Regeringens proposition

1997/98:148

Gruppregistrering i mervärdesskattesystemet, m.m.

Prop.

1997/98:148

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 6 april 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås regler om gruppregistrering i mervärdes-

skattesystemet särskilt utformade för den finansiella sektorn och för

företag i inkomstskatterättsliga kommissionärsförhållanden.

Rätten till gruppregistrering baseras på en särskild EG-regel genom

vilken medlemsländerna kan tillåta företag som tillhör samma intresse-

grupp att i mervärdesskattehänseende behandlas som en enda närings-

idkare som bedriver en enda verksamhet. Omsättningar mellan företagen

i gruppen kan därmed göras utan mervärdesskatt.

Den i propositionen föreslagna möjligheten till gruppregistrering för

företag i en finansiell gruppering motiveras av att de företag inom

gruppen som bedriver skattefri finansiell verksamhet härigenom kan

undgå en inte avdragsgill ingående skatt vid förvärv från övriga företag i

gruppen.

Motivet för att införa regler om gruppregistrering för företag i kom-

missionärsförhållande är önskemålet om att återinföra den tidigare möj-

ligheten för ett kommittentföretag att bli skattskyldigt till

mervärdesskatt för kommissionärsföretagets omsättning. Härigenom

kan mervärdesskatten samordnas med inkomstskatten, vilken enligt

särskilda regler i inkomstskattelagstiftningen skall redovisas hos

kommittentföretaget.

I det nu aktuella sammanhanget har det visat sig lämpligt att också

införa en särskild EG-regel om skattefrihet i vissa fall när tjänster

tillhandahålls inom en sammanslutning av fysiska och juridiska personer

med verksamhet som i övrigt inte medför skattskyldighet. Sådana

tillhandahållanden får undantas om de inte framkallar konkurrens-

snedvridning, om tjänsterna är direkt nödvändiga för verksamheten och

om ersättningen exakt svarar mot förvärvarens andel av de gemensamma

kostnaderna för att framställa tjänsterna.

Slutligen föreslås regler som gör det möjligt för ett sågverk att sälja

trävaror mervärdesskattefritt till en grossist i de fall trävarorna levereras

för vidare transport till ett annat EU-land eller till ett land utanför EU.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1998. I ett beslut om

gruppregistrering får dock inte förordnas att en mervärdesskattegrupp

skall anses bildad före den 1 januari 1999.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 6

2.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 14

2.3 Förslag till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343) 22

3 Ärendet och dess beredning 25

4 Gruppregistrering av finansiella företag 28

4.1 Mervärdesbeskattningen av företagsgrupper enligt

nuvarande ordning 28

4.2 Gruppregistrering inom ramen för EG:s regelsystem 29

4.3 Särskilt om den finansiella sektorn 30

4.4 Regeringens förslag 32

4.5 Den lagtekniska utformningen 34

4.5.1 Skattskyldigheten vid gruppregistrering 36

4.5.2 Territoriell begränsning 38

4.5.3 Gruppregistrering av företagsgrupper som

omfattas av Finansinspektionens tillsyn 39

4.5.4 Gruppregistrering av företagsgrupper som

omfattas av slussningsregeln 42

4.5.5 Uttagsbeskattning 44

4.5.6 Avdragsrätten 45

4.5.7 Jämkning av avdragen ingående skatt 47

4.5.8 Gruppregistrering av en företagsgrupp 48

4.5.9 Mervärdesskatteregistrering av en

mervärdesskattegrupp 51

4.5.10 Redovisning och deklaration 52

4.5.11 Skattekonto 54

4.5.12 Fakturering 56

4.5.13 Bokföring 56

4.5.14 Intern avräkning 57

4.5.15 Underlag för skattekontroll 58

4.5.16 Solidariskt betalningsansvar 58

4.5.17 Företrädaransvar 60

5 Gruppregistrering av kommissionärsföretag 60

5.1 Kommissionärskonstruktionen och inkomstbeskattningen 60

5.2 Kommissionärskonstruktionen och

mervärdesbeskattningen 63

5.2.1 Det tidigare rättsläget 63

5.2.2 Regeringsrättens dom och dess effekter 63

5.3 Regeringens förslag 64

6 Upphävande av bindande förklaringar 66

7 Undantag enligt artikel 13.A.1.f i sjätte direktivet för vissa interna

tjänster 67

8 Försäljning av trävaror för vidare transport till utlandet 69

9 Ikraftträdande 70

10 Statsfinansiella effekter 70

11 Författningskommentar 71

11.1 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 71

11.2 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 79

11.3 Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343) 82

Bilaga 1 Förteckning över

remissinstanserna..................................77

Bilaga 2 Lagrådsremissens

lagförslag.............................................78

Bilaga 3 Lagrådets

yttrande.............................................................94

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 6 april 1998................................................................

.......................99

Rättsdatablad...................................................................

.......................100

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

2. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

3. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200)

dels att 2 kap. 8 §, 9 c kap. 9 §, 12 kap. 2 § och 20 kap. 1 § skall ha

följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 kap. 23 a § och

11 kap. 1 a §, samt närmast före 3 kap. 23 a § en ny rubrik av följande

lydelse,

dels att det i lagen skall införas ett nytt kapitel 6 a av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

8 §

Med uttag av tjänst förstås vidare att en fastighetsägare utför sådana

tjänster som anges i andra stycket på en egen fastighet som utgör

tillgång i en yrkesmässig verksamhet som varken medför skattskyldighet

eller rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 9 13 §§.

Detta gäller dock endast om de nedlagda lönekostnaderna för tjänsterna

under beskattningsåret överstiger 150 000 kronor, inräknat skatter och

avgifter som grundas på lönekostnaderna.

Första stycket gäller utförande av

1. byggnads- och anläggningsarbeten, inräknat reparationer och under-

håll,

2. ritning, projektering, konstruktion eller andra jämförliga tjänster,

och

3. lokalstädning, fönsterputsning, renhållning och annan fastighets-

skötsel.

Om en fastighet ägs av en

näringsidkare som ingår i en så-

dan mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 § skall

gruppen anses som

fastighetsägare vid tillämpning

av denna paragraf.

3 kap.

Undantag för vissa interna

tjänster

23 a §

Från skatteplikt undantas om-

sättning av tjänster som

tillhanda-hålls inom fristående

grupper av fysiska eller

juridiska personer, om

 verksamheten i övrigt inte

medför skattskyldighet hos

gruppen eller hos de fysiska

eller juridiska personerna,

 tjänsterna är direkt nödvän-

diga för utövandet av verksam-

heten, och

 ersättningen för tjänsterna

exakt motsvarar den fysiska

eller juridiska personens andel

av de gemensamma kostnaderna

för tjänsternas

tillhandahållande.

Undantaget avser endast

sådana tjänster som normalt inte

till-handahålls av någon annan

utanför gruppen.

6 a kap.

Mervärdesskattegrupper

1 §

Vid tillämpningen av

bestämm-elserna i denna lag får

två eller flera näringsidkare,

under de förutsättningar som

anges i detta kapitel, anses som

en enda näringsidkare

(mervärdesskatte-grupp) och

den verksamhet som

mervärdesskattegruppen

bedriver anses som en enda

verksamhet.

Huruvida mervärdesskatte-

gruppens verksamhet skall anses

medföra skattskyldighet följer av

de allmänna bestämmelserna i

1 kap. 2 § första stycket 1.

2 §

I en mervärdesskattegrupp får

endast ingå

1. näringsidkare som står

under Finansinspektionens

tillsyn och som bedriver

verksamhet som inte medför

skattskyldighet därför att

omsättningen av tjänster är

undantagen från skatteplikt med

stöd av 3 kap. 9 eller 10 §, och

2. näringsidkare med huvud-

saklig inriktning att

tillhandahålla näringsidkare

som avses i punkt 1 varor eller

tjänster, eller

3. näringsidkare som är

kommissionärsföretag och kom-

mittentföretag i ett sådant kom-

missionärsförhållande som

avses i 2 § 2 mom. lagen

(1947:576) om statlig

inkomstskatt.

I en mervärdesskattegrupp får

endast ingå en näringsidkares

fasta driftställe i Sverige.

Näringsidkare som avses i

första stycket 1 och 2 får inte

ingå i fler än en

mervärdesskattegrupp.

3 §

En mervärdesskattegrupp får

endast avse näringsidkare som

är nära förbundna med

varandra i finansiellt,

ekonomiskt och orga-nisatoriskt

hänseende.

4 §

En mervärdesskattegrupp

anses bildad den dag

skattemyndigheten beslutar att

näringsidkarna skall registreras

som en sådan grupp

(gruppregistrering), eller den

senare dag som

skattemyndigheten därvid

bestämmer. Av beslutet skall

framgå vem skatte-myndigheten

utsett som huvudman för

gruppen.

Till grupphuvudman skall

utses

1. i de fall som avses i 2 §

första stycket 1 och 2 den

näringsidkare i

mervärdesskattegruppen som de

övriga näringsidkarna i

gruppen föreslår, om det inte

finns särskilda skäl som talar

mot detta, eller

2. i de fall som avses i 2 §

första stycket 3 en näringsidkare

som är kommittentföretag.

5 §

Om skattemyndigheten

beslutar om detta får nya

näringsidkare inträda i

gruppen, näringsidkare utträda

ur gruppen eller grupp-

huvudmannen bytas ut.

Gruppregistreringen består

till dess att skattemyndigheten

har beslutat att den skall

upphöra.

 Ett beslut om ändring i regist-

reringen enligt första stycket

eller om avregistrering enligt

andra stycket gäller från och

med dagen för beslutet eller den

senare dag som

skattemyndigheten bestämmer.

6 §

Skattemyndigheten skall

besluta om gruppregistrering

enligt 4 §, eller om ändring eller

avregistrering enligt 5 §, om

berörda näringsidkare ansöker

om detta och det inte finns

särskilda skäl som talar mot ett

sådant beslut.

Om förutsättningarna för

grupp-registrering har upphört

eller om det annars finns

särskilda skäl, får

skattemyndigheten på eget

initiativ besluta om

avregistrering.

9 c kap.

9 §

I 1 § första stycket 1 och 4 samt i 3 § avses varor som hänförs till

följande nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN-nr) enligt rådets

förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och

statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan,

1. tenn (KN-nr 8001),

2. koppar (KN-nr 7402, 7403, 7405 eller 7408),

3. zink (KN-nr 7901),

4. nickel (KN-nr 7502),

5. aluminium (KN-nr 7601),

6. bly (KN-nr 7801),

7. indium (KN-nr ex 8112 91 eller ex 8112 99),

8. spannmål (KN-nr 1001 till 1005, 1006: endast obehandlat ris,

eller 1007 till 1008),

9. oljeväxter och oljehaltiga frukter (KN-nr 1201 till 1207),

kokosnöt, brasiliansk nöt och cashewnöt (KN-nr 0801), andra nötter

(KN-nr 0802) eller oliver (KN-nr 0711 20),

10. spannmål och utsäde, inklusive sojabönor (KN-nr 1201 till

1207),

11. kaffe, inte rostat (KN-nr 0901 11 00 eller 0901 12 00),

12. te (KN-nr 0902),

13. kakaobönor, hela eller sönderslagna, råa eller rostade (KN-nr

1801),

14. råsocker (KN-nr 1701 11 eller 1701 12),

15. gummi, i ursprungliga former eller som plattor, ark eller remsor

(KN-nr 4001 eller 4002),

16. ull (KN-nr 5101),

17. kemikalier i bulk (kapitel 28 och 29),

18. mineraloljor, inklusive propan och butan; också inklusive

råpetroleumoljor (KN-nr 2709, 2710, 2711 12 eller 2711 13),

19. silver (KN-nr 7106),

20. platina; palladium, rhodium (KN-nr 7110 11 00, 7110 21 00 eller

7110 31 00),

21. potatis (KN-nr 0701), och

22. vegetabiliska oljor och

fetter och deras fraktioner,

oavsett om de är raffinerade eller

inte, dock inte kemiskt

modifierade (KN-nr 1507 till

1515).

21. potatis (KN-nr 0701),

22. vegetabiliska oljor och

fetter och deras fraktioner,

oavsett om de är raffinerade eller

inte, dock inte kemiskt

modifierade (KN-nr 1507 till

1515), och

23. virke (KN-nr 4407 10 eller

4409 10).

11 kap.

1 a §

Vid tillämpning av detta

kapitel skall, i fråga om en

sådan mervärdesskattegrupp

som avses i 6 a kap. 1 §, med

skattskyldig förstås

näringsidkare i gruppen som

omsätter varor eller tjänster

utanför gruppen.

Vad som sägs i detta kapitel

om den skattskyldiges

registrerings-nummer till

mervärdesskatt avser vid

omsättningar enligt första

stycket det registreringsnummer

till mervärdesskatt som tilldelats

en sådan grupphuvudman som

avses i 6 a kap. 4 §.

12 kap.

2 §

Skattemyndigheten i Dalarnas län prövar frågor om betalnings-

skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om godkännande av upplagshavare och av

skatteupplag enligt 9 c kap. 7 § eller om återkallelse av sådant

godkännande enligt 9 c kap. 8 § andra stycket, om återbetalning enligt 10

kap. 1 8 §§ och om betalningsskyldighet och avräkning enligt 19 kap. 7

§. I fråga om återbetalning enligt 10 kap. 9 13 §§ tillämpas 1 § första

stycket.

Bestämmelserna om beslutande

myndighet i 2 kap. 1 3 och 5 §§

skattebetalningslagen (1997:483)

är tillämpliga i de fall den

skattskyldige skall redovisa mer-

värdesskatt i en självdeklaration.

Frågor om gruppregistrering

enligt 6 a kap. 4 § eller om

ändring eller avregistrering

enligt 6 a kap. 5 § prövas av

skattemyndigheten i det län som,

i fråga om grupphuvudmannen,

är beslutande myndighet enligt 2

kap. 1-3 eller 5 §

skattebetalningslagen

(1997:483).

Bestämmelserna om beslutande

myndighet i 2 kap. 1 3 och 5 §§

skattebetalningslagen är till-

lämpliga även i de fall den

skattskyldige skall redovisa mer-

värdesskatt i en självdeklara-tion.

20 kap.

1 §

Vid överklagande av beslut enligt denna lag, med undantag för

överklagande enligt andra stycket, gäller bestämmelserna i 22 kap.

skattebetalningslagen (1997:483).

Beslut som Skattemyndigheten i

Dalarnas län har fattat om

betalningsskyldighet enligt 3 kap.

26 b §, om godkännande enligt 9 c

kap. 7 § eller om återkallelse av

sådant godkännande enligt 9 c kap.

8 § andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1 8

§§ och om betalningsskyldighet

och avräkning enligt 19 kap. 7 §

får överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut om avräkning

får överklagas särskilt på den

grunden att avräkningsbeslutet i

sig är felaktigt men i övrigt endast

i samband med överklagande av

beslut om betalningsskyldighet.

Ett överklagande enligt detta

stycke skall ha kommit in inom

två månader från den dag

klaganden fick del av beslutet.

Ett beslut enligt 9 c kap. 7 §

eller 8 § andra stycket får även

överklagas av Riksskatteverket.

Om en enskild part överklagar ett

sådant beslut förs det allmännas

talan av Riksskatteverket.

Beslut som Skattemyndigheten i

Dalarnas län har fattat om

betalningsskyldighet enligt 3 kap.

26 b §, om godkännande enligt 9 c

kap. 7 § eller om återkallelse av

sådant godkännande enligt 9 c kap.

8 § andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1 8

§§ och om betalningsskyldighet

och avräkning enligt 19 kap. 7 §

får överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut som en

skattemyndighet fattat om

grupp-registrering enligt 6 a

kap. 4 § eller om ändring eller

avregist-rering enligt 6 a kap. 5

§ får överklagas hos allmän för-

valtningsdomstol. Beslut om

avräkning får överklagas särskilt

på den grunden att avräk-

ningsbeslutet i sig är felaktigt men

i övrigt endast i samband med

överklagande av beslut om

betalningsskyldighet. Ett över-

klagande enligt detta stycke skall

ha kommit in inom två månader

från den dag klaganden fick del av

beslutet.

Ett beslut enligt 9 c kap. 7 §

eller 8 § andra stycket eller 6 a

kap. 4 eller 5 § får även över-

klagas av Riksskatteverket. Om en

enskild part överklagar ett sådant

beslut förs det allmännas talan av

Riksskatteverket.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998. I ett beslut om

gruppregistrering får dock inte förordnas att en mervärdesskattegrupp

skall anses bildad före den 1 januari 1999. Äldre bestämmelser gäller i

fråga om mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före

ikraftträdandet.

2.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att 1 kap. 4 och 6 §§, 3 kap. 1 och 5 §§, 10 kap. 9, 17 och 31 §§

samt 18 kap. 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 12 kap. 8 b §, 18

kap. 7 a § och 23 kap. 3 a och 3 b §§, samt närmast före 12 kap. 8 b §

och 23 kap. 3 a § nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

4 §1

Vad som sägs i denna lag om skatt och skattskyldig gäller även

1. avgift och avgiftsskyldig,

2. belopp som skall dras från ersättning för arbete, ränta eller

utdelning för betalning av preliminär skatt (avdragen skatt) och den som

är skyldig att göra sådant avdrag, samt

3. skattetillägg, förseningsavgift och ränta och den som är skyldig att

betala skattetillägg, avgift eller ränta.

Med skatt likställs

1. belopp som någon annan än den skattskyldige är betalningsskyldig

för enligt denna lag eller, såvitt gäller belopp som har debiterats enligt

denna lag, 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla

bolag, och

2. belopp som betalats tillbaka till den skattskyldige men som på

grund av ett senare beskattningsbeslut skall betalas in igen till skatte-

myndigheten.

Med skattskyldig likställs

1. handelsbolag även om det inte är skyldigt att betala någon av de

skatter som anges i 1 §,

2. den som har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt

10 kap. 9 13 §§ mervärdesskattelagen (1994:200),

3. den som utan att vara skattskyldig här i landet har fått en F-

skattsedel enligt 4 kap. 7 eller 8 §,

4. den som skattemyndigheten

enligt 23 kap. 3 § har beslutat

skall svara för redovisning och

betalning av skatt som hänför sig

till verksamhet som bedrivs

genom enkelt bolag eller

partrederi, och

5. delägare i handelsbolag som

enligt 2 kap. 20 § lagen om

handelsbolag och enkla bolag har

ålagts betalningsskyldighet för

skatt.

4. den som skattemyndigheten

enligt 23 kap. 3 § har beslutat

skall svara för redovisning och

betalning av skatt som hänför sig

till verksamhet som bedrivs

genom enkelt bolag eller

partrederi,

5. den som är grupphuvudman

enligt 6 §, och

6. delägare i handelsbolag som

enligt 2 kap. 20 § lagen om

handelsbolag och enkla bolag har

ålagts betalningsskyldighet för

skatt.

6 §

I denna lag avses med

arbetsgivare: den som betalar ut ersättning för arbete,

arbetstagare: den som tar emot ersättning för arbete,

beskattningsår: beskattningsår enligt kommunalskattelagen (1928:

370), lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt eller mervärdes-

skattelagen (1994:200) eller, i fråga om skatt som inte avses i någon av

de nämnda lagarna, kalenderåret för vilket skatten skall betalas,

g r u p p h u v u d m a n: den

som enligt 6 a kap. 4 §

mervärdes-skattelagen

(1994:200) utsetts som

huvudman för en

mervärdesskatte-grupp,

inkomstår: kalenderåret före taxeringsåret,

näringsverksamhet: verksamhet av sådant slag att intäkt i verksam-

heten, om den är skattepliktig här i landet, enligt bestämmelserna i 22 §

kommunalskattelagen eller 2 § 1 mom. lagen om statlig inkomstskatt

räknas till inkomstslaget näringsverksamhet för den som bedriver

verksamheten eller, när verksamheten bedrivs av ett handelsbolag, för

någon delägare i bolaget,

överskjutande ingående mervärdesskatt: den del av ingående mer-

värdesskatt som överstiger utgående mervärdesskatt.

3 kap.

1 §

Skattemyndigheten skall registrera

1. den som är skyldig att göra

skatteavdrag enligt 5 kap. eller

betala arbetsgivaravgifter, och

2. den som är skattskyldig enligt

mervärdesskattelagen (1994:200),

med undantag av den som är

skattskyldig endast på grund av

förvärv av sådana varor som anges

i 2 a kap. 3 § första stycket 1 och

2 mervärdesskattelagen.

1. den som är skyldig att göra

skatteavdrag enligt 5 kap. eller

betala arbetsgivaravgifter,

2. den som är skattskyldig enligt

mervärdesskattelagen (1994:200),

med undantag av en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 §

mervärdesskattelagen och av

den som är skattskyldig endast på

grund av förvärv av sådana varor

som anges i 2 a kap. 3 § första

stycket 1 och 2 nämnda lag, och

3. den som är

grupphuvudman.

En fysisk person skall för visst år vara registrerad hos den

skattemyndighet som enligt 2 kap. 1 § första tredje styckena är behörig

att fatta beslut som rör den personen. En juridisk person skall för visst

år vara registrerad hos den skattemyndighet som den 1 november året

före enligt 2 kap. 2 § första tredje styckena var behörig att fatta beslut

som rör den personen. Om inte någon skattemyndighet var behörig att

fatta beslut som rör den juridiska personen vid nämnda tidpunkt, skall

registreringen ske hos den skattemyndighet som därefter först fick

sådan behörighet.

I samband med ett beslut enligt 2 kap. 5 § får beslutas att

registreringen skall ske hos den skattemyndighet som tar över

behörigheten att fatta beslut.

5 §

Skattemyndigheten skall upprätta ett skattekonto för varje person som

är skattskyldig enligt denna lag.

Skattemyndigheten får besluta

att en person skall ha fler än ett

skattekonto.

Skattemyndigheten får besluta

att en person skall ha fler än ett

skattekonto. För en grupphuvud-

man skall det upprättas ett

särskilt skattekonto för

registrering av

mervärdesskattegruppens

mervär-desskatt.

På skattekontot skall skattemyndigheten registrera skatt som skall

betalas in eller betalas tillbaka enligt ett beskattningsbeslut, avdragen A-

skatt, gjorda inbetalningar och utbetalningar samt belopp som har läm-

nats för indrivning. Belopp som skall betalas in registreras på förfallo-

dagen. Belopp som skall tillgodoräknas registreras så snart underlag

finns.

10 kap.

9 §

En skattedeklaration skall lämnas av

1. den som har varit skyldig att göra skatteavdrag eller betala

arbetsgivaravgifter eller som har gjort ett skatteavdrag utan att vara

skyldig att göra det,

2. den som har betalat ut sådan ersättning som skatteavdrag skall göras

från enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta,

3. handelsbolag som är skattskyldigt enligt mervärdesskattelagen

(1994:200),

4. annan som är skattskyldig

enligt mervärdesskattelagen, om

inte annat följer av 30 32 §§, och

5. den som omfattas av beslut

enligt 11 §.

4. annan som är skattskyldig

enligt mervärdesskattelagen med

undantag av en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 § nämnda lag,

allt om inte annat följer av 31

eller 32 §,

5. den som är

grupphuvudman, och

6. den som omfattas av beslut

enligt 11 §.

17 §

En skattedeklaration skall ta upp

1. nödvändiga identifikationsuppgifter,

2. uppgift om den redovisningsperiod för vilken redovisning lämnas,

3. följande uppgifter om skatteavdrag:

 a) den sammanlagda ersättning från vilken utbetalaren är skyldig att

göra skatteavdrag,

 b) sammanlagt avdraget belopp,

4. följande uppgifter om arbetsgivaravgifter:

 a) den sammanlagda ersättning för vilken utbetalaren är skyldig att

betala arbetsgivaravgifter,

 b) sammanlagt avdrag enligt 9 kap. 3 §,

 c) periodens sammanlagda avgifter,

5. följande uppgifter om mervärdesskatt:

 a) utgående skatt,

 b) ingående skatt,

 c) omsättning, förvärv och överföringar av varor som transporteras

mellan EG-länder, och

6. de ytterligare uppgifter som behövs för beräkning och kontroll av

skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt.

En skattedeklaration som skall

lämnas av en grupphuvudman

skall innehålla de uppgifter som

avses i första stycket 1, 2, 5 och

6 samt omfatta hela gruppen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

dela närmare föreskrifter om vad en skattedeklaration skall ta upp.

31 §

Den som bedriver en verk-

samhet där beskattningsunder-

lagen exklusive gemenskaps-

interna förvärv och import för

beskattningsåret beräknas sam-

manlagt uppgå till högst en miljon

kronor och som är skyldig att

lämna självdeklaration enligt lagen

(1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter och som

inte är handelsbolag, skall

redovisa mervärdesskatten i

självdeklarationen, om

skattemyndigheten inte beslutat

annat enligt 11 §.

Den som bedriver en

verksamhet där beskattnings-

underlagen exklusive gemen-

skapsinterna förvärv och import

för beskattningsåret beräknas

sammanlagt uppgå till högst en

miljon kronor och som är skyldig

att lämna självdeklaration enligt

lagen (1990:325) om själv-

deklaration och kontrolluppgifter

och som inte är handelsbolag eller

grupphuvudman, skall redovisa

mervärdesskatten i självdeklara-

tionen, om skattemyndigheten inte

beslutat annat enligt 11 §.

I fråga om förfarandet vid mervärdesbeskattningen gäller då bestäm-

melserna i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter samt taxe-

ringslagen (1990:324). Redovisningen skall innehålla samma uppgifter

som gäller för redovisning av mervärdesskatt i skattedeklaration.

12 kap.

Ansvar för näringsidkare i en

mervärdesskattegrupp

8 b §

Om grupphuvudmannen har

underlåtit att göra en

föreskriven betalning av

mervärdesskatten, är varje

annan näringsidkare som ingår i

gruppen tillsammans med

grupphuvudmannen skyldig att

betala skatten jämte ränta till

den del skatten hänför sig till

verksamhet som gruppen

bedrivit under den tid

näringsidkaren varit medlem i

gruppen.

18 kap.

1 §

Visar den årliga avstämningen av

skattekontot enligt 11 kap. 14 §

att det belopp som den skatt-

skyldige har betalat in eller

tillgodoräknats är större än den

skatt som skall betalas, skall det

överskjutande beloppet betalas

tillbaka till den skattskyldige, om

inte annat följer av 7 §.

Visar den årliga avstämningen av

skattekontot enligt 11 kap. 14 §

att det belopp som den skatt-

skyldige har betalat in eller till-

godoräknats är större än den skatt

som skall betalas, skall det över-

skjutande beloppet betalas tillbaka

till den skattskyldige, om inte

annat följer av 7 eller 7 a §.

2 §

Visar en annan avstämning än den årliga att det finns ett överskjutande

belopp till den skattskyldiges fördel, skall beloppet betalas tillbaka, om

den skattskyldige begär det. Även om den skattskyldige inte har begärt

det, skall återbetalning ske, om

1. det överskjutande beloppet grundas på ett beslut om överskjutande

ingående mervärdesskatt, eller

2. det överskjutande beloppet grundas på ett omprövningsbeslut eller

ett beslut av domstol.

Första stycket gäller inte, om

något annat följer av 7 §.

Första stycket gäller inte, om

något annat följer av 7 eller 7 a §.

7 a §

En återbetalning av ett belopp

som utgör överskjutande

ingående mervärdesskatt hos en

grupp-huvudman skall inte

göras till den del beloppet kan

täcka underskott på ett annat

skattekonto hos

grupphuvudmannen eller på en

annan gruppmedlems

skattekonto.

Om underskotten inte kan

täckas helt skall de täckas i den

ordning som

grupphuvudmannen bestämmer.

23 kap.

Huvudman för en mervärdes-

skattegrupp

3 a §

Grupphuvudmannen skall

svara för redovisningen och

betalningen av mervärdesskatt

som hänför sig till den

verksamhet som mervär-

desskattegruppen bedriver och i

övrigt företräda

mervärdesskatte-gruppen i

frågor som rör sådan skatt.

Underlag för kontroll av

skatte-redovisningen skall

finnas tillgängligt hos

grupphuvudmannen.

3 b §

Om ett förhållande som legat

till grund för gruppregistrering

enligt 6 a kap. 4 §

mervärdesskattelagen

(1994:200) har ändrats, skall

grupphuvudmannen underrätta

skattemyndigheten om

ändringen. Om inte något

hindrar det skall underrättelsen

lämnas inom två veckor från det

att ändringen inträffade.

Om grupphuvudmannen inte

lämnar underrättelse enligt

första stycket, får

skattemyndigheten förelägga

honom att göra detta.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998. Genom lagen upphävs

dåvarande Riksskattenämndens bindande förklaring av den 30 oktober

1968 angående kommissionärsbolag, RN Serie II 1969:1.9, och

Riksskattenämndens bindande förklaring av den 18 mars 1969 angående

karburatorsprit, RN Serie II 1969:4.3.

2.3 Förslag till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343)

Härigenom föreskrivs att 7 § skatteregisterlagen (1980:343)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 §2

För fysisk och juridisk person får, utöver de uppgifter som anges i 5

och 6 §§, det centrala skatteregistret innehålla följande uppgifter.

