrikeshandeln. 6 Nettohandeln med Kina påverkas främst av utvecklingen inom IKT- sektorn (informations- och kommunikationsteknik). Under slutet av 1990-talet var exporten av IKT-produkter till Kina mycket hög vilket ledde till ett positivt handelsflöde. I takt med att den internationella konjunkturen försämrades för investeringsvaror i allmänhet, och IKT-pro- dukter i synnerhet, förbyttes överskotten i un-

4

Internationella valutafonden, IMF World Economic Outlook, 2004

5

Internationella valutafonden, IMF World Economic Outlook, 2004

6

Statistiska centralbyrån, utrikeshandelsstatistik, 2004

derskott. Dock är Kina nu världens tredje största importör och Sverige har goda möjligheter att även i fortsättningen gynnas av Kinas starka efterfrågan på högteknologiska produkter. Dessutom påverkas Sverige positivt av att den svenska importen av bl.a. billiga konsumtionsvaror från Kina ökat kraftigt. Trots att Kina är en stor råvaruimportör är svensk råvaruexport dit mycket liten. Kinas stora efterfrågan på råvaror kan dock sannolikt ha en indirekt positiv effekt på svensk råvaruexport genom att den ökar den totala råvaruefterfrågan. Det förs en livlig diskussion om värderingen av den kinesiska valutan yuanen som, liksom flera asiatiska valutor, är knuten till den amerikanska dollarn. Sedan 2002 har dollarn försvagats, framför allt mot euron, och de asiatiska valutorna har följt med ned. Omvärlden har satt stort tryck på framför allt Kina att revalvera yuanen, dels för att minska apprecieringstrycket på euron, dels för att minska de konkurrensfördelar en lågt värderad valuta för med sig för Kina. Ki- nas svaga valuta i kombination med den höga tillväxten ökar dessutom risken för inflation i landet, och en starkare yuan skulle bidra till att de finansiella förhållandena i Kina stramades åt. De kinesiska myndigheterna anser sig dock ha anledning att vara försiktiga när det gäller en förändring av valutan. Kina har t.ex. problem med dåliga lån i finanssektorn, i storleksordningen 4050 % av BNP enligt officiell kinesisk statistik, vilket gör landet sårbart för snabba valutakursförändringar. En starkare yuan skulle kunna bromsa upp tillväxten vilken är en förutsättning för att Kina skall klara fortsatta strukturreformer och undvika social instabilitet. Hur stor betydelse Kina har för den globala ekonomin kan diskuteras. Klart är dock att Ki- nas tillväxt är mycket stark och att landet bidrar till en högre global tillväxt. Förutsättningarna för att Kinas starka ekonomiska utveckling ska hålla i sig är goda. Landet har en stor arbetskraftsreserv och ett snabbt växande humankapital. Samtidigt har Kina stora utmaningar framför sig när det gäller fortsatta strukturreformer av finans- och företagssektorn och av arbetsmarknaden, samt när det gäller uppbyggnaden av sociala skyddsnät. Om framgångsrika reformer genomförs på dessa områden är möjligheten stor att Kina fortsätter att växa i snabb takt framöver. 26 3 Kapitalmarknaderna Under 2003 genomfördes ytterligare lättnader i penningpolitiken. Flera tongivande centralbanker sänkte styrräntorna till historiskt sett mycket låga nivåer. Trots att konjunkturen i den internationella ekonomin stärktes bidrog ett lågt resursutnyttjande och god produktivitetstillväxt i flera länder till att inflationen förblev låg. Inflationsförväntningarna ligger på fortsatt låga nivåer och förväntningarna om styrräntehöjningar har skjutits på framtiden. Aktiekurserna på de internationella börserna har stigit sedan mars 2003. De främsta skälen till den positiva utvecklingen är stigande företagsvinster, minskad geopolitisk osäkerhet, stark ekonomisk återhämtning i Förenta staterna och låga marknadsräntor. Under de första månaderna av 2004 har osäkerheten åter tilltagit något på de finansiella marknaderna, inte minst efter terrordådet i Madrid den 11 mars. Trots konjunkturuppgången ligger marknadsräntorna på en fortsatt låg nivå. Bidragande orsaker bedöms vara den långsamma återhämtningen i sysselsättningen i Förenta staterna samt lågt resursutnyttjande och inflationstryck. På valutamarknaden har oro för uthålligheten i underskotten i de amerikanska budget- och bytesbalanserna bidragit till att dollarn försvagades under hösten 2003, en utveckling som avstannade i början av 2004. De kraftiga rörelserna på valutamarknaden under 2004 speglar att osäkerheten alltjämt består. Ränteskillnaden mellan företagsobligationer och statsobligationer minskade under 2003, vilket inneburit att företagens lånekostnader har fallit. Den minskade ränteskillnaden på kreditmarknaden, som även har kommit utvecklingsmarknaderna till del, förklaras främst av ett ökat intresse för företagsobligationer i takt med allt bättre konjunkturutsikter. Företagsobligationer upplevs också som mindre riskfyllda i takt med att företagen har fortsatt att minska sin skuldsättning och vinsterna har förbättrats. Sammantaget skapar de globala finansiella förhållandena, med låga räntor och kreditspreadar samt stabila eller stigande börskurser fortsatt gynnsamma förutsättningar för en ekonomisk återhämtning. Mot bakgrund av en allt starkare konjunktur bedöms styrräntorna närma sig sina lägsta nivåer och i takt med att den ekonomiska återhämtningen etableras och breddas är bedömningen att PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 centralbankerna kommer att inleda penningpolitiska åtstramningar. Federal Reserve bedöms höja sin styrränta under andra halvåret 2004 medan Riksbanken och ECB väntas inleda räntehöjningarna först under 2005. De internationella marknadsräntorna väntas stiga under loppet av 2004 och 2005 när den globala konjunkturen förstärks. Kronan har stärkts under de senaste åren och det handelsvägda TCW-indexet noterades i början av april 2004 till ca 128. Kronan har bl.a. gynnats av en stark återhämtning på Stockholmsbörsen. Ytterligare förstärkning av kronan förutses under loppet av 2004.

3.1

Utvecklingen i omvärlden

Utrymme för låga styrräntor i Förenta staterna Förenta staternas centralbank, Federal Reserve, har behållit styrräntan på en historiskt låg nivå. I juni 2003 genomfördes den senaste räntesänkningen med 0,25 procentenheter till 1,00 % (se diagram 3.1). Ett relativt lågt resursutnyttjande, kraftig produktivitetstillväxt, en långsam återhämtning av sysselsättningstillväxten och ett lågt inflationstryck har gett utrymme för den mycket expansiva penningpolitiken. Den låga räntan i Förenta staterna är gynnsam för den ekonomiska återhämtningen och tillväxtförväntningarna för de kommande åren är relativt högt ställda. Federal Reserve har indikerat att man avser att lämna styrräntan oförändrad tills tecknen på en stigande sysselsättning blir tydligare och en uthållig ekonomisk återhämtning etablerats. Diagram 3.1 Styrräntor i Förenta staterna, euroområdet och Sverige Procent

7

6

Förenta staterna

Sverige

5

Euroområdet

4

3

2

1

0

jan

jul

jan

jul

jan

jul

jan

jul

jan

2000

2001

2002

2003

2004 Källa: EcoWin. 27 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Styrräntan väntas ligga kvar på nuvarande nivå fram till andra halvåret 2004 då den penningpolitiska åtstramningen inleds i takt med att lediga resurser tas i bruk. Prognosen för den amerikanska styrräntan är 1,75 % i december 2004 och 4,00 % i december 2005. Amerikanska obligationsräntor ligger sedan hösten 2002 på historiskt låga nivåer. Trots de senaste kvartalens starka BNP-tillväxt har ekonomin gott om lediga resurser och inflationstrycket är lågt. Detta har bidragit till att förväntade räntehöjningar skjutits på framtiden. Flera asiatiska centralbanker har under det senaste året köpt amerikanska räntepapper i stor omfattning, vilket också har bidragit till att hålla tillbaka ränteuppgången trots de starka konjunktursignalerna. Framöver väntas räntenivån stiga i takt med att de lediga resurserna tas i anspråk och den amerikanska centralbanken påbörjar åtstramningar av penningpolitiken. Den amerikanska statens ökade lånebehov under de närmaste åren väntas även bidra till ränteuppgången. Den amerikanska 10-årsräntan bedöms vara 5,30 % i december 2004 och 5,70 % i december 2005.

Diagram 3.2 10-åriga obligationsräntor i Förenta staterna,

euroområdet och Sverige

Procent

5,50

5,00

4,50

4,00

3,50

Förenta staterna

Tyskland

Sverige

3,00

jan

mar

maj

jul

sep

nov

jan

mar

2003

2004

Källa: EcoWin. Ränteutvecklingen i euroområdet Den europeiska centralbanken, ECB, sänkte styrräntan med 0,75 procentenheter under första halvåret 2003 till 2 %. Konjunkturåterhämtningen i euroområdet går trögt men förutses ta fart under 2004. Euroförstärkningen under hösten 2003 har bidragit till att de monetära förhållandena i euroområdet är stramare än vid tidpunkten för ECB:s senaste räntesänkning. Mot bakgrund av den långsamma återhämt- ningen och den starka euron kommer det att finnas lediga resurser i ekonomin under de närmaste åren. Inflationen förutses ligga något under ECB:s mål som är nära, men under, 2 %. Sammantaget bedöms det därför finnas utrymme för ytterligare en räntesänkning under 2004, innan den penningpolitiska åtstramningen inleds under 2005. Prognosen för ECB:s styrränta är 1,75 % i december 2004 och 2,75 % i december 2005. De europeiska obligationsräntorna väntas följa den internationella utvecklingen och stiga i takt med signaler om en allt starkare konjunktur. Ränteuppgången i Europa väntas dock bli mindre än i Förenta staterna. Prognosen för den tyska 10-årsräntan är 4,60 % i december 2004 och 4,95 % i december 2005. Svagare dollar mot euron i år Den amerikanska dollarn har sedan våren 2002 trendmässigt försvagats mot andra valutor. Flera faktorer ligger bakom utvecklingen. Underskottet i den amerikanska bytesbalansen fortsätter att öka. Den ökande skulduppbyggnaden, tillsammans med det stora budgetunderskottet, medför en ökad osäkerhet på de finansiella marknaderna. Dessutom attraherade den förhållandevis låga räntenivån i Förenta staterna jämfört med bl.a. euroområdet och Storbritannien inte tillräckligt stora privata kapitalinflöden under 2003, vilket bidrog till en svagare dollar (se diagram 3.3). Diagram 3.3 Dollarutveckling mot yen och euro

JPY/USD

EUR/USD

140

0,7

130

0,8

120

0,9

1

110

1,1

100

1,2

90

Yen per dollar

Dollar per euro (inverterad skala)

1,3

80

1,4

jan

jul

jan

jul

jan

jul

jan

2001

2002

2003

2004

Källa: EcoWin. Sedan årsskiftet har dollarförsvagningen avstannat. I viss utsträckning har asiatiska centralbankers stora köp av amerikanska ränte- 28 papper motverkat andra kapitalutflöden ur Förenta staterna. För närvarande bedöms Förenta staterna ha en högre potentiell tillväxt än euroområdet, vilket på sikt talar för en förstärkning av dollarn mot euron. Under innevarande år väntas dock risken för en fortsatt dollarförsvagning bestå bl.a. mot bakgrund av osäkerheten kring utvecklingen av den amerikanska bytesbalansen och de offentliga finanserna. Stigande internationella börskurser Under 2003 steg aktiekurserna på de ledande börserna kraftigt efter tre år i följd med fallande aktiekurser (se diagram 3.4). Den positiva trenden på aktiemarknaderna inleddes efter den amerikanska invasionen av Irak i mars 2003. Minskad geopolitisk osäkerhet, en stark ekonomisk återhämtning i Förenta staterna, stigande företagsvinster och fortsatt låga marknadsräntor är de främsta skälen till den positiva utvecklingen. Efter kraftigt stigande börskurser under det senaste året värderades börserna i mars 2004 till ca 18 gånger den förväntade vinsten för de kommande 12 månaderna. I ett historiskt perspektiv är det en relativt hög värdering, men samtidigt medför de låga marknadsräntorna att det för närvarande finns få attraktiva placeringsalternativ till aktiemarknaden. Utsikterna bedöms vara goda för fortsatt stigande företagsvinster under de närmaste åren, både i Europa och i Förenta staterna. Tillsammans med en fortsatt hög riskbenägenhet hos marknadsaktörerna skulle detta kunna motivera den nuvarande prissättningen.

Diagram 3.4 Börsutveckling i Förenta staterna, euroområdet

och Sverige

Index 1999-01-01

240

220

Stockholm, SAX

Förenta staterna, S

200

Euroområdet, Euro STOXX

180

160

140

120

100

80

60

jan

jul

jan

jul

jan

jul

jan

jul

jan

jul

jan

1999

2000

2001

2002

2003

2004 Källa: EcoWin. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 En snabbare uppgång i marknadsräntorna än förväntat, en fortsatt dollarförsvagning eller ett bakslag i den ekonomiska återhämtningen i USA bedöms vara faktorer som kan bidra till att dämpa utvecklingen på aktiemarknaderna framöver.

3.2

Utvecklingen i Sverige

Fortsatt expansiv penningpolitik Riksbanken sänkte senast reporäntan med 0,50 procentenheter till 2,00 % den 1 april i år. Sänkningen är en i raden av sänkningar sedan november 2002. Ett lågt resursutnyttjande och en svag sysselsättningsutveckling i kombination med gynnsamma inflationsutsikter och starkare krona väntas leda till att Riksbanken låter styrräntan vara oförändrad under resten av 2004. Under 2005 förväntas dock Riksbanken börja strama åt penningpolitiken i takt med att ekonomin växer snabbare och lediga resurser tas i anspråk. Reporäntan bedöms vara oförändrad jämfört med nuvarande nivå på 2,00 % i december 2004 och 2,75 % i december 2005. Obligationsräntorna förväntas stiga De svenska obligationsräntorna har sedan årsskiftet sjunkit något mer än i omvärlden bl.a. mot bakgrund av förväntningar om en fortsatt låg inflation i Sverige. De svenska räntorna väntas stiga i linje med den internationella utvecklingen under resten av 2004. Prognosen för den svenska 10-årsräntan är 4,95 % i december 2004 och 5,25 % i december 2005. Ränteskillnaden mellan svenska och tyska statsobligationer har minskat under året, bl.a. till följd av att Riksbanken fortsatt sänka styrräntan. Den svenska 10-årsräntan noterades ca 0,30 procentenheter högre än den tyska motsvarigheten i början av april (se diagram 3.5). Under prognosperioden bedöms ränteskillnaden mellan tyska och svenska statsobligationer att bestå. Stabila svenska offentliga finanser relativt omvärlden väntas bidra till detta, liksom ett fortsatt lågt inflationstryck och en liten ränteskillnad i de korta räntorna. 29 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Diagram 3.5 Skillnad mellan 10-åriga obligationsräntor i Sverige och Tyskland

Räntepunkter

70

65

60

55

50

45

40

35

30

jan

mar

maj

jul

sep

nov

jan

mar

2003

2004

Källa: EcoWin. Kronans utveckling De senaste åren har den svenska kronan stärkts, mätt som TCW-index. Sedan hösten 2001 har kronan stärkts med ca 12 %, från 146 mot det handelsvägda TCW-indexet till omkring 128 i början på april. Kronkursen har gynnats av en positiv bytesbalansutveckling, en ökad riskbenägenhet hos de finansiella aktörerna och en relativt stark ekonomisk utveckling. Dessa faktorer talar även för en fortsatt kronförstärkning under de närmaste åren. Mot TCW-index bedöms kronan stärkas till 124 i december 2004 och vara stabil under 2005 och 2006. Betalningsbalansens finansiella poster Riksbankens statistik över betalningsbalansen visar att svenska och utländska investerares köp och försäljning av aktier och räntebärande papper gav upphov till ett nettoutflöde på 73,4 miljarder kronor under 2003 (se tabell 3.1). Nettoutflödet var som störst andra halvåret 2003 och omfattade såväl aktier som räntebärande värdepapper. I viss mån påverkar dessa flöden kronan i vilken utsträckning beror på hur stor del av portföljinvesteringarna som valutasäkras. Tabell 3.1 Betalningsbalansens finansiella poster Flöden, miljarder kronor

2002

2003

A. Bytesbalans

111,6

160,0

B. Kapitaltransfereringar

0,7

1,3

C. Finansiell balans

114,9

181,2

Direkta investeringar

9,4

57,8

Portföljinvesteringar

107,3

73,4

Räntebärande värdepapper

124,8

39,6

I svenska kronor

36,3

71,4

I utländsk valuta

88,4

31,8

Aktier

17,4

33,9

Svenska

4,3

37,0

Utländska

21,8

3,1

Finansiella derivat

1,1

9,2

Övrigt kapital

8,2

42,9

Valutareservens förändring

7,4

16,3

D. Restpost

3,8

22,6 Källa: Riksbanken. Börsutveckling Med stöd från bl.a. telekommunikationsföretaget Ericssons aktie, som utvecklats starkt det senaste året, steg det breda SAX-indexet för Stockholmsbörsen med ca 30 % under 2003. Stockholmsbörsen utvecklades därmed starkare än de tongivande internationella börserna. Fö- retagens vinster förbättrades kraftigt under året. Jämfört med 2002 steg vinsterna för de företag som ingår i Stockholmsbörsens OMX-index med ca 25 %. En god vinsttillväxt förutses även under de kommande åren. Tabell 3.2 Ränte- och valutakursantaganden Värde vid respektive års slut

2002

2003

2004

2005

2006

Reporänta

3,75

2,75

2,00

2,75

3,75

6-månadersränta

3,68

2,70

2,60

3,40

4,05

5-årsränta

4,39

4,30

4,25

4,70

4,90

10-årsränta

4,89

4,86

4,95

5,25

5,40

10-årsdiff. SEK-DEM

0,54

0,51

0,35

0,30

0,30

6mån. EURIBOR

2,80

2,14

2,55

3,35

4,00

TCW-index

131

124

124

124

124

EUR/SEK

9,09

9,02

9,10

9,10

8,95

USD/SEK

8,95

7,36

7,00

7,28

7,46

EUR/USD

1,02

1,22

1,30

1,25

1,20 Källa: Finansdepartementet. 30 4 Utrikeshandel Under andra halvåret 2003 stabiliserades den internationella ekonomin efter de senaste årens konjunkturnedgång. Trots att centrala delar av svensk exportindustri drabbats har exporten utvecklats förhållandevis väl. En förklaring till detta kan vara att god produktivitetstillväxt och gynnsam växelkurs givit svensk exportindustri möjlighet att priskonkurrera utan att påtagligt försämra vinstandelen. Den goda utvecklingen andra halvåret i fjol väntas fortsätta under prognosperioden. Importefterfrågan på bearbetade varor på svenska exportmarknader, världsmarknadstillväxten, stiger kraftigt 2004 och ligger kvar på en hög nivå 2005. I handelsviktade termer beräknas valutakursen förvisso stärkas ytterligare något, men en fortsatt stark produktivitetsutveckling i svensk industri bidrar till att effekterna på relativpriset begränsas. Förutsättningarna för en god exportutveckling är med andra ord gynnsamma. Sammantaget väntas svensk export av varor öka med 7,8 % i år och 7,4 % nästa år. Varuimportens utveckling beror i hög grad av varuexportens utveckling. Den förutsedda exportuppgången under prognosperioden beräknas därför också leda till ökad varuimport. Därutöver väntas de senaste årens sjunkande importpriser stimulera importen framöver. Varuimporten prognoseras att öka med 5,7 % i år och 7,1 % nästa år. Den importerade volymen stiger därmed något långsammare än varuexporten, trots låga importpriser, vilket medför att överskottet i handelsbalansen ökar. Handelsbalansens bidrag till BNP-tillväxten uppgår till 1,1 procentenheter i år och 0,6 procentenheter nästa år. Av det höga bidraget innevarande år förklaras ca 0,4 procentenheter av att varuimporten hålls ned av en förutsedd svagare utveckling av importen av råvaror. Överskottet i handelsbalansen för bearbetade varor ökar likväl, vilket beror på att världsmarknadstillväxten utvecklas starkt i förhållande till den inhemska efterfrågan. Det faktum att 2004 innehåller fler vardagar än förra året beräknas påverka såväl exportsom importtillväxten i år (se fördjupningsruta på sidan 18). Kalendern bedöms höja exporttillväxten något mer än importillväxten, vilket medför att handelsbalansen blir något högre av denna anledning. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Enligt nationalräkenskaperna ökade exporten av tjänster med 8,4 % 2003. Tjänsteimporttillväxten beräknades samtidigt till 5,2 %, vilket medförde att tjänstehandelns bidrag till BNP- tillväxten blev 0,3 procentenheter föregående år. Utvecklingen inom tjänstehandeln är svårtolkad, vilket delvis beror på en omläggning av statistiken vid årsskiftet 2002/2003. Mot bakgrund av en förbättrad konjunktur i Sverige och vår omvärld prognoseras ökad handel med tjänster. Bi- draget från tjänstehandeln väntas emellertid bli tillväxtneutralt innevarande år och svagt positivt 2005. Bytesbalansen uppgick enligt Riksbanken till drygt 160 miljarder kronor för helåret 2003. Ut- fallen avseende varu- och tjänstehandel samt kapitalavkastning har reviderats kraftigt, vilket har bidragit till att bytesbalansen nu beräknas till 6,6 % som andel av BNP för 2003. I föreliggande prognos förbättras bytesbalansens saldo ytterligare under såväl prognossom kalkylperioden, och uppgår 2006 till knappt 200 miljarder kronor. Den reviderade kapitalavkastningen har också lett till att BNI förbättrats kraftigt och väntas bli högre än nominell BNP redan i år, vilket är ett tecken på att Sveriges nettoställning gentemot utlandet har förbättrats tydligt. Tabell 4.1 Export och import av varor och tjänster

Mdkr

Procentuell volymförändring

2003

2003

2004

2005

2006

Varuexport

817

5,1

7,8

7,4

6,6

Bearbetade varor 1

700

5,2

7,7

8,2

Tjänsteexport

253

8,4

6,0

6,5

5,0

Total export

1 070

5,9

7,4

7,2

6,2

Varuimport

663

5,5

5,7

7,1

6,0

Bearbetade varor 1

513

4,7

7,1

8,5

Tjänsteimport

246

5,1

5,7

6,2

6,0

Total import

909

5,4

5,7

6,9

6,0

1 Varugruppering enligt SNI. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

4.1

Varuexport

Stark export trots global lågkonjunktur Efter en stark global tillväxt under senare delen av 1990-talet framträdde mot slutet av år 2000 de första tecknen på en svagare internationell utveckling. Inledningsvis var nedgången koncentrerad till den amerikanska marknaden och sek- 31 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 torn för informations- och kommunikationsteknik, IKT. Det var upptakten till den globala lågkonjunktur som på grund av en ogynnsam exportsammansättning kom att drabba Sverige särskilt hårt. År 2001 föll IKT-exporten med 24 % vilket bidrog starkt till att svenska exportföretag förlorade marknadsandelar det året. IKT-sektorns problem förvärrades ytterligare under 2002 men tack vare en god utveckling av läkemedels- och råvaruexporten begränsades förlusten av marknadsandelar. Sammantaget har exporten utvecklats förhållandevis väl under lågkonjunkturen. Exporten av bearbetade varor exklusive teleprodukter växte t.ex. med 4 % per år mellan 2001 och 2003, dvs. till och med snabbare än världsmarknadstillväxten. Under hösten 2003 stabiliserades slutligen den internationella konjunkturen och svensk varuexport vände upp på bred front. Även om de flesta regioner visade en tydligt ökande efterfrågan på svenska exportvaror under andra halvåret 2003, var den goda exportutvecklingen enligt Statistiska centralbyråns (SCB:s) utrikeshandelsstatistik koncentrerad till Nordamerika och Asien. Exporten till EU-länderna förbättrades förvisso under 2003, men importtillväxten i de europeiska ekonomierna är fortfarande relativt låg. Med tanke på att EU utgör mer än hälften av svensk exportmarknad verkar detta återhållande. De kraftfulla ekonomisk-politiska åtgärderna i Förenta staterna har understött den amerikanska ekonomin under lågkonjunkturen, och trots en viss osäkerhet avseende arbetsmarknaden och de statsfinansiella underskotten har den inhemska efterfrågan nu återhämtat sig. Svensk export till Förenta staterna ökade också i fjol men tillväxten mattades mot slutet av året vilket till stor del kan hänföras till en minskad export av motorfordon. Den kinesiska ekonomins snabba expansion (se fördjupningsruta på sidan 26) har stimulerat övriga ekonomier i regionen genom kraftigt ökad importefterfrågan, vilket också har givit utslag i svensk export. Kinas, och på senare tid även Förenta staternas, höga import av råvaror förklarar varför den globala efterfrågan på råvaror har utvecklats väl trots lågkonjunkturen. Mellan 2001 och 2003 ökade svensk råvaruexport i genomsnitt med ca 4 % per år vilket skall jämföras med knappt 2 % per år under perioden 19982000. Den kraftiga ökningen av exporten av motorfordon och läkemedel under föregående år baserades till stor del på att både lastbils- och personbilstillverkare förnyade sina modellprogram samtidigt som läkemedelsföretag förlade produktionen av nya substanser till Sverige. Under fjolåret stabiliserades dessutom exporten av IKT-produkter, och utvecklingen under hösten indikerade att efterfrågan till och med har börjat stiga igen. Det verkar sammanfattningsvis som om förutsättningarna för en ökad svensk varuexport vilar på en bredare bas än tidigare, såväl geografiskt som branschmässigt. Varuexporten förbättras framöver I föreliggande prognos beräknas den konkurrentviktade växelkursen, mätt i TCW-termer, stärkas till cirka 124 vid slutet av innevarande år och därefter förbli i det närmaste oförändrad under senare delen av prognosperioden. Samtidigt antas världsmarknadstillväxten uppgå till 8,5 % i år och 8,8 % 2005. En stärkt importefterfrågan på bearbetade varor på svenska exportmarknader innebär dock inte regelmässigt en motsvarande uppgång för svensk exporttillväxt. Förutom förändringar i relativpriser kan t.ex. exportsammansättningen vara mindre fördelaktig. Tonvikten på insats- och investeringsvaror i svensk industri har medfört att exporten historiskt har utvecklats starkast i återhämtningsfasen av konjunkturcykeln. Det mönstret väntas dock endast delvis upprepas i föreliggande prognos. Med tanke på konjunkturläget är den internationella efterfrågan på insats- och investeringsvaror, vilka utgör lejonparten av svensk export, förhållandevis svag. Det beror bland annat på att det fortsatt låga globala kapacitetsutnyttjandet begränsar investeringsbehovet, och av att exporttillväxten 2003 stärktes till följd av engångseffekter inom främst motorfordons- och läkemedelsindustrin. Dessutom finns det anledning att tro att den starka världsmarknadstillväxten under hösten och vintern till del berodde på att oron för lungsjukdomen sars ebbade ut, Irakkriget avslutades och börskurserna steg världen över. Investeringskonjunkturen förstärks under prognosperioden men den globala importefterfrågan antas i allt högre grad riktas mot konsumtionsvaror vilket leder till att svensk exportindustri förlorar marknadsandelar. 32 Utsikterna för IKT-sektorn verkar inte desto mindre ha förbättrats och såväl systemleverantörer som operatörer pekar på stora investeringsbehov inom främst tredje generationens mobilsystem (3G).[REDACTED_EFTERNAMN] betonar emellertid att den efterfrågeökning som emotses är en naturlig följd av att operatörerna de senaste åren har fokuserat på sanering av sina balansräkningar istället för att genomföra nödvändiga investeringar i nätutbyggnad. Det skulle innebära att de ökande investeringarna inom telekomindustrin delvis är tillfälliga och att den underliggande utvecklingen är mer försiktig. Sedan en tid tillbaka har indikatorer stärkts och är i vissa fall till och med högre än före lågkonjunkturen. Inköpschefsindex i Nordamerika och Europa indikerar högre aktivitet vilket har givit utslag i såväl SCB:s statistik över industrins orderingång som Konjunkturinstitutets (KI:s) kvartals- och månadsbarometer. Den positiva utvecklingen har också bekräftats av uttalanden och resultat från de större exportföretagen i samband med bokslut och rapporter. Men trots att orderingång och förväntningar har förbättrats anses konkurrenssituationen enligt kvartalsbarometern vara fortsatt hård och följdriktigt uttrycker få företag möjlighet att höja priserna. Ett fortsatt högt rationaliseringstryck förutsätts med andra ord om svenska exportföretag skall kunna upprätthålla konkurrenskraft och världsmarknadsandelar enligt föreliggande prognos. Varuexporten prognoseras sammantaget öka med 7,8 %, innevarande år varav cirka 1 procentenhet är en kalendereffekt. I takt med att det globala kapacitetsutnyttjandet stiger och investeringskonjunkturen tar fart väntas utsikterna för svensk export bli allt ljusare. År 2005 väntas exporttillväxten uppgå till 7,4 %. För 2006 är osäkerheten om utvecklingen betydande. Beräkningarna baseras i hög grad på antaganden avseende bland annat trendmässig tillväxt i BNP och utrikeshandel, samt en bedömning av resursläget. Den internationella konjunkturen antas dock fortsätta förbättras, med ökad efterfrågan på svenska exportvaror som följd. Exportutvecklingen i kalkylen för 2006 begränsas dock av att det historiska mönstret indikerar att världsmarknadstillväxten vid oförändrad växelkurs överstiger svensk exporttillväxt. Under 2006 förutses varuexporten öka med 6,6 %. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Fortsatt sjunkande varuexportpriser Mot bakgrund av mycket hård konkurrens på de internationella marknaderna sjönk svenska företags exportpriser i fjol med i genomsnitt 2,7 %. Det var betydligt mer än vad de internationella priserna sjönk, trots att kronan samtidigt stärktes. Troligtvis beror den stora skillnaden främst på att svensk exportindustri är inriktad mot investeringsvaror vilka har varit särskilt drabbade av lågkonjunkturen. Den negativa effekten på vinstmarginalerna begränsades emellertid av att produktivitetstillväxten i svensk industri var hög varför det relativa kostnadsläget inte försämrades i någon högre utsträckning. Från exportföretagens årsredovisningar går det emellertid att utläsa att företag med stor andel av försäljningen i amerikanska dollar påverkats negativt i takt med att valutasäkringar löpt ut. Konkurrenstrycket väntas vara högt under såväl prognossom kalkylperioden, men det minskar i takt med att efterfrågan på insats- och investeringsvaror ökar. Svensk konkurrenskraft understöds dessutom av en fortsatt hög produktivitetstillväxt som mildrar effekterna av en starkare växelkurs. Sammantaget väntas priserna sjunka med 3,1 % i år och 0,8 % nästa år för att därefter, under 2006, öka med cirka 1 %.

4.2

Varuimport

Efter ett par års fallande varuimport vände utvecklingen under 2003 och importen av varor ökade med drygt 5 %. Importen av bearbetade varor har stigit successivt sedan slutet av 2002 och ökningstakten tilltog mot slutet av 2003. Under det fjärde kvartalet steg importen av bearbetade varor med 6,3 % jämfört med det fjärde kvartalet året innan. Under helåret 2003 var tillväxten 4,7 %. Förbättringen berörde flera branscher. Särskilt kan nämnas importen av kontorsmaskiner och datorer samt importen av motorfordon som steg med 14 % respektive 16 %. Importen av teleprodukter ökade med drygt 8 %. Mot slutet av året tilltog även importen av kemiska produkter kraftigt. Av den totala varuimporten består nästan en fjärdedel av råvaror. Råvaruimporten steg i fjol med 6,0 %. Uppgången förklaras till stor del av ökande import av råolja och petroleumprodukter under början av året. Importen av råolja och 33 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 petroleumprodukter, som utgör drygt 40 % av total råvaruimport, ökade med 9,1 % förra året. Import av fartyg, som här varken räknas till bearbetade varor eller till råvaror, utgör endast en mycket liten del av total varuimport (ca 0,5 % 2002). Fartygsimporten steg dock kraftigt under slutet av 2002 och under inledningen av 2003. Mätt som årsgenomsnitt blev uppgången hela 77 %, vilket bidrog med 0,5 procentenheter till ökningen av total varuimport 2003. Sammantaget var utfallet för 2003 något starkare än vad som förutsågs i budgetpropositionen för 2004. Det beror på att råvaru- och fartygsimporten underskattades. Efterfrågan på importerade varor ökar under 2004 och 2005 Efterfrågan på importerade bearbetade varor ökade under förra året och tillväxten bedöms tillta under 2004 och 2005. I stor utsträckning beror importen av bearbetade varor på utvecklingen av exporten av bearbetade varor. 7 Som beskrivet i avsnitt 4.1 väntas en fortsatt ökad exporttillväxt av bearbetade varor, vilket även bidrar till ökad import av bearbetade varor. Även en tilltagande inhemsk efterfrågan bidrar till ökad import i år och, framför allt, nästa år. Hushållens varukonsumtion steg med nära 3 % per år under 2002 och 2003, och trots måttliga inkomstökningar förutses en förhållandevis god utveckling även framöver. Maskininvesteringarna, som delvis realiseras genom ökad import, bedöms emellertid sjunka något i år men stiga igen från och med nästa år. En anpassning av handelns lager och industrins färdigvarulager under första halvåret 2004 dämpar importefterfrågan. Sammantaget beräknas den importviktade efterfrågan stiga med drygt 6 % år 2004 och nära 8 % år 2005. Den gynnsamma utvecklingen av importpriserna (se nedan) gör dock att importen av bearbetade varor väntas stiga något mer.

7 Finansdepartementets uppskattningar, baserade på sambandet under perioden 19932003, indikerar att exportelasticiteten uppgår till 0,7. Det innebär att om exporten av bearbetade varor ökar med 10 % så ökar importen av bearbetade varor i genomsnitt med 7 %. Importpriserna fortsätter att sjunka 2004 Importpriserna har minskat med drygt 6 % sedan slutet av 2001 fram till slutet av 2003. Det beror dels på kronförstärkningen, dels på sjunkande internationella priser på flera varor. Exempelvis fortsatte den globala prisnedgången på teleprodukter, datorer och övriga kontorsmaskiner. Importpriserna på bearbetade varor väntas minska ytterligare i år till följd av att kronan fortsätter att förstärkas. Samtidigt bedöms prisutvecklingen på internationellt handlade varor vara dämpad. Under 2005 väntas en något snabbare uppgång av internationella priser samtidigt som kronans värde i stort sett väntas vara oförändrat. Detta gör att importpriserna på bearbetade varor stiger något. Råvarupriserna har varierat mycket men prisnivån, mätt i kronor, låg i slutet av 2003 på ungefär samma nivå som två år tidigare. Världsmarknadspriset på råolja föll kraftigt efter Irakkrigets slut men har sedan dess successivt stigit. Sedan slutet av 2003 har priset överstigit 28 dollar per fat, dvs. den övre gränsen i det intervall som OPEC har satt som mål (se diagram 2.2 i avsnitt 2.5). Framöver väntas världsmarknadspriset närma sig OPEC:s intervall (2228 dollar per fat). Mot slutet av innevarande år bedöms världsmarknadspriset uppgå till 28 dollar per fat, för att under nästa år sjunka till 26 dollar per fat. Ett lägre världsmarknadspris på olja, tillsammans med en stigande krona i år, gör att råvarupriserna faller både i år och nästa år. I vilken utsträckning de lägre importpriserna påverkar den importerade volymen är svårt att uppskatta. Importpriserna bör relateras till priserna på inhemskt producerade varor. De sistnämnda priserna har ökat något vilket medfört att relativpriset på importerade varor har fallit kraftigt sedan slutet av 2001. Vissa varor är svåra att substituera från inhemsk produktion till import, i synnerhet på kort sikt. Priserna kan dock påverka importvolymen även för de varor som inte direkt kan substitueras genom att företag och konsumenter kan välja att skjuta upp eller tidigarelägga import. Därtill kan varusammansättningen komma att ändras. 34 Varuimporten tilltar Under prognosperioden 20042005 väntas den starka importutvecklingen från fjolåret fortsätta. Sammansättningen blir dock inte densamma. Importtillväxten av bearbetade varor ökar medan utvecklingen av råvaruimporten blir något lugnare. Importen av bearbetade varor prognoseras att stiga med 7,1 % i år och med 8,5 % nästa år. Förutom en tilltagande efterfrågan väntas också de låga importpriserna understödja importen framöver. De senaste tre åren har importen av bearbetade varor utvecklats svagt i förhållande till den inhemska efterfrågan. En anpassning kan därför komma att ske så att importen växer snabbare framöver. Den relativt kraftiga uppgången av råvaruimporten 2003 bedöms i viss mån vara tillfällig och framöver sker en anpassning mot en mer normal, genomsnittlig, tillväxt. Råvaruimporten prognoseras öka med knappt 2 % per år 2004 och 2005. Samtidigt förutses fartygsimporten falla tillbaka något framöver. Sammanfattningsvis innebär detta att varuimporten ökar med 5,7 % i år och med 7,1 % nästa år. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 tjänstehandeln påverkas positivt av en ökad varuhandel. Sammantaget beräknas nettoexporten av tjänster vara i det närmaste tillväxtneutral fram till och med kalkylåret 2006.

4.4

Bytesbalans

Trots att exportprisutvecklingen blev svagare än väntat 2003 steg bytesbalansen med cirka 48 miljarder kronor jämfört med 2002. En oväntat stark handelsbalans under avslutningen av 2003 åtföljdes av kraftigt uppreviderad tjänstebalans och kapitalavkastning. Främst mot bakgrund av att exportpriserna inte bedöms sjunka i samma utsträckning som tidigare väntas handelsbalansen stärkas framöver. Den nya nivån på tjänstebalansen, samt nya uppgifter avseende kapitalavkastningen bidrar också till att bytesbalanssaldot revideras kraftigt under såväl prognossom kalkylperioden. De löpande transfereringarna, där bl.a. EU-avgiften ingår, verkar dock i motsatt riktning. Det finansiella sparandet, vilket är summan av bytesbalansen och kapitaltransfereringarna, beräknas öka som andel av BNP, från 6,5 % 2003 till 7,0 % kalkylåret 2006.

4.3

Tjänstehandel

Statistiken över tjänstehandeln har reviderats kraftigt under det gångna året. Den nya insamlingsmetod som introducerades vid årsskiftet 2002/2003 har givit upphov till stora variationer i tidsserien vilket medfört att framskrivningar av utvecklingen är behäftade med stor osäkerhet. Resandet ökade troligtvis något under loppet av föregående år, en utveckling som enligt branschorganisationer och reseföretag väntas fortsätta då bokningarna är fler än vid motsvarande tidpunkt 2003. I takt med att den inhemska och internationella varuhandeln stärks torde efterfrågan på transporttjänster öka även om åkerierna enligt KI:s barometer är missnöjda med uppdragsvolymen. När företagens vinster stiger och investeringarna ökar, antas behovet av olika konsulttjänster också bli större. Bland teknikkonsulter noteras redan en ökad efterfrågan, inte minst inom de tjänster som är kopplade till telekomsektorn. Tjänsteinnehållet i exportindustrins försäljning är högt vilket medför att Tabell 4.2 Bytesbalans Mdkr, löpande priser, om ej annat anges

2003

2004

2005

2006

Handelsbalans

159,5

178,1

188,9

202,6

procent av BNP

6,5

7,1

7,2

7,4

Tjänstebalans

14,2

15,5

18,8

11,4

Faktorinkomster

3,0

1,0

0,7

3,0

Löpande transfereringar

16,6

19,6

21,3

21,6

Bytesbalans

160,1

175,0

187,1

195,3

procent av BNP

6,6

6,9

7,1

7,1

Kapitaltransfereringar

1,3

9,3

4,0

4,3

Finansiellt sparande 1

158,8

165,7

183,1

191,1

procent av BNP

6,5

6,6

7,0

7,0 Anm.: Bytesbalansen visas enligt Riksbankens definition.

1 Finansiellt sparande utgörs av bytesbalans och kapitaltransfereringar. Källor: Riksbanken och Finansdepartementet.

4.5

Bruttonationalinkomsten

De ovan nämnda revideringarna av kapitalavkastningen leder till kraftigt förbättrad bruttonationalinkomst, BNI. BNI erhålls genom att till 35 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 BNP i löpande priser addera svenska inkomster från utlandet och subtrahera utländska inkomster i Sverige. BNI ligger till grund för beräkningar av bl.a. biståndsanslag och avgiften till EU. Det är främst en god avkastning på direktinvesteringar som medfört att BNI i år beräknas bli något högre än BNP i löpande priser. I prognosen antas också att räntebetalningarna till utlandet minskar framöver, vilket leder till att BNI ökar successivt fram till och med 2006. Tabell 4.3 Bruttonationalinkomst Miljarder kronor, löpande priser

2003

2004

2005

2006

BNP

2 440,1

2 521,4

2 629,4

2 741,8

Primära inkomster 1

0,1

2,0

2,4

4,3

BNI

2 440,2

2 523,4

2 631,8

2 746,1

1 Löner, kapitalavkastning, subventioner och skatter gentemot utlandet. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 36 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Sveriges handel med EU:s nya medlemsländer Den 1 maj 2004 blir 10 nya länder medlemmar i EU: Cypern, Estland, Lettland, Litauen, Malta, Polen, Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern. Utvidgningen betyder att befolkningen i EU ökar med ca 20 % från ca 375 miljoner till 450 miljoner. Den totala produktionen (BNP- nivån) kommer emellertid bara att öka med ca 10 %, eftersom de nya medlemsländerna har betydligt lägre BNP per capita. Utrikeshandeln mellan Sverige och de nya medlemsländerna har utvecklats starkt under de senaste åren. Ökat välstånd och frihandelsavtal med EU är faktorer som har bidragit till den ökade handeln. Den viktigaste handelspartnern bland de nya medlemsländerna är Polen som svarar för ca 2 % av Sveriges totala export och import. Andra viktiga svenska handelspartner är de baltiska länderna, Ungern och Tjeckien. Under de senaste åren har importen från de nya medlemsländerna ökat betydligt fortare än exporten. Handelsnettot gentemot dessa länder har därför försämrats och sedan 2002 har Sverige ett handelsunderskott mot de nya medlemsländerna. En möjlig förklaring till detta är att företag i framför allt Baltikum och Polen har blivit viktiga underleverantörer till den svenska industrin. Svenska företag har under de senaste åren även börjat etablera egna produktionsanläggningar i de nya medlemsländerna. Under de senaste 5 åren har svenska företag direktinvesterat drygt 30 miljarder kronor i Po- len och Baltikum. Investeringarna ligger emellertid fortfarande på en låg nivå, i förhållande till Sveriges totala direktinvesteringar. 8

Svensk export och import till EU:s nya medlemsländer Andel i procent av total export respektive import

7

6

Export

Import

5

4

3

2

1

0

1998

1999

2000

2001

2002

2003

Källa: Statistiska centralbyrån.

8 Under motsvarande period direktinvesterade svenska företag totalt ca 800 miljarder kronor. 37 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 5 Näringslivets produktion Efter en förhållandevis kraftig ökning av näringslivets produktion 9 under slutet av 1990-talet har tillväxttakten varit betydligt lägre de tre senaste åren. Under förra året ökade produktionen med måttliga 1,5 %. Den fortsatt låga tillväxten förklaras dels av den svaga internationella konjunkturen, dels av att den inhemska efterfrågan var låg. Produktionen i näringslivet tog fart mot slutet av förra året. Den starka utvecklingen bedöms fortsätta under prognosåren. I år höjs dessutom nivån på produktionen av att antalet vardagar är större än förra året, se fördjupningsruta på sidan 18. Tabell 5.1 Näringslivets produktion

Mdkr

Procentuell volymförändring

2003 1

2003

2004

2005

2006

Jord- och skogsbruk, fiske

39

2,4

3,0

1,2

Industri

435

1,9

4,3

4,5

El, gas, värme, vatten

64

2,9

0,0

1,5

Byggindustri

95

0,6

1,6

2,3

Tjänstesektor

1 053

1,8

2,4

2,7

Summa näringsliv 2

1 687

1,5

2,8

3,1

3,0

1

Löpande priser.

2

Exklusive ofördelade banktjänster.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Industrikonjunkturen stärktes under slutet av föregående år. Enligt Konjunkturinstitutets (KI:s) barometer ökade både orderingången och produktionen. Den internationella konjunkturuppgången väntas medföra en större efterfrågan på svenska varor, vilket i kombination med en successivt högre inhemsk efterfrågan på investeringsvaror bidrar till att industriproduktionen växer förhållandevis starkt både i år och nästa år. Hushållens efterfrågan på tjänster bedöms öka de närmaste åren samtidigt som industrins efterfrågan på tjänster stiger i takt med att industrikonjunkturen förbättras. Detta gör att tjänsteproduktionen ökar starkare under prognosåren än under förra året. Produktionen inom byggindustrin minskade i fjol bl.a. till följd av en mycket svag utveckling av bygginvesteringarna. Inom tillverkningsindustrin har bygginvesteringarna minskat tre år i

9 Med produktion avses förädlingsvärde, dvs. bruttoproduktionsvärde minus förbrukning. följd vilket de väntas fortsätta göra även i år. Även offentliga myndigheters bygginvesteringar minskade förra året. Dessa väntas öka i år främst till följd av statens infrastruktursatsningar. Byggreparationerna ökade 2003 och de väntas fortsätta att bidra till produktionen inom byggindustrin framöver. Sammantaget prognoseras produktionen i näringslivet öka med 2,8 % i år och med 3,1 % nästa år, se tabell 5.1. I slutet av 2005 bedöms det fortfarande finnas lediga resurser att ta i anspråk i näringslivet och produktionen väntas därför kunna öka med 3 % 2006, vilket är starkare än den uppskattade potentiella produktionstillväxten. Produktiviteten i näringslivet ökade med 3,6 % förra året. Försiktiga anställningsplaner i kombination med en förstärkning av produktionen bedöms ge en hög produktivitetstillväxt även under innevarande år. Detta trots att kalendereffekten tillfälligt dämpar produktivitetsutvecklingen. Nästa år väntas antalet sysselsatta i näringslivet öka, och produktivitetstillväxten faller tillbaka något. Produktiviteten i näringslivet ökar med 2,8 % 2004 och med 2,5 % 2005.

5.1

Industri

Industriproduktionen tar fart i år Under förra året ökade produktionen i industrin med 1,9 %. Produktionsökningen skedde till stor del i investeringsvaruindustrin. Särskilt produktionen av motorfordon var stark. Situationen i teleproduktindustrin har under flera år varit mycket ansträngd. Förädlingsvärdet var enligt nationalräkenskaperna negativt under 2001 och 2002, vilket innebär att branschen fått mindre betalt för det den producerat än kostnaderna den haft för arbetskraft, insatsvaror och -tjänster. Företagen inom teleproduktindustrin har genomgått omfattande rationaliseringar, både vad gäller personalstyrka och produktionskapacitet. Under slutet av förra året förefaller emellertid konjunkturläget för branschen ha förbättrats. Kapacitetsutnyttjandet steg, produktionen upphörde att falla och orderingången förbättrades. En uppgång av produktionen väntas i teleproduktindustrin framöver, se avsnitt 4.1. Enligt KI:s barometer förstärktes industrikonjunkturen under hösten. Till en början var 38 det förväntningarna som blev allt mer optimistiska men under slutet av året steg även produktionen och orderingången, främst från exportmarknaden, kraftigt. Barometern visar att förväntningarna vad gäller innevarande år också är mycket positiva och indikerar en ökning av produktionen. Det internationella konjunkturläget bedöms fortsätta att stärkas under prognosåren och därmed bidra till att efterfrågan på svenska exportvaror stiger. Även den inhemska efterfrågan på investeringsvaror väntas bli starkare under prognosåren än under förra året, vilket också bidrar till en ökad industriproduktion. Däremot medför den lageruppbyggnad som ägde rum förra året att företagen minskar lagren under inledningen av innevarande år, vilket håller tillbaka produktionen. Sammantaget väntas produktionen i industrin öka med 4,3 % 2004 och med 4,5 % 2005. Tabell 5.2 Nyckeltal för industrin Procentuell förändring, om annat ej anges

2002

2003

2004

2005

Produktionsvolym

4,1

1,9

4,3

4,5

Produktivitet

8,9

5,8

5,8

4,0

Enhetsarbetskostnad (ULC)

4,4

2,1

3,1

0,5

ULC i 11 OECD-länder 1,2

0,3

0,7

0,8

1,1

Relativ ULC 2

4,7

2,8

3,9

1,6

Relativ ULC, SEK

2,0

2,6

1,1

0,7

Vinstandel 3

33,9

34,9

37,7

38,6

1

11 

OECD-länder avser Kanada, Förenta staterna, Japan, Belgien, Frankrike, Italien, Nederländerna, Storbritannien, Tyskland, Danmark och Norge.

2

Nationell valuta.

3

Vinstandel avser bruttoöverskottet som andel av förädlingsvärdet till faktorpris, dvs. bruttoöverskottsandelen, i nivå.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet. Produktiviteten i industrin steg med 5,8 % förra året, främst beroende på fortsatt stora nedskärningar av personalstyrkan och lägre medelarbetstid. Trots en förstärkning av industrikonjunkturen förefaller det i dagsläget ännu inte finnas något större behov hos industriföretagen att anställa. Det är först under nästa år som antalet arbetade timmar ökar i industrin. Detta gör att produktivitetstillväxten blir fortsatt stark i år men något svagare nästa år. Produktiviteten bedöms öka med 5,8 % 2004 och med 4,0 % 2005, se tabell 5.2. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Fortsatt god konkurrenskraft för svensk industri Den höga produktivitetstillväxten förra året motverkade de stigande arbetskraftskostnaderna, vilket innebar att enhetsarbetskostnaden sjönk. Även under prognosåren bedöms produktiviteten stiga mer än företagens kostnader för arbetskraft då löneökningstakten väntas bli måttlig. Diagram 5.1 Industrins enhetsarbetskostnad i Sverige relativt 11 OECD-länder

Index 1980=100

140

120

100

80

60

Nationell valuta

Gemensam valuta, SEK

40

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

04 Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Den relativa enhetsarbetskostnaden, mätt i nationell valuta, har fallit sedan början av 1990- talet. Det innebär att enhetsarbetskostnaden, några få år undantaget, har ökat mer i våra konkurrentländer än i Sverige. Under en stor del av 1990-talet försvagades kronan kraftigt, vilket inneburit att den relativa enhetsarbetskostnaden mätt i gemensam valuta, har fallit ännu mer. En kronförstärkning, mätt i konkurrentvägda termer, väntas under prognosperioden leda till att den relativa enhetsarbetskostnadens fall dämpas. Sett i ett historiskt perspektiv bedöms ändå den svenska industrins konkurrensläge vara fortsatt gott de närmaste åren, se diagram 5.1. Förbättrat vinstläge för företagen Trots att företagens kostnader för importerade insatsvaror sjönk samtidigt som produktivitetstillväxten var hög så förbättrades företagens vinstandel 10 endast svagt förra året. Det beror dels på att kronförstärkningen tvingade många

10 Vinstandelen avser bruttoöverskottet som andel av förädlingsvärdet till faktorpris, dvs. bruttoöverskottsandelen. 39 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 företag att sänka sina priser på exportmarknaden, dels på att det fortsatt ansträngda konjunkturläget i Sverige gjorde det svårt för företagen att höja sina priser på hemmamarknaden. Både under innevarande och under nästkommande år förutses företagens vinstandel förbättras. Det beror på en fortsatt stark produktivitetstillväxt och måttliga löneökningar i kombination med att konjunkturförstärkningen ger större möjlighet för företagen att höja priserna, åtminstone på hemmamarknaden. Industrins vinstandel förutses stiga till drygt 38 % 2005, se diagram 5.2. Diagram 5.2 Industrins vinstandel

Procent

50

40

30

20

10

0

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

04 Anm.: Vinstandelen avser bruttoöverskottet som andel av förädlingsvärdet till faktorpris, dvs. bruttoöverskottsandelen. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

5.2

Byggindustri

Vid bedömningen av produktionen inom byggindustrin fungerar utvecklingen av byggvolymen som riktmärke eftersom de båda variablerna utvecklas enligt samma mönster. Den totala byggvolymen, dvs. bygginvesteringar och byggreparationer, var i stort sett oförändrad 2003 i jämförelse med 2002. Det beror främst på en fortsatt svag utveckling av bygginvesteringarna, vilka minskade med 1,7 %. Reparationerna växte långsammare än året innan men uppvisade likväl en ökningstakt om 3,4 %. I exempelvis en bygginvestering, och därmed även i den totala byggvolymen, räknas även värdet av viss tjänsteproduktion in. Det gäller t.ex. arvoden till arkitekter och tekniska konsulter. Även kostnader för byggmaterial ingår i den totala byggvolymen. För att undvika att dessa delar dubbelräknas vid summeringen av näringslivets produktion, exkluderas de när produktionen i byggindustrin studeras. Inom tillverkningsindustrin har bygginvesteringarna fallit tre år i rad. Trots vissa tecken på en ljusare industrikonjunktur framöver, med bl.a. ett ökat kapacitetsutnyttjande, väntas tillverkningsindustrins bygginvesteringar fortsätta att falla i år för att därefter vända uppåt 2005. In- vesteringarna inom övrigt näringsliv bedöms öka redan i år vilket gör att näringslivets bygginvesteringar totalt sett stiger med 1,4 % i år och 3,7 % nästa år. Även offentliga myndigheters bygginvesteringar föll 2003, främst till följd av en mycket svag utveckling inom kommunsektorn under inledningen av året. Det fortsatt ansträngda finansiella läget medför att kommunernas investeringar väntas ligga kvar på en relativt låg nivå även i år. Statens bygginvesteringar föll under slutet av fjolåret. Mot bakgrund av tillgängliga medel för infrastruktursatsningar antas nedgången dock vara tillfällig och statens byggande ökar igen i år. Fr.o.m. nästa år bidrar införandet av den särskilda skattestimulansen för miljöinvesteringar i offentliga lokaler till att även myndigheternas reparationer och underhåll av lokaler ökar. Sammantaget bedöms offentliga myndigheters bygginvesteringar öka med drygt 2 % i år för att sedan åter minska något 2005. Bostadsbyggandet utvecklades positivt under främst andra halvåret i fjol och väntas fortsätta ge gott stöd åt byggkonjunkturen. Nybyggnationerna bedöms öka med drygt 10 % i år för att sedan stiga i något lägre takt åren därefter. (Se vidare avsnitt 10.2.) Tabell 5.3 Byggvolym

Mdkr

Procentuell volymförändring

2003 1

2002

2003

2004

2005

Bygginvesteringar

164

1,9

1,7

3,5

2,2

Näringslivet

66

8,5

5,4

1,4

3,7

Myndigheter

45

17,0

3,5

2,2

0,3

Bostäder

53

5,7

4,9

7,1

2,3

Reparationer och

underhåll

95

12,0

3,4

3,5

7,1

Totalt

259

5,2

0,1

3,5

4,0

1 Löpande priser. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Enligt KI:s barometrar har byggkonjunkturen försvagats successivt sedan 2001. Företagen fortsätter att se mörkt på den närmaste framtiden, byggandet minskar och sju av tio företag anser att orderstocken är för liten. Till följd av tilltagande reparations- och underhållsverksamhet, 40 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 understött av det tillfälliga ROT-avdraget, samt en uppgång i bostadsbyggandet väntas trots allt den totala byggvolymen och därmed även byggproduktionen, komma att öka under prognosperioden.

