Regeringens proposition

2000/01:7

Förenklad skattedeklaration

Prop.

2000/01:7

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 14 september 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att en fysisk person eller ett dödsbo som anlitar

en annan fysisk person för ett arbete skall få redovisa skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet i en förenklad skattedekla-

ration. Detta skall inte gälla om ersättningen utgör utgift i en av utbetala-

ren bedriven näringsverksamhet eller betalas ut till en person som har F-

skattsedel.

I den förenklade skattedeklarationen behöver endast redovisas nödvän-

diga identifikationsuppgifter för utbetalaren och betalningsmottagaren,

redovisningsperiod, ersättningens storlek samt storleken på skatteavdrag

och arbetsgivaravgifter.

En förenklad skattedeklaration skall lämnas för varje mottagare av

ersättning för arbete och bara för de redovisningsperioder som ersättning

betalats ut.

För att uppnå ytterligare förenklingar föreslås att skattebetalningsla-

gens regler om förseningsavgift inte skall tillämpas på ersättningar som

får redovisas i en förenklad skattedeklaration och att skönsbeskattning

enligt schablon på grund av tidigare lämnade förenklade skattedeklara-

tioner inte skall få göras.

Den förenklade skattedeklarationen skall även utgöra kontrolluppgift

och läggas till grund för förtryckta uppgifter på uppdragstagarens

förenklade självdeklaration.

På ersättningar som redovisas i en förenklad skattedeklaration skall

skatteavdrag göras med 30 procent.

Vid en beräkning av arbetsgivaravgifter som redovisas i en förenklad

skattedeklarationen skall avdrag göras med 5 procent av avgiftsunder-

laget. Hänsyn skall inte tas till sådant avdrag vid beräkning av arbets-

givaravgifter som redovisas i en vanlig skattedeklaration eller vid

beräkning av egenavgifter.

Vidare föreslås att värdet av bostadsförmån och kostförmån som en

fysisk person får av en annan fysisk person och som ges ut i dennes

hushåll skall beräknas till 600 kronor för hel kalendermånad eller

20 kronor per dag för del av kalendermånad för bostad och 50 kronor för

två eller flera måltider per dag. Förmån av en måltid per dag skall inte tas

upp.

De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

Bestämmelserna om förenklad skattedeklaration skall dock tillämpas

först under beskattningsåret 2002.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 6

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter 10

2.3 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229) 12

2.4 Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen

(2000:000) 14

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:000) om

fördelning av socialavgifter 15

3 Ärendet och dess beredning 16

4 Redovisning och betalning av skatteavdrag och sociala avgifter 17

4.1 Nuvarande ordning 17

4.1.1 Skyldighet att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter 17

4.1.2 Registrering samt redovisning av

skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 18

4.1.3 Skyldighet att lämna kontrolluppgift 18

4.2 Kritik mot nuvarande ordning 19

5 Förenklade regler för fysiska personers redovisning av

skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 20

5.1 Redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 20

5.2 Beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 25

6 Ekonomiska konsekvenser och ikraftträdande 29

6.1 Ekonomiska konsekvenser 29

6.2 Ikraftträdande 29

7 Författningskommentar 30

7.1 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 30

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter 32

7.3 Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229) 33

7.4 Förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen

(2000:000) 34

7.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:000) om

fördelning av socialavgifter 34

Bilaga 1 Sammanfattning av Riksskatteverkets promemoria

Förenklad skattedeklaration (A3000-1017-00/100) 35

Bilaga 2 Lagförslag i Riksskatteverkets promemoria

Förenklad skattedeklaration (A3000-1017-00/100) 36

Bilaga 3 Förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över

Riksskatteverkets promemoria Förenklad skattedeklaration

(A3000-1017-00/100) 45

Bilaga 4 Lagrådsremissens förslag till lagtext 46

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 55

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 14 september 2000 57

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

3. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

4. lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:000),

5. lag om ändring i lagen (2000:000) om fördelning av socialavgifter.

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att 8 kap. 8 och 15 §§, 10 kap. 13 och 17 §§, 11 kap. 19 § samt

15 kap. 6 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 10 kap. 13 a och

17 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

8 §

Skatteavdrag skall göras med 30 % av

1. sådan ersättning för arbete som betalas ut till en juridisk person,

2. sådan ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person och är

sidoinkomst för mottagaren,

3. ersättning som inte avser en

bestämd tidsperiod eller inte betalas

ut vid regelbundet återkommande

tillfällen, och

4. ersättning för arbete som är av-

sett att pågå kortare tid än en vecka.

3. ersättning som inte avser en

bestämd tidsperiod eller inte betalas

ut vid regelbundet återkommande

tillfällen,

4. ersättning för arbete som är av-

sett att pågå kortare tid än en vecka,

och

5. sådan ersättning för arbete

som redovisas i en förenklad

skattedeklaration enligt 10 kap.

13 a §.

Om ersättning som avses i första stycket 3 betalas ut tillsammans med

ersättning som utgör mottagarens huvudinkomst, skall skatteavdrag göras

enligt grunder som fastställs av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

15 §

Värdet av förmån av någon

annan bostad här i landet än

semesterbostad skall beräknas

enligt värdetabeller.

Värdet av förmån av någon

annan bostad här i landet än

semesterbostad eller bostad som

avses i 61 kap. 3 a § inkomst-

skattelagen (1999:1229) skall

beräknas enligt värdetabeller.

Tabellerna skall ha följande grunder. Landet delas in i områden som är

väsentligen enhetliga i fråga om boendekostnader. Förmånsvärdet av en

bostad skall bestämmas inom varje område till det genomsnittliga värdet

beräknat per kvadratmeter bostadsyta för jämförbara bostäder inom om-

rådet. För en bostad utanför tätort med närmaste omgivning skall dock

värdet bestämmas till 90 % av det lägsta av nämnda genomsnittsvärden.

10 kap.

13 §

En skattedeklaration skall lämnas för varje redovisningsperiod.

Om den som är registrerad

enligt 3 kap. 1 § inte skall redovisa

vare sig skatteavdrag eller

arbetsgivaravgifter i

skattedeklaration för en viss

redovisningsperiod och om

skattemyndigheten skriftligen upp-

lysts om detta, behöver någon

deklaration inte lämnas för den

perioden.

Om den som är registrerad

enligt 3 kap. 1 § inte skall redovisa

vare sig skatteavdrag eller

arbetsgivaravgifter i

skattedeklaration för en viss

redovisningsperiod och om

skattemyndigheten skriftligen upp-

lysts om detta, behöver någon

deklaration inte lämnas för den

perioden. Detta gäller även om en

förenklad skattedeklaration enligt

13 a § lämnas för redovisnings-

perioden.

I fråga om den som är skattskyldig till mervärdesskatt gäller andra

stycket endast om den skattskyldige enligt 31 § första stycket skall redo-

visa mervärdesskatten i sin självdeklaration.

13 a §

En fysisk person eller ett dödsbo

som har betalat ut ersättning för

arbete till en annan fysisk person

får fullgöra skyldigheten att lämna

skattedeklaration för den ersätt-

ningen genom att lämna en förenk-

lad skattedeklaration, om ersätt-

ningen inte utgör utgift i en av

utbetalaren bedriven näringsverk-

samhet.

En förenklad skattedeklaration

skall lämnas för varje betalnings-

mottagare och för varje redovis-

ningsperiod under vilken ersättning

för arbete betalats ut.

Vad som sägs i det följande om

skattedeklarationer skall, om inte

något annat anges, gälla även

förenklade skattedeklarationer.

17 §

En skattedeklaration skall ta

upp

En skattedeklaration skall, utom i

de fall som anges i 17 a §, ta upp

1. nödvändiga identifikationsuppgifter,

2. uppgift om den redovisningsperiod för vilken redovisning lämnas,

3. följande uppgifter om skatteavdrag:

 a) den sammanlagda ersättning från vilken utbetalaren är skyldig att

 göra skatteavdrag,

 b) sammanlagt avdraget belopp,

4. följande uppgifter om arbetsgivaravgifter:

 a) den sammanlagda ersättning för vilken utbetalaren är skyldig att

 betala arbetsgivaravgifter,

 b) sammanlagt avdrag enligt 9 kap. 3 §,

 c) periodens sammanlagda avgifter,

5. följande uppgifter om mervärdesskatt:

 a) utgående skatt,

 b) ingående skatt,

 c) omsättning, förvärv och överföringar av varor som transporteras

 mellan EG-länder, och

6. de ytterligare uppgifter som behövs för beräkning och kontroll av

skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt.

En skattedeklaration som skall lämnas av en grupphuvudman skall

innehålla de uppgifter som avses i första stycket 1, 2, 5 och 6 samt

omfatta hela gruppen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

dela närmare föreskrifter om vad en skattedeklaration skall ta upp.

17 a §

En förenklad skattedeklaration

skall ta upp

1. nödvändiga identifikations-

uppgifter för både utbetalaren och

betalningsmottagaren,

2. uppgift om den redovisnings-

period för vilken redovisning läm-

nas,

3. uppgift om den ersättning för

vilken utbetalaren är skyldig att

göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter,

4. verkställt skatteavdrag,

5. periodens arbetsgivaravgifter,

och

6. de ytterligare uppgifter som

behövs för beräkning och kontroll

av skatteavdrag och arbetsgivar-

avgifter.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om

vad en förenklad skattedeklaration

skall ta upp.

11 kap.

19 §

Av 21 kap. följer att beslut om skatt kan omprövas av skattemyndig-

heten.

Vid en omprövning skall skatten bestämmas på grundval av tillgäng-

liga uppgifter. Om en tillförlitlig beräkning inte kan göras på ett sådant

sätt, skall skatten bestämmas efter vad som framstår som skäligt med

hänsyn till vad som har kommit fram (skönsbeskattning). Därvid får, om

inte omständigheterna talar för något annat, varje skatt som enligt 18 §

har bestämts till noll kronor bestämmas till det högsta av de belopp som

har bestämts för den skatten vid någon av de tre närmast föregående

redovisningsperioderna. I detta fall skall dock beslut rörande mervärdes-

skatt kvarstå, om endast överskjutande ingående skatt har bestämts för de

tre perioderna.

Bestämmelsen i andra stycket

tredje meningen gäller inte i fråga

om skatt som har redovisats i en

förenklad skattedeklaration enligt

10 kap. 13 a §.