1. Sådana uppgifter om ägarförhållandena i fåmansföretag, företag

som enligt 3 § 12 a mom. tredje stycket lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som fåmansföretag, fåmansägt handels-

bolag och dotterföretag som avses i 2 kap. 16 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter, uppgift om företagsledare i dessa

företag samt uppgift om delägare i enkelt bolag och partrederi.

2. Uppgifter angående avslutad revision, verkställt besök eller annat

sammanträffande enligt 3 kap. 7 § taxeringslagen (1990:324) eller 14

kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483). För varje sådan åtgärd får

anges tid, art, beskattningsperiod, skatteslag, myndighets beslut om

beloppsmässiga ändringar av skatt eller underlag för skatt med anledning

av åtgärden samt uppgift huruvida bokföringsskyldighet har fullgjorts.

3. Uppgift om registrering av skyldighet att betala skatt, uppgift om

innehav av skattsedel på preliminär skatt, uppgifter om beslut om

återkallelse av F-skattsedel med angivande av skälen för beslutet,

uppgifter som behövs för att bestämma skatt enligt

skattebetalningslagen, lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta, lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter,

mervärdesskattelagen (1994:200) och lagen (1951:763) om beräkning

av statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst samt uppgifter om

redovisning, inbetalning och återbetalning av sådana skatter eller

avgifter.

4. Uppgift om maskinellt framställt förslag till beslut om beskattning.

5. Uppgift om ansökan om anstånd med att lämna deklaration, uppgift

om beslut om anstånd med att lämna deklaration och med att betala

skatt, dock ej skälen för ansökningarna eller besluten, samt uppgift om

att laga förfall föreligger för underlåtenhet att fullgöra

deklarationsskyldighet.

6. Administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

beskattningen.

7. Uppgifter som skall lämnas i förenklad självdeklaration, särskild

självdeklaration enligt 2 kap. 10 § första stycket punkterna 2 4 och

andra stycket lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter samt

uppgifter som skall lämnas enligt 2 kap. 25 § lagen om självdeklaration

och kontrolluppgifter.

8. Uppgift om beslut om beskattning, dock ej skälen för beslutet och

uppgift om utmätning enligt 18 kap. 9 § skattebetalningslagen.

9. Uppgift om att fordran mot personen registrerats hos

kronofogdemyndighet, uppgift om indrivningsresultat, uppgift om att en

person ålagts betalningsskyldighet i egenskap av bolagsman eller

företrädare för en juridisk person, uppgift om beslut om skuldsanering,

ackord, likvidation eller konkurs samt uppgift om betalningsinställelse.

10. Uppgift om antal anställda och de anställdas personnummer.

11. Uppgift om telefonnummer, särskild adress för skattsedels-

försändelse samt namn, adress och telefonnummer för ombud.

12. Uppgift från kontrolluppgift som enligt 3 kap. lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall lämnas utan föreläggande

samt från sådan särskild uppgift som avses i 3 § lagen (1959:551) om

beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

13. Uppgift om beteckning, köpeskilling, basvärde, delvärde,

taxeringsvärde, omräknat delvärde, beskattningsnatur, typ av fång och

tidpunkt för fånget för fastighet som ägs eller innehas av personen,

andelens storlek om fastigheten har flera ägare och övriga uppgifter som

behövs för beräkning av statlig fastighetsskatt samt uppgift som behövs

för värdering av bostad på fastighet.

14. Uppgift om tid och art för planerad eller pågående revision samt

beskattningsperiod och skatteslag som denna avser samt uppgift om tid

för planerat besök eller annat sammanträffande enligt 3 kap. 7 §

taxeringslagen eller 14 kap. 6 § skattebetalningslagen.

15. Uppgift om postgiro- och bankgironummer, om personen är

näringsidkare samt, om fullmakt lämnats för bank- eller postgiro att ta

emot skatteåterbetalning på ett konto, datum för fullmakten samt

kontots nummer och typ.

16. Uppgift om antal dagar för vilka den skattskyldige uppburit

sjöinkomst enligt punkt 1 av anvisningarna till 49 §

kommunalskattelagen (1928:370).

17. Uppgift om omsättning i näringsverksamhet.

18. Uppgifter angående resultat av bruttovinstberäkning, annan

beräkning av relationstal eller liknande, skönsmässig beräkning och

belopp som under beskattningsåret stått till förfogande för

levnadskostnader.

19. Uppgift från centrala bilregistret om innehav av fordon samt om

fordonets registreringsnummer, märke, typ och årsmodell samt tillstånd

enligt yrkestrafiklagen (1988:263) och lagen (1979:561) om

biluthyrning.

20. Uppgift för beräkning av skattereduktion för fackföreningsavgift,

uppgifter enligt 6 § första och andra styckena lagen (1993:672) om

skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus, uppgifter

enligt 7 § lagen (1995:1623) om skattereduktion för

riskkapitalinvesteringar, uppgifter enligt 6 § första och andra styckena

lagen (1996:725) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på

bostadshus för bestämmande av skattereduktion enligt nämnda lagar

samt uppgift om beslut om sådan skattereduktion, uppgifter för

bestämmande av skattereduktion enligt lagen (1996:1231) om

skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid 1997 2001 års

taxeringar samt uppgift om beslut om sådan skattereduktion.

21. Uppgift om bosättningsland och tidpunkt för byte av

bosättningsland.

22. Uppgifter om antal årsanställda i en koncern i fall som avses i 2

kap. 16 § sista stycket lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter,

totalt respektive i Sverige, koncernomsättning och koncernbalans-

omslutning för koncernmoderföretag.

23. Uppgift om beteckning på ersättningsbostad som avses i 11 §

lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad,

uppskovsavdragets storlek, belopp som enligt 10 § nämnda lag skall

reducera omkostnadsbeloppet samt, om ersättningsbostaden utgörs av

bostad som avses i 11 § andra meningen nämnda lag, föreningens eller

bolagets organisationsnummer och namn.

24. Uppgift som skall lämnas enligt 10 kap. 17 § första stycket 5 och

andra stycket samt 33 § skattebetalningslagen.

25. Uppgifter från aktiebolagsregistret om styrelseledamöter,

verkställande direktör, firmatecknare och revisor, om att styrelsen inte

är fulltalig eller att årsredovisning inte har lämnats i tid, om

företagsrekonstruktion och fusion samt uppgifter från handels- och

föreningsregistret om firmatecknare, revisor och

företagsrekonstruktion.

26. Uppgifter från Alkoholinspektionen om tillstånd enligt

alkohollagen (1994:1738) och om omsättning enligt restaurangrapport.

27. Uppgifter från länsarbetsnämnder om beslut om

arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt utbetalt belopp och datum för

utbetalningen.

28. Uppgifter från Generaltullstyrelsen om debiterad mervärdesskatt

vid import, exportvärden, antal import- och exporttillfällen samt de

tidsperioder som uppgifterna avser samt uppgifter från tullmyndigheter

som behövs för tillämpningen av 3 kap. 30 § andra stycket

mervärdesskattelagen.

29. Uppgifter från Riksförsäkringsverket om försäkring mot

kostnader för sjuklön såvitt avser arbetsgivarens organisations- eller

person-nummer, beräknad lönesumma, datum då försäkringen börjat

gälla och datum för förändring av lönesumma, om sjukpenninggrundande

inkomst av annat förvärvsarbete såvitt avser den försäkrades

personnummer och datum för inkomstanmälan samt om utsänd person

såvitt avser uppgifter från intyg om tillämplig lagstiftning och intyg om

utsändning.

30. Uppgift om att en

näringsidkare ingår i en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 §

mervärdesskattelagen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

3 Ärendet och dess beredning

I samband med skattereformen år 1991 breddades basen för mer-

värdesbeskattningen. Företag inom de skattefria områdena fick till följd

av basbreddningen vidkännas ökade mervärdesskattekostnader i form av

icke avdragsgill ingående skatt. Företrädare för den finansiella sektorn

hävdade att deras interna organisation kommit att få en avgörande

betydelse för storleken av dessa kostnader. Vad som avsågs var att

mervärdesskattekostnaden blev lägre i de fall den egna personalen i ett

företag med verksamhet som inte medför skattskyldighet utför i princip

skattepliktiga prestationer för eget behov jämfört med när motsvarande

tjänster köps från ett närstående företag. Frågan om gruppregistrering

inom den finansiella sektorn har därför varit föremål för riksdags-

motioner alltsedan början av 1990-talet. Genom gruppregistrering

uppnås att företag som ingår i en intressegemenskap kan behandlas som

en enhet i mervärdesskatterättsligt hänseende och därmed undgå

beskattning för omsättningar inom företagsgruppen.

Skatteutskottet tog första gången upp frågan om den koncerninterna

beskattningen i bet. 1990/91:SkU18 s. 18 f. och hänvisade därvid till

möjligheten till gruppregistrering inom ramen för EG:s regler.

Regeringen överlämnade utskottsbetänkandet i juni 1991 till den

utredning som företog en teknisk översyn av den tidigare mervärdes-

skattelagen. I betänkandet SOU 1992:6 Ny mervärdesskattelag analyse-

rade utredningen alternativa metoder för att minska beskattningen vid

omsättningar inom en koncern och redovisade olika problemlösningar.

Utredningen konstaterade dock att eventuella ändringar skulle förutsätta

omfattande materiella ingrepp i beskattningsordningen och bedömde att

frågan innefattade överväganden som låg utanför ramen för dess

uppdrag.

I februari 1992 tillsatte regeringen en utredning med uppdrag att

föreslå ändringar av sådana mervärdesskatteregler som kunde ge upphov

till snedvridningar i konkurrenshänseende. En analys skulle göras mot

bakgrund av den då nyligen genomförda basbreddningen för mervärdes-

skatten. I delbetänkandet SOU 1992:121 Vissa mervärdeskattefrågor

lämnade utredningen i november 1992 ett förslag till regler om

gruppregistrering för företag inom den finansiella sektorn. Förslaget

ledde emellertid inte till lagstiftning eftersom det vid den aktuella

tidpunkten inte ansågs finnas något finansiellt utrymme för att

genomföra det. Regeringen hänvisade i prop. 1993/94:225 s. 13 till

beräkningar som redovisats av Sveriges Försäkringsförbund och Svenska

Bankföreningen enligt vilka de statsfinansiella kostnaderna för

gruppregistrering av företag inom den finansiella sektorn kunde

beräknas uppgå till ca 100 miljoner kronor.

Hösten 1994 tog regeringen ånyo upp frågan om gruppregistrering.

Det gjordes i samband med förslaget om ändrad beskattningsordning för

mervärdesskatten med anledning av ett svenskt EU-medlemskap (prop.

1994/95:57 s. 129). Regeringen fann därvid att statsfinansiella skäl

alltjämt lade hinder i vägen för ett genomförande av regler av sådant

slag.

Frågan om gruppregistrering inom försäkringsbranschen

aktualiserades därefter i februari 1996, denna gång genom uttalanden av

Företagskooperativa utredningen i betänkandet SOU 1996:31 Attityder

och lagstiftning i samverkan (s. 297 f.). Utredningen, som hade till

uppdrag att utreda om de kooperativa företagsformerna är missgynnade i

jämförelse med andra företagsformer, hade bl.a. uppmärksammat de

mervärdesskattekostnader som uppkommer för länsförsäkringsbolagen

vid tillhandahållande av interntjänster. Dessa företagsgrupper, som

genom sin särskilda företagsstruktur inte på samma sätt som andra

försäkringsbolag ansåg sig kunna undgå mervärdesskattekostnader

genom s.k. tillikaanställning skulle kunna komma tillrätta med dessa

kostnader om förslaget i SOU 1992:121 om gruppregistrering infördes.

Utredningen lämnade inte något förslag till lagändring utan stannade vid

att påpeka förhållandena.

Skatteutskottet vidhöll i november 1996 sin tidigare positiva inställ-

ning till gruppregistrering inom den finansiella sektorn och underströk

behovet av jämförbara konkurrensförutsättningar (bet. 1996/97:SkU6, s.

30 f.). På förslag av utskottet gjorde riksdagen ett tillkännagivande

härom våren 1997. Utskottet hänvisade vidare till Företagskooperativa

utredningens betänkande och ansåg att regeringen också borde analysera

frågan om gruppregistrering utanför den finansiella sektorn.

I 1997 års ekonomiska vårproposition redogjorde regeringen för ett

pågående beredningsarbete avseende gruppregistreringsfrågan. Samtidigt

reserverades ett belopp motsvarande högst 100 miljoner kronor för

ändamålet (prop. 1996/97:150 s. 196).

Resultatet av beredningsarbetet redovisades i december 1997 i

promemorian, Ds 1997:80 Gruppregistrering i

mervärdesskattesystemet. Promemorian, som utarbetats inom

Finansdepartementet, ligger till grund för de lagstiftningsåtgärder om

gruppregistrering som nu är i fråga. Vid beredningen av promemorian

har ett omfattande underlag från övriga EU-länder inhämtats för att

utröna i vilken utsträckning och på vilket sätt de tillämpar

gruppregistreringsregler. Det kan i det sammanhanget noteras att EG-

kommissionens tjänstemän nyligen förklarat att man anser att

medlemsländerna tillämpar gruppregistreringsreglerna inom ramen för

EG:s regelsystem på ett alltför olikformigt sätt och att man vill

diskutera en kraftig begränsning av tillämpningsområdet.

I lagstiftningsärendet föreligger skrivelser från Svenska Bank-

föreningen och Sveriges Försäkringsförbund av den 27 november 1996

(dnr Fi96/4974) resp. den 31 januari 1997 (dnr Fi97/353) och en av

dem gemensam skrivelse av den 15 augusti 1994 (dnr Fi2657/94) i vilka

branschen hemställt att företagen inom bank- och försäkringssektorn

skall få rätt till gruppregistrering inom ramen för EG:s reglering.

Vid sidan om gruppregistrering för de finansiella företagen tas i

promemorian även upp frågan om gruppregistrering av s.k. kommis-

sionärsföretag. Frågan har initierats av Dagab AB som i en skrivelse till

Finansdepartementet den 10 november 1995 (dnr Fi95/6002) yrkat att

det införs bestämmelser som återinför möjligheten för ett

kommissionärsföretag (dotterföretag) i ett inkomstskattemässigt

kommissionärsförhållande att redovisa mervärdesskatten hos

kommittentföretaget (moderföretaget).

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss-

instanserna finns i bilaga 1. En sammanställning av remissyttrandena

finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi97/3515).

Regler om gruppregistrering på nationell nivå förutsätter att EG:s

mervärdesskattekommitté konsulteras i enlighet med en särskild

bestämmelse i artikel 27 i sjätte direktivet. Härmed avses rådets sjätte

direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av

medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt

system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT nr L 145,

13.6.1977, s. 1). En framställning om en sådan konsultation har lämnats

av Finansdepartementet i januari 1998 (dnr EUFi98/233).

Regeringen tar nu upp de förslag som lagts fram i promemorian.

Regeringen tar i sammanhanget även upp lagstiftning baserad på en

särskild regel i sjätte direktivet om undantag för vissa interna

tjänsteomsättningar (artikel 13.A.1.f). Regeln behandlades i betänkandet

SOU 1994:88, Mervärdeskatten och EG. Närmare upplysningar om

tillämpningen av regeln i andra EG-länder har därefter inhämtats.

Riksskatteverket har vid remissbehandlingen av promemorian tagit upp

frågan om ett införande av regeln i ML. Det kan också noteras att

Kollektivavtalsstiftelsen Trygghet i Samverkan, i en skrivelse den 20

februari 1997 (dnr Fi97/618) begärt att Finansdepartementet skall

undersöka om viss omsättning av interna tjänster, som stiftelsen avser

att bedriva i samverkan med andra stiftelser, kan undantas från

beskattning.

Regeringen tar vidare upp en framställning från Svenska

Trävaruexportföreningen om lagändringar som möjliggör att ett sågverks

trävaruförsäljning till grossist skall kunna ske mervärdesskattefritt om

varorna är avsedda att transporteras vidare till utlandet (dnr Fi95/18).

Riksskatteverket har tillstyrkt en lagändring av det slag som föreslås i

propositionen. Företrädare för Riksskatteverket, Generaltullstyrelsen

och Trävaruexportföreningen har getts möjlighet att framföra sina

synpunkter vid ett sammanträffande på Finansdepartementet. Ingen av

dem hade något att erinra mot den lagändring som nu föreslås. Frågan

har också varit föremål för uttalanden av skatteutskottet (bet.

1997/98:SkU17).

Regeringen tar slutligen upp frågan om ett formellt upphävande av två

s.k. bindande förklaringar, varav en har samband med det nu aktuella

lagstiftningen angående kommissionärsföretagen.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 19 mars 1998 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådets yttrande över

förslagen finns i bilaga 3. Regeringen har följt Lagrådets förslag till

sakliga ändringar. Lagrådet har även föreslagit vissa omdisponeringar av

lagtexten till vilka regeringen återkommer i författningskommentaren.

Härutöver har gjorts vissa redaktionella jämkningar av lagtexten. Övriga

ändringsförslag innefattar hänvisningar eller förtydliganden och är

därför av sådan natur att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

4 Gruppregistrering av finansiella företag

I det följande diskuteras de nuvarande principerna för beskattning av

transaktioner inom företagsgrupper (avsnitt 4.1). Därefter redogörs för

möjligheten till gruppregistrering inom ramen för EG:s regelsystem

(avsnitt 4.2). Efter en presentation av den finansiella sektorn (avsnitt

4.3) följer regeringens överväganden (avsnitt 4.4). Avsnittet avslutas

med regeringens förslag till lagteknisk lösning (avsnitt 4.5).

4.1 Mervärdesbeskattningen av företagsgrupper enligt

nuvarande ordning

Skattskyldighet till mervärdesskatt föreligger i dag för skattepliktiga

omsättningar i yrkesmässig verksamhet oavsett om det finns någon ägar-

eller intressegemenskap mellan säljare och köpare. En koncern utgör i

sig inte någon juridisk person. Omsättningar som görs mellan enskilda

koncernföretag eller mellan företag i någon annan sammanslutning av

juridiska personer med intressegemenskap beskattas således på samma

sätt som omsättningar som görs mellan fristående företag.

Principen att beskatta även omsättningar mellan företag i en

företagsgrupp är av betydelse när det gäller konkurrensneutraliteten

gentemot fristående företag. Detta gör sig särskilt gällande i de fall det

förvärvande företaget bedriver skattefri verksamhet som inte medför

avdragsrätt för ingående skatt. Den skatt som uppkommer vid skatte-

pliktiga interntransaktioner blir därmed en kostnad för företagsgruppen

på samma sätt som om tjänsten förvärvats från ett fristående företag

med skattepliktig verksamhet.

Med ordvalet skattepliktig och skattefri verksamhet avses här och i

fortsättningen sådan verksamhet som medför resp. inte medför skatt-

skyldighet, jfr 1 kap. 7 § andra stycket mervärdesskattelagen (1994:200,

ML). Skattepliktsbegreppet är i mervärdesskattelagen endast hänförligt

till de omsättningar som görs i en viss verksamhet. När begreppet här

används i samband med verksamheten är det för att inte tynga fram-

ställningen.

I den mån det förvärvande företaget självt bedriver skattepliktig verk-

samhet föreligger avdragsrätt för skatten och den utgör därmed i princip

ingen kostnad för företagsgruppen.

Effekten av att inte beskatta interna förvärv som görs av företag med

skattefri verksamhet blir således att helt fristående företag kan komma

att få svårare att sälja sin tjänster. De fristående företagen kan hamna i

konkurrensunderläge om förvärvaren av tjänsterna har möjlighet att

bedriva samma verksamhet inom koncernen utan att belastas av mer-

värdesskatt.

Bortsett från vissa tjänster inom fastighetsområdet uttagsbeskattas ett

företag inte för användningen av egna tjänster, s.k. självtjänster (jfr prop.

1993/94:99 s. 143 f. och prop. 1994/95:57 s. 117). Exempel på själv-

tjänster är när en bank internt i verksamheten producerar datatjänster för

eget bruk.

Det förhållandet att tjänster inom ett företag som regel inte beskattas

medan däremot omsättningar mellan företagen i en grupp skall beskattas

kan sägas motverka en uppdelning av ett företags verksamhet på flera

företag. Detta gör sig särskilt gällande i de fall det förvärvande företaget

bedriver skattefri verksamhet och därmed som regel saknar avdragsrätt

för den ingående skatt som uppkommer vid de skattepliktiga intern-

transaktionerna. Verksamheten i egen regi framstår på grund av mer-

värdesskattereglerna som billigare än om ett fristående företag i

gruppen utfört samma arbete.

För koncerninterna förvärv av tjänster finns en särskild avdragsregel i

8 kap. 4 § första stycket 5 ML, den s.k. slussningsregeln. Regeln innebär

att ett koncernföretag som för skattepliktig verksamhet förvärvar

tjänster från ett annat koncernföretag som bedriver skattefri verksamhet,

får avdragsrätt såsom för egen ingående skatt för den skatt som belöper

på det andra företagets inköp i den skattefria verksamheten och som det

sistnämnda företaget inte kunnat göra avdrag för just därför att dess

verksamhet är skattefri. Genom regeln får koncernföretag således

avdragsrätt för alla förvärv av tjänster som i sak avser en skattepliktig

verksamhet även om tjänsten förvärvats via ett företag i koncernen som

bedriver skattefri verksamhet. Avdragsrätten gäller dock endast om det

förvärvande företaget skulle ha haft avdragsrätt vid eget förvärv.

4.2 Gruppregistrering inom ramen för EG:s regelsystem

I EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv finns i artikel 4.4 andra stycket

en möjlighet för medlemsländerna att behandla flera företag med nära

samband med varandra som en enhet i mervärdesskatterättsligt

hänseende även om företagen är självständiga personer i civilrättsligt

hänseende. Härigenom blir hela företagsgruppen att betrakta som en

enda näringsidkare. En förutsättning är att företagen är nära förbundna

med varandra finansiellt, ekonomiskt och organisatoriskt. Innebörden av

att behandla flera fristående företag som en enhet är att

tillhandahållanden av varor och tjänster inom gruppen inte belastas med

någon utgående skatt.

Ett medlemsland som avser att införa sådana bestämmelser är skyldigt

att samråda med EG:s mervärdesskattekommitté.

Om reglerna ger upphov till konkurrenssnedvridningar, kan ett

medlemsland uttagsbeskatta företagsgruppen för dess interna

transaktioner med stöd av artikel 6 punkt 3 i sjätte direktivet. Även en

sådan åtgärd kräver ett samrådsförfarande i mervärdesskattekommittén.

Artikel 4.4 andra stycket har följande lydelse i den engelska

versionen:

 Subject to the consultations provided for in Article 29, each

Member State may treat as a single taxable person persons

established in the territory in the country who, while legally

independent, are closely bound to one another by financial, economic

and organizational links.

Gruppregistrering baserad på dessa regler är den enda EG-konforma

metod som finns för att komma till rätta med den

mervärdesskattemässiga kostnadsdifferensen mellan

egenregiverksamhet och uppdelad verksamhet (se SOU 1994:88 s. 237).

Härvid bortses från den särskilda undantagsregeln i artikel 13 A.1.f i

sjätte direktivet (se avsnitt 7) och den sällan utnyttjade möjligheten för

ett medlemsland att införa regler som tillåter en näringsidkare inom den

finansiella sektorn att begära beskattning av undantagen finansiell

verksamhet (artikel 13.C i sjätte direktivet).

Ett flertal länder har med stöd av artikel 4.4 i sjätte direktivet infört

regler om gruppregistrering för företag med intressegemenskap men

tillämpningen är olika i de olika länderna. Regler om gruppregistrering

finns i Danmark, England, Finland, Irland, Nederländerna, Tyskland och

Österrike. Regler av motsvarande slag finns också i Norge och Schweiz.

I Belgien ges möjlighet till gruppregistrering under vissa formella

förutsättningar vilka dock inte utnyttjats.

Italien har regler som syftar till att ett av företagen i gruppen får

redovisa skatten å sina egna och de övriga gruppföretagens vägnar utan

att skattskyldigheten för den skull övergår till det förstnämnda företaget.

Frankrike har med tillämpning av undantagsregeln i artikel 13.A.1.f

infört regler som möjliggör att transaktioner inom en finansiell

företagsgrupp undgår beskattning. Det kan noteras att övriga EG-länder

inte tillämpar artikel 13 A.1.f på detta sätt.

Grekland, Luxemburg och Portugal saknar regler om grupp-

registrering.

4.3 Särskilt om den finansiella sektorn

Omsättning av bank- och finansieringstjänster, värdepappershandel och

omsättning av försäkringstjänster undantas från mervärdesskatt (3 kap. 9

och 10 §§ ML). Undantagen medför som regel inte någon rätt till

återbetalning av ingående skatt. Återbetalningsrätt föreligger dock vid

exportomsättningar (10 kap. 11 § andra stycket ML).

Inom EG har ett antal direktiv utfärdats om finansiella tjänster. De

syftar till en enda auktorisation, hemlandstillsyn och ömsesidigt

erkännande av nationella regler inom gemenskapen. Dessa direktiv har

genomförts i den svenska lagstiftningen.

Principerna om enda auktorisation innebär att en auktorisation, som

ett finansiellt företag fått i det medlemsland där företaget har sitt

huvudkontor, skall gälla i hela EES-området. Syftet är att företaget fritt

skall kunna etablera filialer och erbjuda tjänster i andra medlemsländer.

EG-direktiven har enligt företrädare för branschen inneburit att

svenska banker och försäkringsföretag utsatts för en allt hårdare

utländsk konkurrens. I de fall de utländska konkurrenterna inte behöver

vidkännas någon merkostnad i hemlandet i form av mervärdesbeskattning

för sina gruppinterna tjänster kan de erbjuda billigare tjänster på den

svenska marknaden än vad de svenska bankerna och försäkringsföretagen

kan. Inom försäkringssektorn har framhållits att gruppregistrering

utnyttjas i de länder där svensk försäkringsverksamhet har sina största

konkurrenter.

När Utredningen om vissa mervärdeskattefrågor i betänkandet SOU

1992:121 förslog en rätt till gruppregistrering för den finansiella

sektorn motiverade man sitt förslag främst utifrån den förändrade

internationella situation som den finansiella sektorn stod inför. Stor vikt

lades vid att konkurrensförutsättningarna i förhållande till europeiska

konkurrenter och samarbetspartners inte försämrades.

I lagstiftningsärendet har branschorganisationerna även åberopat

följande skäl för att få tillgång till ett gruppregistreringssystem.

Bank- och försäkringsbolag har ofta verksamheten uppdelad på flera

juridiska personer. Uppdelningen beror på ekonomiska, strategiska och

affärsmässiga faktorer och är ofta en produkt av fusioner och

omstruktureringsprocesser. En omfattande strukturomvandling fortgår

inom banksektorn av framför allt internationella skäl.

De finansiella verksamheterna är sällan uppbyggda på organisatoriskt

lika sätt. Beskattningen av gruppinterna tjänster kan därför medföra

skillnader i skattehänseende mellan olika företagsgrupper även på den

inhemska marknaden vilket på ett snedvridande sätt påverkar de olika

företagens inbördes konkurrensförmåga. Ju större del av en finansiell

verksamhet som ligger i ett eller ett fåtal bolag eller företag, desto

mindre betungande blir mervärdesskatteeffekterna.

De finansiella företagens verksamhet regleras i särskild lagstiftning

för banker, värdepappersbolag och försäkringsföretag. Företagen är i

princip förhindrade att driva annan verksamhet än finansiell sådan.

Dessutom finns legala krav på att olika finansiella verksamheter endast

får bedrivas i separata bolag. Sålunda skall enligt

försäkringsrörelselagen (1982:713) livförsäkringsrörelse,

skadeförsäkringsrörelse resp. fondförsäkrings-rörelse bedrivas i skilda

bolag.

När finansiell verksamhet drivs i flera företag inom en och samma

grupp anses det av kostnads- och effektivitetsskäl ofta mest rationellt att

samordna vissa för gruppens funktion viktiga interna tjänster i separata

bolag. Detta har uppgetts gälla för exempelvis datatjänster,

informationsteknik, management, övergripande administration,

ekonomistyrning, ekonomi och redovisning, depåtjänster, teletjänster,

produktutveckling, juridisk rådgivning, gemensam kunddatabas,

kundservice, reklam och marknadsföring, distribution och tryckeri,

transport, inköp, personaladministration, utbildning, fastighets-

förvaltning, kapitalförvaltning, betalningsservice, intern revision,

skadereglering (försäkringssektorn), inkasso (banksektorn) m.m. Ofta är

tjänsterna till sin natur sådana som de enskilda företagen i gruppen

annars själva skulle fått utföra för att driva sin verksamhet. De

gruppinterna tjänsterna uppges nästan uteslutande avse stödtjänster som

är nödvändiga för de finansiella företagens utåtriktade tjänsteproduktion.