5.3

Tjänstesektor

Produktionen av tjänster ökade med 1,8 % förra året. Det var framför allt produktionen inom handel och företagstjänsteverksamhet som steg. Efterfrågan på tjänster under förra året kom därmed både från hushållssektorn och från företagssektorn. KI:s barometer visar att konjunkturläget för stora delar av tjänsteföretagen inom handeln är förhållandevis gott. Företagen förväntar sig ökad försäljning de närmaste månaderna. Barometern visar också att företagen inom uppdragsverksamhet samt datakonsulter förutser en förbättring av konjunkturläget den närmaste tiden. I år och nästa år bedöms produktionen i tjänstesektorn växa något starkare än förra året. Hushållens efterfrågan på tjänster väntas vara fortsatt god. Dessutom förutses den allt starkare industrikonjunkturen medföra att företagen efterfrågar mer företagstjänster och finansiella tjänster. Sammantaget prognoseras produktionen i tjänstesektorn öka med 2,4 % 2004 och med 2,7 % 2005. Produktivitetstillväxten i tjänstesektorn uppgick till drygt 3 % förra året. Den starka ökningstakten, trots förhållandevis låg produktion, beror på att antalet arbetade timmar minskade. I år minskar takten i tjänsteföretagens rationaliseringar och antalet arbetade timmar börjar stiga vilket leder till en lägre produktivitetstillväxt framöver. Produktiviteten i tjänstesektorn förutses öka med 1,8 % under innevarande år och med 1,7 % nästkommande år. 41 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 6 Arbetsmarknad Den öppna arbetslösheten har ökat sedan mitten av 2002. Inledningsvis berodde uppgången på ett stigande utbud av arbetskraft men sedan mitten av 2003 har även en minskande sysselsättning bidragit till ökningen av den öppna arbetslösheten. Sysselsättningen minskar inte längre enbart i industrin utan nedgången omfattar nu flertalet branscher, inklusive offentlig verksamhet. Antalet arbetade timmar har minskat kraftigare än antalet sysselsatta och nedgången har pågått under längre tid. Under 2004 förutses arbetslösheten öka ytterligare. Den optimism som råder inom näringslivet beträffande produktion och försäljning återspeglas inte i företagens sysselsättningsförväntningar. Dessutom väntas de besparingar som kommunsektorn genomförde under 2003 leda till att antalet anställda inom sektorn sjunker i år. Under året väntas således sysselsättningen minska såväl inom näringslivet som inom offentlig sektor. Först nästa år väntas konjunkturförstärkningen leda till att efterfrågan på arbetskraft ökar och sysselsättningen återigen stiger. Regeringen aviserar dessutom i denna proposition ett antal åtgärder för att stimulera sysselsättningen. Sysselsättningsökningen, och därmed också nedgången i arbetslöshet, dämpas dock något av den minskande sjukfrånvaron. Tabell 6.1 Nyckeltal inom arbetsmarknadsområdet Procentuell utveckling om annat ej anges

2003

2004

2005

2006

BNP

1,6

2,5

2,6

2,5

Produktivitet

2,8

1,9

2,0

2,0

Arbetade timmar

1,3

0,4

0,5

0,4

Medelarbetstid

1,1

1,1

0,0

0,2

Antal sysselsatta

0,3

0,6

0,5

0,7

Reguljär sysselsätt-

ningsgrad 1

77,6

76,8

76,6

76,8

Arbetskraft

0,7

0,0

0,3

0,3

Öppen arbetslöshet 2

4,9

5,5

5,3

4,9

Program 3

2,1

2,4

2,1

1,7

1

Antalet sysselsatta i åldern 

2064 år, exklusive sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, i procent av befolkningen i den åldersgruppen.

2

I procent av arbetskraften.

3

Antalet personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program i procent av arbetskraften. De program som inkluderas i denna beteckning är de som Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) redovisar som konjunkturberoende samt interpraktik.

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen och Finansdepartementet. Antalet sysselsatta fortsätter att minska i år Antalet sysselsatta i ekonomin som helhet var i princip oförändrat fr.o.m. andra kvartalet 2001 t.o.m. andra kvartalet 2003. Mot bakgrund av den svaga efterfrågan på arbetskraft under perioden, såsom den framkom i olika undersökningar, var detta en överraskande positiv utveckling. Sedan halvårsskiftet i fjol har dock sysselsättningen minskat. Det tycks bl.a. hänga samman med att personer som haft tillfälliga anställningar har fått sluta då fast anställda som tidigare varit sjukfrånvarande har återvänt till sina arbeten. Sammantaget minskade sysselsättningen med 0,3 % eller drygt 10 000 personer 2003 jämfört med 2002. Sysselsättningsutvecklingen har skiljt sig åt mellan kvinnor och män de senaste åren (se även tabell 6.2). Bland män har sysselsättningen minskat mer eller mindre kontinuerligt sedan andra kvartalet 2001. Sysselsättningen bland kvinnor började inte falla förrän andra halvåret i fjol. Utvecklingen kan till viss del kopplas till konjunkturläget i olika branscher och den könsmässiga sammansättningen inom dessa. Industrins konjunkturläge försvagades mot slutet av år 2000 och snart därefter började sysselsättningsminskningen i industrin. Majoriteten av de som arbetar inom industrin är män. Sysselsättningsutvecklingen inom kommunala myndigheter där merparten av de anställda är kvinnor har varit god fram till mitten av fjolåret. Indikatorerna över den kommande utvecklingen på arbetsmarknaden pekar på att sysselsättningen kommer att fortsätta falla under året. Antalet nyanmälda lediga platser till landets arbetsförmedlingar tycks ha stabiliserats på en låg nivå. Under 2003 varslades sammanlagt 74 000 personer om uppsägning, vilket är det högsta antalet på tio år och en ökning med nästan 7 000 jämfört med 2002 års redan höga nivå. I förhållande till 2002 var det fler som varslades inom den privata tjänstesektorn främst uppdragsverksamhet, finansiell verksamhet, transport och kommunikation och inom offentlig verksamhet. Varslen minskade inom industrin men fortfarande var det flest personer som varslades inom industrin. Konjunkturinstitutets (KI:s) barometer visar att i de flesta branscher har företagens anställningsplaner sedan ett par kvartal tillbaka stabiliserat sig på en nivå som indikerar fortsatta nedskärningar eller 42 en oförändrad sysselsättningsnivå. Endast inom ett fåtal branscher bedömer företagen att antalet anställda kommer att öka. Diagram 6.1 Lediga platser och varsel om uppsägning

Tusental

Tusental

75

25

Nyanmälda lediga platser (vänster axel)

60

Varsel om uppsägning (höger axel)

20

45

15

30

10

15

5

0

0

90

91

92

93

94

95

96

97

98

99

00

01

02

03

04 Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen. Industrin Kapacitetsutnyttjandet inom industrin har stigit kontinuerligt sedan andra kvartalet 2002. Men trots att både orderingången och produktionen har ökat har företagen fortsatt att minska personalstyrkan. De optimistiska tongångarna avseende produktionen under den närmaste tiden avspeglas inte i sysselsättningsplanerna. Nuvarande bedömning är att sysselsättningen fortsätter att minska under året. Nästa år förutses en svag ökning. Byggindustrin KI:s barometer har i ca två års tid redovisat ett dystert läge för bygg- och anläggningsentreprenörerna med bl.a. minskat byggande och fallande sysselsättning. Trots det har sysselsättningen i byggindustrin som helhet ökat, om än i relativt liten omfattning. Förklaringen är troligen att även om bygginvesteringskonjunkturen varit svag så har byggreparationerna fortsatt att öka och dessa är relativt sysselsättningsintensiva. Nu finns det tecken på en starkare bygginvesteringskonjunktur (se vidare avsnitt 5.2) och dessutom aviserar regeringen olika tillfälliga skattestimulanser för att stimulera sysselsättningen. Sysselsättningen inom byggindustrin förutses således fortsätta att öka under prognosåren. Tjänstesektorn Drygt 40 % av alla sysselsatta jobbar inom någon av näringslivets tjänstesektorer. Merparten av den starka sysselsättningsuppgången åren 1997 2000 skedde inom tjänstesektorn och de senaste årens fallande industrisysselsättning har till viss PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 del motverkats av en fortsatt stigande sysselsättning inom tjänstesektorn. Förra året var dock sysselsättningen inom sektorn som helhet oförändrad jämfört med 2002. Utvecklingen skiljde sig emellertid åt mellan olika delar av tjänstesektorn. Inom handeln ökade sysselsättningen kraftigt. Också inom hushållstjänsteverksamheten har sysselsättningen ökat, även om takten var något lägre än vad den varit de senaste åren. Den lägre ökningstakten beror delvis på att det, till skillnad från föregående år, inte skedde några bolagiseringar av verksamheter som tidigare bedrivits i kommunal regi. Inom flera av de mer industrinära delarna av tjänstesektorn t.ex. transport och kommunikation, finansiell verksamhet samt företagstjänster minskade sysselsättningen under 2003. KI:s barometer indikerar en betydligt svagare sysselsättningsutveckling inom handeln i fjol än vad andra sysselsättningskällor visar. Inom vissa delar av handeln förutses antalet anställda ligga kvar på oförändrade nivåer den närmaste tiden och inom andra väntas minskningar. Det finns dock andra delar av tjänstesektorn som är något mer optimistiska beträffande sysselsättningsutvecklingen framöver. Främst gäller det datakonsulter och uppdragsverksamhet. Sammantaget väntas dock sysselsättningen minska inom tjänstesektorn i år. Nästa år förutses en svag ökning. Kommunala myndigheter De senaste årens starka sysselsättningsutveckling inom kommunsektorn avtog under fjolåret. Under året minskade antalet nyanmälda lediga platser inom kommunal verksamhet och antalet varsel om uppsägning ökade kraftigt, om än från en låg nivå. Mot slutet av året slog detta igenom i en fallande kommunal sysselsättning. Trots skattehöjningar är ekonomin ansträngd inom kommunsektorn. De besparingar som genomfördes i kommunsektorn under 2003 väntas få fullt genomslag i år, varför sysselsättningen förutses minska något. I december aviserade regeringen ett tillskott på fyra miljarder kronor till kommunsektorn vilket bidrar till att sysselsättningen ökar igen 2005. Utöver det aviseras i denna proposition bl.a. ett generellt sysselsättningsstöd till kommunerna 2005. Ekonomin som helhet För ekonomin som helhet väntas sysselsättningen minska med ca 27 000 personer i år 43 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 jämfört med 2003. Först nästa år förutses en starkare efterfrågan på arbetskraft leda till ett ökat antal sysselsatta. Regeringen aviserar dessutom i denna proposition ett antal åtgärder för att stimulera sysselsättningen. Sysselsättningsökningen på drygt 20 000 personer nästa år förklaras till ungefär hälften av att cirka 12 000 friårsplatser införs i hela landet. I arbetskraftsundersökningen (AKU) klassificeras personer som sysselsatta både om de faktiskt utför något arbete och om de inte utför något arbete men har ett arbete som de är tillfälligt frånvarande från. Friårsvikarier räknas dock inte som reguljärt sysselsatta utan exkluderas då den reguljära sysselsättningsgraden beräknas. Detsamma gäller personer med anställningsstöd eller stöd för start av näringsverksamhet. I budgetpropositionen för 1999 föreslog regeringen ett sysselsättningsmål som riksdagen senare fastställde. Andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen i åldern 20 64 år skulle öka från 73,9 % år 1997 till 80 % år 2004. Fram t.o.m. 2001 utvecklades den reguljära sysselsättningsgraden bättre än vad som förväntades när målet lades fast, men trots att det faktiskt var något fler reguljärt sysselsatta 2003 än 2001 har den reguljära sysselsättningsgraden minskat sedan dess. Det beror på att befolkningstillväxten varit högre än sysselsättningstillväxten. Nuvarande prognos innebär att sysselsättningsmålet inte uppfylls under prognosperioden. Måluppfyllelsen har bl.a. försvårats av de senaste årens svaga konjunktur och av det faktum att befolkningstillväxten i huvudsak skett och sker i åldersgrupper med låga sysselsättningsgrader. I avsnitt 12 redovisas ett sidoalternativ med en ekonomisk utveckling där sysselsättningsmålet uppfylls år 2007. Medelarbetstiden minskar inte längre till följd av ökad sjukfrånvaro Medelarbetstiden per sysselsatt 11 beror dels på hur stor andel av de sysselsatta som faktiskt är i arbete, och inte är frånvarande från arbetet av någon anledning, dels på hur många timmar de arbetar i genomsnitt. I fjol minskade både andelen personer i arbete och den genomsnittligt arbetade tiden per person i arbete. Medelarbetstiden per sysselsatt föll därmed för fjärde året i rad. Positivt är dock att för första gången sedan 1997 bidrog inte sjukfrånvaron till att hålla tillbaka medelarbetstiden. Det totala antalet arbetade timmar i ekonomin minskade för andra året i rad. Utvecklingen av antalet arbetade timmar har till viss del hållits tillbaka de senaste åren av att det har varit något färre arbetsdagar per år än normalt. I år påverkas antalet arbetade timmar i motsatt riktning då det är fyra fler vardagar än 2003. Denna potentiellt extra arbetstid beräknades i budgetpropositionen öka antalet arbetade timmar med drygt 0,5 % i år. Nya skattningar från KI indikerar nu att kalendereffekten på antalet arbetade timmar kan bli nästan 1,0 % för ekonomin som helhet (se vidare fördjupningsruta på sidan 18). Exklusive denna kalendereffekt minskar antalet arbetade timmar även i år, men inte fullt så mycket som antalet sysselsatta. Även den underliggande utvecklingen av medelarbetstiden är således positiv. Det beror på lägre frånvaro, bl.a. minskad sjukfrånvaro. Nästa år ökar antalet arbetade timmar lika mycket som antalet sysselsatta, dvs. medelarbetstiden per sysselsatt är oförändrad jämfört med i år. Friåret och utbildningssatsningar inom kommunsektorn inverkar negativt på medelarbetstiden eftersom de innebär fler sysselsatta som inte arbetar. Den underliggande utvecklingen av medelarbetstiden är således fortsatt positiv. Den starkare efterfrågan på arbetskraft bedöms slå igenom i en högre vanligen arbetad tid 12 och mer övertid. Produktivitetstillväxten hög även i år Den svaga produktivitetsutvecklingen 2001 har följts av två år med en betydligt högre produktivitetstillväxt än vad som bedöms vara en långsiktig takt. Ökningen är till stor del en följd av ett mindre antal arbetade timmar i ekonomin. Produktiviteten har utvecklats väl inom både industrin och tjänstesektorn. Även i år väntas produktivitetstillväxten vara stark. Ökningen dras dock ner något av den

11 Mätt som det totala antalet arbetade timmar per år enligt nationalräkenskaperna, dividerat med genomsnittligt antal sysselsatta enligt AKU.

12 Den tid som arbetstagare skall arbeta enligt överenskommelse med arbetsgivare. 44 kalendereffekt som tidigare nämndes. Det faktum att det är fler arbetsdagar bedöms höja produktionen i mindre utsträckning än det höjer antalet arbetade timmar, vilket får till följd att produktiviteten blir lägre än vad den skulle ha varit annars. I näringslivet beräknas produktivitetsökningen till 2,8 %. Nästa år väntas utvecklingen bli 2,5 %, vilket är mer i linje med vad som bedöms vara en långsiktig takt. Arbetskraftsutbudet oförändrat i år I fjol påverkades utbudet av arbetskraft huvudsakligen av den höga befolkningstillväxten, neddragningen av den kommunala vuxenutbildningen och av antalet deltagare i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program samt ökningen av antalet långvarigt sjuka utan arbete. De tre första faktorerna verkade i positiv riktning medan den sista bidrog till att dämpa utbudet av arbetskraft. Befolkningstillväxten väntas bidra positivt till arbetskraftsutbudet även under prognosperioden. Liksom i fjol bedöms antalet unga studerande på grundläggande nivå öka till följd av den höga befolkningstillväxten i åldersgruppen. Det håller tillbaka utbudet av arbetskraft. Vad gäller äldre studerande på grundläggande nivå och studerande på högskola väntas inga större förändringar. Däremot ökar antalet deltagare i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program från i genomsnitt 92 000 personer i månaden 2004 till i genomsnitt 103 000 i år. Beräkningarna för nästa år bygger på 91 500 deltagare i månaden. I siffrorna ingår en utökning av det särskilda anställningsstödet med en volym motsvarande 3 000 platser. Regeringen avser att i samband med budgetpropositionen för 2005 se över volymerna i de konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska programmen år 2005. Antalet långvarigt sjuka utanför arbetskraften ökar något under prognosåren, vilket i huvudsak förklaras av befolkningens åldersmässiga sammansättning. Andelen sjuka upphör att öka i de flesta åldersgrupper och minskar i vissa. Till följd av det svaga arbetsmarknadsläget väntas personer som av andra skäl inte deltar i arbetskraften öka något såväl i år som nästa år. Sammantaget beräknas arbetskraftsutbudet bli oförändrat i år jämfört med 2003. Nästa år ökar utbudet med 0,3 %. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Diagram 6.2 Arbetskraftsutbud och sysselsättning Tusentals personer

4800

4600

4400

4200

4000

Arbetskraft

3800

Sysselsättning

3600

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

04

06

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och Finansdepartementet.

Arbetslösheten fortsatt hög under prognosperioden Den öppna arbetslösheten började stiga vid mitten av 2002. Till en början var ökningen en följd av ett stigande utbud av arbetskraft. Sedan mitten av 2003 har emellertid en fallande sysselsättning också bidragit till den stigande arbetslösheten. Mätt som årsgenomsnitt ökade antalet arbetslösa med 40 000 i fjol och uppgick till 217 000 eller 4,9 % av arbetskraften. Antalet långtidsarbetslösa personer med en sammanhängande arbetslöshetsperiod på mer än sex månader ökade med 16 000 till 60 000 personer. Nästan 12 % av de arbetslösa hade minst tre års eftergymnasial utbildning vilket är en historiskt hög andel. Jämfört med år 2000 har andelen nästan fördubblats. Under 1970- och 80-talet var arbetslösheten lägre bland män än bland kvinnor. Men när arbetslösheten ökade kraftigt under de första åren på 1990-talet steg den mer för män än vad den gjorde för kvinnor. Sedan dess har männens arbetslöshetsnivå legat högre än kvinnornas. Ökningen av arbetslösheten år 2002 märktes först hos män, men i fjol ökade arbetslösheten mest bland kvinnor. Fortfarande var dock arbetslöshetsnivån lägre för kvinnor (se tabell 6.2). Den prognoserade utvecklingen av sysselsättning och arbetskraft medför att den öppna arbetslösheten fortsätter att öka något innevarande år. Mätt som årsgenomsnitt väntas arbetslösheten uppgå till 5,5 % av arbetskraften. I takt med att sysselsättningen återigen ökar nästa år förutses arbetslösheten minska, men i relativt långsam takt. 45 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Tabell 6.2 Sysselsättning och arbetslöshet uppdelat på kön

1999

2000

2001

2002

2003

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Antal sysselsatta 1

1 947

2 121

1 992

2 167

2 036

2 203

2 047

2 197

2 043

2 191

Näringslivet 1

997

1 808

1 037

1 852

1 080

1 891

1 080

1 879

1 077

1 866

Offentliga myndigheter 1

949

311

953

312

954

307

965

314

965

322

Öppen arbetslöshet 2

5,2

5,9

4,3

5,0

3,6

4,3

3,6

4,4

4,4

5,3 Anm.: I AKU fördes anställda i kyrkan över från kommunala myndigheter till näringslivets tjänstesektor först 2001. Till följd av detta är antalet sysselsatta i offentlig sektor överskattat, och antalet anställda i näringslivet underskattat, med ca 22 000 personer år 2000.

1

Tusentals personer.

2

I procent av arbetskraften. Källa: Statistiska centralbyrån.

Historiskt finns det ett tydligt negativt statistiskt samband mellan sjukfrånvaro och öppen arbetslöshet (se diagram 6.3). Perioder med stigande sjukfrånvaro sammanfaller med perioder med minskande arbetslöshet och vice versa. En anledning till att den öppna arbetslösheten förutses ligga kvar på relativt höga nivåer under prognosperioden är just den minskande sjukfrånvaron. En låg sjukfrånvaro är positiv och nödvändig för att på längre sikt uppnå en hög sysselsättningsnivå. På kort sikt, i en period med relativt låg efterfrågan på arbetskraft, kan det dock innebära högre arbetslöshet då vikarier får sluta när sjukfrånvarande kommer tillbaka i arbete. Diagram 6.3 Sjukfrånvarande och öppet arbetslösa Tusentals personer

400

350

Sjukfrånvarande

300

Öppet arbetslösa

250

200

150

100

50

0

87

89

91

93

95

97

99

01

03

Källa: Statistiska centralbyrån (AKU).

Summan av antalet öppet arbetslösa och deltagare i arbetsmarknadspolitiska program ökade inte i samma omfattning som den öppna arbetslösheten i fjol (se diagram 6.4). Ökningen av antalet deltagare i arbetsmarknadspolitiska program i år innebär dock att summan stiger något mer än den öppna arbetslösheten. Nästa år minskar summan något mer än den öppna arbetslösheten, då både antalet programdeltagare och antalet öppet arbetslösa minskar. Diagram 6.4 Öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program Procent av arbetskraften

16

14

Öppet arbetslösa och

12

personer i program

10

Öppet arbetslösa

8

6

4

2

0

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

04

06

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU), Arbetsmarknadsstyrelsen och

Finansdepartementet.

Utvecklingen efter 2005 Vid utgången av 2005 bedöms det finnas relativt gott om lediga resurser i ekonomin (se vidare avsnitt 1.1). Därmed kan BNP-tillväxten 2006 bli högre än den långsiktigt hållbara tillväxttakten. Produktiviteten utvecklas i linje med den långsiktiga takten. Den goda BNP-utvecklingen medför en stark utveckling av antalet arbetade timmar i ekonomin. Det beror i sin tur på att antalet sysselsatta personer ökar i god takt. Medelarbetstiden per sysselsatt minskar dock, bl.a. till följd av ökat barnafödande som väntas leda till högre frånvaro. Arbetskraftsutbudet ökar något långsammare än sysselsättningen och den öppna arbetslösheten minskar. År 2006 ligger den öppna arbetslösheten på 4,9 % och den reguljära sysselsättningsgraden på 76,8 %. Det bedöms fortfarande finnas lediga resurser i ekonomin. Därmed kan den öppna arbetslösheten förväntas sjunka ytterligare åren därefter utan att det uppstår överhettningsproblem på arbetsmarknaden. Den reguljära sysselsättningsgraden stiger. 46 7 Löner Löneökningstakten dämpades förra året. Enligt Medlingsinstitutets konjunkturlönestatistik ökade lönerna preliminärt med 3,4 %, vilket var 0,7 procentenheter lägre än år 2002. Den dämpade löneökningstakten var sannolikt en effekt av en relativt svag konjunktur och en låg efterfrågan på arbetskraft. Lönerna förväntas fortsätta öka i relativt måttlig takt de närmaste åren bland annat till följd av att sysselsättningsutvecklingen bedöms bli fortsatt svag och inflationstrycket lågt. För ekonomin som helhet ökar lönerna med 3,2 % per år 2004 och 2005. Därefter förutsätts lönerna öka med 3,5 % per år. Tabell 7.1 Löneutveckling Procentuell förändring

2001

2002

2003

2004

2005

2006

Industri

3,9

4,2

3,3

Byggindustri

4,8

3,7

3,8

Näringslivets

tjänstesektor

4,3

3,8

3,2

Kommunala

myndigheter

4,9

4,5

3,7

Statliga

myndigheter

4,2

4,3

4,0

Totalt

4,4

4,1

3,4

3,2

3,2

3,5 Källor: Medlingsinstitutet och Finansdepartementet. Lönerna ökade förra året preliminärt med 3,4 %, vilket var betydligt mindre än år 2001 och 2002 då lönerna steg med 4,4 % respektive 4,1 %, se tabell 7.1. Löneökningstakten dämpades förra året i alla sektorer utom i byggsektorn. I näringslivets tjänstesektor har löneökningstakten successivt blivit lägre sedan mitten på 2001. Det är främst inom bank, försäkring och företagstjänster som lönerna har utvecklats svagare än tidigare. Lönerna i offentlig sektor steg mer än i näringslivet förra året, vilket även var fallet 2001 och 2002. De flesta faktorer talar för att löneökningstakten kommer att vara fortsatt låg den närmaste tiden jämfört med utvecklingen de senaste åren. Efterfrågan på arbetskraft är för närvarande låg. Trots en ökad aktivitet i ekonomin i år förväntas sysselsättningen öka först 2005. Det underliggande inflationstrycket bedöms vara lågt både i år och nästa år. Produktiviteten i såväl industrin som näringslivets tjänstesektorer har visserligen stigit kraftigt de två senaste åren, vilket skulle kunna PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 ge utrymme för högre löneökningar, men företagens vinster har inte förbättrats i samma utsträckning eftersom de bland annat tvingats sänka sina priser på exportmarknaden. Den låga inflationstakten innebär att reallönerna fortsätter att öka i god takt trots lägre nominella löneökningar. Den offentliga sektorns finanser är ansträngda, vilket kan leda till att löneökningarna i offentlig sektor blir svagare framöver än de varit de senaste åren. Inom näringslivet har flertalet avtal förhandlats om i år. Inom industrin resulterade avtalsförhandlingarna i treåriga avtal som ger avtalsmässiga löneökningar för hela perioden på mellan 5,8 % och 7,5 %. En arbetstidsförkortning som motsvarar en löneökning på 0,5 % är inkluderad i avtalen. De flesta avtalen innehåller individgarantier och höjningar av den lägsta lönenivån. Medlemmarna tjänstemannaförbunden fick i flera fall något lägre löneökningar än medlemmarna i fackförbund som är anslutna till LO. Det sista avtalsåret är uppsägningsbart i alla avtal. De nya avtalen inom byggbranschen och inom branschen för informations- och kommunikationsteknik ligger i linje med avtalen inom industrin. Fackförbundet Handels avtal med arbetsgivaren Svensk Handel ger avtalsmässiga löneökningar på totalt ca 9 % på tre år. De lokala potternas storlek ökar successivt under perioden. Att avtalen inom handeln ger högre löneökningar än avtalen inom industrin ligger i linje med den låglönesatsning som var vägledande i LO-förbundens samordnade lönekrav till arbetsgivarna. Tjänstemännen inom handeln har slutit avtal som ligger i linje med avtalen inom industrin. Avtalen som slutits hittills i år ger lägre avtalsmässiga löneökningar än vad de föregående avtalsförhandlingarna resulterade i. Inom kommunsektorn löper de flesta avtalen fram till och med mars 2005. Den genomsnittliga avtalsökningen inom sektorn är något lägre i år än förra året. Många avtal saknar dock centralt fastställda löneökningar. Sammantaget bedöms lönerna i ekonomin som helhet öka med 3,2 % både i år och nästa år. Reallönerna beräknas stiga med i genomsnitt ca 2,5 % per år. 47 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 8 Inflation Den svenska ekonomin har under det senaste året kännetecknats av jämförelsevis lågt resursutnyttjande och hög produktivitet samtidigt som importpriserna har sjunkit. Inflationstrycket är därför lågt för närvarande. Det låga pristrycket förutses bestå under början av prognosperioden 20042005. Under senare delen av prognosperioden väntas den stärkta tillväxten och efterfrågan gradvis leda till en ökad inflation. Inflationen, mätt som tolvmånaderstalet för konsumentprisindex (KPI) 13 , väntas uppgå till 0,6 % i slutet av 2004 och 2,1 % i slutet av 2005 (se tabell 8.1). Mätt som årsgenomsnitt beräknas inflationen vara 0,4 % 2004 och 1,4 % 2005. Den underliggande inflationen enligt Riksbankens mått UND1X 14 , beräknas uppgå till 0,9 % i slutet av 2004 och 1,4 % i slutet av 2005. Skillnaden mellan de bägge inflationsmåtten i slutet av prognosperioden beror främst på att räntorna för egnahem, som inte ingår i UND1X, bedöms bidra till att KPI stiger under 2005. Under det medelfristiga kalkylåret 2006 antas inflationen vara i linje med inflationsmålet. Tabell 8.1 Konsumentprisutveckling Procentuell förändring

2002

2003

2004

2005

2006

KPI, årsgenomsnitt

2,4

2,0

0,4

1,4

2,0

KPI, decdec

2,3

1,4

0,6

2,1

2,0

UND1X, årsgenomsnitt

2,5

2,3

0,8

1,2

UND1X, decdec

2,2

1,7

0,9

1,4

HIKP, årsgenomsnitt

2,0

2,3

0,9

1,3

HIKP, decdec

1,7

1,8

1,0

1,5

NPI, årsgenomsnitt

2,5

1,4

0,1

1,2

NPI, decdec

2,1

0,8

0,1

2,0

Prisbasbelopp, tkr

37,9

38,6

39,3

39,4

39,9

HIKP, EU, årsgenomsnitt

2,1

2,0

1,7

1,8

1,9 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Energiprisernas effekter på inflationen minskar De kraftiga ökningar av energipriserna som skedde under vintern 2002/2003 kom att dominera bilden av inflationen under de påföljande

13

Dvs. den procentuella förändringen av KPI under 12 månader.

14

UND1X exkluderar räntekostnader för egnahem samt direkta effekter på konsumentpriserna av förändringar i nettot av indirekta skatter och subventioner.

tolv månaderna. Den största effekten kom från elpriserna som steg mycket kraftigt under några månader i slutet av 2002 och början av 2003. Elprisnivån har sedan dess förblivit hög varför elpriserna under varje månad 2003 drog upp inflationstakten med mellan 0,8 och 1,2 procentenheter. De stora elprishöjningarna i slutet av 2002 och början av 2003 påverkar nu inte längre inflationen. Dessutom har priset på el i konsumentledet nu börjat sjunka något, även om prisnivån alltjämt är betydligt högre än den var före de kraftiga höjningarna kring årsskiftet 2002/2003. I februari i år var därtill priserna på bränsle och drivmedel lägre än ett år tidigare. Energiprisernas samlade bidrag till inflationen blev därmed negativt i februari, dvs. de bidrog till att sänka inflationen, se diagram 8.1. Diagram 8.1 Konsumentpriser på energi. Energikomponenternas prisindex och totala bidrag till KPI-inflationen

Inflationsbidrag, procentenheter

Prisindex (1980=100)

2,0

Sammanlagt inflationsbidrag från energikomponenterna (vänster)

600

El, prisindex (höger)

500

1,5

Bränsle, prisindex (höger)

Drivmedel, prisindex (höger)

400

1,0

300

0,5

200

0,0

100

2000

2001

2002

2003

2004

-0,5

0

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Inflationsprognosen bygger på antagandet att energipriserna under de närmaste två åren är mer stabila än de varit de senaste två åren. Elpriserna förutses visserligen sjunka något, men de väntas inte återgå till 2002 års nivå under prognosperioden. Prognosen för oljepriset berörs längre fram i detta avsnitt. Den sammantagna effekten av energipriserna på inflationen bedöms under 2004 och 2005 bli negativ, och betydligt mindre kraftig än den varit 2003. Inflationen har fallit kraftigt Under andra halvåret 2003 minskade inflationen gradvis, från 1,8 % i juni till 1,4 % i december. Därefter har inflationen fallit kraftigt och till och med blivit negativ (se diagram 8.2). Energiprisernas utveckling är inte den enda för- 48 klaringen till den fallande inflationen. Prisökningstakten från månad till månad har dämpats tydligt under 2003 för flera grupper av varor och tjänster. Diagram 8.2 visar att om man utesluter energiprisernas direkta effekter från KPI har inflationen sjunkit successivt sedan början av 2002, med undantag för enstaka månader. Diagram 8.2 Inflation (KPI) exkl. el, bränsle och drivmedel

Procent

4,0

Inflation

3,5

Inflation exkl. el, bränsle och drivmedel

3,0

2,5

2,0

1,5

1,0

0,5

0,0

-0,5

-1,0

2000

2001

2002

2003

2004

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Prisökningstakten är lägre i dag än den var för två år sedan, både för importerade och inhemskt producerade varor och tjänster, men utvecklingen har sett olika ut för olika grupper. Diagram 8.3 visar bidragen, i procentenheter, från prisutvecklingen för olika varor och tjänster till den totala KPI-inflationen.

De inhemskt producerade varornas bidrag till inflationen slutade falla i början av 2003 medan bidraget från tjänster, exkl. boende och administrativt prissatta tjänster, fortsatte sjunka i fjol. (De administrativt prissatta tjänsterna kommenteras längre fram i detta avsnitt.) Det sammanlagda bidraget från inhemskt producerade varor och tjänster exkl. boende upphörde att avta i slutet av 2002 och har sedan dess varit omkring 1 procentenhet. De importerade varornas bidrag till inflationen har däremot fortsatt att falla, för att under 2003 bli negativt, dvs. dra ned den totala inflationen. De fallande importpriserna har således haft stor betydelse för den kraftiga minskningen av inflationen den senaste tiden. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Diagram 8.3 Bidrag till KPI-inflationen från vissa varu- och tjänstegrupper exkl. el, bränsle och drivmedel

Procentenheter

1,2

1,0

0,8

0,6

0,4

0,2

0,0

-0,2

Adminstrativt prissatta tjänster

-0,4

Övriga inhemska tjänster exkl. boende

-0,6

Importvaror

Inhemska varor

-0,8

2000

2001

2002

2003

2004

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Importpriserna fortsätter hålla tillbaka inflationen Priserna på bearbetade varor i importledet väntas fortsätta att minska under 2004. Det beror dels på den kronförstärkning som förutses under året, dels på ett fortsatt dämpat pristryck på internationellt handlade varor. Råvarupriserna i importledet väntas minska markant som en följd av lägre priser på olje- och petroleumprodukter (se vidare avsnitt 4.2). Även under nästa år bedöms priserna på importerade varor i importledet sjunka något, trots endast marginella förändringar i växelkursen. Anledningen är att oljepriset förutses falla. Importpriserna på bearbetade varor bedöms däremot öka svagt under 2005 till följd av stigande världsmarknadspriser på varor. Priserna i importledet påverkar konsumentpriserna både direkt, genom att en stor del av konsumentvarorna importeras, och indirekt, genom att priserna på importerade insatsvaror som används i inhemsk produktion påverkar konsumentpriserna. Genomslaget i konsumentpriserna av förändrade priser i importledet uppkommer normalt med viss fördröjning, och det har ofta visat sig vara svårt att förutse effekten både till storlek och tidpunkt. Sammanfattningsvis bedöms prisutvecklingen i importledet bidra relativt mycket till att dra ned inflationen under loppet av 2004, och endast bidra marginellt till att höja inflationen under loppet av 2005. Oljeprisutvecklingen är dock en källa till osäkerhet i prognosen. 49 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Lågt inhemskt inflationstryck Den snabba ökningen av inflationen på inhemska varor och tjänster under 2000 och 2001 berodde åtminstone delvis på att resursutnyttjandet i ekonomin vid den tidpunkten hade blivit ansträngt. Under några år hade sysselsättningen stigit snabbt, och löner och enhetsarbetskraftskostnader hade ökat i relativt hög takt. Särskilt märktes detta i utvecklingen av konsumentpriserna på tjänster som steg snabbt (se diagram 8.3 ovan) sedan personalsituationen i konsumentnära tjänstebranscher blivit mer och mer ansträngd under några år. Sedan dess har sysselsättningsuppgången i ekonomin som helhet brutits. Produktivitetstillväxten har stärkts kraftigt efter att ha varit låg 2001, och löner och enhetsarbetskraftskostnader har stigit i betydligt lägre takt än tidigare. Resursutnyttjandet i den svenska ekonomin är för närvarande lågt (se avsnitt 1.2) vilket har resulterat i ett sänkt inhemskt inflationstryck. Inflationsförväntningarna har också sjunkit successivt under de senaste åren, även om de steg något under första halvåret 2003, sannolikt under påverkan av energiprisutvecklingen. I början av 2002 låg inflationsförväntningarna på ett års sikt kring 2,5 %, både enligt Konjunkturinstitutets undersökning av hushållens inköpsplaner och enligt företaget Prosperas undersökning av förväntningar bland arbetsmarknadens och penningmarknadens aktörer. I början av 2004 har dessa förväntningar legat strax under 2 %. Som framgår i avsnitt 6 väntas sysselsättningen inte stiga förrän nästa år. Lönerna förutses öka med 3,2 % per år 2004 och 2005, och produktivitetstillväxten väntas vara relativt god, vilket talar för att enhetsarbetskostnaden stiger måttligt. Mot denna bakgrund bedöms det inhemska inflationstrycket förbli lågt under prognosåren. Det antas visserligen stiga gradvis i takt med att konjunkturen och efterfrågan stärks och sysselsättningen åter ökar, men prognosen innebär att det även i slutet av prognosperioden finns ledig kapacitet i ekonomin varför inflationstrycket även då väntas vara relativt lågt. Konjunkturinstitutets kvartalsbarometer har begränsad täckning inom de konsumentinriktade tjänstebranscherna, men de barometerfrågor som rör bristen på personal inom handeln kan i viss mån ses som indikatorer på graden av resursutnyttjande även i närliggande tjänste- branscher. Diagram 8.4 visar ett sammanvägt mått på svaren på dessa frågor. I diagrammet visas också Riksbankens mått på huvudsakligen inhemskt genererad underliggande inflation, UNDINHX, exkl. energi, ett inflationsmått som till stor del speglar konsumentprisutvecklingen på tjänster. Under senare år har de två tidsserierna samvarierat relativt väl med ca 1,5 års fördröjning. Om mönstret består kan företagens uppgifter om låg personalbrist i dag ses som ett stöd för bedömningen att kostnadstrycket inom produktionen av konsumenttjänster förblir lågt under en stor del av prognosperioden. Diagram 8.4 Inhemsk underliggande inflation och bristtal i handeln

Inflation, kvartalsgenomsnitt, procent

Nettotal

5,0

35

4,5

UNDINHX exkl. energi (vänster)

30

Bristtal i handeln* (höger)

4,0

3,5

25

3,0

20

2,5

2,0

15

1,5

10

1,0

5

0,5

0,0

0

1996

1997

1998

1999

20 00

20 01

2002

2003

2004 * Nettotal (andel ja minus andel nej) för Konjunkturbarometerns frågor om personalbrist i parti-, motorfordonso. detaljhandel, sammanvägda med antalet sysselsatta i resp. bransch. Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet. En del av den inhemskt genererade inflationen som inte har dämpats de senaste åren utgörs av de prisökningar som genomförts på administrativt prissatta tjänster, som t.ex. avgifter för vatten och avlopp, kollektivtrafik och sjukvård. Effekten av dessa tjänstepriser på den totala KPI-inflationen har ökat relativt kraftigt sedan 1998 och har under 2003 varit nästan 0,2 procentenheter, vilket är ett ansenligt bidrag med tanke på den låga totala inflationen. (Se diagram 8.3.) Även under prognosperioden väntas dessa taxor dra upp inflationen mer än vanligt. Utvecklingen av handelns marginaler, som bedöms ha bidragit till att höja inflationen under 2003 jämförelsevis mycket, väntas ha betydligt mindre effekter på inflationen 2004 och 2005. Prognosen bygger på antagandet att effekterna på konsumentprisutvecklingen av det stora antalet arbetsdagar 2004 jämfört med 2003 är försumbara. (Se fördjupningsruta på sidan 18.) 50 Bostadsräntorna drar upp inflationen under 2005 Boendekostnaderna bidrog i stor utsträckning till inflationen 2003, även bortsett från energipriseffekterna. Under loppet av 2003 ökade hyrorna med 2,6 %, vilket bidrog till att höja inflationen med 0,4 procentenheter. Hyresökningarna bedöms bli något högre under loppet av 2004, främst mot bakgrund av de ökade uppvärmningskostnaderna för hyresfastigheter, och något lägre under 2005. Räntekostnaderna för egnahem har sedan april 2003 bidragit till att hålla nere inflationen avsevärt. Enligt den ränteprognos som redovisas i avsnitt 3.2 blir detta fallet även under 2004. Under första halvåret 2005 innebär prognosen att egnahemsräntorna i stället börjar bidra till att öka inflationen. I slutet av 2005 bedöms ränteutgifterna bidra till att höja inflationen med drygt en halv procentenhet. Sammantaget förutses utvecklingen av boendekostnaderna, exklusive skatt och uppvärmning av egnahem, sänka inflationen under loppet av 2004 med ca 0,2 procentenheter, men höja inflationen under loppet av 2005 med ca 0,9 procentenheter. Inflationen närmar sig långsamt målet Sammanfattningsvis förväntas det underliggande inflationstrycket förbli lågt under prognosperioden 20042005. Den underliggande inflationen, mätt med UND1X, förutses stiga relativt långsamt under 2005 (se diagram 8.5). Egnahemsräntorna (som inte ingår i UND1X) gör att inflationen mätt med KPI stiger i snabbare takt. I inflationsprognosen för 2005 antas att den s.k. gröna skatteväxlingen fortsätter med samma profil som 2004 (bl.a. höjda energiskatter). I december 2005, då det alltjämt bedöms finnas lediga resurser i ekonomin, beräknas den underliggande inflationen (UND1X) vara knappt 1,5 % och inflationen, mätt med KPI, vara drygt 2 procent. Penningpolitiken antas anpassas så att inflationen under det medelfristiga kalkylåret 2006 utvecklas i linje med Riksbankens inflationsmål. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Diagram 8.5 Konsumentprisernas utveckling

Årlig procentuell förändring

4,0

3,5

KPI

UND1X

3,0

HIKP

2,5

2,0

1,5

1,0

0,5

0,0

-0,5

-1,0

1998

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

51 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1

9

Hushållens ekonomi och konsumtionsutgifter

De senaste årens trend med kraftigt stigande realinkomster bröts 2003 då den reala inkomsten var oförändrad jämfört med året innan. År 2004 beräknas hushållens reala disponibla inkomster öka med över 2 %, för att åren därefter öka med drygt 1 % per år. Trots en svagare inkomstutveckling bedöms hushållens konsumtionsutgifter öka med cirka 2 % per år under prognosperioden. Den relativt goda konsumtionstillväxten stöds av fortsatt låga räntenivåer och en god förmögenhetsställning. Den förhållandevis svaga inkomstökningen innebär att sparkvoten faller under prognosperioden.

9.1

Hushållens inkomster

Hushållens reala inkomster har under ett antal år utvecklats mycket gynnsamt. Bakom ökningen låg en god utveckling av hushållens löneinkomster i kombination med statliga utgiftsreformer och skattesänkningar. År 2003 medförde en sämre reallönetillväxt och ett fortsatt svagt arbetsmarknadsläge att den goda utvecklingen bröts. Perioden 19982002 med en årlig genomsnittlig realinkomsttillväxt på 3,6 % föregicks dock av en period med mycket svaga, och vissa år fallande, realinkomster. Den senaste 10-årsperioden har hushållens realinkomster i genomsnitt ökat med 1,6 % per år, vilket även är den förväntade genomsnittliga tillväxten för prognosperioden 20042006.

Oförändrade realinkomster 2003 Hushållens reala inkomster var oförändrade 2003 jämfört med året före (se tabell 9.1). Den svaga konjunkturen innebar en dämpning av timlöneutvecklingen och antalet arbetade timmar i ekonomin som helhet minskade, vilket medförde att löneinkomsterna före skatt var realt oförändrade. Offentliga transfereringar till hushållen ökade realt med drygt 5 %. Av ökningen beror 3,4 procentenheter på att det särskilda grundavdraget för pensionärer ersattes av en beskattad garantipension. Förändringen innebar att pensionerna före skatt steg samtidigt som hushållens skattebetalningar ökade. I samband med omläggningen utlovades att ingen pensionär skulle få sänkt nettopension. Övergången kom därmed att innebära en viss överkompensation till hushållen. Taket i arbetslöshetsförsäkringen höjdes vid halvårsskiftet 2002 och gav därmed en positiv effekt på tillväxten i de reala transfereringarna även 2003. Hushållens skatter och avgifter ökade realt med drygt 5 %, vilket är av samma storleksordning som ökningen av de offentliga hushållstransfereringarna. Förutom den ovan nämnda förändringen på pensionsområdet 2003 genomfördes en skatteväxling som innebar att inkomstskatten sänktes för vissa inkomstgrupper. Samtidigt höjdes energiskatterna i motsvarande grad, med högre priser som följd. Skatterna i kommuner och landsting höjdes med sammanlagt 65 öre, vilket dämpade inkomstökningen med 0,7 procentenheter. Övriga inkomster ökade svagt 2003. Utvecklingen, med en realt oförändrad disponibelinkomst, stämmer väl överens med den bedömning som gjordes i budgetpropositionen efter hänsyn till nationalräkenskapernas (NR:s) omläggning av skatteredovisningen (se fördjupningsruta på sidan 73). Tabell 9.1 Hushållens reala disponibla inkomster

Mdkr

Procentuell förändring

2003

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

Löneinkomster

1 014

5,6

3,4

1,4

0,0

1,8

2,0

2,1

Transfereringar från offentlig sektor

465

1,3

0,3

2,3

5,2

2,3

0,8

0,8

Övriga inkomster

250

1,6

4,9

4,5

0,5

4,3

0,1

0,7

Skatter och avgifter

491

2,9

5,2

5,0

5,3

2,4

1,7

1,6

Disponibel inkomst

1 239

4,2

6,5

3,0

0,0

2,2

1,3

1,2

Anm.: Real disponibel inkomst är deflaterad med implicitprisindex för hushållens konsumtionsutgifter (IPI). Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 52 Tabell 9.2 Bidrag till realinkomstökningen Procentenheter

2002

2003

2004

2005

2006

Löneinkomster

1,1

0,0

1,5

1,6

1,7

Övriga faktorinkomster

0,1

0,1

0,6

0,4

0,3

Räntor och utdelningar

0,5

0,1

0,4

0,2

0,4

Transfereringar från

offentlig sektor

0,8

1,9

0,9

0,3

0,3

Privata transfereringar

0.5

0,1

0,1

0,2

0,1

Skatter och avgifter

2,0

2,0

0,9

0,7

0,7

Real disponibel inkomst 1

3,0

0,0

2,2

1,3

1,2

IPI 1,2

1,8

2,5

1,1

1,5

1,9

Nominell

disponibel inkomst 1

4,8

2,4

3,3

2,9

3,1

Sparkvot 3

5,4

3,5

3,7

2,9

2,0

Finansiell sparkvot

9,7

7,7

8,0

7,4

6,8 Anm.: Real disponibel inkomst är deflaterad med implicitprisindex för hushållens konsumtionsutgifter (IPI).

1

Procentuell förändring.

2

Implicitprisindex för hushållens konsumtionsutgifter.

3

Exklusive avtalspensioner.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Relativt stark realinkomstökning i år till följd av svag inflation Hushållens inkomster bedöms utvecklas fortsatt svagt framöver. Till följd av den låga inflationen blir emellertid utvecklingen i reala termer relativt stark i år, med en ökning på 2,2 %. Implicitprisindex för den privata konsumtionen förutses öka med endast 1,1 %. De reala löneinkomsterna beräknas öka med 1,8 % (se tabell 9.1), vilket ger ett bidrag till inkomstökningen med 1,5 procentenheter (se tabell 9.2). Även övriga faktorinkomster samt räntor och utdelningar beräknas ge ett positivt bidrag på tillsammans 1 procentenhet, trots att hushållen ökade sina skulder kraftigt förra året. Den ökade upplåningen motverkas av fallande räntor. Transfereringar från offentlig sektor väntas öka realt med drygt 2 %, vilket ger ett positivt bidrag till ökningen av inkomsten med närmare 1 procentenhet. Detta förklaras till en del med att utbetalningarna från ålderspensionssystemet ökar. I det nya pensionssystemet räknas pensioner och intjänade pensionsrätter upp med ett inkomstindex vilket innebär att pensionerna, med viss fördröjning, utvecklas i takt med den yrkesverksamma befolkningens inkomster. År 2004 ökar inkomstindex med 3,4 %, vilket medför att pensionerna ökar relativt starkt i förhållande till den svaga inflationstakten. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Utbetalningar från arbetslöshetskassan ökar också då arbetslösheten förväntas stiga med 0,6 procentenheter 2004. Även i år genomförs en skatteväxling som innebär att energiskatterna höjs med totalt 2 miljarder kronor. Som kompensation för den del av energiskattehöjningen som direkt påverkar hushållen sänks inkomstskatten med 1,4 miljarder kronor genom att alla inkomsttagare får en skattereduktion om 200 kronor. Samtidigt höjs skatterna i kommuner och landsting med 34 öre, motsvarande 4,5 miljarder kronor. Sammantaget ökar hushållens skatter och avgifter med drygt 2 %, vilket ger ett negativt bidrag till inkomstutvecklingen på knappt 1 procentenhet. Svag realinkomstökning de kommande åren Hushållens reala inkomster bedöms stiga med endast 1,3 % 2005 och med 1,2 % 2006 trots en gradvis stärkt arbetsmarknad. Det är främst löner och övriga faktorinkomster som står för det positiva bidraget till realinkomstökningen. Stigande räntor bidrar till ökade ränteutgifter och försämrat räntenetto. Bland privata transfereringar ingår nettot av hushållens premieinbetalningar till skadeförsäkringar och skadeförsäkringsutfallet, som under flera år varit positivt för hushållen. I prognosen har antagits att detta gap sluts 2005 och att försäkringsbolagen därefter tar ut högre premier från hushållen än vad de betalar ut i skadeersättning. Transfereringar från offentlig sektor ger relativt små bidrag till inkomstutvecklingen. För 2005 och 2006 är det inte beslutat hur skatteväxlingen skall utformas. I beräkningarna antas att skatteväxlingen fortsätter med samma profil som 2004. Det innebär att energiskatterna höjs ytterligare samtidigt som hushållen kompenseras genom inkomstskattesänkningar. Totalt sett påverkas inte hushållens reala inkomster av skatteväxlingen. Svagare ökning av offentliga transfereringsinkomster Hushållens inkomster från pensioner steg kraftigt 2003 då det särskilda grundavdraget för pensionärer ersattes av en beskattad garantipension (se tabell 9.3). Den låga inflationstakten i år medför att inkomstindex, som till största 53 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 delen styr de offentliga pensionsutbetalningarna, ökar svagt 2005. Hushållens inkomster från sjukdoms- och handikapprelaterade transfereringar har under flera år stigit kraftigt. Efterhand som korttidssjukskrivningarna övergått till längre sjukfall har ersättningen i form av aktivitets- och sjukersättning (tidigare förtidspension) börjat öka. Ök- ningstakten förutsätts avta under prognosperioden. Ett minskat antal korta sjukfall, en överföring av sjukskrivna till aktivitets- och sjukersättning samt vissa utgiftsminskande åtgärder, väntas leda till fallande inkomster i form av sjukpenning i år. Ökningen 2005 förklaras av att den sjukpenninggrundade inkomsten ökar från 77,6 % till 80 % samt att staten åter tar ansvaret för ersättningen den tredje sjukveckan. Ytterligare en inkomstpost som ökat kraftigt under ett antal år är assistansersättningen som väntas fortsätta att växa med över 10 % per år i reala termer. Trots minskade sjukskrivningar beräknas sammantaget hushållens transfereringsinkomster till följd av ohälsa stiga realt under 20042006.