15 kap.

6 §

Förseningsavgift skall tas ut med

1 000 kronor om den som är skyl-

dig att lämna en skattedeklaration

eller en periodisk sammanställning

inte gjort detta inom föreskriven

tid. Förseningsavgift tas dock inte

ut när det är fråga om en särskild

skattedeklaration enligt 10 kap.

32 § första stycket.

Förseningsavgift skall tas ut med

1 000 kronor om den som är skyl-

dig att lämna en skattedeklaration

eller en periodisk sammanställning

inte gjort detta inom föreskriven

tid. Förseningsavgift tas dock inte

ut när en förenklad skattedeklara-

tion enligt 10 kap. 13 a § får läm-

nas eller när det är fråga om en

särskild skattedeklaration enligt

10 kap. 32 § första stycket.

Förseningsavgift tas inte ut om den skattskyldige har avlidit.

_______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Den nya bestämmelsen i 8 kap. 15 § tillämpas på förmån som getts

ut efter ikraftträdandet.

3. Övriga bestämmelser tillämpas första gången i fråga om skatteav-

drag och arbetsgivaravgifter som avser beskattningsåret 2002.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § lagen (1990:325) om självdeklara-

tion och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

5 §

Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter föreläggande av

skattemyndigheten beträffande

1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete, som getts

ut av fysisk person eller dödsbo och inte utgör omkostnad i näringsverk-

samhet, om skatteavdrag inte har gjorts och det som mottagaren sam-

manlagt fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela året,

2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete i andra fall

än som avses i 1 om det som mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre

värde än 100 kronor för hela året samt förmån av fritt logi ombord för

arbetstagare som avses i punkt 1 av anvisningarna till 49 § kommunal-

skattelagen (1928:370),

2 a. ersättning och förmån som

redovisats i en förenklad skatte-

deklaration enligt 10 kap. 13 a §

skattebetalningslagen (1997:483),

3. följande slag av ersättningar om det har angetts i kontrolluppgiften

att sådan ersättning har lämnats

a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt kommunikations-

medel, hyrbil eller taxi, motsvarande gjorda utlägg,

b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten som avses i

punkt 3 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen, motsvarande

gjorda utlägg,

c) representationsersättning, motsvarande gjorda utlägg,

d) ersättning för ökade levnads-

kostnader vid sådan resa i tjänsten

som avses i punkterna 3 och 3 a av

anvisningarna till 33 § kommunal-

skattelagen eller för kostnader för

resa med egen bil i tjänsten eller

kostnader för drivmedel för bilför-

månshavares resa med

förmånsbilen i tjänsten, i den mån

ersättningarna enligt 8 kap. 19 och

20 §§ skattebetalningslagen

(1997:483) inte skall ligga till

grund för beräkning av

skatteavdrag.

d) ersättning för ökade levnads-

kostnader vid sådan resa i tjänsten

som avses i punkterna 3 och 3 a av

anvisningarna till 33 § kommunal-

skattelagen eller för kostnader för

resa med egen bil i tjänsten eller

kostnader för drivmedel för bilför-

månshavares resa med

förmånsbilen i tjänsten, i den mån

ersättningarna enligt 8 kap. 19 och

20 §§ skattebetalningslagen inte

skall ligga till grund för beräkning

av skatteavdrag.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första gången

vid 2003 års taxering.

2.3 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 61 kap. 1, 4 och 18 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken närmast före 61 kap. 3 § skall lyda Kostförmån och

bostadsförmån ,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 61 kap. 3 a §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

61 kap.

1 §

I detta kapitel finns bestämmel-

ser om

 marknadsvärde i 2 §,

 kostförmån i 3 och 4 §§,

 bilförmån i 5 11 §§,

 reseförmån med inskränkande

villkor i 12 14 §§,

 ränteförmån i 15 17 §§, och

 justering av förmånsvärde i

18 21 §§.

I detta kapitel finns bestämmel-

ser om

 marknadsvärde i 2 §,

 kostförmån och

bostadsförmån i 3 4 §§,

 bilförmån i 5 11 §§,

 reseförmån med inskränkande

villkor i 12 14 §§,

 ränteförmån i 15 17 §§, och

 justering av förmånsvärde i

18 21 §§.

3 a §

Värdet av bostadsförmån och

kostförmån som en fysisk person får

av en annan fysisk person och som

ges ut i dennes hushåll skall beräk-

nas till

 600 kronor för hel kalendermå-

nad eller 20 kronor per dag för del

av kalendermånad för bostad, och

 50 kronor för två eller flera

måltider per dag.

En fri måltid per dag skall inte

tas upp.

4 §

Om den skattskyldige lämnar

ersättning för kostförmånen, skall

förmånsvärdet beräknas till värdet

för kosten enligt 3 § minskat med

vad han har betalat.

Om den skattskyldige lämnar

ersättning för kostförmånen eller

bostadsförmånen, skall förmåns-

värdet beräknas till värdet för för-

månen enligt 3 eller 3 a § minskat

med vad han har betalat.

18 §

Värdet av kostförmån enligt 3 §

och bilförmån enligt 5 9 §§ skall

justeras uppåt eller nedåt, om det

finns synnerliga skäl.

Värdet av kostförmån och

bostadsförmån enligt 3 och 3 a §§

samt bilförmån enligt 5 9 §§ skall

justeras uppåt eller nedåt, om det

finns synnerliga skäl.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas på förmån

som getts ut efter ikraftträdandet.

2.4 Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen

(2000:000)

Härigenom föreskrivs i fråga om i socialavgiftslagen (2000:000)

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 kap. 30 §, av följande

lydelse,

dels att det i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen

skall införas en ny punkt, 9, av följande lydelse.

2 kap.

30 §

Vid beräkning av arbetsgivar-

avgifter som redovisas i en för-

enklad skattedeklaration enligt 10

kap. 13 a § skattebetalningslagen

(1997:483), skall avdrag göras

med 5 procent av avgiftsunder-

laget. Hänsyn skall inte tas till

avdrag enligt denna paragraf vid

beräkning av avdrag enligt 28 och

29 §§.

9. Bestämmelsen i 2 kap. 30 §

skall tillämpas i fråga om avgifter

på ersättningar som betalas ut

efter utgången av år 2001.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:000) om

fördelning av socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 11 § i lag (2000:000) om fördelning av

socialavgifter skall ha följande lydelse.

11 §

Influtna arbetsgivaravgifter skall

fördelas mellan avgiftsändamålen

enligt beskattningsbeslut som

följer av 11 kap. skattebetalnings-

lagen (1997:483). Avdrag som

görs enligt 2 kap. 28 och 29 §§

socialavgiftslagen (2000:000) skall

avse arbetsmarknadsavgiften.

Influtna arbetsgivaravgifter skall

fördelas mellan avgiftsändamålen

enligt beskattningsbeslut som

följer av 11 kap. skattebetalnings-

lagen (1997:483). Avdrag som

görs enligt 2 kap. 28 30 §§

socialavgiftslagen (2000:000) skall

avse arbetsmarknadsavgiften.

Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas också på avgifts- och

räntebelopp som betalas ut till arbetsgivare.

Föreskrifter om fördelningen får meddelas av regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande, Riksförsäkringsverket.

3 Ärendet och dess beredning

I propositionen Förmånsbeskattning av miljöbilar, m.m. (prop.

1999/2000:6), aviserades att regeringen avsåg att ge Riksskatteverket i

uppdrag att se över möjligheterna att administrativt förenkla redovis-

ningen av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter samt lämnande av kon-

trolluppgifter när en privatperson anlitar en annan privatperson för att

utföra ett arbete eller ett uppdrag samt utforma förslag till de författning-

sändringar som kan behövas.

Genom beslut den 23 september 1999 gav regeringen Riksskatteverket

detta uppdrag. Riksskatteverket har i en promemoria, Förenklad skatte-

deklaration (A3000-1017-00/100), redovisat sitt uppdrag. En samman-

fattning av promemorians förslag finns i bilaga 1 och promemorians

lagförslag i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning

över de remissinstanser som har yttrat sig finns i bilaga 3. En samman-

ställning över remissyttrandena har upprättats och finns tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi2000/334).

Regeringen tar nu upp de förslag till administrativa förenklingar som

Riksskatteverket lagt fram i sin promemoria. Vidare tar regeringen upp

vissa konsekvensändringar av Riksskatteverkets förslag.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 augusti 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i

bilaga 5. Lagrådet har haft synpunkter på utformandet av vissa

paragrafer i skattebetalningslagen (1997:483). Lagrådets synpunkter har i

huvudsak följts. Synpunkterna kommenteras i

författningskommentarerna. Dessutom har vissa redaktionella ändringar

gjorts i lagtexten.

Lagrådet har uttalat att det under det fortsatta beredningsarbetet bör

övervägas om ytterligare bestämmelser behövs angående förhållandet

mellan de båda systemen för skattedeklarationer. Detta har skett och har

föranlett vissa ändringar i skattebetalningslagen som inte återfinns i

lagrådsremissen. Ändringarna är enbart av förtydligande karaktär och av

sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Efter Lagrådets granskning har vidare tillkommit ytterligare ett lagför-

slag, förslag till lag om ändring i lagen (2000:000) om fördelning av

socialavgifter. Ändringen avser endast en konsekvensändring med anled-

ning av införandet av den nya bestämmelsen i 2 kap. 30 § socialavgifts-

lagen (2000:000) och Lagrådets hörande skulle även i detta fall sakna

betydelse.