Försäkringsbranschen uppger att man tillgripit administrativa

förändringar av mervärdesskatteskäl vilka inte ansetts lämpliga från

andra utgångspunkter för att minska mervärdesskattekostnaderna för

gruppinterna omsättningar. Detta har skett genom s.k. tillikaanställning.

Det betyder att personal som utför arbete åt flera av bolagen i en

försäkringsgrupp har anställts i samtliga bolag. Varje anställd utför då

endast arbete åt sina egna arbetsgivare. Med en sådan organisation anses

ingen ökad mervärdesskattekostnad uppkomma, eftersom

egenregiarbete inte medför skattskyldighet. Denna ordning har dock

enligt branschen skett på bekostnad av en ökad administration och

därmed sammanhängande kostnader.

Inom banksektorn uppges att det ofta inte är praktiskt möjligt att vidta

administrativa åtgärder för att undvika mervärdesbeskattningen.

4.4 Regeringens förslag

Regeringens förslag: Regler som möjliggör gruppregistrering för

finansiella företagsgrupper skall införas i mervärdesskattesystemet.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget välkomnas av Finansinspektionen,

Näringslivets Skattedelegation, Sveriges Industriförbund,

Stockholms Handelskammare, Svenska Arbetsgivareföreningen,

Svenska Bankföreningen, Sveriges Försäkringsförbund,

Fondhandlarföreningen, Finansbolagens Förening, Svensk Handel,

Kommerskollegium, Redovisningskonsulters Förbund,

Försäkringstjänstemannaförbundet och Tjänstemännens

Centralorganisation. Förslaget tillstyrks av Kammarrätten i Göteborg

och av Riksrevisionsverket (som endast uttalat sig utifrån administrativa

och kostnadsmässiga aspekter) samt av Generaltullstyrelsen (som

endast uttalat sig om hur frågan tekniskt skall lösas vid import).

Riksskatteverket tillstyrker i sak men vill ha en annan teknisk lösning.

Landsorganisationen, Byggentreprenörerna, Föreningen

Auktoriserade Revisorer, Sveriges Bokförings- och Revisionsbyråers

Förbund och Sveriges Redovisningskonsulters Förbund tillstyrker

förslaget men vill att gruppregistreringsreglerna skall ha en generell

tillämpning. Enligt Landsorganisationen bör först även andra skattefria

sektorer utredas. Kooperationens Pensionsanstalt och Posten AB

tillstyrker förslaget men vill att det anpassas till de egna förhållandena.

Kooperativa förbundet och Kooperativa institutet tillstyrker att de

föreslagna reglerna om gruppregistrering införs men anser att även

annan kooperativ verksamhet än den som faller inom förslaget bör

omfattas. Svenska Inkassoföreningen avstyrker förslaget då det inte

kan anses konkurrensneutralt men tillstyrker förslaget i princip om

risken för konkurrenssnedvridning undanröjs. Konkurrensverket,

Företagarnas Riksorganisation och Svenska Revisorsamfundet

avstyrker förslaget. Konkurrensverket anser att nettoeffekten är osäker

och menar liksom Svenska Revisorsamfundet att EG-kommissionens

inställning gör att man bör avvakta med ett införande av

gruppregistreringsregler i Sverige. Företagarnas Riksorganisation och

Svenska Revisorsamfundet påpekar att rätten till gruppregistrering utgör

ett avsteg från mervärdesskatterättsliga principer och att

konkurrensaspekten för utomstående företag bör beräknas.

Skälen för regeringens förslag: Frågan om gruppregistrering inom

den finansiella sektorn har varit aktuell sedan skattereformen i början på

1990-talet. I ett antal motioner till riksdagen har effekterna av nuvarande

regler uppmärksammats och de problem som dessa medför påtalats av

branschföreträdare. Utredningen om vissa mervärdeskattefrågor

föreslog i sitt betänkande SOU 1992:121 att gruppregistrering skulle

vara möjlig inom den finansiella sektorn. Riksdagen har vid flera

tillfällen förutsatt att regeringen skall återkomma i frågan, nu senast

även beträffande den kooperativa sektorn.

Möjligheten till gruppregistrering med stöd av sjätte direktivet utgör

- såsom också några remissinstanser påpekat - ett avsteg från principen

om att alla skattepliktiga omsättningar skall beskattas. Åtgärden är

således extraordinär inom mervärdesskattesystemet och kan dessutom

om den görs allmänt tillämplig inom skattefria sektorer komma att

försämra konkurrensneutraliteten för andra delar av näringslivet. Jämför

även de betänkligheter som Lagrådet anfört i sina allmänna synpunkter

på förslaget om gruppregistrering.

Övervägande skäl talar ändå för att en ordning med gruppregistrering

bör införas. Den bör dock inte ges en generell räckvidd utan endast avse

områden där behovet kan bedömas vara som störst.

Vad som anförts om mervärdesbeskattningens snedvridande inverkan

på bank- och försäkringsbranschens interna verksamhetsformer och

därmed på deras inbördes konkurrensförmåga, samt om deras

internationella konkurrensutsatthet och det angelägna i att banker och

försäkringsföretag tillförsäkras samma verksamhetsbetingelser som

motsvarande företag i ett flertal andra EG-länder, kan enligt regeringen

anses utgöra sådana starka skäl som talar för ett införande av grupp-

registrering inom denna sektor.

Regeringen föreslår därför att företag som bedriver skattefri

finansiell verksamhet skall ha möjlighet att registrera sig i grupp.

Reglerna föreslås således bli fakultativa. Någon generell tillämpning av

gruppregistreringsreglerna, utöver den i propositionen föreslagna, är

inte aktuell.

Rätten till gruppregistrering innebär utan tvekan en fördel för de

företag som kommer i åtnjutande av denna möjlighet. Dessa fördelar

måste vägas mot de samhällsekonomiska och konkurrensmässiga

aspekterna. Bestämmelserna bör således utformats så att den negativa

konkurrenssituationen för de fristående företagen så långt möjligt mini-

meras. Spärrar mot skatteundandraganden bör också införas.

Även Riksskatteverket anser att det finns skäl att särskilt beakta de

finansiella företagens mervärdesskattekostnader men föreslår en annan

teknisk lösning. Den av Riksskatteverket förordade undantagsregeln i

artikel 13.A.1.f i sjätte direktivet anser regeringen emellertid inte vara

tillämplig i de fall som nu är i fråga. Regeln avser att undanta från

beskattning vissa tjänstetillhandahållanden som görs inom fristående

sammanslutningar vilka i övrigt bedriver skattefri verksamhet. Som

förutsättning för undantaget gäller bl.a. att ersättningen för tjänsten

exakt motsvarar förvärvarens andel av de gemensamma kostnaderna och

att tjänsten i fråga inte kan medföra konkurrenssnedvridning.

Bestämmelsen skall tolkas snävt. En skattefrihet av detta slag, som

således inte är tillämplig för företag i gruppregistreringsfallen, bör ändå

föras in i ML (se avsnitt 7).

4.5 Den lagtekniska utformningen

Gruppregistreringen innebär att ett nytt skattesubjekt tillskapas inom

mervärdesbeskattningen. Företeelsen är således helt ny inom

mervärdesskattesystemet och det är utan tvekan förenat med svårigheter

att konstruera ett väl fungerande system. Ingrepp av systematisk natur

krävs i såväl den materiella lagstiftningen som i

förfarandelagstiftningen.

En ordning med gruppregistrering kan förutom den konkurrens-

snedvridning som tidigare beskrivits också medföra att det öppnas

möjligheter till avdrag för ingående skatt på investeringskostnader utan

motsvarande skyldighet att betala utgående skatt för omsättningen.

Ytterligare en risk är att betalningsansvaret för överskjutande utgående

skatt styrs över på ett betalningssvagt företag inom gruppen. Reglerna

om gruppregistrering bör därför utformas så att dessa verkningar i

möjligaste mån begränsas.

I det följande redovisas de överväganden som gjorts vid utformningen

av de materiella reglerna i ML. Inledningsvis behandlas skattskyldighets-

begreppet vid gruppregistrering (avsnitt 4.5.1). Därefter tas den terri-

toriella begränsningen upp (avsnitt 4.5.2). Vilka företagsgrupperingar

som bör komma i fråga för gruppregistrering diskuteras därefter (avsnitt

4.5.3 och 4.5.4). Hur ML:s regler om uttagsbeskattning och avdragsrätt

bör tillämpas i det nu aktuella sammanhanget tas därefter upp (avsnitt

4.5.5 4.5.7).

En ordning med gruppregistrering kräver också ett antal bestämmelser

av administrativ natur vilka hör hemma i skattebetalningslagen

(1997:483, SBL). Frågor som rör bildandet av en mervärdesskattegrupp

(gruppregistrering) och innebörden av att gruppens sammansättning

förändras behandlas först (avsnitt 4.5.8). Därefter behandlas mervärdes-

skattegruppens registrering till mervärdesskatt (avsnitt 4.5.9),

redovisnings- och deklarationsfrågor samt frågor som rör skattekontot

(avsnitt 4.5.10 och 4.5.11). Fakturerings- och bokföringsfrågor samt

frågor om intern avräkning diskuteras därefter (avsnitt 4.5.12 - 4.5.14).

Slutligen tas vissa frågor upp som sammanhänger med skattekontrollen

och betalningsansvaret för skatten (avsnitt 4.5.15 4.5.17).

4.5.1 Skattskyldigheten vid gruppregistrering

Regeringens förslag: Alla näringsidkare som ingår i en

mervärdesskattegrupp skall efter gruppregistrering anses som en

enda näringsidkare i mervärdesskattehänseende och all verksamhet

som bedrivs av de olika näringsidkarna i gruppen skall anses som en

enda verksamhet bedriven av mervärdesskattegruppen. I de fall

mervärdesskattegruppens verksamhet medför skattskyldighet skall

skattskyldigheten avse mervärdesskattegruppen som

mervärdesskatterättsligt subjekt.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Har inte anfört några erinringar mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om gruppregistre-

ring skall utformas med stöd av artikel 4.4 andra stycket i sjätte

direktivet. De bör föras in i ett nytt 6 a kap. i ML.

Av den nämnda artikeln framgår att personer ("persons") för vilka vissa

sambandskriterier och territoriella villkor är uppfyllda kan bedömas

mervärdesskatterättsligt som en enda beskattningsbar person ("a single

taxable person") även om de är juridiskt fristående ( legally

independent ).

Med beskattningsbar person avses i princip varje näringsidkare. Något

krav att näringsidkaren också skall bedriva skattepliktig verksamhet

ligger inte i uttrycket.

När det gäller begreppet juridiskt fristående personer anser

regeringen att det skall tillämpas så att endast näringsidkare ( taxable

persons ) skall omfattas av den föreslagna regleringen.

En sådan företagsgrupp som i mervärdesskattehänseende skall

behandlas som en enda näringsidkare har i förslaget kallats för en mer-

värdesskattegrupp, se föreslagna 6 a kap. 1 § ML. För att en mervärdes-

skattegrupp skall anses bildad krävs det ett särskilt beslut av skatte-

myndigheten om att registrera näringsidkarna som en sådan grupp

(gruppregistrering). Samtidigt med gruppregistreringen skall skatte-

myndigheten utse en företrädare för gruppen (grupphuvudmannen).

Regler om detta föreslås i 6 a kap. 4 § ML.

Gruppregistreringen får till effekt att all verksamhet som bedrivs av

de olika medlemmarna i gruppen skall anses som en enda verksamhet

bedriven av mervärdesskattegruppen.

Gruppregistreringen innebär inte i sig att den verksamhet som mer-

värdesskattegruppen bedriver också medför skattskyldighet. Verksamhet

som en mervärdesskattegrupp inom den finansiella sektorn bedriver kan

således komma att betraktas som skattefri om gruppen utåt enbart

tillhandahåller sådana finansiella tjänster som faller under undantaget

från skatteplikt. Det gäller även om det inom gruppen görs

tjänsteomsättningar som i sig är skattepliktiga. Dessa interna omsätt-

ningar skall nämligen inte beaktas (se nedan). Om mervärdes-

skattegruppens externa verksamhet avser såväl undantagna som

skattepliktiga tillhandahållanden skall gruppen behandlas på samma sätt

som ett företag som bedriver s.k. blandad verksamhet.

Av de allmänna bestämmelserna i 1 kap. 2 § ML framgår i vilka fall

mervärdesskattegruppen skall anses skattskyldig.

I de fall mervärdesskattegruppens verksamhet medför skattskyldighet

skall skattskyldigheten avse mervärdesskattegruppen som mervärdes-

skatterättsligt subjekt.

All omsättning av eller till någon av gruppens medlemmar skall mer-

värdesskatterättsligt anses ha gjorts av eller till mervärdesskattegruppen

genom grupphuvudmannen. Det betyder att en gruppmedlems köp av

varor eller tjänster inom landet eller gemenskapsinterna förvärv från

annat EG-land skall behandlas som om transaktionen utförts av

mervärdesskattegruppen genom grupphuvudmannen. På samma sätt skall

en gruppmedlems försäljning av varor eller tjänster inom landet eller till

annat EG-land liksom hans exportförsäljningar behandlas som om

transaktionen utförts av mervärdesskattegruppen genom grupphuvud-

mannen.

När det gäller import följer skattskyldigheten av tullskyldigheten (jfr

1 kap. 2 § första stycket 6 ML). Av 9 och 10 §§ tullagen (1994:1550)

följer att den som är tullskyldig för import av en vara till landet också är

skattskyldig för den mervärdesskatt som hänför sig till importen. Om en

näringsidkare i en mervärdesskattegrupp importerar en vara borde dock

av principiella skäl skattskyldigheten för importen inte gälla närings-

idkaren utan i stället mervärdesskattegruppen som sådan. En sådan

ordning skulle emellertid innebära att den tullskyldige och den mer-

värdesskattskyldige blir olika subjekt. Detta är något som ansetts vara

oförenligt med nuvarande maskinella system för uppbörd vid import.

Enligt Generaltullstyrelsen bör skattskyldigheten för mervärdesskatt

vid import vara knuten till tullskyldigheten även i de fall varan

importeras av en näringsidkare i en mervärdesskattegrupp. Av tekniska

och hanteringsmässiga skäl godtar regeringen därför att den

näringsidkare som importerar varan också skall vara den som är

skattskyldig till mervärdesskatt för importen. Däremot skall det vara

mervärdesskattegruppen och inte den importerande näringsidkaren som

skall anses ha avdragsrätt för importskatten. Detta följer av den

grundläggande paragrafen om avdragsrätt i 8 kap. 3 § ML enligt vilken

den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet får göra

avdrag för ingående skatt som hänför sig till förvärv eller import i

verksamheten. Genom den nu föreslagna ordningen uppkommer således

olika skattesubjekt i fråga om ingående och utgående mervärdesskatt

något som i sig får anses strida mot principerna för importbeskattning.

Gruppregistreringen får vidare till följd att omsättning av varor och

tjänster mellan företagen i gruppen skall behandlas som sådana interna

transaktioner som görs inom ett enda företag. Det betyder att utgående

skatt inte längre skall tas ut vid skattepliktiga omsättningar till skattefria

verksamheter inom gruppen. Skatt skall heller inte tas ut för i och för

sig skattepliktiga omsättningar till annat företag inom gruppen som

bedriver skattepliktig verksamhet. För dessa tillhandahållanden medför

dock gruppregistreringen i princip inte någon ändrad skattebelastning,

eftersom det förvärvande företaget hade haft avdragsrätt för ingående

skatt för det fall gruppregistrering inte förelegat.

Omsättningarna mellan medlemmarna i gruppen bör på samma sätt

som gäller för ett enskilt företag kunna göras föremål för uttags-

beskattning i vissa fall, se avsnitt 4.5.5. När det gäller mervärdes-

skattegruppens avdragsrätt för ingående skatt, se avsnitt 4.5.6.

4.5.2 Territoriell begränsning

Regeringens förslag: I en mervärdesskattegrupp får endast ingå en

näringsidkares fasta driftställe i Sverige.

Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Riksskatteverket anser att det klart bör framgå

att det endast är näringsidkarens fasta driftställe i Sverige som får ingå i

en mervärdesskattegrupp.

Skälen för regeringens förslag: En förutsättning som uppställs i

sjätte direktivet är att de företag som kan komma i fråga för regler

motsvarande gruppregistrering skall ha en viss anknytning till

medlemslandet.

Enligt artikel 4.4 andra stycket i sjätte direktivet får endast den avses

som är "established in the territory of the country".

I betänkandet SOU 1992:121 ställdes som krav att företagen skulle

vara hemmahörande i Sverige för att få ingå i en mervärdesskattegrupp.

Detta ansågs i sin tur innebära att företaget var skattskyldigt till

inkomstskatt.

Aktiebolag och ekonomiska föreningar anses som hemmahörande i

Sverige om de bildats och registrerats enligt svensk lag. De är vad som i

förslaget till ny inkomstskattelag (6 kap. 3 §) betecknas "svenska

juridiska personer" (se SOU 1997:2 s. 32, jfr även 1 kap. 15 § ML

angående definitionen av utländska företagare).

Kriteriet "established in the territory of the country" måste emellertid

anses förhindra gruppregistrering av svenska juridiska personers fasta

driftställen i utlandet. Kriteriet måste å andra sidan anses omfatta ut-

ländska företagares fasta driftställen i Sverige. I promemorian uttrycktes

detta så att gruppregistrering skulle vara möjlig för näringsidkare med

fast driftställe i Sverige . Såsom Riksskatteverket påpekat skulle med

denna lydelse även en näringsidkares utländska filialer kunna anses ingå i

en mervärdesskattegrupp i det fall det finns ett fast driftställe i Sverige.

Förslaget har därför förtydligats så att det klart framgår att så inte avses

vara fallet.

4.5.3 Gruppregistrering av företagsgrupper som omfattas av

Finansinspektionens tillsyn

Regeringens förslag: I en mervärdesskattegrupp får ingå

näringsidkare som står under Finansinspektionens tillsyn och som

omfattas av undantaget för banktjänster, finansieringstjänster och

värdepappershandel i 3 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200)

eller av undantaget för försäkringstjänster i 3 kap. 10 §

mervärdesskattelagen. Dessutom får där ingå näringsidkare med

huvudsaklig inriktning att tillhandahålla förstnämnda näringsidkare

varor eller tjänster. Näringsidkarna skall vara nära förbundna med

varandra i finansiellt, ekonomiskt och organisatoriskt hänseende. En

näringsidkare får ingå i endast en mervärdesskattegrupp.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Posten AB, Asea Brown Boveri AB och

Svenska Revisorssamfundet motsätter sig kravet på

Finansinspektionens tillsyn. Revisorssamfundet pekar på den

snedvridning av konkurrensen som kan bli följden av att företag som

tillhandahåller likartade tjänster kan komma att behandlas olika

beroende på om de står under Finansinspektionens tillsyn eller inte.

Revisorssamfundet anser vidare att möjligheten till gruppregistrering

bör inskränkas till att endast omfatta varor och tjänster som normalt inte

är konkurrensutsatta. Gruppregistrering bör således endast vara tillåten

för tjänster som typiskt sett tillhandahålls internt och inte köps från

fristående företag. Föreningen Auktoriserade Revisorer och Posten

AB anser att huvudsaklighetskravet i fråga om de företag som

tillhandahåller de finansiella företagen tjänster och varor är för högt

ställt. Samtliga koncernbolag bör enligt Posten kunna ingå i en

mervärdesskattegrupp. Även Asea Brown Boveri AB anser att detta krav

bör lindras eftersom huvudsaklighetskravet inte alltid kan upprätthållas i

finanskoncerner som också omfattar finansbolag. Kooperationens

pensionsanstalt har hemställt att legala förutsättningar tillskapas för att

även den av anstalten administrerade pensionsstiftelsen skall omfattas av

rätten till gruppregistrering.

Skälen för regeringens förslag: När det gäller frågan om hur

tillämpningsområdet för gruppregistreringsreglerna skall avgränsas skall

först och främst endast de företag omfattas som verkar inom den

finansiella sektorn. Skälen för detta har tidigare redovisats (se avsnitt

4.4).

Vid den närmare utformningen av reglerna bör beaktas att såväl

nationella som internationella snedvridningseffekter så långt möjligt

låter sig elimineras. Reglerna bör dessutom utformas så att en

tillämpning av dem inte onödigtvis försvåras.

Generellt gäller att de finansiella företagen står under

Finansinspektionens tillsyn. Detta bör också vara förutsättningen för att

ett finansiellt företag skall få rätt till gruppregistrering. Motsvarande av-

gränsning gjordes också i promemorian och i betänkandet SOU

1992:121.

Finansinspektionen är en central förvaltningsmyndighet med uppgift

att utöva tillsyn över finansiella marknader, kreditinstitut och det en-

skilda försäkringsväsendet i enlighet med vad som anges i lag eller

annan författning, se 1 och 2 §§ förordningen (1996: 596) med

instruktion för Finansinspektionen. Finansinspektionen har både

möjlighet och skyldighet att kontrollera att de företag som ingår i en

bankkoncern iakttar god banksed och driver en verksamhet som är väl

förenlig med bankens huvudsakliga verksamhet. Liknande

sundhetsprinciper gäller även för övriga finansiella koncerner som står

under Finansinspektionens tillsyn.

En förutsättning för att de finansiella företagen skall få omfattas av

regler om gruppregistrering bör vidare vara att företaget bedriver

mervärdesskattefri finansiell verksamhet. Undantagen avseende

omsättning av bank- och finansieringstjänster samt värdepappershandel

framgår av 3 kap. 9 § ML. Regler om undantag för försäkringstjänster

finns i 3 kap. 10 § ML. Det kan konstateras att undantagsreglerna har

gett upphov till åtskilliga tvister när det gäller gränsdragningen mellan

det skattefria och det skattepliktiga området. Dessa

gränsdragningsproblem bör kunna minska genom den här föreslagna

regleringen om gruppregistrering för den finansiella sektorn.

Syftet med gruppregistreringsreglerna är att stödtjänster inom en

finansiell gruppering inte skall behandlas mervärdesskattemässigt annor-

lunda än de stödtjänster som produceras inom ett finansiellt företag.

Reglerna om gruppregistrering bör därför vara tillämpliga också på de

företag inom gruppen som har som huvudsaklig inriktning att tillhanda-

hålla de finansiella företagen sådana tjänster som de behöver för egen

del som ett led i att producera de utåtriktade finansiella tjänsterna.

Det har från branschen upplysts att det också förekommer viss intern

omsättning av varor till de finansiella företagen i gruppen. Även sådana

interna varuomsättningar bör kunna accepteras.

En alternativ metod för att avgränsa stödtjänsterna kunde ha varit att

såsom utredningen i SOU 1992:121 föreslagit räkna upp de kategorier

av stödtjänster som avses, nämligen ekonomiska, juridiska eller

administrativa. Utredningen avsåg med denna avgränsning tjänster som

ekonomistyrning, intern revision, gemensam kunddatabas,

betalningsservice, juridisk rådgivning inom gruppen, ledningsfunktioner,

övergripande administration, personaladministration och liknande.

ADB-tjänster borde enligt utredningen kunna hänföras till de

administrativa tjänsterna.

Såsom Riksskatteverket påpekat i sitt remissyttrande över

utredningens förslag medför en sådan reglering

gränsdragningssvårigheter och därmed tillämpningsproblem. Den metod

som här valts är därför att föredra, trots att även tjänster som inte kan

karaktäriserats på det sätt som utredningen föreslagit därigenom kan

komma att omfattas av reglerna.

Det har från remisshåll gjorts gällande att kravet på Finans-

inspektionens tillsyn gör att inte alla företag som tillhandahåller undan-

tagna finansiella tjänster kommer att kunna omfattas av grupp-

registreringssystemet. Industrikoncerner som har sin finansierings-

verksamhet bolagiserad kommer således att falla utanför om verksam-

heten endast avser finansiering i samband med produktionsbolagets

avsättning av varor eller tjänster och därför är undantagen från tillstånds-

plikt enligt 1 kap. 3 § lagen (1992:1610) om finansieringsverksamheten.

De remissinstanser som önskat att kravet på Finansinspektionens tillsyn

slopas har också velat ha en lindring av huvudsaklighetskravet för att

kunna passa in i systemet. Regeringen är emellertid inte beredd att ändra

på något av dessa grundläggande villkor för gruppregistrering. Genom

den valda avgränsningen kommer i huvudsak endast sådana företags-

grupper att omfattas vilka bedriver utåtriktad finansiell verksamhet. Det

är inom den sektorn som regeringen bedömt att

mervärdesbeskattningens snedvridande inverkan är som störst. När det

gäller en näringsidkare som tillhandahåller finansiella företag

stödtjänster krävs att han skall ha som huvudsaklig inriktning att göra

detta. Detta krav har tillkommit för att minska de negativa

konkurrenseffekterna gentemot fristående företag. Samtidigt ger det

uttryck för synsättet att endast sådana stödtjänster avses där alternativet

för det finansiella företaget hade varit att i stället utföra tjänsterna i

egen regi.

Kooperationens Pensionsanstalt har framfört önskemål om att även

Konsumentkooperationens pensionsstiftelse, vars försäkringstekniska

grunder fastställs av Finansinspektionen men där tillsynen utövas av

länsstyrelsen, skall omfattas av rätten till gruppregistrering. Pensions-

anstalten har anfört följande. Inom kooperationen administreras de av

arbetsgivarna genom kollektivavtal utfästa tjänstepensionerna och mer-

parten av övriga avtalsförsäkringar av pensionsanstalten. De utfästa

pensionerna är tryggade genom avsättningar till Konsument-

kooperationens pensionsstiftelse eller genom försäkringar tecknade i

Konsumentkooperationens pensionskassa. Pensionskassan och

pensionsstiftelsen administreras av pensionsanstalten genom ett

gemensamt administrativt system. Denna administrativa gruppering har

tillkommit som ett resultat av att lagstiftningen inte tillåter att de

ifrågavarande verksamhetsgrenarna bedrivs i en och samma juridiska

person.

Regeringen anser att ifrågavarande pensionsstiftelser, vilkas försäk-

ringstekniska grunder fastställs av Finansinspektionen med stöd av 3 §

lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. men där

tillsynen utövas av annan, inte kan anses utgöra sådana konkurrensutsatta

finansiella företag för vilka gruppregistreringsreglerna ansetts motive-

rade. Ett förslag om en särordning av begärt slag lämnas därför inte.

EG:s regler möjliggör gruppregistrering av företag oavsett om

gruppen utgör en koncern i civilrättslig mening eller någon annan form

av gruppering och oavsett företagens associationsform. En förutsättning

för att ett medlemsland skall få behandla flera företag som en enhet i

mervärdesskatterättsligt avseende är dock att företagen är nära

förbundna med varandra finansiellt, ekonomiskt och organisatoriskt.

Den närmare utformningen av sambands- och anknytningskraven över-

låts åt respektive medlemslands nationella lagstiftning. När det gäller

sambandskriterierna kan sägas att medlemsländerna generellt tillämpar

dem så att samtliga tre samband måste föreligga men att det är den

samlade bedömningen som avgör om företagen kan godkännas som en

mervärdesskattegrupp.

I likhet med vad utredningen i SOU 1992:121 föreslagit bör ett

företag inte få tillhöra fler än en mervärdesskattegrupp. I annat fall

skulle företagets transaktioner behöva fördelas mellan olika

mervärdesskattegrupper vilket påtagligt skulle komplicera såväl

kontrollarbetet som företagets egen redovisning (jfr dock

författningskommentaren till 6 a kap. 2 § tredje stycket angående

kommissionärsföretagen).

Angående den närmare innebörden av regeringens förslag, se författ-

ningskommentaren till föreslagna 6 a kap. 2 § första stycket 1 och 2 och

tredje stycket samt 3 § ML.

4.5.4 Gruppregistrering av företagsgrupper som omfattas av

slussningsregeln

Regeringens bedömning: I tillämpningsområdet för

gruppregistreringsreglerna bör för närvarande inte ingå sådana

näringsidkare som i dag kan tillämpa slussningsregeln för att få

avdragsrätt för ingående skatt som hänför sig till omsättning av egna

interna finansiella tjänster.

Promemorians förslag: I tillämpningsområdet för grupp-

registreringsreglerna skall också ingå sådana näringsidkare som

förvärvar tjänster från andra näringsidkare i gruppen vilka står under

Finansinspektionens tillsyn, om omsättningen omfattas av undantaget

för finansiella tjänster. Näringsidkarna skall anses nära förbundna i

finansiellt hänseende endast om sådana ägarförhållanden som gäller för

slussningsregeln enligt 8 kap. 4 § andra stycket mervärdesskattelagen

(1994:200) är uppfyllda.

Remissinstanserna: Riksskatteverket ansåg att förslaget i

promemorian borde begränsas till att endast avse näringsidkare som gör

finansiella förvärv i betydande omfattning.