Arbetslösheten bedöms öka från 4,9 % 2003 till 5,5 % 2004. Därmed stiger även hushållens inkomster från a-kassan i år. Under perioden därefter väntas hushållens transfereringsinkomster från arbetsmarknadsområdet minska realt i takt med att arbetsmarknaden förbättras. Hushållens inkomster från stöd till familjer och barn stiger realt under prognosperioden. År 2006 förklaras ökningen av den av regeringen aviserade satsningen på transfereringar till barnfamiljer, däribland förändrat underhållsstöd, förändrat bostadsbidrag samt särskilda insatser riktade till barn i ekonomiskt utsatta familjer. Vidare ingår det aviserade barntillägget till studerande. De kraftigt minskade inkomsterna från studiestöd 2003 förklaras till största delen av färre antal studerande. Hushållens inkomster från övriga löpande transfereringar, där bl.a. socialbidrag samt bidrag till asylsökande ingår, beräknas minska under prognosperioden. Tabell 9.3 Ändamålsfördelade transfereringsinkomster

Mdkr

Procentuell förändring

2003

2002

2003

2004

2005

2006

Pensioner

223

2,3

8,2

2,0

0,1

1,8

Sjukdom

113

6,9

4,8

1,2

5,6

2,2

Arbetsmarknad

39

0,1

7,7

11,0

4,9

8,3

Familjer 

barn

47

0,5

1,3

1,5

0,5

1,2

Studier

12

5,3

11,5

2,0

1,7

0,8

Övriga löpande

transfereringar

32

2,7

2,8

1,1

0,8

1,2

Summa

466

2,3

5,2

2,3

0,8

0,8

Anm.: Transfereringsinkomsterna är deflaterade med implicitprisindex för hushållens konsumtionsutgifter (IPI). Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Ett utvidgat inkomstbegrepp I NR:s redovisning ingår inte kapitalvinster i hushållens inkomster. Skatter på realiserade kapitalvinster ingår dock i hushållens skatter och påverkar därmed hushållens inkomster negativt. Om hushållens skatter på kapitalvinster utvecklas i takt med övriga inkomster påverkas inte realinkomsternas tillväxttakt. Men om kapitalvinsterna varierar kraftigt, vilket har varit fallet de senaste åren, påverkar skatten på kapitalvinsterna den redovisade inkomstutvecklingen. Ef- tersom hushållen kan betala skatterna på kapitalvinster med en del av försäljningsinkomsterna erhålls en mer rättvisande bild av den underliggande inkomstutvecklingen om inkomsten redovisas exklusive skatter på kapitalvinster. Av tabell 9.4 framgår att den reala inkomstökningen exklusive skatt på kapitalvinst var högre 1999 och 2000 då hushållens kapitalvinster ökade markant. De följande två åren sjönk kapitalvinsterna och därmed även hushållens skatteinbetalningar. Den justerade reala inkomsten ökade då svagare än den av NR redovisade inkomsten. Särskilt markant är utvecklingen mellan 2000 och 2001 då fallet i kapitalvinsterna minskade hushållens skatter med 18 miljarder kronor eller nästan 2 % av den disponibla inkomsten. Tabell 9.4 Effekt av kapitalvinster på disponibelinkomst Procentuell förändring

1998

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

Beräknad skatt på kapitalvinster, mdkr

19

31

40

22

16

18

20

22

23

Real disponibel inkomst

Enligt NR

1,9

2,5

4,2

6,5

3,0

0,0

2,2

1,3

1,2

Exklusive skatt på kapitalvinster

2,0

3,6

4,9

4,6

2,4

0,1

2,4

1,4

1,2 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 54

9.2

Hushållens konsumtionsutgifter

Hushållens konsumtionsutgifter steg i fjol med 2,0 %. Under 2003 ökade hushållens konsumtion således i förhållandevis god takt trots att hushållens reala disponibla inkomster var oförändrade i jämförelse med 2002. Eftersom hushållens realinkomster ökade kraftigt åren dessförinnan kunde sparandet som andel av de disponibla inkomsterna dras ner. I år verkar svagare sysselsättning och högre arbetslöshet återhållande på konsumtionsutgifterna. Samtidigt finns andra faktorer som talar för en god konsumtionstillväxt under prognosperioden. Hit hör fortsatt låga räntenivåer och en god förmögenhetsställning. Den ovanligt kraftiga kalendereffekten i år bidrar med 0,2 procentenheter till konsumtionstillväxten, som uppskattas till 2,0 % för att sedan öka till 2,2 % 2005. I den medelfristiga kalkylen för 2006 förutses konsumtionsutgifterna fortsätta att växa med drygt 2 %. Konsumtionen har ökat i jämn takt Enligt de preliminära nationalräkenskaperna har konsumtionen ökat i jämn takt under de två senaste åren. 2003 uppgick konsumtionstillväxten till 2,0 % mätt som årsgenomsnitt. Konsumtionen av varor ökade med nästan 3 % medan konsumtionen av tjänster steg med knappt 1 %. Till den starka utvecklingen av varukonsumtionen bidrog framför allt konsumtionen av sällanköpsvaror som steg med drygt 4 %. Under året var prisutvecklingen i flera branscher inom sällanköpsvaruhandeln dämpad och inom elektronikhandeln föll priserna i snabbare takt än tidigare. Prisutvecklingen bidrog sannolikt till den stora volymökningen. Hushållens konsumtion av bilar ökade i fjol med nära 6 % efter en nedgång såväl 2001 som 2002 och bidrog till att höja den totala konsumtionstillväxten med två tiondels procentenheter. Samtidigt finns det tecken på att bilförsäljningen mattades av under fjärde kvartalet och inregistreringen av personbilar har sjunkit ytterligare under första kvartalet i år. Konsumtionen av tjänster (exkl. boende), som i stort sett legat på en oförändrad nivå sedan slutet av 2000, började öka långsamt under fjolåret (se diagram 9.1). Bland de utgifter som ökade märks bl.a. konsumtionen av tandvård (främst i privat regi), barnomsorg och kollektiv- PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 trafik. Även konsumtionen av tjänster inom mobiltelefoni ökade. Hushållens utgifter för restaurang- och hotelltjänster fortsatte att minska under 2003. Diagram 9.1 Hushållens konsumtion av varor och tjänster Miljarder kronor, fasta priser, referensår 2002, säsongrensade värden

150

80

140

70

130

120

60

110

Varor (vänster axel)

100

Tjänster, exkl. boende (höger axel)

50

93

95

97

99

01

03

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Hushållens förmögenhetsställning stärktes 2003 Efter en period med kraftigt fallande värden på aktier och fondandelar började börsen åter att stiga under våren 2003. Vid årsskiftet 2003/2004 uppgick värdet av hushållens aktie- och fondinnehav till ca 700 miljarder kronor vilket innebär en kraftig ökning från ca 570 miljarder kronor vid årsskiftet dessförinnan. (Se tabell 9.5.) Eftersom hushållen under året även fortsatte att öka sitt sparande i bank- och försäkringstillgångar betyder det att hushållens totala finansiella tillgångar ökade med nästan 10 % under 2003. Samtidigt ökade hushållen sina skulder med nästan 10 % och sammantaget förbättrades nettoförmögenheten med drygt 120 miljarder kronor. Tabell 9.5 Hushållens finansiella förmögenhet Miljarder kronor vid respektive års slut

1999

2000

2001

2002

2003

Finansiella tillgångar 1

2 798

2 780

2 822

2 625

2 869

aktier och fonder

1 085

956

831

570

699

bankinlåning

427

414

417

506

530

försäkring

733

800

889

927

947

bostadsrättsandelar

334

418

430

426

494

Finansiella skulder

1 031

1 123

1 227

1 325

1 447

Finansiell

nettoförmögenhet

1 767

1 657

1 595

1 300

1 422 Anm.: Exklusive värden i hushållens intresseorganisationer.

1 Exklusive kollektiva försäkringar och posten övriga finansiella tillgångar som ingår i finansräkenskaperna. Källa: Finansinspektionen (Sparbarometern). 55 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Nettoförmögenheten är dock betydligt lägre än kring sekelskiftet 2000 då värdet på Stockholms fondbörs var som högst. Som framgår av tabell 9.5 beror detta mer på att skulderna har ökat än att de finansiella tillgångarna har minskat. Förutom finansiella tillgångar besitter hushållen stora reala tillgångar, framför allt i form av småhus. Den tilltagande belåningen är i stor utsträckning knuten till stigande småhuspriser, dvs. en ökad real förmögenhet, samt stigande priser på bostadsrättsandelar. 15 Småhuspriserna var 2003 drygt 7 % högre än året före. Av diagram 9.2 framgår att hushållens skuldsättning i jämförelse med deras totala tillgångar är låg ur ett historiskt perspektiv, även om den stigit från den lägsta noteringen på 20 % år 1999 till ca 24 % under såväl 2002 som 2003. I relation till hushållens disponibla inkomster har skulderna däremot stigit något mer de senaste åren och ligger idag nära de nivåer som rådde under början av 1990-talet. Detta bidrar till att hushållen blivit mer känsliga för ränteförändringar. Diagram 9.2 Hushållens skulder Procent

150

50

Andel av disponibel inkomst (vänster axel)

Andel av bruttotillgångar (höger axel)

125

40

100

30

75

20

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02 Anm.: Vid beräkning av bruttotillgångar är kollektiva försäkringar exkluderade. Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet. Hushållen gynnas dock av att de samlade ränteutgifterna för närvarande hålls nere till följd av det låga nominella ränteläget. Lägre räntor medförde att hushållens ränteutgifter minskade med nästan 1,5 miljarder kronor mellan 2002 och 2003 trots att skulderna ökade. Även i år förväntas sjunkande räntor bidra till att ränteutgifterna minskar trots att skulderna ökar. Åren därefter bedöms räntorna börja stiga och hushållens upplåning fortsätter att öka om än i

15 Hushållens skulder utgörs till ca 60 % av lån i bostadsinstitut. en långsammare takt. Sammantaget bedöms därmed ränteutgifterna åter stiga fr.o.m. 2005. Trots det förblir räntekvoten, definierad som ränteutgifter i förhållande till disponibla inkomster, låg ur ett historiskt perspektiv. (Se diagram 9.3.) Diagram 9.3 Hushållens ränteutgifter efter skatt Procent av disponibel inkomst

12

11

10

9

8

7

6

5

4

3

81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet. God konsumtionstillväxt 2004 Statistiska centralbyråns och Handelns utredningsinstituts index för detaljhandeln visar på en fortsatt hög volymtillväxt i inledningen av 2004. I Konjunkturinstitutets undersökning av hushållens inköpsplaner (HIP) har tillförsikten kring den ekonomiska utvecklingen stärkts under inledningen av 2004 efter att ha försvagats kraftigt under det fjärde kvartalet i fjol. De stärkta förväntningarna gäller såväl den egna ekonomin som den svenska ekonomin i allmänhet. Nivån på båda dessa indikatorer är högre idag än för ett år sedan. (Se diagram 9.4.) Hushållen är dock alltjämt oroade över det svaga arbetsmarknadsläget och en majoritet av hushållen tror på en stigande arbetslöshet under det närmaste året. Utvecklingen på arbetsmarknaden kommer troligen att vara en av de avgörande faktorerna för konsumtionsutvecklingen. Förutom att sysselsättningen påverkar hushållens inkomster har den sannolikt också stor betydelse för tillförsikten inför framtiden, och därmed för hushållens val mellan konsumtion och sparande. En indikator som tyder på viss försiktighet bland hushållen är inregistreringarna av personbilar. Dessa minskade något under det första kvartalet i år jämfört med fjärde kvartalet i fjol. 56 Diagram 9.4 Hushållens förväntningar om ekonomin 12 månader framåt Nettotal, procent 80 60 40 20 0

-20

-40

Arbetslösheten 

-60

Egen ekonomi Svensk ekonomi

-80

93

94

95

96

97

98

99

00

01

02

03

04 Anm.: Värden före januari 2002 är nivåjusterade. Källor: Statistiska centralbyrån och Konjunkturinstitutet. Jämn konsumtionstillväxt även kommande år Efter en viss återhållsamhet i konsumtionsutvecklingen under fjärde kvartalet i fjol och under första halvåret i år bedöms hushållens konsumtionsutgifter komma att öka i en något högre takt fr.o.m. i höst. Det hänger samman med att hushållens tillförsikt väntas förstärkas i takt med ljusare arbetsmarknadsutsikter. Sammantaget bedöms konsumtionen mätt som årsgenomsnitt öka med 2,0 % i år. I takt med att utvecklingen på arbetsmarknaden förbättras väntas hushållen fortsätta att öka sin konsumtion även åren därefter. År 2005 väntas en ökning med 2,2 % och även kalkylåret 2006 ökar konsumtionen med strax över 2 %. Faktorer som bedöms ge stöd åt en gynnsam konsumtionsutveckling de närmaste åren är dels hushållens förhållandevis starka tillförsikt inför den framtida ekonomiska utvecklingen, dels hushållens stabila förmögenhetsställning som är en följd av det sparöverskott som byggts upp under 2001 och 2002 samt stigande tillgångspriser. Till riskbilden hör osäkerheten kring utvecklingen på arbetsmarknaden. En stigande arbetslöshet skulle sannolikt leda till dämpad tillförsikt samtidigt som inkomstutvecklingen skulle bli svagare vilket sammantaget kan leda till en lägre konsumtionstillväxt än prognoserat. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Då konsumtionsutgifterna bedöms öka i samma takt som inkomsterna betyder det att sparkvoten blir i stort sett oförändrad i år. Åren därefter förutses konsumtionsutgifterna öka snabbare än hushållens disponibla inkomster. År 2006 bedöms sparandet ha sjunkit till 2,0 % av de disponibla inkomsterna jämfört med 3,7 % år 2004. (Se diagram 9.5.) Diagram 9.5 Hushållens nettosparkvot

Procent

12

10

8

6

4

2

0

-2

-4

-6

70

75

80

85

90

95

00

05 Anm.: Sparande, exklusive avtalspensioner, i förhållande till disponibel inkomst. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 57 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 10 Investeringar Investeringarna i näringslivet sjönk förra året för tredje året i rad. Ett stigande resursutnyttjande, låga räntor och en stabilisering av företagens vinster bidrar till att nedgången bryts i år. Det dröjer dock till nästa år innan en mer markant återhämtning sker. Bostadsbyggandet steg i slutet av förra året och en viss ökning förutses de närmaste åren. Kommunernas investeringar föll däremot kraftigt i fjol och det finns en stor osäkerhet om utvecklingen framöver. Investeringsnivån inom offentliga myndigheter hålls uppe av de statliga satsningarna i infrastrukturen. Det faktum att det är fler vardagar i år än förra året bidrar till att höja den totala investeringsutvecklingen 2004, se fördjupningsruta på sidan 18. Sammantaget stiger de totala investeringarna med 1,5 % 2004 och med 3,4 % 2005, se tabell 10.1. I slutet av 2005 bedöms det fortfarande finnas lediga resurser på arbetsmarknaden. I den medelfristiga kalkylen för 2006 fortsätter återhämtningen i ekonomin och BNP-tillväxten överstiger den långsiktiga även då. Investeringarna ökar därför i god takt 2006. Diagram 10.1 Investeringar Andel av BNP i löpande priser, procent

26

24

22

20

18

16

14

12

10

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

04

06 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

10.1

Näringslivet

Nedgången i varuproducenternas investeringar bryts i år Statistiska centralbyråns (SCB:s) enkät tyder på att industrins investeringar kommer att stiga i år, om än svagt. Det är framför allt pappers- och massaindustrierna som har expansiva planer. Orsaken till att investeringarna i industrin nu ser ut att vända upp efter tre års nedgång är framför allt att resursutnyttjandet har ökat. Av diagram 10.2 framgår att kapacitetsutnyttjandet har stigit kontinuerligt under två års tid, vilket beror på att produktionen har ökat men också på att produktionskapaciteten har skurits ned i vissa branscher, t.ex. inom teleproduktindustrin. Personalminskningar, mindre outnyttjat realkapital och låga räntor har stärkt företagens lönsamhet, vilket förbättrar förutsättningarna för framtida investeringar. Se även avsnitt 5. Det förbättrade vinstläget i kombination med en produktionstillväxt på ca 4,5 % både i år och nästa år stärker bilden av att det uppstår behov av att höja utbyggnadstakten fr.o.m. i år. Nästa år breddas uppgången och återhämtningen i industrins investeringar tilltar. Diagram 10.2 Kapacitetsutnyttjandet i industrin

Procent

92

90

88

86

84

82

80

78

76

74

72

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

Källa: Statistiska centralbyrån.

Inom övriga varuproducerande branscher är bilden splittrad. Den svaga konjunkturen har medfört att byggföretagen successivt minskat sina inköp av maskiner de senaste åren. Byggkonjunkturen är alltjämt dämpad och det dröjer till nästa år innan byggföretagen expanderar igen, vilket också framgår av SCB:s enkät. Investeringarna inom energisektorn steg däremot i god takt förra året och planerna för innevarande år är expansiva. Den relativt starka utvecklingen förklaras bl.a. av omfattande upprustning av elnäten samt om- och nybyggnationer av fjärrvärmeverk. Sammantaget bryts de senaste årens nedgång och de varuproducerande branschernas investeringar växer med ca 3 % i år och med ca 5 % nästa år. 58 Tabell 10.1 Investeringar Procentuell volymförändring

2002

2003

2004

2005

2006

Näringslivet 1

7,1

2,8

0,4

4,3

5,1

Varuproducenter

5,5

3,2

3,3

4,8

Tjänsteproducenter

8,3

2,5

1,8

4,0

Bostäder

5,7

4,9

7,1

2,3

10,0

Offentliga

myndigheter

9,7

3,5

1,6

0,5

1,8

Stat

12,2

2,0

2,3

0,2

2,0

Kommuner

7,2

8,9

0,8

1,3

1,5

Totalt

3,0

2,0

1,5

3,4

5,2

Byggnader

1,9

1,7

3,5

2,2

5,5

Maskiner

5,6

3,5

0,8

4,8

5,3

Övrigt

7,1

1,5

2,4

2,8

4,0

1 Exklusive bostäder. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Tjänsteproducenternas investeringar faller även i år I tjänstesektorn har investeringsnedgången varit än mer markant. Fallet fortsatte med oförminskad styrka under andra halvåret förra året då tjänstebranschernas investeringar var 3,7 % lägre än ett år tidigare. Emellertid var inköpen av fartyg och flygplan ovanligt omfattande. Exkluderas dessa var minskningen i stället hela 6,6 %. SCB:s enkät är inte entydig, men flera branscher har återhållsamma investeringsplaner. Således är det mycket som tyder på att det i många delar av tjänstesektorn fortfarande finns tillräcklig eller övertalig kapacitet. Behovet av att expandera är därför för närvarande begränsat. De branscher där nedgången är tydligast är företagstjänster, hushållstjänster samt byggande av kommersiella lokaler. För den senare branschen är det troligt att utveckling blir svag även 2005. Vakanstalen i framför allt Stockholmsområdet är höga och antalet bygglov för kontorslokaler ligger alltjämt på låga nivåer. Orderläget för bl.a. arkitekter är också bekymmersamt enligt Konjunkturinstitutets barometer, vilket indikerar en svag utveckling ett till två år framåt i tiden. Investeringsutvecklingen inom post- och telekommunikation, för vilken prognoserna tidigare har varit mycket optimistiska, var kraftigt negativ förra året, 21 %. Således har inte utbyggnaden av tredje generationens mobiltelefonnät kompenserat investeringsnedgången i övrigt inom denna bransch. Nivån var mycket låg i slutet av förra året och mycket PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 tyder på att investeringarna inom post- och telekommunikation faller även i år, om än i mindre utsträckning än under 2003. Den tjänstebransch som för närvarande expanderar är framför allt finansiella tjänster. Inom hotell och restaurang samt i handeln förefaller också läget ha stabiliserats efter tidigare nedgångar. En allt högre inhemsk efterfrågan torde medföra att investeringarna i framför allt dessa branscher stiger framöver. Trots vissa positiva inslag förutses investeringarna inom tjänstesektorn som helhet falla med ca 2 % i år. Nästa år bryts den utdragna investeringsnedgången då aktiviteten i sektorn ökar ytterligare. Det kan noteras att tillväxten visserligen har dämpats, men produktionen inom tjänstebranscherna har ändå ökat med i genomsnitt 1,8 % per år under de tre senaste åren. Produktionen förutses stiga med ca 2,5 % både i år och nästa år. Därmed uppstår behov av att expandera och tjänstesektorns investeringar ökar med ca 4 % nästa år.

10.2

Offentliga myndigheter

Kraftigt fallande investeringar inom kommunala myndigheter förklarade 0,8 procentenheter av fjolårets nedgång i de totala investeringarna på 2,0 %. Det var framför allt kommunernas bygginvesteringar som minskade. Det fortsatt ansträngda finansiella läget medför att kommunernas investeringar väntas ligga kvar på en relativt låg nivå även i år. Nästa år förbättras situationen tack vare att statsbidragen höjs, se även avsnitt 11. Statens investeringar ökade med 2 % förra året. Prognosen för statens bygginvesteringar, som utgör ca 2/3 av statens totala investeringar, baseras på beslutade och aviserade åtgärder i infrastrukturen. Det innebär att dessa investeringar i stort sett kommer att ligga kvar på den nivå som etablerades efter den kraftiga ökningen 2002. En viss ökning förutses däremot av statens maskininvesteringar framöver. Såväl kommunernas som statens inköp och egenproduktion av datorprogram väntas, liksom i större delen av näringslivet, öka även framöver. Dessutom kommer sannolikt den aviserade skattestimulansen för miljöinvesteringar i offentliga lokaler att höja myndigheternas investeringsaktivitet. Sammantaget ökar offent- 59 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 liga myndigheters totala investeringar med 1,6 % 2004 och med 0,5 % 2005.

10.3

Bostäder

Investeringarna i bostäder ökade i fjol med knappt 5 % enligt nationalräkenskaperna. Om- byggnationerna 16 ökade med 2 % vilket är i stort sett samma utvecklingstakt som redovisats varje år sedan 1998. Nybyggnationerna av bostäder ökade med nästan 7 % vilket berodde på ett kraftigt ökat småhusbyggande medan nyinvesteringarna i flerbostadshus däremot minskade något. Trots att nybyggandet ökade förra året är nivån alltjämt mycket låg ur ett historiskt perspektiv. Som framgår av diagram 10.3 har antalet påbörjade nybyggnationer av bostäder ökat från en nivå kring 12 000 lägenheter vid 1990-talets mitt till uppskattningsvis drygt 22 000 lägenheter i fjol. Det är dock fortfarande betydligt mindre än de nästan 70 000 lägenheter som började byggas 1990 och långt ifrån den nivå på ca 100 000 lägenheter per år som rådde under miljonprogrammets utbyggnad kring 1970. Ökningen av småhusbyggandet dämpas något i år bl.a. på grund av att det svaga läget på arbetsmarknaden påverkar hushållens investeringsvilja negativt. Räntorna förblir dock låga, och när konjunkturen förbättras och sysselsättningen börjar öka finns det goda förutsättningar för en fortsatt uppgång. Detta stöds av att hushållens förmögenhetsställning är stark. Även en fortsatt ökning av byggloven är ett tecken på att småhusbyggandet bör kunna öka med förnyad kraft redan mot slutet av innevarande år. Småhusbyggandet bedöms hamna på ungefär samma nivå i år som förra året för att därefter öka igen från och med 2005. Antalet påbörjade lägenheter i flerbostadshus, som i stort sett legat på en oförändrad nivå de två senaste åren, steg kraftigt under det fjärde kvartalet i fjol. Uppgången antas vara delvis tillfällig, men även byggloven avseende flerbostadshus steg under årets senare del. Nivån på byggandet av flerbostadshus bedöms, i likhet med

16 Ombyggnationer avser tillskott av lägenheter, t.ex. genom att vindar inreds, befintliga hus byggs till eller lokaler byggs om till lägenheter. småhusbyggandet, vara oförändrat i år. Investeringsstödet, motsvarande en momssänkning från 25 % till 6 %, som infördes förra året påverkar byggandet främst från och med 2005. Dessutom bedöms byggandet av flerbostadshus i Stockholms län komma igång igen nästa år. Byggandet av flerbostadshus ökar därmed något nästa år. Totalt sett bedöms antalet påbörjade nybyggnationer av lägenheter i år, liksom i fjol, uppgå till drygt 22 000 för att därefter öka till knappt 24 000 år 2005. En fortsatt uppgång av reparationer och ombyggnationer väntas bidra till ökande bostadsinvesteringar även framöver. Införandet av ROT-avdrag stimulerar denna typ av åtgärder som det finns ett ökat behov av. En stor del av de befintliga bostäderna i Sverige byggdes i miljonprogrammet under 1960- och 1970-talen. Enligt beräkningar från Boverket kommer uppemot 1,2 miljoner lägenheter att behöva genomgå stambyten under de närmaste 20 åren. Motsvarande insatser avseende ventilation, el och fasader kommer också att bli aktuella. Till viss del bedöms dessa åtgärder komma att inledas under prognosperioden. Diagram 10.3 Påbörjade nybyggnationer av bostäder Antal lägenheter, tusental

120

Lägenheter i småhus

100

Lägenheter i flerbostadshus

80

60

40

20

0

70

72

74

76

78

80

82

84

86

88

90

92

94

96

98

00

02

04

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

10.4

Lager

Den dämpade industrikonjunkturen de senaste åren avspeglas i industrins stora lager av färdiga varor. Allt sedan slutet av år 2000 har industrin haft lagerproblem. Det visar såväl Konjunkturinstitutets barometer som utvecklingen av lagerkvoten, dvs. lagerstockarna i förhållande till produktionen. Läget förbättrades tillfälligt under inledningen av 2003, men under mitten av året 60 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 noterades åter en uppgång i lagerkvoten och en tilltagande besvikelse i barometern över den uppkomna lagersituationen. Trots att färdigvarulagren justerades ned under andra halvåret 2003 bedöms det finnas ytterligare behov av minskningar. Anpassningen sker i år och underlättas av att efterfrågan på industrivaror stärks ytterligare framöver. Lagren av insatsvaror förefaller däremot ligga på önskade nivåer och väntas växa både i år och nästa år i samband med en allt högre produktionsnivå. Redan i slutet av 2002 uppstod lagerproblem inom handeln som sedan tilltog under första halvåret 2003. Enligt barometern var missnöjet med lagren störst i partihandeln. Delar av lagerproblemen inom handeln var troligen förknippade med den då dämpade industrikonjunkturen. Under andra halvåret i fjol förbättrades läget, men delar av handeln, främst handeln med motorfordon, rapporterar fortfarande om en ogynnsam lagersituation. Med draghjälp av en allt starkare inhemsk efterfrågan minskar handelns lager i år. Därefter sker en planerad lageruppbyggnad i samband med att sektorn expanderar. Minskningarna av såväl handelns som industrins lager dämpar BNP-tillväxten med 0,2 procentenheter i år. Den planerade lagerökningen inom framför allt handeln bidrar till att höja BNP-tillväxten med 0,2 procentenheter nästa år. 61 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 11 Den offentliga sektorn Överskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande beräknas 2004 uppgå till 0,3 % av BNP. En successiv förstärkning av det finansiella sparande väntas under prognosperioden.

11.1

Den konsoliderade offentliga sektorn

Finansiellt sparande Den offentliga sektorns finansiella sparande försämrades kraftigt i början av 1990-talet till följd av den djupa ekonomiska krisen. Konsolideringsprogrammet och återhämtningen i ekonomin medförde att de stora underskotten vändes till överskott, som år 2000 uppgick till 5,1 % av BNP, se diagram 11.1. Nedgången i konjunkturen med minskade kapitalvinster samt en expansiv finanspolitik medförde att överskottet vände till ett mindre underskott 2002. År 2003 förbättrades sparandet till ett överskott på 0,5 % av BNP till följd av en kraftig minskning av ränteutgifterna. Som andel av BNP uppgick skatter och avgifter till 50,5 % och de totala inkomsterna till 56,1 % medan utgifterna motsvarade 55,6 % av BNP. I år minskar sparandet till 0,3 % av BNP, till följd av minskade inkomster som andel av BNP. Under 2005 och 2006 minskar utgifterna som andel av BNP och sparandet ökar till 0,6 % respektive 1,1 % av BNP. Diagram 11.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande Procent av BNP

6

4

2

0

-2

-4

-6

-8

-10

-12

-14

1990

1992

1994

1996

1998

2000

2002

2004

2006 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Det finansiella sparandet 2004 fördelas mellan den offentliga sektorns tre delar så att staten visar ett underskott på 1,7 % av BNP, medan ålderspensionssystemet visar ett överskott på 2 % av BNP. Nästa år motverkas ett ökat underskott i staten av ett ökat överskott i pensionssystemet. Förbättringen av den offentliga sektorns sparande sker genom en ökning av den kommunala sektorns finansiella sparande. Tabell 11.1 Den offentliga sektorns finanser Miljarder kronor

2003

2004

2005

2006

Inkomster

1 369

1 409

1 460

1 519

procent av BNP

56,1

55,9

55,5

55,4

Skatter och avgifter

1 233

1 267

1 313

1 364

procent av BNP

50,5

50,3

49,9

49,8

Kapitalinkomster

53

56

57

59

Övriga inkomster

84

86

89

95

Utgifter

1 357

1 401

1 445

1 489

procent av BNP

55,6

55,6

55,0

54,3

Utgifter exkl. räntor

1 304

1 341

1 380

1 418

procent av BNP

53,4

53,2

52,5

51,7

Ränteutgifter

53

61

65

71

procent av BNP

2,2

2,4

2,5

2,6

Finansiellt sparande

12

8

15

30

procent av BNP

0,5

0,3

0,6

1,1

Staten

34

42

47

29

ÅP-systemet

49

51

56

55

Kommunal sektor

4

2

7

4

Finansiell ställning

Nettoskuld

4

9

15

44

procent av BNP

0,1

0,3

0,6

1,6

Konsoliderad bruttoskuld

1 265

1 312

1 354

1 387

procent av BNP

51,9

52,1

51,5

50,6 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Den finansiella ställningen Den offentliga sektorns finansiella tillgångar och skulder redovisas i Statistiska centralbyråns finansräkenskaper. Enligt de regler som gäller inom EU (ENS-95) värderas tillgångar och skulder till marknadspris. Det innebär att förändringen av den finansiella nettoställningen inte bara bestäms av det finansiella sparandet utan också påverkas av värdeförändringar på finansiella tillgångar och skulder. Det gäller såväl orealiserade som realiserade värdeförändringar. Den offentliga sektorns finansiella förmögenhet uppgick 1990 till över 100 miljarder kronor eller 8 % av BNP. Under den djupa krisen i början av 1990-talet försämrades den finansiella ställningen snabbt. Förmögenheten vändes till en nettoskuld som 1996 var nära 27 % av BNP. 62 Sedan 1996 har den finansiella ställningen förbättrats och 2001 vändes nettoskulden åter igen till en positiv förmögenhet. Under 2002 och 2003 påverkades nettoskulden av de kraftiga värdeförändringarna på aktiemarknaden, eftersom större delen av pensionssystemets tillgångar är placerade i aktier. Nedgången på aktiemarknaden 2002 medförde åter en nettoskuld, som därefter beräknas ha reducerats till nära noll till följd av värdeökningarna på aktier under 2003. Det positiva sparandet medför att nettoskulden vänds till en positiv finansiell ställning i år. I prognosen görs inget antagande om framtida värdeförändringar med undantag av effekter på statsskulden till följd av förändringar av valutakursen. Det innebär att nettoskulden utvecklas i takt med det finansiella sparandet. År 2006 väntas den offentliga sektorns finansiella tillgångar överstiga skulderna med 44 miljarder kronor. Diagram 11.2 Den offentliga sektorns finansiella ställning Procent av BNP

10

5

0

-5

-10

-15

-20

-25

-30

1990

1992

1994

1996

1998

2000

2002

2004

2006 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartemenetet. Den konsoliderade bruttoskulden definieras av EU-regler (Maastricht-villkoren). Definitionen innebär att den offentliga sektorns bruttoskuld minskas med den offentliga sektorns innehav av interna skulder. För svenska förhållanden innebär definitionen att den konsoliderade bruttoskulden består av statsskulden till nominellt värde och kommunsektorns skulder på kreditmarknaden med avdrag för AP-fondens innehav av statsobligationer. Den konsoliderade skulden uppgick vid utgången av 2003 till 51,9 % av BNP, vilket med god marginal underskrider referensvärdet inom EU på 60 % av BNP. Fördelningen av det finansiella sparandet mellan staten och ålderspensionssystemet medför att förstärkningen av den finansiella ställningen under prognosperioden sker genom ökade tillgångar i pensionssystemet. Underskottet i statens finansiella sparande innebär PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 samtidigt att skuldsidan i den offentliga sektorns balansräkning ökar. Statsskulden och den konsoliderade bruttoskulden stiger även som andel av BNP tillfälligt 2004 för att sedan minska. Jämförelse med budgetpropositionen för 2004 Sedan budgetpropositionen för 2004 har principen för redovisning av skatter ändrats i nationalräkenskaperna så att skatten redovisas på det år då inkomsten och skattskyldigheten uppstår (se fördjupningsruta sidan 73). Med beaktande av de nya redovisningsprinciperna har den offentliga sektorns finansiella sparande reviderats ned med 3 miljarder kronor 2004, med 17 miljarder kronor 2005 och med 15 miljarder kronor 2006. Nedrevideringarna beror på väsentligt lägre skatteinkomster än vad som beräknades i budgetpropositionen. Även utgifterna har reviderats ned, delvis till följd av lägre inflation jämfört med vad som bedömdes i budgetpropositionen. Skatter och avgifter De skatter som nationalräkenskaperna (NR) redovisar i den offentliga sektorn är något lägre än de totala skatterna. I NR redovisas nämligen inte den del av mervärdeskatten och tullinkomsterna som ingår i avgiften till EU som transaktioner i den offentliga sektorn, utan som en skatt till utlandet. Skatterna som andel av BNP (skattekvoten) minskade under 2001 och 2002 till följd av skattesänkningar och minskade intäkter från skatt på kapitalvinster och bolagskatt. Förra året ökade skattekvoten något genom kommunala skattehöjningar och en omläggning till beskattad garantipension, se diagram 11.3. Skattekvoten uppgick enligt NR 2003 till 50,9 % av BNP, se tabell 11.2. Av skatterna svarar skatt på löner, företagarinkomster och transfereringar för 65 %, skatt på varor och tjänster för 26 % och skatt på kapital för 9 %. Av skatterna tillfaller 55 % staten, 11 % ålderspensionssystemet och 33 % den kommunala sektorn, medan 1 % av skatterna går till EU via tullar och den del av EU-avgiften som baseras på mervärdesskatten. Dessa andelar, såväl beträffande skattebaser som sektorer, är i stort sett stabila över prognosperioden. 63 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Tabell 11.2 Skatter och avgifter Procent av BNP

2003

2004

2005

2006

Hushållens skatter och

avgifter

19,7

19,7

19,5

19,4

Företagens direkta skatter

2,4

2,2

2,2

2,3

Arbetsgivar- och

egenföretagaravgifter

14,4

14,3

14,1

14,0

Mervärdesskatt

9,2

9,2

9,1

9,1

Fastighetsskatt

1,0

1,0

1,0

1,0

Övriga indirekta skatter

4,2

4,2

4,2

4,3

Summa inkl. skatt till EU

50,9

50,6

50,2

50,0

varav till EU

0,4

0,3

0,3

0,3 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. I år beräknas skattekvoten sjunka till 50,6 % trots skattehöjningar netto på ca 2 miljarder kronor, vilket motsvarar knappt 0,1 % av BNP. Minskningen av skattekvoten beror främst på att företagens direkta skatter väntas utvecklas relativt svagt. Kommunalskatterna har höjts med 0,34 procentenheter vilket motsvarar 4,5 miljarder kronor. För övrigt innebär förändringarna av skattereglerna att skatteinkomsterna reduceras med 2,7 miljarder kronor i år. En grön skatteväxling med en omslutning om 2 miljarder kronor har genomförts i år. Skatteväxlingen innebär att energiskatterna har höjts samtidigt som inkomstskatten och arbetsgivaravgifterna sänkts med motsvarande belopp. Skatterna sänks också genom en begränsningsregel för förmögenhetsskatten, slopad arvsskatt för makar samt sänkt skatt för visst byggande. Uppräkningen av skiktgränserna för den statliga inkomstskatten har begränsats med 1 procentenhet. I den ekonomiska vårpropositionen aviseras att tillfälliga skattereduktioner införs för reparationer och ombyggnader (s.k. ROT-avdrag) samt för investeringar för källsortering. Sammantaget beräknas dessa skattereduktioner medföra ett skattebortfall på 1,4 miljarder kronor per år 2004 och 2005. Därtill aviseras en skattestimulans på 2 miljarder kronor för miljöinvesteringar i offentliga lokaler för perioden 1 januari 2005 till och med 30 juni 2006. Denna skattestimulans som väntas omfatta 2 miljarder kronor redovisas, liksom det kommunala sysselsättningsstödet, som ett bidrag till den kommunala sektorn i NR. För 2005 och 2006 aviseras en fortsatt skatteväxling om ytterligare 7 miljarder kronor. Skattekvoten minskar något under 2005 och 2006, huvudsakligen till följd av att lönesumman utvecklas långsammare än BNP. Diagram 11.3 Skatter och avgifter Procent av BNP

54

53

52

51

50

49

48

47

46

1990

1992

1994

1996

1998

2000

2002

2004

2006 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Andra inkomster Vid sidan av skatter har den offentliga sektorn andra inkomster, som 2003 uppgick till 137 miljarder kronor eller 5,6 % av BNP. Omkring 40 % av dessa inkomster består av kapitalinkomster i form av räntor och utdelningar, varav ungefär hälften är direktavkastning på pensionsfonderna. Övriga inkomster består till huvuddelen av tillräknade pensionsavgifter och kapitalförslitning. Dessa inkomster är kalkylmässiga och motsvaras på utgiftssidan av lika stora kostnader, som inräknas i den offentliga konsumtionen. I övrigt får den offentliga sektorn transfereringsinkomster från hushåll, företag och utlandet. Sammantaget beräknas kapitalinkomsterna och övriga inkomster vara oförändrade som andel av BNP under prognosperioden. Utgifter Den offentliga sektorns utgifter som andel av BNP (utgiftskvoten) minskade kraftigt under andra hälften av 1990-talet, se diagram 11.4. År 2003 uppgick utgiftskvoten till 55,6 %. Utgiftskvoten beräknas vara oförändrad i år, men exklusive ränteutgifter minskar utgiftskvoten något. För 2005 och 2006 minskar utgiftskvoten trots stigande ränteutgifter, se tabell 11.3. Transfereringar till hushåll är oförändrade som andel av BNP i år trots ökad arbetslöshet. Den väntade förbättringen av arbetsmarknaden under de följande åren bidrar till att 64 transfereringarna till hushållen minskar successivt som andel av BNP. De senaste årens kraftiga ökning av utgifterna för sjukpenningen bryts men sjuk- och aktivitetsersättningen (f.d. förtidspensionerna) fortsätter att öka. I den ekonomiska vårpropositionen aviseras en höjning av ersättningsnivån i sjukförsäkringen till 80 % samt att sjuklöneperioden återställs till 14 dagar 2005. Pensionsutbetalningarna minskar som andel av BNP 2005, till följd av årets låga inflation. (Transfereringarna till hushåll beskrivs närmare i avsnitt 9.1.) Diagram 11.4 Den offentliga sektorns utgifter Procent av BNP

75

70

65

60

55

50

45

1990

1992

1994

1996

1998

2000

2002

2004

2006 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Transfereringarna till näringslivet förutses minska relativt kraftigt 2004. Den del av EU-av- giften som baseras på bruttonationalinkomsten uppgår till 0,7 % av BNP. Hela EU-avgiften, inklusive den del som betalas via skatter, uppgår till 1 % av BNP. Den offentliga konsumtionen ökar något som andel av BNP 2004. I år bidrar kalendereffekten till att den statliga konsumtionen i fasta priser ökar med 1,5 % och den kommunala med 1,2 % (se fördjupningsruta sidan 18). För 2005 och 2006 förutses den statliga konsumtionen minska i volym. Det finansiella utrymmet för den kommunala konsumtionen beräknas till en ökning med 0,7 % 2005 och med 0,6 % 2006. Den relativt svaga utvecklingen av den offentliga konsumtionsvolymen 2005 och 2006 medför att dess andel av BNP reduceras. Även för de offentliga investeringarna väntas en relativt svag volymökning, trots statliga satsningar på infrastruktur. Ränteutgifterna minskade med 22 miljarder kronor mellan 2002 och 2003 till följd av det låga ränteläget och förstärkningen av valutakursen. De minskade ränteutgifterna innebär att nettot av kapitalinkomster och ränteutgifter var noll PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 2003. Då nettoskulden låg nära noll innebär det att direktavkastningen på tillgångarna var lika stora som räntekostnaderna på skulderna vid det ränteläge som rådde under 2003. En normalisering av ränteläget och stigande statsskuld medför att ränteutgifterna stiger mer än kapitalinkomsterna under prognosperioden, trots att nettoskulden vänds till en positiv finansiell nettoställning. Tabell 11.3 Den offentliga sektorns utgifter Procent av BNP

2003

2004

2005

2006

Hushållstransfereringar

19,1

19,1

18,8

18,5

Pensioner

9,2

9,1

8,9

8,8

Sjukdom

4,6

4,6

4,7

4,7

Arbetsmarknad

1,6

1,7

1,6

1,5

Familjer och barn

1,9

1,9

1,9

1,9

Studier

0,5

0,5

0,5

0,5

Socialbidrag m.m.

0,4

0,4

0,4

0,4

Övrigt

0,9

0,8

0,8

0,8

Övriga transfereringar

3,1

2,7

2,8

2,6

varav BNI-avgiften

till EU

0,7

0,7

0,7

0,7

Konsumtion

28,3

28,4

28,1

27,9

Staten och ÅP-systemet

8,0

8,1

7,9

7,7

Kommunal sektor

20,3

20,3

20,2

20,2

Investeringar

2,9

2,9

2,8

2,8

Ränteutgifter

2,2

2,4

2,5

2,6

Summa utgifter

55,6

55,6

55,0

54,3

exklusive räntor

53,4

53,2

52,5

51,7 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

11.2

Den statliga sektorn

Statens finansiella sparande visade ett underskott på 34 miljarder kronor 2003, medan budgetsaldot visade ett underskott, lånebehov, på 46 miljarder kronor. Skillnaden mellan det finansiella sparandet och budgetsaldot beror dels på att utlåning och andra finansiella transaktioner inkluderas i budgetsaldot men inte i det finansiella sparandet, dels på periodiseringsskillnader avseende skatter och räntor. Det finansiella sparandet försämras under de närmaste två åren och 2005 beräknas underskottet uppgå till 47 miljarder kronor eller nära 2 % av BNP. En viktig faktor bakom ökningen av det statliga underskottet är en kraftig ökning av bidragen till den kommunala sektorn. För 2006 beräknas en förbättring av statens finansi- 65 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 ella sparande. Budgetunderskottet ökar också 2004 men minskar redan 2005. Under prognosperioden förstärks budgetsaldot till skillnad från det finansiella sparandet av antagna försäljningar av aktier om 15 miljarder kronor per år. Tabell 11.4 Statens finanser (exklusive statliga affärsverk och aktiebolag) Miljarder kronor

2003

2004

2005

2006

Inkomster

753

770

800

831

Skatter och avgifter

685

701

728

758

Övriga inkomster

68

69

71

74

Utgifter

786

812

847

860

Transfereringar till

hushåll, näringsliv

och utlandet

348

351

362

364

Bidrag till kommuner

122

125

139

141

Transfereringar till

pensionssystemet

43

47

50

51

Konsumtion och

investeringar

229

236

239

243

Ränteutgifter

45

53

58

63

Finansiellt sparande

34

42

47

29

procent av BNP

1,4

1,7

1,8

1,1

Budgetsaldo

46

62

36

33

procent av BNP

2,0

2,0

0,7

0,7

Statsskuld 1

1 186

1 240

1 284

1 316

procent av BNP

48,6

49,2

48,8

48,0

1 I redovisningen av statsskulden används konsoliderad statsskuld (i enlighet med årsredovisningen för staten) vilket innebär att statliga myndigheters innehav av statspapper konsolideras. Källor: Riksgäldskontoret, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Statsskulden, som ökade med 20 miljarder kronor under 2003, fortsätter att öka under prognosperioden. I år beräknas ökningen bli så stor att statsskulden även stiger som andel av BNP. Därefter minskar statsskulden som andel av BNP, se tabell 11.4.

11.3

Ålderspensionssystemet

Ålderspensionssystemet består av en fördelningsdel och en premiereservdel. Under uppbyggnadsfasen av det reformerade pensionssystemet är inkomsterna större än utbetalda pensioner. Därigenom uppstår ett sparande i såväl fördelningssom i premiereservdelen av pensionssystemet. I fördelningsdelen fungerar AP- fonderna som en buffert. Vid sidan av AP-fon- derna sker sedan 1995 en förmögenhetsuppbyggnad inom premiepensionssystemet. Dessa medel motsvarar intjänad premiepensionsrätt och placeras först tillfälligt i Riksgäldskontoret (RGK). Under den tillfälliga förvaltningen i RGK ingår medlen i statens sparande och reducerar därmed statsskulden. Sedan 2000 överförs medel motsvarande premiepensionsrätten till Premiepensionsmyndigheten (PPM) andra året efter inkomståret och placeras hos den fondförvaltare som den enskilde själv väljer. Tabell 11.5 Ålderspensionssystemet Miljarder kronor

2003

2004

2005

2006

Inkomster

208

217

227

236

Avgifter

166

170

177

183

Premiepensionsmedel

20

22

23

24

Räntor, utdelningar m.m.

22

25

26

29

Utgifter

159

166

171

181

Pensioner

155

163

167

177

Övriga utgifter

3

4

4

4

Finansiellt sparande

49

51

56

55

procent av BNP

2,0

2,0

2,1

2,0

varav

AP-fonderna 1

27

25

28

26

Premiepensionssystemet

22

26

27

29

1 Med AP-fonderna avses fördelningsdelen av ålderspensionssystemet. Anm.: Utgifterna för ålderspensionssystemet enligt nationalräkenskapernas redovisning avviker något från de utgifter som ingår under utgiftstaket. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. EU:s statistikorgan Eurostat har nyligen fattat ett principbeslut att vissa typer av fonderade pensionssystem inte skall klassificeras till den offentliga sektorn i nationalräkenskaperna. Hur detta principbeslut påverkar klassificeringen av premiepensionssystemet är föremål för diskussion mellan Eurostat och Statistiska centralbyrån. Eurostat beslutade 1997 att hela det reformerade svenska pensionssystemet skall klassificeras till den offentliga sektorn. Beslutet motiverades bl.a. med att deltagandet är obligatoriskt och att staten kontrollerar regelverket för både avgifter och förmåner. Redovisningen av pensionssystemet och de offentliga finanserna i denna proposition utgår från att detta beslut gäller även fortsättningsvis. År 2003 uppgick det finansiella sparandet i pensionssystemet, dvs. AP-fonderna och PPM, till 49 miljarder kronor eller 2 % av BNP. Därtill ökade placeringstillgångarna i pensionssystemet till följd av värdeökningar på aktier, som svarar för större delen av tillgångarna både i AP-fon- derna och i de fonder som förvaltas av PPM. 66 Värdeförändringar påverkar inte det finansiella sparandet. Där inräknas endast direktavkastningen i form av räntor och utdelningar. Sparandet förutses ligga kvar på en nivå kring 2 % av BNP under prognosperioden och fördelas ungefär lika mellan fördelnings- och premiepensionssystemet, se tabell 11.5. Jämfört med budgetpropositionen för 2004 beräknas såväl inkomster som utgifter bli lägre. Sparandet har reviderats ned med 0,1 % av BNP för hela prognosperioden. Den finansiella infasningen av det reformerade pensionssystemet har hittills inneburit att 245 miljarder kronor under åren 19992001 överförts från AP-fonderna till staten för amortering av statsskulden. Enligt pensionsöverenskommelsen skall ett eventuellt slutligt överföringsbelopp från AP-fonderna till staten bestämmas före utgången av 2004.