4

4 Redovisning och betalning av skatteavdrag

och sociala avgifter

4.1 Nuvarande ordning

4.1.1 Skyldighet att göra skatteavdrag och betala arbetsgivar-

avgifter

Skyldigheten att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på

ersättning för arbete regleras i 5 kap. skattebetalningslagen (1997:483,

SBL) respektive 2 kap. lagen (1981:691) om socialavgifter (jfr 2 kap. nya

socialavgiftslagen, prop. 2000/01:8) och beror i huvudsak på om motta-

garen har A-skattsedel eller F-skattsedel. Den som betalar ut ersättning

för utfört arbete till en person som har A-skattsedel är enligt huvudregeln

skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Detsamma

gäller om mottagaren saknar skattsedel på preliminär skatt. Utbetalaren

behöver dock inte göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter om

ersättningen understiger 1 000 kronor under inkomståret. Är utbetalaren

en fysisk person eller ett dödsbo behöver utbetalaren inte heller göra

skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter om den sammanlagda ersätt-

ningen understiger 10 000 kronor under inkomståret, under förutsättning

att ersättningen inte är en utgift i utbetalarens näringsverksamhet. Denna

beloppsgräns kom till i samband med lagstiftningen om F-skattsedel (se

prop. 1991/92:112). Syftet var att från reglerna om skyldighet att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter undanta vanliga transaktioner

mellan enskilda personer samt mellan enskilda och näringsidkare som

inte hade F-skattsedel, eller enklare uttryckt transaktioner mellan privat-

personer. På ersättningar understigande 10 000 kronor skall i stället mot-

tagaren själv betala preliminär skatt och socialavgifter i form av egenav-

gifter. I regel sker detta först i samband med debiteringen av den slutliga

skatten. Sedan den 1 januari 2000 har en möjlighet tillkommit för utbe-

talaren och betalningsmottagaren att träffa en överenskommelse om att

utbetalaren skall göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter redan

då ersättningen uppgår till minst 1 000 kronor. När det är fråga om

ersättning till gode män och förvaltare skall utbetalaren numera alltid

göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter om ersättningen är minst

1 000 kronor.

Vid beräkning av skatteavdraget och arbetsgivaravgifterna skall även

andra förmåner än kontant ersättning räknas med. Om mottagaren är en

fysisk person skall utbetalaren av huvudinkomsten göra skatteavdrag

efter tabell. Skattetabellen grundas på olika kommunala skattesatser. Är

ersättningen inte huvudinkomst utan sidoinkomst görs skatteavdrag i

stället med 30 procent. Vid utbetalning av ersättning för arbete som görs

till en juridisk person med A-skatt skall skatteavdrag alltid göras med

30 procent av ersättningen.

Utbetalaren är enligt huvudregeln i 5 kap. 12 § första stycket SBL

skyldig att vid varje utbetalningstillfälle till mottagaren lämna uppgift om

skatteavdragets belopp.

4.1.2 Registrering samt redovisning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter

Skattemyndigheten skall enligt 3 kap. 1 § SBL registrera den som är

skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter.

Med skyldigheten att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter

följer enligt 10 kap. 9 § SBL också skyldighet att lämna

skattedeklaration. I skattedeklarationen skall bl.a. redovisas avdragen

skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Enligt 10 kap. 13 § SBL

skall en skattedeklaration lämnas för varje redovisningsperiod. En sådan

omfattar enligt 10 kap. 14 § SBL en kalendermånad. Om den som är

registrerad som arbetsgivare enligt 3 kap. 1 § SBL inte skall redovisa

vare sig skatteavdrag eller arbetsgivaravgifter för en viss redovisnings-

period är han enligt 10 kap. 13 § SBL skyldig att skriftligen upplysa

skattemyndigheten om detta för att inte behöva lämna någon deklaration

för den perioden.

Om en deklaration inte har lämnats och någon sådan underrättelse som

nyss nämnts inte heller gjorts kan skönsbeskattning ske enligt bestäm-

melserna i 11 kap. 18 och 19 §§ SBL. Detsamma gäller om en deklara-

tion lämnats i orätt tid eller någon skatt inte redovisats i deklarationen

eller redovisats med felaktigt belopp. Av förstnämnda lagrum framgår att

varje oredovisad skatt genom ett beslut skall anses ha bestämts till noll

kronor. Enligt 11 kap. 19 § SBL får därefter genom omprövning varje

skatt som har bestämts till noll kronor bestämmas efter vad som framstår

som skäligt med hänsyn till vad som kommit fram. Därvid får varje skatt

bestämmas till det högsta av de belopp som har bestämts för den skatten

vid någon av de tre närmast föregående redovisningsperioderna.

Bestämmelser om när en skattedeklaration skall lämnas finns i 10 kap.

18 24 §§ SBL. Skattedeklarationen skall som nyss nämnts lämnas en

gång varje månad. När i månaden beror på om mervärdesskatt skall redo-

visas eller inte. Skall sådan skatt tas med i deklarationen är beskattnings-

underlaget avgörande för redovisningstidpunkten. För den som inte skall

redovisa mervärdesskatt och den som skall redovisa sådan skatt och har

ett beskattningsunderlag som högst uppgår till 40 miljoner kronor gäller

som regel senast den 12 i månaden som redovisningsdag. Överstiger

beskattningsunderlaget för mervärdesskatt 40 miljoner kronor är i stället

den 26 senaste redovisningsdag.

Tidpunkten för betalning av avdragen skatt och arbetsgivaravgifter

regleras i 16 kap. 4 § SBL. Betalningen av skatter och avgifter skall i

regel göras senast samma dag som skattedeklarationen skall lämnas. Den

som inte behöver lämna skattedeklaration förrän den 26 i månaden är

dock skyldig att betala in skatteavdraget och arbetsgivaravgifterna senast

den 12 i samma månad.

4.1.3 Skyldighet att lämna kontrolluppgift

Kontrolluppgift om lön, arvode och andra ersättningar eller förmåner

som utgör skattepliktig intäkt i inkomstslaget tjänst skall enligt 3 kap. 4 §

lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, LSK,

lämnas av den som betalat ut beloppet eller gett ut förmånen om de

sammantagna uppgår till minst 100 kronor för hela året.

På ersättningar som uppgår till mindre än 1 000 kronor för hela året

och som betalas ut av fysiska personer med anledning av tillfälliga arbe-

ten är utbetalaren skyldig att lämna kontrolluppgift först efter föreläg-

gande av skattemyndigheten (3 kap. 5 § LSK).

Uppgifterna skall lämnas till skattemyndigheten på blankett enligt fast-

ställt formulär senast den 31 januari året efter det år ersättningen betala-

des ut (3 kap. 56 och 58 §§ LSK). Den som är uppgiftsskyldig skall inom

samma tid översända ett meddelande med de upplysningar som lämnats i

kontrolluppgiften till den uppgiften avser (3 kap. 59 § LSK).

4.2 Kritik mot nuvarande ordning

Det har i debatten förts fram att de regler om redovisning och betalning

av skatt och sociala avgifter som gäller när en privatperson anlitar någon

tillfälligt är så svåra att förstå och tillämpa att de direkt motverkar sitt

syfte. Ett problem är bristande kunskap om gällande regler. Den

skriftliga information som skatteförvaltningen tillhandahåller riktar sig i

första hand till företagare med anställd personal. Informationen är i regel

också mycket omfattande. Det finns dock en kortfattad broschyr som

direkt vänder sig till den som privat anlitar en person tillfälligt (RSV

448). Ett annat problem är att själva förfarandet uppfattas som

betungande. Den skattedeklaration som skall fyllas i riktar sig till

företagare och omfattar därmed även uppgifter, bl.a. om mervärdesskatt,

som enbart berör den som bedriver näringsverksamhet. Vidare har

anförts att det är svårt att komma ihåg att kontrolluppgift skall lämnas

eftersom detta i regel skall ske lång tid efter det att ersättningen har

betalats ut. Önskemål har därför framställts om ett enklare regelsystem

för redovisning och betalning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter när

ersättning för arbete betalas ut av privatpersoner.

5 Förenklade regler för fysiska personers

redovisning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter

5.1 Redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter

Regeringens förslag: En fysisk person eller ett dödsbo som betalar ut

ersättning för arbete till en annan fysisk person skall få redovisa skat-

teavdrag och arbetsgivaravgifter i en förenklad skattedeklaration om

ersättningen inte utgör utgift i en av utbetalaren bedriven näringsverk-

samhet. I skattedeklarationen behöver utbetalaren endast redovisa

nödvändiga identifikationsuppgifter för sig och mottagaren, uppgift

om den redovisningsperiod för vilken redovisning lämnas,

ersättningens storlek samt storleken på skatteavdrag och arbetsgivar-

avgifter.

En förenklad skattedeklaration skall lämnas för varje mottagare av

ersättning för arbete och bara för de redovisningsperioder som ersätt-

ning betalas ut.

Reglerna om förseningsavgift skall inte gälla för den som får lämna

en förenklad skattedeklaration. Vidare skall skönsbeskattning enligt

schablon på grund av tidigare lämnade förenklade skattedeklarationer

inte få göras.

Den förenklade skattedeklarationen skall även utgöra kontrollupp-

gift och läggas till grund för förtryckta uppgifter på uppdragstagarens

förenklade självdeklaration.

Promemorians förslag: Promemorians förslag överensstämmer i

huvudsak med regeringens. I promemorian lämnas dock inte något

lagförslag med innebörden att skönsbeskattning enligt schablon på grund

av lämnade förenklade skattedeklarationer inte skall få göras.

Remissinstanserna: Promemorians förslag tillstyrks i huvudsak av

remissinstanserna. Riksförsäkringsverket har ingenting att invända mot

det förenklade deklarationsförfarande som föreslås i promemorian. Om

det för att minska svartarbetet anses önskvärt att sänka priset för vitt

arbete vill verket dock framhålla att det är viktigt att tillämpa en strikt

försäkringsmässig syn på socialavgifterna. Juridiska fakultetsnämnden

vid Stockholms universitet ifrågasätter om den förenklade skattedeklara-

tionen inte kan ges ett vidare tillämpningsområde genom att ta bort

beloppsgränsen på 10 000 kronor och ålägga uppdragsgivaren skyldighet

att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på arbetsersättningar

till andra privatpersoner oavsett ersättningens belopp.

Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Lunds universitet har

framhållit att det förenklade redovisningsförfarandet måste kopplas till

ett system som medger stimulanser för privata uppdragsgivare att

redovisa utgiven ersättning i stället för att utge ersättningen svart .

Skälen för regeringens förslag

En person som inte bedriver näringsverksamhet har normalt inte de kun-

skaper om redovisning och betalning av skatter och avgifter som sam-

hället kräver av en näringsidkare. För en privatperson kan det vara svårt

att sätta sig in i ett omfattande regelsystem som endast i vissa begränsade

delar berör honom. Den information om gällande regler som finns riktar

sig i första hand till företagare och är inte avsedd för privatpersoner som

enbart vid något enstaka tillfälle anlitar en annan person för arbete.

Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att det är

angeläget att förenkla reglerna för redovisning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter samt att underlätta kontrolluppgiftslämnandet.

De av remissinstanserna framförda synpunkterna på förslagets tillämp-

ningsområde samt deras förslag i övrigt för att bekämpa s.k. svartarbete

får behandlas i ett annat sammanhang.

Kretsen av berörda

Det förenklade förfarandet bör i första hand kunna tillämpas när en pri-

vatperson, eller ett dödsbo, anlitar en annan privatperson för ett arbete.

För att uppnå konkurrensneutralitet beträffande privata tjänster bör dock

förfarandet även omfatta en enskild näringsidkare som anlitar en fysisk

person för att utföra ett arbete inom näringsidkarens privata sfär (se

avsnitt 5.2, Beräkning av arbetsgivaravgifter m.m.). Det förenklade

förfarandet bör även få användas då arbetet utförs regelbundet,

exempelvis städning två gånger per månad. I det senare fallet torde det

dock bli enklare för den som betalat ut ersättning för arbete att lämna en

 vanlig skattedeklaration eftersom han då får förtryckta

skattedeklarationsblanketter hemsända varje månad.

Förenklad skattedeklaration

Enligt dagens regler är den som är skyldig att göra skatteavdrag eller

betala arbetsgivaravgifter också skyldig att lämna en skattedeklaration.

Som tidigare nämnts är denna deklaration främst avsedd för den som

bedriver näringsverksamhet. Regeringen anser att det finns skäl att införa

ytterligare en deklaration, en förenklad skattedeklaration. Den deklara-

tionen skall endast ta upp de allra nödvändigaste uppgifterna, såsom

identifikationsuppgifter avseende utbetalare och mottagare, den period

som redovisningen avser, ersättningens storlek samt storleken på skatte-

avdrag respektive arbetsgivaravgifter. Uppgiftskravet skiljer sig på flera

punkter från det som gäller för en vanlig skattedeklaration. Detta beror

dels på att den förenklade skattedeklarationen även avses ersätta kon-

trolluppgiften, dels på att kravet på förenkling för den enskilde arbetsgi-

varen fått väga tyngre än intresset av att direkt från lämnade uppgifter

kunna i detalj kontrollera beräkningarna av avgifter och skatteavdrag.

Även intresset av att inhämta uppgifter för den offentliga statistiken som

ligger bakom vissa av uppgiftskraven i skattedeklarationen enligt 10 kap.

17 § skattebetalningslagen (1997:483, SBL) har fått stå tillbaka för

enkelhetskravet.

För att begränsa antalet blanketter för den som skall redovisa avdragen

skatt och arbetsgivaravgifter på en förenklad skattedeklaration bör ett

inbetalningskort från början vara fogat till deklarationsblanketten.

Den förenklade skattedeklarationen bör också användas som kontroll-

uppgift vid kreditering av den avdragna skatten på betalningsmottagarens

skattekonto. För att detta skall vara möjligt bör en förenklad skattedekla-

ration lämnas för varje mottagare av ersättning.

Förslagen föranleder införandet av två nya paragrafer, 10 kap. 13 a och

17 a §§ SBL samt en ändring i 10 kap. 17 § samma lag.

Skyldighet att lämna uppgift om skatteavdrag

Enligt 5 kap. 12 § första stycket SBL är den som betalar ut ersättning för

arbete skyldig att vid varje utbetalningstillfälle lämna mottagaren uppgift

om skatteavdragets storlek. För mottagaren av ersättningen är denna upp-

gift ett kvitto på att skatteavdrag har gjorts. Den förenklade skattedekla-

rationen skulle kunna ligga till grund för denna underrättelse. Det skulle

då kunna ankomma på skattemyndigheten att underrätta mottagaren om

skatteavdragets storlek, vilket skulle innebära en förenkling för upp-

dragsgivaren. Det kan emellertid inte uteslutas att en utbetalare av ersätt-

ning underlåter att redovisa skatteavdrag eller redovisar avdraget med för

lågt belopp i den förenklade skattedeklarationen. I en sådan situation är

det angeläget att mottagaren av ersättningen kan styrka att skatteavdrag

gjorts och med vilket belopp eftersom han har rätt att tillgodoräkna sig

hela avdraget. Regeringen anser därför att regeln om att utbetalaren är

skyldig att till mottagaren lämna uppgift om skatteavdragets storlek även

bör gälla den som använder en förenklad skattedeklaration. Bestämmel-

serna i 5 kap. 12 § SBL bör därför gälla också för den som lämnar en

förenklad skattedeklaration.

Registrering

Enligt 3 kap. 1 § SBL skall skattemyndigheten som arbetsgivare regist-

rera den som är skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivarav-

gifter. Även en privatperson som anlitar en annan privatperson är att

betrakta som arbetsgivare i detta sammanhang. Denne bör därför registre-

ras i enlighet med den nyss angivna bestämmelsen.

Skattemyndigheten bör grunda registreringen på de uppgifter som läm-

nas i den förenklade skattedeklarationen. Någon särskild anmälan om

registrering behöver inte göras och registreringen kräver därför ingen

arbetsinsats från den enskilde.

Upplysningsskyldighet

Av bestämmelserna i 10 kap. 13 § första stycket SBL framgår att en

skattedeklaration skall lämnas för varje redovisningsperiod. I andra

stycket finns ett undantag från första stycket. Den som är registrerad

enligt 3 kap. 1 § SBL men som för en viss period inte skall redovisa vare

sig skatteavdrag eller arbetsgivaravgifter i skattedeklaration och skriftli-

gen har upplyst skattemyndigheten om detta behöver inte lämna någon

deklaration för den perioden.

Denna ordning bör inte gälla för dem som lämnar en förenklad skatte-

deklaration. En sådan skattedeklaration skall bara behöva lämnas för de

redovisningsperioder som ersättning för arbete betalas ut.

Vad som sägs i 10 kap. 13 § andra stycket SBL skall gälla även om en

förenklad skattedeklaration lämnas för den aktuella perioden.

Förslaget föranleder ändringar i 10 kap. 13 § SBL och införandet av en

ytterligare bestämmelse i den föreslagna nya paragrafen 10 kap. 13 a § i

samma lag.

Redovisnings- och betalningstidpunkt

I 10 kap. 18 24 §§ SBL anges vid vilken tidpunkt en skattedeklaration

skall lämnas. En sådan skall som tidigare nämnts lämnas en gång varje

månad. Redovisningstidpunkten för den som har att redovisa endast av-

dragen skatt och arbetsgivaravgifter är enligt 10 kap. 22 § SBL senast

den 12 i månaden efter redovisningsperioden, i januari och augusti dock

senast den 17. Dessa tidpunkter bör gälla även för den som skall lämna

en förenklad skattedeklaration.

Tidpunkten för betalning av avdragen skatt och arbetsgivaravgifter

regleras i 16 kap. 4 § SBL. Enligt den bestämmelsen skall avdragen skatt

och arbetsgivaravgifter som skall redovisas i en skattedeklaration betalas

senast samma dag som deklarationen skall ha kommit in. Motsvarande

regel bör enligt regeringens mening gälla den som skall lämna en för-

enklad skattedeklaration. Detta innebär att redovisning och betalning

skall ske senast den 12 (17) i månaden efter det att utbetalningen gjordes.

Skönsbeskattning m.m.

I 11 kap. 18 § SBL anges att om en skattedeklaration inte har lämnats i

rätt tid eller på rätt sätt eller om någon skatt inte har redovisats i deklara-

tionen skall varje oredovisad skatt anses genom ett beslut ha bestämts till

noll kronor. Om skatten redovisas senare anses ett beslut i stället ha

fattats i enlighet med redovisningen, om inte ett beslut om omprövning

har meddelats dessförinnan.

Enligt 11 kap. 19 § SBL, som innehåller bestämmelser om skönsbe-

skattning, får ett beslut om skatt omprövas av skattemyndigheten. Vid en

omprövning skall skatten bestämmas på grundval av tillgängliga uppgif-

ter. Kan en tillförlitlig beräkning inte göras på sådant sätt, skall skatten

bestämmas efter vad som framstår som skäligt med hänsyn till vad som

har kommit fram.

Såväl bestämmelserna i 11 kap. 18 § SBL som de i 11 kap. 19 §

samma lag bör gälla för privatpersoner som är arbetsgivare. Sistnämnda

lagrum innehåller emellertid även en bestämmelse som säger att varje

skatt som har bestämts till noll kronor enligt 18 § får, om inte

omständigheterna talar för något annat, bestämmas till det högsta av de

belopp som har bestämts för den skatten vid någon av de tre närmast

föregående redovisningsperioderna. Denna bestämmelse tar sikte på dem

som är skyldiga att redovisa skatter och avgifter löpande varje månad och

lämpar sig inte för dem som lämnar en förenklad skattedeklaration

eftersom en sådan som regel kommer att lämnas endast vid något enstaka

tillfälle per år.

Är det så att en förenklad skattedeklaration inte har lämnats men

skattemyndigheten ändå fått kännedom om att ersättning betalats ut av en

arbetsgivare som är privatperson bör skatten i första hand bestämmas på

grundval av tillgängliga uppgifter, eller i andra hand, efter vad som fram-

står som skäligt med hänsyn till vad som kommit fram. Några andra reg-

ler torde inte behövas.

Förslaget föranleder en ändring i 11 kap. 19 § SBL.

Förseningsavgift

I 15 kap. 6 § SBL finns regler om förseningsavgift. Dessa innebär bl.a.

att den som inte har lämnat skattedeklaration inom föreskriven tid påförs

förseningsavgift med 1 000 kronor.

Enligt skattebetalningslagens regler sker inbetalning och redovisning

inte genom samma handling. Inbetalningskortet är skilt från redovis-

ningshandlingen. Syftet med detta är att skattemyndigheten snabbt skall

få tillgång till redovisningsuppgifterna för att kunna stämma av skatte-

kontona. Det är därför viktigt att redovisningshandlingen kommer in i

rätt tid. Förseningsavgiften har därför förts in som ett påtryckningsmedel.

De belopp som kommer att redovisas i den förenklade skattedeklara-

tionen kommer i allmänhet att vara mycket små i förhållande till de

belopp som redovisas i vanliga skattedeklarationer. En

förseningsavgift på 1 000 kronor skulle i många fall te sig alltför hög.