Skälen för regeringens bedömning: Som redogjorts för i avsnitt

4.1 finns i 8 kap. 4 § första stycket 5 och andra stycket ML en särskild

avdragsregel enligt vilken ingående skatt hänförlig till koncerninterna

tillhandahållanden av tjänster är avdragsgill även om det företag som

tillhandahåller tjänsten självt inte haft rätt till avdrag för den ingående

skatten. Regeln infördes vid en tidpunkt då det skattepliktiga området

för tjänster var förhållandevis snävt. Skattefrihet förelåg således för bl.a.

administrativa tjänster, forsknings- och utvecklingsuppdrag och vissa

andra sådana tjänster som inte sällan tillhandahölls koncernföretag av

andra företag i samma koncern. Regeln avsåg att undanröja de

kumulativa effekter som blev följden av att det företag som tillhandahöll

den skattefria tjänsten inte kunde göra avdrag för ingående skatt som var

hänförlig till tillhandahållandet. Bestämmelsen infördes i 17 § lagen

(1968:430) om mervärdeskatt och överfördes till ML utan några sakliga

ändringar (prop. 1978/79:141 s. 77 f., Ds B 1977:6 s. 117 f.).

Vid det lagstiftningsarbete som låg till grund för EG-harmoniseringen

av mervärdesskattesystemet diskuterades möjligheten att upphäva sluss-

ningsregeln. Det konstaterades att den tekniskt avviker från den lösning

som EG-reglerna anvisar för de problem som följer av att företag med

intressegemenskap behandlas oberoende av varandra i mervärdes-

skattehänseende. Vad man här avsåg var bestämmelsen i sjätte mer-

värdesskattedirektivet som möjliggör gruppregistrering. Av stats-

finansiella skäl var regeringen emellertid inte beredd att vid det tillfället

införa regler om gruppregistrering (se avsnitt 3). Eftersom avdragsrätten

vid de interna koncernförvärven fortfarande ansågs ha betydelse, framför

allt för finansiella koncerner, var man heller inte beredd att upphäva

slussningsregeln utan att andra regler för att lösa de kumulativa

effekterna sattes i dess ställe (prop. 1994/95:57 s. 129).

När nu regeringen föreslår att gruppregistreringsregler införs för den

finansiella sektorn uppkommer åter frågan om slopande av sluss-

ningsregeln.

För en gruppregistrerad verksamhet kommer de interna

omsättningarna inte att beaktas mervärdesskattemässigt. Avdragsrätten

för ingående skatt skall bedömas efter samma principer som gäller vid

förvärv som görs av ett enda företag med blandad verksamhet (se avsnitt

4.5.6). För de företagsgrupper inom den finansiella sektorn som väljer

att låta gruppregistrera sig kommer slussningsregeln således att sakna

betydelse för de företag som ingår i gruppen.

Vid förfrågningar hos bl.a. Skattemyndigheten i Stockholms län har

framkommit att slussningsregeln fortfarande har betydelse för de kon-

cerner som inte tillhör bank- eller försäkringssektorn men som regel-

bundet tillämpar denna med avseende på företrädesvis interna bank-,

försäkrings- och/eller fastighetstjänster. Vid uthyrning av fastighet eller

lokal tjänar slussningsregeln ofta som ett alternativ till frivillig

skattskyldighet.

Gruppregistrering leder till samma beskattningsresultat som en

tillämpning av slussningsregeln när det gäller den ingående skatt som

hänför sig till skattefria interna tillhandahållanden av tjänster som skall

användas i skattepliktig verksamhet. I bägge fallen blir den ingående

skatten avdragsgill, antingen genom den särskilda avdragsbestämmelsen

(slussningsregeln) eller genom de allmänna regler om avdragsrätt som

gäller för en gruppregistrerad företagsgrupp med utåtriktad skattepliktig

verksamhet.

I promemorian och i det till Lagrådet remitterade lagförslaget fanns

ett förslag som innebar en rätt till gruppregistrering för företag som i

dag tillämpar slussningsregeln vid förvärv av finansiella tjänster från ett

annat företag i gruppen under Finansinspektionens tillsyn. Riksskatte-

verket hade i sitt remissyttrande över förslaget anfört att kretsen

tjänsteförvärvande företag enligt denna bestämmelse borde begränsas

till att endast avse företag som förvärvar tjänster i betydande

omfattning . Även Lagrådet har ifrågasatt om inte regeln medger alltför

stora möjligheter för en näringsidkare att ingå i en

mervärdesskattegrupp.

Regeringen gör följande bedömning. Den av Riksskatteverket

förordade regleringen begränsar visserligen tillämpningsområdet för

bestämmelsen i fråga men måste samtidigt anses medföra gränsdrag-

ningssvårigheter. Det kan heller inte uteslutas att regeln även med en

sådan begränsning skulle kunna inbjuda till manipulation av det före-

slagna gruppregistreringssystemet. En utvidgning av grupp-

registreringssystemet till att även omfatta tillämpningsområdet för

slussningsregeln bör därför övervägas först när slussningsregeln mer

generellt måste omprövas i samband med den översyn av

mervärdesskattereglerna vid uthyrning av verksamhetslokaler (dir.

1997:127) som regeringen nyligen beslutat om.

4.5.5 Uttagsbeskattning

Regeringens bedömning: För mervärdesskattegrupper bör tills

vidare inte gälla någon annan uttagsbeskattning än den som följer av

de allmänna bestämmelserna i 2 kap. mervärdesskattelagen

(1994:200).

Regeringens förslag: Bestämmelsen om uttagsbeskattning av

fastighetstjänster i 2 kap. 8 § mervärdesskattelagen skall anpassas så

att den blir tillämplig även på mervärdesskattegrupper om uttaget

avser en fastighet som ägs av någon av de näringsidkare som ingår i

gruppen.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Svenska Inkassoföreningen anser att

uttagsbeskattning bör införas i de fall inkassotjänster används internt.

Även Företagarnas Riksorganisation och Posten AB anser att

uttagsbeskattning bör införas för att minimera befarade konkurrens-

snedvridningar.

Skälen för regeringens bedömning och förslag: Det förhållandet

att en mervärdesskattegrupp med skattepliktig verksamhet skall bedömas

som en enda skattskyldig med en enda verksamhet medför att de

allmänna uttagsbestämmelserna i 2 kap. ML kommer att bli tillämpliga

på mervärdesskattegruppens verksamhet på samma sätt som om denna

bedrivits av ett enda företag. Exempelvis kommer en mer-

värdesskattegrupp att uttagsbeskattas med stöd av 2 kap. 2 § 3 ML om

något företag i gruppen med utåtriktad verksamhet för över en vara som

anskaffats för dess verksamhet till en skattefri finansieringsverksamhet

eller till en annan verksamhet inom gruppen som är helt eller delvis

skattefri. Detta är möjligt eftersom vad som föreskrivs i fråga om

verksamhet enligt 1 kap. 7 § ML avser såväl hela verksamheten som en

del av verksamheten.

Mervärdesskattegruppen bör också uttagsbeskattas enligt 2 kap. 8 §

ML för fastighetstjänster på egna fastigheter. Bestämmelsen bör

anpassas så att den blir tillämplig även på mervärdesskattegrupper om

uttaget avser en fastighet som ägs av någon av de näringsidkare sin ingår

i gruppen.

Bortsett från egna fastighetstjänster uttagsbeskattas i dag inte s.k.

självtjänster (prop. 1993/94:99 s. 143 f.).

För att förhindra konkurrenssnedvridningar och efter samråds-

förfarande med mervärdesskattekommittén får ett medlemsland enligt

artikel 6.3 i sjätte direktivet uttagsbeskatta en näringsidkare för tjänster

som tillhandahålls internt om den ingående skatten på en sådan tjänst

inte hade varit fullt avdragsgill om den i stället tillhandahållits av någon

annan näringsidkare.

Vad som avses är uttagsbeskattning av tjänster som utförs av partiellt

skattskyldiga i egen regi för verksamhetsändamål.

Uttagsbeskattning av tjänster som tillhandahålls inom en mer-

värdesskattegrupp med blandad verksamhet skulle således kunna komma

i fråga i den mån denna konstruktion skulle ge upphov till konkurrens-

snedvridningar.

Svenska Inkassoföreningen har i sitt remissyttrande över förslaget i

promemorian pekat på den konkurrenssnedvridning som kan uppstå i

förhållande till helt fristående företag som har samma tjänsteutbud som

de företag som omfattas av gruppregistrering. För inkassoföretagens del

innebär det att inkassotjänster skulle komma att definieras som sådana

stödtjänster som kan tillhandahållas skattefritt inom en finansiell

koncern. Konkurrensen inom inkassoområdet skulle enligt föreningen

därmed komma att snedvridas. Föreningen anser att uttagsbeskattning

bör införas i dessa fall.

Regeringen är emellertid inte nu beredd att införa en

uttagsbeskattning i enlighet med bestämmelserna i artikel 6.3. Först

sedan gruppregistreringssystemet varit i kraft en tid. Föreligger

förutsättningar för att bedöma behovet av en utökad uttagsbeskattning.

För det fall det skulle visa sig att reglerna skulle medföra stora

konkurrenssnedvridningar för fristående företag anser regeringen dock

att en sådan möjlighet bör övervägas.

4.5.6 Avdragsrätten

Det förhållandet att en mervärdesskattegrupp skall behandlas som en

enda skattskyldig i mervärdesskattehänseende får till följd inte bara att

uttagsbeskattningen utan också rätten till avdrag för ingående skatt skall

bedömas efter de allmänna reglerna. Ingående skatt hänförlig till externa

varu- eller tjänsteinköp som gjorts av ett bolag i en finansiell

mervärdesskattegrupp med skattepliktig verksamhet får således dras av i

enlighet med bestämmelserna i 8 kap. 13 14 §§ ML som reglerar

avdragsrätten vid s.k. blandad verksamhet.

Således gäller full avdragsrätt om anskaffningarna endast avser

verksamhet som medför skattskyldighet. Med verksamhet som medför

skattskyldighet jämställs verksamhet som medför rätt till återbetalning

av ingående skatt i enlighet med bestämmelserna i 10 kap. 9 12 §§ ML.

Med verksamhet avses enligt 1 kap. 7 § ML såväl hela verksamheten

som en del av verksamheten. Det betyder för de finansiella företagen i

gruppen att den ingående skatten måste vara helt hänförlig till

skattepliktiga omsättningar (exempelvis avse inköp av material för bruk

enbart i en banks notariatverksamhet). För något av de företag som vid

sidan av de interna tillhandahållandena även utför extern

försäljningsverksamhet måste skatten helt kunna hänföras till inköp som

avser den externa verksamheten.

Om anskaffningarna endast avser den del av mervärdesskattegruppens

verksamhet som inte medför skattskyldighet, såsom inköp av varor eller

tjänster för bruk i den skattefria finansiella verksamhetsdelen,

föreligger inte någon avdragsrätt för den ingående skatten.

Transaktioner inom en mervärdesskattegrupp skall inte beaktas.

Avdragsrätten för ingående skatt hänförlig till dessa transaktioner skall

bedömas på samma sätt som om förvärvet gjort av enda näringsidkare

med en enda verksamhet. Det avgörande blir därvid hur stor del av den

ingående skatten som kan hänföras till skattepliktig verksamhet. Märk

dock möjligheten till uttagsbeskattning i vissa fall (se föregående

avsnitt).

Om anskaffningarna görs gemensamt för de delar av mervärdes-

skattegruppens verksamhet som medför skattskyldighet och som inte

medför skattskyldighet (dvs. inköpen avser såväl skattepliktig

verksamhet hos ett av företagen som skattefri verksamhet hos ett annat

av företagen och/eller inköpen avser såväl skattepliktig som skattefri

verksamhet hos ett av företagen) skall en fördelning av den ingående

skatten göras efter skälig grund. För fördelning efter skälig grund brukar

skattemyndigheterna använda olika typer av fördelningsnycklar.

Mervärdesskattegruppens omsättningar skall redovisas av grupp-

huvudmannen för gruppens räkning (se avsnitt 4.5.10). Följaktligen är

det grupphuvudmannen som kan göra gällande avdragsrätten också

beträffande inköp som fakturerats ett annat företag i gruppen.

Avdragsrätten för ingående skatt hänförlig till en leverantörsfaktura

utställd på en gruppmedlem bör anses inträda den redovisningsperiod

under vilken gruppmedlemmen skall bokföra eller borde ha bokfört det

förvärv eller den import till vilken avdragsrätten hänför sig. Det står i

överensstämmelse med de allmänna reglerna i 13 kap. 16 § ML.

I sina remissyttranden över promemorian har Skattemyndigheterna i

Stockholms och Skåne län framhållit att frågor som rör avdragsrättens

omfattning kan förväntas att bli svåra i gruppregistreringsfallen. De

fördelningsnycklar som skall gälla när avdragsrätten fastställs efter

skälig grund uppges i normalfallet vara baserade på förhållandet mellan

skattepliktig och skattefri omsättning. Inom den finansiella sektorn har

dock en fördelning ofta skett med beaktande av andra grunder än

omsättningen. Bl.a. har personalens tidsmässiga arbetsinsats inom

skattepliktig resp. skattefri verksamhet använts som fördelningsgrund. I

vissa fall har olika fördelningsnycklar använts för den skattskyldiges

olika verksamheter. Myndigheterna har anfört att bedömningen av

fördelningsgrundernas skälighet kräver stora utredningsresurser och att

den stora spännvidden av fördelningsgrunder också innebär

kontrollsvårigheter. Med hänsyn till de särskilda svårigheter som måste

uppkomma när skäligt avdrag skall bestämmas för gruppen som helhet

bör enligt myndigheterna möjligheten att fritt välja fördelningsgrund

begränsas till att endast avse ett fåtal av lagstiftaren angivna

fördelningsgrunder. Man anser vidare att det är viktigt att fastslå att

endast en fördelningsgrund kan användas inom en mervärdesskattegrupp.

Gruppen bör också redan i ansökan om registrering ange vilken

fördelningsnyckel som skall tillämpas och beslutet om registrering

sålunda även innehålla beslut om godkännande av den söka

fördelningsgrunden. Vid förändringar inom gruppen bör det vara möjligt

att ansöka om ändring av fördelningsgrund.

Frågor om vilka fördelningsgrunder som skall anses skäliga för

mervärdesskattegrupper inom den finansiella sektorn kan enligt

regeringens uppfattning endast lösas på verkställighetsnivå. Framtagande

av godkända fördelningsgrunder bör lämpligen kunna göras av

skattemyndigheterna i samråd med berörda företag. Om det bedöms

lämpligt kommer det också att vara möjligt för Riksskatteverket att i

föreskrifter ange vilken eller vilka fördelningsgrunder som bör

användas. Av avsnitt 4.5.8 framgår att regeringen avser att i

mervärdesskatteförordningen (1994:223) införa ett särskilt

bemyndigande för Riksskatteverket att meddela de föreskrifter som kan

behövas för tillämpningen av gruppregistreringsreglerna.

4.5.7 Jämkning av avdragen ingående skatt

Det bör noteras att vid ny, ändrad eller upplöst gruppregistrering (se

avsnitt 4.5.8) kommer reglerna i 8 kap. ML om jämkning av tidigare

gjorda avdrag för ingående skatt att bli tillämpliga. Gruppregistrering

måste anses utgöra en sådan "ändrad användning" av en investeringsvara

som avses i 8 kap. 16 a § ML. Reglerna förhindrar därmed att ett

skattskyldigt företag i en företagsgrupp före en gruppregistrering får

avdragsrätt för ingående skatt på förvärv av anläggningstillgångar som

efter gruppregistreringen helt eller delvis skall användas i den skattefria

interna verksamheten Återföring skall göras av tidigare avdragen

ingående skatt på fastigheter och övriga investeringsvaror som

förvärvats sex år resp. fem år före gruppregistreringen till den del

tillgången skall användas i en skattefri verksamhet. Möjligheten till

avdrag för ingående skatt på investeringskostnader utan motsvarande

skattskyldighet för omsättning begränsas därigenom.

Med avdragsrätt jämställs rätt till återbetalning enligt bestämmelserna

i 10 kap. 9 12 §§ ML.

Av övergångsbestämmelserna till jämkningsreglerna följer att det

endast är ingående skatt hänförlig till förvärv gjorda fr.o.m. den 1 januari

1995 som kan bli föremål för jämkning. I den s.k. korrigeringstiden

inräknas det räkenskapsår under vilket varan förvärvats. Jämkningen står

i proportion till innehavstiden.

Av 13 kap. 28 a § ML följer att jämkningen skall ske i deklarationen

för mervärdesskattegruppens första redovisningsperiod under året efter

det räkenskapsår under vilket gruppregistreringen ägt rum.

4.5.8 Gruppregistrering av en företagsgrupp

Regeringens förslag: En mervärdesskattegrupp skall anses bildad

den dag som skattemyndigheten beslutar att näringsidkarna skall

gruppregistreras eller den senare dag som skattemyndigheten

bestämmer i detta beslut. Samtidigt skall skattemyndigheten utse en

grupphuvudman. Ändringar i gruppens sammansättning och byte av

grupphuvudman skall beslutas av skattemyndigheten efter ansökan.

Om något förhållande som legat till grund för gruppregistreringen har

ändrats skall grupphuvudmannen underrätta skattemyndigheten om

ändringen. En mervärdesskattegrupp skall kunna upplösas efter det att

samtliga de företag som hör till gruppen framställt yrkande om detta.

Om förutsättningarna för gruppregistrering upphört, skall också

skattemyndigheten kunna ta initiativ till att upplösa

mervärdesskattegruppen. Det skall vara möjligt att överklaga

skattemyndighetens beslut om gruppregistrering eller att mot

gruppens vilja upphäva en gruppregistrering eller inte göra yrkade

ändringar i gruppregistreringen. Uppgifter om vilka näringsidkare

som ingår i en mervärdesskattegrupp skall tas in i det centrala

skatteregistret.

Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens

förslag. I regeringens förslag ges dock skattemyndigheten möjlighet att

bestämma tidpunkten för när näringsidkarna får börja tillämpa reglerna

om gruppregistrering. Regeln har tillkommit på begäran av

Riksskatteverket. Även den föreslagna ändringen i skatteregisterlagen

har tillkommit på begäran av Riksskatteverket.

Remissinstanserna: Föreningen Auktoriserade Revisorer anser att

det klart bör framgå att skattemyndigheten inte har något val att vägra

registrering. Även Sveriges Bokförings- och Revisionsbyråers

Förbund anser att det inte bör finnas något utrymme för

skattemyndighetens subjektiva bedömningar. Kammarrätten i Göteborg

anser att förutsättningarna för skattemyndigheten att vägra registrering

eller besluta om avregistrering bör lagregleras. Posten AB anser att

uttagsbeskattning bör införas i stället för att skattemyndigheten skall ha

rätt att vägra gruppregistrering vid fall av konkurrensstörningar.

Skälen för regeringens förslag: Av lagen måste framgå vid vilken

tidpunkt en mervärdesskattegrupp skall anses bildad resp. upplöst.

Vidare måste effekten av förändringar i gruppens sammansättning

regleras. Regler om detta föreslås införda i nya 6 a kap. ML.

En mervärdesskattegrupp skall anses bildad antingen samma dag som

skattemyndigheten fattar ett beslut om att näringsidkarna skall

gruppregistreras eller den senare dag som skattemyndigheten

bestämmer att reglerna om gruppregistrering skall börja tillämpas ( se

föreslagna 6 a kap. 4 § första stycket ML). Beslutet bör således inte få

retroaktiv verkan.

Skattemyndigheten skall besluta om gruppregistrering efter ansökan

av berörda näringsidkare, om det inte finns särskilda skäl som talar mot

ett sådant beslut (se föreslagna 6 a kap. 6 § ML och

författningskommenta-ren till den paragrafen).

Det kan förutsättas att gruppregistreringen normalt skall börja gälla

från och med den tidpunkt som anges i ansökan. Detta kräver emellertid

att en ansökan om gruppregistrering kommer in inom rimlig tid före den

tidpunkt som näringsidkarna begär att reglerna skall tillämpas. Från

skatteförvaltningen har som riktlinje angetts den frist om 90 dagar som

tillämpas i England. Föreskrifter av detta slag bör kunna beslutas om på

verkställighetsnivå.

Samtidigt med gruppregistreringen skall skattemyndigheten utse en

grupphuvudman som skall svara för redovisning och deklaration av

gruppens utgående och ingående skatt och dessutom vara

betalningsskyldig för skatten (se föreslagna 6 a kap. 4 § ML). Jfr även

23 kap. 3 a § skattebetalningslagen (1997:483, SBL).

Ett beslut om gruppregistrering innebär inte i sig att mervärdes-

skattegruppen samtidigt blir registrerad som skattskyldig till

mervärdesskatt. Gruppregistreringen kan i själva verket få till följd att

mervärdesskattskyldigheten helt upphör för de företag som ingår i

gruppen. I de fall en mervärdesskattegrupp består av företag som enbart

tillhandahåller skattefria finansiella tjänster och av företag som enbart

bedriver gruppintern verksamhet blir mervärdesskattegruppens egen

verksamhet skattefri. Normalt sett torde dock de tjänster som de

finansiella företagen tillhandahåller inte alla kunna hänföras till

undantagsreglerna i 3 kap. 9 eller 10 § ML. Mervärdesskattegruppens

verksamhet kommer således oftast att medföra skattskyldighet om än i

mindre omfattning.

Om mervärdesskattegruppens verksamhet redan vid tillfället för

gruppregistreringen medför skattskyldighet eller sådan skattskyldighet

senare kommer att uppstå åligger det grupphuvudmannen att ansöka om

registrering till mervärdesskatt enligt de föreslagna reglerna i SBL. Den

mervärdesskattemässiga registreringen och avregistreringen av en mer-

värdesskattegrupp bör så långt möjligt följa de regler som normalt gäller

för registrering (se avsnitt 4.5.9).

Om ägande- eller kontrollförhållandena eller något annat förhållande

som legat till grund för gruppregistreringen ändras för någon av

medlemmarna i mervärdesskattegruppen bör det krävas att grupp-

huvudmannen skriftligen underrättar skattemyndigheten om detta för att

myndigheten skall kunna göra en bedömning av om företagsgruppen

fortfarande har rätt att utnyttja gruppregistreringsreglerna. Om det

kommer till skattemyndighetens kännedom att förutsättningarna för

gruppregistrering ändrats skall skattemyndigheten kunna förelägga

grupphuvudmannen att fullgöra sin underrättelseskyldighet Under-

rättelseskyldigheten för grupphuvud-mannen regleras i en ny 3 b § i 23

kap. SBL.

När det gäller ändringar i gruppens sammansättning bör en under-

rättelseskyldighet av nämnda slag inte anses tillfyllest. Sådana ändringar

bör kunna ske först sedan skattemyndigheten efter ansökan från grupp-

medlemmarna har beslutat om detta. En mervärdesskattegrupp skall

också kunna upplösas efter det att samtliga de företag som hör till

gruppen framställt yrkande om detta. Vad nu sagts framgår av föreslagna

6 a kap. 5 och 6 §§ ML.

Om skattemyndigheten finner att förutsättningarna för grupp-

registrering inte längre är för handen eller om det finns särskilda skäl

kan även myndigheten ta initiativ till att upplösa

mervärdesskattegruppen. Detta skall ske genom ett formellt beslut om

avregistrering (se 6 a kap. 6 § ML). En rätt för skattemyndigheten att ta

eget initiativ till att utesluta någon från gruppen bör inte föras in.

Omständigheterna torde då vara sådana att det i stället finns

förutsättningar för myndigheten att ta initiativ till att upplösa gruppen.

Skattemyndigheten skall besluta om gruppregistrering, om av-

registrering eller om ändring i gruppregistreringen i enlighet med

ansökan om det inte finns särskilda skäl som talar mot detta. Angående

förhållanden som kan utgöra särskilda skäl, se författningskommentaren

till 6 a kap. 6 § ML

Beslut i gruppregistreringsärenden bör fattas av skattemyndigheten i

det län som är beslutande myndighet enligt 2 kap. 1-3 eller 5 § SBL för

den näringsidkare som anmälts eller utsetts som grupphuvudman (se

föreslagna andra stycket i 12 kap. 2 § ML). Den prövning som måste

göras vid en gruppregistrering kommer därmed att kunna hanteras av

samma skattemyndighet som enligt 3 kap. 1 § SBL skall handlägga mer-

värdesskattegruppens registrering till skattskyldighet. Detta utesluter

inte att andra i gruppen ingående företag inkomstskattemässigt kan höra

till en skattemyndighet i ett annat län. Denna olägenhet får anses vara en

nödvändig följd av gruppregistreringssystemet.

Skattemyndighetens beslut att vägra gruppregistrering exempelvis

genom att motsätta sig den föreslagna grupphuvudmannen eller av någon

annan anledning eller att mot gruppens vilja upphäva en grupp-

registrering eller inte göra yrkade ändringar i gruppregistreringen skall

kunna överklagas hos länsrätten. Med hänsyn till att beslut om

gruppregistrering eller ändring i en gruppregistrering kan komma att

beröra flera olika skattemyndigheter bör även Riksskatteverket ges en

rätt att överklaga ett sådant beslut. Bestämmelserna i 20 kap. 1 § ML bör

kompletteras i enlighet härmed.

Grupphuvudmannen och gruppmedlemmarna kan tillhöra olika skatte-

myndigheter. Ett stort antal näringsidkare kan vara berörda. För att det

skall vara möjligt för myndigheterna att veta vilka näringsidkare som

ingår i en mervärdesskattegrupp bör detta förhållande framgå av skatte-

registret. En ny punkt 30 med denna innebörd föreslås i 7 §

skatteregisterlagen (1980:343).

4.5.9 Mervärdesskatteregistrering av en

mervärdesskattegrupp

Regeringens förslag: Grupphuvudmannen likställs med en skatts-

kyldig i skattebetalningslagens mening och skall företräda gruppen i

frågor som rör mervärdesskatt. Grupphuvudmannen skall tilldelas

mervärdesskattegruppens registreringsnummer till mervärdesskatt.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Av gruppregistreringen följer att

skattskyldigheten hos de enskilda företagen i gruppen övergår till mer-

värdesskattegruppen såsom mervärdesskatterättsligt subjekt i de fall den

av gruppen bedrivna verksamheten medför skattskyldighet. Frågan om

mervärdesskattegruppens skattskyldighet till mervärdesskatt skall be-

dömas enligt de allmänna regler i ML som gäller för varje näringsidkare.

Mervärdesskattegruppens verksamhet skall således medföra skatt-

skyldighet om förutsättningarna i 1 kap. 2 § första stycket 1 ML är för

handen (jfr 1 kap. 7 § andra stycket ML angående vad som avses med

verksamhet som medför skattskyldighet). Med skattskyldig likställs den

som har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap.

9 12 §§ ML (se 19 kap. 12 § ML och 1 kap. 4 § tredje stycket 2 SBL).

Den som är skattskyldig enligt ML är skyldig att anmäla sig för

registrering hos skattemyndigheten. Detta framgår av 3 kap. 1 och 2 §§

SBL. I fråga om mervärdesskattegrupper är det grupphuvudmannen som

likställs med skattskyldig och som skall företräda gruppen i frågor som

rör mervärdesskatt. Detta framgår av de föreslagna bestämmelserna i 1

kap. 4 § tredje stycket 5 resp. 23 kap. 3 a § SBL. Således skall det vara

grupphuvudmannen som har skyldighet att anmäla mervärdes-

skattegruppen för registrering. Skattemyndigheten skall registrera

mervärdesskattegruppen i grupphuvudmannens namn. Ett förtydligande

om detta föreslås i 3 kap. 1 § SBL.

Den gruppregistrerade verksamheten skall således endast tilldelas ett

registreringsnummer utfärdat på grupphuvudmannen. Detta bör framgå

av 5 § skattebetalningsförordningen (1997:750, SBF) genom en

hänvisning till den förslagna bestämmelsen i 3 kap. 1 § första stycket 3

SBL. De registreringsnummer till mervärdesskatt som de individuella

gruppmedlemmarna har vid tidpunkten för

mervärdesskatteregistreringen av gruppen bör slopas. Detta följer av att

företagen i gruppen inte kan företa några mervärdesskatterättsliga

transaktioner inom gruppen och att det är grupphuvudmannen som skall

redovisa och deklarera mervärdesskatten för de externa omsättningarna.

Det nya registreringsnumret som identifierar hela gruppen skall således

anges på alla skattebärande fakturor som gruppens medlemmar utfärdar.

Numret bör kvarstå oförändrat även om grupphuvudmannen byts ut eller

någon annan medlem i gruppen utträder eller tillkommer. Om

mervärdesskattegruppen upphävs skall även gruppens registrerings-

nummer till mervärdesskatt upphävas. Alla medlemmar som fortfarande

är registreringsskyldiga måste då ansöka om ny registrering och tilldelas

nytt registreringsnummer.

Att en gruppregistrerad verksamhet skall tilldelas ett eget regist-

reringsnummer är i enlighet med tillämpningen i flertalet av de EG-

länder som har regler om gruppregistrering.