11.4

Kommunsektorn

Under slutet av 1990-talet och början av 2000- talet bidrog sysselsättningstillväxten i ekonomin till att skatteinkomsterna för kommuner och landsting ökade. Samtidigt höjdes statsbidragen bl.a. till följd av att ett antal reformer genomfördes inom det kommunala området. I takt med den starka inkomstutvecklingen växte de kommunala verksamheterna relativt kraftigt. År 2002 ökade konsumtionsvolymen med 2,8 %. Trots stora inkomstökningar de senaste fyra åren uppvisade sektorn ett resultat före extraordinära poster på 7 miljarder kronor 2002. Trenden med snabbt ökande utgifter bröts förra året då konsumtionstillväxten dämpades till 0,6 %. Den genomsnittliga kommunala skattesatsen höjdes med 0,65 procentenheter under 2003. Trots detta uppvisade sektorn som helhet fortfarande underskott. För att varaktigt vända underskotten till överskott inleddes under förra året besparingsprogram i många kommuner och landsting. Besparingarna väntas få fullt genomslag 2004. Fler arbetsdagar i år leder till att den faktiska konsumtionsvolymen beräknas öka med 1,2 %, men den underliggande ökningen är ca 1 procentenhet lägre. I löpande priser påverkas de kommunala konsumtionsutgifterna endast marginellt av kalendereffekter (se fördjupningsruta sidan 18). PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 I år har den genomsnittliga kommunalskatten höjts med 0,34 procentenheter från 31,17 % till 31,51 %, vilket motsvarar 4,5 miljarder kronor i ökade inkomster för kommuner och landsting. I budgetpropositionen för 2003 gjordes en preliminär reglering av det generella statsbidraget till kommuner och landsting med anledning av att garantipensionen blev skattepliktig, höjda grundavdrag m.m. Beräkningar visar att ytterligare en del återstår att reglera gentemot kommunsektorn, varför en slutreglering nu görs. Slutregleringen innebär att de generella statsbidragen minskas med 1,3 miljarder kronor årligen fr.o.m. 2003. Regleringen för 2004 uppgår till 2,6 miljarder kronor och avser även 2003. Kommunsektorns finansiella sparande väntas stärkas något i år, medan sektorns resultat före extraordinära poster försämras jämfört med 2003. I huvudsak förklaras skillnaden av att ökningen av pensionsskulden påverkar resultatet men inte finansiellt sparande. Tabell 11.7 Kommunsektorns finanser Miljarder kronor

2002

2003

2004

2005

2006

Inkomster

546

577

597

626

647

Skatter och

statsbidrag

498

527

546

573

591

procent av BNP

21,2

21,6

21,7

21,8

21,6

Skattesats, %

30,52

31,17

31,51

31,51

31,51

Övriga inkomster

48

50

51

53

56

Utgifter

559

581

598

619

643

Konsumtion

471

495

513

532

553

Volymförändring

2,8

0,6

1,2

0,7

0,6

Övriga utgifter

88

86

86

87

90

Finansiellt

sparande

13

4

2

7

4

procent av BNP

0,6

0,2

0,1

0,3

0,1

Resultat före extra-

ordinära poster

7

1

4

7

3 Anm.: Statsbidragen och skatterna redovisas tillsammans eftersom effekten av reformer som påverkar skatteunderlaget neutraliseras genom justeringar av statsbidragen. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet I den ekonomiska vårpropositionen aviseras ett tillskott till kommunsektorn på 4 miljarder kronor från och med 2005 som bl.a. avser en satsning på personalförstärkningar inom förskolan. Ytterligare tillskott som aviseras är ett tillfälligt sysselsättningsstöd till kommunsektorn 2005 på 1,5 miljarder kronor samt en skattestimulans för miljöinvesteringar i offentliga lokaler som skall träda i kraft den 1 januari 2005 och gälla i 18 67 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 månader. Från och med 2006 tillförs kommunsektorn ytterligare 3 miljarder kronor genom höjda statsbidrag. Beräkningen av utgiftsutvecklingen 2005 och 2006 bygger på beslutade och aviserade förändringar av statsbidragen samt oförändrad kommunal utdebitering. Balanskravet antas uppfyllas 2006 av flertalet kommuner och landsting. Mot bakgrund av den spridning i ekonomiskt resultat som kan observeras, bedöms ett resultatmässigt överskott i sektorn som helhet vara nödvändigt. En konsolidering av de kommunala finanserna innebär att behovet av skattehöjningar eller utgiftsnedskärningar i en kommande lågkonjunktur blir mindre. Utrymmet för utgiftsökningar mellan 2004 och 2006 bedöms uppgå till ca 45 miljarder kronor och verksamhetsvolymen kan sammantaget öka med 1,3 procent. Fördelningen av utgiftsökningen mellan 2005 och 2006 är osäker. Det kan inte uteslutas att utgiftsutrymmet fram till 2006 tas i anspråk redan 2005 i högre grad än vad som redovisas i tabell 11.7. I så fall blir utrymmet för utgiftsökningar under 2006 i motsvarande grad mindre med de förutsättningar som gäller för bedömningen. Diagram 11.5 Kommunsektorns finanser

Procentuell förändring

Miljarder kronor

9

10

Utgifter (vänster axel)

8

Inkomster (vänster axel)

Finansiellt sparande (höger axel)

5

7

6

0

5

4

-5

3

2

-10

1

0

-15

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006 Anm.: Exklusive kyrkan samtliga år. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. följd av jämförelsevis stora löneökningar inom de kommunala verksamheterna. Vidare bidrog införandet av maxtaxan inom barnomsorgen till den starka prisutvecklingen 2002. Den svaga arbetsmarknaden väntas få till följd att ökningen av de kommunala timlönerna dämpas. I år reduceras dessutom den faktiska timlönen till följd av den ovan beskrivna kalendereffekten. För 20052006 väntas priset på kommunal konsumtion öka något snabbare. Diagram 11.6 Kommunsektorns konsumtionsutgifter Procentuell förändring

9

8

7

Löpande priser

Volym

Pris

6

5

4

3

2

1

0

2001

2002

2003

2004

2005

2006

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Utvecklingen i delsektorerna Under de senaste fyra åren har resultatutvecklingen varit betydligt sämre för landstingen än för kommunerna. År 2003 redovisade 60 % av kommunerna ett positivt resultat medan endast sju av de 20 landstingen redovisade ett resultatmässigt överskott. Förbättringen av landstingens resultat före extraordinära poster från 8 miljarder kronor 2002 till 2 miljarder kronor 2003 motsvarar i stort sett skattehöjningen med 48 öre. Kommunernas resultat före extraordinära poster 2003 stärktes med 1 miljard kronor till 1,5 miljarder kronor jämfört med 2002. Skattehöjningen uppgick till 17 öre. Svagare prisutveckling under prognosperioden Kommunsektorns utgifter består till ca 85 % av konsumtion. Den kommunala konsumtionen, som redovisas netto efter avdrag för avgifter m.m., är till stor del lönerelaterad, antingen som direkta löner eller som köp av personalintensiva tjänster. Under 20012003 steg priset på den kommunala konsumtionen relativt kraftigt, till Sysselsättningsutvecklingen i kommunsektorn Sysselsättningen i kommunsektorn har utvecklats starkare än sysselsättningen i ekonomin som helhet under de senaste två åren. Under 2003 avtog sysselsättningsökningen i kommuner och landsting, samtidigt som sysselsättningen i ekonomin som helhet minskade. Besparingsåtgärderna i kommuner och landsting väntas få 68 effekt i år, och antalet sysselsatta beräknas minska med 0,2 %. År 2005 väntas de höjda statsbidragen bidra till en sysselsättningsökning på 0,8 %. Under 2006 väntas sysselsättningen öka med 0,3 %.

11.5

Finanspolitiska mål och indikatorer

Finanspolitikens centrala mål är att upprätthålla ett överskott i den offentliga sektorns finansiella sparande motsvarande 2 % av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. Huvudsyftet är att stärka den offentliga förmögenhetsställningen inför de demografiska förändringar som är förestående de närmaste decennierna. Samtidigt innebär överskottsmålet att det skapas utrymme för att undvika alltför stora underskott i en lågkonjunktur inom ramen för de regelverk som gäller inom EU. De automatiska stabilisatorerna kan verka fullt ut. Därutöver finns utrymme för arbetsmarknadspolitik och andra aktiva finanspolitiska medel när konjunkturen viker, utan att underskottsgränsen på 3 % av BNP överskrids. Därmed kan finanspolitiken bidra till att stabilisera efterfrågan och sysselsättningen. En indikator för överskottsmålet De offentliga finanserna påverkas av automatiska variationer i skatteinkomster och utgifter över konjunkturcykeln. För enskilda år kan därför överskottet avvika från 2 % av BNP utan att målet äventyras. När det finns lediga resurser i ekonomin kan överskottet tillåtas understiga 2 % och när resursutnyttjandet ligger över den långsiktigt hållbara nivån bör överskottet vara större än 2 %. För att bedöma huruvida den offentliga sektorns sparande enskilda år ligger i linje med överskottsmålet används en indikator, det strukturella sparandet, som avspeglar sparandets nivå justerad för konjunkturberoende variationer i offentliga inkomster och utgifter. Det strukturella överskottet i de offentliga finanserna bör normalt ligga nära 2 % av BNP. Det kan emellertid uppkomma konjunktursituationer då de automatiska stabilisatorerna behöver förstärkas genom aktiva åtgärder. I sådana situationer kan det strukturella sparandet tillåtas avvika från 2 % av BNP. Ett högre eller lägre strukturellt sparande kan också vara nödvändigt PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 ett visst år om överskottet föregående år avviker markant från målet. En snabb anpassning av de offentliga finanserna kan ge upphov till en alltför stark effekt på efterfrågan i ekonomin. Justeringen av sparandet för konjunkturen bygger på en bedömning av konjunkturläget samt dess effekter på de offentliga finanserna. Konjunkturläget beskrivs med det s.k. BNP-ga- pet, som utgör den procentuella skillnaden mellan faktisk BNP och potentiell BNP. Storleken på BNP-gapet uppskattas utifrån en sammantagen bedömning av en rad indikatorer för produktionen, arbetsmarknaden samt pris- och löneutvecklingen. Beräkningar av de offentliga finansernas konjunkturkänslighet visar att 1 procentenhets förändring av BNP-gapet påverkar det offentliga sparandet med mellan 0,65 % och 0,90 % av BNP. Värden i nedre delen av intervallet gäller när enbart de automatiska stabilisatorerna mäts. Högre värden erhålls när även arbetsmarknadspolitiken beaktas. Den konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiken kan betraktas som en halvautomatisk stabilisator, som regelmässigt används i syfte att stabilisera arbetslösheten även om detta förutsätter formella beslut. Finansdepartementets bedömning är att en förändring av BNP-gapet med 1 procentenhet i genomsnitt påverkar överskottet i de offentliga finanserna med 0,7 % av BNP. Känsligheten varierar mellan åren beroende på hur olika BNP- komponenter utvecklas i förhållande till varandra. De offentliga finanserna är exempelvis mer känsliga för en förändring i hushållens konsumtion, som utgör en viktig skattebas, än för förändringar av export eller investeringar. Strukturellt sparande i offentlig sektor Enligt nationalräkenskaperna uppgick den offentliga sektorns finansiella sparande 2003 till 0,5 % av BNP. Mellan 2002 och 2003 stärktes därmed det finansiella sparandet något. Den huvudsakliga förklaringen är att räntenettot förbättrades och att skattehöjningar har stärkt sparandet i kommuner och landsting. BNP- gapet bedömdes vara ca 1 % av BNP. Det innebär att det strukturella sparandet är större än det redovisade. Av tabell 11.8 framgår att det strukturella överskottet 2003 beräknas till 1,1 % av BNP. 69 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Tabell 11.8 Strukturellt sparande i offentlig sektor Procent av BNP

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

Finansiellt sparande

5,1

2,9

0,3

0,5

0,3

0,6

1,1

Justering för BNP-gap

0,8

0,1

0,1

0,6

0,9

0,7

0,5

Engångseffekter

0,5 1

0,0

0,0

0,0

0,0

0,0

0,0

Strukturellt sparande

3,8

2,9

0,2

1,1

1,2

1,3

1,6

BNP-gap

1,2

0,1

0,1

0,9

1,2

1,0

0,7

1 Inbetalning av skatt på utdelning från Alecta. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. I budgetpropositionen för 2003 bedömdes överskottet i de offentliga finanserna bli 1,5 % (1,6 % i periodiserade termer) av BNP. Utfallet för 2003 blev således 1 procentenhet lägre. BNP bedömdes växa med 2,5 % men utfallet blev enligt nationalräkenskapernas preliminära beräkning 1,6 %. Den svagare BNP-tillväxten förklarar till stor del det svagare utfallet för det finansiella sparandet, men sparandet påverkades också av lägre skatteintäkter än förväntat även med beaktande av den svaga ekonomiska utvecklingen. Överskottet i de offentliga finanserna 2004 beräknas uppgå till 0,3 % av BNP. BNP-gapet vidgas från 0,9 till 1,2 % av BNP. Det bedöms således i något större utsträckning finnas outnyttjade resurser i ekonomin i år än 2003. De bakomliggande orsakerna till produktionsgapets utveckling har emellertid förändrats på så sätt att produktiviteten har stärkts medan sysselsättningen har försvagats. Det senare bidrar genom lägre skatteinkomster till en svagare utvecklingen av de offentliga finanserna. Det strukturella sparandet beräknas till 1 % av BNP, dvs. i stort sett oförändrat i jämförelse med 2003. Åren 2005 och 2006 bedöms överskotten bli 0,6 respektive 1,1 % av BNP. Även dessa år finns outnyttjade resurser i ekonomin motsvarande BNP-gap på 1,0 och 0,7 % av BNP. Det innebär att det strukturella överskottet varje år är större än de redovisade överskotten, men att skillnaden avtar. De strukturella överskotten bedöms bli 1,3 respektive 1,6 % av BNP. Det genomsnittliga överskottet i de offentliga finanserna under perioden 20002006 beräknas till 1,4 % av BNP. En indikator för de offentliga finansernas effekt på efterfrågan Efterfrågan i den privata sektorn påverkas av förändringar i de offentliga finanserna. Ett försämrat sparande i offentlig sektor innebär att skatter och avgifter ökar långsammare än de offentliga utgifterna, vilket normalt medför en förstärkning av den privata sektorns inkomster. Effekterna på efterfrågan är svårbedömda av flera skäl. Hushåll med olika konsumtionsbenägenhet reagerar på olika sätt på finanspolitiska stimulanser. Hushåll som har goda kreditmöjligheter kan utjämna sina konsumtionsutgifter vid inkomstförändringar. För andra hushåll påverkas konsumtionsutgifterna mer direkt. Det finns också en osäkerhet om när i tiden effekterna uppkommer. Förutom skatter och transfereringar, som direkt påverkar hushållens inkomster, finns annan offentlig verksamhet som har effekter på aktiviteten i ekonomin. T.ex. har offentlig konsumtion och offentliga investeringar direkta effekter på efterfrågan. Förändringar i företagsbeskattningen kan påverka företagens vilja att anställa och investera, och förändringar av kapitalinkomster och ränteutgifter påverkar hushållens och företagens inkomstflöden. Förändringar i indirekta skatter påverkar konsumtionens tidsprofil genom att relativpriset för konsumtion i olika tidsperioder påverkas. Däremot påverkas inte efterfrågan i svensk ekonomi av förändringar i det finansiella sparandet till följd av förändringar i utlandstransfereringar, som biståndet och EU-avgiften.

För att finanspolitiken skall ha önskade effekter krävs trovärdighet för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Hushållen blir mer försiktiga med sina utgiftsbeslut om de offentliga underskotten är stora eftersom dessa förr eller senare måste finansieras med skattehöj- 70 ningar eller besparingar. Omvänt kan konsumentförtroendet påverkas positivt när de offentliga finanserna uppvisar stora överskott. Av dessa skäl skall den årsvisa förändringen av det offentliga sparandet endast ses som en grov indikator för de offentliga finansernas effekter på efterfrågan i ekonomin. Förändringen av den offentliga sektorns finansiella sparande mellan åren kan beskrivas med utgångspunkt i tre saldopåverkande faktorer. Automatiska stabilisatorer De s.k. automatiska stabilisatorerna i de offentliga finanserna ger ett viktigt bidrag till stabiliseringspolitiken. När BNP-tillväxten överstiger den trendmässiga förstärks de offentliga finanserna och inkomsttillväxten dämpas i den privata sektorn. Det bidrar till att begränsa efterfrågan i ekonomin och minskar risken för överhettning. Omvänt stimuleras ekonomin när tillväxten är lägre än den trendmässiga. Höga skatte- och utgiftskvoter i Sverige medför att de automatiska stabilisatorerna är stora i jämförelse med flertalet andra länder, vilket innebär att de offentliga finanserna har en jämförelsevis starkt dämpande effekt på konjunktursvängningarna. År 2003 var den faktiska BNP-tillväxten svagare än den potentiella tillväxten. De automatiska stabilisatorerna gav därför ett negativt bidrag till det offentliga sparandets förändring och därmed en positiv effekt på efterfrågan. I år är bidraget marginellt, men 2005 och 2006 bidrar de automatiska stabilisatorerna till en åtstramande effekt på efterfrågan i takt med att resursutnyttjandet ökar, se tabell 11.9. Diskretionär finanspolitik i statsbudgeten Den diskretionära komponenten i finanspolitiken består av aktiva reformbeslut och besparingar i den statliga budgeten. En sammanställning av tidigare beslutade och nu föreslagna eller aviserade reformer redovisas i kapitel 4 i 2004 års ekonomiska vårproposition. Budgeteffekten avser året när besluten träder i kraft oavsett när de fattas. Övriga saldopåverkande faktorer Utöver de automatiska stabilisatorerna och den diskretionära finanspolitiken påverkas de offentliga finanserna av en rad faktorer. Tillväxtens PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 sammansättning kan få betydande effekter på det offentliga sparandet enskilda år. Därutöver påverkas kapitalinkomster och ränteutgifter av förändringar av den offentliga sektorns tillgångar och skulder samt av ränteläget. Transfereringsutgifterna påverkas av den demografiska utvecklingen eller av andra förändringar, utan direkt samband med den ekonomiska konjunkturen. Slutligen påverkas de offentliga finanserna av utvecklingen inom den kommunala sektorn. Förändringen i den offentliga sektorns finansiella sparande utgörs av summan av de tre komponenterna ovan och utgör en grov indikator på de offentliga finansernas effekt på efterfrågan. Förändringen i det strukturella saldot, dvs. den förändring av sparandet som inte beror på de automatiska stabilisatorerna, utgör en indikator på finanspolitikens inriktning. Denna indikator omfattar således inte enbart beslut om reformer och besparingar i statsbudgeten utan även andra saldopåverkande faktorer. Finanspolitikens inriktning 20032006

Tabell 11.9 visar förändringen av den offentliga sektorns sparande åren 20032006. Mellan 2002 och 2003 stärktes det finansiella sparandet vilket innebär att de offentliga finanserna var något åtstramande. En viss stimulans uppkom emellertid via de automatiska stabilisatorerna eftersom BNP-gapet vidgades och den diskretionära politiken i statsbudgeten var expansiv. Det strukturella saldot förbättrades emellertid relativt kraftigt. Mätt med denna indikator kan finanspolitikens inriktning betecknas som åtstramande. Flera faktorer bidrog till åtstramningen. Kommunsektorns finanser stärktes genom stora kommunala skattehöjningar och den offentliga sektorns kapitalinkomstnetto förbättrades bl.a. till följd av det låga ränteläget som i huvudsak påverkar räntekostnaderna på statsskulden. Mellan 2003 och 2004 beräknas det finansiella sparande försvagas något, vilket innebär att de offentliga finanserna sammantaget ger en svagt stimulerande effekt på ekonomin. I huvudsak kommer stimulansen från de automatiska stabilisatorerna. Finanspolitikens inriktning, mätt som förändringen av det strukturella sparandet, är neutral. Den något expansiva diskretionära budgetpolitiken och försvagningen av kapitalinkomstnettot motverkas av att kommunsektorns finanser förstärks bl.a. till följd av fortsatta kommunala skattehöjningar. 71 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Under perioden 20052006 förbättras det finansiella sparandet successivt. Till detta bidrar både de automatiska stabilisatorerna och en förstärkning av det strukturella sparandet. Finanspolitiken är därmed milt åtstramande båda åren trots en fortsatt expansiv budgetpolitik. År 2005 bidrar den kraftiga förstärkningen av kommunernas finanser till förbättringen av det strukturella sparandet. Tabell 11.9 Indikatorer för efterfrågan Förändring i procent av BNP

2003

2004

2005

2006

Finansiellt sparande

0,7

0,2

0,3

0,5

varav automatiska

stabilisatorer

0,5

0,2

0,1

0,3

Strukturellt sparande

1,3

0,0

0,1

0,3

varav

Diskretionär finanspolitik

i statsbudgeten

0,6

0,3

0,4

0,1

Kapitalinkomster netto

1,0

0,2

0,1

0,1

Övriga faktorer

0,9

0,5

0,6

0,5

BNP-gap

0,8

0,3

0,2

0,4 Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 72 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Förändringar jämfört med budgetpropositionen för 2004 beträffande offentliga finanser och hushållens inkomster Sedan budgetpropositionen för 2004 presenterades har principerna för redovisningen av skatter ändrats i nationalräkenskaperna (NR). Skatten redovisas nu på det år då den skattepliktiga inkomsten och skattskyldigheten uppstår, dvs. på inkomståret. I de tidigare nationalräkenskaperna, som förelåg till budgetpropositionen redovisades vissa skatter i stället på det år då de debiterades, dvs. på taxeringsåret. Förändringen berör främst hushållens och företagens skatter på inkomster som inte preliminärbeskattas alls eller inte fullt ut, som skatt på kapitalvinster och bolagsskatter. Den nya redovisningsprincipen underlättar ekonomisk analys eftersom skatteinkomsterna knyts till den ekonomiska utvecklingen för det aktuella året. Den nya redovisningsprincipen innebär emellertid att utfallet inte är känt förrän taxeringen är fastställd i december året efter inkomståret. Därmed bygger nationalräkenskapernas utfall i mars året efter inkomståret på prognoser, vilket naturligtvis medför att utfallet blir mer osäkert än med den tidigare redovisningsmetoden. Beskrivningen av den historiska utvecklingen har ändrats Förändringen av redovisningsprincipen har stora konsekvenser för den offentliga sektorns finansiella sparande och hushållens disponibla inkomster. Som framgår av nedanstående tabell så har den offentliga sektorns finansiella sparande reviderats upp med 35 miljarder kronor 2000 jämfört med budgetpropositionen. Av revideringen beror 26 miljarder kronor på ändrad periodisering av skatter och 8 miljarder kronor på övriga revideringar av skatteinkomsterna. För åren 2001 och 2002 medför den ändrade periodiseringen att den offentliga sektorns sparande justerats ned. För 2002 har dessutom skatterna justerats ned med 15 miljarder kronor av andra skäl. Att ändrad periodisering har så stora effekter för perioden 20002002 är en följd av de kraftiga variationerna mellan åren av bolagskatterna och skatten på hushållens kapitalvinster. Revideringarna av de offentliga finanserna påverkar i huvudsak den statliga sektorn. För den kommunala sektorn betyder den ändrade perio- diseringen att redovisningen i NR närmat sig den kommunala redovisningen. Även hushållens direkta skatter och därmed disponibla inkomster påverkas av den ändrade periodiseringen av skatterna. Inkomstutvecklingen har höjts kraftigt 2001 till följd av att skatterna på de stora realiserade kapitalvinsterna 1999 och 2000 har förts bakåt till inkomståret. För 2002 sänks inkomstutvecklingen då den kraftiga nedgången av skatten på kapitalvinsterna nu i stället redovisas 2001. För 2003 redovisar NR ett preliminärt utfall med den nya redovisningsprincipen, som stämmer väl med den beräkning av effekten av periodiseringen som gjordes i budgetpropositionen. I övrigt blev skatteinkomsterna 6 miljarder kronor lägre än vad som beräknades i budgetpropositionen. Den nya redovisningsprincipen innebär för 2003 en omfördelning av skatterna mellan staten och den kommunala sektorn jämfört med de principer som gällde i budgetpropositionen. Förändringen av periodiseringen har mindre betydelse för prognosen För prognosåren har den ändrade periodiseringen mindre betydelse till följd av att skatten på kapitalvinster och bolag förutses få en stabil utveckling. En viss positiv effekt för de offentliga finanserna uppkommer genom att ökningen av dessa skatter redovisas ett år tidigare än enligt de principer som gällde i budgetpropositionen. För övrigt har skatterna reviderats ned kraftigt. Det kompenseras delvis av att även de offentliga utgifterna beräknas bli lägre än enligt budgetpropositionen, som en följd av lägre inflation och räntor. Sammantaget har den offentliga sektorns finansiella sparande reviderats ned med 3 miljarder kronor 2004 och med 17 respektive 15 miljarder kronor 2005 respektive 2006. Hushållens reala inkomstutveckling beräknas nu bli något starkare 2004 och 2005 än prognosen i budgetpropositionen, trots lägre löneinkomster. Det beror främst på lägre inflation och lägre räntor. Ändringen av redovisningsprincipen av skatter har endast marginell inverkan på revideringen av inkomstutvecklingen. 73 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Tabell: Förändringar sedan budgetpropositionen för 2004 Miljarder kronor

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

BP04

Offentliga sektorns finansiella sparande

76

103

25

4

11

31

44

Procent av BNP

3,4

4,6

1,1

0,2

0,4

1,2

1,6

Stat

24

213

14

53

40

26

11

ÅP-systemet

45

104

48

51

54

59

59

Kommuner

7

5

8

6

4

1

3

Förändringar

35

39

31

7

3

17

15

Periodiseringar av skatter

26

46

17

4

1

4

5

Andra förändringar av skatter

8

6

15

6

17

23

27

Övriga förändringar

1

1

1

8

12

3

8

VÅP04

Offentliga sektorns finansiella sparande

111

65

6

12

8

15

30

Procent av BNP

5,1

2,9

0,3

0,5

0,3

0,6

1,1

Stat

58

173

40

34

42

47

29

ÅP-systemet

48

104

48

49

51

56

55

Kommuner

5

4

13

4

2

7

4

Hushållens disponibla inkomster

Ändrad periodisering av skatter

8

27

13

1

2

3

4

Real procentuell utveckling

BP04

2,7

2,5

4,7

1,6

0,9

0,7

1,5

VÅP04

4,2

6,5

3,0

0,0

2,2

1,3

1,2 Anm.: BP04 = Budgetpropositionen för 2004, VÅP04 = 2004 års ekonomiska vårproposition. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 74 12 Alternativa scenarier För att illustrera osäkerheten i de bedömningar som görs i det s.k. basalternativet, som presenteras i avsnitt 111, redovisas i detta avsnitt två alternativa scenarier. I lågtillväxtalternativet antas den globala tillväxten bli betydligt svagare än i basalternativet till följd av att konjunkturen i Förenta staterna försämras avsevärt. I högtillväxtalternativet antas arbetsmarknaden och lönebildningen fungera bättre än i basalternativet. Det finns i utgångsläget mer lediga resurser i ekonomin och den potentiella tillväxttakten förutsätts dessutom vara högre. Med samma antaganden om styrräntan och löneökningstakten kan BNP och sysselsättningen därmed stiga snabbare utan att inflationen ökar. Regeringens sysselsättningsmål om en reguljär sysselsättningsgrad på 80 % för personer i åldrarna 20 till 64 år uppnås år 2007.

12.1

Basalternativet

Avmattningen i ekonomin och den svaga utvecklingen på arbetsmarknaden förra året innebar att resursutnyttjandet minskade och BNP-gapet, som utgör skillnaden mellan faktisk och potentiell BNP, ökade. Tillväxten väntas ta fart under innevarande år, men BNP-gapet väntas trots det vidgas ytterligare 17 . Nästa år sker en viss återhämtning, men resursutnyttjandet bedöms fortfarande vara lägre än normalt. BNP- gapet uppskattas till 1 %. Det innebär att återhämtningen kan fortsätta åren efter 2005. BNP stiger med ca 2,5 % per år 20062007, vilket är nära 0,5 procentenheter snabbare än vad som bedöms vara långsiktigt hållbart. Den öppna arbetslösheten fortsätter att falla och den reguljära sysselsättningsgraden stiger till 76,9 % år 2007. De offentliga inkomsterna och utgifterna har skrivits fram till 2007 med samma principer som används i konsekvensberäkningen för 2005 och 2006. Inkomsterna är oförändrade i förhållande till BNP. Utgiftskvoten fortsätter att minska

17 Att inte BNP-gapet minskar trots att BNP växer med 2,5 % år 2004 beror på att BNP-gapet beräknas utifrån kalenderkorrigerad BNP. Den kalenderkorrigerade BNP-tillväxten är lägre än 2 % år 2004. Se fördjupningsruta på sidan 18. PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 något till följd av den fortgående återhämtningen i ekonomin med bl.a. lägre arbetslöshet som följd. Den offentliga sektorns finanser förbättras och sparandet som andel av BNP ökar till 1,5 %. Tabell 12.1 Nyckeltal, basalternativet Procentuell förändring om annat ej anges

2003

2004

2005

2006

2007

BNP

1,6

2,5

2,6

2,5

2,4

BNP-gap 1

0,9

1,2

1,0

0,7

0,4

Marknadstillväxt för

svensk export

4,3

8,5

8,8

7,8

7,2

Reporänta, slutkurs

2,75

2,00

2,75

3,75

3,75

Euro/USD, slutkurs

1,2

1,3

1,3

1,2

1,2

Löner

3,4

3,2

3,2

3,5

3,5

KPI, årsgenomsnitt

2,0

0,4

1,4

2,0

2,0

Reguljär syssel-

sättningsgrad 2

77,6

76,8

76,6

76,8

76,9

Öppen arbetslöshet,

nivå

4,9

5,5

5,3

4,9

4,5

Finansiellt sparande i

off. sektor, % av BNP

0,5

0,3

0,6

1,1

1,5

Kommunal konsumtion

0,6

1,2

0,7

0,6

0,3

Kommunal skatt,

procent

31,17

31,51

31,51

31,51

31,51

Real disp. inkomst

0,0

2,2

1,3

1,2

1,3

1

Skillnaden i procent mellan faktisk och potentiell produktion.

2

Antalet sysselsatta i åldern 

2064 år, exklusive sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, i procent av befolkningen i den åldersgruppen. Källor: Statistiska centralbyrån, Medlingsinstitutet, OECD, Riksbanken och Finansdepartementet.

12.2

Lågtillväxtalternativet

I detta scenario antas den ekonomiska återhämtningen i Förenta staterna stanna upp när den finanspolitiska stimulansen ebbar ut under försommaren. En fortsatt svag arbetsmarknadsutveckling leder till att de offentliga finanserna försämras. Ökad oro för att finanspolitiken i framtiden måste stramas åt och en svag sysselsättningsutveckling bidrar till att hushållen blir mer återhållsamma. Lägre efterfrågan minskar också företagens investeringar. BNP-tillväxten i Förenta staterna begränsas till ca 3,5 % i år och drygt 2 % 2005 och 2006. Tilltagande makroekonomisk osäkerhet och växande budgetunderskott bidrar till en kraftigare dollarförsvagning än i basalternativet. Dollarn försvagas till 1,5 mot euron i slutet av 2005. Försvagningen av dollarn leder till stigande importpriser och högre inflation i Förenta 75 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 staterna. Inflationsimpulserna från dollarförsvagningen begränsar den amerikanska centralbankens möjligheter att föra en fortsatt expansiv penningpolitik. Trots att tillväxten dämpas höjer därför centralbanken styrräntan redan i slutet av 2004. Den starkare euron och tillväxtförsvagningen i Förenta staterna dämpar den redan svaga utvecklingen i euroområdet. Den europeiska centralbanken bedriver i detta scenario en mer expansiv penningpolitik. Tillväxten i euroområdet stannar ändå vid 1,4 % i år och 0,5 % respektive 1,0 % 2005 och 2006. Den svenska exporten antas bli betydligt svagare än i basalternativet till följd av den sämre internationella konjunkturutvecklingen. Exporten påverkas också negativt av den kraftigare förstärkningen av kronan mot dollarn. En internationell lågkonjunktur av denna storleksordning bedöms få märkbara återverkningar på den inhemska efterfrågan. Till följd av en fortsatt sysselsättningsminskning och en ökning av arbetslösheten i år och nästa år samt en sämre utveckling av inkomsterna, antas hushållens konsumtion bli svagare än i basalternativet. En svagare börsutveckling försämrar den finansiella förmögenheten och påverkar hushållens framtidstro negativt. Inkomsterna blir lägre bland annat till följd av en sämre sysselsättningsutveckling samt höjda kommunalskatter. Hushållens sparande bedöms också öka. Sammantaget är därmed utrymmet för konsumtion betydligt mindre. Investeringarna utvecklas svagare i hela näringslivet till följd av den lägre produktionsökningen. Lagren kan inte avvecklas som i basalternativet innevarande år eftersom företagen inte hinner anpassa produktionen till den svagare efterfrågan. Nästa år sker dock en anpassning och lagerinvesteringarna blir då lägre än i basalternativet. Kommunsektorns skatteinkomster blir lägre när skattebaserna viker. Den kommunala konsumtionen antas öka i samma takt som i basalternativet och kommunalskatten höjs för att mildra resultatförsämringen. Arbetsmarknaden utvecklas betydligt sämre än i basalternativet. Sysselsättningen fortsätter att falla både i år och nästa år och arbetslösheten stiger till 6,5 % år 2005. Lönerna ökar svagare och inflationen blir lägre än i basalternativet. Riksbanken, liksom övriga centralbanker, antas kunna motverka det svagare konjunktur- läget med en mer expansiv penningpolitik, men konjunkturnedgången blir ändå utdragen. BNP växer med 1,8 % i år och 0,7 % nästa år. Den internationella konjunkturen, och därmed även den svenska, vänder dock upp under 2006, även om tillväxten mätt som årsgenomsnitt fortfarande blir låg. År 2007 fortsätter uppgången och det sker en viss återhämtning i ekonomin. BNP-gapet har dock ökat kraftigt under konjunkturförsvagningen och är fortfarande relativt stort år 2007. Lågkonjunkturen är med andra ord så djup att det kommer att ta flera år innan ekonomin åter når fullt resursutnyttjande. Lågkonjunkturen antas också få bestående effekter. Den potentiella sysselsättnings- och BNP-nivån är lägre än i basalternativet år 2007. Tabell 12.2 Nyckeltal, lågtillväxtalternativet Procentuell förändring om annat ej anges

2003

2004

2005

2006

2007

BNP

1,6

1,8

0,7

1,5

2,9

BNP-gap 1

0,9

1,6

2,9

3,1

2,2

Marknadstillväxt för

svensk export

4,3

6,5

5,1

5,8

8,2

Reporänta, slutkurs

2,75

1,50

1,50

2,00

2,50

Euro/USD, slutkurs

1,2

1,4

1,5

1,4

1,3

Löner

3,4

2,9

2,7

3,0

3,5

KPI, årsgenomsnitt

2,0

0,3

0,7

1,6

2,0

Reguljär syssel-

sättningsgrad 2

77,6

76,2

74,6

74,0

74,5

Öppen arbetslöshet,

nivå

4,9

5,7

6,5

6,4

5,6

Finansiellt sparande i

off. sektor, % av BNP

0,5

0,0

0,7

0,6

0,0

Kommunal konsumtion

0,6

1,2

0,7

0,6

0,3

Kommunal skatt,

procent

31,17

31,51

31,51

31,82

31,87

Real disp. inkomst

0,0

1,9

0,7

0,4

1,2

1

Skillnaden i procent mellan faktisk och potentiell produktion.

2

Antalet sysselsatta i åldern 

2064 år, exklusive sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, i procent av befolkningen i den åldersgruppen. Källor: Statistiska centralbyrån, Medlingsinstitutet, OECD, Riksbanken och Finansdepartementet. Offentliga finanser En sämre ekonomisk utveckling får stora effekter på de offentliga finanserna. Lägre skattebaser och högre utgifter för transfereringar medför att det offentliga överskottet i basalternativet förbyts i ett underskott under merparten av kalkylperioden. 76 Kommunsektorns finanser sätts åter under press. I kalkylen förutsätts att verksamhetsvolymen bibehålls på samma nivå som i basalternativet. Alltfler kommuner och landsting får problem med balanskravet när skattebaserna försvagas och skattehöjningar blir nödvändiga. I kalkylen förutsätts kommunalskatten i genomsnitt höjas med ca 0,35 procentenheter. Därmed skulle den genomsnittliga kommunalskatten 2007 ligga 1,35 procentenheter över 2002 års nivå, vilket motsvarar nära hälften av den hittills genomförda kompensationen för egenavgifterna till pensionssystemet. Trots skattehöjningen kommer kommunsektorn att redovisa betydligt svagare resultat samtliga år än i basalternativet. I slutet av perioden beräknas det egna kapitalet vara drygt 10 miljarder kronor lägre. Det finns således ett kvarstående konsolideringsbehov för kommuner och landsting i en kommande konjunkturuppgång. Även statens finanser drabbas hårt av den svaga tillväxten. Underskottet ökar från 1,4 % av BNP 2003 till 2,8 % 2005. Först 2007 sker en viss förbättring när konjunkturen åter tar fart. Utrymmet att motverka den svaga konjunkturen med en expansiv finanspolitik är starkt begränsat, eftersom alltför stora avvikelse från överskottsmålet kan påverka förtroendet för den långsiktiga stabiliteten i de offentliga finanserna. Statsskulden, som minskat som andel av BNP sedan 1996, börjar åter stiga och ökar från drygt 48 % av BNP 2003 till drygt 52 % 2007.

12.3

Högtillväxtalternativet

I högtillväxtalternativet antas arbetsmarknaden och lönebildningen fungera bättre än i basalternativet. Resursutnyttjandet är lägre i utgångsläget än i basalternativet. Dessutom antas att arbetskraftsutbudet kan öka väsentligt snabbare och att den öppna arbetslösheten varaktigt kan ligga på en lägre nivå än i basalternativet utan att arbetsmarknaden blir överhettad. Den potentiella tillväxttakten är därmed högre. Sysselsättningen och produktionen kan stiga snabbare framöver utan att pris- och löneutvecklingen drivs upp. BNP växer i detta scenario med i genomsnitt 3,5 % per år 20042007 och BNP-nivån är i slutet av perioden drygt 4 % högre än i basalternativet. Drygt 170 000 fler är sysselsatta och syssel- PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 sättningsmålet uppnås. BNP-gapet är slutet 2007 och den öppna arbetslösheten uppgår till 3,5 %. För att sysselsättningen skall kunna öka så kraftigt som i högtillväxtalternativet och för att den reguljära sysselsättningsgraden varaktigt skall kunna ligga på 80 % krävs att arbetskraftsutbudet är väsentligt större än i basalternativet. Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program och vuxenutbildning förutsätts därför vara lägre. Regeringens politik för att minska antalet sjukdagar antas få stora effekter och andelen långvarigt sjuka och förtidspensionerade antas vara lägre. Därutöver krävs att även andra grupper utanför arbetskraften, t.ex. de som anser att sannolikheten för att få ett jobb inte är tillräckligt stor för att aktivt söka arbete, i högre grad kan etablera sig på arbetsmarknaden. Tabell 12.3 Nyckeltal, högtillväxtalternativet Procentuell förändring om annat ej anges

2003

2004

2005

2006

2007

BNP

1,6

2,9

3,6

3,7

3,4

BNP-gap 1

1,9

2,0

1,4

0,5

0,0

Marknadstillväxt för

svensk export

4,3

8,5

8,8

7,8

7,2

Reporänta, slutkurs

2,75

2,00

2,75

3,75

4,25

Euro/USD, slutkurs

1,2

1,3

1,3

1,2

1,2

Löner

3,4

3,2

3,2

3,5

3,5

KPI, årsgenomsnitt

2,0

0,4

1,4

2,0

2,0

Reguljär syssel-

sättningsgrad 2

77,6

77,1

77,8

79,1

80,0

Öppen arbetslöshet,

nivå

4,9

5,3

4,8

4,1

3,5

Finansiellt sparande i

off. sektor, % av BNP

0,5

0,5

1,3

2,0

2,5

Kommunal konsumtion

0,6

1,4

1,0

1,0

1,0

Kommunal skatt,

procent

31,17

31,51

31,34

31,19

31,18

Real disp. inkomst

0,0

2,3

2,0

2,9

2,6

1

Skillnaden i procent mellan faktisk och potentiell produktion.

2

Antalet sysselsatta i åldern 

2064 år, exklusive sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, i procent av befolkningen i den åldersgruppen. Källor: Statistiska centralbyrån, Medlingsinstitutet, OECD, Riksbanken och Finansdepartementet. Den högre tillväxten drivs framför allt av en starkare inhemsk efterfrågan. Världsmarknadstillväxten antas vara densamma som i basalternativet. En starkare sysselsättningsutveckling leder till att hushållens inkomster utvecklas bättre och därmed ökar hushållens konsumtion snabbare. Den starka inhemska efterfrågan för även med sig högre investeringar för att klara en snabbt stigande produktion. 77 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 Kommunernas inkomster stiger snabbt till följd av den ökade aktiviteten i ekonomin. Därigenom kan den kommunala konsumtionen öka snabbare än i basalternativet utan att kommunerna behöver höja skatterna. Offentliga finanser Högre ekonomisk tillväxt stärker de offentliga finanserna. Skattebaserna ökar i takt med BNP och de offentliga transfereringarna till hushållen i form av a-kassa, sjukpenning, förtidspensioner m.m. kan minska när fler blir sysselsatta. Om den ökade tillväxten endast beror av en starkare konjunktur kommer de offentliga finanserna att försvagas när konjunkturen åter vänder ned. Om ökningen av BNP däremot är permanent, t.ex. genom en bättre fungerade arbetsmarknad, blir även förstärkningen av de offentliga finanserna bestående och det strukturella sparandet förstärks. Endast därigenom skapas ett permanent utrymme för ofinansierade reformer. En ökad sysselsättning stärker basen för kommunsektorns inkomster. Dessutom minskar utgifterna för socialbidrag. I kalkylen antas sysselsättningen i kommuner och landsting öka med ca 23 000 personer 2007 jämfört med basalternativet. Därutöver finns utrymme för en sänkning av den genomsnittliga kommunalskatten med 0,15 procentenheter såväl 2005 som 2006 utan att balanskravet åsidosätts. Det motsvarar en skattesänkning för hushållen med 5 miljarder kronor jämfört med basalternativet. Statsbidragen antas vara desamma som i basalternativet. Även statens finanser förstärks påtagligt av den högre aktivitetsnivån i ekonomin. Inkomsterna ökar framför allt genom högre indirekta skatter till följd av att hushållens konsumtionsutgifter blir högre än i basalternativet. Högre sysselsättning och löner ökar arbetsgivaravgifterna. Även inkomsterna från bolagsskatt ökar. Därtill uppkommer en positiv effekt på de statliga finanserna genom att transfereringarna till hushållen minskar jämfört med basalternativet. I kalkylen antas att den offentliga sektorns finansiella sparande förbättras jämfört med basalternativet. 2007 uppgår överskottet till 2,5 % av BNP. Detta ger en marginal till överskottsmålet och ökar utrymmet för aktiva stimulansåtgärder i en kommande lågkonjunktur. Utöver förstärkningen av det finansiella sparandet skapar den högre ekonomiska tillväxten ett utrymme för ofinansierade reformer. Reformutrymmet uppgår till ca 14 miljarder kronor 2006 och ytterligare ca 14 miljarder kronor 2007. I kalkylen tillförs detta utrymme hushållen, vilket bidrar till en väsentligt snabbare realinkomstökning än i basalternativet. Högtillväxtalternativet illustrerar vikten av en väl fungerande arbetsmarknad och lönebildning. Hushållens realinkomster och konsumtionsmöjligheter kan öka. De offentliga finanserna stärks, vilket innebär att produktionen av offentliga välfärdstjänster kan öka samtidigt som den offentliga skuldsättningen minskar. 78 13 Prognosutvärdering Finansdepartementets prognoser utgör underlag för regeringens utformning av den ekonomiska politiken och för statsbudgeten. Den ekonomiska politiken har tenderat att bli allt mer målstyrd. Flera av regeringens uttalade mål t.ex. sysselsättningsmålet och målet om överskott i den offentliga sektorns finansiella sparande är relaterade till den makroekonomiska utvecklingen. Hög precision i prognoserna är således av stor betydelse. I detta avsnitt redogörs för hur väl de fyra prognoser för år 2003 som Finansdepartementet publicerade under 2002 och 2003 förhöll sig till det preliminära utfallet. I likhet med tidigare prognosutvärderingar jämförs dessutom Finansdepartementets prognoser med prognoser från andra konjunkturbedömare. Finansdepartementet har tidigare publicerat fyra prognosutvärderingar och avser att återkomma med utvärderingar även i kommande propositioner. Utvärderingen syftar ytterst till att förbättra framtida prognoser.

13.1

Finansdepartementets prognoser

Nationalräkenskaperna har publicerat ett preliminärt utfall för 2003, vilket senare kan komma att revideras. Enligt utfallet dämpades BNP- tillväxten från 2,1 % år 2002 till 1,6 % år 2003. Överlag har prognosfelen för försörjningsbalansens poster, och övriga nyckeltal, minskat i takt med att prognoshorisonten har blivit kortare och mer information har blivit tillgänglig, vilket också illustreras i tabell 13.1. BNP-tillväxten överskattades i prognoserna under 2002 men låg under 2003 i linje med det preliminära utfallet. Arbetslösheten för 2003 var dock överraskande hög. Arbetslösheten underskattades i samtliga prognoser som Finansdepartementet publicerade under 2002 och 2003. Prognosen för inflationen, mätt som förändringen i KPI, har emellertid varit förhållandevis träffsäker.

BNP-prognoser under 2002 Under våren 2002 fanns indikationer på att en internationell återhämtning hade inletts. I prognosen antogs att botten i världskonjunkturen skulle nås under 2002 och att en återhämtning av PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 internationell ekonomi skulle ta fart under 2003. Exporten och industriproduktionen väntades därför ta fart under slutet av 2002 och växa ännu starkare under 2003 i takt med att den internationella konjunkturen skulle förstärkas och efterfrågan på svenska varor skulle öka. Flera indikatorer, såsom KI:s barometer och SCB:s orderingång, antydde också att en sådan utveckling var förestående. Därmed beräknades det uppstå ett behov av att bygga ut produktionskapaciteten, och investeringarna förväntades öka i god takt 2003. Även hushållens konsumtion väntades stiga under 2003 till följd av höga disponibla inkomster, en i grunden stark förmögenhetsställning och en låg arbetslöshet. Tabell 13.1 Finansdepartementets prognoser och utfallet för 2003 Procentuell förändring där annat ej anges

Vår

Höst

Vår

Höst

Utfall

2002

2002

2003

2003

2003

BNP

2,8

2,5

1,4

1,4

1,6

Hushållens konsumtion

2,9

2,6

1,9

1,9

2,0

Offentlig konsumtion

0,3

0,6

0,5

0,7

0,7

Bruttoinvesteringar

5,0

3,3

0,5

1,8

2,0

Lagerinvesteringar 1

0,2

0,4

0,2

0,2

0,2

Export

7,5

6,3

2,3

3,7

5,9

Import

8,1

7,8

2,3

3,1

5,4

Industriproduktion

4,2

4,0

2,2

1,4

1,9

Antal sysselsatta

0,4

0,2

0,3

0,2

0,3

Produktivitet

2,2

2,0

1,9

2,3

2,7

Medelarbetstid

0,2

0,3

0,2

0,7

1,0

Öppen arbetslöshet 2

4,0

3,8

4,5

4,7

4,9

KPI, årsgenomsnitt

2,2

2,3

2,4

2,0

2,0

Reporänta 3

4,50

4,50

2,75

2,50

2,75

BNP, världen

4,2

3,6

3,2

3,2

3,6 4

1

Förändring uttryckt i procent av BNP föregående år.

2

I procent av arbetskraften.

3

Reporänta vid årets slut.

4

För vissa länder är utfallet prognoserat.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Den internationella återhämtning som förutsågs under våren 2002 bekräftades under sommaren och hösten, men styrkan i uppgången reviderades ned i budgetpropositionen för 2003 till följd av ett minskat förtroende och oro över oegentligheter inom företagssektorn främst i Förenta staterna. I prognosen för 2003 sattes BNP- tillväxten till 3,6 procent för världen vilket också blev utfallssiffran. Den svenska exporten och industriproduktionen utvecklades förvånansvärt starkt under in- 79 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 ledningen av 2002. Under sommaren 2002 började emellertid barometerdata att försämras, speciellt inom telekomsektorn. Till budgetpropositionen för 2003 reviderades därför förväntningarna på exporten och näringslivets investeringar ned, trots de goda utfallen för första halvåret 2002. Även hushållens konsumtion bedömdes utvecklas svagare till följd av den negativa utvecklingen på börsen. Sammantaget medförde det att BNP-tillväxten i budgetpropositionen för 2003 reviderades ned med tre tiondelar. Revideringarna var, vilket den fortsatta utvecklingen i Sverige skulle visa, emellertid inte tillräckliga.

BNP-prognoser under 2003 Exporten minskade kraftigt under andra halvåret 2002 och utsikterna för 2003 förmörkades därmed avsevärt. I samband med 2003 års ekonomiska vårproposition var förväntningarna på exporten mycket låga och dessutom hade tjänstehandeln försämrats kraftigt. Även de internationella konjunkturutsikterna hade försämrats, framför allt i euroområdet, vilket ledde till en betydande nedrevidering av exporttillväxten. Under våren 2003 visade det sig även att återhämtningen av industrikonjunkturen gick långsammare än väntat. Visserligen ökade aktiviteten i industrin under våren 2003 men inte så starkt som förutsett. Investeringsaktiviteten i Sverige var också låg, och det bidrog ytterligare till att dämpa industriproduktionen. Detta gjorde att prognosen för investeringar och industriproduktion reviderades ner. Den negativa börsutvecklingen fortsatte under slutet av 2002 och under inledningen av 2003. Samtidigt försvagades hushållens tillförsikt inför framtiden påtagligt, flera kommuner aviserade skattehöjningar och tecknen på en svagare arbetsmarknad blev tydligare. Av dessa skäl reviderades prognosen för hushållens konsumtion ned markant i den ekonomiska vårpropositionen 2003. I vårpropositionen 2003 bedömdes därför BNP öka med 1,4 % 2003. Denna bedömning låg fast under 2003 och prognosen reviderades därför inte i budgetpropositionen för 2004. Arbetsmarknaden Under 2002 pekade indikatorer på en relativt svag sysselsättningstillväxt, men den allmänna konjunkturförstärkningen förutsågs leda till att sysselsättningen återigen skulle börja öka och arbetslösheten falla mot slutet av året och under 2003. Sammantaget förutsågs dock BNP- tillväxten inte vara så arbetsintensiv. Det starkare konjunkturläget förväntades också innebära en viss ökning av medelarbetstiden 2003 på grund av ökat övertidsuttag. Till ökningen bidrog också regeringens åtgärdsprogram för ökad hälsa i arbetslivet. Vid tidpunkten för 2003 års vårproposition reviderades dock BNP-tillväxten för 2003 ned igen. Den dämpade efterfrågan förutsågs leda till en minskande sysselsättning och högre arbetslöshet. Till ökningen av arbetslösheten bidrog också ett ökat utbud av arbetskraft, bl.a. på grund av kunskapslyftets avveckling vid årsskiftet 2002/2003. När budgetpropositionen för 2004 färdigställdes stod det klart att utbudet av arbetskraft hade varit starkare än väntat första halvåret och prognosen reviderades därför upp ytterligare något. Därmed reviderades den öppna arbetslösheten upp till 4,7 procentenheter. En faktor som bidrog till att upprevideringen inte blev stor nog var att programvolymerna bedömdes bli högre än vad som faktiskt blev fallet. Inflationen Årsgenomsnittet för inflationen överskattades med mellan 0,2 och 0,4 procentenheter vid de tre första prognostillfällena, medan prognosen i budgetpropositionen för 2004 låg nära utfallet (se tabell 13.1). Överskattningen av det underliggande inflationstrycket 2003 i de prognoser som gjordes under 2002 var egentligen större än vad som framgår av dessa relativt måttliga prognosfel. Inflationen 2003 drogs nämligen upp av de kraftiga och oförutsedda energiprishöjningarna i början av året. Överskattningarna hänger delvis samman med de prognosfel för tillväxten och arbetsmarknaden som diskuterats ovan, men även givet ett visst resursutnyttjande har det inhemska inflationstrycket överskattats i viss mån. En stor del av prognosfelen har dock att göra med svårigheterna att uppskatta genomslaget i konsumentledet av växelkursutvecklingen. 80

PROP. 2003/04:100 BILAGA 1

13.2

Jämförelse med andra

Diagram 13.1 Genomsnittliga absoluta prognosfel för 2003

prognosmakare

Procentenheter

Ett sätt att utvärdera Finansdepartementets pro-

1,2

1

BNP

KPI

Öppen arbetslöshet

gnoser är att jämföra prognosfelen för några

centrala variabler mellan olika prognosmakare.

0,8

En sådan prognosjämförelse är emellertid för-

0,6

knippad med flera begränsningar och blir lätt

missvisande. Till exempel publiceras progno-

0,4

serna vid olika tidpunkter vilket gör att pro-

gnosmakarna inte har tillgång till samma infor-

0,2

mation.

Detta

blir

särskilt

tydligt när

0

högfrekventa variabler som inflationen och ar-

FID

FSB

HUI

KI

LO

NB

RB

SEB

SHB

SN

betslösheten analyseras, eller när

en bedömare

(0)

(+12)

(-4)

(-3)

(0)

(-3)

(0)

(+1)

(+1)

(-4)

har tillgång till särskilt viktig information såsom

Anm.: Genomsnitten avser de fel, i absoluta tal, som gjordes i fyra prognoser

avseende 2003, dvs. på våren och hösten 2002, samt på våren och hösten 2003.

ett nytt

utfall

från nationalräkenskaperna. I

Siffrorna inom parentes visar när respektive prognosinstituts prognos genom-

denna jämförelse görs ett försök att reducera

snittligt publiceras i förhållande till FID:s prognos mätt i veckor. Prognosurvalet

har gjorts så att tidpunkten för prognosen i så stor utsträckning som möjligt

detta problem

genom

att jämföra prognoser

sammanfaller med Finansdepartementets tidpunkt för publicering. Instituten är:

publicerade vid i stort sett samma tidpunkt.

Finansdepartementet (FID), Föreningssparbanken (FSB), Handelns utredningsin-

stitut (HUI), Konjunkturinstitutet (KI), Landsorganisationen (LO), Nordea (NB),

Prognosantagandena

skiljer sig

dessutom i

Riksbanken (RB), SEB, Handelsbanken (SHB) och Svenskt näringsliv (SN).

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

flera fall mellan olika prognosmakare. Finansde-

partementet utgår exempelvis från redan beslu-

Att inflationen skulle bli omkring 2 procent

tade, eller i propositionen föreslagna, åtgärder

förutsågs däremot av de flesta prognosmakare.

för den ekonomiska politiken. Andra prognos-

Prognosprecisionen är god även för de progno-

makare gör explicita antaganden om den fram-

ser som gjordes under 2002. De flesta bedömares

tida ekonomiska politiken. Dessa skillnader be-

prognoser över inflationen låg dock något högre

aktas inte då prognoserna jämförs. Trots dessa

än utfallet. Prognosprecisionen för inflationen

svårigheter kan en jämförande analys ge en upp-

har under de senaste åren förbättrats betydligt,

fattning om tillförlitligheten hos olika kon-

vilket i stor utsträckning beror på att prisstabili-

junkturbedömare, och kanske också hur stora

teten har ökat. Det absoluta prognosfelet för år

prognosfel som kan betraktas som normala.