Regeln om förseningsavgift bör därför inte gälla för dem som får

redovisa i en förenklad skattedeklaration.

Förslaget föranleder ändring i 15 kap. 6 § SBL.

Kontrolluppgiftsskyldighet

Den kontrolluppgiftsskyldighet som finns enligt lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK) bör göras enklare för pri-

vatpersoner. Som tidigare sagts kan systemet med att lämna kontrollupp-

gift senast den 31 januari året efter utbetalningsåret uppfattas som

betungande. Detta hänger samman med dels svårigheten att komma ihåg

att en sådan uppgift skall lämnas, dels besväret med att rekvirera och

fylla i en särskild kontrolluppgiftsblankett. Den förenklade skattedekla-

rationen bör därför även tjänstgöra som kontrolluppgift och därmed ligga

till grund för mottagarens taxering.

För den som bara är skyldig att lämna kontrolluppgift förelås ingen

ändring när det gäller kontrolluppgiftskyldigheten. Genom att träffa en

överenskommelse, se avsnitt 4.1.1, kan utbetalaren dock bli skyldig att

göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter redan då ersättningen

uppgår till minst 1 000 kr. Han kan då välja att redovisa i en förenklad

skattedeklaration och har därmed fullgjort sin uppgiftsskyldighet gente-

mot skattemyndigheten. Han behöver därmed inte heller komma ihåg att

lämna kontrolluppgift i januari året efter det att ersättningen betalades ut.

Nuvarande skyldighet för den som lämnar en kontrolluppgift att med-

dela den skattskyldige vilka upplysningar som lämnats i kontrollupp-

giften bör inte gälla för den som lämnar en förenklad skattedeklaration.

Ett motsvarande meddelande bör i stället skickas ut från Riksskatteverket

som hämtar dessa uppgifter från skattedeklarationen. Meddelandet bör

skickas ut senast den 15 februari under taxeringsåret. Bestämmelser om

detta bör meddelas i förordningsform.

Förslaget om ändrad kontrolluppgiftsskyldighet föranleder ändring i

3 kap. 5 § LSK.

5.2 Beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter

Regeringens förslag: På ersättningar som redovisas i en förenklad

skattedeklaration skall skatteavdrag göras med 30 procent.

Vid en beräkning av arbetsgivaravgifter som redovisas i en förenk-

lad skattedeklaration skall avdrag göras med 5 procent av avgiftsun-

derlaget. Hänsyn skall inte tas till sådant avdrag vid beräkning av

arbetsgivaravgifter som redovisas i en vanlig skattedeklaration eller

vid beräkning av egenavgifter.

Värdet av bostadsförmån och kostförmån som en fysisk person får

av en annan fysisk person och som ges ut i dennes hushåll skall

beräknas till 600 kronor för hel kalendermånad eller 20 kronor per dag

för del av kalendermånad för bostad och 50 kronor för två eller flera

måltider per dag. En fri måltid per dag skall inte tas upp.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens.

Remissinstanserna: Promemorians förslag tillstyrks i huvudsak av

remissinstanserna. Kammarrätten i Jönköping ifrågasätter dock, när det

gäller värdering av bostadsförmån och kostförmån, om beloppen skall

anges direkt i lag.

Skälen för regeringens förslag

Beräkning av skatteavdrag

Skatteavdrag görs antingen enligt skattetabell eller enligt en bestämd

procentsats. Enligt 8 kap. 2 § SBL skall skatteavdrag från ersättning för

arbete som betalas ut till en fysisk person göras enligt skattetabell om

ersättningen hänför sig till en bestämd tidsperiod och betalas vid regel-

bundet återkommande tillfällen. Skattetabellerna är upprättade efter olika

kommunala skattesatser.

Är ersättningen sidoinkomst, dvs. ersättningen är inte mottagarens

huvudsakliga ersättning för arbete, skall enligt 8 kap. 8 § SBL skatteav-

drag göras med 30 procent. Denna bestämmelse har kommit till av admi-

nistrativa skäl för att underlätta för utbetalare av sidoinkomst att göra

skatteavdrag med rätt belopp.

Skatteavdrag enligt tabell ger i regel ett mer korrekt skatteuttag än

skatteavdrag enligt en fast procentsats. Avdrag enligt tabell förutsätter

emellertid att arbetsgivaren har kännedom om storleken på den kommu-

nala skattesatsen i den kommun där arbetstagaren är bosatt. För att

underlätta för arbetsgivaren föreslår regeringen därför att skatteavdrag

som skall redovisas i en förenklad skattedeklaration normalt skall göras

med 30 procent även om ersättningen är mottagarens huvudinkomst.

Personer med exempelvis låg årsinkomst eller räntekostnader har möj-

lighet att hos skattemyndigheten ansöka om ett beslut om ändrad beräk-

ning av skatteavdrag. I dessa fall kan skattemyndigheten besluta att inget

skatteavdrag skall göras eller att avdrag skall göras med en viss lägre

procentsats. Samma regler för ändrad beräkning av skatteavdrag bör gälla

även beträffande sådan ersättning som redovisas i en förenklad skatte-

deklaration.

Förslaget föranleder ändringar i 8 kap. 8 § SBL.

Beräkning av arbetsgivaravgifter m.m.

Den som utger avgiftspliktig ersättning skall enligt 2 kap. 1 § lagen

(1981:691) om socialavgifter, SAL, (jfr 2 kap. 1 § nya socialavgiftslagen,

prop. 2000/01:8) och 1 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift betala

arbetsgivaravgifter respektive allmän löneavgift. För beskattningsåret

2000 uppgår avgifterna sammanlagt till 32,92 procent av avgiftsunderla-

get.

Enligt 2 kap. 5 a § SAL (jfr 2 kap. 28 § nya socialavgiftslagen) får en

arbetsgivare vid beräkning av arbetsgivaravgifter varje månad göra

avdrag med 5 procent av avgiftsunderlaget, dock högst med

3 550 kronor. Detta innebär att det endast är på ersättningar som

överstiger 71 000 kronor per månad som fulla arbetsgivaravgifter skall

tas ut. Då det finns skäl att anta att de ersättningar som betalas ut av

privatpersoner sammantaget normalt inte kommer att överstiga detta

belopp, bör reducering av arbetsgivaravgifterna alltid kunna göras med

5 procent, dvs. utan nämnda beloppsbegränsning. På detta sätt underlättas

redovisningen av arbetsgivaravgifterna och blanketten för förenklad

skattedeklaration kan göras enklare.

För att undvika att den som bedriver näringsverksamhet i enskild firma

missgynnas i förhållande till den som bedriver verksamhet i bolagsform

skall, som framgår av avsnitt 5.1, även näringsidkare i vissa fall få

använda den förenklade skattedeklarationen. Hänsyn skall därvid inte tas

till de avgifter som redovisas i den förenklade skattedeklarationen vid

beräkning av arbetsgivaravgifter som redovisas i en vanlig skattedekla-

ration eller vid beräkning av egenavgifter.

Förslagen föranleder införandet av en ny paragraf, 2 kap. 30 §, i nya

socialavgiftslagen samt införandet av en ny punkt, 9, i ikraftträdande-

och övergångsbestämmelserna till samma lag.

Beräkning av värdet av bostadsförmån och kostförmån

I 61 kap. inkomstskattelagen (1999:1229, IL) finns bestämmelser om

värdering av inkomster i annat än pengar. Enligt huvudregeln i 61 kap.

2 § IL skall värdering ske till marknadsvärdet. I 61 kap. 3 och 4 §§ IL

finns särskilda bestämmelser om värdering av kostförmån. Värdet av

kostförmån skall justeras uppåt eller nedåt om det finns synnerliga skäl,

61 kap. 18 § IL. I vissa situationer är kostförmån helt undantagen från

beskattning. Det gäller bl.a. för lärare och annan personal vid skola, för-

skola, daghem och fritidshem om personalen vid måltiden har tillsyns-

skyldighet för barn under skolmåltid eller i samband med s.k. pedagogisk

måltid. Enligt 61 kap. 21 § IL får, i fråga om praktikanter eller motsva-

rande, kostförmån och bostadsförmån justeras till skäligt belopp.

Enligt 8 kap. 14 § SBL skall skatteavdrag göras även på andra förmå-

ner än kontant ersättning. För annan bostadsförmån än förmån av semes-

terbostad finns en schabloniserad värderingsregel i 8 kap. 15 § SBL.

Värdet av bostadsförmån i annat fall och värdet av kostförmån skall,

enligt 8 kap. 17 § SBL, beräknas enligt bestämmelserna i IL. Bestämmel-

serna om justering i 61 kap. 18 § IL får dock tillämpas endast i fråga om

fri kost och efter beslut av skattemyndigheten.

Förmånerna skall vid beräkning av arbetsgivaravgifter tas upp till ett

värde som bestäms enligt bestämmelserna i 8 kap. 14, 15 och 17 §§ SBL

(9 kap. 2 § SBL). Värdet av kostförmån får efter beslut av skattemyndig-

heten justeras enligt 61 kap. 18 § IL.

Riksskatteverket har i föreskrifter (RSFS 1999:18 och 19) för

inkomståret 2000 fastställt vilka värden som skall tillämpas vid

beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter när det gäller förmån

av bostad som är belägen här i landet och inte är semesterbostad

respektive kostförmån.

De i lag angivna och av Riksskatteverket fastställda förmånsvärdena

tar sikte på förmåner som getts ut i näringsverksamhet och som

mestadels består av en egen bostad och restaurangmåltider. Situationen

för dem som har fri bostad och kost i ett privathem skiljer sig påtagligt

från dem som har egen bostad eller kan inta sin måltid på restaurang. En

barnflickas situation såvitt avser måltider liknar i stort den som gäller för

dem med tillsynsskyldighet. Dagens regler ger visserligen utrymme för

att justera förmånsvärdet och att till och med undanta förmånen från

beskattning. Det är dock ett administrativt tungrott system, såväl för

arbetsgivare och arbetstagare som för skattemyndigheterna. Regeringen

anser därför att det finns skäl att i vissa fall ge möjlighet att ta upp

bostadsförmån och kostförmån till andra värden än nuvarande

schablonvärden. Av administrativa skäl bör de bestämmas utifrån

enhetliga principer. Bostadens geografiska läge bör därför inte påverka

värderingen. Regeringen föreslår att värdet av bostadsförmån när det är

fråga om en bostad i uppdragsgivarens hushåll skall beräknas till

600 kronor för kalendermånad eller 20 kronor per dag för del av

kalendermånad. Om den bostad som tillhandahålls är en fristående

lägenhet eller ett hus som inte används också av uppdragsgivaren skall

förmånen däremot beräknas efter marknadsvärdet. Förmånsvärdet av två

eller flera måltider per dag bör bestämmas till 50 kronor per dag. För det

fall endast frukost, lunch eller middag ges ut bör något förmånsvärde inte

beräknas. De nu föreslagna värdena bör ligga till grund såväl vid

beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter som vid inkomst-

taxeringen. Om det finns synnerliga skäl skall de schablonmässigt

beräknade värdena kunna justeras uppåt eller nedåt.