Det har emellertid visat sig att gruppregistrering under gemensamt

registreringsnummer till mervärdesskatt kan leda till problem vid EG-

handeln för såväl skattemyndigheterna som köpare och säljare. När ett

företag i gruppen använder grupphuvudmannens registreringsnummer

kommer det inte att föreligga överensstämmelse mellan registrerings-

numret och företagets namn vid en s.k. VAT-nummerförfrågan. Vissa

länder, däribland Finland, kräver att företagen i gruppen skall använda sitt

eget individuella registreringsnummer vid gemenskapsintern handel. I

Tyskland har företagen i gruppen i stället rätt att på begäran erhålla ett

eget registreringsnummer till mervärdesskatt. I engelska mervärdes-

skattegrupper förekommer bara ett registreringsnummer vilket utfärdas

till den företrädande medlemmen. Emellertid har varje gruppmedlem

också ett tresiffrigt underordnat referensnummer. Vid

gemenskapsintern handel använder medlemmarna i

mervärdesskattegruppen gruppens niosiffriga registreringsnummer till

mervärdesskatt med det tresiffriga underordnade referensnumret bifogat

till det huvudsakliga registreringsnumret.

Det är angeläget att avstämningsproblem förhindras också för svensk

del. Det bör av gruppregistreringsnumret eller på annat sätt framgå att

företaget ingår i en mervärdesskattegrupp. I propositionen lämnas inte

något förslag om vilka ytterligare regler som kan behövas för att inom

ramen för mervärdesskattegruppens registreringsnummer till

mervärdesskatt skilja ut de individuella gruppmedlemmarna vid

gemenskapsintern handel. Dessa och övriga frågor som rör

registreringen är sådana som typiskt sett bör överlåtas till

Riksskatteverket att ta ställning till (jfr 5 § SBF och prop. 1996/97:100,

Del 1, s. 529).

4.5.10 Redovisning och deklaration

Regeringens förslag: Grupphuvudmannen skall redovisa och

deklarera mervärdesskatten för den verksamhet som

mervärdesskattegruppen bedriver. Redovisningen skall göras i en

skattedeklaration.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag

utom i fråga om möjligheten för en grupphuvudman att redovisa

mervärdesskattegruppens verksamhet i en självdeklaration. Ändringen

har tillkommit på initiativ av Riksskatteverket.

Remissinstanserna: Har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Det förhållandet att verksamheter

som de olika företagen i en mervärdesskattegrupp bedriver skall ses

som en enda verksamhet i mervärdesskattehänseende innebär att endast

en mervärdesskatteredovisning skall lämnas för samtliga de

skattepliktiga omsättningar som företagen i gruppen gör.

Mervärdesskattegruppen är skattskyldighetssubjektet vid

tillämpningen av ML:s bestämmelser. Vid tillämpningen av SBL:s

bestämmelser likställs emellertid grupphuvudmannen med den

skattskyldige (se föreslagna 1 kap. 4 § tredje stycket 5 SBL).

Grupphuvudmannen skall därför redovisa och deklarera

mervärdesskatten för den verksamhet som mervärdesskattegruppen

bedriver. Vid sidan om gruppens mervärdesskatt skall

grupphuvudmannen också deklarera sina egna källskatter och

arbetsgivaravgifter i enlighet med vad som föreskrivs i SBL och i lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Grupphuvud-

mannen måste således lämna två skattedeklarationer.

I 10 kap. 9 § SBL finns den grundläggande bestämmelsen om

skyldighet att lämna skattedeklaration. Bestämmelsen måste förtydligas

så att det klart framgår att det är grupphuvudmannen som omfattas av

deklarationsskyldigheten.

Enligt 10 kap. 31 § SBL kan den som har en skattepliktig omsättning

för beskattningsåret som inte överstiger en miljon kronor redovisa

utgående och ingående skatt i en självdeklaration. I promemorian ansågs

denna regel kunna gälla även för mervärdesskattegruppers verksamhet

eftersom det ansågs angeläget att gruppregistreringsreglerna medför så

få ingrepp som möjligt i ordningen för redovisning och deklaration.

Riksskatteverket har emellertid avstyrkt en sådan ordning. Man har

ansett att det inte är motiverat att tvingas göra anpassningar i ADB-

systemen vid inkomsttaxeringen och i deklarationsblanketterna för det

fåtal fall som kan komma att bli aktuella. Med hänsyn till vad

Riksskatteverket anfört föreslår regeringen en ändring av bestämmelsen

i 10 kap. 31 § SBL så att den inte blir tillämplig på

gruppregistreringsfallen.

Vid deklarationstidpunkten skall utgående och ingående skatt för

mervärdesskattegruppens hela verksamhet sammanställas i grupphuvud-

mannens skattedeklaration. Grupphuvudmannen bör i skattedeklara-

tionen, utöver identifikationsuppgifter och uppgifter om redovis-

ningsperioden, även lämna uppgifter om det samlade värdet av

varuleveranser och varuförvärv vid handel med andra EG-länder.

Bestämmelserna i 10 kap. 17 § SBL som anger vad en skattedeklaration

skall innehålla bör förtydligas i dessa avseenden. Det betyder att övriga

företag i gruppen inte skall lämna några mervärdesskatteuppgifter i sina

skattedeklarationer.

Grupphuvudmannen skall för mervärdesskattegruppens räkning även

lämna uppgifter om varuhandeln med andra EG-länder i periodiska

sammanställningar (s.k. kvartalsredovisningar) enligt 10 kap. 33 § SBL.

Av kontrolltekniska skäl bör övervägas om det skall krävas att

grupphuvudmannen i skattedeklarationen och i de periodiska samman-

ställningarna lämnar en individuell redovisning för varje företag i

gruppen som bedriver handel med andra EG-länder. De närmare före-

skrifterna om detta bör kunna lämnas av Riksskatteverket med stöd av 10

kap. 17 § andra stycket resp. 10 kap. 33 § andra stycket SBL.

4.5.11 Skattekonto

Regeringens förslag: För en grupphuvudman skall det upprättas ett

särskilt skattekonto avseende mervärdesskattegruppens mervärdes-

skatt. Ett belopp som har sin grund i överskjutande ingående mer-

värdesskatt hos en grupphuvudman får återbetalas endast till den del

beloppet inte behövs för att täcka underskott på ett annat skattekonto

hos grupphuvudmannen eller på en annan gruppmedlems skattekonto.

Om underskotten inte kan täckas helt skall de täckas i den ordning

som grupphuvudmannen bestämmer.

Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens

förslag. I promemorian togs dock inte ställning till om skatte-

myndigheten skulle upprätta ett eller två skattekonton för

grupphuvudmannen.

Remissinstanserna: Riksskatteverket anser att bestämmelserna skall

utformas så att redovisningen av mervärdesskatt för en grupp alltid skall

ske på särskilt skattekonto. Riksskatteverket avvisar det föreslagna

avräkningsförfarandet eftersom ett sådant förfarande inte är förenligt

med det återbetalningsförfarande som gäller för skattekonton och skulle

innebära manuella rutiner. Även Skattemyndigheten i Västra Götalands

län, Skattemyndigheten i Stockholms län och Svenska

Revisorsamfundet anser att grupphuvudmannen bör tilldelas två

skattekonton, det ena för gruppens redovisning och det andra för

huvudmannens individuella skatter.

Skälen för regeringens förslag: Genom SBL har ett nytt system för

redovisning och betalning av skatter och avgifter införts. Enligt detta

skall alla skatter och avgifter samordnas i ett system med skattekonton.

Hos skattemyndigheten skall finnas ett skattekonto för varje skatt- och

avgiftsskyldig. På skattekontot skall skattemyndigheten registrera skatt

som skall betalas in eller betalas tillbaka, gjorda inbetalningar och

utbetalningar samt belopp som lämnats för indrivning.

Av 3 kap. 5 § första stycket SBL framgår att skattemyndigheten skall

upprätta ett skattekonto för varje person som är skattskyldig enligt SBL.

Genom 3 kap. 5 § andra stycket SBL finns emellertid en möjlighet för

skattemyndigheten att besluta att en person skall ha fler än ett

skattekonto. Av förarbetena (prop. 1996/97:100, Del 1 s. 531) framgår

att behov av detta kan uppstå då skattemyndigheten beslutat om en sådan

representant för ett enkelt bolag eller partrederi som avses i 23 kap. 3 §

SBL.

När det gäller en mervärdesskattegrupp är det gruppen som är

skattesubjekt i ML:s mening men det är grupphuvudmannen som skall

svara för redovisning och betalning av mervärdesskatten. Han likställs

därför med en skattskyldig i SBL:s mening (se föreslagna 1 kap. 4 §

tredje stycket 5 SBL). Det är också grupphuvudmannen och inte

mervärdesskattegruppen som skall registreras till mervärdesskatt (se

föreslagna 3 kap. 1 § SBL). Grupphuvudmannen skall dessutom

deklarera sin egen inkomstskatt och sina egna arbetsgivaravgifter i en

annan skattedeklaration än den som skall lämnas för mervärdesskatte-

gruppen.

I promemorian diskuterades dels alternativet att endast ett skattekonto

upprättas för grupphuvudmannen, dels alternativet att skattemyndigheten

tilldelar grupphuvudmannen två skattekonton på motsvarande sätt som

för representanter för enkla bolag. I det förstnämnda fallet skulle skatte-

kontot således avse både mervärdesskattegruppens mervärdesskatt och

huvudmannens individuella skatter och avgifter. Enligt det andra alterna-

tivet skulle det ena kontot endast avse grupphuvudmannens individuella

skatter och avgifter. På det andra kontot skulle enbart mervärdesskatten

redovisas. Ett sådant mervärdesskattekonto skulle dock skilja sig från

det som kan tilldelas en representant för enkla bolag eftersom denne

även svarar för delägarnas källskatter och arbetsgivaravgifter och inte

enbart för mervärdesskatten. Alternativet med två skattekonton är dock

det alternativ som de remissinstanser som uttalat sig i frågan har

förordat. Härigenom undviks en sammanblandning av medel som härrör

från gruppens mervärdesskatt och sådana som avser huvudmannens

individuella skatter. Enligt 3 kap. 5 § SBL ges skattemyndigheterna

möjligheten att välja det alternativ som framstår som lämpligast. Riks-

skatteverket har i sitt remissyttrande avvisat en sådan valfrihet för

skattemyndigheterna. Regeringen föreslår därför en ändring i 3 kap. 5 §

SBL av vilken framgår att det för en grupphuvudman måste upprättas ett

särskilt skattekonto för registrering av mervärdesskattegruppens mer-

värdesskatt.

I promemorian har föreslagits att en återbetalning av överskjutande in-

gående mervärdesskatt skall föregås av en avräkning mot eventuella

underskott på grupphuvudmannens eller någon annan gruppmedlems

skattekonto. En sådan avräkning överensstämmer med principerna för

skattekontosystemet (jfr 16 kap. 9 § SBL) och med principen om att

gruppregistrerade företag skall anses som en enda näringsidkare i mer-

värdesskattehänseende. Om mervärdesskatten skulle återbetalas utan

föregående avräkning skulle en fördel för gruppregistrerade företag

jämfört med övriga företag uppstå. För att det inte skall vara möjligt att

missbruka systemet genom att styra anskaffningarna av investeringsvaror

endast till bolag med låga underskott på sina skattekonton ansågs att en

avräkning skulle göras på samtliga gruppmedlemmarnas skattekonton.

Först därefter skulle beloppet kunna återbetalas till grupphuvudmannen.

Riksskatteverket och Skattemyndigheten i Stockholms län har i sina

remissyttranden avvisat all manuell hantering såsom oförenlig med

skattekontosystemet. Av de skäl som redogjorts för i promemorian

anser regeringen emellertid att ett avräkningsförfarande måste föregå

varje återbetalning av ingående skatt även om det torde förutsätta

utbetalningsspärrar i det maskinella systemet för återbetalning och en

viss efterföljande manuell hantering. De administrativa kostnaderna för

detta torde emellertid inte uppgå till några högre belopp. Antalet

mervärdesskattegrupper med överskjutande ingående skatt kommer

sannolikt att vara begränsat. Vidare bör det maskinella systemet redan nu

vara anpassat för vissa typer av utbetalningsspärrar som en följd av

bestämmelserna i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av

skatter och avgifter. Regeringen föreslår därför en bestämmelse om

avräkningsförfarande i samband med återbetalning av överskjutande

ingående skatt. Bestämmelsen framgår av en ny 7 a § i 18 kap. SBL

När det gäller frågan vilka skattekonton som skall tas i anspråk för av-

räkning ligger det nära till hands att i första hand välja skattekontona

avseende de företag hos vilka den överskjutande ingående skatten upp-

kommit och att avräkningen därvid skall göras i förhållande till respek-

tive näringsidkares andel av det återbetalningsbara beloppet. En sådan

ordning torde dock förutsätta att skattemyndigheten först måste skaffa

sig kunskap om varifrån den överskjutande ingående skatten härrör.

Detta utgör en administrativ olägenhet vid hanteringen av

skattekontosystemet. Regeringen föreslår därför att i de fall

underskotten inte helt kan täckas på ett annat skattekonto hos

grupphuvudmannen eller på annan gruppmedlems skattekonto så skall

underskotten täckas i den ordning som grupphuvudmannen bestämmer.

4.5.12 Fakturering

Regeringens förslag: Faktureringsskyldigheten i 11 kap.

mervärdesskattelagen (1994:200) skall gälla för såväl

grupphuvudmannen som för övriga företag i mervärdesskattegruppen

i fråga om de externa omsättningarna.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: När ett företag som hör till en

mervärdesskattegrupp gör skattepliktiga omsättningar till utomstående,

är det nödvändigt att faktureringen sker i det företagets namn och inte i

den deklarationsskyldige grupphuvudmannens namn. Däremot skall

företaget använda grupphuvudmannens registreringsnummer till

mervärdesskatt (eventuellt med ett individuellt tillägg) på fakturor och

andra dokument. Faktureringsskyldigheten i 11 kap. ML gäller således

inte endast för de externa omsättningar som grupphuvudmannen gör utan

för alla de omsättningar som företag inom gruppen gör externt.

Bestämmelserna i 11 kap. ML måste anpassas till dessa förhållanden.

Tillhandahållanden av varor och tjänster mellan medlemmarna i

samma grupp skall inte beaktas. Av detta följer att internfaktureringen

inom mervärdesskattegruppen skall ske utan mervärdesskatt.

4.5.13 Bokföring

I mervärdesskatterättsligt hänseende behandlas mervärdesskattegruppen

som en person i fråga om redovisning och deklaration av skatten. I övrigt

skall dock företagen i gruppen behandlas som juridiskt självständiga

subjekt med bl.a. egen inkomstskatteredovisning, egna affärsräkenskaper

och egen bokföring. Varje företag skall således bokföra sina egna

mervärdesskattepliktiga transaktioner och sin egen mervärdesskatt dock

med beaktande av att tillhandahållanden inom gruppen skall bortses från.

Vid bokföringen måste således hänsyn tas till att avdragsrätten för

ingående skatt i vissa fall kan vara beskuren eller inte föreligga alls.

Såsom tidigare beskrivits (se avsnitt 4.5.6) är avdragsrättens omfattning

beroende av hur det förvärv den ingående skatten hänför sig till skall

utnyttjas inom mervärdesskattegruppen.

Riksskatteverket bör kunna meddela närmare anvisningar om vilka

anteckningar som skall göras i räkenskaperna till följd av gruppregistre-

ringen.

4.5.14 Intern avräkning

Av föregående avsnitt framgår att övriga företag i gruppen kan komma

att få en fordran på grupphuvudmannen avseende den överskjutande

ingående skatt som faktiskt återbetalats till grupphuvudmannen sedan en

avräkning gjorts enligt föreslagna 18 kap. 7 a § SBL. Om de övriga

företagen inte får en sådan fordran, kommer deras verksamhet att

belastas på samma sätt som om den ingående skatten inte varit

avdragsgill i denna del. Detta kan exempelvis i ett investeringsskede vara

av stor betydelse inte bara för det investerande företaget utan också för

dess borgenärer.

När grupphuvudmannen har betalat överskjutande utgående skatt

innebär det å andra sidan att grupphuvudmannen kan ha en fordran på de

övriga företagen.

Vidare kan mervärdesskatten i vissa fall vara avdragsgill vid

inkomstredovisningen. I 19 § andra stycket kommunalskattelagen

(1928:370, KL) finns bestämmelser om avdrag för det fall att den

utgående skatten räknats med vid inkomstredovisningen. Avdrag får

också göras för mervärdesskatt som återförts enligt 9 kap. 5 eller 6 §

ML och som inbetalats till staten på sätt som anges i 9 kap. 3 § första

stycket 2 ML (se punkt 23 av anvisningarna till 23 § KL). Av 2 § 1 mom.

första stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt följer att dessa

bestämmelser blir tillämpliga även vid taxeringen till statlig

inkomstskatt. Den nu nämnda avdragsrätten för mervärdesskatt bör

internt tillgodoföras rätt företag.

Om ett av företagen brister i betalningen gentemot ett annat företag i

mervärdesskattegruppen, får det anses följa av allmänna bestämmelser

att krav som har sin grund i mervärdesbeskattningen skall kunna riktas

mot företaget på samma sätt som för företagens andra ekonomiska

mellanhavanden.

4.5.15 Underlag för skattekontroll

Regeringens förslag: Underlag för kontroll av mervärdesskatte-

redovisningen skall finnas tillgängligt hos grupphuvudmannen.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Riksskatteverket och Skattemyndigheten i

Stockholms län anser att det tydligt bör regleras vilket material som

skall finnas tillgängligt hos huvudmannen för kontroll av redovisningen.

Generaltullstyrelsen åberopar vad som anförts om skattskyldigheten

för import och anser att förslaget kan innebära praktiska olägenheter

genom att underlaget för tull resp. mervärdesskatt kan komma att förvara

hos olika juridiska personer men anser samtidigt att detta inte behöver

innebära problem för tullens del. Föreningen Auktoriserade Revisorer

anser att det bör räcka med att bokföringsunderlaget kan återfinnas hos

företagen i mervärdesskattegruppen.

Skälen för regeringens förslag: Av föregående avsnitt framgår att

varje företag måste ta ställning till om skatt skall påföras och om

avdragsrätt föreligger. Det kan förutses att det ibland kan bli svårt för

såväl skattemyndigheter som berörda företag att få en klar bild över

skattskyldighetens omfattning. I 14 kap. 2 § SBL finns det allmänna

bestämmelser om skyldigheten att ha underlag för kontroll av beskatt-

ningen. Det är naturligt att det ställs krav på att underlaget för kontroll av

mervärdesskatteredovisningen skall finnas tillgängligt hos grupphuvud-

mannen eftersom det är denne som har att svara för skattens redovisning

och betalning. En bestämmelse av detta slag har föreslagits i den nya 3 a

§ andra stycket i 23 kap. SBL. Riksskatteverket bör dock få rätt att

föreskriva vilket underlag som skall finnas hos grupphuvudmannen. Av

avsnitt 4.5.8 framgår att regeringen avser att i mervärdesskatte-

förordningen (1994:223) införa ett särskilt bemyndigande för

Riksskatteverket att meddela de verkställighetsföreskrifter som kan

behövas.

4.5.16 Solidariskt betalningsansvar

Regeringens förslag: Varje näringsidkare som ingår i mervärdes-

skattegruppen skall vara solidariskt betalningsansvarig gentemot

staten för den överskjutande utgående mervärdesskatt som

uppkommit för gruppen under den tid som näringsidkaren varit

medlem i gruppen.

Promemorians förslag: Överensstämmer utom i det avseendet att

det i promemorian även föreslagits en regressrätt för det företag som

betalat en mervärdesskatteskuld för vilken han ålagts en solidarisk

betalningsskyldighet.

Remissinstanserna: Föreningen Auktoriserade Revisorer anser att

regressrätten bör kunna göras gällande inte bara gentemot grupphuvud-

mannen utan också gentemot övriga gruppmedlemmar.

Skälen för regeringens förslag: Genom den föreslagna

bestämmelsen i 23 kap. 3 a § SBL skall grupphuvudmannen inte bara

svara för deklarationen av mervärdesskatten utan också för att skatten

betalas.

Gruppregistreringen innebär att skattskyldigheten avser mervärdes-

skattegruppen som mervärdesskatterättsligt subjekt. Det är därmed

naturligt att varje företag som ingår i mervärdesskattegruppen skall vara

solidariskt betalningsansvarigt gentemot staten för gruppens

överskjutande utgående mervärdesskatt. Det betyder att om

grupphuvudmannen inte betalar skatten så kan betalning utkrävas hos var

och en i mervärdesskattegruppen även om skulden inte härrör från just

den gruppmedlemmen. Det solidariska betalningsansvaret kan även avse

de företag i gruppen som bedriver verksamhet som inte medför

skattskyldighet. En ordning med solidariskt betalningsskyldighet

förhindrar att systemet missbrukas genom att betalningsansvaret förs

över till något betalningssvagt företag i gruppen. Motsvarande

bestämmelser finns också hos de länder som i dag tillämpar regler om

gruppregistrering.

Den solidariska betalningsskyldigheten för en omsättning uppkommer

vid samma tidpunkt för samtliga företag i gruppen. Tidpunkten är den då

skattskyldigheten för mervärdesskattegruppen för en viss omsättning

uppstår enligt de allmänna bestämmelserna i 1 kap. 5 § ML om skatt-

skyldighetens inträde.

Betalningsskyldigheten avser skatteskulder som uppkommit fram till

dess att mervärdesskattegruppen upplösts. Betalningsansvar föreligger

således inte för en mervärdesskatteskuld som uppkommit efter det att

mervärdesskattegruppen avregistrerats enligt beslut som avses i före-

slagna 6 a kap. 5 § ML.

Utträde ur gruppen skall inte befria från ansvar som uppkommit

tidigare. Betalningsskyldigheten skall således föreligga för

skatteskulder som uppkommit under den tid ett företag har varit medlem

i mervärdesskattegruppen.

Det solidariska betalningsansvaret för näringsidkarna i en mervärdes-

skattegrupp bör framgå av en ny bestämmelse, 8 b §, i 12 kap. SBL.

Eftersom varje företag i gruppen är solidariskt betalningsansvarigt för

skatten, är varje företag i gruppen också solidariskt ansvarigt för

kostnadsränta enligt 19 kap. 8 § SBL jämförd med 1 kap. 1 § 7 SBL. Av

det solidariska betalningsansvaret följer vidare att kronofogde-

myndigheten kan driva in skattebeloppet från vilket som helst av före-

tagen om skatten inte betalas i rätt tid (jfr 20 kap. 1 § SBL).

I det till Lagrådet remitterade förslaget fanns också ett förslag om

regressrätt i SBL för det företag som betalat en mervärdesskatteskuld

för vilken han ålagts solidarisk betalningsskyldighet. Lagrådet har,

bortsett från vissa synpunkter på utformningen av bestämmelsen,

ifrågasatt om en sådan reglering är erforderlig. Regeringen gör följande

bedömning. Såsom tidigare redovisats (se avsnitt 4.5.14) så skall för den

interna avräkningen mellan näringsidkarna i gruppen gälla allmänna

civilrättsliga bestämmelser. En regressfordran enligt SBL får emellertid

drivas in på det sätt som gäller för indrivning av skattefordringar (se 12

kap. 13 § SBL) och målet handläggas hos kronofogdemyndigheten som

allmänt mål. Detta kan inte anses förenligt med de principer som i övrigt

råder för den interna avräkningen mellan företagen.. Regeringen lämnar

därför inte något förslag om regressrätt i enlighet med

skattebetalningslagens bestämmelser.

4.5.17 Företrädaransvar

I 12 kap. 6 § SBL finns bestämmelser om det ansvar en företrädare för

en juridisk person har för att ett belopp motsvarande det underskott som

uppkommit på den juridiska personens skattekonto betalas i föreskriven

tid till skattemyndigheten, det s.k. företrädaransvaret. Företrädaren är

under vissa förutsättningar solidariskt ansvarig med den juridiska

personen för skattebeloppet och ränta. Bestämmelsen kommer också att

omfatta en företrädare för en grupphuvudman i fråga om

mervärdesskatteskuld som uppkommit på grupphuvudmannens

skattekonto. Bestämmelsen får även anses omfatta företrädare för

övriga företag i en mervärdesskattegrupp i de fall företaget utkrävs en

solidarisk betalningsskyldighet med stöd av föreslagna 12 kap. 8 b §

SBL.

Av 12 kap. 12 § SBL framgår att företrädaren har en regressrätt

gentemot den juridiska personen.

5 Gruppregistrering av kommissionärsföretag

Vid sidan om gruppregistrering för finansiella företag behandlades i

promemorian Ds 1997:80 också frågan om gruppregistrering för

företag i inkomstskatterättsliga kommissionärsförhållanden. Tidigare

fanns en möjlighet för ett kommittentföretag att med stöd av en s.k.

bindande förklaring få anses skattskyldigt till mervärdesskatt för ett

kommissionärsföretags omsättning. Den bindande förklaringen har av

formella skäl inte ansetts kunna tillämpas efter den 30 juni 1994.

5.1 Kommissionärskonstruktionen och

inkomstbeskattningen

Inom näringslivet förekommer att verksamhet av inkomstskatterättsliga

skäl bedrivs genom s.k. kommissionärsföretag. Bestämmelser om

sådana s.k. oäkta kommissionärsförhållanden finns i 2 § 2 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL). Bestämmelserna är avsedda

att uttömmande reglera de fall när verksamhet i ett företag får beskattas

hos det företag för vars räkning verksamheten bedrivits. Bestämmelsen

har följande lydelse:

 Inkomst av verksamhet som kommissionärsföretag har drivit för ett

kommittentföretags räkning får redovisas hos kommittentföretaget

under förutsättning

a) att kommissionärsförhållandet är grundat på skriftligt avtal,

 b) att kommissionärsföretaget inte under beskattningsåret har drivit

verksamhet i nämnvärd omfattning vid sidan av den verksamhet som

drivits för kommittentföretagets räkning,

 c) att verksamheten drivits på det angivna sättet under hela

beskattningsåret för båda företagen eller sedan

kommissionärsföretaget började driva verksamhet av något slag,

 d) att beskattningsåren för båda företagen utgått vid samma tidpunkt

samt

 e) att båda företagen skulle ha rätt till avdrag enligt 3 mom. för

koncernbidrag som under beskattningsåret hade lämnats till det andra

företaget.

 Med kommissionärsföretag förstås svenskt aktiebolag eller svensk

ekonomisk förening, som driver verksamhet i eget namn uteslutande

för ett eller flera andra sådana bolags eller föreningars räkning, och

med kommittentföretag förstås bolag eller förening för vars räkning

verksamheten drivs.

 Har kommissionärsföretag under samma beskattningsår drivit verk-

samhet för två eller flera kommittentföretags räkning, får inkomsten

redovisas hos dessa företag om de förutsättningar som anges i första

stycket a och c e är uppfyllda i förhållande till varje kommittent-

företag och kommissionärsföretaget inte under beskattningsåret har

drivit verksamhet i nämnvärd omfattning vid sidan av verksamhet som

har drivits för kommittentföretagens räkning. Har kommissio-

närsförhållandet tillkommit av organisatoriska eller marknadsteknisk

skäl eller föreligger andra synnerliga skäl, kan skattemyndigheten

dock på ansökan av kommittentföretagen medge att inkomsten får

redovisas hos dem utan hinder av att förutsättningar för avdrag som

avses i första stycket e inte föreligger. Skattemyndighetens beslut i

fråga som här avses får överklagas hos Riksskatteverket. Riksskatte-

verkets beslut får inte överklagas.

Vid prövningen av villkoret i första stycket e skall den verksamhet

som kommissionärsföretaget enligt avtalet skall bedriva för

kommittentföretagets räkning anses ingå i båda företagens

verksamhet. Inkomst som enligt första eller tredje stycket redovisas

hos kommittentföretag skall hos detta företag behandlas som om

företaget självt hade drivit verksamheten.

Utmärkande för ett kommissionärsförhållande i civilrättslig mening är

att kommissionären i eget namn bedriver verksamhet för kommittentens

räkning. De skatterättsliga kommissionärsförhållandena skiljer sig dock

på flera sätt från de civilrättsliga. Av förarbetena till 2 § 2 mom SIL

framgår bl.a. följande.

Ett inkomstskatterättsligt kommissionärsföretag bedriver visserligen

verksamhet i eget namn för kommittentföretagets räkning men kommis-

sionärsföretaget är regelmässigt ett osjälvständigt dotterföretag till

kommittentföretaget eller behärskas på annat sätt helt av detta (prop.

1978/79:210 s. 171). I realiteten är kommissionärsföretaget en del av

kommittentföretagets egen rörelse (prop. 1965:126 s. 37). Begreppet

kommissionärsföretag omfattar emellertid bara sådana företag som kan

anses själva bedriva rörelsen i fråga. Rena s.k. namnbolag omfattas inte,

dvs. bolag vars firma utnyttjas för en verksamhet som bedrivs av annat

företag (prop. 1965:126 s. 65 och prop. 1978/79:210 s. 175). Kommis-

sionärsföretaget får inte bedriva nämnvärd verksamhet vid sidan av den

för kommittentföretagets räkning bedrivna verksamheten.

Inkomsten av den verksamhet som bedrivs av kommissionärsföretaget

får under vissa förutsättningar tas upp hos kommittentföretaget. Bero-

ende på om verksamheten ger överskott eller underskott godtas en

vinstöverföring till eller från kommittentföretaget. Det bör noteras att

kommissionärsföretaget trots inkomstöverflyttningen skall betraktas

som ett rörelsedrivande företag (prop. 1978/79:210 s. 175).