2003 var i genomsnitt 0,3 procentenheter och för

Syftet är dock inte att rangordna olika prognos-

perioden 19902002 i genomsnitt 0,7 procenten-

makare.

heter.

I diagram 13.1 redovisas ett antal prognosma-

Att jämföra prognosmakare utifrån endast ett

kares prognosfel för BNP-tillväxten, inflationen

utfallsår är självklart osäkert. I tabell 13.2 visas

och arbetslösheten för år 2003. I jämförelse med

därför utvecklingen av prognosfelen för BNP-

tidigare år ter sig prognosavvikelserna för BNP-

tillväxten över de senaste åren, mätt i form av

tillväxten relativt små. Medelfelen för BNP-

fem års glidande medelvärden. Under den se-

tillväxten år 2003 var ungefär 0,6 procentenheter,

naste femårsperioden missbedömdes BNP-

vilket kan jämföras med ett genomsnittsfel på

tillväxten i genomsnitt med 0,9 procentenheter,

ungefär 0,8 procentenheter under perioden

vilket är de största genomsnittliga prognosfelen

19902002. Generellt sett överskattades BNP-

sedan 1996. De stora prognosfelen för 2001

tillväxten i de prognoser som utarbetades under

håller dock upp genomsnitten avsevärt.

2002, medan prognoserna som gjordes under

Samtliga prognosmakare gör betydligt bättre

2003 underskattade tillväxten.

bedömningar av framtiden än en så kallad naiv

Arbetslösheten för 2003 var överraskande

prognos, i det här fallet definierad som att pro-

hög. Samtliga prognosmakare underskattade ar-

gnosen för år t är identiskt med utfallet för när-

betslösheten, i synnerhet i de prognoser som

mast föregående år, 

t-1 . Vidare gör prognosma-

gjordes 2002. Senast utvecklingen av arbetslös-

karna i regel bättre bedömningar av framtiden än

heten missbedömdes i samma utsträckning var i

en prognos där ekonomin hela tiden följer den

de prognoser som gjordes för år 1996.

potentiella utvecklingen, som i det här fallet är definierad som att BNP-tillväxten är 2 procent för samtliga år. Under de senaste åren med 81 PROP. 2003/04:100 BILAGA 1 relativt små konjunkturvariationer skulle prognosfelen emellertid ha blivit mindre för samtliga prognosmakare om de antagit att ekonomin följt den potentiella utvecklingen. De prognoser som gjorts för det innevarande året har dock varit betydligt mer träffsäkra. Överlag kan noteras att skillnaderna mellan olika prognosmakare är små. En förklaring till detta är att bedömare har tillgång till samma information och att informationen tolkas på ett likartat sett. Med undantag av Svenskt näringsliv har samtliga prognosmakare haft en tendens att överskatta BNP-tillväxten. Det mönstret framträder även på längre sikt och under perioden 19902003 överskattades i genomsnitt tillväxten med fyra tiondelar. Tabell 13.2 Genomsnittligt absolut prognosfel för BNP- tillväxten Procentenheter, fem års glidande medelvärden

1998

1999

2000

2001

2002

2003

FID

0,5

0,6

0,6

0,7

0,7

0,8

FSB

0,6

0,6

0,6

0,8

0,7

0,8

HUI

0,5

0,7

0,8

0,8

0,8

0,9

KI

0,5

0,5

0,5

0,7

0,7

0,8

Nordea

0,4

0,5

0,5

0,7

0,8

0,8

SEB

0,5

0,5

0,5

0,6

0,7

0,7

SHB

0,4

0,6

0,6

0,9

0,9

1,0

SN

0,6

0,7

0,7

0,9

0,9

1,0

Medelvärde

0,5

0,6

0,6

0,8

0,8

0,9

Naiv

1,7

1,0

1,0

1,1

1,1

1,0

Potentiell

0,6

1,0

1,1

1,1

1,0

0,9 Anm.: Genomsnitten avser de absoluta fel som gjordes för respektive år, dvs. på hösten och våren föregående år, samt på hösten och våren innevarande år. Felen för respektive år är dessutom beräknade som fem års glidande medelvärden. Detta innebär att för exempelvis år 2003 ingår de fel som gjordes för åren 1999 2003. Genomsnitten avser därför totalt 20 prognoser per kolumn. Medelfelet visar för respektive år medelvärdena av samtliga prognosmakares absoluta prognosfel. Den naiva prognosen innebär att den prognos som görs år t sätts lika med utfallet för år 

t 1. Den potentiella prognosen innebär att BNP-tillväxten sätts till 2% för samtliga år. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. 82

Bilaga 2 Redovisning av skatteavvikelser PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 Bilaga 2 Redovisning av skatteavvikelser Innehållsförteckning

1

Inledning.................................................................................................................

5

1.1

Icke saldopåverkande avvikelser.............................................................

6

1.2

Skatteavvikelsebilagans disposition .......................................................

6

2

Beskrivning av jämförelsenorm .............................................................................

7

2.1

Norm för inkomstbeskattningen...........................................................

7

2.2

Norm för indirekt beskattning av förvärvsinkomster ..........................

8

2.3

Norm för mervärdesskatten...................................................................

8

2.4

Norm för punktskatter...........................................................................

8

3

Beräkningsmetoder ................................................................................................

9

3.1

Saldopåverkande skatteavvikelser: netto - brutto .................................

9

3.2

Icke saldopåverkande skatteavvikelser...................................................

9

4

Skatteavvikelser 2004 .............................................................................................

9

4.1

Nyheter 2004...........................................................................................

9

4.2

Saldopåverkande skatteavvikelser i sammandrag ................................

10

4.2.1

Inkomstbeskattning..............................................................................

10

4.2.2

Indirekt beskattning av förvärvsinkomster .........................................

10

4.2.3

Mervärdesskatt ......................................................................................

10

4.2.4

Punktskatter..........................................................................................

10

4.3

Icke saldopåverkande skatteavvikelser i sammandrag ........................

10

5.

Redovisning av skatteavvikelser ..........................................................................

11

6

Beskrivning av enskilda skatteavvikelser.............................................................

19

6.1

Saldopåverkande skatteavvikelser ........................................................

19

A.

Inkomst av tjänst ..................................................................................

19

B.

Kostnader i tjänst och allmänna avdrag...............................................

21

C.

Intäkter i näringsverksamhet................................................................

22

D.

Kostnader i näringsverksamhet............................................................

22

E.

Intäkter i kapital....................................................................................

24

F.

Kostnader i kapital ................................................................................

25

G.

Skattereduktioner, kreditering på skattekonto m.m. .........................

26

H.

Skattskyldighet......................................................................................

28

I.

Socialavgifter .........................................................................................

28

J.

Särskild löneskatt ..................................................................................

28 3

PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

K.

Mervärdesskatt.......................................................................................

28

L.

Punktskatter...........................................................................................

29

M.

Skattesanktioner ....................................................................................

32

6.2 Icke saldopåverkande skatteavvikelser.................................................................

32

N.

Skattefria transfereringar.......................................................................

32

Appendix..........................................................................................................................

34 Tabellförteckning

Tabell 1.

Avvikelser i procent av totala skatteintäkter inom olika skatteområden

........6

Tabell 2.

Skatteavvikelser fördelade på skatteutgifts- och politikområden ...............

13 4 1 Inledning Samhällets stöd till företag och hushåll redovisas i huvudsak på statsbudgetens utgiftssida. Vid sidan av dessa stöd finns det även stöd på statsbudgetens inkomstsida i form av skatteavvikelser. Innebörden av en skatteavvikelse är att skatteuttaget för en viss kategori avviker från en angiven norm. Ett exempel på en sådan avvikelse är att mervärdesskattesatsen på livsmedel är nedsatt från 25 procent, som utgör normen för mervärdesskatt, till 12 procent. Det primära syftet med den redovisning av skatteavvikelserna som lämnas i denna bilaga är att synliggöra de indirekta stöd som avvikelserna utgör på statsbudgetens inkomstsida. En sådan redovisning är en förutsättning för en mer rättvisande jämförelse av stöd som lämnas över statsbudgeten inom olika områden på såväl utgiftssom inkomstsidan. Om ett stöd på statsbudgetens inkomstsida, dvs. en skatteavvikelse, slopas, leder det till en budgetförstärkning för offentlig sektor på samma sätt som om en utgift på statsbudgetens utgiftssida slopas. Till skillnad från stöd som lämnas på statsbudgetens utgiftssida har dock skatteavvikelserna hittills saknat uttrycklig koppling till politikområden. Det innebär att avvikelserna inte har inkluderats i de resultatredovisningar som regelbundet lämnas avseende olika politikområden. För att skapa förutsättningar för en mer systematisk resultatuppföljning och utvärdering av de stöd som lämnas över statsbudgeten, såväl på utgiftssom inkomstsidan, måste redovisningen av skatteavvikelser utvecklas. I detta arbete ingår bl.a. att de mål och politikområden, som varje avvikelse är kopplad till, tydliggörs. Många av skatteavvikelserna har införts, mer eller mindre uttalat, som medel inom specifika politikområden som t.ex. konjunk- tur-, bostads-, miljö- eller arbetsmarknadspolitik. Då dessa avvikelser påverkar statsbudgetens saldo benämns de saldopåverkande avvikelser och kan jämställas med stöd på budgetens utgiftssida. De bör därför i princip behandlas i likhet med dessa. Det finns även avvikelser som har uppstått till följd av regler som i huvudsak har sin grund i vissa grundläggande mål för skattesystemet. Sådana mål kan vara att ge intäkter, PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 allmänna fördelningsmål, administrativa mål såsom enkelhet, legitimitet/rimlighet och att undvika oacceptabla konsekvenser för den enskilde. Sådana skatteavvikelser är i första hand skattepolitiskt motiverade. Även om de skattepolitiskt motiverade avvikelserna medför ett stöd för de grupper eller verksamheter som berörs så saknar de direkt koppling till olika politikområden. Ur ett budgetperspektiv kan de därför inte jämställas med stöd på budgetens utgiftssida. En fördjupad redovisning och uppföljning av skatteavvikelserna, i syfte att bl.a. ytterligare förbättra underlaget för prioriteringar mellan olika områden i budgetarbetet, bör i första hand ta sikte på de avvikelser som är att jämställa med stöd på budgetens utgiftssida. Som ett första steg på vägen mot en fördjupad skatteavvikelserapportering har de saldopåverkande skatteavvikelserna i årets redovisning delats in i två kategorier: avvikelser som utgör medel inom specifika politikområden (PO), respektive skattepolitiskt motiverade (SP) avvikelser. De avvikelser som har ansetts ha en politikområdesanknytning har sedan fördelats på de olika politikområdena. I tabell 1 redovisas det samlade intäktsbortfall som de beräknade skatteavvikelserna medför relaterat till de intäkter de olika skatteslagen inbringar till den offentliga sektorn. Redovisningen görs dels för samtliga avvikelser, inklusive såväl de politikområdesanknutna som de skattepolitiskt motiverade, dels enbart för avvikelser som utgör medel inom specifika PO. Beräkningarna bygger på prognoser för 2004. De andelar som anges i tabell 1 bör tolkas med viss försiktighet då redovisningen av skatteavvikelserna av olika skäl inte är fullständig. Ett skäl är att det i många fall saknas underlag för att beräkna skatteavvikelserna. Ett annat är att någon fullständig genomgång av skattelagstiftningen avseende skattesanktioner inte har gjorts. Tabellen ger dock en översiktlig bild av avvikelsernas betydelse inom olika skatteområden. En detaljerad redovisning av alla avvikelser ges i avsnitt 5, tabell 2. 5 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 Tabell 1. Avvikelser i procent av totala skatteintäkter inom olika skatteområden År 2004

Skatteavvikelser

Samtliga

inom specifika

skatte-

politikområden, %

avvikelser, %

Direkt skatt på arbete

3

3

Indirekt skatt på arbete

3

3

Skatt på kapital

56

82

Skatt på bolagsvinster

1

27

Mervärdesskatt

18

21

Punktskatter

70

71

Skattereduktioner m.m.*

1

1

Skattesanktioner*

-1

-1

Totalt

14

19 * Anges som andel av totala skatteintäkter Skatteavvikelserna inom specifika politikområden uppgår till 14 procent av totala skatteintäkter. Sett till de olika skatteslagen så återfinns den största andelen politikområdesanknutna skatteavvikelser inom området punktskatter. Om samtliga avvikelser inom punktskatteområdet inkluderas är andelen 71 procent, medan de avvikelser, som utgör medel inom specifika PO inkluderas, uppgår till 70 procent. Det är således endast ett fåtal avvikelser inom punktskatteområdet som är skattepolitiskt motiverade. Nära hälften av avvikelserna ligger inom PO38, Energipolitik. Detta PO syftar bl.a. till att skapa villkor för en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ inverkan på hälsa, miljö och klimat. Även skatteavvikelserna inom området skatt på kapital är betydande. Sett till samtliga avvikelser uppgår siffran till 82 procent. Ett flertal av avvikelserna inom kapitalskatteområdet är dock skattepolitiskt motiverade. Den största av dessa gäller beskattningen av kapitalvinst på aktier. Avvikelsen uppstår i och med att värdestegringen inte beskattas när den uppkommer, dvs. löpande, utan vid realisationstillfället. En annan stor skattepolitiskt motiverad avvikelse är beskattnignen av kapitalvinst på eget hem och bostadsrätt. Även här gäller att beskattning av värdeökningen sker först vid realiseringen. Dessutom ges uppskov under vissa förutsättningar även då vinsten har realiserats. Om de skattepolitiskt motiverade avvikelserna exkluderas sjunker andelen inom om- rådet skatt på kapital till 56 procent. Av de avvikelser, som utgör medel inom specifika PO, är nedsatt avkastningsskatt på pensionsmedel den största. Avvikelsen uppstår i och med att skattesatsen är nedsatt från 30 procent, normen för skatt på kapitalinkomster, till 15 procent. Avvikelsen ligger inom PO20, Ekonomisk äldrepolitik, som syftar till att stärka tiden efter pensionering för främst personer med låg eller ingen inkomst.

1.1

Icke saldopåverkande avvikelser

De skatteavvikelser som hittills har nämnts är saldopåverkande, vilket innebär att de påverkar statsbudgetens saldo. Utöver dessa finns det även skatteavvikelser som är icke saldopåverkande. De uppkommer på grund av att det på budgetens utgiftssida finns såväl skattepliktiga som icke skattepliktiga transfereringar. De utgifter som redovisas på statsbudgetens utgiftssida för skattepliktiga och icke skattepliktiga transfereringar är inte direkt jämförbara. För att kunna jämföra dem krävs en kompletterande redovisning där utgifterna för de icke skattepliktiga transfereringarna först höjs, för att sedan beskattas så att hushållens disponibla inkomster hålls oförändrade. En sådan skattebeläggning innebär visserligen ökade offentliga utgifter, men samtidigt ökar skatteintäkterna. Budgetsaldot påverkas således inte. Skattefriheten för dessa transfereringar gör att de kallas för icke saldopåverkande skatteavvikelser. De icke saldopåverkande avvikelserna har inte fördelats på utgiftsområden eller politikområden då de inte påverkar statsbudgetens saldo.

1.2

Skatteavvikelsebilagans disposition

För att kunna identifiera en skatteavvikelse måste det existerande skattesystemet sättas i relation till en jämförelsenorm. Avsnitt 2 innehåller därför en relativt utförlig beskrivning av de normer som har valts för de olika inkomstslagen. Avsnitt 3 beskriver de beräkningsmetoder som används. I avsnitt 4 redo- 6 görs dels för vilka skatteavvikelser som har tillkommit/försvunnit sedan föregående års redovisning, dels kommenteras de största skatteavvikelserna inom de olika skatteområdena. Avsnitt 5 innehåller den tabell som redovisar samtliga, identifierade, skatteavvikelser för inkomståren 20032005 fördelade på skatteområden. Tabellen inleds med saldopåverkande avvikelser och avslutas med icke saldopåverkande skatteavvikelser. De saldopåverkande avvikelserna har fördelats på utgiftsområden (UO) och politikområden (PO), vilket framgår av kolumnerna två och tre i tabellen. I avsnitt 6 ges beskrivningar av de enskilda skatteavvikelserna. Slutligen ges, i ett appendix till denna bilaga, en förteckning över samtliga utgifts- och politikområden (UO respektive PO) för år 2004. 2 Beskrivning av jämförelsenorm Den jämförelsenorm som har använts vid beräkningen av skatteavvikelserna i denna bilaga utgår i huvudsak från principen om likformig beskattning, vilket också var en av grundpelarna i 1990 års skattereform. Beräkningarna av skatteavvikelserna avser den budgetförstärkning som ett slopade av avvikelsen skulle medföra. I praktiken gäller dock att ett slopande av avvikelsen kan föranleda en sänkning av normalskattesatsen, dvs. normen. Allmänt gäller att ett givet skatteuttag kan uppnås genom en lägre skattesats om den bas skatten tas ut på breddas. En sådan breddning av basen kan ske genom att minska antalet skatteavvikelser. I betänkandet Förmåner och sanktioner (SOU 1995:36) och i 1997 års ekonomiska vårproposition finns en uttömmande beskrivning av jämförelsenormer och beräkningsmetoder vid skatteavvikelseberäkningarna. I detta avsnitt beskrivs de jämförelsenormer som finns inom varje skatteslag. Avvikelser från likformighet kan uppfattas som en skatteförmån om t.ex. en viss grupp av skattskyldiga omfattas av en skattelättnad i förhållande till den likformiga normen och som en skattesanktion om det rör sig om ett överuttag av skatt. För skattesanktionerna har någon fullständig genomgång av lagstift- PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 ningen ännu inte gjorts. Enbart enstaka sanktioner finns därför redovisade i denna bilaga. I detta sammanhang innebär principen om likformig beskattning att beskattningen inom varje skatteslag ska vara enhetlig och utan undantag. Därför preciseras jämförelsenormen separat inom vart och ett av de olika skatteslagen inkomstskatt, indirekt beskattning av förvärvsinkomst, mervärdesskatt och punktskatt. Det pågår ständigt en översyn av de normer som redovisningen bygger på. Exempelvis genomfördes till 2003 års bilaga en översyn inom punktskatteområdet. Arbetet syftade till att tydliggöra principerna för vilka skatter som ingår i redovisningen och även till att förtydliga och i viss mån revidera normerna.

2.1

Norm för inkomstbeskattningen

För inkomstbeskattning finns en gemensam norm för vad som är en inkomst. Den innebär att den samlade inkomst som ska beskattas enhetligt motsvaras av summan av konsumtionsutgifterna och nettoförmögenhetens förändring under beskattningsperioden. Be- skattningsperiodens längd ska vara ett kalenderår eller ett 12 månader långt räkenskapsår. Det finns dock ingen gemensam norm för vilken skattenivå som ska gälla för de olika inkomstslagen inkomst av tjänst, inkomst av kapital och inkomst av näringsverksamhet. Det förhållandet att skattenivån för de olika inkomstslagen skiljer sig åt påverkar således inte skatteavvikelseberäkningarna. Vidare gäller att olika grad av progressivitet i skatteskalan är förenlig med normen under förutsättning att individer med identiska inkomster betalar lika mycket i skatt. Likaså är skattereduktioner förenliga med normen under förutsättning att de är generella och inte gynnar vissa grupper av skattskyldiga eller inkomster av vissa typer av aktiviteter. Därutöver har bl.a. följande preciseringar gjorts av normen för inkomstbeskattningen: 7 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

Sparande ska ske med beskattade inkomster.

Värdestegring ska beskattas när den uppkommer och inte vid realisationstillfället.

Värdet av hushållsarbete och fritid ska inte ingå i skattebasen.

Offentliga transfereringar ska utgöra skattepliktig inkomst.

Den implicita avkastning i form av boendetjänster som egnahemsägaren eller bostadsrättsinnehavaren erhåller ska utgöra skattepliktig inkomst.

Avskrivningar i näringsverksamhet ska hanteras efter ekonomisk livslängd.

2.2

Norm för indirekt beskattning av förvärvsinkomster

Enligt normen för indirekt beskattning av förvärvsinkomster ska socialavgifter och allmän löneavgift eller särskild löneskatt utgå på all ersättning för utfört arbete. Normen är i detta fall en enhetlig skattesats för respektive skatt eller avgift. Sådana ersättningar som är förmånsgrundande för olika socialförsäkringar ska ingå i underlaget för socialavgifter och allmän löneavgift. Övriga ersättningar för utfört arbete ska ingå i underlaget för särskild löneskatt. Nivån på den särskilda löneskatten avses återspegla vad som i ekonomisk mening kan anses vara skatteinnehållet i socialavgifterna, den allmänna löneavgiften och den allmänna pensionsavgiften.

2.3

Norm för mervärdesskatten

Normen för mervärdesskatt är att i princip all yrkesmässig omsättning av varor och tjänster ska beskattas med normalskattesatsen 25 procent. Undantaget från skatteplikt vad gäller uthyrning av fast egendom redovisas dock inte som en skatteavvikelse. Skälet är att skatteplikt för sådana tjänster skulle innebära en icke neutral beskattning av boende i hyresrätt och egnahem. Vidare anses det förhållandet att omsättning av finansiella tjänster och försäkringstjänster inte omfattas av mer- värdesskatteplikt utgöra en del av normen i skatteavvikelseredovisningarna. Destinationsprincipen ska tillämpas vid internationella transaktioner. Offentlig myndighetsutövning ska inte vara skattepliktig. Varor och tjänster som subventioneras med offentliga medel ska inte heller vara skattepliktiga, om en mervärdesskattebeläggning av den subventionerade varan eller tjänsten skulle leda till en försvagning av de offentliga finanserna.

2.4

Norm för punktskatter

Redovisningen av skatteavvikelser inom punktskatteområdet omfattar endast energi- och koldioxidskatterna inklusive den särskilda skatten på kärnkraftsel. Eftersom energiskatten tar sikte på energianvändningen är normen på detta område att all energiförbrukning ska belastas med samma skatt per kWh. En differentiering av skatteuttaget mellan å ena sidan el och värmeenergi, och å den andra, drivmedelsenergi, är förenlig med normen. Skälet är att energiskatten på drivmedel inte bara fyller övergripande fiskala syften utan också fångar upp vissa samhällsekonomiska kostnader av vägtrafiken såsom slitage på väg, bullerstörning och olyckor. För förbrukning av el och värme motsvaras normen av normalskattesatsen på el. Då förbrukning av värme beskattas indirekt genom skatt på de bränslen som används i värmeproduktionen beräknas avvikelserna i denna sektor som skillnaden mellan normalskattesatsen på el och skattesatsen för respektive bränsle uttryckt i kronor per kWh oförädlad energi. Omvandlingsförlusterna beaktas inte eftersom den genomsnittliga verkningsgraden i bränslebaserad elproduktion inte skiljer sig nämnvärt från den genomsnittliga verkningsgraden i värmeproduktionen i Sverige. För bränsle som används som drivmedel utgörs normen av skattesatsen för bensin i miljöklass 1. Normen för koldioxidskatten utgår från att skatten är avsedd att utgöra ett pris på utsläpp av koldioxid. Enligt normen ska skatten därför vara proportionell mot koldioxidutsläppen från respektive bränsle. Implicit speglar skattenivån en monetär värdering av den skada som en enhet utsläppt koldioxid 8 medför. Denna skada är densamma oavsett var utsläppen kommer ifrån. Därför sätts normen för koldioxidskatten lika med normalskattesatsen oberoende av om bränslet används för uppvärmning eller som drivmedel. Energi- och koldioxidskatterna är endast avsedda att träffa bränsle som används som drivmedel eller för uppvärmning. Skattefriheten för bränsle som används som råvara betraktas därför inte som en skatteavvikelse. 3 Beräkningsmetoder Beräkningen av skatteavvikelserna baseras på en periodiserad redovisning, vilket innebär att skatteeffekterna avser det år den underliggande ekonomiska aktiviteten sker. Uppbördsförskjutningar beaktas således inte. Allmänt gäller också att skatteavvikelseredovisningen inte beaktar de dynamiska effekter som ett slopande av avvikelserna skulle medföra.

3.1

Saldopåverkande skatteavvikelser: netto - brutto

De saldopåverkande skatteavvikelserna redovisas både netto- och bruttoberäknade. En nettoberäknad skatteavvikelse visar storleken på den skattefria transferering som fullt ut kompenserar de skattskyldiga om skatteavvikelsen tas bort. Den nettoberäknade skatteavvikelsen beräknas som det potentiella skattebortfall som i det fall det rör sig om en skatteförmån uppstår på grund av undantaget. Beräkningsmetoden är statisk, dvs. ingen hänsyn tas till de effekter på de olika skattebasernas storlek som uppstår genom gällande skattereglers inverkan på individernas och företagens beteenden. Detta innebär att den beräknade skatteavvikelsen i de flesta fall överskattar den potentiella förändring i skatteintäkterna som skulle uppkomma i det fall skatteavvikelsen slopas. En bruttoberäknad skatteavvikelse visar storleken på motsvarande skattepliktiga transferering. Vid beräkningen av den senare avvikelsen justeras den nettoberäknade av- PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 vikelsen upp med hänsyn till den marginalskatt som gäller för det aktuella skattesubjektet. Vid en nettoberäknad avvikelse på exempelvis 100 och en marginalskatt på 25 procent blir således den bruttoberäknade avvikelsen 133 (=100/(1 - 0,25)).

3.2

Icke saldopåverkande skatteavvikelser

Icke saldopåverkande skatteavvikelser utgörs huvudsakligen av olika offentliga transfereringar som helt eller delvis är skattebefriade. Om dessa skatteavvikelser slopades skulle visserligen skatteintäkterna öka men samtidigt skulle de offentliga utgifterna öka vid oförändrade politiska mål. För dessa skatteavvikelser beräknas endast en bruttoavvikelse. Den visar hur mycket utgifterna på den ifrågavarande transfereringen skulle behöva öka för att lämna hushållens disponibla inkomster opåverkade vid en skattebeläggning av transfereringen. 4 Skatteavvikelser 2004 I detta avsnitt anges dels vilka skatteavvikelser som har tillkommit, dels kommenteras de största avvikelserna inom respektive skatteområde. I kommentarerna refereras genomgående till uppgifter om de bruttoberäknade avvikelserna 2004.

4.1

Nyheter 2004

Fr.o.m. årets redovisning av skatteavvikelser beaktas såväl beslutade som föreslagna regelförändringar. Till de skatteavvikelser som har tillkommit genom regeländringar hör anställningsstöd till långtidssjukskrivna, begränsningsregeln för förmögenhetsskatt, skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus, framskjuten beskattning vid andelsbyte, ROT-avdrag, skattestimulans för källsortering, skattestimulans för miljöinvesteringar i offentliga lokaler och nedsatt 9 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 elskatt vid avtal om energieffektivisering inom industrin. Därutöver lämnas i denna proposition förslag som innebär utvidgning av befintliga skatteavvikelser. Det ena gäller anställningsstödet vid anställning av långtidsarbetslösa, där taket för ersättningen höjs fr.o.m. 2004. Det andra gäller det generella sysselsättningsstödet till kommuner och landsting. Under 2003 tillkom ett flertal skatteavvikelser som inte redovisades i föregående års bilaga då de ännu inte var beslutade. Till dessa hör offentligt skyddat arbete (OSA), och investeringsstimulans till hyres- och studentbostäder. Det finns även ett antal skatteavvikelser som inte tidigare har redovisats som avvikelser, hit hör förmån av privat sjukvård, förmån av privat tandvård, avdrag för inställelseresor, skattereduktion för fackföreningsavgiften, schablonmässigt underlag för avkastningsskatt och begränsningslagen.

4.2

Saldopåverkande skatteavvikelser i sammandrag

De saldopåverkande skatteavvikelser som redovisas här förväntas uppgå till drygt 247 miljarder kronor inkomståret 2004. Denna uppgift om den samlade omfattningen bör dock, av skäl som anförts i inledningen, tolkas med viss försiktighet.

4.2.1

Inkomstbeskattning

Den största avvikelsen i tjänsteinkomstbeskattningen är förmån av personaldator som för inkomståret 2004 beräknas uppgå till omkring 4 miljarder kronor. Avvikelsen beror på att arbetstagarens betalning av hyra till arbetsgivaren sker genom ett bruttolöneavdrag. På denna del av arbetsersättningen utgår det varken inkomstskatt eller särskild löneskatt. I beskattningen av näringsverksamhet orsakas den största skatteförmånen av reglerna om avsättning till periodiseringsfonder. Denna skatteförmån beräknas uppgå till omkring 7 miljarder kronor inkomståret 2004. Den största skatteavvikelsen i kapitalinkomstbeskattningen förväntas inkomståret 2004 vara nedsatt avkastningsskatt på pensionsmedel. Denna skatteförmån orsakas av att avkastningsskatten på pensionsmedel uppgår till 15 procent av en schablonmässigt beräknad avkastning i stället för till 30 procent. För inkomståret 2004 beräknas förmånen uppgå till omkring 14 miljarder kronor.

4.2.2

Indirekt beskattning av förvärvsinkomster

De saldopåverkande skatteförmåner som härrör förvärvsinkomster från socialavgifterna beräknas uppgå till 9,67 miljarder kronor för inkomståret 2004.

4.2.3

Mervärdesskatt

Den största skatteförmånen inom mervärdesskatteområdet uppstår genom den reducerade skattesatsen för livsmedel. Inkomståret 2004 beräknas denna avvikelse uppgå till omkring 24 miljarder kronor.

4.2.4

Punktskatter

Inom punktskatteområdet ger skattebefrielse för elförbrukning inom industrin upphov till bruttoberäknade förmåner på omkring 16 miljarder kronor inkomståret 2004. Energiskattebefrielsen för biobränslen, torv m.m. ger en beräknad skatteförmån på omkring 15 miljarder kronor.

4.3

Icke saldopåverkande skatteavvikelser i sammandrag

De icke saldopåverkande avvikelser som redovisas här beräknas för inkomståret 2004 uppgå till omkring 32 miljarder kronor brutto. De icke saldopåverkande avvikelserna har minskat avsevärt fr.o.m. 2003. Minskningen beror på att det särskilda grundavdraget för pensionärer har upphört fr.o.m. inkomståret 2003. 10 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

5.

Redovisning av skatteavvikelser

I tabell 2 i denna bilaga redovisas skatteavvikelserna uppdelade på skatteområden för inkomståren 20032005. De icke saldopåverkande skatteavvikelserna är samlade i slutet av tabellen. I redovisningen av skatteavvikelser beaktas såväl beslutade som föreslagna regelförändringar. Ett u i tabellen visar att avvikelsen har upphört eller kommer att upphöra ett visst år. Ett blankt fält, , visar att avvikelsen inte existerade under ett eller flera år under den period för vilken avvikelserna redovisas. Ett streck, -, visar att avvikelsen inte har kunnat beräknas. En nolla i tabellen (0,00) visar att avvikelsen har beräknats men att den är mindre än 5 miljoner kronor. I Avsnitt 6, som följer efter tabellen, ges en kortfattad beskrivning av de enskilda skatteavvikelserna. Avvikelsens nummer i denna beskrivning svarar mot numret i den första kolumnen i tabell 2. 11 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

Tabell 2. Skatteavvikelser fördelade på skatteutgifts- och politikområden

Mdkr

brutto

netto

2003

2004

2005

2003

2004

2005

SALDOPÅVERKANDE SKATTEAVVIKELSER

A. Inkomst i tjänst

A1

UO5

PO5

Kostnadsersättning till viss personal på SIPRI

0,00

0,00

0,00

0,00

0,00

0,00

A2

UO24 PO38

Sänkt skatt för utländska nyckelpersoner

0,16

0,19

0,21

0,10

0,11

0,12

A3

UO24 PO38

Sjöinkomstavdrag

-

-

-

-

-

-

A4

UO13 PO22

Förmån av fri resa vid anställningsintervju

-

-

-

-

-

-

A5

UO13 PO22

Förmån av fri utbildning vid personalavveckling m.m.

-

-

-

-

-

-

A6

UO22 PO37

Förmån av personaldator

4,00

4,05

4,08

2,35

2,37

2,38

A7

UO20 PO34

Förmån av miljövänliga tjänstebilar

0,07

0,07

0,07

0,04

0,04

0,04

A8

-

SP

Stipendier

-

-

-

-

-

-

A9

-

SP

Personalrabatter m.m.

-

-

-

-

-

-

A10

-

SP

EU-parlamentarikers rese- och kostnadsersättning

-

-

-

-

-

-

A11

-

SP

Hittelön

-

-

-

-

-

-

A12

-

SP

Ersättning för blod m.m.

0,06

0,06

0,06

0,04

0,04

0,04

A13

-

SP

Inkomster från försäljning av vilt växande bär

-

-

-

-

-

-

A14

-

SP

Kostnadsersättning i form av utlandstillägg

-

-

-

-

-

-

A15

-

SP

Kostnadsersättning till statligt anställda vid utlandsstationering

-

-

-

-

-

-

A16

-

SP

Tjänsteinkomster förvärvade vid vistelse utomlands

-

-

-

-

-

-

A17

-

SP

Tjänsteinkomster förvärvade på vissa utländska fartyg

-

-

-

-

-

-

A18 UO11 PO20

Arbetsgivares kostnader för arbetstagares pension

-

-

-

-

-

-

A19

-

SP

Ersättning till offer för nationalsocialistisk förföljelse

-

-

-

-

-

-

A20 UO24 PO38

Löneunderlaget i fåmansaktiebolag

0,71

0,67

0,67

0,43

0,41

0,41

A21 UO14 PO23

Personalvård

-

-

-

-

-

-

A22

-

SP

Personaloptioner

-

-

-

-

-

-

A23 UO9

PO14

Förmån av privat sjukvård

-

-

-

-

-

-

A24 UO9

PO14

Förmån av privat tandvård

0,00

u

0,00

u

B. Kostnader i tjänst och allmänna avdrag

B1

UO13 PO22

Avdrag för dubbel bosättning

1,26

1,29

1,31

0,74

0,75

0,77

B2

UO13 PO22

Avdrag för resor till och från arbetet

8,16

8,39

8,68

4,80

4,91

5,08

B3

UO13 PO22

Avdrag för hemresor

-

-

-

-

-

-

B4

UO11 PO20

Avdrag för pensionspremier

-

-

-

-

-

-

B5

UO24 PO38

Underskott i aktiv näringsverksamhet

0,02

0,04

0,04

0,02

0,03

0,02

B6

-

SP

Underskott i litterär verksamhet m.m.

-

-

-

-

-

-

B7

UO13 PO22

Avdrag för inställelseresor

-

-

-

-

-

-

C. Intäkter i näringsverksamhet

C1

UO23 PO43

Uttag av bränsle

0,14

0,14

0,13

0,08

0,08

0,08

C2

UO23 PO41

Avverkningsrätt till skog

-

-

-

-

-

-

13 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

Mdkr

brutto

netto

2003

2004

2005

2003

2004

2005

D. Kostnader i näringsverksamhet

D1

UO23 PO41

Skogsavdrag

-

-

-

-

-

-

D2

UO13 PO22

Avdrag för kostnader för resor till och från arbetet

-

-

-

-

-

-

D3

UO23 PO43

Yrkesfiskaravdrag

0,03

0,03

0,03

0,02

0,02

0,02

D4

UO19 PO33

Bidrag till regionala utvecklingsbolag

-

-

-

-

-

-

D5

UO24 PO38

Matching-credit-klausuler i olika dubbelbeskattningsavtal

-

-

-

-

-

-

D6

UO24 PO38

Koncernbidragsdispens

-

-

-

-

-

-

D7

UO24 PO38

Rabatter och liknande från ekonomiska föreningar

-

-

-

-

-

-

D8

UO11 PO20

Avsättning till personalstiftelse (pension)

-

-

-

-

-

-

D9

UO23 PO41

Anläggning av ny skog m.m.

0,29

0,36

0,36

0,18

0,22

0,22

D10

-

SP

Substansminskning

-

-

-

-

-

-

D11

-

SP

Nedskrivning av lager och pågående arbeten

1,44

1,49

1,56

1,00

1,04

1,09

D12

-

SP

Skadeförsäkringsföretag

0,59

0,99

0,84

0,43

0,73

0,61

D13

-

SP

Skogs- och skogsskadekonto

0,01

0,03

0,02

0,01

0,02

0,01

D14

-

SP

Överavskrivningar avseende inventarier

3,30

3,53

3,92

2,36

2,55

2,83

D15

-

SP

Periodiseringsfonder

6,12

6,68

7,31

4,31

4,74

5,18

D16

-

SP

Räntefördelning vid generationsskiften

-

-

-

-

-

-

E. Intäkter i kapital

E1

UO18 PO31

Avkastning eget hem

-2,23

13,25

7,47

-1,56

9,27

5,23

E2

UO24 PO38

Utdelning på aktier i onoterade bolag

4,04

4,06

4,12

2,83

2,84

2,88

E3

UO24 PO38

Utdelning av aktier

-

-

-

-

-

-

E4

UO18 PO31

Nedsatt kapitalvinstskatt vid försäljning av eget hem och bostadsrätt

4,64

4,31

4,27

3,25

3,02

2,99

E5

-

SP

Kapitalvinst på eget hem och bostadsrätt

7,86

8,00

8,65

5,51

5,60

6,05

E6

UO11 PO20

Nedsatt avkastningsskatt på pensionsmedel

14,99

14,37

15,47

10,49

10,06

10,83

E7

UO18 PO31

Begränsningsregel småhus

0,51

0,51

0,51

0,36

0,36

0,36

E8

-

SP

Kapitalvinst på aktier

15,09

8,26

9,01

10,56

5,79

6,31

E9

-

SP

Nedsatt avkastningsskatt på K-försäkringar

0,35

0,34

0,36

0,25

0,24

0,26

E10

-

SP

Schablonmässigt underlag för avkastningsskatt

33,58

0,00

0,00

23,50

0,00

0,00

E11 UO18 PO31

Begränsningsregel förmögenhetsskatt

0,09

0,09

0,09

0,06

0,06

0,06

E12

-

SP

Begränsningslagen

0,57

0,57

0,57

0,40

0,40

0,40

E13

-

SP

Framskjuten beskattning vid andelsbyte

-

-

-

-

-

-

F. Kostnader i kapital

F1

-

SP

Konsumtionskrediter

-

-

-

-

-

-

F2

-

SP

Kapitalförluster på marknadsnoterade aktier m.m.

-

-

-

-

-

-

F3

-

SP

Marknadsnoterade fordringar

-

-

-

-

-

-

G. Skattereduktioner, kreditering på skattekonto m.m.

G1

UO22 PO37

Skattereduktion för anslutning till bredband

0,00

0,00

0,00

0,00

0,00

0,00

G2

UO13 PO22

Skattereduktion för avgiften till arbetslöshetskassa

0,60

0,58

0,58

0,35

0,34

0,34

G3

UO14 PO23

Skattereduktion för fackföreningsavgiften

3,36

3,38

3,38

1,98

1,98

1,98

G4

UO21 PO35

Skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus

0,07

0,07

0,07

0,05

0,05

0,05

G5

UO13 PO22

Anställningsstöd vid anställning av långtidsarbetslösa

1,92

3,05

3,06

1,40

2,25

2,25

G6

UO13 PO22

Anställningsstöd till långtidssjukskrivna

0,10

u

0,08

u

G7

UO13 PO22

Offentligt skyddat arbete (OSA)

0,41

1,06

1,07

0,30

0,79

0,79

G8

UO22 PO36

Sjöfartsstöd

1,78

1,76

1,77

1,30

1,30

1,30 14 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

Mdkr

brutto

netto

2003

2004

2005

2003

2004

2005

G9

UO25 PO48

Tillfälligt sysselsättningsstöd till kommuner och landsting

5,06

4,16

1,50

5,06

4,16

1,50

G10 UO18 PO31

Investeringsstimulans till hyres- och studentbostäder

0,02

0,87

1,29

0,01

0,65

0,95

G11 UO13 PO22

ROT-avdrag

2,08

1,49

1,40

1,00

G12 UO18 PO34

Skattestimulans för källsortering

0,37

0,27

G13 UO21 PO35

Skattestimulans för miljöinvesteringar i offentliga lokaler

1,33

1,33

H. Skattskyldighet

H1

-

SP

Akademier m.m.

-

-

-

-

-

-

H2

-

SP

Företagarföreningar m.m.

-

-

-

-

-

-

H3

-

SP

Erkända arbetslöshetskassor m.m.

-

-

-

-

-

-

H4

-

SP

Ideella föreningar

-

-

-

-

-

-

H5

-

SP

Kyrkor

-

-

-

-

-

-

H6

-

SP

Ägare av vissa fastigheter

I. Socialavgifter

I1

UO24 PO38

Nedsättning med viss inriktning på mindre företag

8,87

9,09

9,43

6,49

6,72

6,94

I2

UO19 PO33

Regional nedsättning

0,57

0,58

0,60

0,42

0,43

0,44

J. Särskild löneskatt

J1

UO17 PO28

Utländska artister

0,05

0,05

0,05

0,07

0,07

0,07

J2

UO24 PO38

Ersättning skiljemannauppdrag

-

-

-

-

-

-

J3

UO17 PO30

Ersättning till idrottsutövare

-

-

-

-

-

-

K. Mervärdesskatt

Undantag från skatteplikt (avdragsrätt föreligger ej)

K1

UO18 PO31

Försäljning av tomtmark och byggnader

1,08

1,10

1,14

0,79

0,81

0,84

K2

UO17 PO28

Försäljning av konstverk (

-

-

-

-

-

-

K3

-

SP

Lotterier

4,87

5,01

5,30

3,56

3,70

3,90

Skattesats 0, 6 eller 12 procent (avdragsrätt föreligger)

K4

UO9

PO13

Läkemedel

1,76

1,82

1,91

1,28

1,34

1,40

K5

-

SP

Internationell personbefordran

0,86

0,87

0,90

0,63

0,64

0,66

K6

UO22 PO36

Personbefordran

4,74

4,79

5,17

3,46

3,53

3,80

K7

UO17 PO28

Allmänna nyhetstidningar

1,59

1,64

1,72

1,16

1,21

1,27

K8

UO17 PO28

Böcker, tidskrifter m.m.

2,49

2,58

2,71

1,82

1,91

1,99

K9

UO17 PO28

Biografföreställningar

0,34

0,35

0,37

0,25

0,26

0,27

K10 UO17 PO28

Vissa entréavgiftsbelagda kulturevenemang

1,66

1,71

1,81

1,21

1,26

1,33

K11 UO17 PO30

Kommersiell idrott

2,40

2,71

2,92

1,75

2,00

2,15

K12 UO17 PO28

Upphovsrätter

0,12

0,12

0,12

0,09

0,09

0,09

K13 UO17 PO28

Entré djurparker

0,04

0,04

0,04

0,03

0,03

0,03

K14 UO12 PO21

Livsmedel

23,28

23,64

24,45

16,99

17,44

17,98

K15 UO24 PO38

Rumsuthyrning

1,21

1,24

1,31

0,88

0,91

0,96

K16 UO17 PO30

Transport i skidliftar

0,16

0,16

0,17

0,12

0,12

0,12 15 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

Mdkr

brutto

netto

2003

2004

2005

2003

2004

2005

Undantag från skattskyldighet

K17 UO17 PO30

Omsättning i ideella föreningar

0,08

0,08

0,09

0,06

0,06

0,06

Redovisningsperiod

K18

-

SP

Tidpunkt för inbetalning i byggnads- och annan entreprenadverksamhet

0,37

0,42

0,49

0,27

0,31

0,36

Avdrag för ingående skatt

K19

-

SP

Ingående skatt på jordbruksarrende

-

-

-

-

-

-

L. Punktskatter

Energiskatt

L1

UO22 PO36

Energiskatt på dieselbränsle i motordrivna fordon

8,60

8,64

9,09

6,29

6,38

6,69

L2

UO22 PO36

Energiskattebefrielse för elförbrukning vid bandrift

1,30

1,20

1,24

0,95

0,88

0,92

L3

UO22 PO36

Energiskattebefrielse för bränslebrukning vid bandrift

0,10

0,09

0,09

0,07

0,07

0,07

L4

-

SP

Energiskattebefrielse på bränsle för inrikes sjöfart

0,83

0,79

0,82

0,61

0,58

0,61

L5

-

SP

Energiskattebefrielse på bränsle för inrikes luftfart

-

-

-

-

-

-

L6

UO19 PO33

Elförbrukning i vissa kommuner

0,78

0,78

0,80

0,57

0,58

0,59

L7

UO21 PO35

Skatt på el för gas-, värme-, vatten- och elförsörjning

0,21

0,22

0,22

0,16

0,16

0,17

L8

UO21 PO35

Differentierat skatteuttag på fossila bränslen för uppvärmning

7,74

9,35

9,39

5,66

6,91

6,91

L9

UO21 PO35

Energiskattebefrielse för biobränslen, torv m.m.

15,18

15,07

15,76

11,10

11,13

11,59

L10

UO21 PO35

Avdrag för energiskatt på bränsle i kraftvärmeverk

0,13

0,26

0,26

0,10

0,19

0,19

L11

UO21 PO35

Avdrag för energiskatt på egenproducerad el i kraftvärmeverk

0,69

u

0,50

u

L12

UO21 PO35

Återbetalning av energiskatt för fjärrvärmeleveranser till industrin

0,36

0,35

0,35

0,26

0,26

0,26

L13

UO24 PO38

Bränsleförbrukning inom industrin

1,71

1,71

1,76

1,25

1,27

1,30

L14

UO23 PO43

Bränsleförbrukning inom växthus- och jordbruksnäringen

0,13

0,13

0,14

0,10

0,10

0,10

L15

UO24 PO38

Elförbrukning inom industrin

14,81

15,67

15,86

10,83

11,57

11,67

L16

UO23 PO43

Elförbrukning inom växthus- och jordbruksnäringen

0,42

0,43

0,44

0,30

0,32

0,32

L17

UO21 PO35

Miljöbonus för el producerad i vindkraftverk

0,15

0,11

0,09

0,11

0,08

0,07

L18

UO21 PO35

Nedsatt elskatt vid avtal om energieffektivisering inom industrin

0,09

0,18

0,07

0,13

Koldioxidskatt

L19

UO24 PO38

Generell nedsättning av koldioxidskatt för industrin

5,14

6,41

6,60

3,76

4,73

4,86

L20

UO24 PO38

Särskild nedsättning av koldioxidskatt för industrin

0,25

0,25

0,25

0,19

0,19

0,19

L21

UO23 PO43

Generell nedsättning av koldioxidskatt för växthus- och jordbruksnäringen

0,30

0,38

0,38

0,22

0,28

0,28

L22

UO21 PO35

Återbetalning av koldioxidskatt för fjärrvärmeleveranser till industrin

0,87

0,87

0,87

0,64

0,64

0,64

L23

UO22 PO36

Koldioxidskattebefrielse för bandrift

0,06

0,08

0,08

0,05

0,06

0,06

L24

UO21 PO35

Koldioxidskattebefrielse för elproduktion

3,75

2,38

2,47

2,73

1,76

1,81

L25

-

SP

Koldioxidskattebefrielse för inrikes luftfart

-

-

-

-

-

-

L26

-

SP

Koldioxidskattebefrielse för inrikes sjöfart

0,53

0,65

0,68

0,38

0,48

0,50

L27

UO21 PO35

Nedsättning av koldioxidskatt på bränsle i kraftvärmeverk

3,10

3,27

2,29

2,41

L28

UO21 PO35

Koldioxidskattebefrielse för torv

1,58

1,88

1,93

1,15

1,39

1,42 16 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

Mdkr

brutto

netto

2003

2004

2005

2003

2004

2005

M. Skattesanktioner

Kostnader i kapital

M1

-

SP

Ränteutgifter - 21 procents reduktion

-0,83

-0,87

-0,94

-0,58

-0,61

-0,66

M2

-

SP

Begränsning av skattereduktion

-1,10

-1,08

-1,08

-0,77

-0,76

-0,76

M3

UO18 PO31

Ränteutgifter för bostadsrättsföreningar

-0,36

-0,40

-0,67

-0,25

-0,28

-0,47

M4

UO18 PO31

Fastighetsskatt på konventionellt beskattade hyreshus och småhus

-2,52

-2,59

-2,64

-1,85

-1,91

-1,94

M5

UO24 PO38

Fastighetsskatt på lokaler

-4,84

-4,94

-5,05

-3,54

-3,65

-3,72

M6

UO24 PO38

Fastighetsskatt på industri- och elproduktionsenheter

-1,87

-1,88

-1,89 -1,37 -1,39 -1,39

M7

UO18 PO31

Avkastning på bostadsrättsfastighet

-1,40

1,18

0,28

-1,00

0,85

0,20

Punktskatter

M8

UO21 PO35

Särskild skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer

-2,50

-2,48

-2,49

-1,83

-1,83

-1,83

EJ SALDOPÅVERKANDE SKATTEAVVIKELSER

Skattefria transfereringar

N1

Näringsbidrag och EU-bidrag

-

-

-

N2

Avgångsvederlag till jordbrukare

-

-

-

N3

Bidrag från Sveriges författarfond och konstnärsnämnd

0,00

0,00

0,00

N4

Flyttningsbidrag

-

-

-

N5

Värnpliktigas förmåner

-

-

-

N6

Socialbidrag och annan hjälp enligt socialtjänstlagen

2,88

3,07

3,16

N7

Barnbidrag m.m.

13,24

13,39

13,41

N8

Handikappersättning m.m.

0,58

0,61

0,63

N9

Bidrag till adoption

-

-

-

N10

Engångsbidrag i samband med arbetsplacering av flyktingar

-

-

-

N11

Bostadstillägg pensionärer (BTP)

4,95

5,01

4,98

N12

Bostadsbidrag

1,74

1,75

1,71

N13

Underhållsstöd

2,29

2,30

2,26

N14

Studiestöd

4,81

4,98

5,07

N15

Skattefria pensioner

0,38

0,39

0,39

N16

Äldreförsörjningsstöd

0,26

0,26

0,26

N17

Övriga skattefria transfereringar

0,11

0,11

0,12

17 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 18 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

6

Beskrivning av enskilda

A5.

Förmån av fri utbildning vid

skatteavvikelser

personalavveckling m.m.

6.1

Saldopåverkande skatteavvikelser Förmån av fri utbildning vid personalavveckling

m.m. är ej skattepliktig. Skatteavvikelsen avser

A.

Inkomst av tjänst

inkomstskatt och särskild löneskatt.

A1.

Kostnadsersättning till viss personal på

SIPRI

A6.

Förmån av personaldator Ersättning avseende ökade levnadskostnader, skolavgifter för barn, samt fri bostad är ej skattepliktig när ersättningen anvisats av styrelsen för SIPRI till vissa utländska forskare. Skattefriheten har motiverats med svårigheten att rekrytera forskare. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt för den del av ersättningen som överstiger merkostnaden. I de fall arbetstagaren hyr dator av arbetsgivaren enbart för privat bruk och hyran betalas i form av ett bruttolöneavdrag, utgår varken inkomstskatt eller särskild löneskatt. Dessa förmåner kan betraktas som ersättning för utfört arbete. Skatteavvikelsen avser därför inkomstskatt och särskild löneskatt. Fr.o.m. år 2004 är det högsta tillåtna bruttolöneavdraget 10 000 kronor per år.

A2.

Sänkt skatt för utländska nyckelpersoner

A7.