Regeringen anser att det är ändamålsenligt att, som föreslås i prome-

morian, ange de belopp till vilka förmånerna skall värderas direkt i lag-

texten. Beloppen är schablonmässigt beräknade och det finns inte anled-

ning att anta att de behöver ändras annat än i undantagsfall.

Förslagen föranleder dels ändringar i 8 kap. 15 § SBL och 61 kap. 1, 4

och 18 §§ IL, dels införandet av en ny paragraf, 61 kap. 3 a § IL.

6 Ekonomiska konsekvenser och ikraftträdande

6.1 Ekonomiska konsekvenser

För att få genomslag och skapa intresse för det nya sättet att redovisa

krävs en informationsinsats. Vidare kan tillämpningen av de nya reglerna

medföra att vissa mindre administrativa kostnader uppkommer för

beskattningsmyndigheterna. Regeringen gör bedömningen att kostna-

derna för genomförandet kan finansieras inom ramen för skatteförvalt-

ningens befintliga anslag.

De kostnader som den löpande förvaltningen av det nya systemet kan

medföra torde inte medföra någon statsfinansiell kostnad.

6.2 Ikraftträdande

De nya reglerna om förenklad skattedeklaration föreslås träda i kraft den

1 januari 2001. Den tidigaste tidpunkt för att införa det förenklade förfa-

randet har dock av Riksskatteverket bedömts vara den 1 januari 2002.

Bestämmelserna om förenklad skattedeklaration bör därför börja tilläm-

pas först under beskattningsåret 2002.

Den schablonmässiga värderingen av bostadsförmån och kostförmån

bör dock tillämpas redan från och med ikraftträdandet.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

8 kap.

8 §

I paragrafens första stycke har i en ny punkt 5 förts in en särskild

bestämmelse som anger att skatteavdrag skall göras med 30 procent av

sådan ersättning för arbete som redovisas i en förenklad skattedeklaration

enligt bestämmelserna i 10 kap. 13 a §. Bestämmelsen avses bli

tillämplig oberoende av om ersättningen är mottagarens huvudinkomst

eller sidoinkomst. Därigenom behöver utbetalaren inte ta reda på om

ersättningen är mottagarens huvudinkomst eller inte och alltså inte i

något fall beräkna skatteavdraget enligt den skattetabell som annars skall

gälla för mottagaren.

Den som tar emot ersättningen skall dock ha möjlighet att hos skatte-

myndigheten begära att få skatteavdraget ändrat enligt bestämmelserna i

10 kap. 29 §. Om myndigheten har fattat beslut om en sådan ändring

skall skatteavdraget beräknas enligt beslutet.

15 §

Tillägget i första stycket har införts för att bostadsförmån som ges ut av

privatperson i dennes hushåll till annan privatperson inte skall värderas

för högt vid beräkningen av skatteavdraget och arbetsgivaravgifterna. Att

även arbetsgivaravgifterna genom ändringen kommer att beräknas enligt

de nya reglerna i 61 kap. 3 a § inkomstskattelagen (1999:1229) framgår

av hänvisningen i 9 kap. 2 § skattebetalningslagen till 8 kap. 17 § samma

lag.

10 kap.

13 §

Ett tillägg har gjorts i andra stycket. Av detta framgår att vad som sägs i

andra stycket skall gälla även om en förenklad skattedeklaration enligt

13 a § lämnas för redovisningsperioden. På samma sätt som gäller idag

innebär detta att den som inte skall redovisa skatteavdrag eller arbetsgi-

varavgifter i en vanlig skattedeklaration inte behöver lämna en sådan

deklaration om skattemyndigheten skriftligen upplysts härom.

13 a §

Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förenklad skattedek-

laration. Av första stycket framgår att en privatperson eller ett dödsbo

som betalar ut ersättning för arbete till en annan privatperson får välja att

redovisa skatteavdrag och arbetsgivaravgifter för denna ersättning i en

förenklad skattedeklaration i stället för, enligt gällande regler, i en

 vanlig skattedeklaration.

En begränsning är att ersättningen inte får utgöra utgift i en av utbeta-

laren bedriven näringsverksamhet. Inget hindrar dock att ersättningen är

att hänföra till näringsverksamhet för mottagaren. Denne torde dock i

sådant fall vanligen ha F-skattsedel, varvid skatteavdrag inte skall göras

och arbetsgivaravgifter inte betalas.

Avsikten med att särskilt ange att en förenklad skattedeklaration får

lämnas för den ersättningen är att det inte skall vara möjligt att fullgöra

skyldigheten enligt 13 § att lämna en vanlig skattedeklaration genom

att i stället lämna en förenklad skattedeklaration.

En förenklad skattedeklaration skall lämnas för varje person som har

tagit emot ersättning för arbete. Denna bestämmelse var i lagrådsremis-

sen placerad som ett tredje stycke i den nya paragrafen 10 kap. 17 a §. På

Lagrådets inrådan har bestämmelsen flyttats till 13 a § andra stycket.

Av andra stycket framgår också att en förenklad skattedeklaration bara

behöver lämnas för den redovisningsperiod under vilken ersättning för

arbete betalats ut (i lagrådsremissen var denna bestämmelse placerad i

första stycket).

I enlighet med Lagrådets förslag har lagts till en bestämmelse som

innebär att vad som sägs i det följande i skattebetalningslagen om skatte-

deklarationer även skall gälla förenklade skattedeklarationer, om inte

annat anges. Som en följd av den omstrukturering som gjorts av

bestämmelserna i förtydligande syfte har nämnda bestämmelse tagits in

som ett tredje stycke i förevarande paragraf.

17 §

Som en följd av den nya bestämmelsen i 13 a § tredje stycket, att vad

som sägs i det följande om skattedeklarationer även skall gälla

förenklade skattedeklarationer om inte annat anges, har ett tillägg gjorts

första stycket i förevarande paragraf. Av detta framgår att det finns

särskilda bestämmelser i 17 a §.

17 a §

I paragrafen, som är ny, anges vilka uppgifter en förenklad skattedekla-

ration skall innehålla.

I andra stycket har tagits in en bestämmelse motsvarande 10 kap. 17 §

tredje stycket om att regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vad den förenklade

skattedeklarationen skall ta upp. Lagrådet har framfört att ett formligt

bemyndigande är obehövligt och att bestämmelsen därför bör formuleras

om på så sätt att får meddela byts ut mot meddelar . Regeringen delar

Lagrådets uppfattning. Bestämmelsen är dock utformad i enlighet med de

bestämmelser som redan finns i skattebetalningslagen och regeringen

finner inte skäl att inom ramen för detta lagstiftningsprojekt formulera

om bestämmelserna.

11 kap.

19 §

Ett nytt tredje stycke har lagts till. Av detta följer att skönsbeskattning

enligt schablonen i andra stycket tredje meningen inte får göras på grund

av avlämnade förenklade skattedeklarationer. Om någon deklaration inte

har lämnats men skattemyndigheten ändå fått kännedom om att

ersättning för arbete betalats ut av en privatperson till en annan

privatperson skall skatten givetvis kunna bestämmas på grundval av

tillgängliga uppgifter men om en tillförlitlig beräkning inte kan göras på

ett sådant sätt skall skatten kunna bestämmas endast efter vad som

framstår som skäligt med hänsyn till vad som kommit fram. Den skatt

som redovisats tidigare i vanliga skattedeklarationer avses däremot

kunna läggas till grund för en senare beräkning av oredovisad skatt när

någon deklaration inte har lämnats även i det fall det gäller sådan skatt

som den skattskyldige skulle haft rätt att redovisa i en förenklad

skattedeklaration.

15 kap.

6 §

Av ändringen framgår att förseningsavgift inte skall tas ut från den som

har rätt att redovisa i en förenklad skattedeklaration. Om även sådan

ersättning betalats ut som måste redovisas i en vanlig skattedeklaration

gäller inte befrielsen om skattedeklaration för den ersättningen inte görs

inom föreskriven tid.

I de fall skattemyndigheten behöver utöva påtryckning för att få in en

skattedeklaration från en privat arbetsgivare som har rätt att lämna en

förenklad skattedeklaration, är myndigheten således hänvisad till att

förelägga denne att deklarera. Att ett sådant föreläggande får förenas med

vite framgår av 23 kap. 2 §.

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

3 kap.

5 §

Genom tillägget i punkt 2 a kommer den som redovisat skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter i en förenklad skattedeklaration att undantas från

kravet att lämna kontrolluppgift avseende dessa ersättningar. Uppgifts-

skyldigheten fullgörs i stället genom den förenklade skattedeklarationen.

I de fall skattemyndigheten finner att behov föreligger att få de mer

detaljerade uppgifter som en kontrolluppgift innehåller, har myndigheten

möjlighet att förelägga även den som redovisat i en förenklad skattedek-

laration att lämna kontrolluppgift.

7.3 Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229)

61 kap.

1 §

Ändringen är en följd av införandet av 61 kap. 3 a §.

3 a §

I paragrafen, som är ny, har tagits in en bestämmelse om särskild beräk-

ning av värdet av bostads- och kostförmån som en fysisk person får av en

annan fysisk person och som ges ut i dennes hushåll. Värdet av fri bostad

skall beräknas till 600 kronor för hel kalendermånad. Om förmånen

endast har utgått under en del av månaden skall värdet beräknas till

20 kronor per dag. Värdet av fria måltider skall beräknas till 50 kronor

per dag.