Bortsett från fordran gentemot huvudföretaget uppges

kommissionärsföretaget ofta sakna såväl egna tillgångar som personal

(prop. 1986/87:42 s. 77). I vissa fall äger kommissionärsföretaget den

fastighet i vilken huvudföretagets näringsverksamhet bedrivs. Enligt

uppgift från Skattemyndigheten i Stockholm har

kommissionärsföretagen dock numera i allmänhet personal och är

avgiftsskyldiga enligt lagen om socialavgifter, kontrolluppgiftsskyldiga

och skattskyldiga för särskild löneskatt på pensionskostnader.

För att komma i åtnjutande av de inkomstskattemässiga fördelarna

måste båda företagen ha rätt till avdrag för koncernbidrag som lämnats

till det andra företaget. Detta innebär att en resultatöverföring endast

godtas i de fall där de båda företagen har ett så kvalificerat ägarsamband

som fordras enligt koncernbidragsreglerna, dvs. mer än 90-procentigt

ägande. Detta villkor hindrar normalt att flera företag bedriver verksam-

het genom ett gemensamt ägt kommissionärsföretag. Genom en särskild

dispensregel kan dock av organisatoriska, marknadstekniska eller andra

synnerliga skäl två eller flera kommittentföretag ges möjlighet att

använda ett gemensamt ägt kommissionärsföretag som en form för

samverkan, t.ex. för gemensam försäljning av vissa produkter (prop.

1978/79:210 s. 175 och prop. 1986/87:42 s. 77).

Kommittentföretaget måste liksom kommissionärsföretaget vara ett

svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening. I den

kooperativa föreningsrörelsen förekommer t.ex. att huvudföretaget,

Kooperativa förbundet, direkt eller indirekt äger företag, som i

aktiebolagets form driver verksamhet för huvudföretagets räkning (prop.

1965:126 s. 61).

Kommissionärskonstruktionen anses vara en praktisk form att organi-

sera verksamheten på inom en företagsgrupp. Möjligheten att ta upp

resultatet av kommissionärsföretagets verksamhet direkt hos

kommittenten ökar möjligheterna till en rationell redovisning och

underlättar överblicken över det samlade resultatet. Detta är en fördel

både för företagen och skattemyndigheterna. Vid sidan om den

rationalisering av koncernernas redovisningsrutiner som

kommissionärsformen möjliggör torde dock ett minst lika viktigt skäl

av företagens val av denna organisationsform vara att den ger stora

möjligheter till skattemässig resultatutjämning (prop. 1978/79:210 s.

172).

Oäkta kommissionärsförhållanden förekommer inom branscher som

exempelvis gas, stål, verkstadsteknik, transport, livsmedel, tele-

kommunikation, läkemedel, vitvaror, bygg, kontorsvaror, luftfart, tobak,

olja och tillverkningsindustri. Det är koncernens storlek snarare än

branschens art som är avgörande för förekomsten av oäkta

kommissionärsförhållanden.

Det totala antalet kommissionärsföretag kan uppskattas till 500 1000

st.

Dispenser avseende koncernbidragsvillkoret har meddelats i mycket

ringa omfattning.

5.2 Kommissionärskonstruktionen och

mervärdesbeskattningen

5.2.1 Det tidigare rättsläget

Dåvarande Riksskattenämnden fastställde i en s.k. bindande förklaring

från den 30 oktober 1968 att ett kommissionärsföretag inte var

skattskyldigt enligt den då gällande förordningen (1968:430) om

mervärdeskatt. Som skattskyldig skulle i stället anses det företag i vars

räkenskaper kommissionärsföretagets rörelse redovisas. I enlighet här-

med hade det skattskyldiga företaget även rätt till avdrag för ingående

skatt som debiterats kommissionärsföretaget (se Riksskattenämndens

meddelanden Mervärdeskatt 1969:30.9).

5.2.2 Regeringsrättens dom och dess effekter

I en dom från den 20 januari 1995 fastslog Regeringsrätten att den

bindande förklaringen hade upphört att gälla i och med ikraftträdande av

den nuvarande mervärdesskattelagen den 1 juli 1994 (RÅ 1995 not. 16).

Enligt Regeringsrätten skulle skattskyldigheten i oäkta kommissionärs-

förhållanden fr.o.m. den tidpunkten bedömas i enlighet med de allmänna

reglerna i ML, dvs. kommissionärsföretaget skulle bli skattskyldigt om

förutsättningarna i 1 kap. 1 § och 4 kap. 1 § ML var för handen. Den

omständigheten att inkomsten av verksamheten hos kommissionärs-

företaget vid inkomstbeskattningen redovisas hos kommittentföretaget

ansågs inte medföra någon annan bedömning. Regeringsrätten uttalade

vidare att de särskilda reglerna i 6 kap. 7 § ML om ett ombuds

förmedling i eget namn av varor eller tjänster för annans räkning inte är

tillämpliga på s.k. oäkta kommissionärsförhållanden.

Regeringsrättens avgörande innebär således att mervärdesskatten skall

redovisas hos kommissionärsföretaget i stället för att som tidigare

samordnas med den inkomskattemässiga redovisningen hos kommittent-

företaget.

Detta förhållande har föranlett Dagab AB att begära lagändring (se

avsnitt 3) varvid bl.a. följande anförts. Regeringsrättens avgörande har

uppfattats som en genomgripande och negativ förändring av redovis-

ningsprinciperna för de oäkta kommissionärsförhållandena. De nya

rutinerna för hanteringen av mervärdesskatten anges medföra organisa-

toriska problem och administrativt merarbete och därmed ökade

kostnader i de ofta stora koncerner där man byggt upp sin organisation

och administration i enlighet med de inkomstskatterättsliga kom-

missionsbestämmelserna. Dessutom innebär de nya principerna att den

löpande redovisningen av mervärdesskatten avsevärt försvåras. Möj-

ligheten till redovisning av mervärdesskatten hos kommittentföretaget

bör därför återinföras. Dock bör regleringen till skillnad från tidigare

vara fakultativ, dvs. företag som ingår i skatterättsliga kommissionärs-

förhållanden skall kunna välja att redovisa mervärdesskatt hos

kommittenten enligt den gamla principen eller hos kommissionären

enligt den nya principen.

Riksskatteverket har yttrat sig i ärendet och tillstyrkt en lagändring.

Riksskatteverket bekräftar de svårigheter som uppkommit för berörda

företag och påpekar att det förekommer att skattemyndigheter bortser

från Regeringsrättens dom i syfte att uppnå en i praktiken hållbar lösning

för företagen.

Riksskatteverket anser att en regel om skattskyldighet för

kommittentföretaget inte bör vara tvingande. Riksskatteverket pekar

dock på att det finns vissa nackdelar ur kontrollsynpunkt med att göra

kommittentföretaget skattskyldigt. Genom att inte ha några särregler

alls blir det exempelvis lättare att få vetskap om vilka

kommissionärsföretag som bedriver skattepliktig verksamhet.

Dessutom skulle EG-handeln för kommissionärsföretagen underlättas

genom att de kan redovisa sina förvärv under eget registreringsnummer

till mervärdesskatt. Därmed underlättas även kontrollen av

kvartalsredovisningen mot deklaration och underlag.

I syfte att åstadkomma en viss stabilitet anser Riksskatteverket att

valfriheten måste förutsätta ansökan hos och beslut av skatte-

myndigheten.

5.3 Regeringens förslag

Regeringens förslag: En rätt till gruppregistrering införs för

företag i inkomstskattemässiga kommissionärsförhållanden.

Bestämmelserna skall utgöra del av det regelsystem som föreslås för

den finansiella sektorn i nya 6 a kap. mervärdesskattelagen

(1994:200).

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av de remissinstanser som

yttrat sig i frågan. Riksskatteverket har dock i konsekvens med sitt

yttrande i fråga om den finansiella sektorn föreslagit en annan teknisk

lösning.

Skälen för regeringens förslag: Den bindande förklaringen

angående kommissionärsbolag har tillkommit främst för att uppnå full

överensstämmelse mellan den inkomstskattemässiga och

mervärdesskattemässiga behandlingen av de speciella

kommissionärsförhållanden som här är i fråga. Till grund för det nu

ändrade rättsläget finns inte något aktivt ställningstagande från

regeringens sida. Frågan om den bindande förklaringens fortsatta

giltighet behandlades inte i förarbetena till ML. Regeringsrätten har

endast av formella skäl ansett att den bindande förklaringen upphört att

gälla. Detta talar för att regler motsvarande dem i förklaringen borde

återinföras. Emellertid bör beaktas att inte alla kommissionärsföretag

önskar en återgång till det gamla systemet. Dagab AB och

Riksskatteverket har förordat en fakultativ lagstiftning.

Mycket talar för att de speciella kommissionärsfall som här är i fråga

är specifikt svenska företeelser. Danmark har vissa regler om

inkomstmässig sambeskattning av företag. Verksamheter som sam-

beskattas kan också gruppregistreras när villkoren i mervärdes-

skattelagstiftningen är uppfyllda. Den italienska lagstiftningen tillåter en

sammanslagning av gruppmedlemmarnas mervärdesskatt genom att

redovisning, deklaration och inbetalning görs av moderbolaget. Reg-

leringen är dock begränsad såtillvida att den inte inverkar på

skattskyldigheten hos någon av gruppmedlemmarna.

Motivet för företagen att välja kommissionärsformen som organisa-

tionsform är i första hand de inkomstskattemässiga fördelarna. Man vill

åstadkomma en vinstöverföring eller resultatutjämning inom koncernen

men också rationella redovisningsrutiner. Av praktiska skäl har det,

åtminstone när reglerna härom infördes 1968, ansetts lämpligt att

samordna redovisningen av mervärdesskatten med redovisningen av

inkomstskatten. Detta kunde så länge den bindande förklaringen var

gällande åstadkommas genom att kommittentföretaget gjordes skatt-

skyldigt. Med skattskyldigheten följde även avdragsrätt för kommittent-

företaget.

När det gäller möjligheten att införa särskilda skattskyldighetsregler

för företag som ingår i en företagsgrupp finns i sjätte direktivet endast

den möjlighet till gruppregistrering som anges inom ramen för artikel

4.4 andra stycket (se avsnitt 4.2).

Motivet bakom gruppregistreringsreglerna framgår inte av orda-

lydelsen av artikel 4.4. Skälet för gruppregistrering torde dock i första

hand vara ett önskemålet om att undgå beskattning av de interna

omsättningarna. Detta önskemål gör sig särskilt starkt gällande för

företagsgrupper inom de skattefria sektorerna, men kan också innebära

fördelar för företagsgrupper inom områden där den ingående skatten på

de interna omsättningarna är helt avdragsgill. Detta beror på det faktum

att grupphuvudmannen i den för alla företagen gemensamma

mervärdesskattedeklarationen omedelbart kan dra av skatt att återfå från

skatt att betala. Genom denna nettoredovisning undviks de fördröjningar

som annars skulle ha uppkommit om betalningsströmmarna gått via

skattemyndigheten. Även för skatteadministrationen innebär detta han-

teringsmässiga fördelar. Det kan i sammanhanget noteras att de flesta av

de länder som infört gruppregistreringsregler tillämpar dessa för alla

sektorer inom näringslivet.

För företagen i ett kommissionärsförhållande gäller att

kommissionärsföretagets verksamhet i realiteten utgör en del av

kommittentföretagets egen rörelse. Kommissionärsföretagen får inte

bedriva nämnvärd verksamhet vid sidan av den för kommittentföretagets

räkning bedrivna verksamheten. Det kan således antas att

kommissionärsföretagets verksamhet framför allt är inriktad på externa

tillhandahållanden men även interna tjänsteomsättningar till

moderföretaget torde kunna komma i fråga. Det kan antas att de interna

omsättningarna i dessa fall görs mellan företag som bedriver

skattepliktig verksamhet.

Samtliga kriterier i artikel 4.4 andra stycket bör anses kunna vara

tillämpliga på företagen i de inkomstskattemässiga kommissionärs-

förhållandena. Eftersom reglerna äger generell giltighet för alla typer av

företagsgrupperingar som uppfyller rekvisiten bör det inte finnas något

formellt hinder för att införa dem även för de kommissionärsfall som

här är i fråga.

När det därefter gäller lämpligheten av föra in kommssionärsfallen i

gruppregistreringssystemet gör regeringen följande bedömning.

Konstruktionen med gruppregistrering i kommissionärsfallen

betingas enbart av önskemålet om en administrativ samordning med

inkomstbeskattningen. Motivet för gruppregistrering av företag i

kommissionärsförhållanden avviker således från de motiv som ligger till

grund för en motsvarande ordning inom den finansiella sektorn. Inom

denna sektor finns speciella konkurrensaspekter och legala villkor som

gör att det kan finnas särskilda skäl för de finansiella företagen att få

utnyttja rätten till gruppregistrering. Gruppregistreringen får en direkt

effekt på skatteuttaget inom denna sektor. De önskemål om

administrativa förenklingar som finns för företagen i

kommissionärsförhållanden skulle också kunna åberopas av många andra

företagsgrupper som skäl för gruppregistrering. De enda motiv

regeringen har för att ändå lägga fram en gruppregistreringsmodell för

kommissionärsfallen är att de förenklingar för företag och myndigheter

som här är i fråga är betingade av en särskild inkomstskatterättslig

lagstiftning och att de har varit tillämpliga under närmare trettio års tid.

Regleringen bör bli fakultativ på samma sätt som för de finansiella

företagen. Bestämmelserna bör utformas så att de utgör del av det

regelsystem som föreslås i 6 a kap. ML för den finansiella sektorn.

6 Upphävande av bindande förklaringar

Regeringens förslag: Riksskattenämndens bindande förklaringar

angående kommissionärsföretag och karburatorsprit skall upphävas.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag i

fråga om den bindande förklaringen avseende kommissionärsföretag.

Remissinstanserna: Har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Den bindande förklaringen

angående kommissionärsbolag som meddelats av dåvarande

Riksskattenämnden den 30 oktober 1968 i Skattenytt under

Meddelanden från Riksskattenämnden, Serie II 1969:1.9 (även

publicerad av Riksskatteverket i Riksskatteverkets meddelanden

Mervärdeskatt 1969:30.9) har enligt Regeringsrätten upphört att gälla i

och med att nuvarande mervärdesskattelag ersatte lagen (1968:430) om

mervärdeskatt, se RÅ 1995 not.16 och avsnitt 5.3.2.

En bindande förklaring är på grund av sin generella natur att hänföra

till kategorin författning (prop. 1975/76:112, s. 34 och 63). En

bindande förklaring kan vidare endast upphävas genom ett av behörigt

organ särskilt fattat beslut som innebär att förklaringen upphävs (se SOU

1972:15 s. 226). Själva grunden för förklaringen i 62 § lagen

(1968:430) om mervärdeskatt upphörde att gälla genom SFS 1990:330

som en följd av att institutet bindande förklaring ansågs strida mot

regeringsformen.

En myndighet anses inte kunna upphäva en föreskrift om den

bestämmelse som denna grundar sig på har upphört att gälla (se prop.

1994/95:209, s. 37). Den bindande förklaringen om

kommissionärsbolag som inte längre skall gälla, kan därför inte

upphävas av Riksskatteverket. Inte heller regeringen kan upphäva den,

utan detta kräver lagstiftning. Den bindande förklaringen föreslås därför

upphävd genom ikraftträdandebestämmelser till de ändringar som här

föreslås i skattebetalningslagen (1997:483).

Motsvarande förhållanden gäller också för en bindande förklaring

angående karburatorsprit som meddelats av dåvarande Riksskatte-

nämnden den 18 mars 1969 i Skattenytt under Meddelanden från

Riksskattenämnden, Serie II 1969:4.3 (även publicerad av Riksskatte-

verket i Riksskattenämndens meddelanden Mervärdeskatt 1969:88.3).

Även denna förklaring bör upphävas i samband med den nu föreslagna

lagstiftningen.

7 Undantag enligt artikel 13.A.1.f i sjätte

direktivet för vissa interna tjänster

Regeringens förslag: Skattefrihet införs för omsättning av tjänster

som tillhandahålls inom en fristående sammanslutning av fysiska

eller juridiska personer, om verksamheten i övrigt inte medför

skattskyldighet. Som förutsättning för skattefrihet gäller att

tjänsterna är direkt nödvändiga för utövandet av verksamheten, att

ersättningen för tjänsterna exakt motsvarar de fysiska och juridiska

personernas andel av de gemensamma kostnaderna för

tillhandahållandet samt att tjänsterna normalt inte tillhandahålls av

någon annan utanför sammanslutningen.

Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 13.A.1 i sjätte

direktivet skall medlemsländerna från skatteplikt undanta viss

omsättning av tjänster med hänsyn till allmänintresset. Enligt moment f i

denna artikel skall skattefrihet gälla för omsättning av tjänster som

tillhandahålls inom en fristående sammanslutning av fysiska eller

juridiska personer, om verksamheten i övrigt inte medför

skattskyldighet. Tjänsterna skall vara direkt nödvändiga för

verksamheten och ersättningen för tjänsterna skall exakt motsvara de

fysiska och juridiska personernas andel av de gemensamma kostnaderna

för tillhandahållandet. Som ytterligare förutsättning för skattefrihet

gäller att undantaget inte kan befaras vålla snedvridning av konkurrensen.

I det förslag från EG-kommissionen som låg till grund för

bestämmelsen i artikel 13.A.1.f avsågs ett utvidgat undantag inom sjuk-

vårdsområdet för omsättning av tjänster vilka fristående yrkesgrupper

med medicinsk eller liknande karaktär tillhandahöll sina medlemmar

och som avsåg deras undantagna verksamhet. Undantaget utvidgades utan

förklaring under lagstiftningsproceduren till att täcka kostnads-

fördelningsarrangemang anordnade av personer vilkas verksamhet var

undantagen eller icke beskattningsbar.

Bestämmelserna i artikel 13 utgör undantag från den allmänna

principen att mervärdesskatt skall läggas på all omsättning av tjänster

som tillhandahålls av skattskyldiga personer. Den lagstiftning som

medlemsländerna inför på grundval av denna artikel skall därför tolkas

restriktivt. För att den nu föreslagna bestämmelsen skall bli tillämplig

krävs således att samtliga rekvisit är uppfyllda. Med den utformning

stadgandet har kan bestämmelsen endast bli tillämplig på ett mycket litet

antal tjänster. Riksskatteverket har gjort gällande att bestämmelsen

skulle kunna tillämpas i de fall då förutsättningar för gruppregistrering

föreligger, se avsnitt 4.4. Regeringen anser dock inte att bestämmelsen

kan ges en sådan vid tolkning. Det är också en uppfattning som delas av

tjänstemän vid kommissionen och så gott som alla medlemsländer som

infört bestämmelsen.

En första förutsättning är att tjänsterna skall vara tillhandahållna inom

en sammanslutning av två eller flera fysiska eller juridiska personer som

gemensamt bedriver vissa aktiviteter. Av EG-domstolens dom den 15

juni 1989 i SUFA-målet, C-348/87 (REG 1989, s. 1737), framgår att

det krävs någon form av direkt medlemsförhållande mellan

tillhandahållare och förvärvare av tjänsterna. Därutöver krävs att den

verksamhet som i övrigt bedrivs inom sammanslutningen inte medför

skattskyldighet, antingen på grund av att omsättningen av varor och

tjänster i verksamheten är undantagen från mervärdesskatt eller att

verksamheten faller utanför mervärdesskattelagens tillämpningsområde.

Vidare skall tjänsterna som tillhandahålls inom sammanslutningen direkt

och uteslutande vara hänförliga till den skattefria verksamheten och

ersättningen för tjänsterna exakt motsvara de fysiska och juridiska

personernas andel av de gemensamma kostnaderna för

tillhandahållandet.

En starkt begränsande faktor är kravet på att undantaget inte får vålla

snedvridning av konkurrensen. Undantaget måste därför begränsas till

omsättning av tjänster som normalt inte tillhandahålls av annan utanför

sammanslutningen. Med en restriktiv tolkning kommer endast de

tjänster att omfattas som är starkt knutna till den speciella inriktning

som sammanslutningens verksamhet har, dvs. till sådana tjänster som

normalt inte tillhandahålls på den öppna marknaden. Härav följer att en

stor del av de tjänster som skulle kunna inrymmas i bestämmelsens

övriga rekvisit inte kan omfattas av skattefriheten vid omsättning, t.ex.

bokföring, automatisk databehandling, kapitalförvaltning, och liknande

tjänster. Dessa tjänster är typiskt sett sådana som också kan till-

handahållas av annan.

En regel motsvarande artikel 13.A.1.f föreslås i en ny paragraf, 23 a §,

i 3 kap. ML.

Som framgår av avsnitt 3 har Kollektivavtalsstiftelsen Trygghet i

Samverkan begärt att Finansdepartementet skall undersöka om viss

omsättning av interna tjänster, som stiftelsen avser att bedriva i

samverkan med andra stiftelser, kan undantas från beskattning. Den

bestämmelse som regeringen nu föreslår på grundval av stadgandet i

artikel 13.A.1.f. i sjätte direktivet är vid sidan om gruppregistrering den

reglering som står till buds för att undanta interna transaktioner inom

intressegrupperingar. Huruvida den verksamhet som stiftelsen avser att

bedriva i samverkan uppfyller de krav som uppställs i föreslagna 3 kap.

23 a § ML är inte något som regeringen tar ställning till. Denna

bedömning måste överlåtas åt rättstillämpningen.

8 Försäljning av trävaror för vidare transport

till utlandet

Regeringens förslag: Förteckningen över varor som omfattas av

bestämmelserna i 9 c kap. mervärdesskattelagen (1994:200) om

skatteupplag skall kompletteras med vissa typer av trävaror.

Skälen för regeringens förslag: Svenska Trävaruexportföreningen

har yrkat på ändringar i ML som möjliggör att ett sågverks trävaru-

försäljning till grossist skall kunna ske mervärdesskattefritt i de fall

trävarorna levereras på kaj i svensk hamn för vidare transport till ett

annat EU-land eller till ett land utanför EU. Enligt ett icke överklagat

förhandsbesked av Skatterättsnämnden hösten 1996 innebär den nu-

varande EG-harmoniserade lagstiftningen att överlåtelser av detta slag

skall ses som en omsättning inom Sverige och att mervärdesskatt skall

tas ut av grossisten.

I 9 c kap. ML finns bestämmelser, baserade på EG-regler, som bl.a.

medger skattefrihet för omsättning av vissa uppräknade varor om de

placeras i s.k. skatteupplag. Något hinder mot att föreskriva om lagring i

skatteupplag även beträffande andra varor finns inte, se prop.

1995/96:57 s. 26. En skattefrihet av det slag som

trävaruexportföreningen yrkar på torde således kunna uppnås genom en

komplettering av varuförteckningen i 9 c kap. 9 § ML. Regeringen

föreslår en lagändring av det slaget. De aktuella trävarorna finns

upptecknade i tulltaxan under KN-nr 4407 10 och 4409 10.

Det bör noteras att konsultationer i EG:s mervärdesskattekommitté

måste föregå varje större förändring av varuförteckningen i 9 c kap. ML.

En begäran om konsultation skall därför inges till kommissionen i

anslutning till det nu aktuella lagstiftningsarbetet.

9 Ikraftträdande

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1998. I ett beslut om

gruppregistrering får dock inte förordnas att en mervärdesskattegrupp

skall anses bildad före den 1 januari 1999. Detta för att ge

skatteförvaltningen tid att skapa det ADB-stöd och vidta de övriga

åtgärder som krävs för att systemet med gruppregistrering skall fungera.

Det bör emellertid vara möjligt att inkomma med ansökningar och att

fatta beslut om gruppregistrering redan i samband med lagens

ikraftträdande. För att reglerna skall kunna tillämpas den 1 januari 1999

bör dock ansökan ha kommit in inom en rimlig tidsperiod dessförinnan.

I enlighet med vad som uttalats i avsnitt 4.5.8 bör som riktlinje kunna

gälla en tidsfrist om 90 dagar mellan ansökan och den begärda

tidpunkten för tillämpningen.

Ikraftträdandebestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag.

Svenska Bankföreningen har, efter det att beslut fattats om

inhämtande av yttrande från Lagrådet, hemställt att reglerna om

gruppregistrering för grupper som bildats per den 1 januari 1999 skulle

få tillämpas även i fråga om omsättning av varor och tjänster som efter

lagens ikraftträdande skett mellan sådana näringsidkare som i

lagrådsremissens lagförslag anges i 6 a kap. 2 § första stycket 1-3 ML.

Riksskatteverket har ansett att en sådan ordning kan godtas. Regeringen

anser emellertid att det inte finns tillräckliga skäl för att tillåta

tillbakaverkande åtgärder av detta slag, och föreslår ingen sådan

reglering.

10 Statsfinansiella effekter

Uppgifter om koncernernas kostnader för mervärdesskatt på de

koncerninterna tjänsterna har kunnat erhållas för de fyra storbankerna

med den organisationsstruktur de har för närvarande, samt för sju av de

större försäkringsbolagen. Resterande banker, försäkringsbolag och

fondkommissionärer är relativt små och oftast inte organiserade som

koncerner.

De fyra bankerna har uppgivit att de tillsammans har kostnader för

mervärdesskatt på de koncerninterna tjänsterna på 50,2 miljoner kronor.

De sju försäkringsbolagen har uppgivit totala kostnader på 16,9 miljoner

kronor. Sinsemellan har koncernerna mycket olika mervärdesskatte-

kostnader. Några har genom framför allt tillikaanställning fått ner

kostnaderna till nära noll. Andra har knappt ändrat sin organisation alls

med hänsyn till mervärdesskatten, och har därmed betydligt högre

kostnader. Totalt innebär detta att statens intäkter av mervärdesskatt kan

förväntas minska med ca 67 miljoner kronor om året om

gruppregistrering införs. Lägger man till en säkerhetsmarginal på 10

procent med hänsyn till att samtliga företag inte har lämnat uppgifter,

minskar statens intäkter av mervärdesskatt istället med 74 miljoner

kronor. Företagens sänkta mervärdesskattekostnad antas leda till lägre

priser på de tjänster företagen säljer. Det medför att den varaktiga

nettoeffekten för staten och den konsoliderade offentliga sektorn

uppgår till ca 63 respektive 55 miljoner kronor.

Effektberäkningarna gäller vid de organisationsstrukturer som finns i

dag. Mycket händer för närvarande inom branschen som kan ge en annan

bild i framtiden. Dessutom hävdar flera företag att man avser att börja

tillämpa tillikaanställning i större utsträckning om gruppregistrering inte

införs. Om detta sker kommer statens mervärdesskatteintäkter att

minska vilket i sin tur medför att den faktiska skillnaden för staten av att

införa eller inte införa gruppregistrering kan minska framöver.

Gruppregistrering för företagen i kommissionärsförhållanden har

motiveras av önskemålet om en administrativ samordning med

redovisningen av inkomstbeskattningen och förväntas inte medföra

något inkomstbortfall för staten. Den i avsnitt 7 föreslagna

skattefriheten förvänts bli tillämplig endast i mycket begränsad

omfattning. Regeringen gör bedömningen att den statsfinansiella

effekten är försumbar. Förslaget under avsnitt 8 innebär att den

skattefrihet som tidigare åstadkommits inom ramen för tillämpningen

och som på sina håll alltjämt tillämpas, kan bestå även efter EU-

medlemskapet.

Förslagen i propositionen innebär inte sådana ändringar som kan

förväntas medföra behov av resursförstärkning till skattemyndigheterna

eller förvaltningsdomstolarna.

11 Författningskommentar

11.1 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

2 kap.

8 §

I paragrafen föreslås i ett nytt tredje stycke regler som gör det möjligt

att uttagsbeskatta mervärdesskattegrupper för egenförvaltning av sådana

fastigheter som ägs direkt eller indirekt av de finansiella företagen i

gruppen. Detta gäller oberoende av om egenförvaltningen utförs inom

ett företag i gruppen eller mellan företag i gruppen. Eftersom

bestämmelsen enbart tar sikte på beskattning av arbeten som utförs av

ägaren till en fastighet sker i dag ingen uttagsbeskattning vid förvaltning

av förhyrda fastigheter, exempelvis förhyrning av sådana fastigheter som

ett annat företag i gruppen är civilrättsligt ägare till. Genom

gruppregistreringen kommer dock tjänsterna att utföras på en fastighet

som mervärdesskattegruppen som sådan skall anses ägare till. För

gruppregistrerade företag bör därför uttagsbeskattning ske så som för

egenregiarbete även i dessa fall. Det nya stycket har utformats i enlighet

med vad Lagrådet föreslagit. Ändringen berörs också i de allmänna

motiven, avsnitt 4.5.5.

3 kap.

23 a §

Bestämmelsen kommenteras i de allmänna motiven, avsnitt 7.

6 a kap.

1 § första stycket

Innebörden av bestämmelsen i första stycket har utvecklats i avsnitt

4.5.1.