Förmån av miljövänliga tjänstebilar Den 1 januari 2001 trädde nya regler i kraft för utländska nyckelpersoner. Reglerna innebär vissa skattelättnader för utländska experter, forskare och andra nyckelpersoner som för ett tillfälligt arbete i Sverige vistas här under en begränsad tidsperiod. 25 procent av den lön som nyckelpersonen uppbär och vissa kostnadsersättningar undantas från skatt och socialavgifter under högst tre år. Bilar som drivs med elektricitet får en nedsättning av förmånsvärdet till 60 procent av förmånsvärdet för närmast jämförbara bil utan sådan mer miljöanpassad teknik. Alkohol- och gasdrivna bilar, utom de som drivs med gasol, får en nedsättning av förmånsvärdet till 80 procent av förmånsvärdet för den jämförbara bilen. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A3. Sjöinkomstavdrag Sjömän som har haft s.k. sjöinkomst medges sjömansavdrag som uppgår till 36 000 kronor om fartyget går i fjärrfart och 35 000 kronor om det går i närfart. Om man inte har arbetat ombord hela året skall avdrag medges med (1/365)*sjömansavdraget per dag. Därutöver får den som har haft sjöinkomst skattereduktion med 14 000 kronor om fartyget går i fjärrfart och med 9 000 kronor om det går i närfart. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. A4. Förmån av fri resa vid anställningsintervju Förmån av fri resa till eller från anställningsintervju eller kostnadsersättning för sådan resa är ej skattepliktig. A8. Stipendier Stipendier som är avsedda för mottagarens utbildning m.m. och inte utgör ersättning för arbete är skattefria. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A9. Personalrabatter m.m. Personalrabatter beskattas inte. Fria resor för anställda inom flyg eller järnväg schablonbeskattas istället för att beskattas som andra förmåner. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A10. EU-parlamentarikers rese- och kostnadsersättning

EU-parlamentarikernas rese- och kostnadsersättning från EU-parlamentet är ej skattepliktig. 19 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A11. Hittelön Hittelön, samt ersättning till den som i särskilt fall har räddat person eller egendom i fara, eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som begått brott, är skattefria. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A12. Ersättning för blod m.m. Ersättning till den som har lämnat organ, blod eller modersmjölk är skattefri, men är liksom hittelön i princip ersättning för prestation. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A13. Inkomst från försäljning av vilt växande bär Inkomster från försäljning av vilt växande bär och svamp samt kottar är skattefria upp till en ersättning på 5 000 kronor. Eftersom inkomsten utgör ersättning för arbete avser skatteavvikelsen inkomstskatt och särskild löneskatt. A14. Kostnadsersättning i form av utlandstillägg Kostnadsersättning i form av utlandstillägg och därmed likställda förmåner såsom fri bostad och bostadskostnadsersättning, är ej skattepliktiga för personal stationerad utanför Sverige vid utrikesförvaltningen eller i svensk biståndsverksamhet. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt för den del av ersättningen som överstiger merkostnaden. A15. Kostnadsersättning till statligt anställda vid utlandsstationering Vissa kostnadsersättningar och förmåner i samband med utlandsstationering till andra statligt anställda än anställda vid utrikesförvaltningen eller i biståndsverksamhet är inte skattepliktiga. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt för den del av ersättningen som överstiger merkostnaden. A16. Tjänsteinkomster förvärvade vid vistelse utomlands Den s.k. ettårsregeln medger skattefrihet i Sverige, även om ingen beskattning skett utomlands. Om anställningen har varat minst ett år i samma land och i allmänhet avsett anställning hos annan än svenska staten eller svensk kommun, medges befrielse från skatt även om ingen beskattning skett i verksamhetslandet. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A17. Tjänsteinkomster förvärvade på vissa utländska fartyg Skattefrihet gäller för anställning ombord på utländskt fartyg om anställningen och vistelsen utomlands varat minst sex månader och avsett anställning hos arbetsgivare som är svensk juridisk person eller fysisk person bosatt i Sverige. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A18. Arbetsgivares kostnader för arbetstagares pension Arbetsgivarens kostnader ska inte tas upp till beskattning hos arbetstagaren om kostnaderna avser tryggande av pension genom avsättning eller pensionsförsäkring inom vissa ramar. Eftersom avsättningen utgör ersättning för utfört arbete ligger ersättningen till grund för särskild löneskatt. Skatteavvikelsen vad gäller inkomstskatten beror på skillnaden i marginalskatter vid avsättning och utbetalning av pensionen. A19. Ersättning till offer för nationalsocialistisk förföljelse Ersättning från utlandet till offer för nationalsocialistisk förföljelse har undantagits från beskattning. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. A20. Löneunderlaget i fåmansaktiebolag Genom reglerna om löneunderlag ökar den kapitalbeskattade inkomsten för aktiva delägare i fåmansaktiebolag och närstående till dessa. 20 Därigenom beskattas viss avkastning på arbetskraft i inkomstslaget kapital. Avkastning på arbete är lön, som bör beskattas i inkomstslaget tjänst. Avvikelsen består i skillnaden mellan tjänste- och kapitalinkomstbeskattningen. A21. Personalvård Personalvårdsförmåner är skattefria. Med personalvårdsförmåner avses förmån av mindre värde som inte är en direkt ersättning för utfört arbete utan avser enklare åtgärder, vilka syftar till att skapa trivsel i arbetet eller liknande eller som lämnas på grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhet som det är fråga om. Som personalvårdsförmån räknas inte rabatter, förmåner som inte riktar sig till hela personalen, eller andra förmåner som den anställde får utanför arbetsgivarens arbetsplatser genom kuponger eller något motsvarande betalningssystem. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A22. Personaloptioner Beskattning av personaloptionsförmånen sker först när personaloptionen utnyttjas. För de personer som utnyttjar personaloptionen är räntan på denna skattekredit en avvikelse. PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 rätt för kostnaden. Det finns inget som hindrar att arbetsgivaren efter överenskommelse gör ett bruttolöneavdrag för den anställde för att kompensera sig för kostnaden. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. Fr.o.m. januari 2004 är all tandvård som arbetsgivaren bekostar för den anställde en skattepliktig förmån.

B.

Kostnader i tjänst och allmänna avdrag

B1. Avdrag för dubbel bosättning Avdrag för dubbel bosättning medges i vissa fall en skattskyldig om dubbel bosättning är skälig p g a makes eller sambos förvärvsverksamhet, svårighet att anskaffa fast bostad på verksamhetsorten eller annan särskild omständighet. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. B2. Avdrag för resor till och från arbetet Kostnader som överstiger 7 000 kronor är avdragsgilla vid inkomsttaxeringen. Kostnaden är egentligen en privat levnadsomkostnad, varför avdraget utgör en skatteavvikelse avseende inkomstskatt. A23. Förmån av privat sjukvård Om arbetsgivaren bekostar offentligt finansierad sjukvård är detta en skattepliktig förmån. Om arbetsgivaren däremot bekostar privat sjukvård för en anställd är detta en skattefri förmån. Ar- betsgivaren har å andra sidan ingen avdragsrätt för kostnaden. Det finns inget som hindrar att arbetsgivaren efter överenskommelse gör ett bruttolöneavdrag för den anställde för att kompensera sig för kostnaden. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. A24. Förmån av privat tandvård Om arbetsgivaren bekostar offentligt finansierad tandvård är detta en skattepliktig förmån. Om arbetsgivaren däremot bekostar privat tandvård för en anställd är detta en skattefri förmån. Arbetsgivaren har å andra sidan ingen avdrags- B3. Avdrag för hemresor Skattskyldig som har sitt arbete på annan ort än sin hemort äger i vissa fall rätt till avdrag för hemresor. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. B4. Avdrag för pensionspremier Avdrag får göras för erlagda pensionspremier. Avdragen är begränsade beloppsmässigt. Om marginalskatten vid utbetalningen av pensionen är lägre än vid inbetalningen av premien uppstår en avvikelse. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. B5. Underskott i aktiv näringsverksamhet Underskott av aktiv näringsverksamhet får kvittas mot tjänsteinkomster under de fem första verksamhetsåren. För näringsverksamhet 21 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 som uteslutande avser litterär, konstnärlig eller liknande verksamhet får avdrag för underskott göras utan denna tidsbegränsning. Avdragsrätten är belagd med olika restriktioner för att förhindra handel med avdragsrätt och att avdragsrätt för samma näringsverksamhet kan uppkomma för flera femårsperioder. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. B6. Underskott i litterär verksamhet m.m. Underskott i en förvärvskälla får normalt inte kvittas mot överskott i en annan. Underskott i förvärvskälla som avser aktiv näringsverksamhet avseende litterär, konstnärlig eller liknande verksamhet får dock kvittas mot inkomst av tjänst till den del underskottet avser samma år. Detta är en avvikelse i inkomstskatten. I den mån underskottet sparas för att kvittas mot framtida intäkter av litterär verksamhet är skatteavvikelsen en skattekredit inom näringsverksamhet. B7. Avdrag för inställelseresor Om den skattskyldige har haft kostnader för resa inom eller mellan EU:s medlemsländer eller EES-länderna i samband med tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag, s.k. inställelseresa, har han rätt till skäligt avdrag för kostnaderna (12 kap. 25§ IL), se prop. 2002/2003:123. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt.

C.

Intäkter i näringsverksamhet

C1. Uttag av bränsle Enligt huvudregeln är uttag ur näringsverksamhet skattepliktigt. Uttag av bränsle för uppvärmning är dock undantaget från skatteplikt om fastigheten är taxerad som lantbruksenhet. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. C2. Avverkningsrätt till skog Enligt god redovisningssed uppkommer intäkten när bindande avtal träffats. Enligt gällande lagstiftning tillämpas dock i detta fall kontant- principen, vilket innebär att beskattningen skjuts upp, varför en räntefri kredit uppstår i näringsverksamhet. Räntan på krediten borde utgöra underlag för särskild löneskatt.

D.

Kostnader i näringsverksamhet

D1. Skogsavdrag Vid avyttring av skog får fysisk person under innehavstiden avdrag med högst 50 procent av anskaffningsvärdet, medan avdraget för juridiska personer är begränsat till 25 procent. Vid taxeringen för ett visst beskattningsår får avdrag göras med högst halva den avdragsgrundande skogsintäkten. Syftet med avdragsrätten är att undanta rena kapitaluttag från beskattning. Å andra sidan saknas anledning att ge avdrag när värdeökningen på skogstillväxten överstiger gjorda uttag. Skatteavvikelsen uppkommer genom den schablon som är vald för beräkning av avdragets storlek och avser inkomstskatt och särskild löneskatt. D2. Avdrag för kostnader för resor till och från arbetet Se B2, avdrag för resor till och från arbetet. D3. Yrkesfiskaravdrag Yrkesfiskare som under längre tidsperioder personligen har bedrivit fiske har rätt till avdrag för den ökning av levnadskostnaderna som han har haft på grund av att han vistats utom sin vanliga hemort. Rätt till avdrag föreligger dock endast om resan varit förenad med övernattning utom den vanliga hemorten. Avdrag medges med ett schablonbelopp som för närvarande uppgår till 95 kronor per dag (utöver det generella avdraget om 190 kronor per dag för ökade levnadskostnader vid resor i näringsverksamhet). Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. 22 D4. Bidrag till regionala utvecklingsbolag Avdrag får göras för bidrag som lämnas till regionalt utvecklingsbolag. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. D5. Matching-credit-klausuler i olika dubbelbeskattningsavtal I vissa fall kan en skattskyldig få avräkning för den skatt som skulle ha utgått i det andra avtalslandet även om sådan skatt inte har erlagts. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. D6. Koncernbidragsdispens. Regeringen kan i vissa fall medge att avdrag får göras för lämnade bidrag trots att reglerna för koncernbidrag ej är uppfyllda. Detta förutsätter dels att avdraget redovisas öppet, dels att den verksamhet som bedrivs av berörda företag skall vara av samhällsekonomiskt intresse. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. D7. Rabatter och liknande från ekonomiska föreningar PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 D10. Substansminskning. Huvudregeln vad gäller avdrag för substansminskningar är ingen skatteavvikelse. Enligt en alternativregel får avdraget uppgå till högst 75 procent av täktmarkens allmänna saluvärde då utvinningen påbörjades. Skatteavvikelsen utgörs av ränteeffekten på den snabbare avskrivningen. D11. Nedskrivning av lager och pågående arbeten Enligt en alternativregel kan lager (gäller ej fastigheter och värdepapper) tas upp till 97 procent av det sammanlagda anskaffningsvärdet. Olika bestämmelser finns för pågående arbeten som utförs på löpande räkning och arbeten som utförs till fast pris. För arbeten på löpande räkning kan en motsvarande alternativregel som ovan användas. Skatteavvikelsen utgörs av ränteeffekten på den skattelättnad som lagernedskrivningen medför. Eftersom räntan på krediten inte är förmånsgrundande skall den utgöra underlag för särskild löneskatt. D12. Skadeförsäkringsföretag Ekonomiska föreningar får göra avdrag för rabatter, utdelningar m.m. trots att dessa inte är skattepliktiga hos mottagaren. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. I vissa fall har skadeförsäkringsföretag möjlighet att göra extra avsättningar till s.k. säkerhetsreserv. Skatteavvikelsen utgörs av skillnaden på skattekrediten som det extra avdraget medför.

D8.

Avsättning till personalstiftelse (pension)

D13.

Skogs- och skogsskadekonto

Arbetsgivare får göra avdrag för belopp som förts över till personalstiftelse för tryggande av pensionsutfästelse. Stiftelsen är mer förmånligt beskattad än näringsidkaren. Om marginalskatten vid utbetalningen av pensionen är lägre än vid inbetalningen av premien uppstår en avvikelse. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. D9. Anläggning av ny skog m.m. Utgifter för anläggning av ny skog och dikning som främjar skogsbruk skall omedelbart kostnadsföras. Utgifter för inköp av och plantering av träd och buskar för frukt- eller bärodling får dras av omedelbart. Skatteavvikelsen utgörs av ränteeffekten på den omedelbara avskrivningen. Det finns möjlighet att få göra avdrag för belopp som sätts in på skogskonto eller skogsskadekonto från intäkter som är hänförliga till skogsbruk. Insättningen begränsas i tid till 10 år på skogskonto och 20 år på skogsskadekonto. Skatteavvikelsen avser räntan på skattekrediten. Räntan på krediten borde utgöra underlag för inkomstskatt och särskild löneskatt. D14. Överavskrivningar avseende inventarier Den planmässiga avskrivningstiden bestäms av tillgångens ekonomiska livslängd, medan den skattemässiga avskrivningstiden bestäms enligt lag. Detta innebär att planmässiga och skatte- 23 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 mässiga avskrivningar endast undantagsvis överensstämmer. Lagstiftningen tillåter att en tillgång normalt skrivs av snabbare än vad som är ekonomiskt motiverat av förslitning. Därmed uppstår överavskrivningar som minskar underlaget för inkomstskatt under den skattemässiga avskrivningstiden vilket medför en skattekredit. Skattekrediten motsvarar inkomstskatten multiplicerad med överavskrivningen. Denna återförs till beskattning genom underavskrivningar under de år då de skattemässiga avskrivningarna är lägre än den verkliga förslitningen (de planmässiga avskrivningarna). Vid beräkning av skatteavvikelsen görs antagandet att överavskrivningar i genomsnitt återförs till beskattning (genom underavskrivningar) efter sex år. Skatteavvikelsen avser räntan på skattekrediten och beräknas som skillnaden mellan nuvärdet på skattekrediten vid överavskrivningstidpunkten och underavskrivningsperioden. D15. Periodiseringsfonder Periodiseringsfond är en vinstanknuten reserveringsmöjlighet där näringsidkaren/bolaget kan reservera medel under högst sex år. Sedan beskattningsåret 2001 är maximal avsättning 25 procent för aktiebolag och övriga juridiska personer, och 30 procent för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Reserveringsmöjligheten innebär att underlaget för inkomstskatt minskar, vilket ger upphov till en skattekredit. Avsättningen måste återföras till beskattning senast sex år efter avsättningstidpunkten. Skatteavvikelsen avser räntan på skattekrediten och beräknas som skillnaden mellan nuvärdet på skattekrediten vid tidpunkten för avsättningen och tidpunkten för återföringen. D16. Räntefördelning vid generationsskiften Förvärvas en näringsfastighet genom arv, testamente, bodelning med anledning av makes död eller äktenskapsskillnad eller genom gåva kan förvärvaren undvika negativ räntefördelning till den del det negativa fördelningsunderlaget är hänförligt till förvärvet.

E.

Intäkter i kapital

E1. Avkastning eget hem Med eget hem avses småhus som inte upplåts med hyresrätt eller bostadsrätt. Den direkta avkastningen från eget hem beskattas inte som inkomst av kapital. Däremot utgår fastighetsskatt med 1,0 procent av taxeringsvärdet eller, om det är lägre, det underlag som beräknats med hjälp av den s.k. dämpningsregeln. Direktavkastningen förutsätts motsvara fastighetens marknadsvärde multiplicerat med den reala statslåneräntan. Skatteavvikelsen utgörs av skillnaden mellan kapitalinkomstskatten (30 procent) på fastighetens reala direktavkastning och fastighetsskatten. E2. Utdelning på aktier i onoterade bolag Lättnadsreglerna för delägare i onoterade bolag medför en skatteförmån. En avkastning om 70 procent av statslåneräntan på ett speciellt definierat underlag undantas från beskattning i inkomstslaget kapital. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. E3. Utdelning av aktier Beskattning av aktieutdelning i form av aktier skjuts i vissa fall upp tills dess att mottagaren säljer aktierna. Räntan på denna skattekredit är en skatteavvikelse. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. E4. Nedsatt kapitalvinstbeskattning på eget hem och bostadsrätt Endast två tredjedelar av den kapitalvinst som realiseras vid försäljning tas upp till beskattning i inkomstslaget kapital. Den tredjedel som inte beskattas ger upphov till en skatteavvikelse som avser skatt på kapitalinkomst. E5. Kapitalvinst på eget hem och bostadsrätt Beskattning av värdeökning på eget hem eller bostadsrätt sker först vid realisationstillfället. Dessutom ges möjlighet till ytterligare uppskov under vissa förutsättningar även då vinsten reali- 24 serats. Räntan på denna skattekredit är en avvikelse. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. E6. Nedsatt avkastningsskatt på pensionsmedel Avkastningen på medel reserverade för pensionsändamål beskattas lägre än normen för kapitalinkomster. Skatten tas ut på en schablonberäknad avkastning och skattesatsen är nedsatt till 15 procent. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. E7. Begränsningsregel småhus Fr.o.m. 2001 ska fastighetsskatteuttaget i princip begränsas till högst 5 procent av hushållets beskattningsbara inkomst. Denna begränsning utgör en skatteavvikelse. PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 E11. Begränsningsregel förmögenhetsskatt Fr.o.m. 2004 års taxering skall den som tillgodoräknats skattereduktion för fastighetsskatt (skatteavvikelse E7) och som betalar förmögenhetsskatt för sin permanentbostad kunna tillgodoräknas skattereduktion även för förmögenhetsskatten. Denna skattereduktion utgör en skatteavvikelse. Avvikelsen avser förmögenhetsskatt. E12. Begränsningslagen Statlig inkomstskatt och förmögenhetsskatt begränsas. Förmögenhetsskatten får dock inte sättas ner till ett lägre belopp än skatten på 50 procent av den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Avvikelsen avser förmögenhetsskatt, statlig skatt på kapitalinkomst och statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst. E8. Kapitalvinst på aktier Beskattning av värdeökning på aktier sker först vid realisationstillfället. Räntan på denna skattekredit är en skatteavvikelse. E9. Nedsatt avkastningsskatt på K- försäkringar Avkastningen på K-försäkringskapital beskattas lägre än normen för kapitalinkomster. Inkomstskatt (30 procent) tas endast ut på 9/10 av en schablonberäknad avkastning. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. E10. Schablonmässigt underlag för avkastningsskatt Skatteunderlaget utgörs av kapitalunderlaget värdet av den skattskyldiges tillgångar med avdrag för finansiella skulder vid beskattningsårets ingång multiplicerat med den genomsnittliga statslåneräntan året före beskattningsåret. Om den faktiska avkastningen på försäkringskapital överstiger/understiger den schablonmässigt framräknade avkastningen uppstår en förmån/sanktion. E13. Framskjuten beskattning vid andelsbyte Reglerna om framskjuten beskattning vid andelsbyten tillämpas när fysiska personer gör andelsbyten. Reglerna innebär att det inte fastställs någon kapitalvinst vid bytet av andelarna utan beskattning sker när de mottagna andelarna avyttras. Skatteavvikelsen utgörs av räntan på den kredit som den framskjutna beskattningen innebär.

F.

Kostnader i kapital

F1. Konsumtionskrediter Enligt gällande regelsystem är samtliga ränteutgifter avdragsgilla. Enligt normen skall endast ränteutgifter för lån till investeringar inklusive bostadsinvesteringar vara avdragsgilla, vilket innebär att ränteutgifter för lån till konsumtion är en skatteavvikelse. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. F2. Kapitalförluster på marknadsnoterade aktier m.m. Förluster vid avyttring av marknadsnoterade aktier m.m. får dras av från kapitalvinst på marknadsnoterad sådan tillgång utan den begränsning 25 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 som i andra fall gäller avdrag för kapitalförluster. En motsvarande kvittningsrätt gäller för vinster och förluster på icke marknadsnoterade aktier o.dyl. Kapitalförluster på onoterade aktier får kvittas mot vinster på marknadsnoterade aktier. Fr.o.m. inkomståret 2000 får även förluster på marknadsnoterade aktier m.m. kvittas mot vinster på onoterade aktier. Avdragsbegränsningen för fysiska personer är i övrigt 70 procent av den faktiska kapitalförlusten. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. F3. Marknadsnoterade fordringar Kapitalvinst och kapitalförlust behandlas i skattehänseende som ränteintäkt respektive ränteutgift. Detta innebär att de är kvittningsbara mot varandra till 100 procent. Dessa regler tillämpas inte på icke marknadsnoterade fordringar. Skatteavvikelsen avser skatt på kapitalinkomst.

G.

Skattereduktioner, kreditering på skattekonto m.m.

G1. Skattereduktion för anslutning till bredband Skattereduktion utgår för anslutning till bredband som tas i bruk under perioden 1 januari 2001 till 31 december 2005. G2. Skattereduktion för avgiften till arbetslöshetskassa Fr.o.m. inkomståret 2002 ersätts avdrag för avgiften till arbetslöshetskassa med en skattereduktion. Skattereduktionen uppgår till 40 procent av avgiften till arbetslöshetskassan under året. Reduktionen utgör en skatteavvikelse. G3. Skattereduktion för fackföreningsavgiften Skattereduktionen för fackföreningsavgift är 25 procent av den medlemsavgift som betalats till en svensk eller utländsk arbetstagarorganisation under inkomståret. Skattereduktion görs endast om den sammanlagda medlemsavgiften till en eller flera arbetstagarorganisationer uppgått till minst 400 kronor under inkomståret. Reduktionen är en skatteavvikelse avseende inkomstskatt. G4. Skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus Skattereduktion medges med ett belopp som motsvarar en viss andel av den utgift som en fastighetsägare har vid installation av energieffektiva fönster i ett befintligt eller nyproducerat småhus eller ett biobränsleeldat uppvärmningssystem i ett nyproducerat småhus. Skattereduktion kan ges till fysiska personer. Vid installation av energieffektiva fönster kan reduktion även ges till privatbostadsföretag som äger småhus. Åtgärden är tidsbegränsad och gäller för installationer som påbörjas tidigast den 1 januari 2004 och avslutas senast den 31 december 2006.

G57. Anställningsstöd och skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare (OSA) Stöden utgår genom en kreditering av skattekonto. Krediteringen utgör en skatteavvikelse. Syftet med stöden är att underlätta för målgruppen att få ett jobb som stärker deras ställning på arbetsmarknaden och som i slutändan leder till en reguljär osubventionerad anställning. Tiden för när stöd kan lämnas och krediteringens storlek beror bland annat på hur länge den anställde har varit inskriven på arbetsförmedlingen eller varit sjukskriven, samt på arbetshandikapp. Anställningsstöd vid anställning av långtidsarbetslösa (G5) Målgruppen är arbetslösa med långa inskrivningstider på arbetsförmedlingen och stimulansen ges i form av allmänt, förstärkt och särskilt anställningsstöd. Fr.o.m. 2004 höjs dagersättningen från 750 kronor till 1 000 kronor.

Anställningsstöd

vid

anställning

av långtidssjukskrivna (G6) Målgruppen är sjukskrivna anställda som inte kan återgå till nuvarande arbetsgivare och där 26 rehabiliteringsansvaret har övergått till Försäkringskassan. Offentligt skyddat arbete (OSA) (G7) Målgruppen för stödet är främst arbetslösa med socialmedicinskt handikapp. Stödet omvandlades 2003 från ett bidrag till en skattekreditering. Villkoren är för övrigt oförändrade. G8. Sjöfartsstöd Sjöfartsstöd ges till last- och passagerarfartyg i internationell trafik. Stödet ges genom att arbetsgivarens skattekonto krediteras ett belopp motsvarande skatteavdrag och arbetsgivaravgifter på sjöinkomst. Krediteringen utgör en skatteavvikelse. G9. Tillfälligt sysselsättningsstöd till kommuner och landsting Ett tillfälligt sysselsättningsstöd utgår sedan 2002 till kommuner och landsting. Stödet består av två delar ett generellt stöd och ett nyanställningsstöd. Det generella stödet uppgår till ca 1 procent av underlaget. Nyanställningsstödet uppgår till 32,82 procent av den beräknade lönekostnadsökningen mellan två år till följd av nyanställningar. Stödet tillgodoförs kommunerna och landstingen genom en kreditering på deras skattekonton. 2005 upphör nyanställningsstödet och det tidigare beslutade generella stödet ersätts av en permanent höjning av det generella statsbidraget till kommuner och landsting. Samtidigt aviseras i denna proposition ett nytt sysselsättningsstöd på intäktssidan för 2005. Det ska uppgå till 0,5 procent av lönekostnadsunderlaget. G10. Investeringsstimulans till hyres- och studentbostäder Investeringsstimulans utgår vid byggande av mindre hyres- och studentbostäder. Beloppsmässigt motsvarar den en sänkning av mervärdesskattesatsen från 25 till 6 procent vid inköp av varor och tjänster som avser den stödberättigade delen av bygg- eller ombyggnadsprojekt. Beloppet krediteras fastighetsägarens skattekonto i efterhand. Stimulansen PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 innefattar projekt som har påbörjats eller kommer att påbörjas under perioden den 1 januari 2003 t.o.m. den 31 december 2006. G11. ROT-avdrag

Ett tillfälligt ROT-avdrag i form av en skattereduktion för utgifter för byggnadsarbeten aviseras i denna proposition. Åtgärden är tidsbegränsad och gäller för byggnadsarbeten som utförs under perioden den 15 april 2004 t.o.m. den 30 juni 2005. Skattereduktion medges med en viss del av löneandelen av utgifter för reparation, underhåll och om- och tillbyggnad för ägare till bostadshus eller innehavare av privatbostadsrätt. Skatteavvikelsen avser skatt på arbetsinkomst och skatt på näringsverksamhet. G12. Skattestimulans för källsortering En särskild skattestimulans för investeringar i källsorteringslokaler i flerbostadshus aviseras i denna proposition. Åtgärden är tidsbegränsad och gäller för investeringar som utförs under perioden den 1 januari 2005 t.o.m. den 30 juni 2006. Skatteavvikelsen avser skatt på näringsverksamhet. G13. Skattestimulans för miljöinvesteringar i offentliga lokaler En särskild skattestimulans för miljöinvesteringar i offentliga lokaler aviseras i denna propostition. Åtgärden är tidsbegränsad och gäller för investeringar som utförs under perioden den 1 januari 2005 t.o.m. den 30 juni 2006. Stimulansen skall riktas till vissa specificerade energibesparande åtgärder och konvertering till förnyelsebar energi i offentligt ägda lokaler. 27 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

H.

Skattskyldighet

H16. Akademier m.m., företagareföreningar m.m., erkända arbetslöshetskassor m.m., ideella föreningar, kyrkor, samt ägare av fastigheter nämnda i 3 kap 24 §§ fastighetstaxeringslagen Endast skatteplikt för inkomst av fastighet och vissa rörelseinkomster.

I.

Socialavgifter

I1. Nedsättning med viss inriktning på mindre företag Vid beräkning av arbetsgivaravgifter får en arbetsgivare göra ett avdrag med 5 procent av lönesumman upp till 852 000 kronor. För enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag gäller motsvarande avdrag för egenavgifter. I2. Regional nedsättning Vid beräkning av arbetsgivaravgifter får arbetsgivare med fast driftsställe i stödområde A göra ett avdrag med 10 procent av lönesumman upp till 852 000 kronor. Nedsättningen är en utvidgning av den generella nedsättningen av socialavgifterna på 5 procent. Nedsättningen gäller inte kommuner, landsting, statliga myndigheter, statliga affärsdrivande verk eller registrerade trossamfund.

J.

Särskild löneskatt

J1. Utländska artister Vid uppdrag i Sverige betalar utländska artister en speciell artistskatt. Däremot behöver varken sociala avgifter eller särskild löneskatt erläggas. Eftersom inkomsten inte är förmånsgrundande avser skatteavvikelsen särskild löneskatt. J2. Ersättning skiljemannauppdrag J3. Ersättning till idrottsutövare Ersättning som inte överstiger ett halvt basbelopp är undantagen från socialavgifter. Eftersom ersättningen inte är förmånsgrundande utgörs avvikelsen av särskild löneskatt.

K.

Mervärdesskatt

Undantag från skatteplikt (avdragsrätt föreligger ej) K1. Försäljning av tomtmark och byggnader Vid försäljning av en- och flerbostadshus är ca 15 procent av värdet undantaget från mervärdesskatt. Undantaget gäller i huvudsak tomtmark, byggränta och vinst som enligt normen borde beskattas. K2. Försäljning av konstverk ( Undantaget omfattar enbart upphovsmannen och hans dödsbos försäljning. Om konstnären eller dödsboet säljer för över 300 000 kronor per år, eller själva begär att bli beskattade, så sker beskattning med skattesatsen 12 procent. K3. Lotterier Enligt EG-regler får det inte tas ut någon mervärdesskatt på lotterier. All beskattning sker endast i form av punktskatt. Skattesats 0, 6 eller 12 procent (avdragsrätt föreligger) K4. Läkemedel För läkemedel som utlämnas enligt recept eller säljs till sjukhus gäller kvalificerat undantag från mervärdesskatt. Däremot utgår mervärdesskatt vid försäljning av icke receptbelagda läkemedel. K5. Internationell personbefordran Ersättningen ingår inte i underlaget för socialavgifter om parterna är av utländsk nationalitet. Skatteavvikelsen avser särskild löneskatt. Transport till eller från utlandet räknas som export. Detta innebär att en resa från ort i Sverige till en ort i utlandet i sin helhet är frikallad från 28 skatteplikt. Skattebefrielsen gäller både luft-, vatten- och landtransporter. Beloppen i tabellen avser inrikes del av utrikes buss- och tågtransporter.

K613. Personbefordran, allmänna nyhetstidningar, böcker, tidskrifter m.m., biografföreställningar, vissa entréavgiftsbelagda kulturevenemang, kommersiell idrott, upphovsrätter, samt entré djurparker Skattesatsen för dessa grupper är 6 procent. För böcker och tidskrifter gäller detta från 1 januari 2002.

K14K16. Livsmedel, rumsuthyrning, transport i skidliftar Skattesatsen för dessa grupper är nedsatt till 12 procent. Som livsmedel räknas inte vatten från vattenverk, spritdrycker, vin och starköl samt tobaksvaror. Undantag från skattskyldighet K17. Omsättning i ideella föreningar Omsättning av vara eller tjänst i en ideell verksamhet räknas inte som yrkesmässig verksamhet om föreningen är befriad från inkomstskatt för omsättningen ifråga. Redovisningsperiod K18. Tidpunkt för inbetalning i byggnads- och annan entreprenadverksamhet Redovisningsskyldigheten inträder två månader efter det att fastigheten tagits i bruk. Skatteavvikelsen avser räntan på skattekrediten. Avdrag för ingående skatt K19. Ingående skatt på jordbruksarrende Avdragsrätten omfattar hela den ingående skatten på jordbruksarrende, även om värdet av bostad ingår i arrendet. PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

L.

Punktskatter

Energiskatt L1. Energiskatt på dieselbränsle i motordrivna fordon Skattesatsen för dieselolja i miljöklass 1 jämförs med skattesatsen för bensin i miljöklass 1, vilken utgör normen på hela transportområdet. I praktiken utgörs nästan all bensin- och dieseloljeanvändning av miljöklass 1. År 2004 är skattesatsen för bensin i den främsta miljöklassen 30 öre/kWh medan dieselolja i den främsta miljöklassen beskattas med 7 öre/kWh. L2. Energiskattebefrielse för elförbrukning vid bandrift Befrielsen gäller elförbrukning för järnväg och tunnelbana. Skatteavvikelsen uppgår till 30 öre/kWh. L3. Energiskattebefrielse för bränsleförbrukning vid bandrift Befrielsen gäller bränsleförbrukning i dieseldrivna järnvägsfordon. Skatteavvikelsen uppgår till 30 öre/kWh. L4. Energiskattebefrielse på bränsle för inrikes sjöfart Skatteavvikelsen uppgår till 30 öre/kWh. L5. Energiskattebefrielse på bränsle för inrikes luftfart Bränsle som används som flygbränsle beskattas inte. Detta gäller både privat och yrkesmässig förbrukning. Skatteavvikelsen uppgår till 30 öre/kWh. L6. Elförbrukning i vissa kommuner Normen för skatt på el utgörs av den skattesats som merparten av de svenska hushållen betalar. Den uppgår till 24,1 öre/kWh 2004. I Norrbottens, Västerbottens och Jämtlands län samt kommunerna Sollefteå, Ånge, 29 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 Örnsköldsvik, Malung,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa, Älvdalen,[REDACTED_EFTERNAMN] och Torsby är dock skattesatsen nedsatt till 18,1 öre/kWh. Skatteavvikelsen uppgår till 6 öre/kWh. L7. Skatt på el som används för gas-, värme-, vatten- och elförsörjning Skattesatsen för denna förbrukning är med vissa undantag nedsatt till 21,5 öre/kWh i de län och kommuner som inte omfattas av den regionala nedsättningen på elförbrukning till 18,1 öre/kWh. Undantagen gäller el som förbrukas i elpannor (>2MW) under perioden 1 november till 31 mars. I ovannämnda län och kommuner är nedsättningen begränsad till 20,5 öre/kWh för sådan förbrukning. I övriga delar av landet gäller i stället normalskattesatsen på 24,1 öre/kWh för sådan förbrukning. Normen är som ovan, dvs. 24,1 öre/kWh. L8. Differentierat skatteuttag på fossila bränslen för uppvärmning Skatteavvikelserna beräknas som skillnaden mellan skattesatserna på de olika energislagen och normalskattesatsen på elektrisk kraft. År 2004 uppgår skatteavvikelserna för gasol till 23,0 öre/kWh, för naturgas 21,7 öre/kWh, för kol 20,0 öre/kWh, för tung eldningsolja 17,2 öre/kWh samt för villaolja 16,8 öre/kWh. L9. Energiskattebefrielse för biobränslen, torv m.m. Ingen skatt utgår på biobränslen, torv m.m. som används för uppvärmning, vilket innebär en avvikelse på 24,1 öre/kWh 2004. Energiskatt utgår dock på råtallolja med en skattesats som motsvarar energi- och koldioxidskatten på eldningsolja. L10. Avdrag för energiskatt på bränsle i kraftvärmeverk För bränsle som förbrukas vid samtidig produktion av värme och el i kraftvärmeverk medges avdrag för hela energiskatten på den del av bränslet som motsvarar värmeproduktionen. L11. Avdrag för energiskatt på egenproducerad el i kraftvärmeverk För el som har framställts i en kraftvärmeanläggning och förbrukats för el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning i den egna verksamheten har tidigare medgetts fullt avdrag för energiskatten på el. Avdraget upphör fr.o.m. 2004. L12. Återbetalning av energiskatt för fjärrvärmeleveranser till industrin Fjärrvärme som levereras till industrin medges fullt avdrag för energiskatten på bränsle och el. Normen utgörs av full skattesats. L13. Bränsleförbrukning inom industrin Industrisektorn är energiskattebefriad för användning av fossila bränslen i tillverkningsprocesser. Normen utgörs av full skattesats på dessa bränslen. L14. Bränsleförbrukning inom växthus- och jordbruksnäringen Växthus- och jordbruksnäringen är skattebefriad från energiskatt för användning av fossila bränslen till uppvärmning. Normen utgörs av full skattesats på dessa bränslen. L15. Elförbrukning inom industrin Industrisektorn är skattebefriad för användning av elkraft. Fr.o.m. den 1 juli 2004 beskattas dock elanvändningen med 0,5 öre/kWh. Normen utgörs av normalskattesatsen på el. L16. Elförbrukning inom växthus- och jordbruksnäringen Växthus- och jordbruksnäringen är skattebefriad för all elanvändning. Fr.o.m. den 1 juli 2004 beskattas dock elanvändningen med 0,5 öre/kWh. Normen utgörs av normalskattesatsen på el. 30

L17.

Miljöbonus för el producerad i

vindkraftverk

För

2004

får ett

skatteavdrag

motsvarande

12 öre/kWh

göras

för el från

landbaserad vindkraftsel. För el från havsbaserad vindkraft medges ett avdrag på 17 öre/kWh. Avdraget upphör när elproduktionen uppnått 20 000 timmar beräknad som drift med full last. L18. Nedsatt elskatt vid avtal om energieffektivisering inom industrin För energiintensiva företag, som ingår avtal om energieffektivisering aviseras i denna proposition en skattenedsättning med 0,5 öre/kWh för energiskatten på el. Nedsättningen skall träda i kraft fr.o.m. den 1 juli 2004. Koldioxidskatt L19. Generell nedsättning av koldioxidskatt för industrin För industrisektorn medges en nedsättning på 79 procent av koldioxidskattesatsen för all användning av fossila bränslen. Normen utgörs av full skattesats på dessa bränslen. PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 nedsättning med 75 procent. Normen utgörs av full skattesats på dessa bränslen. L22. Återbetalning av koldioxidskatt för fjärrvärmeleveranser till industrin Fjärrvärme som levereras till industrin medges ett avdrag på 79 procent av koldioxidskatten på bränsle. För 2003 medgavs nedsättning med 75 procent. Normen utgörs av full skattesats. L23. Koldioxidskattebefrielse för bandrift Befrielsen gäller bränsleförbrukning i dieseldrivna järnvägsfordon. L24. Koldioxidskattebefrielse för elproduktion För bränsle som åtgår vid elproduktion utgår ingen koldioxidskatt. Normen utgörs av full skattesats. L25. Koldioxidskattebefrielse för inrikes luftfart Skatt tas ej ut för flygbränsle. Detta gäller både privat och yrkesmässig förbrukning. L20. Särskild nedsättning av koldioxidskatt för industrin För energiintensiva industriföretag medges nedsättning utöver den generella nedsättningen om koldioxidskatten överstiger 0,8 procent av det enskilda företagets omsättning. För det överskjutande beloppet sätts skatten ned till 24 procent. Företag inom cement-, kalk-, glas- och stenindustri är dock befriade från den del av koldioxidskatten som överstiger 1,2 procent av omsättningen. EU:s minimiskatter måste dock alltid respekteras. L21. Generell nedsättning av koldioxidskatt för växthus- och jordbruksnäringen För bränslen som används inom växthus- och jordbruksnäringen medges en nedsättning på 79 procent av koldioxidskattesatsen för all användning av fossila bränslen. För 2003 medgavs L26. Koldioxidskattebefrielse för inrikes sjöfart Skatt tas ej ut på bränslen för inrikes sjöfart. L27. Nedsättning av koldioxidskatt på bränsle i kraftvärmeverk För bränsle som förbrukas vid samtidig produktion av värme och el i kraftvärmeverk får avdrag göras för 79 procent av koldioxidskatten på den del av bränslet som motsvarar värmeproduktionen. För 2003 medgavs nedsättning med 75 procent. Nedsättningen gäller fr.o.m. 2004. L28. Koldioxidskattebefrielse för torv Torv är ett fossilt bränsle, som är befriat från koldioxidskatt. 31 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2

M.

Skattesanktioner

Kostnader i kapital M1. Ränteutgifter 21 procents reduktion Enligt normen skall samtliga ränteutgifter vara avdragsgilla om lånet avser investeringar. Dock finns en begränsning i lagstiftningen som innebär att avdragseffekten är 21 procent i de fall nettoränteutgiften (kapitalinkomster fråndragna) överstiger 100 000 kronor. M2. Begränsning av skattereduktion I reglerna om skattereduktion för underskott av kapital finns en regel som begränsar reduktionen till summa andra skatter. Skatterestitution medges inte. Avvikelsen avser skatt på kapitalinkomst. M3. Ränteutgifter för bostadsrättsföreningar Avdragsrätten för räntor är begränsad och får ett givet år ej överstiga den intäkt på 3 procent av taxeringsvärdet som föreningen skall ta upp till beskattning. Uppkommer underskott får detta rullas framåt i tiden. Finns ett sådant underskott kvar när fastigheten avyttras får detta kvittas mot en eventuell kapitalvinst. taxeringsvärdet (eller, om det är lägre, det underlag som beräknats med hjälp av den s.k. dämpningsregeln) för fastigheter som är taxerade som hyreshus och 1,0 procent för småhusfastigheter. Direktavkastningen förutsätts motsvara det sammanlagda marknadsvärdet av bostadsrätterna multiplicerat med den reala statslåneräntan. Skatteavvikelsen utgörs av skillnaden mellan kapitalskatten (30 procent) på fastighetens reala direktavkastning och den skatt som betalas enligt gällande regler. Punktskatter M8. Särskild skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer För el som produceras i kärnkraftverk tas en skatt ut på den tillståndsgivna termiska effekten med 5 514 kronor per MW och månad. Skatten kan likställas med en extra skatt som lagts på vissa företag och är därför att betrakta som en skattesanktion.

6.2

Icke saldopåverkande skatteavvikelser

N.

Skattefria transfereringar

M46. Fastighetsskatt på konventionellt beskattade hyreshus och småhus, lokaler, industri- och elproduktionsenheter Skatten på dessa fastigheter är en objektskatt som enbart träffar fastighetskapital. Eftersom intäkterna beskattas som inkomst av näringsverksamhet utgör fastighetsskatten (som är avdragsgill mot intäkterna), till den del den inte reducerar inkomstskatten, en skatteavvikelse. M7. Avkastning på bostadsrättsfastighet Direktavkastningen från privatbostadsföretags (äkta bostadsrättsföreningar) fastigheter beskattas inte konventionellt, utan genom en särskild schablonmetod. Enligt gällande regler skall föreningen årligen ta upp en intäkt om 3 procent av fastighetens taxeringsvärde till beskattning. Därutöver utgår fastighetsskatt på 0,5 procent av N1. Näringsbidrag och EU-bidrag

Med näringsstöd avses stöd som lämnas av stat eller kommun. Beroende på hur stödet hanteras i näringsverksamheten blir effekten olika. Om bidraget används för finansiering av en icke avdragsgill utgift är bidraget i sin helhet att betrakta som en avvikelse. Om bidraget däremot används för finansiering av en tillgång som enligt allmänna regler får skrivas av med årliga värdeminskningsavdrag är avvikelsen enbart en skattekredit. Bidraget fungerar i dessa fall såsom en direktavskrivning. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. N2. Avgångsvederlag till jordbrukare I vissa fall är avgångsvederlag till jordbrukare inte skattepliktigt. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. 32 N3. Bidrag från Sveriges författarfond och konstnärsnämnd Ersättningen finansieras med statliga medel och är pensionsgrundande. Eftersom ersättningen är pensionsgrundande bör den betraktas som ersättning för utfört arbete. Fr.o.m. inkomståret 1999 beläggs ersättningarna med statlig ålderspensionsavgift. Avvikelsen utgörs av särskild löneskatt med avdrag för den delen av pensionsavgiften som ej grundar förmån. N4. Flyttningsbidrag Flyttningsbidrag, som utgår p.g.a. att den anställde flyttar till ny bostadsort, är i allmänhet skattefri, utom till den del ersättningen väsentligt överstiger belopp som gäller för befattningshavare i offentlig tjänst. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. N5. Värnpliktigas förmåner Värnpliktigas förmåner i form av naturaförmåner, dagersättning, befattningspremie, avgångsvederlag, utbildningspremie, familjebidrag m.m. är skattefri inkomst. Näringsbidrag utgör dock skattepliktig inkomst. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. N6. Socialbidrag och annan hjälp enligt socialtjänstlagen Socialbidrag, begravningshjälp samt underhåll som lämnats till intagen på kriminalvårdsanstalt eller patient på sjukhus är ej skattepliktiga, varför inkomstskatt ej utgår. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. N7. Barnbidrag m.m. Barnbidrag och förlängt barnbidrag samt barnpension enligt lagen om allmän försäkring till den del pensionen efter avliden förälder ej överstiger 0,4 basbelopp är ej skattepliktiga. Skattefriheten för barnpension är begränsad till den garantinivå som gäller för bidragsförskott. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt. PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 N8. Handikappersättning m.m. Handikappersättning, sådan del av vårdbidrag som utgör ersättning för merkostnader, merutgifter för resor, särskilt pensionstillägg för långvarig vård av sjukt barn samt hemsjukvårdsbidrag och hemvårdsbidrag som utgår av kommunala eller landstingskommunala medel är skattefria. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt.

N9N17. Bidrag till adoption, engångsbidrag i samband med arbetsplacering av flyktingar, bostadstillägg till pensionärer (BTP), bostadsbidrag, underhållsstöd, studiestöd, skattefria pensioner, äldreförsörjningsstöd samt övriga skattefria transfereringar Bidragen och stöden är skattefria. Skatteavvikelserna avser inkomstskatt. 33 PROP. 2003/04:100 BILAGA 2 Appendix Nedan redovisas en förteckning över samtliga utgifts- och politikområden (UO respektive PO) för år 2004. Utgiftsområden

UO1

Rikets styre

UO2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

UO3

Skatt, tull och exekution

UO4

Rättsväsendet

UO5

Internationell samverkan

UO6

Försvar samt beredskap mot sårbarhet

UO7

Internationellt bistånd

UO8

Invandrare och flyktingar

UO9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

UO10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

UO11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

UO12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

UO13

Arbetsmarknad

UO14

Arbetsliv

UO15

Studiestöd

UO16

Utbildning och universitetsforskning

UO17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

UO18

Samhällsplanering, Bostadsförsörjning och byggande

UO19

Regional politik

UO20

Allmän miljö- och naturvård

UO21

Energi

UO22

Kommunikationer

UO23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

UO24

Näringspolitik

UO25

Allmänna bidrag till kommuner

UO26

Statsskuldsräntor mm.

UO27

Avgiften för Europeiska gemenskapen Politikområden

PO1

Effektiv statsförvaltning

PO2

Finansiella system och tillsyn

PO3

Skatt, tull och exekution

PO4

Rättsväsendet

PO5

Utrikes- och säkerhetspolitik

PO6

Totalförsvar

PO7

Skydd och beredskap mot olyckor och svåra påfrestningar

PO8

Internationellt utvecklingsarbete

PO9

Samarbete med Central- och Östeuropa PO10 Integrationspolitik PO11 Storstadspolitik PO12 Migrationspolitik PO13 Hälso- och sjukvårdspolitik PO14 Folkhälsa PO15 Barnpolitik PO16 Handikappolitik PO17 Äldrepolitik PO18 Socialtjänstpolitik PO19 Ersättning vid arbetsoförmåga PO20 Ekonomisk äldrepolitik PO21 Ekonomisk familjepolitik PO22 Arbetsmarknadspolitik PO23 Arbetslivspolitik PO24 Jämställdshetspolitik PO25 Utbildningspolitik PO26 Forskningspolitik PO27 Mediepolitik PO28 Kulturpolitik PO29 Ungdomspolitik PO30 Folkrörelsepolitik PO31 Bostadspolitik PO32 Regional samhällsorganisation PO33 Regional utvecklingspolitik PO34 Miljöpolitik PO35 Energipolitik PO36 Transportpolitik PO37 IT, elektronisk kommunikation och post PO38 Näringspolitik PO39 Utrikeshandel, export- och investeringsfrämjande PO40 Konsumentpolitik PO41 Skogspolitik PO42 Djurpolitik PO43 Livsmedelspolitik PO44 Landsbygdspolitik PO45 Samepolitik PO46 Demokrati PO47 Minoritetspolitik PO48 Allmänna bidrag till kommuner 34

Bilaga 3 Fördelningspolitisk redogörelse PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Bilaga 3 Fördelningspolitisk redogörelse Innehållsförteckning

Sammanfattning................................................................................................................

7

Inkomst- och lönefördelningen.............................................................................

7

Inkomstfördelningen i ett regionalt perspektiv ...................................................

7

1

Hushållens inkomster ............................................................................................

8

Inkomstutveckling för vem?..................................................................................

8

1.1

Förändring av ekonomisk standard 19912004 ....................................

8

1.1.2

Fördelningspolitiska nyckeltal .............................................................

10

1.2

Fördelning av ekonomiska resurser 19912002 ..................................

10

1.2.1

Lönespridning 19922002 ....................................................................

10

1.2.2

Löneskillnad mellan kvinnor och män.................................................

11

1.2.3

Lön i olika regioner...............................................................................

11

1.2.4

Inkomstfördelningen............................................................................

12

1.2.5

Ekonomiskt utsatta...............................................................................

13

1.2.6

Utveckling av ekonomisk standard för olika grupper .......................

14

Ungdomar .............................................................................................

14

Barn........................................................................................................

15

Ålderspensionärer .................................................................................

15

2

Inkomstfördelningens utveckling i ett regionalt perspektiv .............................

15

2.1

Bakgrund ...............................................................................................

15

2.2

Inkomstskillnader mellan invånare i olika kommuner .......................

16

2.2.1

Invånarnas privata och offentliga försörjning i kommunerna............

16

Regionala mönster i socialbidrag, arbetsmarknadsstöd och

sjukpenning ...........................................................................................

17

Nettotransfereringar.............................................................................

17

2.2.2

Utjämning mellan kommuner..............................................................

18

2.2.3

Skillnader i ekonomisk standard mellan kommuner...........................

19

Inkomsternas konjunkturkänslighet ...................................................

20

Utjämning över tiden............................................................................

21

2.3

Inkomstskillnader mellan regioner ......................................................

21

Regional tillväxt.....................................................................................

21

Befolkningsstruktur..............................................................................

23

Försörjningskvot och faktorinkomst ..................................................

23

2.3.1

Ekonomisk standard .............................................................................

24

Ekonomisk standard och befolkningsutveckling................................

25

Fördelningen av offentlig välfärdskonsumtion...................................

26 3

PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

2.3.2

Förvärvsarbetstid och tid i hemarbete ..................................................

28

2.4

Slutsatser ................................................................................................

29

Underbilaga 3

..................................................................................................................

30

Begrepp och definitioner ......................................................................................

30

Avsteg från den officiella inkomststatistiken......................................................

31

Datamaterial ..........................................................................................................

31 4 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

Tabellförteckning

Tabell 1.1 Ekonomisk standard 2002 samt förändring 19912002 och 20022004.

....

Median för grupper av individer...................................................................

9

Tabell 1.2 Fördelningspolitiska nyckeltal 19912002...................................................

9

Tabell 1.3 Medianlön för kvinnor och män i olika regioner 2002 .............................

12

Tabell 1.4 Andel med justerad disponibel inkomst understigande 60 procent

av medianinkomsten 1995 och 2002...........................................................

14

Tabell 2.1 Kommunal variation i olika inkomstslag för invånarna 2002 ...................

17

Tabell 2.2 Bruttoregionprodukt 1993. Utveckling 19932001 av BRP och

lönesumma per capita fördelat på regionfamiljer ......................................

22

Tabell 2.3 Befolknings- och försörjningssituation i olika regioner 2002 ..................

24

Tabell 2.4 Hushållets ekonomiska standard (median) i olika regioner.

Förändring 19912002 samt relativ nivå 2002 ...........................................

24

Tabell 2.5 Hushållets ekonomiska standard efter boendeutgift 2002 .......................

26

Tabell 2.6 Faktorinkomst, disponibel inkomst samt disponibel inkomst efter

beaktande av offentlig konsumtion och boendeutgifter 1999..................

27

Tabell 2.7 Tidsanvändning i olika regioner 2000/2001...............................................

28

Underbilagetabell 3.1 Individernas ekonomiska standard19912002

samt förändring19912004. Median för olika grupper samt

medelvärden för inkomstgrupper (deciler)................................................

33 5 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

Diagramförteckning

Diagram 1.1

Lönespridning 19922002 .......................................................................

10

Diagram 1.2 Kvinnors lön i relation till mäns lön 19922002 ....................................

11

Diagram 1.3 Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst 19912002 ...........

12

Diagram 1.4 Andelen med svag ekonomi 19912002 .................................................

13

Diagram 1.5 Ekonomisk standard för barn, ungdomar och ålderspensionärer

i förhållande till hela befolkningen 19912002......................................

14

Diagram 1.6 Andel barn (017 år) som lever i familjer med svag ekonomi

19912002.................................................................................................

15

Diagram 2.1 Invånarnas genomsnittliga bruttoinkomst i kommunerna 2002...........