Uttryckssättet dennes hushåll innebär att det inte nödvändigtvis

måste vara i utgivarens permanenta bostad som förmånen erhålls. Även

kostförmån som utgår under till exempel en resa, bör beräknas enligt nu

nämnda regler, så länge den utgår i utgivarens hushåll. I de fall för-

månstagaren får en förmån som utges utanför utgivarens hushåll, det kan

t.ex. vara fråga om en bostadsförmån i en lägenhet eller ett hus som är

skilt från utgivarens hushåll, skall värderingsreglerna enligt denna para-

graf däremot inte tillämpas. Att förmånen skall vara utgiven i utgivarens

hushåll utesluter inte att värderingsreglerna kan tillämpas i de fall förmå-

nen utgör en utgift i utgivarens näringsverksamhet.

Av andra stycket framgår att förmånen inte skall tas upp om den

endast avser en måltid per dag.

4 §

Ändringen är en följd av införandet av 3 a §.

18 §

Paragrafen innehåller bestämmelser som gör det möjligt att justera de

schablonmässigt beräknade värdena av kostförmån och bilförmån om det

finns synnerliga skäl. Värderingen av kostförmån och bostadsförmån i

den nya 3 a § skall ske schablonmässigt. Ändringen innebär att justering

av förmånsvärdet kan ske även i dessa fall.

7.4 Förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen

(2000:000)

2 kap.

30 §

Av paragrafen, som är ny, framgår att den som redovisar i en förenklad

skattedeklaration alltid får reducera arbetsgivaravgifterna med 5 procent.

På detta sätt underlättas redovisningen av arbetsgivaravgifterna och blan-

ketten för förenklad skattedeklaration kan göras enklare genom att den

inte behöver innehålla utrymme för redovisning av avgifter som endast

delvis reduceras. Av bestämmelsen framgår också att en enskild

näringsidkare, som har anställda i sin näringsverksamhet, inte behöver ta

hänsyn till de avgifter som betalas till personer som anställs inom den

privata sfären när han skall redovisa arbetsgivaravgifterna för sina

anställda i näringsverksamheten. På detta sätt undviks att någon utbeta-

lare missgynnas för att han är näringsidkare.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till socialavgiftslagen

(2000:000)

Av punkt 9 som är ny, framgår att de nya bestämmelserna i 2 kap. 30 §

skall tillämpas första gången i fråga om avgiftspliktig ersättning som

betalas ut efter utgången av år 2001.

7.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:000) om

fördelning av socialavgifter

11 §

Ändringen är en konsekvensändring med anledning av införandet av den

nya bestämmelsen, 2 kap 30 §, i nya socialavgiftslagen (2000:000) och

innebär att hänvisningen utvidgas till att omfatta även den bestämmelsen.

Sammanfattning av Riksskatteverkets promemoria

Förenklad skattedeklaration (A3000-1017-00/100)

Regeringen gav i september 1999 Riksskatteverket i uppdrag att analy-

sera vilka möjligheter det finns att förenkla redovisning och betalning av

preliminär skatt och arbetsgivaravgifter samt lämnande av kontrollupp-

gifter, när en privatperson har anställt eller anlitat en annan privatperson

för att utföra ett arbete eller uppdrag. Riksskatteverket har i en promemo-

ria, Förenklad skattedeklaration, redovisat sitt uppdrag.

Promemorian förslag till förenkling riktar sig till fysiska personer som

lämnar uppdrag som är hänförliga till uppdragsgivarens privata sfär.

Även näringsidkare föreslås få tillämpa det förenklade förfarandet när de

anlitar en fysisk person till att utföra ett uppdrag som inte är hänförligt

till näringsidkarens näringsverksamhet.

Enligt förslaget skall skatteavdrag göras med 30 procent om inte skat-

temyndigheten beslutat om ändrat skatteavdrag eller, beträffande

huvudarbetsgivare, uppdragstagaren begär att högre skatteavdrag skall

göras.

Den avdragna skatten och underlaget för arbetsgivaravgifterna redovi-

sas i en förenklad skattedeklaration. I skattedeklarationen behöver endast

redovisas nödvändiga personuppgifter på utbetalaren och mottagaren,

redovisningsperiod, ersättningens storlek samt storleken på skatteavdrag

och arbetsgivaravgifter. Betalning sker genom förmedling av post-

giro/bankgiro på samma sätt som övriga skattekontoinbetalningar.

Genom att lämna den förenklade skattedeklarationen har

uppdragsgivaren även fullgjort sin kontrolluppgiftsskyldighet.

För att uppnå ytterligare förenklingar föreslås att skattebetalnings-

lagens regler om förseningsavgift inte skall tillämpas beträffande

förenklad skattedeklaration.

Vidare föreslås att den beloppsmässiga gräns som gäller för den

femprocentiga nedsättningen av arbetsgivaravgifter inte skall tillämpas

på ersättningar som redovisas i den förenklade självdeklarationen.

En låg schablonmässig värdering föreslå avseende fri bostad och fri

kost. Förmån av fri bostad i utgivarens hem skall beräknas till 600 kronor

per månad eller 20 kronor per dag för del av kalendermånad. Förmån av

två eller fler fria måltider per dag i utgivarens hem skall beräknas till

50 kronor per dag.

Det förenklade förfarandet föreslås träda i kraft den 1 januari 2002.

Lagförslag i Riksskatteverkets promemoria Förenklad

skattedeklaration (A3000-1017-00/100)

1. Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att §, 8 kap. 8 och 15 §§, 10 kap. 9 § och 15 kap. 6 §, skall ha

följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 10 kap. 13 a och

17 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

8 §

Skatteavdrag skall göras med 30 % av

1. sådan ersättning för arbete som betalas ut till en juridisk person,

2. sådan ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person och är

sidoinkomst för mottagaren,

3. ersättning som inte avser en

bestämd tidsperiod eller inte betalas

ut vid regelbundet återkommande

tillfällen, och

4. ersättning för arbete som är

avsett att pågå kortare tid än en

vecka.

3. ersättning som inte avser en

bestämd tidsperiod eller inte betalas

ut vid regelbundet återkommande

tillfällen,

4. ersättning för arbete som är

avsett att pågå kortare tid än en

vecka, och

5. ersättning för arbete som en

fysisk person betalar till en annan

fysisk person och som inte utgör

utgift i en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet.

Om ersättning som avses i första stycket 3 betalas ut tillsammans med

ersättning som utgör mottagarens huvudinkomst, skall skatteavdrag göras

enligt grunder som fastställs av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

15 §

Värdet av förmån av någon

annan bostad här i landet än

semesterbostad skall beräknas

enligt värdetabeller.

Värdet av förmån av någon

annan bostad här i landet än

semesterbostad eller bostad som

avses i 61 kap 22 §

inkomstskattelagen (1999:1229)

skall beräknas enligt värdetabeller.

Tabellerna skall ha följande grunder. Landet delas in i områden som är

väsentligen enhetliga i fråga om boendekostnader. Förmånsvärdet av en

bostad skall bestämmas inom varje område till det genomsnittliga värdet

beräknat per kvadratmeter bostadsyta för jämförbara bostäder inom

området. För en bostad utanför tätort med närmaste omgivning skall dock

värdet bestämmas till 90 % av det lägsta av nämnda genomsnittsvärden.

10 kap.

9 §1

En skattedeklaration skall lämnas av

1. den som har varit skyldig att göra skatteavdrag eller betala

arbetsgivaravgifter eller som har gjort ett skatteavdrag utan att vara

skyldig att göra det,

2. den som har betalat ut sådan ersättning som skatteavdrag skall göras

från enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta,

3. handelsbolag som är skattskyldigt enligt mervärdesskattelagen

(1994:200),

4. annan som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen, med

undantag av sådan mervärdesskattegrupp som avses i 6 a kap. 1 §

nämnda lag, allt om inte annat följer av 31 eller 32 §§,

5. den som är grupphuvudman, och

6. den som omfattas av beslut enligt 11 §.

En fysisk person som har betalat

ut ersättning till en annan fysisk

person får, om ersättningen inte

skall hänföras till en av utbetalaren

bedriven näringsverksamhet, välja

att lämna skattedeklaration som

avses i 17 a §.

13 a §

En skattedeklaration enligt

17 a § skall lämnas för varje

redovisningsperiod under vilken

ersättning för arbete betalats ut.

17 a §

En förenklad skattedeklaration

skall ta upp

1. nödvändiga identifikations-

uppgifter avseende såväl utbetalare

som betalningsmottagare,

2. uppgift om de utbetalnings-

dagar för vilken redovisning

lämnas,

3. utgivna skattepliktiga förmå-

ner,

4. verkställt skatteavdrag,

5. periodens arbetsgivaravgifter,

och

6. de ytterligare uppgifter som

behövs för beräkning och kontroll

av skatteavdrag och arbets-

givaravgifter.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om

vad en förenklad skattedeklaration

skall ta upp.

15 kap.

6 §

Förseningsavgift skall tas ut med

1 000 kronor om den som är skyl-

dig att lämna en skattedeklaration

eller en periodisk sammanställning

inte gjort detta inom föreskriven

tid. Förseningsavgift tas dock inte

ut när det är fråga om en särskild

skattedeklaration enligt 10 kap.

32 § första stycket.

Förseningsavgift skall tas ut med

1 000 kronor om den som är skyl-

dig att lämna en skattedeklaration

eller en periodisk sammanställning

inte gjort detta inom föreskriven

tid. Förseningsavgift tas dock inte

ut när det är fråga om en förenklad

skattedeklaration enligt 10 kap.

17 a § eller en särskild

skattedeklaration enligt 10 kap.

32 § första stycket

Förseningsavgift tas inte ut om den skattskyldige har avlidit.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas på

redovisningsperioder efter ikraftträdandet.

2. Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5 a § och 3 kap. 5 a § lagen (1981:691)

om socialavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

5 a §2

Vid beräkning av arbetsgivaravgifter får en arbetsgivare från

arbetsgivaravgifterna varje månad göra avdrag med 5 procent av

avgiftsunderlaget, dock högst 3 550 kronor.

Om flera arbetsgivare ingår tillsammans i en koncern, skall de vid

bedömningen av avdragsrätt enligt första stycket anses som en

arbetsgivare. Avdraget skall i sådant fall i första hand göras av

moderföretaget. Om avdraget inte kan utnyttjas av moderföretaget får det

utnyttjas av dotterföretagen i den ordning moderföretaget bestämmer.