Endast den som är näringsidkare skall kunna omfattas av grupp-

registereringssystemet. Det kan här vara av intresse att notera att enligt

ett avgörande i EG-domstolen avseende avdragsrätt för ingående skatt

(mål C-60/90 Polysar), är ett sådant holdingbolag, vars enda uppgift är

att förvärva värdepapper ("holdings") i andra företag utan att själv direkt

eller indirekt vara involverad i ledningen ("the management") av dessa

företag, inte att anse som en näringsidkare ("taxable person"). I Sverige

liksom i ett antal andra medlemsländer bör det däremot vara möjligt att

acceptera ett sådant holdingbolag som har en styrande roll och som

svarar för gruppens policy som en näringsidkare som kan bli föremål för

gruppregistrering.

1 § andra stycket

Skattskyldigheten vid gruppregistrering har utvecklats i avsnitt 4.5.1 och

4.5.8.

Det faktum att det är mervärdesskattegruppen som anses som

skattskyldig inverkar på tillämpningen av sådana bestämmelser i ML

som exempelvis innefattar beloppsmässiga begränsningar. Således

kommer tröskelvärdena för gemenskapsinterna förvärv i 2 a kap. 3 § ML

och för distansförsäljningar i 5 kap. 2 § ML att omfatta mervärdes-

skattegruppen och inte det enskilda företaget som gör förvärvet eller

omsättningen.

2 § första stycket 1

Innebörden av bestämmelsen i första stycket 1 kommenteras även i

avsnitt 4.5.3.

Gruppregistreringsreglerna kommer genom hänvisningen till Finans-

inspektionen att omfatta kreditinstitut, dvs. bankaktiebolag, sparbanker

och medlemsbanker enligt bankrörelselagen (1987: 617) och kredit-

marknadsföretag enligt lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet

samt hypoteksinstitut enligt lagen (1994:759) om Sveriges allmänna

hypoteksbank, lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges stads-

hypotekskassa och lagen (1980:1097) om Svenska skeppshypoteks-

kassan. Vidare omfattas värdepappersbolag, dvs. sådant aktiebolag som

fått tillstånd att driva värdepappersrörelse enligt lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse, försäkringsföretag, dvs. sådana försäkrings-

aktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag som omfattas av

försäkringsrörelselagen (1982:713) samt försäkringsmäklare enligt

lagen (1989:508) om försäkringsmäklare.

Dessa lagar anger den yttre ramen för den verksamhet som kredit-

institut, värdepappersbolag, försäkringsföretag och försäkringsmäklare

får bedriva. Bestämmelser om en banks organisation finns i

bankaktiebolagslagen (1987:618), sparbankslagen (1987: 619) och

lagen (1995:1570) om medlemsbanker.

Av regeringens och Finansinspektionens tillståndspraxis framgår vilka

verksamheter i dotter- och sidobolag som skall anses förenliga med

bank-, försäkrings- och värdepappersverksamhet. I en koncern där

exempelvis en bank är moderbolag, tillämpas de s.k. bank-

smittobestämmelserna i 1 kap. 11 § bankrörelselagen också på bankens

dotterbolag oavsett om detta är ett kreditinstitut eller ett allmänt aktie-

bolag. Även sådana i en bankkoncern ingående företag som endast

indirekt står under Finansinspektionens tillsyn genom den upp-

lysningsskyldighet gentemot inspektionen som föreskrivs om i 1 kap.

11 § bankrörelselagen, bör anses kunna omfattas av den föreslagna

regleringen, under förutsättning att de bedriver skattefri finansiell

verksamhet.

I betänkandet SOU 1992:121 anfördes följande i fråga om till-

synsområdet för Finansinspektionen:

 Som exempel på sådan verksamhet inom det finansiella området

som inte står under tillsyn, kan nämnas ett företags finansiering i

samband med avsättning av egna tjänster eller varor eller när

finansieringen ombesörjs av ett koncernföretag till det företag

som avsätter tjänsterna eller varorna. I vissa fall kan finansieringen

vara underordnad ett skattepliktigt tillhandahållande eller sakna

självständigt syfte. Då utgör finansieringstjänsten inte någon

självständig skattefri prestation, varför frågan om

gruppregistrering knappast blir aktuell.

I allmänhet torde det inte innebära svårigheter att i samband med

en begäran om gruppregistrering avgöra om viss finansiell

verksamhet står under Finansinspektionens tillsyn. I tveksamma

fall torde upplysning i frågan under hand kunna inhämtas från

Finansinspektionen.

2 § första stycket 2

Som framgått av avsnitt 4.5.3 är gruppregistreringsreglerna tillämpliga

också på företag inom gruppen vilkas huvudsakliga inriktning är att

tillhandahålla de finansiella företagen stödtjänster. Det bör inte utgöra

något hinder att stödtjänsterna tillhandahålls av ett annat företag i

gruppen som också bedriver finansiell verksamhet så länge

stödtjänsterna huvudsakligen är avsedda för internt bruk.

Gruppregistrering bör således kunna tillämpas i de fall som bl.a.

förekommer inom området för arbetsmarknadsförsäkringar, nämligen

att ett finansiellt moderföretag tillhandahåller ett dotterbolag

administrativa tjänster som medför skattskyldighet och vilka

dotterbolaget behöver för sin finansiella verksamhet.

Begreppet huvudsaklig inriktning kan i regel anses vara uppfyllt om

70 80 % av den totala omsättningen avser interna tillhandahållanden.

Även andra faktorer än omsättningsrelationen kan dock vara av betydelse

för att bedöma om rekvisitet huvudsaklig inriktning är uppfyllt.

2 § första stycket 3

I avsnitt 5.3 har föreslagits att också företag i inkomstskattemässiga

kommissionärsförhållanden skall få rätt till gruppregistrering baserad på

artikel 4.4 i sjätte direktivet. Gruppregistrering får enligt vad som före-

slås i propositionen endast tillämpas för dem som kan anses som

näringsidkare ("taxable persons"). Därvid kan konstateras att kom-

missionärsföretagen i allmänhet bör kunna betraktas som näringsidkare.

Som framgått av allmänmotiveringen skall kommissionärsföretaget,

trots inkomstöverflyttningen till kommittentföretaget, anses som

rörelsedrivande (se prop. 1978/79:210 s. 175. Jämför även det aktuella

regeringsrättsavgörandet RÅ 1995 not. 16).

Kravet i artikel 4.4 andra stycket på att samtliga företag måste vara

etablerade inom landet får anses uppfyllt genom att bestämmelsen i SIL

förutsätter att endast svenska aktiebolag eller svenska ekonomiska

föreningar får utgöra företag i ett kommissionärsförhållande. Samtidigt

gäller den föreslagna allmänna förutsättningen i 6 a kap. 2 § andra

stycket ML att det endast är ett fast driftställe i Sverige som får ingå i en

mervärdesskattegrupp.

För kommissionärsföretagen skall vidare gälla de sambandskriterier

som med stöd av artikel 4.4. uppställs i föreslagna 6 a kap. 3 § ML.

Det finansiella sambandet bör anses uppfyllt genom de krav på

ägarsamband som anges i 2 § 2 mom. SIL jämförd med 2 § 3 mom. SIL.

Huruvida det ekonomiska och organisatoriska sambandet kan anses

föreligga måste bedömas från fall till fall.

2 § andra stycket

Innebörden av bestämmelsen i andra stycket har utvecklats i avsnitt 4.5.2

Det kan noteras att vad som avses med fast driftställe är den plats

varifrån ekonomisk aktivitet faktiskt utförs (prop. 1993/94:99 s. 341)

vilket inte behöver vara detsamma som avses i 53 § 1 mom. KL. Det

avgörande är hur begreppets motsvarighet i sjätte direktivet skall tolkas

(prop. 1993/94:99 s. 180 f.) En sammanställning av EG-domstolens

praxis har gjorts av Riksskatteverket i Handledning för mervärdesskatt

1997, s. 595 f.

2 § tredje stycket

Gruppregistrering är en frivillig åtgärd. En gruppregistrering skall inte

behöva omfatta alla företagen i en koncern. Det bör också om det

befinns lämpligt vara möjligt med flera mervärdesskattegrupper inom en

företagsgrupp. Av skäl som redovisats i avsnitt 4.5.3 bör dock ett

företag som avses i första stycket 1och 2 inte få tillhöra fler än en mer-

värdesskattegrupp. Med hänsyn till den sällan utnyttjade dispensregeln i

2 § 2 mom. SIL (se avsnitt 5.1) bör det vara möjligt för ett kommis-

sionärsföretag att ingå i två mervärdesskattegrupper.

Paragrafen reglerar endast mervärdesskattegrupper bildade i Sverige.

Det kan således inte anses föreligga något hinder mot att näringsidkaren

också ingår i en mervärdesskattegrupp i ett annat land om näringsidkaren

har fast driftställe där.

3 §

Som framgått av redovisningen i promemorian Ds 1997:80 är de

finansiella grupperna organiserade på olika sätt. Ofta bedrivs såväl bank-

som försäkringsföretag inom samma gruppering. Företag inom den

svenska banksektorn är oftast uppbyggda som en koncern med

moderbolag och ett antal dotterbolag som vanligen är helägda. Finansiell

verksamhet bedrivs också av värdepappersbolag. Företagen inom den

sektorn liksom inom banksektorn är ofta uppbyggda enligt en

holdingbolagsmodell där moderbolaget är ett holdingbolag och det

finansiella företaget utgör dotterföretag. Interna tjänster inom

värdepappersbolagen tillhandahålls ofta av avdelningar inom de finan-

siella företagen. Det förekommer dock att exempelvis datatjänster

tillhandahålls internt av ett separat dotterbolag.

Vid sidan om koncernstrukturen förekommer även andra starkt

integrerade organisationsformer. Folksamgruppen uppträder som en

finansiell gruppering men består organisatoriskt av moderbolagen

Folksam Sak och Folksam Liv vart och ett med egna dotterbolag.

Länsförsäkringsgruppen har en s.k. federativ uppbyggnad på så sätt att

lokala försäkringsbolag (länsbolagen) tillsammans äger ett försäkrings-

och servicebolag (Länsförsäkringsbolagens AB). Detta bolag är i sin tur

moderbolag i en koncern med helägda bolag vilka har ansvar för bl.a.

fondförvaltning och livförsäkring. Länsbolagen äger också ett

bankbolag. De interna tjänsterna utförs av moderbolaget gentemot

länsbolagen.

Som framgått av avsnitt 4.5.3 skall som en allmän förutsättning gälla

att de företag som kan komma i fråga för gruppregistrering måste vara

nära förbundna med varandra finansiellt, ekonomiskt och

organisatoriskt.

Finansiellt samband föreligger exempelvis när de finansiella

företagen genom ägande eller på annat sätt har ett bestämmande

inflytande över tjänsteföretagen. En sådan bestämmanderätt bör anses

föreligga om det föreligger koncernförhållande mellan företagen av

sådant slag som avses i koncerndefinitionen i 1 kap. 4 §

årsredovisningslagen (1995:1554). Enligt bestämmelsen som även

reglerar indirekta koncernförhållanden, är ett av koncernkriterierna att

moderbolaget innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier

eller andelar i dotterföretaget. Samma koncerndefinition tillämpas för

bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbanker, kreditmarknadsbolag och

värdepappersbolag genom den hänvisning till 1 kap. 4 §

årsredovisningslagen som görs i lagen (1995:1559) om årsredovisning i

kreditinstitut och värdepappersbolag samt för försäkringsaktiebolag och

ömsesidiga försäkringsbolag i lagen (1995:1560) om årsredovisning i

försäkringsföretag.

Koncerndefinitionen i redovisningslagstiftningen (vilken även införts

i aktiebolagslagen) härrör från EG:s s.k. koncernredovisningsdirektiv

(83/349/EEG); det s.k. sjunde bolagsdirektivet. Direktivet anger

förutsättningarna för att två eller flera företag skall anses ha ett sådant

samband med varandra att de skall upprätta en konsoliderad redovisning.

Gruppregistrering bör emellertid med hänsyn till bl.a.

Länsförsäkringsgruppens och Folksams särskilda organisationer vara

möjlig även utanför egentliga koncernorganisationer. Det finansiella

sambandet bör således anses uppfyllt om flera finansiella företag

tillsammans utövar ett betydande ägande i ett annat bolag i en

företagsgrupp eller de utgör försäkringsföretag som anses som koncern

enligt 1 kap. 9 § sista stycket försäkringsrörelselagen (1982:713). Ett

finansiellt samband bör anses föreligga även i det fallet att ett

kreditinstitut äger samtliga aktier i ett livförsäkringsbolag som inte

konsoliderats med moderföretaget därför att allt överskott som

uppkommer i livförsäkringsbolagets verksamhet tillfaller

försäkringstagarna.

Ekonomiskt samband föreligger exempelvis vid kontinuerligt utbyte

av tjänster och varor mellan företagen eller om ett företag på annat sätt

kontinuerligt bedriver ekonomisk verksamhet i nära samarbete med ett

annat företag och därvid främjar och kompletterar dess verksamhet.

Detta torde för övrigt vara huvudanledningen till att gruppregistrering

begärs.

Organisatoriskt samband kan anses föreligga när företagen har gemen-

samma administrativa funktioner såsom gemensamma funktioner för

t.ex. ledning och marknadsföring.

Vart och ett av de tre kriterierna måste föreligga samtidigt. Det

enskilda kriteriet kan dock vara uppfyllt i varierande grad. En total-

bedömning måste göras i varje enskilt fall. Såsom utredningen i SOU

1992:121 föreslagit bör således kravet på finansiellt samband anses vara

tillgodosett även vid ett mer begränsat ägande inom en grupp av företag

under förutsättning att företagen utgör en sammanhållen enhet till följd

av avtal om stadigvarande samverkan och utbyte av tjänster. Utredningen

syftade därvid på ett starkt ekonomiskt och organisatoriskt samband.

4 § första stycket

När det gäller tidpunkten för bildandet av en mervärdesskattegrupp har

paragrafen utformats i enlighet med lagrådsremissens lagförslag. En

utformning i enlighet med Lagrådets förslag skulle kunna medföra att

ett beslut om bildande ges retroaktiv effekt vilket inte är avsikten (se

avsnitt 4.5.8).

4 § andra stycket

Av skattemyndighetens beslut skall framgå vilka näringsidkare som hör

till mervärdesskattegruppen och vilken av dem som utsetts till grupp-

huvudman. Grupphuvudmannen kan vara företagsgruppens moderbolag

eller något annat företag som gruppen bestämt och skattemyndigheten

godtagit.

Skattemyndigheterna bör med hänsyn till risken för skatte-

undandragande ha rätt att göra en lämplighetsprövning av vilket företag

som skall få stå som huvudman. Sådana omständigheter som utgör skäl

för att återkalla F-skattsedel kan utgöra sådana särskilda skäl som talar

mot den näringsidkare som föreslås som grupphuvudman, (se 4 kap. 13 §

SBL; jfr även prop.1991/92:112).

En tillämpning av gruppregistreringsreglerna på kommissionärs-

förhållanden får till följd att ett kommittentföretag blir grupphuvudman.

Vid förvärv som görs av kommissionärsföretaget skall således kommit-

tentens registreringsnummer till mervärdesskatt åberopas. Samma över-

väganden som gjorts i avsnitt 4.5.9 om vikten av att i EG-sammanhang

kunna särskilja grupphuvudmannen från de individuella företagen i

registreringshänseende genom någon typ av indikation eller på annat sätt

görs sig således gällande även i de fall som här är i fråga. Punkten 2 har

justerats i enlighet med Lagrådets förslag.

5 §

Beslut om ändring i mervärdesskattegruppens sammansättning skall

beslutas av skattemyndigheten (se avsnitt 4.5.8.). Skattemyndigheten

skall även fatta ett formellt beslut om avregistrering. efter att ha bedömt

frågor som avser tidpunkten för avregistreringen, slutredovisning av

mervärdesskatten m.m. Ett sådant beslut behövs bl.a. för att bedöma när

betalningsskyldigheten skall anses upphöra (se avsnitt 4.5.16).

Inte heller beslut om ändring i registreringen eller om avregistrering

bör ges retroaktiv effekt.

6 §

Endast företag som omfattas av en ansökan kan omfattas av grupp-

registreringen. Av ansökan skall framgå vilket av de ansökande företagen

inom gruppen som föreslås som grupphuvudman.

Skattemyndigheten skall i regel godkänna ansökan om villkoren är

uppfyllda. Endast i speciella situationer där missbruk av möjligheten till

gruppregistrering är uppenbar, skall en ansökan kunna avslås. Skatte-

myndigheten bör ha rätt att vägra gruppregistrering om den anser att

registreringen kommer att leda till skatteundandragande eller uppenbar

konkurrenssnedvridning. Skattemyndigheten bör av samma skäl ha rätt

att tvångsvis upphäva en gruppregistrering.

Gruppens medlemmar eller grupphuvudmannen med fullmakt från

övriga medlemmar måste också ansöka hos skattemyndigheten om att få

ta in nya medlemmar i gruppen, om att få utesluta medlemmar ur

gruppen eller om att få byta grupphuvudman.

I de fall det är fråga om en ny näringsidkare måste också han ansluta

sig till ansökan. I enlighet med vad Lagrådet anfört kan det anses

obehövligt att särskilt reglera detta.

Ansökan om gruppregistrering och om ändringar i en sådan samt om

upplösning av en mervärdesskattegrupp bör göras på särskild blankett

enligt formulär fastställt av Riksskatteverket, jfr 3 § mervärdes-

skatteförordningen (1994:223, MF, omtryckt 1997:751).

Paragrafen berörs även i avsnitt 4.5.8.

Lagrådet har föreslagit att bestämmelserna i 4-6 §§ bl.a. disponeras

så att bestämmelserna i 5 och 6 §§ samordnas och får sin plats i 5 §.

Regeringen har emellertid inte följt Lagrådets förslag i denna del.

Handlingsreglerna för sökandena och skattemyndigheterna har i enlighet

med lagrådsremissens förslag i stället placerats efter de mer allmänna

bestämmelserna om vid vilken tidpunkt en mervärdesskattegrupp skall

anses bildad, ändrad eller upphävd.

9 c kap.

9 §

Den nya punkten 23 kommenteras i de allmänna motiven, avsnitt 8.

11 kap.

1 a §

Paragrafen kommenteras i avsnitt 4.5.12. Paragrafen har utformats i en-

lighet med Lagrådets förslag.

12 kap.

2 §

Ändringen i andra stycket kommenteras i avsnitt 4.5.8.

20 kap.

1 §

Beslut som rör gruppregistrering enligt i 6 a kap. 4 eller 5 § är inte

beskattningsbeslut. Detta får till följd att det allmänna skulle sakna

överklaganderätt beträffande dessa beslut om inte annat föreskrivs. Av

skäl som framgår av avsnitt 4.5.8 bör Riksskatteverket ges en sådan

talerätt. Riksskatteverket bör föra det allmännas talan även i de fall

sökanden har överklagat ett beslut. Riksskatteverkets talerätt över beslut

som anges i 5 § utgör ett tillägg i förhållande till lagrådsremissens

lagförslag.

Övriga ändringar i andra stycket kommenteras i avsnitt 4.5.8.

11.2 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

1 kap.

4 § tredje stycket 5

Genom att likställa grupphuvudmannen med en skattskyldig i SBL:s

mening kommer alla rättigheter och skyldigheter i det administrativa

regelverket att bli generellt tillämpliga på grupphuvudmannen. Det bety-

der bl.a. att det åligger grupphuvudmannen att anmäla mervärdesskatte-

gruppen för registrering till mervärdesskatt i de fall gruppen bedriver

skattepliktig verksamhet. Eftersom grupphuvudmannen likställs med

skattskyldig skall registreringen av mervärdesskattegruppen ske i

grupphuvudmannens namn.

Ändringen kommenteras också i avsnitten 4.5.9 - 4.5.11.

6 §

I paragrafen definieras, i alfabetisk ordning, vissa centrala begrepp som

används i lagen. Paragrafen har kompletteras med en definition av

begreppet grupphuvudman eftersom det är lämpligt att introducera detta

begrepp redan i lagens början.

3 kap.

1 §

Ändringen kommenteras i avsnitt 4.5.9.

Registreringsanmälningar skall i normalfallet göras om möjligt senast

två veckor innan den verksamhet som medför registreringsplikt påbörjas

(se 3 kap. 2 § SBL).

Enligt 4 § skattebetalningsförordningen (1997:750, SBF) skall

anmälan för registrering göras på blankett enligt fastställt formulär.

Utöver uppgifter om vilka näringsidkare som ingår i

mervärdeskattegruppen och vem av dessa som utsetts till

grupphuvudman bör anmälan innehålla uppgifter om hur bokföringen är

upplagd och anges önskemål om redovisningsmetod m.fl. uppgifter som

skall framgå av en registreringsanmälan enligt de anvisningar som

normalt gäller för den som är registreringsskyldig. När en skattskyldig

registrerats till mervärdesskatt utfärdas registreringsbevis automatiskt.

5 §

Motiven till ändringen i andra stycket har utvecklats i avsnitt 4.5.11.

10 kap.

9 § 4 och 5

Ändringarna kommenteras i avsnitt 4.5.10. I fjärde punkten har också

gjorts en korrigering avseende hänvisningen till 30-32 §§. Som en följd

av den nya lydelse som 10 kap. 30 § erhöll genom SFS 1997:1032,

prop.1997/98:33 är hänvisningen till den paragrafen inte längre aktuell.

17 §

I paragrafen har förts in ett nytt andra stycke. Bestämmelsen, som utgör

ett förtydligande, kommenteras i avsnitt 4.5.10.

31 §

Ändringen i första stycket kommenteras i avsnitt 4.5.10.

12 kap.

8 b §

Paragrafen kommenteras i avsnitt 4.5.16.

18 kap.

1 och 2 §§

Ändringarna är en följd av införandet av den nya 7 a §.

7 a §

Paragrafen kommenteras i avsnitt 4.5.11.

23 kap.

3 a § första stycket

Bestämmelsen kommenteras i avsnitten 4.5.8, 4.5.10 och 4.5.16.

3 a § andra stycket

Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 4.5.15. Ett underlag kan anses

tillgängligt hos grupphuvudmannen i de fall den bokföringsskyldige

avtalat med grupphuvudmannen om att denne skall sköta arkiveringen (se

Bokföringsnämndens rekommendationer, BFN R 3 punkten 16).

3 b §

En motsvarande underrättelseskyldighet vid ändrade förhållanden finns

även i fråga om registrering till mervärdesskatt, se 3 kap. 3 och 4 §§

SBL. Paragrafen berörs även i avsnitt 4.5.8. Frågan om

vitesföreläggande regleras i 23 kap. 2 § SBL.

11.3 Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343)

7 §

Motivet till den nya punkten 30 har kommenterats i avsnitt 4.5.8.

Förteckning över remissinstanser som avgivit

yttrande över Finansdepartementets promemoria (Ds

1997:80) Gruppregistrering i

mervärdesskattesystemet

Efter remiss har yttrande över betänkandet lämnats av Kammarrätten i

Göteborg, Kommerskollegium, Stockholms Handelskammare, Finans-

inspektionen, Generaltullstyrelsen, Landsorganisationen i Sverige,

Näringslivets Skattedelegation, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket,

Konkurrensverket, Byggentreprenörerna, Finansbolagens Förening,

Föreningen Auktoriserade Revisorer, Företagarnas Riksorganisation,

Kooperativa förbundet, Kooperativa institutet, Posten AB, Samfundet

för Fastighetsekonomi, Svensk Handel, Svenska Arbetsgivareföreningen,

Svenska Bankföreningen, Svenska Inkassoföreningen, Svenska Kom-

munförbundet, Svenska Revisorsamfundet, Sveriges Akademikers

Centralorganisation, Sveriges Bokförings- och Revisionsbyråers För-

bund, Sveriges Redovisningskonsulters Förbund, Sveriges Försäkrings-

förbund, Sveriges Industriförbund, Tjänsteförbundet och

Tjänstemännens Centralorganisation.

Bokföringsnämnden, Svenska Kommunförbundet och Sveriges Akade-

mikers Centralorganisation har beretts tillfälle att avge yttrande men

förklarat sig avstå från att avge yttrande.

Försäkringsaktiebolaget Skandia har förutom eget yttrande åberopat

yttrandet från Sveriges Försäkringsförbund. Svenska Fondhandlare-

föreningen har förutom eget yttrande åberopat yttrandet från Svenska

Bankföreningen.

Yttrande har också inkommit från Asea Brown Boveri AB,

Försäkringstjänstemannaförbundet, Kooperationens pensionsanstalt och

Svenska Fondhandlareföreningen.

Sveriges Industriförbund och Svenska Arbetsgivareföreningen har

åberopat yttrandet lämnat av Näringslivets Skattedelegation. Svenska

Bankföreningen och Sveriges Försäkringsförbund har förutom eget

yttrande åberopat yttrandet från Näringslivets Skattedelegation.

Stockholms Handelskammare åberopar yttrandet från Näringslivets

Skattedelegation och de särskilda yttrandena från Svenska Bank-

föreningen och Sveriges Försäkringsförbund.

Riksskatteverket har bifogat yttranden från Skattemyndigheten i

Stockholms län, Skattemyndigheten i Skåne län och Skattemyndigheten i

Västra Götalands län.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200)

Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200)

dels att 2 kap. 8 §, 9 c kap. 9 §, 12 kap. 2 § och 20 kap. 1 § skall ha

följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 kap. 23 a § och

11 kap. 1 a §, samt närmast före 3 kap. 23 a § en ny rubrik av följande

lydelse,

dels att det i lagen skall införas ett nytt kapitel 6 a av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

8 §

Med uttag av tjänst förstås vidare att en fastighetsägare utför sådana

tjänster som anges i andra stycket på en egen fastighet som utgör

tillgång i en yrkesmässig verksamhet som varken medför skattskyldighet

eller rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 9 13 §§.

Detta gäller dock endast om de nedlagda lönekostnaderna för tjänsterna

under beskattningsåret överstiger 150 000 kronor, inräknat skatter och

avgifter som grundas på lönekostnaderna.

Första stycket gäller utförande av

1. byggnads- och anläggningsarbeten, inräknat reparationer och under-

håll,

2. ritning, projektering, konstruktion eller andra jämförliga tjänster,

och

3. lokalstädning, fönsterputsning, renhållning och annan fastighets-

skötsel.

Vad som sägs i denna

paragraf om fastighetsägare

gäller i stället en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 §, om uttaget

avser en fastighet som ägs av

någon av de näringsidkare som

ingår i gruppen.

3 kap.

23 a §

Undantag för vissa interna

tjänster

Från skatteplikt undantas om-

sättning av tjänster som

tillhandahålls inom en

fristående sammanslutning av

fysiska eller juridiska personer,

om

 verksamheten i övrigt inte

medför skattskyldighet varken

hos sammanslutningen eller hos

de fysiska eller juridiska

personerna,

- tjänsterna är direkt nödvän-

diga för utövandet av verksam-

heten, och

 ersättningen för tjänsterna

exakt motsvarar den fysiska

eller juridiska personens andel

av de gemensamma kostnaderna

för tjänsternas

tillhandahållande.

Undantaget avser endast

sådana tjänster som normalt inte

tillhandahålls av någon annan

utanför sammanslutningen.

6 a kap.

Mervärdesskattegrupper

1 §

Vid tillämpningen av bestäm-

melserna i denna lag får två

eller flera näringsidkare, under

de förutsättningar som anges i

detta kapitel, anses som en enda

näringsidkare (mervärdesskatte-

grupp) och den verksamhet som

mervärdesskattegruppen

bedriver anses som en enda

verksamhet.

Huruvida mervärdesskatte-

gruppens verksamhet skall anses

medföra skattskyldighet följer av

de allmänna bestämmelserna i 1

kap. 2 § första stycket 1.

2 §

I en mervärdesskattegrupp får

endast ingå

1. näringsidkare som bedriver

verksamhet som inte medför

skattskyldighet därför att

omsättningen av tjänster är

undantagen från skatteplikt med

stöd av 3 kap. 9 eller 10 § och

som står under

Finansinspektionens tillsyn,

2. näringsidkare med huvud-

saklig inriktning att tillhanda-

hålla näringsidkare under 1

varor eller tjänster, och

3. näringsidkare som

förvärvar tjänster från en

näringsidkare under 1, om

omsättningen av tjänsterna är

undantagen från skatteplikt med

stöd av 3 kap. 9 eller 10 §, eller

4. näringsidkare som är kom-

missionärsföretag och

kommittentföretag i ett sådant

kommissionärsförhållande som

avses i 2 § 2 mom. lagen

(1947:576) om statlig

inkomstskatt.

I en mervärdesskattegrupp får

endast ingå en näringsidkares

fasta driftställe i Sverige.

Näringsidkare som avses i

första stycket 1 3 får inte ingå i

fler än en mervärdesskatte-

grupp.

3 §

En mervärdesskattegrupp får

endast avse näringsidkare som

är nära förbundna med var-

andra i finansiellt, ekonomiskt

och organisatoriskt hänseende.