16

Diagram 2.2 Inkomstslagens betydelse för invånarnas bruttoinkomst 2002 ............

17

Diagram 2.3 Nettotransfereringar mellan invånarna i olika kommuner 2002...........

18

Diagram 2.4 Medianinkomst inom kommuner för olika inkomst-

definitioner 1999......................................................................................

19

Diagram 2.5 Den kommunala inkomstfördelningen 1991 2002...............................

20

Diagram 2.6 Samband mellan inkomstnivå 1991 och inkomstutveckling

19911995 på kommunnivå.....................................................................

20

Diagram 2.7 Samband mellan inkomstnivå 1995 och inkomstutveckling

19952000 på kommunnivå.....................................................................

20

Diagram 2.8 Omfördelningseffekt mellan kommuner av skatter

och transfereringar...................................................................................

21

Diagram 2.9 Ekonomisk standard efter boendeutgift per genomsnittlig

förvärvsarbetstimme år 2001 för individer 2084 år i olika ......................

kommungrupper.......................................................................................

28

Figur 2.1

Nettotransferering för invånare i kommunerna 2002............................

18

Underbilagefigur 1 Socialbidrag per invånare 2002.......................................................

34

Underbilagefigur 2 Arbetsmarknadsstöd per invånare 2002........................................

34

Underbilagefigur 3 Sjukpenning per invånare 2002......................................................

34

Underbilagefigur 4 Andel född i annat land än Sverige 2002 .......................................

34 6 Sammanfattning På riksdagens uppdrag lämnar regeringen sedan 1994 fördelningspolitiska redogörelser i anslutning till budgetpropositionen och/eller vårpropositionen. Årets redogörelse innehåller dels en redovisning av hushållens inkomster och inkomstfördelning sedan början av 1990-talet, dels en fördjupad analys av skillnader i ekonomisk standard mellan hushåll i olika regioner av landet. Inkomst- och lönefördelningen Hushållens ekonomiska standard 1 

ökade med drygt 12 procent mellan 1991 och 2002. Ökningen var något större bland män (13 procent) än bland kvinnor (11,5 procent). Mest gynnsam har utvecklingen varit för ålderspensionärer som ökade sin ekonomiska standard med mellan 15 och 21 procent. För ungdomar i åldern 

1824

 år ökade däremot den ekonomiska standarden mycket svagt, vilket bland annat förklaras av att en allt större andel studerar allt längre. Under perioden 

20022004

 beräknas den ekonomiska standarden öka med ytterligare drygt 2 procent och samtliga grupper, inklusive ungdomar, beräknas uppvisa en positiv utveckling.

Lönespridningen, som ökat kontinuerligt under de senaste elva åren, tenderar att bromsas upp. Utvecklingen av månadslönerna bland de i den övre delen av fördelningen har mattats av kraftigt. Månadslönen vid nionde decilen är emellertid fortfarande ungefär dubbelt så hög som vid första decilen. Löneskillnaden mellan kvinnor och män är i stort sett oförändrad jämfört med föregående år och skillnaden mellan mäns och kvinnors lön är liksom tidigare större för dem med hög lön. Bland dem med högst lön har dock löneskillnaden minskat svagt. Lönekvoten 2002 uppgår till 74 procent, dvs. lönen för kvinnor uppgår till 74 procent av lönen för män. Motsvarande lönekvot uppgick till 72 procent 2001. För medianlönen är kvoten 88 procent och bland dem med lägst löner är kvoten 94 procent.

1 Medianvärdet för disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda. PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

Inkomstspridningen

2 ökade med ca 13 procent mellan 1991 och 2002. Under den första delen av 1990-talet var inkomstspridningen i det närmaste oförändrad. Ökningen förklaras huvudsakligen av att hushållen med högst ekonomisk standard ökat sin inkomst mer än övriga efter 1995. Denna utveckling har dock bromsats upp efter 2001.

Andelen

hushåll

med

svag

ekonomi är

4,5 procent,

vilket

innebär

en

svag ökning jämfört med tidigare år. Sett i ett internationellt perspektiv är detta en låg nivå. Inkomstfördelningen i ett regionalt perspektiv De offentliga skatte- och transfereringssystemen har inga uttalade regionalpolitiska syften, men medför i praktiken en långtgående utjämning av regionala skillnader i hushållens ekonomiska standard. Som en följd av att bl.a. sysselsättningsgrad och arbetstid varierar starkt mellan olika delar av landet, är de regionala skillnaderna mellan invånarnas marknadsinkomst 3 stor. När man också tar hänsyn till de offentliga systemen i form av skatter och transfereringar framträder en annan bild en bild av en mycket jämn regional fördelning av hushållens ekonomiska standard. Efter att skatter och transfereringar beaktats ligger hushållens genomsnittsinkomst i de flesta regioner och kommuner på ungefär samma nivå och ingen region eller kommun avviker genom påtagligt lägre nivå än andra. Däremot uppvisar ett fåtal kommuner, i synnerhet runt storstadsområden, något högre inkomster. Om även värdet av den offentliga konsumtion som kan knytas till individen beaktas, sker en ytterligare utjämning mellan regioner. Analysen har gjorts stegvis och visar tydligt hur skillnader i marknadsinkomst utjämnas kraftfullt, när offentliga system i form av transfereringar, skatter och offentlig konsumtion tas med. I de flesta, 199 av landets 289 kommuner år 2002, fick invånarna tillbaka mer transfereringar och offentliga subventioner än de betalade i skatt, arbetsgivar- och egenavgifter.

2

Inkomstspridningen mäts med 

Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst. Definition finns i underbilaga 3.

3

Marknadsinkomst är summan av lön, företagar- och kapitalinkomst.

7 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Det finns inget som tyder på att skillnaderna i genomsnittsinkomst efter skatter, transfereringar och offentlig konsumtion har ökat under de senaste 10 åren. Även om skillnaden mellan invånarnas inkomster i kommuner och regioner är tämligen lika över tiden, kan vissa konjunkturella variationer observeras. De regionala inkomstskillnaderna minskar i en konjunkturnedgång, för att sedan öka i samband med en konjunkturuppgång. Detta fenomen styrs framförallt av förändringar i den övre delen av inkomstfördelningen. I en lågkonjunktur minskar skillnaderna genom att kommuner med högre ekonomisk standard (och stor andel marknadsinkomster) tappar i inkomst samtidigt som kommuner med lägre ekonomisk standard förefaller mer stabila över konjunkturcykeln. En indelning av landet i kommungrupper visar att förortskommunernas marknadsinkomster ligger 26 procent över riksmedianen och glesbygdskommunerna ligger 21 procent under riksmedianen. Beaktas även de offentliga transfererings- och skattesystemen samt den offentliga konsumtionen och boendeutgifter ligger förortskommunerna 9 procent över riksmedianen, medan glesbygdskommunernas ekonomiska standard överstiger riksmedianen med 3 procent. Den initiala skillnaden på 47 procentenheter i marknadsinkomst har således minskat till 6 procentenheter när de offentliga systemen och boendeutgifter beaktas. Slutligen studeras också hur regionala skillnader i ekonomisk standard förhåller sig till regionala skillnader i arbetstid. Här konstateras att ekonomisk standard per arbetad timme är betydligt lägre i kommuner där invånarna till stor del försörjer sig via marknadsinkomster. Fördelningsanalys av disponibel inkomst ger en god bild av den ekonomiska standarden 5 i hushåll med olika sammansättning. Ekonomisk standard ger emellertid inte en fullständig bild av hushållens resurser eftersom en stor del av dessa kommer från subventionerad offentlig konsumtion i form av t.ex. barnomsorg, utbildning, hälso- och sjukvård, äldreomsorg. I tidigare fördelningspolitiska redogörelser 6 har redovisats fördjupade studier, där värdet av offentlig konsumtion adderats till den ekonomiska standarden. Resultaten visade att den offentliga konsumtionen har en kraftigt utjämnade effekt på inkomstfördelningen. Inkomstutveckling för vem? Undersökningen av hushållens ekonomi, HEK, bygger på årliga tvärsnitt av befolkningen. Det innebär att det inte är samma individer som studeras över tid. Sammansättningen av olika grupper förändras således. Enskilda individer förflyttar sig mellan inkomst- och åldersgrupper. Samboende kan separera för att vid nästa mättillfälle ingå bland ensamstående med barn. Gruppen ålderspensionärer kompletteras med yngre personer samtidigt som äldre personer dör. En individ som säljer sitt hus kan göra en kapitalvinst och därmed tillfälligt hamna i den högsta inkomstklassen. Vid redovisning av vissa nyckeltal som inkomströrlighet och ekonomisk marginalisering följs enskilda individers rörlighet på inkomstskalan med hjälp av SCB:s databas LINDA. I LINDA är uppgifterna longitudinella , dvs. det är möjligt att följa samma individ över tid. 1 Hushållens inkomster Statistiska centralbyrån (SCB) följer regelbundet inkomstfördelningen i Sverige genom undersökningen av hushållens ekonomi, HEK. 4 Analysen i följande kapitel grundar sig huvudsakligen på denna undersökning.

1.1

Förändring av ekonomisk standard 

19912004

Den ekonomiska standarden 2002 och utvecklingen sedan 1991 redovisas i tabell 1.1 fördelat på ålder och kön. I tabellen finns även en framskrivning till 2004.

4 Undersökningen bygger på kontrolluppgifter till inkomsttaxeringen, myndigheters register och telefonintervjuer. Tidigare benämning Inkomstfördelningsundersökningen (HINK).

5

Disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda. Statistiken för 2002 är preliminär.

6

Proposition 1999/2000:1 Bilaga 4 och proposition 2001/02:100 Bilaga 3.

8 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Den senaste statistiken visar att medianen för hushållens ekonomiska standard har ökat med 12 procent mellan 1991 och 2002. För män är ökningen 13 procent att jämföra med 11,5 procent för kvinnor. Medianinkomsten för ålderspensionärer har ökat kraftigt (1521 procent) men den ekonomiska standarden är fortfarande lägre för pensionärer än för genomsnittet. Ungdomsgruppen 1824 år har en mycket svag utveckling under perioden bland annat till följd av att en större andel studerar och under allt längre tid. Tabell 1.1 Ekonomisk standard 2002 samt förändring 19912002 och 20022004. Median för grupper av individer Kronor per år i 2003 års prisnivå. Förändring i procent

Ekonomisk

Förändring

Förändring

standard

19912002

200204

2002

Samtliga (medelvärde)

169 800

14,9

2,5

Samtliga (median)

152 600

12,2

2,3

Kvinnor

147 600

11,5

2,3

Män

157 700

12,9

2,3

017 år

144 200

11,7

1,2

1824 år

137 000

0,3

2,4

2534 år

155 400

14,0

1,0

3544 år

157 100

10,1

1,6

4554 år

181 700

7,1

1,6

5564 år

189 000

16,3

1,4

65-74 år

136 400

15,2

8,2

75+ år

111 300

21,5

6,4 Anm. Framskrivning till 2004. Källa: HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar Tabell 1.2 Fördelningspolitiska nyckeltal 19912002

Övriga åldersgrupper har en mycket varierad inkomstutveckling med ökningar på mellan 7 och 16 procent. Mer detaljerade uppgifter om utvecklingen av ekonomisk standard för olika grupper från 1991 till 2002 visas i underbilagetabell 3.1. Där framgår att inkomstutvecklingen har varit god även för samboende med en ökning på 15 procent mellan 1991 och 2002. Ensamstående med barn har dock haft en svag inkomstutveckling och inkomsten har ökat med knappt 4 procent. I underbilagetabellem visas även den genomsnittliga ökningen för 10 inkomstgrupper, s.k. deciler. Sammansättningen av grupperna förändras över tiden. De lägre inkomstgrupperna har en svagare real inkomstutveckling mellan 1991 och 2002 än grupper med högre inkomst. I de högsta inkomstgrupperna är ökningen 1726 procent. Detta beror både på ökade marknadsinkomster och högre kapitalvinster. I genomsnitt är ökningen 12 procent. Med hjälp av ekonomisk och demografisk utveckling samt regler i skatte- och transfereringssystemen görs en framskrivning av inkomster från 2002 till 2004. Den ekonomiska standarden beräknas i genomsnitt öka med drygt 2 procent under denna period när hänsyn tas till prisutvecklingen. Resultaten av framskrivningen visar dessutom att det endast är ålderspensionärer som får en väsentligt högre real utveckling med 68 procent.

1991

1992

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Lönespridning (Decil9/Decil5)

-

1,40

1,44

1,46

1,46

1,52

1,55

1,55

1,59

1,58

Lön (D5kvinnor/D5män)

-

0,87

0,88

0,86

0,86

0,88

0,88

0,86

0,87

0,88

Inkomstspridning (Gini)

0,221

-

0,214

0,228

0,246

0,232

0,252

0,287

0,254

0,249

Gini exkl. kapitalvinster

0,203

-

0,205

0,210

0,214

0,217

0,220

0,235

0,228

0,229

Förmögenhetskoncentration topp 1%

-

19,5

-

-

20,3

-

29,8

26,1

25,3

-

Andel med svag ekonomi (%)

3,4

-

3,3

3,7

3,5

3,7

4,0

4,4

4,2

4,5

Andel barn med svag ekonomi (%)

2,9

-

2,9

3,8

3,4

2,9

4,1

3,8

3,7

4,3

Barns relativa standard (%)

95,0

-

93,7

92,2

92,1

93,8

93,1

93,9

94,8

94,5

Regional spridning

1,18

1,16

1,14

1,16

1,17

1,19

1,17

1,21

1,18

1,16

Inkomströrlighet (M)

-

0,048

0,042

0,041

0,041

0,042

0,045

0,046

0,047

0,047

Marginaleffekt (%)

-

-

-

53,2

53,4

52,2

50,1

47,7

45,1

45,1

Ekonomiskt marginaliserade (%)

5,9

6,3

9,8

9,9

9,8

9,9

9,5

9,0

8,9

9,1 Anm. Förklaringar till nyckeltalen finns i underbilaga 3 samt i avsnitt 1.1.2 och 1.2. 9 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

1.1.2

Fördelningspolitiska nyckeltal

Utvecklingen sedan 1991 för ett antal fördelningspolitiska nyckeltal redovisas i tabell 1.2. Hälften av nyckeltalen analyseras utförligare längre fram i denna bilaga medan övriga endast kommenteras här. Definitioner finns i underbilagan. Förmögenhetskoncentrationen visar hur förmögenheten är fördelad och har tidigare inte följts regelbundet. Sedan 1999 finns emellertid årliga mätningar och av dessa framgår att förmögenheten har blivit mer ojämnt fördelad 

19921999.

 I tabellen redovisas den andel av förmögenheten som de 1 procent rikaste äger. Andelen var störst 1999 men är jämnare därefter.

Regional spridning: Skillnaden i inkomstnivå mellan rika och fattiga regioner ökade under slutet av 1990-talet. Kvoten 1,16 mellan decil 9 och decil 1 är år 2002 samma som 1996, vilket innebär att inkomstnivån är 16 procent högre i den rikare regionen jämfört med den fattigare. De regioner som studeras är 81 lokala arbetsmarknadsregioner enligt NUTEK:s gruppering. I kapitel 2 behandlas den regionala inkomstfördelningen mer i detalj.

Inkomströrligheten minskade något i början av perioden men ökade igen mot slutet av 1990- talet. De senaste åren har den varit i stort sett oförändrad.

Marginaleffekter: Den genomsnittliga marginaleffekten har minskat från 53,2 procent 1996 till 45,1 procent 2002. Minskningen beror främst på lägre arbetslöshet, kompensation för delar av den allmänna pensionsavgiften och justering av brytpunkter i skattesystemet samt införande av maxtaxa i barnomsorgen. Ekonomiskt marginaliserade: Efter en kraftig ökning under 

1990-talets

 krisår har utvecklingen vänt och andelen ekonomiskt marginaliserade har minskat. Fortfarande är det 9 procent av personer i åldern 

2064

 år för vilka mer än halva den disponibla inkomsten kommer från arbetsmarknadsstöd, sjukförsäkring, förtidspension, bostadsbidrag eller socialbidrag tre år i rad.

SCB. 7 Med lön avses den överenskomna månadslönen vid heltidsarbete och både heltids- och deltidsanställda ingår. Därefter följer ett avsnitt om inkomstfördelningen för hela befolkningen och för olika grupper, där den disponibla inkomsten är den ekonomiska variabel som analyseras.

1.2.1

Lönespridning 

19922002

För att analysera lönespridningen är det vanligt att förutom medelvärden beräkna olika statistiska mått som deciler och median för individerna sorterade efter lön. Medelvärdet 2002 för månadslönen är 22 100 kronor och medianlönen är 19 600 kronor. Den nionde decilen beräknas till 31 000 kronor och den första decilen till 15 300 kronor. Detta innebär att 80 procent av alla löner ligger mellan dessa två månadslöner. Som framgår av diagram 1.1 har kvoten för de med hög lön (decilgräns 9) och medianen (decilgräns 5) ökat i stort sett kontinuerligt under de senaste elva åren. År 2002 uppgår den till 1,58, vilket innebär att lönen vid den övre gränsen ligger 58 procent över medianen. Kvoten mellan hög lön och låg lön (decilgräns 1) har beräknats till 2,02 och även den har ökat under perioden. Medianlönen jämfört med de med låg lön har varit oförändrad under de senaste fyra åren. Mellan 2001 och 2002 minskade decilkvoterna svagt.

Diagram 1.1 Lönespridning 19922002

2,2

2,0

1,8

1,6

1,4

1,2

1,0

Decil 9/decil 1

0,8

Decil 9/decil 5

Decil 5 /decil 1

0,6

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar

1.2

Fördelning av ekonomiska resurser 

19912002

Detta avsnitt inleds med en redovisning av skillnader i månadslön mellan olika individer baserad på uppgifter från årlig lönestatistik från

7 Lönestatistiken grundar sig på företagets personalredovisning och har av SCB från 1998 kompletterats med uppgifter för urvalspersoner i LINDA. Den statistiska täckningen av branscher och personal i ledande befattningar har förbättrats avsevärt så att fler personer med höga månadslöner ingår i statistiken. 10 En del av den ökade lönespridningen förklaras av en förbättrad urvalstäckning, vilken medför att personer i högre befattningar, företrädesvis inom privat sektor, numera ingår i redovisningen i mycket större omfattning. Annorlunda uttryckt, lönespridningen underskattades före 1998 då dessa individer inte ingick i undersökningen. I diagram 1.1 markeras detta genom ett brott i serien.

1.2.2

Löneskillnad mellan kvinnor och män

I diagram 1.2 jämförs kvinnors lön med mäns lön för olika decilgränser när lön för kvinnor respektive män har sorterats i två olika lönefördelningar. Relationerna har varit påfallande konstanta under perioden. Skillnaden i lönenivå är stor mellan könen, särskilt vid den högre decilgränsen där kvinnors månadslön år 2002 har beräknats till 26 150 kronor och mäns månadslön till 35 550 kronor, dvs. kvinnors lön uppgår till 74 procent av mäns lön. Vid den lägre lönegränsen är skillnaden mindre och kvinnors lön (15 000 kronor) är 94 procent av mäns månadslön (16 000 kronor). Medianlönen för en kvinna (18 400 kronor) är cirka 88 procent av mannens medianlön (21 000 kronor). Mellan 2001 och 2002 har kvinnors månadslön svagt närmat sig mäns månadslön vid den övre decilgränsen. Löneandelen har ökat från 72 procent till 74 procent. En del av förklaringen till dessa skillnader i lön är att kvinnor och män har olika ålder, utbildning, arbetstid och arbetar inom olika sektorer. Om ingen hänsyn tas till dessa faktorer är kvoten mellan kvinnors och mäns genomsnittliga månadslön 83 procent. Vid standardvägning efter yrke, där hänsyn tas till dessa faktorer, har kvinnors lön som andel av mäns lön beräknats till 92 procent. 8 Resterande skillnad kan vara uttryck för olikhet i faktiskt antal arbetade år (pga. föräldraledighet) och olika typer av oförklarade faktorer, men möjligen också diskriminering avseende bl.a. befattning och lön.

PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

Diagram 1.2 Kvinnors lön i relation till mäns lön 1992

2002

1,0

0,9

0,8

0,7

Decil 1 kvinnor/decil 1 män

0,6

Decil 5 kvinnor/decil 5 män

Decil 9 kvinnor/decil 9 män

0,5

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar

De lönerelationer som redovisas avser månadslön vid arbete på heltid (deltidslön omräknad). Då väsentligt fler kvinnor än män arbetar deltid (frivilligt eller ofrivilligt) blir skillnaden i ekonomiska resurser större mellan könen än vad dessa relationer visar. Detta behandlas i en särskild bilaga till budgetpropositionen för 2004. 9

1.2.3

Lön i olika regioner

För att anknyta till den regionala analysen i kapitel 2 redovisas månadslön för kvinnor, män och samtliga vid två olika geografiska uppdelningar i tabell 1.3. Näringslivsstrukturen i dessa regioner är högst varierande men ändå förefaller det som om medianvärdet på månadslön är påfallande lika i de olika regionerna. Stockholms län har ett löneläge som är 10 procent högre än riksvärdet. Det skiljer 3 000 kronor per månad mellan Stockholms län och Småland med högst respektive lägst löneläge. I glesbygdskommuner är medianen 8 procent lägre än medianen i riket och i storstäder och förortskommuner ligger medianen 8 procent över rikets median. Motsvarande regionala mönster återfinns även vid en separat analys för kvinnor och män. Det kan noteras att medianlönen för män i de flesta regioner ligger högre än den högsta medianlönen för kvinnor som är 20 300 kronor i Stockholms län.

8 Medlingsinstitutet och SCB, Lönestatistisk årsbok 2002.

9 Proposition 2003/04:1 Bilaga 4. 11 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Tabell 1.3 Medianlön för kvinnor och män i olika regioner 2002 Månadslön i kronor

Samtliga

Kvinnor

Män

Hela riket

19 600

18 400

21 000

Riksområden

Stockholms län

21 600

20 300

23 700

Östra Mellansverige

19 300

18 100

20 800

Småland med öar

18 600

17 600

19 700

Sydsverige

19 300

18 100

20 900

Västsverige

19 500

18 300

21 000

Norra Mellansverige

18 900

17 700

20 300

Mellersta Norrland

18 800

17 900

20 000

Övre Norrland

19 100

18 000

20 500

Kommungrupper

Storstäder

21 000

19 900

22 600

Förortskommuner

21 200

19 800

23 500

Större städer

19 500

18 300

21 000

Medelstora städer

19 000

17 800

20 500

Industrikommuner

18 900

17 700

20 200

Landsbygdskommuner

18 500

17 500

19 600

Glesbygdskommuner

18 100

17 500

18 900

Övriga större kommuner

18 800

17 600

20 000

Övriga mindre kommuner

18 700

17 600

20 000 Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar 1991 och 2002. 10 

Gini-koefficienten inklusive kapitalvinster varierar kraftigt mellan enskilda år. Ojämnheten ökar de år då hushållen väljer att realisera stora nominella värdeökningar i aktier och andra tillgångar. Enligt denna serie ökar Gini-koefficienten från 0,221 till 0,249 mellan 1991 och 2002. Ett högre värde betyder en mer ojämn inkomstfördelning. Ökningen med 0,028 enheter motsvarar knappt 13 procent. Detta mönster stämmer väl överens med vad som redovisas i offentlig statistik. Diagram 1.3 Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst 19912002

Gini

0.35

0.30

0.25

0.20

0.15

Inklusive kapitalvinster

Exklusive kapitalvinster

0.10

HINK-hushåll (utan kapitalvinst)

0.05

HINK-hushåll (inklusive kapitalvinst)

0.00

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002 Källa: HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar

1.2.4

Inkomstfördelningen

När inkomstfördelningens utveckling över tiden analyseras måste ett antal val avseende metod och definitioner göras. Det gäller t.ex. hur inkomsten beräknas, om det är hushåll eller individer som ska analyseras och hur man ska jämföra hushåll med olika storlek och sammansättning. Analyserna i denna redogörelse avviker i några avseenden från SCB:s officiella statistik. Syftet är att uppnå en mer rättvisande beskrivning av fördelningen av konsumtionsmöjligheter bland individer med olika försörjningssituation. Ytterligare ett syfte är att följa internationell praxis. De avsteg som gjorts från SCB:s metoder redovisas i detalj i underbilagan. I diagram 1.3 visas hur inkomstolikheterna, mätt som Gini-koefficienten (se underbilaga) för justerad disponibel inkomst, utvecklats mellan Kapitalvinsternas 11 stora genomslag på inkomstolikheterna förklaras av att de är mycket ojämnt fördelade. År 1999 stod en procent av befolkningen för 70 procent av kapitalvinsterna och tio procent av befolkningen för 99 procent av desamma. Kapitalvinsternas omfattning har ökat trendmässigt under perioden men varierar kraftigt mellan åren, t.ex. uppgick de 1992 till 18 miljarder kronor jämfört med 130 miljarder kronor år 2000. Trenden bryts dock 2001 då kapitalvinsterna uppgick till 68 miljarder kronor och den neråtgående trenden fortsatte även 2002 men i en mer blygsam takt. När kapitalvinsterna exkluderas tydliggörs att fördelningen av övriga inkomster varit i stort sett oförändrad under perioden 19911995 men

10

Data avseende 2002 är preliminära och kommer att revideras. För åren 

19921994 saknas data baserade på det hushållsbegrepp (kost-hushåll) som numera används i inkomstfördelningsstatistiken. För att kunna bedöma utvecklingen under början av 1990-talet redovisas därför även tidsserier baserade på det äldre hushållsbegreppet (HINK-hushåll).

11

En kapitalvinst uppkommer då en tillgång som ökat i värde avyttras. Dessa vinster kallades tidigare realisations- eller reavinster.

12 därefter har ojämnheten ökat 12 . Denna ökning beror främst på att de med högst inkomst har ökat sin inkomst snabbare än övriga mot slutet av 1990-talet. 13

Även denna trend bryts 2001, då ojämnheten minskar. De förändringar i inkomstfördelningen som skett under 1990-talet kan alltså i stor utsträckning förklaras av kapitalvinster. Anmärkningsvärt är att inkomstfördelningen i stort tycks vara helt opåverkad av den ekonomiska krisen och den höga arbetslösheten i början av decenniet. Att inkomstfördelningen var så stabil i början av 1990-talet betyder inte att enskilda hushåll och individer inte drabbades hårt av den ekonomiska nedgången och arbetslösheten under perioden. Det kan ske stora förändringar inom en given fördelning genom att hushåll byter plats med varandra, utan att fördelningens sammantagna utseende påverkas. Inkomstfördelningen förblir också opåverkad om allas inkomster samtidigt sjunker i samma takt.

1.2.5

Ekonomiskt utsatta

Att utifrån inkomststatistik beräkna hur många personer som har en svag ekonomi är svårt. Det är inte självklart vilket eller vilka mått som är mest rättvisande och det finns en mängd felkällor i statistiken. Resultaten blir svårtolkade och måste bedömas med stor försiktighet. I den fördelningspolitiska bilagan till förra årets ekonomiska vårproposition diskuterades mätproblem samt för- och nackdelar med olika tänkbara mått på låg inkomst mer ingående. 14

När omfattningen av låga inkomster ska beräknas utgår man vanligen från en inkomstgräns och betraktar alla individer eller hushåll vars inkomst understiger denna gräns som ekonomiskt utsatta. Inkomstgränsen kan vara absolut eller relativ. I SCB:s officiella statistik används två relativa mått på svag ekonomi: andelen hushåll som har en justerad disponibel inkomst som understiger 50 respektive 60 procent av medianinkomsten. De följande analyserna utgår från samma relativa mått som i den officiella stati- PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 stiken, men med de korrigerade beräkningsmetoder som redovisas i underbilagan. En egenskap hos dessa relativa mått är att inkomstgränsen varierar över tiden. I en lågkonjunktur sänks gränsen genom att medianinkomsten sjunker och resultatet kan då bli att andelen med svag ekonomi minskar i takt med att ekonomin i landet försämras. I en konjunkturuppgång kan resultatet bli det omvända, det ekonomiska uppsvinget leder till att fler hamnar under gränsen för svag ekonomi. Därför redovisas även ett absolut mått, andelen med inkomst under hälften av 1991 års medianinkomst. Istället för att beräkna en ny gräns varje år används 1991 års medianinkomst uppräknad med prisutvecklingen. Diagram 1.4 Andelen med svag ekonomi 19912002

Procent

10

9

8

7

6

Relativ 50%

Absolut 50%

Relativ 60%

5

4

3

2

1

0

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Källa: HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar

De relativa måtten 50 och 60 procent av medianinkomsten 15 utvecklas i stort sett parallellt, men på olika nivåer, vilket framgår av diagram 1.4. Andelen med svag ekonomi minskar mellan 1991 och 1995 när ekonomin utvecklas svagt och arbetslösheten ökar. 16 Mot slutet av perioden ökar andelen i takt med att ekonomin förbättras. Ökningen är särskilt tydlig för 60 procents nivån vilket framgår av att andelen med inkomster mellan 50 och 60 procent av medianinkomsten ökar under perioden. Med det absoluta måttet ökar tvärtom andelen i början och minskar i slutet av perioden.

12

Analysen för början av 

1990-talet baseras på tidsserien som avser individer i HINK-hushåll.

13

SOU 2003:20, Fördelningspolitikens mål och medel, Bilaga 8 till Långtidsutredningen 2003/04.

14

Proposition 2002/03:100 Bilaga 3.

15

Den justerade disponibla medianinkomsten var 1991 136 000 kronor, 2002 var den 152 600 kronor (uppräknat till 2003 års prisnivå). Den lägre gränsen ökade realt under perioden från 68 000 till 76 300 kronor och den högre från 81 600 till 91 600 kronor.

16

Jämförbara värden finns bara för 1991 samt från och med 1995, de streckade linjerna mellan dessa år är endast inritade för att visa vilket värde avseende 1991 som hör ihop med respektive tidsserie.

13 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Sett över hela perioden minskar andelen med låg inkomst enligt det absoluta måttet. Inkomsterna för gruppen med lägst inkomst ökar alltså, men ökningen var mindre än ökningen i medianinkomst. Därför ökar andelen med inkomst under den relativa gränsen. Slutsatsen blir att den nedre delen av fördelningen har varit förhållandevis stabil trots den dramatiska ekonomiska utvecklingen. Andelen med en inkomst understigande 60 procent av medianinkomsten ökar från strax under 7 procent 1995 till nästan 10 procent 2002. Det som styr utvecklingen av hur många som hamnar under gränsen för låg inkomst är i stor utsträckning den valda gränsen i sig. De grupper, i vilka andelen med inkomster understigande 60 procent av medianinkomsten ökade mest är de äldre (75 år eller äldre) och de yngre aktiva (2534 år). Kraftigast är ökningen i den äldsta gruppen där andelen ökade med drygt 9 procentenheter. Minst är ökningen för de i ålder 3564 år. Tabell 1.4 Andel med justerad disponibel inkomst understigande 60 procent av medianinkomsten 1995 och 2002 Procent

Ålder

1995

2002

Förändring

017

7,0

9,7

2,7

1824

17,3

20,9

3,6

2534

6,6

10,8

4,2

3544

6,1

6,9

0,8

4554

3,4

5,1

1,7

5564

3,7

4,4

0,7

6574

4,9

7,7

2,8

75+

8,5

17,6

9,1

Alla

6,8

9,6

2,8

Anm. Förändring avser procentenheter. Källa: HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar De ålderspensionärer som har lägst inkomst är ofta äldre kvinnor som inte varit förvärvsaktiva och därför saknar ATP-poäng. Deras disponibla inkomst bestäms, om de söker bostadstillägg, av nivån på det särskilda bostadstillägget (SBTP). Denna nivå varierar med boendekostnaden. Medianinkomsten har under perioden ökat vilket medfört att SBTP-nivån successivt kommit att understiga 60 procent av medianinkomsten för allt fler. Nivån på SBTP ligger strax ovanför en schablonmässigt beräknad socialbidragsnivå. Även för andra åldersgrupper kan en viss del av ökningen förklaras av att socialbidragsnivån inte ökat lika snabbt som medianinkomsten. De som lever på socialbidrag har därför i ökad utsträckning fått en justerad disponibel inkomst på mindre än 60 procent av medianinkomsten.

1.2.6

Utveckling av ekonomisk standard för olika grupper

I diagram 1.5 redovisas hur barns, ålderspensionärers och ungdomars relativa inkomst varierat över tiden. Relativ inkomst definieras som medianen av justerad disponibel inkomst i gruppen i förhållande till motsvarande median för totalbefolkningen. För att underlätta jämförelser av utvecklingen har nivån år 1991 satts till 100 för samtliga grupper. Diagram 1.5 Ekonomisk standard för barn, ungdomar och ålderspensionärer i förhållande till hela befolkningen 19912002

Index 1991=100

115

110

105

Ålderspensionärer (65+)

Barn (0-17)

100

Ungdomar (18-24)

95

90

85

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

K älla : HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar

Ungdomar Ungdomars (1824 år) medianinkomst låg 1991 på samma nivå som befolkningen i genomsnitt men därefter försämrades deras relativa position påtagligt. Utbyggnaden av gymnasieskolan med ett tredje år i kombination med den svaga arbetsmarknaden medför att allt fler valt att studera, med en svagare inkomst som följd. De drabbades särskilt hårt av den sjunkande sysselsättningen i början av 1990-talet och relativinkomsterna sjönk därför fram till mitten av 1990-talet. Därefter stabiliserades ungdomarnas relativa inkomst på en mycket lägre nivå än 1991. De preliminära resultaten för 2002 tyder på att ungdomarnas relativa inkomstnivå åter faller. 14 Etableringsåldern 17 på arbetsmarknaden för män ökade mellan 1991 och 2000 från 22 år till 26 år. För kvinnor var ökningen än större, från 23 år till 29 år. Barn Den ekonomiska situationen för barnfamiljer försämrades fram till 1997. Detta kan till stor del förklaras av stigande arbetslöshet samt att de påverkades mer av saneringsprogrammet än andra grupper. Efter 1997 har en återhämtning skett. Den förbättrade situationen på arbetsmarknaden gynnar dessa familjer och under de senaste åren har även reformer genomförts för att förbättra barnfamiljernas situation. Barnbidragen har höjts successivt åren 20002001 och år 2002 infördes en maxtaxa i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg (effekten av denna påverkar dock inte den disponibla inkomsten). Andelen barn i familjer med svag ekonomi ökade fram till 1996 eller 1997 beroende på vilket mått som används. Ökningen var dock liten utom då 60-procentsmåttet används, detta ökade signifikant från 5,8 till 9,7 procent mellan 1991 och 1997. Andelen med en disponibel inkomst under 50 procent av medianen var stabil, men andelen med en disponibel inkomst mellan 50 och 60 procent av medianinkomsten ökade alltså påtagligt. Diagram 1.6 Andel barn (017 år) som lever i familjer med svag ekonomi 19912002

Procent

12

Relativ 50%

10

Absolut 50%

8

Relativ 60%

6

4

2

0

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Källa: HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar

17 Etableringsåldern definieras här som den ålder vid vilken minst 75 procent av en födelsekohort var sysselsatt enligt AKU. Siffrorna som presenteras är hämtade från SOU 2001:54, Ofärd i välfärden, Forskarantologi från kommittén Välfärdsbokslut. PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Mot slutet av perioden är nivåerna stabila eller minskar beroende på studerat mått. Tydligast är minskningen när det absoluta måttet används. År 2002 ökar andelen barn som lever i familjer med svag ekonomi jämfört med 2001, oavsett vilket mått som används. Ålderspensionärer Ålderspensionärernas relativa ekonomiska standard förbättrades påtagligt fram till 1996, därefter återgick deras relativa position successivt till 1991 års nivå. Gruppens medianinkomst har ökat kontinuerligt varje år sedan 1991. Den snabba relativa förbättringen i början av perioden har flera förklaringar. För det första ersätts äldre pensionärer successivt med yngre pensionärer med högre ATP. För det andra påverkas pensionärer inte direkt av arbetsmarknaden. Slutligen påverkade konsolideringen av de offentliga finanserna inte pensionärsgruppen i samma utsträckning som övriga grupper. När ekonomin vände uppåt i slutet av perioden återvände pensionärerna till sin ursprungliga relativa position. Mellan 2001 och 2002 ökade dock de äldres relativinkomster igen.

ATP-systemets konstruktion medför att pensionärernas inkomst inte varierar med den makroekonomiska utvecklingen på samma sätt som de förvärvsaktivas inkomster. Det är därför naturligt att deras relativa inkomstposition förbättrades i den inledande lågkonjunkturen och att positionen försämrades när ekonomin tog fart igen. I det reformerade pensionssystemet kommer däremot även pensionärers inkomst att på ett tydligare sätt vara beroende av tillväxten i ekonomin.

2

Inkomstfördelningens utveckling i ett regionalt perspektiv

2.1

Bakgrund

Under de senaste åren har det varit ett stort intresse kring skillnader i den ekonomiska utvecklingen i olika delar av landet. Såväl befolkningsutvecklingen som den ekonomiska tillväxten och invånarnas levnadsstandard inom olika regioner har diskuterats och analyserats. 15 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 De jämförelser av levnadsförhållanden mellan olika delar av landet som förekommer i debatten och i media är oftast ytterst förenklade och bygger vanligen på typfall eller partiella analyser. Det är därför angeläget att på ett systematiskt sätt beskriva och analysera regionala levnadsförhållanden ur ett fördelningspolitiskt perspektiv. Syftet med detta kapitel är att belysa skillnader i ekonomisk standard mellan individer i olika delar av landet och hur utvecklingen sett ut under den senaste tioårsperioden. Fokus ligger uteslutande på inkomstskillnader mellan kommuner eller regioner. Inkomstskillnader inom de geografiska områdena behandlas inte. För att beskriva nivåer i en region används huvudsakligen medianvärdet inom regionen. På detta sätt skapas en (i det aktuella avseendet) representativ individ för respektive region. Genom att använda medianer snarare än medelvärden undviks att extremvärden påverkar resultaten. Skatte- och transfereringssystemen är av stor betydelse för den regionala inkomstfördelningen. Dessa system har inga uttalade regionalpolitiska syften men medför i praktiken en omfattande omfördelning mellan olika regioner. Sammantaget omfördelas ca 480 miljarder kronor till individer och hushåll via de offentliga transfereringssystemen. 18 Även om en stor del omfördelas mellan individer inom en och samma region utgör en betydande del omfördelning mellan olika regioner. Förutom de regionala effekterna av skatter och transfereringar studeras även betydelsen av offentlig konsumtion och lokal prisnivå för den regionala levnadsstandarden.

2.2

Inkomstskillnader mellan invånare i olika kommuner

I detta avsnitt analyseras den ekonomiska situationen för invånare i olika kommuner och hur denna utvecklats. Kommunerna betraktas enbart som geografiska områden. Med kommunens ekonomi avses ekonomin hos de invånare som permanent bor (är folkbokförda)

18 Summan av skattepliktiga och skattefria transfereringar enligt HEK 2002. inom det geografiska område som kommunen utgör. Först redogörs för hur försörjningssituationen varierar mellan invånare i olika kommuner med avseende på inkomstslag. Därefter analyseras de mekanismer som omfördelar resurser mellan invånare i olika kommuner. Till sist undersöks hur skillnaderna i ekonomisk standard mellan invånarna i kommunerna utvecklats över tiden. Analysen omfattar samtliga invånare, oavsett ålder.

2.2.1

Invånarnas privata och offentliga försörjning i kommunerna

Invånarnas genomsnittliga bruttoinkomst 19 varierade kraftigt mellan kommunerna under 2002, från 122 400 kronor per person, i Årjäng, till 313 600 kronor, i Danderyd. Diagram 2.1 visar kommunerna rangordnade efter fallande bruttoinkomst. I 80 procent av kommunerna låg invånarnas genomsnittliga bruttoinkomst per person mellan 141 100 och 177 300 kronor. I 10 procent av kommunerna hade invånarna en inkomst under 141 100 kronor och i 10 procent hade invånarna en inkomst över 177 300 kronor. Diagram 2.1 Invånarnas genomsnittliga bruttoinkomst i kommunerna 2002 Kronor per person

350 000

300 000

250 000

200 000

150 000

100 000

50 000

0

1

Rangordnade kommuner

289

Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar. Invånarnas bruttoinkomst bestäms i huvudsak av inkomst från arbete (lön och företagarinkomst),

19 Invånarnas bruttoinkomst = lön och företagarinkomst + kapitalinkomst + skattepliktiga transfereringar + skattefria transfereringar. 16 vilket framgår av diagram 2.2. Den genomsnittliga inkomsten från arbete år 2002 var 98 500 kronor per person. Skattepliktiga transfereringar utgör det näst största inkomstslaget med 44 300 kronor per person. Kapitalinkomst och skattefria transfereringar stod i genomsnitt för 8 800 respektive 6 500 kronor av bruttoinkomsten. Skatter minskade bruttoinkomsten med i genomsnitt 45 300 kronor per person. Den genomsnittliga disponibla inkomsten per person var 112 700 kronor. Diagram 2.2 Inkomstslagens betydelse för invånarnas bruttoinkomst 2002 Kronor per person

200 000

180 000

Skattefria transf.

160 000

Skatteplikt. transf.

140 000

120 000

Kapitalinkomst

100 000

Lön och företagarink.

80 000

60 000

Skatt

40 000

Disponibel inkomst

20 000

0

Bruttoinkomst Inkomst efter skatt Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar Det är stor variation i genomsnittliga inkomstslag mellan invånare i olika kommuner. Tabell 2.1 visar att lön och företagarinkomst varierar från 64 400 till 188 700 kronor per person och att kapitalinkomsterna varierar mellan 2 100 och 66 000 kronor per person. Skattepliktiga transfereringar varierar mindre än skattefria transfereringar. Som lägst betalade invånarna i en kommun i genomsnitt 34 900 kronor i skatt, och som högst 113 900 kronor per person. Tabell 2.1 Kommunal variation i olika inkomstslag för invånarna 2002 Kronor per person

Lön- och

Kapital-

Skatteplik-

Skattefria

Skatt

företagar-

inkomst

tiga trans-

trans-

inkomst

fereringar

fereringar

Lägst

64 400

2 100

26 200

4 000

34 900

P10

80 600

4 400

36 500

5 300

38 200

Median

95 300

7 400

43 500

6 300

43 600

P90

121 300

13 100

53 200

7 900

53 200

Högst

188 700

66 000

62 100

11 900

113 900 Anm. P10 anger värdet för den kommun som har högst värde av den tiondel av samtliga kommuner som har lägst värde, P90 anger högsta värdet för 90 procent av kommunerna. Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Skatter och transfereringar jämnar ut invånarnas disponibla inkomst mellan kommuner. I de kommuner där invånarna har hög genomsnittlig lön och företagarinkomst per person har invånarna också stor kapitalinkomst. Av detta följer naturligtvis att man i dessa kommuner i genomsnitt betalar mycket skatt per invånare. De kommuner som har låga inkomster av arbete och kapital tenderar att ha höga skattepliktiga transfereringar. Mellan invånarnas skattefria transfereringar och inkomster av arbete samt kapital finns däremot inget samband på kommunal nivå. Regionala mönster i socialbidrag, arbetsmarknadsstöd och sjukpenning Det finns vissa regionala mönster i hur mycket socialbidrag, arbetsmarknadsstöd och sjukpenning som betalas ut per invånare i olika kommuner. Inom storstadsområdena är arbetsmarknadsstödet lågt och sjukpenningen hög, medan variationen är stor när det gäller socialbidragstagande vilket tydligt speglar boendesegregationen (se underbilagefigurerna 14). Norrlandskommunerna har generellt sett högt arbetsmarknadsstöd och hög sjukpenning per invånare, men relativt lågt socialbidrag. I södra Sverige är arbetsmarknadsstöd och sjukpenning per invånare ofta låg, medan bilden av socialbidragstagandet är mer varierad. Inom olika geografiska områden med likartat mönster av socialbidrag, arbetsmarknadsstöd och sjukpenning finns enstaka kommuner som avviker från detta mönster. Andelen av invånarna som är födda i Sverige varierar över landet och kan förmodligen till viss del förklara olikheter i bidragsmottagande. Bland utrikes födda är det vanligare att man inte kvalificerat sig till sjukpenning eller a-kassa, varför man i högre grad blir beroende av socialbidrag för sin försörjning. Nettotransfereringar Invånarna betalar skatt på sina inkomster och erhåller olika typer av transfereringar. Andra exempel på överföringar av ekonomiska medel mellan invånare via det offentliga är arbetsgivaravgifter och egenavgifter samt värdet av subventionerade offentliga tjänster. Nettot av 17 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 dessa överföringar ger en bild av om invånarna i kommunerna betalar mer än de får. De offentliga tjänster som inkluderas i denna analys är sådana tjänster som kan relateras till en specifik individ. 20 Värdet av den offentliga konsumtionen hämtas från 1999 års HEK och har räknats upp till 2002 års nivå. 21

I 199 av landets 289 kommuner (år 2002) fick invånarna mer i form av transfereringar och offentliga tjänster än de betalade i skatt, arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Som mest fick invånarna i en kommun ca 54 000 kronor netto per person, medan invånarna i kommunen med störst negativ nettotransferering i genomsnitt betalade ca 94 100 kronor netto per person. Totalt sett mottar hushållen större belopp än de betalar i skatter, arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Förklaringen ligger i att det finns andra skattefinansierade verksamheter och den offentliga sektorn har också andra intäkter än de som beaktats här. Som exempel på områden som inte ingår i analysen kan man nämna polis och infrastruktur på statens utgiftssida och indirekta skatter på statens inkomstsida. Diagram 2.3 Nettotransfereringar mellan invånarna i olika kommuner 2002 Kronor per person 60 000 40 000 20 000 0

-20 000 -40 000

-60 000 -80 000

-100 000

1

Rangordnade kommuner

289

Anm. Nettobetalning = transfereringar + off. kons. -skatt - arb.avg. - egenavg. Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar Det är betydligt vanligare att invånarna i de norra delarna av landet får tillbaka mer i form av transfereringar och offentlig konsumtion än vad

20

Följande tjänster ingår i analysen: barnomsorg, skola (förskoleklass och grundskola), gymnasium, komvux, vuxenskola (särvux, statens skola för vuxna, svenska för invandrare, folkbildning/folkhögskola samt kvalificerad yrkesutbildning), universitet / högskola (inklusive forskarutbildning), äldreomsorg (hemtjänst och särskilt boende), arbetsmarknadsåtgärder, vård (primärvård, slutenvård och tandvård) samt läkemedel.

21

Se underbilaga för ytterligare information avseende data över offentlig konsumtion.

de betalar i skatt, arbetsgivaravgifter och egenavgifter jämfört med dem i de södra delarna. Detta regionala mönster framgår av figur 2.1. Samtliga kommuner i storstadsområdena, med undantag av Malmö, betalade mer i skatt, arbetsgivaravgifter och egenavgifter än de fick tillbaka i form av transfereringar och offentlig konsumtion. Figur 2.1 Nettotransferering för invånare i kommunerna 2002 Kronor per person

15 000 till 54 000

(88)

2 000 till

15 000

(99)

-95 000 till

2 000

(102)

Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar

2.2.2

Utjämning mellan kommuner

Graden av självförsörjning varierar alltså kraftigt mellan landets kommuner. I de flesta kommuner betalar invånarna mindre i skatt och avgifter än de erhåller i form av transfereringar och offentlig konsumtion. Skatter, avgifter, transfereringar och offentlig konsumtion omfördelar ekonomiska resurser från kommuner med negativa nettotransfereringar till de med positivt netto. Lokalisering av offentliga verksamheter bidrar till en ytterligare utjämning mellan kommuner. Att mäta utjämningseffekten av olika offentliga ingrepp i ekonomin är svårt. Om skatte- och bidragssystemen inte fanns eller var annorlunda utformade skulle sannolikt indi- 18 vidernas val av arbetstid, lönestrukturen och avkastningskraven på kapital m.m. ha sett annorlunda ut. På lång sikt påverkar t.ex. subventionerad utbildning fördelningen av inkomstmöjligheter och således även inkomsterna. Att skapa sig en trovärdig bild av hur fördelningen av ekonomiska resurser skulle se ut i avsaknad av offentliga ingrepp är en i stort sett omöjlig uppgift. Istället mäts den direkta omfördelning som uppkommer av offentliga åtgärder. I diagram 2.4 har kommunerna sorterats i fallande ordning efter storleken på de inkomster som genereras i den privata sektorn. 22

Diagram 2.4 Medianinkomst inom kommuner för olika inkomstdefinitioner 1999 Inkomstnivå relativt riksmedianen

250%

Marknadsinkomst privat sektor

200%

Marknadsinkomst

Disponibel inkomst

Total inkomst

150%

100%

50%

0%

Rangordnade kommuner Anm.: Glidande medelvärden (5 observationer). Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar Fördelningen av marknadsinkomst från privat sektor är förhållandevis ojämn. Medianen för individerna i de rikaste kommunerna 23 är mer än dubbelt så hög som riksnivån och de fattigaste kommunerna 24 når bara upp till 17 procent av riksmedianen. När löneinkomster för anställda i den offentliga sektorn adderas blir fördelningen betydligt jämnare. Denna utjämning kan inte betraktas som fördelnings- eller utjämningspolitik i traditionell mening men fördelningen av inkomster från den offentliga sektorn styrs dock av politiska beslut och kan därför, åtminstone indirekt, betraktas som en utjämning orsakad av offentliga ingrepp i ekonomin. PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 I nästa steg adderas transfereringar och bidrag och skatter dras ifrån så att disponibla inkomster erhålls. Sist adderas värdet av privat konsumerade offentligt finansierade tjänster, resultatet benämns total inkomst . Skillnaderna i total inkomst mellan kommunerna är mycket små. En överväldigande majoritet av kommunerna ligger i stort sett på riksnivå. Det är endast ett fåtal kommuner med hög inkomst som avviker från riksnivån. Medianen i de 5 rikaste 25 kommunerna ligger 23 procent över riksmedianen, medianen i de 5 fattigaste kommunerna ligger 8 procent under riksnivån. Såväl offentlig sysselsättning som offentliga utjämningssystem (skatter, transfereringar, bidrag och offentliga tjänster) bidrar således till att utjämna levnadsförhållandena mellan invånare i olika kommuner.

2.2.3

Skillnader i ekonomisk standard mellan kommuner

Det finns inga etablerade metoder för att beskriva skillnader i inkomstnivå och utveckling mellan kommuner. 26 Här används samma metod som normalt används för att studera fördelningen bland hushåll eller individer. Ett enkelt mått på inkomstskillnaden mellan kommuner är kvoten mellan den ekonomiska standarden 27 bland den tiondel kommuner med högst standard och tiondelen med lägst. Denna kvot visar att inkomstnivån i de rikaste kommunerna 1991 var drygt 22 procent högre än i de fattigaste. Kvoten minskade i början av 1990-talet och skillnaden var som lägst knappt 17 procent 1995. Därefter vände trenden och i början av 2000-talet närmade sig nivån den som gällde 1991. Motsvarande kvot för decil 8 och decil 2 har haft en liknande utveckling. En decilkvot jämför endast två punkter i fördelningen. Gini-koefficienten, som tar hänsyn till hela fördelningen, visar dock en liknande utveckling. Det bör observeras att skillnaderna

22 Marknadsinkomst från privat sektor definieras som summan av företagarinkomst, löneinkomst för anställda i privat sektor samt kapitalinkomst. Ett problem är här att inkomster som kommer från privat utförd men offentligt finansierad verksamhet kommer att betraktas som inkomst från privat sektor.

23

Danderyd, Lidingö, Täby, Nykvarn och Gnosjö.

24

Boden, Haparanda, Sollefteå, Pajala och Karlsborg.

25

Definierade enligt marknadsinkomst i privat sektor.

26

De flesta metoder avser främst att studera om regioners ekonomiska utveckling konvergerar eller divergerar över tiden.

27

Kommunens ekonomiska standard definieras som medianen av justerad disponibel inkomst bland individerna i kommunen (se underbilaga). Information avseende offentlig konsumtion finns endast tillgänglig för 1999, denna ingår därför inte i denna analys.