En näringsidkare som avses i

2 § första stycket 3 anses som

nära förbunden i finansiellt

hänseende med en närings-

idkare i 2 § första stycket 1

endast om näringsidkarna utgör

moderföretag och helägda

dotterföretag i samma koncern.

Som helägt dotterföretag räknas

ett företag i vilket moder-

företaget äger mer än nio

tiondelar av aktierna eller an-

delarna. Om ett eller flera

helägda dotterföretag i sin tur

äger mer än nio tiondelar av

aktierna eller andelarna i ett

annat företag, räknas även det

företaget som helägt

dotterföretag.

4 §

En mervärdesskattegrupp

anses bildad den dag

skattemyndigheten beslutar att

näringsidkarna skall registreras

som en sådan grupp

(gruppregistrering) eller den

senare dag som

skattemyndigheten därvid

bestämmer. Av beslutet skall

framgå vem skattemyndigheten

utsett som huvudman för

gruppen.

Som grupphuvudman skall

utses

1. i de fall som avses i 2 §

första stycket 1 3 den

näringsidkare i

mervärdesskattegruppen som de

övriga näringsidkarna i

gruppen föreslår, om det inte

finns särskilda skäl som talar

mot detta, eller

2. i de fall som avses i 2 §

första stycket 4 den

näringsidkare som är

kommittentföretag.

5 §

Om skattemyndigheten

beslutat om detta får nya

näringsidkare inträda i

gruppen, näringsidkare utträda

ur gruppen eller grupp-

huvudmannen bytas ut. Ett

sådant beslut om ändring i

gruppregistreringen gäller från

och med dagen för beslutet.

Ett beslut om

gruppregistrering kvarstår till

dess att skattemyndigheten har

beslutat att den skall upphöra.

Ett sådant beslut om

avregistrering gäller från och

med dagen för beslutet.

6 §

Skattemyndigheten skall

besluta om gruppregistrering

enligt 4 §, eller om ändring eller

avregistrering enligt 5 §, om

berörda näringsidkare ansöker

om detta och det inte finns

särskilda skäl som talar mot ett

sådant beslut.

Avser ansökan en begäran om

inträde av en ny näringsidkare

skall ansökan biträdas även av

honom.

Om förutsättningarna för

gruppregistrering har upphört

eller om det finns särskilda skäl,

får skattemyndigheten på eget

initiativ besluta om

avregistrering enligt 5 § andra

stycket.

9 c kap.

9 §

I 1 § första stycket 1 och 4 samt i 3 § avses varor som hänförs till

följande nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN-nr) enligt rådets

förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och

statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan

1. tenn (KN-nr 8001),

2. koppar (KN-nr 7402, 7403, 7405 eller 7408),

3. zink (KN-nr 7901),

4. nickel (KN-nr 7502),

5. aluminium (KN-nr 7601),

6. bly (KN-nr 7801),

7. indium (KN-nr ex 8112 91 eller ex 8112 99),

8. spannmål (KN-nr 1001 till 1005, 1006: endast obehandlat ris,

eller 1007 till 1008),

9. oljeväxter och oljehaltiga frukter (KN-nr 1201 till 1207),

kokosnöt, brasiliansk nöt och cashewnöt (KN-nr 0801), andra nötter

(KN-nr 0802) eller oliver (KN-nr 0711 20),

10. spannmål och utsäde, inklusive sojabönor (KN-nr 1201 till

1207),

11. kaffe, inte rostat (KN-nr 0901 11 00 eller 0901 12 00),

12. te (KN-nr 0902),

13. kakaobönor, hela eller sönderslagna, råa eller rostade (KN-nr

1801),

14. råsocker (KN-nr 1701 11 eller 1701 12),

15. gummi, i ursprungliga former eller som plattor, ark eller remsor

(KN-nr 4001 eller 4002),

16. ull (KN-nr 5101),

17. kemikalier i bulk (kapitel 28 och 29),

18. mineraloljor, inklusive propan och butan; också inklusive

råpetroleumoljor (KN-nr 2709, 2710, 2711 12 eller 2711 13),

19. silver (KN-nr 7106),

20. platina; palladium, rhodium (KN-nr 7110 11 00, 7110 21 00 eller

7110 31 00),

21. potatis (KN-nr 0701), och

22. vegetabiliska oljor och

fetter och deras fraktioner,

oavsett om de är raffinerade eller

inte, dock inte kemiskt

modifierade (KN-nr 1507 till

1515).

21. potatis (KN-nr 0701),

22. vegetabiliska oljor och

fetter och deras fraktioner,

oavsett om de är raffinerade eller

inte, dock inte kemiskt

modifierade (KN-nr 1507 till

1515), och

23. virke (KN-nr 4407 10 eller

4409 10).

11 kap.

1 a §

Vad som sägs i detta kapitel i

fråga om den som är

skattskyldig gäller i stället en

näringsidkare i en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 § vid

näringsidkarens omsättning av

varor och tjänster utanför

gruppen.

Vad som sägs i detta kapitel

om den skattskyldiges

registreringsnummer till

mervärdesskatt avser vid

omsättningar enligt första

stycket det registreringsnummer

till mervärdesskatt som tilldelats

en sådan grupphuvudman som

avses i 6 a kap. 4 §.

12 kap.

2 §

Skattemyndigheten i Dalarnas län prövar frågor om betalnings-

skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om godkännande av upplagshavare och av

skatteupplag enligt 9 c kap. 7 § eller om återkallelse av sådant

godkännande enligt 9 c kap. 8 § andra stycket, om återbetalning enligt 10

kap. 1 8 §§ och om betalningsskyldighet och avräkning enligt 19 kap. 7

§. I fråga om återbetalning enligt 10 kap. 9 13 §§ tillämpas 1 § första

stycket.

Bestämmelserna om beslutande

myndighet i 2 kap. 1 3 och 5 §§

skattebetalningslagen

(1997:483) är tillämpliga i de fall

den skattskyldige skall redovisa

mervärdesskatt i en själv-

deklaration.

Frågor om gruppregistrering

enligt 6 a kap. 4 § eller om

ändring eller avregistrering

enligt 6 a kap. 5 § prövas av

skattemyndigheten i det län som,

i fråga om grupphuvudmannen,

är beslutande myndighet enligt 2

kap. 1-3 eller 5 §

skattebetalningslagen

(1997:483).

Bestämmelserna om beslutande

myndighet i 2 kap. 1 3 och 5 §§

nämnda lag är tillämpliga även i

de fall den skattskyldige skall

redovisa mervärdesskatt i en

självdeklaration.

20 kap.

1 §

Vid överklagande av beslut enligt denna lag, med undantag för

överklagande enligt andra stycket, gäller bestämmelserna i 22 kap.

skattebetalningslagen (1997:483).

Beslut som Skattemyndigheten i

Dalarnas län har fattat om

betalningsskyldighet enligt 3 kap.

26 b §, om godkännande enligt 9 c

kap. 7 § eller om återkallelse av

sådant godkännande enligt 9 c kap.

8 § andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1 8

§§ och om betalningsskyldighet

och avräkning enligt 19 kap. 7 §

får överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut om avräkning

får överklagas särskilt på den

grunden att avräkningsbeslutet i

sig är felaktigt men i övrigt endast

i samband med överklagande av

beslut om betalningsskyldighet.

Ett överklagande enligt detta

stycke skall ha kommit in inom

två månader från den dag

klaganden fick del av beslutet.

Ett beslut enligt 9 c kap. 7 §

eller 8 § andra stycket får även

överklagas av Riksskatteverket.

Om en enskild part överklagar ett

sådant beslut förs det allmännas

talan av Riksskatteverket.

Beslut som Skattemyndigheten i

Dalarnas län har fattat om

betalningsskyldighet enligt 3 kap.

26 b §, om godkännande enligt 9 c

kap. 7 § eller om återkallelse av

sådant godkännande enligt 9 c kap.

8 § andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1 8

§§ och om betalningsskyldighet

och avräkning enligt 19 kap. 7 §

får överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut som skatte-

myndigheten fattat om grupp-

registrering enligt 6 a kap. 4 §

eller om ändring eller av-

registrering enligt 6 a kap. 5 §

får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Beslut om

avräkning får överklagas särskilt

på den grunden att

avräkningsbeslutet i sig är

felaktigt men i övrigt endast i

samband med överklagande av

beslut om betalningsskyldighet.

Ett överklagande enligt detta

stycke skall ha kommit in inom

två månader från den dag

klaganden fick del av beslutet.

Ett beslut enligt 9 c kap. 7 §

eller 8 § andra stycket eller 6 a

kap. 4 § får även överklagas av

Riksskatteverket. Om en enskild

part överklagar ett sådant beslut

förs det allmännas talan av

Riksskatteverket.

__________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998 och tillämpas i fråga om

gruppregistrering för mervärdesskattegrupper som bildats den 1 januari

1999 eller senare.

2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att 1 kap. 4 och 6 §§, 3 kap. 1 och 5 §§ samt 10 kap. 9, 17 och

31 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 12 kap. 8 b och

12 a §§, 18 kap. 7 a § och 23 kap. 3 a och 3 b §§, samt närmast före 12

kap. 8 b § och 23 kap. 3 a § nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

4 §1

Vad som sägs i denna lag om skatt och skattskyldig gäller även

1. avgift och avgiftsskyldig,

2. belopp som skall dras från ersättning för arbete, ränta eller

utdelning för betalning av preliminär skatt (avdragen skatt) och den som

är skyldig att göra sådant avdrag, samt

3. skattetillägg, förseningsavgift och ränta och den som är skyldig att

betala skattetillägg, avgift eller ränta.

Med skatt likställs

1. belopp som någon annan än den skattskyldige är betalningsskyldig

för enligt denna lag eller, såvitt gäller belopp som har debiterats enligt

denna lag, 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla

bolag, och

2. belopp som betalats tillbaka till den skattskyldige men som på

grund av ett senare beskattningsbeslut skall betalas in igen till skatte-

myndigheten.

Med skattskyldig likställs

1. handelsbolag även om det inte är skyldigt att betala någon av de

skatter som anges i 1 §,

2. den som har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt

10 kap. 9 13 §§ mervärdesskattelagen (1994:200),

3. den som utan att vara skattskyldig här i landet har fått en F-

skattsedel enligt 4 kap. 7 eller 8 §,

4. den som skattemyndigheten

enligt 23 kap. 3 § har beslutat

skall svara för redovisning och

betalning av skatt som hänför sig

till verksamhet som bedrivs

genom enkelt bolag eller

partrederi, och

5. delägare i handelsbolag som

enligt 2 kap. 20 § lagen om

handelsbolag och enkla bolag har

ålagts betalningsskyldighet för

skatt.

4. den som skattemyndigheten

enligt 23 kap. 3 § har beslutat

skall svara för redovisning och

betalning av skatt som hänför sig

till verksamhet som bedrivs

genom enkelt bolag eller

partrederi,

5. den som enligt 23 kap. 3 a §

skall svara för redovisning och

betalning av skatt som hänför

sig till verksamhet som bedrivs

av en mervärdesskattegrupp,

och

6. delägare i handelsbolag som

enligt 2 kap. 20 § lagen om

handelsbolag och enkla bolag har

ålagts betalningsskyldighet för

skatt.

6 §

I denna lag avses med

arbetsgivare: den som betalar ut ersättning för arbete,

arbetstagare: den som tar emot ersättning för arbete,

beskattningsår: beskattningsår enligt kommunalskattelagen (1928:

370), lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt eller mervärdes-

skattelagen (1994:200) eller, i fråga om skatt som inte avses i någon av

de nämnda lagarna, kalenderåret för vilket skatten skall betalas,

g r u p p h u v u d m a n: den

som enligt 6 a kap. 4 § mer-

värdesskattelagen (1994:200)

utsetts som huvudman för en

mervärdesskattegrupp,

inkomstår: kalenderåret före taxeringsåret,

näringsverksamhet: verksamhet av sådant slag att intäkt i verksam-

heten, om den är skattepliktig här i landet, enligt bestämmelserna i 22 §

kommunalskattelagen eller 2 § 1 mom. lagen om statlig inkomstskatt

räknas till inkomstslaget näringsverksamhet för den som bedriver

verksamheten eller, när verksamheten bedrivs av ett handelsbolag, för

någon delägare i bolaget,

överskjutande ingående mervärdesskatt: den del av ingående mer-

värdesskatt som överstiger utgående mervärdesskatt.

3 kap.

1 §

Skattemyndigheten skall registrera

1. den som är skyldig att göra

skatteavdrag enligt 5 kap. eller

betala arbetsgivaravgifter, och

2. den som är skattskyldig enligt

mervärdesskattelagen (1994:200),

med undantag av den som är

skattskyldig endast på grund av

förvärv av sådana varor som anges

i 2 a kap. 3 § första stycket 1 och

2 mervärdesskattelagen.

1. den som är skyldig att göra

skatteavdrag enligt 5 kap. eller

betala arbetsgivaravgifter,

2. den som är skattskyldig enligt

mervärdesskattelagen (1994:200),

med undantag av en sådan mer-

värdesskattegrupp som avses i

6 a kap. 1 § mervärdesskatte-

lagen och den som är skattskyldig

endast på grund av förvärv av

sådana varor som anges i 2 a kap.

3 § första stycket 1 och 2 nämnda

lag, och

3. den som utsetts som grupp-

huvudman.

En fysisk person skall för visst år vara registrerad hos den

skattemyndighet som enligt 2 kap. 1 § första tredje styckena är behörig

att fatta beslut som rör den personen. En juridisk person skall för visst

år vara registrerad hos den skattemyndighet som den 1 november året

före enligt 2 kap. 2 § första tredje styckena var behörig att fatta beslut

som rör den personen. Om inte någon skattemyndighet var behörig att

fatta beslut som rör den juridiska personen vid nämnda tidpunkt, skall

registreringen ske hos den skattemyndighet som därefter först fick

sådan behörighet.

I samband med ett beslut enligt 2 kap. 5 § får beslutas att

registreringen skall ske hos den skattemyndighet som tar över

behörigheten att fatta beslut.

5 §

Skattemyndigheten skall upprätta ett skattekonto för varje person som

är skattskyldig enligt denna lag.

Skattemyndigheten får besluta

att en person skall ha fler än ett

skattekonto.

Skattemyndigheten får besluta

att en person skall ha fler än ett

skattekonto. För en grupp-

huvudman skall upprättas ett

särskilt skattekonto för

registrering av

mervärdesskattegruppens mer-

värdesskatt.

På skattekontot skall skattemyndigheten registrera skatt som skall

betalas in eller betalas tillbaka enligt ett beskattningsbeslut, avdragen A-

skatt, gjorda inbetalningar och utbetalningar samt belopp som har

lämnats för indrivning. Belopp som skall betalas in registreras på

förfallodagen. Belopp som skall tillgodoräknas registreras så snart

underlag finns.

10 kap.

9 §

En skattedeklaration skall lämnas av

1. den som har varit skyldig att göra skatteavdrag eller betala

arbetsgivaravgifter eller som har gjort ett skatteavdrag utan att vara

skyldig att göra det,

2. den som har betalat ut sådan ersättning som skatteavdrag skall göras

från enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta,

3. handelsbolag som är skattskyldigt enligt mervärdesskattelagen

(1994:200),

4. annan som är skattskyldig

enligt mervärdesskattelagen, om

inte annat följer av 30 32 §§, och

5. den som omfattas av beslut

enligt 11 §.

4. annan som är skattskyldig

enligt mervärdesskattelagen med

undantag av en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 § nämnda lag,

om inte annat följer av 31 eller 32

§,

5. den som utsetts som grupp-

huvudman, och

6. den som omfattas av beslut

enligt 11 §.

17 §

En skattedeklaration skall ta upp

1. nödvändiga identifikationsuppgifter,

2. uppgift om den redovisningsperiod för vilken redovisning lämnas,

3. följande uppgifter om skatteavdrag:

a) den sammanlagda ersättning från vilken utbetalaren är skyldig att

göra skatteavdrag,

b) sammanlagt avdraget belopp,

4. följande uppgifter om arbetsgivaravgifter:

a) den sammanlagda ersättning för vilken utbetalaren är skyldig att

betala arbetsgivaravgifter,

b) sammanlagt avdrag enligt 9 kap. 3 §,

c) periodens sammanlagda avgifter,

5. följande uppgifter om mervärdesskatt:

a) utgående skatt,

b) ingående skatt,

c) omsättning, förvärv och överföringar av varor som transporteras

mellan EG-länder, och

6. de ytterligare uppgifter som behövs för beräkning och kontroll av

skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt.

En skattedeklaration som skall

lämnas av en grupphuvudman

skall innehålla de uppgifter som

avses i första stycket 1, 2, 5 och

6 samt omfatta hela gruppen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om vad en skattedeklaration skall ta upp.

31 §

Den som bedriver en verk-

samhet där beskattnings-under-

lagen exklusive gemen-skaps-

interna förvärv och import för

beskattningsåret beräknas sam-

manlagt uppgå till högst en miljon

kronor och som är skyldig att

lämna självdeklaration enligt lagen

(1990:325) om själv-deklaration

och kontrolluppgifter och som

inte är handelsbolag, skall

redovisa mervärdesskatten i

självdeklarationen, om skatte-

myndigheten inte beslutat annat

enligt 11 §.

Den som bedriver en verk-

samhet där beskattnings-under-

lagen exklusive gemen-skaps-

interna förvärv och import för

beskattningsåret beräknas sam-

manlagt uppgå till högst en miljon

kronor och som är skyldig att

lämna självdeklaration enligt lagen

(1990:325) om själv-deklaration

och kontrolluppgifter och som

inte är handelsbolag eller grupp-

huvudman, skall redovisa mer-

värdesskatten i självdeklara-

tionen, om skattemyndigheten inte

beslutat annat enligt 11 §.

I fråga om förfarandet vid mervärdesbeskattningen gäller då

bestämmelserna i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter samt

taxeringslagen (1990:324). Redovisningen skall innehålla samma

uppgifter som gäller för redovisning av mervärdesskatt i

skattedeklaration.

12 kap.

Ansvar för näringsidkare i en

mervärdesskattegrupp

8 b §

Om den som utsetts som

grupphuvudman har underlåtit

att göra en föreskriven

betalning av mervärdesskatten,

är varje annan näringsidkare

som ingår i gruppen tillsammans

med grupphuvudmannen skyldig

att betala skatten jämte ränta till

den del skatten hänför sig till

verksamhet som gruppen

bedrivit under den tid

näringsidkaren varit medlem i

gruppen.

12 a §

En näringsidkare i en mer-

värdesskattegrupp som har

betalat skatt enligt 8 b §, har

rätt att kräva varje annan

näringsidkare i gruppen på

beloppet till den del skatten inte

kan anses hänförlig till den

betalande näringsidkaren.

18 kap.

7 a §

En återbetalning av ett belopp

som har sin grund i

överskjutande ingående

mervärdesskatt hos en

grupphuvudman skall inte heller

göras till den del beloppet

behövs för att täcka underskott

på ett annat skattekonto hos

grupphuvudmannen eller på en

annan gruppmedlems

skattekonto.

Om underskotten inte kan

täckas helt skall de täckas i den

ordning som

grupphuvudmannen bestämmer.

23 kap.

Huvudman för en mervärdes-

skattegrupp

3 a §

Den som utsetts som grupp-

huvudman enligt 6 a kap. 4 §

mervärdesskattelagen

(1994:200) skall svara för

redovisningen och betalningen

av mervärdesskatt som hänför

sig till den verksamhet som

mervärdesskattegruppen be-

driver och i övrigt företräda

mervärdesskattegruppen i

frågor som rör sådan skatt.

Underlag för kontroll av

skatteredovisningen skall finnas

tillgängligt hos

grupphuvudmannen.

3 b §

Om ett förhållande som legat

till grund för gruppregistrering

enligt 6 a kap. 4 §

mervärdesskattelagen

(1994:200) har ändrats, skall

grupphuvudmannen underrätta

skattemyndigheten om

ändringen. Om inte något

hindrar det skall underrättelsen

lämnas inom två veckor från det

att ändringen inträffade.

Om grupphuvudmannen inte

lämnar underrättelse enligt

första stycket, får

skattemyndigheten förelägga

honom att fullgöra sin

skyldighet eller att lämna

sådana uppgifter som behövs för

att avgöra om skyldighet att

lämna underrättelse finns.

________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998 och tillämpas i fråga om

gruppregistrering för mervärdesskattegrupper som bildats den 1 januari

1999 eller senare.

Genom lagen upphävs dåvarande Riksskattenämndens bindande

förklaring av den 30 oktober 1968 angående kommissionärsbolag, RN

Serie II 1969:1.9, och Riksskattenämndens bindande förklaring av den

18 mars 1969 angående karburatorsprit, RN Serie II 1969:4.3.

3 Förslag till lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

Härigenom föreskrivs att 7 § skatteregisterlagen (1980:343)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 §2

För fysisk och juridisk person får, utöver de uppgifter som anges i 5

och 6 §§, det centrala skatteregistret innehålla följande uppgifter.

1. Sådana uppgifter om ägarförhållandena i fåmansföretag, företag

som enligt 3 § 12 a mom. tredje stycket lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som fåmansföretag, fåmansägt handels-

bolag och dotterföretag som avses i 2 kap. 16 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter, uppgift om företagsledare i dessa

företag samt uppgift om delägare i enkelt bolag och partrederi.

2. Uppgifter angående avslutad revision, verkställt besök eller annat

sammanträffande enligt 3 kap. 7 § taxeringslagen (1990:324) eller 14

kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483). För varje sådan åtgärd får

anges tid, art, beskattningsperiod, skatteslag, myndighets beslut om

beloppsmässiga ändringar av skatt eller underlag för skatt med anledning

av åtgärden samt uppgift huruvida bokföringsskyldighet har fullgjorts.

3. Uppgift om registrering av skyldighet att betala skatt, uppgift om

innehav av skattsedel på preliminär skatt, uppgifter om beslut om

återkallelse av F-skattsedel med angivande av skälen för beslutet,

uppgifter som behövs för att bestämma skatt enligt

skattebetalningslagen, lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta, lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter,

mervärdesskattelagen och lagen (1951:763) om beräkning av statlig

inkomstskatt på ackumulerad inkomst samt uppgifter om redovisning,

inbetalning och återbetalning av sådana skatter eller avgifter.

4. Uppgift om maskinellt framställt förslag till beslut om beskattning.

5. Uppgift om ansökan om anstånd med att lämna deklaration, uppgift

om beslut om anstånd med att lämna deklaration och med att betala

skatt, dock ej skälen för ansökningarna eller besluten, samt uppgift om

att laga förfall föreligger för underlåtenhet att fullgöra

deklarationsskyldighet.

6. Administrativa och tekniska uppgifter som behövs för beskatt-

ningen.

7. Uppgifter som skall lämnas i förenklad självdeklaration, särskild

självdeklaration enligt 2 kap. 10 § första stycket punkterna 2-4 och

andra stycket lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter samt

uppgifter som skall lämnas enligt 2 kap. 25 § lagen om självdeklaration

och kontrolluppgifter.

8. Uppgift om beslut om beskattning, dock ej skälen för beslutet och

uppgift om utmätning enligt 18 kap. 9 § skattebetalningslagen.

9. Uppgift om att fordran mot personen registrerats hos kronofogde-

myndighet, uppgift om indrivningsresultat, uppgift om att en person

ålagts betalningsskyldighet i egenskap av bolagsman eller företrädare

för en juridisk person, uppgift om beslut om skuldsanering, ackord,

likvidation eller konkurs samt uppgift om betalningsinställelse.

10. Uppgift om antal anställda och de anställdas personnummer.

11. Uppgift om telefonnummer, särskild adress för skatt-

sedelsförsändelse samt namn, adress och telefonnummer för ombud.

12. Uppgift från kontrolluppgift som enligt 3 kap. lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall lämnas utan föreläggande

samt från sådan särskild uppgift som avses i 3 § lagen (1959:551) om

beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

13. Uppgift om beteckning, köpeskilling, basvärde, delvärde,

taxeringsvärde, omräknat delvärde, beskattningsnatur, typ av fång och

tidpunkt för fånget för fastighet som ägs eller innehas av personen,

andelens storlek om fastigheten har flera ägare och övriga uppgifter som

behövs för beräkning av statlig fastighetsskatt samt uppgift som behövs

för värdering av bostad på fastighet.

14. Uppgift om tid och art för planerad eller pågående revision samt

beskattningsperiod och skatteslag som denna avser samt uppgift om tid

för planerat besök eller annat sammanträffande enligt 3 kap. 7 §

taxeringslagen eller 14 kap. 6 § skattebetalningslagen.

15. Uppgift om postgiro- och bankgironummer, om personen är

näringsidkare samt, om fullmakt lämnats för bank- eller postgiro att ta

emot skatteåterbetalning på ett konto, datum för fullmakten samt

kontots nummer och typ.

16. Uppgift om antal dagar för vilka den skattskyldige uppburit

sjöinkomst enligt punkt 1 av anvisningarna till 49 § kom-

munalskattelagen (1928:370).

17. Uppgift om omsättning i näringsverksamhet.

18. Uppgifter angående resultat av bruttovinstberäkning, annan beräk-

ning av relationstal eller liknande, skönsmässig beräkning och belopp

som under beskattningsåret stått till förfogande för levnadskostnader.

19. Uppgift från centrala bilregistret om innehav av fordon samt om

fordonets registreringsnummer, märke, typ och årsmodell samt tillstånd

enligt yrkestrafiklagen (1988:263) och lagen (1979:561) om

biluthyrning.

20. Uppgift för beräkning av skattereduktion för fackföreningsavgift,

uppgifter enligt 6 § första och andra styckena lagen (1993:672) om

skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus, uppgifter

enligt 7 § lagen (1995:1623) om skattereduktion för risk-

kapitalinvesteringar, uppgifter enligt 6 § första och andra styckena lagen

(1996:725) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på

bostadshus för bestämmande av skattereduktion enligt nämnda lagar

samt uppgift om beslut om sådan skattereduktion, uppgifter för

bestämmande av skattereduktion enligt lagen (1996:1231) om

skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid 1997-2001 års

taxeringar samt uppgift om beslut om sådan skattereduktion.

21. Uppgift om bosättningsland och tidpunkt för byte av bosätt-

ningsland.

22. Uppgifter om antal årsanställda i en koncern i fall som avses i 2

kap. 16 § sista stycket lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter,

totalt respektive i Sverige, koncernomsättning och koncern-

balansomslutning för koncernmoderföretag.

23. Uppgift om beteckning på ersättningsbostad som avses i 11 §

lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad,

uppskovsavdragets storlek, belopp som enligt 10 § nämnda lag skall

reducera omkostnadsbeloppet samt, om ersättningsbostaden utgörs av

bostad som avses i 11 § andra meningen nämnda lag, föreningens eller

bolagets organisationsnummer och namn.

24. Uppgift som skall lämnas enligt 10 kap. 17 § första stycket 5 och

andra stycket samt 33 § skattebetalningslagen.

25. Uppgifter från aktiebolagsregistret om styrelseledamöter,

verkställande direktör, firmatecknare och revisor, om att styrelsen inte

är fulltalig eller att årsredovisning inte har lämnats i tid, om företags-

rekonstruktion och fusion samt uppgifter från handels- och

föreningsregistret om firmatecknare, revisor och

företagsrekonstruktion.

26. Uppgifter från Alkoholinspektionen om tillstånd enligt

alkohollagen (1994:1738) och om omsättning enligt restaurangrapport.

27. Uppgifter från länsarbetsnämnder om beslut om arbets-

marknadspolitiska åtgärder samt utbetalt belopp och datum för

utbetalningen.

28. Uppgifter från Generaltullstyrelsen om debiterad mervärdesskatt

vid import, exportvärden, antal import- och exporttillfällen samt de

tidsperioder som uppgifterna avser.

29. Uppgifter från Riksförsäkringsverket om försäkring mot

kostnader för sjuklön såvitt avser arbetsgivarens organisations- eller

personnummer, beräknad lönesumma, datum då försäkringen börjat gälla

och datum för förändring av lönesumma samt om sjukpenninggrundande

inkomst av annat förvärvsarbete såvitt avser den försäkrades

personnummer och datum för inkomstanmälan.

30. Uppgift om att en

näringsidkare ingår i en sådan

mervärdesskattegrupp som

avses i 6 a kap. 1 §

mervärdesskattelagen (1994:

200).

___________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

 Senaste lydelse 1995:1286.

 EGT nr L 256, 7.9.1987, s. 1 (Celex 387R0256).

 Senaste lydelse 1997:502.

 Senaste lydelse 1997:502.

1 Senaste lydelse 1997:1032.

1 Lagen omtryckt 1983:343.

2 Lydelse enligt prop. 1997/98:134.

 Senaste lydelse 1995:1286.

 EGT nr L 256,7.9.1987, s. 1 (Celex 387R0256).

 Senaste lydelse 1997:502.

 Senaste lydelse 1997:502.

1 Senaste lydelse 1997:1032.

1 Lagen omtryckt 1983:143.

2 Senaste lydelse 1997:1038.

Prop. 1997/98:148

101

1