19 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 mellan kommuner, mätt med Gini-koefficienten, är mycket små över hela perioden. Diagram 2.5 Den kommunala inkomstfördelningen 1991

2002

Decilkvot

Gini

1,25

0,05

1,20

0,04

1,15

0,03

1,10

0,02

Decil 9/decil 1

Decil 8/decil 2

1,05

Gini

0,01

1,00

0,00

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002 Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar Inkomsternas konjunkturkänslighet Mönstret i diagram 2.5 antyder att de regionala inkomstskillnaderna minskar i en konjunkturnedgång och ökar vid en återhämtning. I konjunkturnedgången i början av 1990-talet drabbades framförallt anställda i den privata sektorn. Inkomsterna i kommuner med stor andel privatanställda minskade därför relativt sett mer, medan de offentliganställda (inledningsvis) klarade sig bättre. På samma sätt minskade inkomsterna mindre i kommuner med en stor andel transfereringsmottagare. Ersättningsnivåerna reducerades visserligen när de offentliga finanserna sanerades men effekten av detta uppkom dock senare i tiden. Taket i arbetslöshetsförsäkringen medför också att inkomstminskningen blir större för höginkomsttagare. Det är mot bakgrund av detta troligt att de minskade skillnaderna förklaras av att inkomsterna, relativt sett, minskade mer i rika än i fattiga kommuner. I diagram 2.6 relateras inkomstutvecklingen 19911995 till inkomstnivån 1991 i landets kommuner. I de flesta kommuner sjönk den ekonomiska standarden 28 under perioden. Det framgår också tydligt att minskningen av den ekonomiska

28 Kommunens ekonomiska standard definieras som medianen av justerad disponibel inkomst bland kommunens invånare. Inkomsterna är uttryckta i 2003 års prisnivå. standarden var större i kommuner som hade en hög inkomstnivå 1991 och vice versa. Inkomsterna ökade t.o.m. i några kommuner med låg inkomst. Diagram 2.6 Samband mellan inkomstnivå 1991 och inkomstutveckling 19911995 på kommunnivå Inkomstutveckling procent

4

2

0

-2

-4

-6

-8

-10

-12

-14

-16

100000

120000

140000

160000

180000

200000

Inkomstnivå 1991

Källa: LINDA, SCB, Finandepartementets beräkningar

Efter 1995 ökade skillnaderna mellan kommunerna. I diagram 2.7 visas sambandet mellan inkomstnivå 1995 och inkomstutvecklingen fram till 2000 vilket är det år då skillnaderna, enligt Gini-koefficienten, var som störst. Under perioden ökade inkomstnivån realt i samtliga kommuner men ökningen var större i de rika kommunerna vilket förklarar de ökade skillnaderna. Diagram 2.7 Samband mellan inkomstnivå 1995 och inkomstutveckling 19952000 på kommunnivå Inkomstutveckling procent 30 25 20 15 10 5 0 100000 110000 120000 130000 140000 150000 160000 170000 180000 Inkomstnivå 1995 Källa: LINDA, SCB, Finandepartementets beräkningar Pensionärers inkomster varierar mindre över en konjunkturcykel än vad inkomsterna för de i aktiv ålder gör (se avsnitt 1.2.6). På samma sätt varierar inkomsterna mindre i kommuner där invånarnas inkomster i stor utsträckning är beroende av den offentliga sektorn (via anställning eller transfereringar) än i kommuner vars 20 invånare i stor utsträckning försörjer sig på marknaden. Utjämning över tiden I avsnitt 2.2.2 beskrevs hur den offentliga sektorn utjämnar inkomsterna mellan individer i olika kommuner. De redovisade utjämningseffekterna avsåg där 1999. För att bedöma om omfördelningen ökat eller minskat över tiden används i diagram 2.8 en något enklare metod. De Gini-koefficienter för kommuner som presenterades i diagram 2.5 jämförs med motsvarande Ginikoefficienter för marknadsinkomst. På så sätt kan en uppfattning av effekten från skatte- och transfereringssystemen erhållas. Effekterna av offentlig sysselsättning och konsumtion ingår inte i denna analys. Diagrammet visar hur mycket Gini-koefficienten minskar när den disponibla inkomsten analyseras jämfört med marknadsinkomsten. Omfördelningseffekten beräknas som:

(

Gini Marknadsinkomst - 

Gini Disponibel inkomst )

Gini Marknadsinkomst Diagram 2.8 Omfördelningseffekt mellan kommuner av skatter och transfereringar

Procent

70

60

50

40

30

20

10

0

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar

Gini-koefficienten för medianen av den justerade marknadsinkomsten i kommunerna varierar mellan 0,092 och 0,100 under perioden jämfört med 0,037 och 0,046 för disponibel inkomst. Ojämnheten minskar alltså med mellan 50 och 60 procent på grund av skatter och transfereringar. Omfördelningseffekten ökade i början av 1990-talet och detta var en effekt av att lågkonjunkturen slog olika hårt i olika kommuner. Efter 1993 har omfördelnings- PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 effekten minskat i långsam takt men är fortfarande större än 1991. Det bör i sammanhanget påpekas att de värden som redovisas avseende Gini-koefficienten för marknadsinkomsten är mycket låga.

2.3

Inkomstskillnader mellan regioner

I tidigare avsnitt har inkomstskillnader mellan invånarna i olika kommuner analyserats. För att göra analysen mer överblickbar och göra det möjligt att peka på generella drag om den ekonomiska standardens nivå och utveckling har kommunerna grupperats på tre olika sätt; riksområden, regionfamiljer och kommungrupper . Syftet är främst att studera utvecklingen för en grupp av kommuner med vissa gemensamma egenskaper. Det kan antingen vara geografisk placering, näringslivsstruktur, befolkningstäthet, ekonomiska förhållanden, pendlingsmönster, eller en kombination av dessa faktorer.

Inledningsvis ges en kort beskrivning av hur produktion och befolkning utvecklats i olika regioner under det senaste decenniet. Därefter analyseras hur individernas ekonomiska standard skiljer sig mellan regionerna när hänsyn tas till familjens försörjningsbörda, boendeutgifter samt värdet av den offentliga konsumtionen. Regional tillväxt 29

Som ett mått på regionernas ekonomiska utveckling 1993-2001 redovisas i tabell 2.2 lönesumma och bruttoregionprodukt (BRP) relaterat till befolkningen 1664 år, indelat i regionfamiljer. Det är tydligt att lönesumma och BRP, med smärre avvikelser, utvecklas parallellt. Lönesumman avspeglar i vilken utsträckning som regionens produktion genererar förvärvsinkomster till dess invånare. 30 Med en långsammare ökning av lönesumman följer en lägre ekonomisk standard vid en given omfördelning mellan olika regioner. I tabellen

29 Se NUTEK/ITPS, Regionernas tillstånd 2002 och SOU 2004:34, Regional utveckling utsikter till 2020, Bilaga 3 till Långtidsutredningen 2003/04.

30 BRP utgörs av bruttolöner, kapitalförslitning och nettodriftsöverskott. Produktionen behöver inte nödvändigtvis ske i samma region som ägare och löntagare är bosatta. 21 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 visas också ett index över BRP per capita 1993. Det finns en tendens till att regioner med inledningsvis låg BRP per capita har haft en långsammare ökning av produktion och lönesumma. Särskilt huvudstadsregionens expansion har under många år varit en kontrast till glesbygdens och småorternas svaga ekonomiska tillväxt, men under perioden 1993-2001 var utvecklingen ungefär som för riket som helhet. Tabell 2.2 Bruttoregionprodukt 1993. Utveckling 1993 2001 av BRP och lönesumma per capita fördelat på regionfamiljer Genomsnitt i riket 1993=100. Utveckling löpande priser, procent

BRP

BRP-

Lönesummans

utveckling

utveckling

19932001

19932001

Riket

100

41

43

Storstadsregioner

115

46

48

därav Stockholm

128

43

51

därav Göteborg

99

54

47

därav Malmö

96

46

40

Universitets- och

högskoleregioner

90

40

44

Regionala centra

92

40

42

Sekundära centra

93

37

46

Småregioner privat

sysselsättning

92

41

46

Småregioner offentlig

sysselsättning

84

37

41 Anm. Talen är relaterade till befolkningen 1664 år. Källa: NUTEK/SCB och LINDA, SCB En viktig fråga att analysera vid fördelningen av ekonomiska resurser är om olika tillväxttakt leder till ökade skillnader i välstånd mellan regionerna, eller om det sker en omfördelning av de ekonomiska resurserna som verkar mot en utjämning? Tillväxtlitteraturen talar ofta om konvergens, där regioner med en lägre ekonomisk standard under perioder har en relativt snabb ekonomisk tillväxt. 31 På så sätt blir välståndet i regionerna mer lika över tiden. En sådan effekt kan exempelvis uppkomma genom att arbetslösa lämnar ekonomiskt svaga regioner till förmån för starkare. Ekonomiskt svagare regioner kan också ta tillvara teknik som utvecklats i mer utvecklade regioner samtidigt som de i mindre grad drabbas av trängselkostnader. Långtids-

31 Se exempelvis Barro, R. och Sala-i-Martin, X. (1995), Economic Growth, McGraw-Hill.

studier har också funnit att inkomstspridningen mellan regioner har minskat sedan början av 1900-talet i Sverige. 32

Samtidigt finns krafter som verkar i delvis motsatt riktning. Unga personer förefaller lämna stagnerade regioner, och små regioner har mindre möjligheter att ta tillvara positiva skaleffekter som skulle följa med närhet till stora marknader, högt kvalificerad arbetskraft och teknologiskt kunnande. Detta kan i ett sämsta scenario utarma regionen så pass att den inte kan upprätthålla en välfärdsmässig produktion, med avfolkning som följd. Den samlade effekten av dessa motverkande krafter är inte lätt att bedöma, men det mest sannolika är att de rådande trenderna med en fortsatt koncentration till storstadsområdena kommer att fortsätta.

33

Faktaruta 1: Regionala indelningar Riksområden Riksområden är en rent geografisk indelning av landet i åtta delar som baseras på län. Indelningen tar inte hänsyn till strukturella skillnader på arbetsmarknaden, ekonomiska förhållanden eller andra faktorer som skiljer mellan landsbygd och stad inom det geografiska området. Regionfamiljer Regionfamiljer baseras på NUTEK:s indelning av kommunerna i 81 lokala arbetsmarknadsregioner (LA-regioner). Kommunerna sammanförs i grupper utifrån statistik om pendlingsresor, avstånd och arbetsmarknadens styrka. LA- regionerna sammanförs sedan i sex regionfamiljer efter produktionsförutsättningarna med hänsyn till befolkning, företagarandel, andel med eftergymnasial utbildning, avstånd till kommuncentrum och högskoleort. De sex regionfamiljerna är inte geografiskt sammanhängande och innehåller strukturella skillnader. 34

32
[REDACTED_EFTERNAMN] J. (1997), Convergence across the Swedish counties, 1911 1993, European Economic Review Vol. 41.

33

SOU 2004:34, Regional utveckling utsikter till 2020, Bilaga 3 till Långtidsutredningen 2003/04.

34

För en redovisning av hur kommunerna är indelade i regionfamiljer, se NUTEK rapport R 1998:6.

22 Kommungrupper Svenska kommunförbundets indelning av kommuner i kommungrupper bygger på folkmängd, läge, befolkningstäthet och näringslivsstruktur. Varje grupp innehåller kommuner från olika delar av landet men strukturen är relativ homogen. 35

Befolkningsstruktur Den nationella befolkningsutvecklingen slår också igenom på regional nivå. De flesta av landets lokala arbetsmarknadsregioner hade under perioden 19932001 en minskande befolkning. Åldersstruktur och befolkningsutveckling skiljer sig dock mellan olika regioner, vilket i förlängningen kan ha effekt på inkomstfördelningen. Av tabell 2.3 framgår att det finns betydande olikheter i befolkningsutvecklingen i olika delar av landet. De regioner som haft en stor inflyttning har fått en yngre befolkning med ett positivt födelseöverskott som resultat. Storstadsregionerna samt några få andra regioner har haft en ökning till följd av såväl inflyttningar som födelseöverskott. I en del regioner motverkas födelseunderskottet av ett inflyttningsöverskott. De allra flesta av de regioner som jämförs här har dock under de senaste åren haft såväl flyttningssom födelseunderskott med en minskade befolkning som följd. Det är inte självklart vilka effekter flyttningar har på den genomsnittliga ekonomiska standarden i olika regioner. Om unga eller pensionärer med låga inkomster flyttar innebär detta att genomsnittet för de som bor kvar ökar. Om personer med höga inkomster flyttar leder detta istället till att de genomsnittliga inkomsterna minskar. En minskande eller ökande befolkning behöver alltså inte ha någon påverkan på den regionala inkomstspridningen. Även om flyttningar till t.ex. arbete eller studier är positiva för såväl individerna själva som samhället som helhet, kan det ha negativa effekter för de regioner som berörs. Om utflyttningen är stor kan det leda till brist på PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 arbetskraft och problem med de kommunala finanserna. Försörjningskvot och faktorinkomst Det är emellertid inte bara produktionens storlek och befolkningen som skiljer sig mellan regionerna. Försörjningskvoten 36 och den genomsnittliga faktorinkomsten 37 varierar också. Indelningen i riksområden visar att försörjningskvoten varierar från 23 procent i Stockholms län till 35 procent i Mellersta Norrland. En gruppering i kommungrupper ökar den regionala variationen något. Det beror främst på en relativt hög försörjningskvot i glesbygdskommunerna. Faktorinkomsterna är tydligt koncentrerade till storstäderna och framförallt Stockholmsregionen. I tabell 2.3 illustreras detta genom att det endast är i Stockholms län och förortskommunerna som faktorinkomsten är markant högre än medianen i riket, dvs. har ett indexvärde som överstiger 100. Detta indikerar en tydlig regional obalans i befolkningens inkomster men döljer samtidigt en del av den faktiska ekonomiska standard som finns i respektive region, genom att alla individens inkomster och utgifter inte beaktas. Syftet med den fortsatta analysen i detta avsnitt är att steg för steg studera hur de faktiska konsumtionsmöjligheterna fördelar sig mellan olika regioner då positiva och negativa transfereringar, boendeutgifter och värdet av den offentliga konsumtionen läggs till individernas faktorinkomster. Med dessa empiriska fakta som bakgrund skall vi i de följande avsnitten närmare redogöra för hur den ekonomiska standarden skiljer sig mellan olika regioner.

35 Kommungrupperas indelning framgår av Vad kostar verksamheten i din kommun?, SCB och Svenska kommunförbundet.

36

Med försörjningskvot avses antalet 65 år och äldre i förhållande till antalet i förvärvsaktiv ålder 

(2064).

37

Med faktorinkomst avses summan av 

lön-, företagar- och kapitalinkomst. 23 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Tabell 2.3 Befolknings- och försörjningssituation i olika regioner 2002 Antal individer. Förändring i procent. Genomsnitt i riket = 100

Befolkning

Befolknings-

Försörj-

Faktor-

utveckling

nings-

inkomst

1991-2002

kvot

(index)

Hela riket

8 961 100

3

29

100

Riksområden

Stockholms län

1 851 200

12

23

118

Östra Mellan-

sverige

1 512 000

2

29

98

Småland med

öarna

801 400

-1

34

100

Sydsverige

1 295 000

5

30

92

Västsverige

1 782 000

4

29

102

Norra

Mellansverige

836 200

-4

34

90

Mellersta

Norrland

371 000

-7

35

91

Övre Norrland

512 400

-1

31

91

Kommungrupper

Storstäder

1 502 300

11

25

95

Förorts-

kommuner

1 324 400

12

22

125

Större städer

2 406 800

4

27

99

Medelstora

städer

1 304 300

-1

33

96

Industri-

kommuner

747 200

-6

34

99

Landsbygds-

kommuner

380 500

-2

36

89

Glesbygds-

kommuner

214 100

-11

44

78

Övriga större

kommuner

645 100

-2

35

96

Övriga mindre

kommuner

423 300

-3

33

93 Anm. Index för faktorinkomsterna har beräknats utifrån medianvärde i respektive region. Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar

2.3.1

Ekonomisk standard

Den ekonomiska standarden, mätt som disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda (tabell 2.4) är störst i storstadsområdena och framförallt i deras förortskommuner. Indelningen i riksområden visar att den ekonomiska standarden i Stockholms län är 13 procent högre än medianen i riket medan övriga regioner endast marginellt avviker från medianen i riket. Indelningen i kommungrupper visar att det är i storstädernas förortskommuner som den ekonomiska standarden är högst. Även om förortskommunerna är en mycket heterogen grupp, där den ekonomiska standarden i många kommuner är relativt låg, hade de boende i dessa områden i genomsnitt 15 procent högre ekonomisk standard än medianen i riket. Lägst standard har de som bor i landsbygds- och glesbygdskommuner, där standarden är 67 procent lägre än medianen i riket. Tabell 2.4 Hushållets ekonomiska standard (median) i olika regioner. Förändring 19912002 samt relativ nivå 2002 Förändring i procent. Genomsnitt i riket = 100

Förändring

Förändring

Förändring

2002

1991/96

1996/02

1991/02

index

Hela riket

-7

20

13

100

Riksområden

Stockholms län

-9

23

14

113

Östra Mellan-

13

sverige

-8

21

100

Småland

14

med öarna

-7

21

99

Sydsverige

-8

19

11

99

Västsverige

-8

21

13

101

Norra Mellan-

12

sverige

-6

18

97

Mellersta Norrland

-7

18

11

97

Övre Norrland

-7

18

11

99

Kommungrupper

Storstäder

-9

20

11

103

Förortskommuner

-9

22

13

115

Större städer

-8

20

12

101

Medelstora städer

-7

20

13

99

Industrikommuner

-6

20

14

99

Landsbygds-

15

kommuner

-7

22

94

Glesbygds-

kommuner

-5

19

14

93

Övriga större

kommuner

-7

22

15

99

Övriga mindre

kommuner

-7

21

14

97 Anm. Indexvärdet har beräknats utifrån medianvärdet i respektive region. Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar Trots ekonomisk kris, arbetslöshet, budgetsanering och en efterföljande konjunkturuppgång finns det, under perioden 1991-2002, inga tydliga tendenser till att skillnaderna i ekonomisk standard skulle ha ökat mellan personer som bor i olika delar av landet. Den geografiska indelningen i s.k. riksområden visar att under 1991-1996 minskade den ekonomiska standarden något mer i Stockholmsområdet, östra Mellansverige, Västsverige och Sydsverige 24 än i andra områden (tabell 2.4). Lägst var standardsänkningen i norra Mellansverige. De regionala variationerna är dock små. I Stockholms län handlade det om en standardminskning med 9 procent och i norra Mellansverige uppgick minskningen till 6 procent. Under konjunkturuppgången fram till 2002 förbättrades däremot den ekonomiska standarden något mer i Stockholmsområdet än i andra delar av landet. Skillnaden mellan regionernas utveckling var emellertid även under denna period förhållandevis liten. Den ekonomiska standarden förbättrades med 23 procent i Stockholms län och med 18 procent i övre- och mellersta Norrland samt norra Mellansverige. Indelningen i kommungrupper bekräftar de tendenser som visats av den geografiska indelningen. Minskningen i ekonomisk standard 19911996 var något större för personer i storstäder och förortskommuner jämfört med dem i exempelvis glesbygdskommuner. Återhämtningen fram till 2002 har varit starkast i förorts- och landsortskommuner. Totalt sett har den ekonomiska standarden mellan olika kommungrupper utjämnats något under perioden 19912002. Orsaken är framförallt att de ekonomiskt svagaste kommunerna inte föll tillbaka lika kraftigt som de andra under lågkonjunkturen, samtidigt som de har haft en väl så god utveckling som övriga kommungrupper under åren 19962002.

Sammantaget finns det, oberoende av vilken regional indelning som studeras, en tendens till att den ekonomiska standarden utjämnas mellan landets regioner under år med svag konjunkturutveckling medan skillnaderna tenderar att öka i en konjunkturuppgång. Sett över en hel konjunkturcykel sker därför ytterst små förändringar av den relativa köpkraften mellan landets regioner. Ekonomisk standard och befolkningsutveckling Den ekonomiska standarden hos befolkningen i en region är bl.a. beroende av befolkningens ålderssammansättning. I regioner med en låg andel i yrkesaktiv ålder är i allmänhet förvärvsinkomsterna lägre och transfereringarna högre än i regioner där andelen yrkesaktiva är högre. PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 För att belysa hur mycket denna ålderseffekt påverkar de justerade disponibla inkomsterna har den ekonomiska standarden beräknats under antagandet att andelen i respektive åldersklass var lika hög i alla regioner som i riket som helhet år 2002, dvs. att ålderssammansättningen skulle ha varit den samma i alla regioner. Resultatet pekar på att åldersstrukturen endast förklarar en mindre del av de regionala skillnaderna i de justerade disponibla inkomsterna. I allmänhet handlar det om avvikelser med någon eller några tiondels procentenheter. Storstäderna och glesbygdskommunerna har en något ogynnsam åldersstruktur och i förortskommunerna är effekten istället positiv. I det förstnämnda fallet är effekten en minskning av standarden med cirka en procent, i det andra fallet om en ökning med ungefär lika mycket. Man kan också tänka sig att befolkningsförändringar över tiden har påverkat den ekonomiska standardens utveckling i olika regioner. För att illustrera betydelsen av denna effekt har de justerade disponibla inkomsterna beräknats under antagandet att andelen i respektive åldersklass var lika hög år 2002 som år 1991 i respektive region. Detta är liktydigt med att det inte skulle ha skett några förskjutningar i åldersstrukturen under perioden. Resultatet från denna analys visar att åldersstrukturen blev något förmånligare i riket som helhet mellan 1991 och 2002, motsvarande en höjning av standarden med cirka 1 procent. Utvecklingen har varit likartad i alla regioner och skillnaderna mellan regionerna är små, i allmänhet någon tiondels procent. Ekonomisk standard korrigerad för boendeutgifter Att enbart jämföra de justerade disponibla inkomsterna mellan personer som bor i olika delar av landet ger inte en helhetsbild av den ekonomiska välfärden. Det kan exempelvis finnas betydande regionala skillnader i konsumtionsmönster och priser. I vissa regioner kan den ekonomiska standarden reduceras av jämförelsevis höga resekostnader eller matpriser, medan boendeutgifter eller offentliga avgifter är höga i andra delar av landet. 25 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Många av dessa regionspecifika förhållanden är svåra att beakta i beräkningar av den ekonomiska standarden, eftersom statistiskt underlag i många fall saknas. Boendeutgifterna i olika regioner följs dock kontinuerligt av SCB. 38 Statistiken tyder på att boendeutgifterna ökat ganska likartat under perioden 1991-1996. Under senare delen av 1990-talet har dock boendeutgifterna minskat som en följd av ränteutvecklingen. De regionala variationerna är under denna tidsperiod inte heller särskilt stora. I genomsnitt minskade boendeutgiften med ca 10 procent. 39 Mest minskade den i förortskommuner, landsbygdskommuner och övriga större städer medan boendeutgifterna i storstadsregionerna inte minskat lika mycket. 40

Även om boendeutgifterna utvecklats relativt jämnt i olika regioner skiljer sig nivåerna åt. Boendeutgiften i Stockholms län var år 2002 drygt 20 procent högre än rikets median. De lägsta boendeutgifterna hade mellersta Norrland och industrikommuner, beroende på vilken regional indelning som studeras. Om boendeutgiften dras från den justerade disponibla inkomsten sker ytterligare en utjämning av de regionala skillnaderna i ekonomisk standard. Enligt den geografiska indelningen har medianhushållet i Stockholms län ca 10 procent högre köpkraft än de som bor i Norrlands kommuner (tabell 2.5) och 13 procent högre köpkraft än dem som bor i norra Mellansverige när boendeutgiften har beaktats. Det kan jämföras med att Stockholms län hade ca 15 procents högre köpkraft relativt dessa regioner innan boendet beaktats. Indelningen i kommungrupper indikerar också att det sker en ytterligare utjämning av köpkraften när boendeutgifterna beaktas, med undantag för förortskommuner. Förortskommunernas ekonomiska standard jämfört med andra regioner ligger såväl före som efter att boendet beaktats ca 15 procent högre än genomsnittet i landet. De höga boendeutgifterna i storstäderna gör att den ekonomiska standarden i dessa regioner blir lägre än medianen i riket och nästan lika låg som i landsbygds- och glesbygdskommunerna. Jämförelsen har naturligtvis begränsningar. Det beaktas inte att samma boendeutgift kan innebära olika boendestandard i olika delar av landet, inte heller att förmögenhetsutvecklingen skiljer sig mellan regioner. Tabell 2.5 Hushållets ekonomiska standard efter boendeutgift 2002 Genomsnitt i riket =100

Boendeutgift

Disponibel inkomst

efter boendeutgift

Hela riket

100

100

Riksområden

Stockholms län

122

110

Östra Mellansverige

100

100

Småland med öarna

97

99

Sydsverige

104

97

Västsverige

104

100

Norra Mellansverige

97

97

Mellersta Norrland

92

99

Övre Norrland

97

100

Kommungrupper

Storstäder

123

96

Förortskommuner

113

116

Större städer

103

100

Medelstora städer

98

100

Industrikommuner

92

101

Landsbygdskommuner

94

94

Glesbygdskommuner

88

94

Övriga större kommuner

95

100

Övriga mindre kommuner

90

100 Anm. Indexvärdena har beräknats utifrån medianvärdet i respektive region Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar Fördelningen av offentlig välfärdskonsumtion Individens ekonomiska välfärd påverkas inte enbart av den disponibla inkomsten och boendeutgiften. Individens konsumtion av offentliga tjänster utgör också en stor del av den enskildes ekonomiska välfärd. Till den ekonomiska välfärden bör därför även värdet av den individuella konsumtionen av offentliga tjänster räknas. 41 När den geografiska indelningen används var den offentliga konsumtionen 1999 störst i mellersta Norrland och lägst i

38

Uppgifter om hushållens boende samlas sedan 2003 in inom ramen för SCB:s undersökning om hushållens ekonomi (HEK).

39

Enligt beräkningar från SCB, HEK.

40

Ingen hänsyn tas till latenta kapitalvinster eller alternativkostnad.

41 Analysen i detta avsnitt bygger på en databas från SCB över individers konsumtion av offentliga tjänster. För utförligare beskrivning hänvisas till underbilagan. 26 Stockholms län (tabell 2.6). Skillnaden i konsumtionsvärde var lite drygt 30 procentenheter. Indelningen i kommungrupper visar en likartad bild. Den lägsta offentliga konsumtionen finns i förortskommunerna, medan glesbygdskommunerna har den högsta. Jämförelsen av den individuella konsumtionen på regional nivå har dock vissa begränsningar. I kalkylerna beaktas inte att produktionskostnaden för offentliga tjänster och utnyttjandet kan variera mellan olika delar av landet, inte minst som en konsekvens av den regionala åldersstrukturen eller möjligheten att utnyttja stordriftsfördelar. Detta förklarar sannolikt en del av de stora variationer av den offentliga konsumtionen som finns mellan olika regioner. De regionala variationerna i offentlig konsumtion bidrar i stor utsträckning till att utjämna den ekonomiska standarden mellan olika regioner. Skillnaden i ekonomisk standard mellan Stockholms län och medianen i riket sjunker från 13 till 5 procent och för förortskommunerna från 15 till 8 procent. Samtidigt höjs standarden i regionerna med lägst disponibel inkomst, vilket sammantaget ger en relativt sammanpressad inkomststruktur då den offentliga konsumtionen beaktas i beräkningarna. I tabell 2.6 illustreras också hur de av marknaden genererade inkomstskillnaderna (faktorinkomsten) utjämnas då de offentliga systemens omfördelande effekt beaktas tillsammans med boendeutgifterna i respektive region. Faktorinkomsterna är relativt skevt fördelade mellan regionerna. Indelningen i riksområden visar att de högsta faktorinkomsterna finns i Stockholms län. Faktorinkomsterna är närmare 30 procentenheter högre än i norra Mellansverige där faktorinkomsterna är som lägst. Spridningen mellan kommungrupperna är ännu större. Invånarna i den rikaste kommungruppen (förortskommunerna) har närmare 50 procentenheter högre faktorinkomst än de som bor i glesbygdskommuner. När skatter och bidrag läggs till faktorinkomsterna, sker alltså en utjämning av inkomsterna mellan regionerna. Skillnaden mellan den fattigaste och rikaste regionen sjunker till 15-20 procentenheter beroende på vilken kommungruppering som studeras. När sedan värdet av den offentliga konsumtionen och boendeutgifterna i respektive region läggs till respektive PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 dras ifrån den disponibla inkomsten sker en ytterligare utjämning. Skillnaden mellan den fattigaste och den rikaste regionen uppgår då till 7 procentenheter enligt indelningen i riksområden och 14 procentenheter enligt kommungrupperingen. Tabell 2.6 Faktorinkomst, disponibel inkomst samt disponibel inkomst efter beaktande av offentlig konsumtion och boendeutgifter 1999 Genomsnitt i riket = 100

Faktor-

Dispo-

Disponibel

Disponibel

Offent-

in-

nibel

inkomst

inkomst

lig kon-

komst

inkomst

efter

efter

sumtion

offentlig

offentlig

konsumtion

konsumtion

o. boende-

utgifter

Hela riket

100

100

100

100

100

Riksområden

Stockholms

län

118

113

105

103

80

Ö. Mellan-

sverige

98

99

98

97

94

Småland m.

öar

100

98

97

97

94

Sydsverige

94

100

99

99

99

Västsverige

101

101

99

99

100

N. Mellan-

sverige

90

97

99

100

106

Mellersta

Norrland

92

98

101

103

113

Övre Norr-

land

94

100

102

104

110

Kommungrupper

Storstäder

93

103

100

95

91

Förorts-

kommuner

126

115

108

109

89

Större städer

100

101

99

98

95

Medelstora

städer

96

99

98

100

99

Industri-

kommuner

100

100

99

101

99

Landsbygds-

kommuner

87

93

94

95

93

Glesbygds-

kommuner

79

93

100

103

125

Övr. större

kommuner

95

98

98

99

102

Övr. mindre

kommuner

94

97

99

101

105 Anm. Faktorinkomst och disponibel inkomst i denna tabell avser 1999, i tabell 2.3 redovisas faktorinkomster och disponibel inkomst för 2002. Indexvärdena har beräknats utifrån medianvärdet i respektive region Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar 27 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

2.3.2

Förvärvsarbetstid och tid i hemarbete medför att den genomsnittliga tiden för t.ex. Genom den s.k. tidsanvändningsundersökningen kan man bilda sig en grov uppfattning om hur människor fördelar sin tid mellan förvärvsarbete, fritid, studier etc. i olika delar av landet. Den senaste tidsanvändningsundersökningen genomfördes 2000/01. Undersökningens syfte är primärt att ge en bild av läget i nationen som helhet och urvalet är därför relativt litet. Även vid redovisning av uppgifter i stora landsdelar blir osäkerheten betydande. Det är därför nödvändigt att använda en grövre regional indelning i detta avsnitt än tidigare. 42

Tabell 2.7 Tidsanvändning i olika regioner 2000/2001 Genomsnittligt antal timmar och minuter per dygn för individer 20-84 år, alla dagar i veckan

Hemarbete,

Förvärvs-

Förvärvs- +

totalt

arbete, totalt

hemarbete

Hela riket

3,41

3,43

7,17

Riksområden

Stockholms län

3,25

4,10

7,35

Östra Mellansverige

3,36

3,51

7,28

Småland med öarna

3,54

3,35

7,29

Sydsverige

3,45

3,22

7,06

Västsverige

3,43

3,39

7,22

Norra Mellansverige

3,41

3,33

7,14

Norrland

3,41

3,20

7,01

Kommungrupper

Storstäder

3,18

3,46

7,04

Förortskommuner

3,37

4,07

7,44

Större städer

3,31

3,44

7,15

Medelstora städer o.

Industrikommuner

3,53

3,30

7,22

Gles- och lands-

bygdskommuner

3,56

3,17

7,13

Övriga kommuner

3,51

3,39

7,30 Källa: Tidsanvändningsundersökningen, SCB Undersökningen avser personer mellan 20 och 84 år och hur de i genomsnitt fördelar sin tid mellan olika aktiviteter per dygn, sett över veckans alla dagar. Vissa aktiviteter utövas inte alls, eller inte alla dagar, av alla personer. Detta förvärvsarbete eller studier blir låg eftersom dessa aktiviteter över huvud taget inte utövas av en stor del av befolkningen, i synnerhet inte på helgerna. Det innebär att en del av skillnaderna mellan olika regioner för vissa aktiviteter förklaras av att andelen utövare skiljer sig åt, snarare än att tiden för de som faktiskt utövar aktiviteterna är olika. Den genomsnittliga tid som ägnas åt förvärvsarbete samvarierar i stort med regionernas ekonomiska rangordning. Där man har en högre ekonomisk standard är tiden för förvärvsarbete hög. Högst är arbetstiden i förortskommuner och lägst i gles- och landsbygdskommuner. Högst genomsnittlig förvärvsarbetstid per dygn har man i Stockholms län och lägst i Norrland, 4 timmar och 10 minuter respektive 3 timmar och 20 minuter. Den genomsnittliga tiden man ägnar åt förvärvsarbetet är alltså ca 50 minuter per dygn, eller ca 25 procent högre, i Stockholm jämfört med Norrland. Om man istället enbart ser till dem som faktiskt förvärvsarbetar minskar skillnaden till ca 40 minuter, 8 timmar och 50 minuter per arbetsdag i Stockholm jämfört med 8 timmar och 12 minuter per arbetsdag i Norrland. I denna tid ingår då även arbetsresor. Genomgående är tiden för arbetsresor högre i landets mer tättbefolkade delar. Den genomsnittliga tiden varierar t.ex. mellan 16 minuter i Norrland och 29 minuter i Stockholms län. Även om man ser till enbart de som faktiskt har arbetsresor är skillnaderna stora. Diagram 2.9 Ekonomisk standard efter boendeutgift per

genomsnittlig förvärvsarbetstimme år 2001 för individer

2084 år i olika kommungrupper

Kronor per timma i 2003 års prisnivå

95

90

85

80

75

70

Storstad

Förort

Större

Medel

Glesbygd

Övriga

42 Det finns betydande skillnader i kvinnor och mäns tidsanvändning. Kvinnor arbetar i allmänhet mer i hemmet medan männen i högre grad ägnar sig åt förvärvsarbete. Genom att tidsanvändningsundersökningen omfattar så få individer är det inte möjligt att samtidigt redovisa uppgifter för olika kön och regioner. Istället hänvisas till proposition 2003/04:1 Bilaga 4, Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, där tidsanvändningen per kön redovisas. Källa: Tidsanvändningsundersökningen, LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar 28 En central fråga är vilken betydelse tiden som ägnas åt förvärvsarbete har för den ekonomiska standarden. Diagram 2.9 visar ekonomisk standard med hänsyn tagen till boendeutgifter för personer i åldern 2084 år i relation till förvärvsarbetstid i olika kommungrupper. 43 Man kan konstatera att den ekonomiska standarden per förvärvsarbetstimme är högre i de regioner där den ekonomiska standardens nivå är lägre. Detta förklaras av att andra inkomster än från förvärvsarbete, som ju är beroende av arbetstiden, utgör en större andel av inkomsterna i dessa regioner. Då jämförelsen avser personer 2084 år förklaras olikheterna dels av skillnader i genomsnittlig förvärvsarbetstid för den förvärvsaktiva generationen dels av skillnader i andelen äldre. En mindre grad av betalt arbete ökar utrymmet för obetalt arbete. Där kvinnor och män förvärvsarbetar i högre utsträckning är tiden att lägga på hemarbete lägre och vice versa. Den tid som inte förvärvsarbetas fördelas mellan dels arbete i hemmet, dels andra aktiviteter som t.ex. studier, fritid och personliga behov. Genomgående ägnas mer tid åt obetalt arbete i hemmet i de landsdelar där förvärvsarbetet är mindre omfattande. Mest tid på hemarbete redovisas i Småland, 3 timmar och 54 minuter och minst i Stockholms län med 3 timmar och 35 minuter. Hemarbete genererar också ett värde, men av en annan karaktär än lönearbete. Under antagande att hemarbete har ett ekonomiskt värde innebär detta att hemarbetet ytterligare bidrar till att jämna ut den ekonomiska standarden mellan olika landsdelar, men vi har här valt att inte beräkna det ekonomiska värdet av denna effekt. Vid en summering av den genomsnittliga tiden för förvärvs- och hemarbete blir de regionala skillnaderna mindre. Den sammanlagda arbetstidens omfattning varierar i stort sett med den ekonomiska standarden. Där mest total tid ägnas åt förvärvsarbete är inkomsterna högst. Å andra sidan innebär detta att den genomsnittliga tiden för rekreation och personliga behov är lägre i dessa regioner. PROP. 2003/04:100 BILAGA 3

2.4

Slutsatser

Försörjningssituationen varierar kraftigt mellan olika delar av landet, såväl mellan kommuner som mellan olika typer av regioner. Det finns stora skillnader i arbetslöshet och sysselsättningsnivåer men också i arbetstid bland de sysselsatta. Sammantaget medför dessa skillnader att löner och andra marknadsinkomster är förhållandevis ojämnt fördelade över landet. Skatter och transfereringar jämnar på ett effektivt sätt ut dessa skillnader. De disponibla inkomsterna är därför mycket jämnt fördelade över landet. De flesta kommuner och regioner ligger samlade på en gemensam nivå, endast ett tiotal kommuner avviker genom att ha en något högre standard jämfört med de övriga. Dessa mer välbärgade kommuner ligger samtliga i storstädernas, framförallt Stockholms, förorter. Ingen kommun eller region har påtagligt lägre inkomstnivå än de övriga. När hänsyn tas till offentlig konsumtion och boendeutgifter minskar skillnaderna ytterligare. Invånarna i olika kommuner och regioner har alltså olika förutsättningar vilket återspeglas i att betydelsen av olika inkomstkomponenter varierar kraftigt. Det slutliga resultatet, den levnadsnivå som invånarna i respektive region faktiskt har, är dock mycket jämn. En risk med denna utjämning är att sambandet mellan ekonomisk tillväxt och faktisk levnadsnivå kan försvagas. Detta kan på sikt minska de ekonomiska drivkrafterna på regional nivå. Detta var slutsatsen i en studie av sambandet mellan regional produktion och inkomst som gjordes i ESO:s regi. 44 Ut- jämningen av hushållens inkomster kan även medföra inlåsningseffekter då det privatekonomiskt kan vara olönsamt att flytta till jobb. Kopplingen mellan arbetsinsats och ekonomisk standard riskerar också att bli svag. I de kommuner som avviker genom att ha högre inkomster än övriga arbetar invånarna betydligt mer. Om inkomsterna justeras för arbetstid visar det sig att inkomsterna i förhållande till arbetad tid är betydligt lägre i de välbärgade regionerna än i övriga delar av landet.

43 Beräkningen har gjorts genom att den justerade disponibla årsinkomsten efter boende har dividerats med den genomsnittliga dagliga förvärvsarbetstiden multiplicerat med 365.

44 Ds 1999:50, Regionalpolitiken en ESO-rapport om tro och vetande. 29 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Underbilaga 3 Begrepp och definitioner Inkomstbegrepp

Disponibel inkomst: Hushållets totala inkomst från arbete, kapital och transfereringar minus betald skatt, betalt underhållsbidrag, återbetalt studiemedel och återbetalt socialbidrag. Erhållet studiemedel betraktas som en transferering och ingår i disponibel inkomst. Justering för försörjningsbörda: För att kunna jämföra den ekonomiska standarden mellan hushåll av olika storlek och med olika sammansättning måste den disponibla inkomsten justeras. För att göra detta används en ekvivalensskala. Denna baseras på konsumtionsvikter enligt norm för socialbidrag kompletterad med en schablonmässig boendekostnad enligt "trångboddhetsnorm 2". Denna norm har parametriserats enligt följande formel:

Hushållets vikt=(antal vuxna+0,7*antal barn) 0,7

Ekonomisk standard: Hushållets disponibla inkomst dividerad med ovan beskrivna ekvivalensskala. Individens ekonomiska standard : Hushållets justerade disponibla inkomst påförs samtliga personer i hushållet. Redovisning sker sedan på individnivå.

Kapitalvinster: Eftersom inkomststatistiken baseras på deklarationsuppgifter till taxeringen mäts inte inkomst på ett i ekonomisk mening neutralt och symmetriskt sätt. Värdeökning i aktier och andra tillgångar registreras som inkomst först när de realiseras. Denna egenskap i skattereglerna innebär att inkomstfördelningen i den officiella statistiken kan vara svårbedömd. Kapitalvinster och därmed inkomstolikheterna varierar kraftigt år från år. För att illustrera kapitalvinsternas betydelse redovisas utvecklingen för två inkomstbegrepp, justerad disponibel inkomst med och utan kapitalvinster. Om inget annat anges avser redovisningen justerad disponibel inkomst inklusive kapitalvinster. Fördelningsmått

Decilkvot: Den disponibla inkomsten (vid övre decilgränsen) bland dem med högre ekonomisk standard dividerad med inkomsten för dem med lägre standard.

Gini-koefficient:

Detta är det vanligaste måttet på ojämnheten i inkomstfördelningen. Ginikoefficienten antar värdet 0 när inkomsten är lika för alla och värdet 1 vid maximal ojämnhet, dvs. när en person får alla inkomster. Koefficienten är mest känslig för vad som händer i mitten av fördelningen. Redovisningsgrupper

Decilgrupp: Befolkningen delas in i tio lika stora grupper där de 10 procent med lägst standard hamnar i decilgrupp 1, de med näst lägst standard i decilgrupp 2 osv. ända upp till decilgrupp 10 med högst ekonomisk standard.

Familjetyper: E0= ensamboende utan barn, E+= ensamstående med barn, PE= ensamstående pensionär, EÖ= ensamstående med hemmaboende vuxna barn, G0= gift/samboende utan barn, G+= gift/samboende med barn, PS= samboende pensionär, GÖ= övriga samboende hushåll flergenerationsboende. Övriga mått Ekonomisk marginalisering: Med detta avses de personer som under tre år i rad har haft en disponibel inkomst som till mer än 50 procent utgörs av arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, förtidspension (inkl. sjukbidrag), socialbidrag eller bostadsbidrag. Endast personer i åldern 

2064

 år som har en disponibel inkomst över två basbelopp per år ingår i beräkningen.

Förmögenhetskoncentration: Andel av hela nettoförmögenhetssumman till marknadsvärde som ägs av de en procent rikaste hushållen.

Inkomströrlighet (M): Inkomsternas stelhet kan beräknas som kvoten mellan ojämnheten i den sammanlagda inkomsten under en flerårsperiod och det viktade medelvärdet av ojämnheten i de årliga inkomsterna under samma period (R). Motsatsen, inkomsternas rörlighet eller mobilitet (M) definieras M= 

1-R.

 Mobilitet anger enligt denna definition i vilken grad inkomstfördelningen utjämnas när undersökningsperioden förlängs. Ju närmare ett, desto högre mobilitet och större utjämning över tiden.

Kommunens ekonomiska standard: Medianen av den justerade disponibla inkomsten bland individerna i respektive kommun.

Marginaleffekt: Beräkning av marginaleffekter har utförts med hjälp av FASIT-modellen, som använder data från undersökningen av hushållens ekonomi. Efter en tänkt inkomstökning på 30 12 000 kronor och eventuellt minskat arbetsmarknadsstöd beräknas inkomstskatt, pensionsavgift, barnomsorgsavgift och transfereringar enligt reglerna för respektive år.

Median: 50 procent av befolkningen har lägre inkomst än medianinkomsten.

Glidande medelvärde: Istället för faktiska värden redovisas medelvärdet av ett antal närliggande observationer. Det första redovisade värdet blir alltså medelvärdet av de x första observationerna, därefter flyttas fönstret fram ett steg. På detta sätt kan hackiga kurvor jämnas ut. Antalet redovisade värden minskar från n till n-x+1, där n är antalet observationer i den ursprungliga serien och x är antalet observationer i de glidande medelvärdena. Avsteg från den officiella inkomststatistiken I kapitel 1 redovisas hur hushållens inkomster och inkomstolikheterna har utvecklats sedan 1991. Det inkomstbegrepp som används är individernas ekonomiska standard men följande avsteg från SCB:s officiella statistik har gjorts. Analysen avser individernas ekonomiska välfärd. Detta innebär ett normativt ställningstagande att samtliga personer, barn som vuxna, ensamboende som samboende, skall ges lika stor tyngd när fördelningen av ekonomiska resurser bedöms. Den justerade disponibla inkomsten påförs samtliga familjemedlemmar. I den officiella statistiken visas fördelningen bland hushåll. Detta innebär exempelvis att man där ger fem gånger större vikt till vad som händer en ensamboende person än vad som vad händer personerna i en familj med två vuxna och tre barn. Den nya socialbidragsnormen med tillägg för boendekostnader används för att justera för olika hushålls storlek. Normen beaktar de ekonomiska stordriftsfördelar som rimligen finns i större hushåll. Till normen har lagts en schabloniserad boendekostnad och antagna belopp för vård, möbler m.m., därefter har normen med hjälp av en statistisk analys givits en generell och enklare matematisk form (se ovan). SCB:s statistik baseras på en äldre norm utan hänsyn till boendekostnader. Den kan anses betydligt underskatta standarden i bl.a. barnfamiljer. PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Datamaterial HEK Huvuddelen av analysen i kapitel 1 baseras på SCB:s undersökning av hushållens ekonomi (HEK). Uppgifterna bygger på deklarationsuppgifter till taxeringen, olika register hos myndigheter samt intervjuer med hushållen. Undersökningen visar uppgifter med två års fördröjning. Data avseende 2002 är preliminära, vid analys av senare år än 2002 görs en framskrivning till detta års ekonomiska och demografiska förhållanden. LINDA Kapitel 2 baseras i huvudsak på bearbetningar av den så kallade LINDA-databasen 45 . Databasen består av ett urval om cirka 3,5 procent av den svenska befolkningen vilket för år 1999 motsvarar cirka 308 000 individer. Till dessa urvalsindivider har eventuella hushållsmedlemmar adderats. Totalt omfattar urvalet därför omkring 786 000 individer år 1999. De individer som ingår i urvalet följs upp på en årlig basis varvid data samlas in och infogas i databasen. Även information för förfluten tid samlas in. Databasen har alltså en så kallad longitudinell struktur där de ingående individerna kan observeras vid upprepade tillfällen, för närvarande finns information för åren 1960 2002. Urvalsindivider som av någon anledning försvinner från databasen ett år, t.ex. genom dödsfall eller emigration, ersätts med nya individer på ett sätt som säkerställer databasens representativitet gentemot den svenska befolkningen det givna året. LINDA ger med sitt stora urval och panel en mycket hög statistisk säkerhet. HEK bedöms ge för osäkra skattningar vid indelning i regioner. Då LINDA endast baseras på registeruppgifter är hushållsbegreppet av sämre kvalitet än i HEK, där registerinformationen kompletteras med enkätinformation om faktiska familjeförhållanden. Det underlag som används i analysen av lönespridning, inkomströrlighet, ekonomisk marginalisering och långvarig fattigdom kommer från databasen LINDA, vilken kompletterats med löneuppgifter från SCB:s strukturlöne-

45 Longitudinal Individual Data for Sweden. För detaljerad dokumentation se[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] (2000). 31 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 statistik. Vid analys av lönespridning ingår både heltids- och deltidsanställda och det är den överenskomna månadslönen vid heltidsarbete som analyseras. Offentlig konsumtion Från tidigare studier av den offentliga konsumtionens effekter på fördelningen av hushållens ekonomiska standard finns information om utnyttjande av offentligt finansierade tjänster samt nettosubventionen för dessa i datamaterialet HEK för åren 1997 och 1999. Nettosubventionen beräknas genom att produktionskostnaden för respektive tjänst minskas med eventuella avgifter. De tjänster som inkluderas i analysen är sådana tjänster som kan relateras till en specifik individ. 46 Kostnaden för de personliga tjänsterna uppgick 1999 till cirka 330 miljarder kronor att jämföra med en total produktionskostnad för offentliga tjänster på omkring 536 miljarder kronor. I LINDA finns ingen information om utnyttjande av offentliga tjänster eller relaterade kostnader. Istället imputeras dessa data från 1999 års HEK. Imputeringen baseras på observerade samband mellan å ena sidan de variabler som anger bruk av offentliga tjänster och storleken på subventionerna för dessa tjänster och å andra sidan ett urval av övriga variabler som finns i båda databaserna. Dessa samband specificeras med hjälp av statistiska modeller. Dessa modeller och dess egenskaper beskrivs i SOU 2003:110.

46 Följande tjänster ingår i analysen: skola (förskoleklass och grundskola), gymnasium, komvux, vuxenskola (särvux, statens skola för vuxna, svenska för invandrare, folkbildning/folkhögskola samt kvalificerad yrkesutbildning), universitet / högskola (inklusive forskarutbildning), barnomsorg, äldreomsorg (hemtjänst och särskilt boende), arbetsmarknadsåtgärder, vård (primärvård, slutenvård och tandvård) samt läkemedel. 32 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Underbilagetabell 3.1 Individernas ekonomiska standard19912002 samt förändring 19912004. Median för olika grupper samt medelvärden för inkomstgrupper (deciler) Kronor per år i 2003 års prisnivå. Förändring i procent.

1991

1996

2002 1

1991/2002, %

2002/2004 2 , %

1991/2004 2 , %

Samtliga

136 000

124 900

152 600

12,2

2,3

14,8

Kön

Kvinnor

132 400

122 400

147 600

11,5

2,3

14,1

Män

139 700

127 800

157 700

12,9

2,3

15,5

Ålder

0 17 år

129 100

115 300

144 200

11,7

1,2

13,0

1824 år

136 600

113 700

137 000

0,3

2,4

2,7

2534 år

136 300

124 400

155 400

14,0

1,0

15,2

3544 år

142 700

127 800

157 100

10,1

1,6

11,8

4554 år

169 700

153 100

181 700

7,1

1,6

8,8

5564 år

162 500

155 000

189 000

16,3

1,4

17,9

6574 år

118 400

121 700

136 400

15,2

8,2

24,7

75+ år

91 600

100 300

111 300

21,5

6,4

29,2

Hushållstyp

Ensamboende utan barn

135 100

121 200

146 900

8,7

1,9

10,8

Ensamstående med barn

111 700

101 600

115 900

3,8

0,6

4,4

Ensamstående pensionär

94 700

99 600

108 600

14,7

6,8

22,4

Ensamstående övriga

142 600

122 600

153 700

7,8

3,6

11,7

Samboende utan barn

178 800

165 700

205 100

14,7

1,2

16,1

Samboende med barn

136 400

123 200

156 800

15,0

1,5

16,7

Samboende pensionär

119 300

120 000

134 400

12,7

7,2

20,8

Samboende övriga

176 400

162 100

202 700

14,9

1,9

17,1

Inkomstgrupper, deciler (medelvärden)

Decil 1

66 600

59 800

71 300

7,1

3,2

10,5

Decil 2

94 600

87 000

101 700

7,5

3,3

11,1

Decil 3

108 100

99 200

116 700

8,0

3,1

11,3

Decil 4

119 700

109 200

131 100

9,5

2,7

12,5

Decil 5

130 300

119 400

145 300

11,5

2,4

14,1

Decil 6

142 100

130 700

160 200

12,7

2,2

15,2

Decil 7

155 600

143 000

176 800

13,6

1,8

15,7

Decil 8

172 300

159 200

198 000

14,9

1,9

17,1

Decil 9

195 900

182 600

228 900

16,8

1,8

19,0

Decil 10

292 400

275 200

367 800

25,8

2,9

29,5

Samtliga (medelvärde)

147 800

136 500

169 800

14,9

2,5

17,7

Andel under halva medianen, %

3,4

3,7

4,5

Andel av total inkomst

1% högst standard

4,4

4,3

5,2

10 % högst standard

19,8

20,2

21,7

1 Data för 2002 är preliminära.

2 Framskrivning av ekonomi, demografi och regler till 2004. Källa: HEK, SCB, Finansdepartementets beräkningar 33 PROP. 2003/04:100 BILAGA 3 Underbilagefigur 1 Socialbidrag per invånare 2002 Kronor per invånare

640 till 2 860

(99)

420 till

640

(87)

60 till

420

(103)

Källa: Socialstyrelsen (2002) Ekonomiskt bistånd årsstatistik, 2002 Underbilagefigur 2 Arbetsmarknadsstöd per invånare 2002 Kronor per invånare

4 600 till 12

200

(94)

3 300 till 4

600

(93)

1 100 till 3

300

(102)

Källa: Totalräknad inkomst- och förmögenhetsstatistik, SCB Underbilagefigur 3 Sjukpenning per invånare 2002 Kronor per invånare

5 070

till 7 280

(96)

till 5 070

(93)

4 370

2 910

till 4 370

(100)

Källa: Totalräknad inkomst- och förmögenhetsstatistik, SCB Underbilagefigur 4 Andel född i annat land än Sverige 2002 Procent

11 till 49

(110)

8 till 11

(67)

1 till 8

(112)

Källa: LINDA, SCB, Finansdepartementets beräkningar 34