Om en arbetsgivare med stöd av 10 kap. 12 § skattebetalningslagen

(1997:483) medgivits dispens från skyldigheten att redovisa

arbetsgivaravgifterna varje månad får han, i stället för vad som föreskrivs

i första stycket, från arbetsgivaravgifterna varje år göra avdrag med 5

procent av avgiftsunderlaget, dock högst 3 550 kronor för varje månad

verksamheten bedrivits.

Vid beräkning av arbets-

givaravgifter som redovisas i en

förenklad skattedeklaration enligt

10 kap. 9 § andra stycket

skattebetalningslagen får avdrag

göras med 5 procent av

avgiftsunderlaget utan

begränsning enligt ovan. Hänsyn

skall inte tas till avdrag enligt

detta stycke vid beräkning av

avdrag enligt första-tredje

styckena.

3 kap.

5 a §3

Vid beräkning av egenavgifter får avdrag göras med 5 procent av

avgiftsunderlaget beräknat enligt 4 § första stycket, dock högst med

9 000 kronor per år. Om den försäkrade under året även betalat ut lön

eller annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag

från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, får dock avdrag från

egenavgifterna medges högst med ett så stort belopp att det sammanlagda

avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna inte överstiger

42 600 kronor per år.

Om den försäkrade är delägare i ett handelsbolag får det sammanlagda

avdraget från de egenavgifter som är hänförliga till handelsbolagets

inkomster för samtliga delägare i handelsbolaget inte överstiga 42 600

kronor per år. Avdraget fördelas mellan delägarna i proportion till hur

den skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget fördelas mellan dem.

Kan en eller flera av delägarna helt eller delvis inte utnyttja avdraget får

resterande avdrag fördelas mellan övriga delägare på motsvarande sätt.

Om handelsbolaget under året även betalat ut lön eller annan förmån till

arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna

enligt 2 kap. 5 a §, skall delägarna medges avdrag från egenavgifterna

högst med så stort belopp att delägarnas sammanlagda avdrag från de

egenavgifter som är hänförliga till inkomsten från handelsbolaget och

handelsbolagets avdrag från arbetsgivaravgifterna inte överstiger 42 600

kronor per år.

Avdrag enligt första stycket skall i angiven ordning avse

arbetsmarknadsavgiften, sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften,

efterlevandepensionsavgiften och föräldraförsäkringsavgiften.

Vid beräkning av avdrag enligt

denna paragraf skall hänsyn inte

tas till avdrag som beräknats på

grund av avgiftsunderlag som

redovisats i en förenklad

skattedeklaration enligt 10 kap.

9 § andra stycket

skattebetalningslagen (1997:483.)

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången

beträffande avgifter som avser inkomster som uppburits efter

ikraftträdandet.

3. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

5 §4

Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter föreläggande av

skattemyndigheten beträffande

1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete, som getts

ut av fysisk person eller dödsbo och inte utgör omkostnad i

näringsverksamhet, om skatteavdrag inte har gjorts och det som

mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela

året,

2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete i andra fall

än som avses i 1 om det som mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre

värde än 100 kronor för hela året samt förmån av fritt logi ombord för

arbetstagare som avses i punkt 1 av anvisningarna till 49 §

kommunalskattelagen (1928:370),

2a. ersättning och förmån som

redovisas i en förenklad

skattedeklaration enligt 10 kap.

17 a § skattebetalningslagen

(1997:483)

3. följande slag av ersättningar om det har angetts i kontrolluppgiften

att sådan ersättning har lämnats

a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt

kommunikationsmedel, hyrbil eller taxi, motsvarande gjorda utlägg,

b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten som avses i

punkt 3 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen, motsvarande

gjorda utlägg,

c) representationsersättning, motsvarande gjorda utlägg,

d) ersättning för ökade

levnadskostnader vid sådan resa i

tjänsten som avses i punkterna 3

och 3 a av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen eller för

kostnader för resa med egen bil i

tjänsten eller kostnader för

drivmedel för bilförmånhavares

resa med förmånsbilen i tjänsten, i

den mån ersättningarna enligt 8

kap. 19 och 20 §§

skattebetalningslagen (1997:483)

inte skall ligga till grund för

beräkning av skatteavdrag.

d) ersättning för ökade

levnadskostnader vid sådan resa i

tjänsten som avses i punkterna 3

och 3 a av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen eller för

kostnader för resa med egen bil i

tjänsten eller kostnader för

drivmedel för bilförmånhavares

resa med förmånsbilen i tjänsten, i

den mån ersättningarna enligt 8

kap. 19 och 20 §§

skattebetalningslagen inte skall

ligga till grund för beräkning av

skatteavdrag.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången

vid 2003 års taxering.

4. Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 61 kap 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 61 kap. 22 §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

61 kap.

1 §

I detta kapitel finns

bestämmelser om

- marknadsvärde i 2 §,

- kostförmån i 3 och 4 §§,

- bilförmån i 5-11 §§,

- reseförmån med inskränkande

villkor i 12-14 §§,

- ränteförmån i 15-17 §§, och

- justering av förmånsvärde i

18-21 §§.

I detta kapitel finns

bestämmelser om

- marknadsvärde i 2 §,

- kostförmån i 3 och 4 §§,

- bilförmån i 5-11 §§,

- reseförmån med inskränkande

villkor i 12-14 §§,

- ränteförmån i 15-17 §§, och

- justering av förmånsvärde i

18-22 §§

22 §

Värdet av en bostads- och

kostförmån som utges av en fysisk

person till en annan fysisk person

och som åtnjuts i utgivarens

hushåll skall, om förmånen inte

skall hänföras till en av

utbetalaren bedriven närings-

verksamhet beräknas enligt

följande.

1. förmån av fri bostad skall

värderas till 600 kr för hel

kalendermånad eller 20 kr per dag

för del av kalendermånad och

2. förmån av fri kost skall

värderas till 50 kr för två eller

flera fria måltider per dag. En fri

måltid per dag åsätts inget

förmånsvärde.

Om den skattskyldige lämnar

ersättning för förmånen, skall

förmånsvärdet beräknas enligt

första stycket minskat med vad han

har betalat.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången

vid 2003 års taxering.

Förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig

över Riksskatteverkets promemoria Förenklad

skattedeklaration (A3000-1017-00/100)

Efter remiss har yttrande inkommit över Riksskatteverkets promemoria

Förenklad skattedeklaration från Kammarrätten i Jönköping, Länsrätten i

Stockholms län, Riksförsäkringsverket, Juridiska fakultetsnämnden vid

Stockholms universitet, Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid

Lunds universitet, Företagarnas Riksorganisation, Landsorganisationen i

Sverige, Lantbrukarnas Riksförbund, Pensionärernas Riksorganisation,

Svensk Handel (sammanslagning av Sveriges Köpmannaförbund,

Grossistförbundet och Handelsarbetsgivarna), Svenska Byggnads-

arbetarförbundet och Sveriges Byggindustrier (namnändrat från

Byggentreprenörerna). Ett gemensamt yttrande har inkommit från

Svenska Arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund.

Lagrådsremissens förslag till lagtext

1. Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att 8 kap. 8 och 15 §§, 10 kap. 9 §, 11 kap. 19 § och 15 kap. 6 §,

skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 10 kap. 13 a och

17 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

8 §

Skatteavdrag skall göras med 30 % av

1. sådan ersättning för arbete som betalas ut till en juridisk person,

2. sådan ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person och är

sidoinkomst för mottagaren,

3. ersättning som inte avser en

bestämd tidsperiod eller inte betalas

ut vid regelbundet återkommande

tillfällen, och

4. ersättning för arbete som är

avsett att pågå kortare tid än en

vecka.

3. ersättning som inte avser en

bestämd tidsperiod eller inte betalas

ut vid regelbundet återkommande

tillfällen,

4. ersättning för arbete som är

avsett att pågå kortare tid än en

vecka, och

5. sådan ersättning för arbete

som redovisas i en förenklad

skattedeklaration enligt 10 kap. 9 §

andra stycket.

Om ersättning som avses i första stycket 3 betalas ut tillsammans med

ersättning som utgör mottagarens huvudinkomst, skall skatteavdrag göras

enligt grunder som fastställs av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

15 §

Värdet av förmån av någon

annan bostad här i landet än

semesterbostad skall beräknas

enligt värdetabeller.

Värdet av förmån av någon

annan bostad här i landet än

semesterbostad eller bostad som

avses i 61 kap. 3 a § inkomst-

skattelagen (1999:1229) skall

beräknas enligt värdetabeller.

Tabellerna skall ha följande grunder. Landet delas in i områden som är

väsentligen enhetliga i fråga om boendekostnader. Förmånsvärdet av en

bostad skall bestämmas inom varje område till det genomsnittliga värdet

beräknat per kvadratmeter bostadsyta för jämförbara bostäder inom

området. För en bostad utanför tätort med närmaste omgivning skall dock

värdet bestämmas till 90 % av det lägsta av nämnda genomsnittsvärden.

10 kap.

9 §

En skattedeklaration skall lämnas av

1. den som har varit skyldig att göra skatteavdrag eller betala

arbetsgivaravgifter eller som har gjort ett skatteavdrag utan att vara

skyldig att göra det,

2. den som har betalat ut sådan ersättning som skatteavdrag skall göras

från enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta,

3. handelsbolag som är skattskyldigt enligt mervärdesskattelagen

(1994:200),

4. annan som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen med

undantag av en sådan mervärdesskattegrupp som avses i 6 a kap. 1 §

nämnda lag, allt om inte annat följer av 31 eller 32 §,

5. den som är grupphuvudman, och

6. den som omfattas av beslut enligt 11 §.

En fysisk person eller ett dödsbo

som har betalat ut ersättning för

arbete till en annan fysisk person

får lämna en förenklad skatte-

deklaration, om ersättningen inte

utgör utgift i en av utbetalaren

bedriven näringsverksamhet.

13 a §

En förenklad skattedeklaration

enligt 9 § andra stycket skall

lämnas för varje redovisnings-

period under vilken ersättning för

arbete betalats ut.

17 a §

En förenklad skattedeklaration

enligt 9 § andra stycket skall ta upp

1. nödvändiga identifikations-

uppgifter för både utbetalaren och

betalningsmottagaren,

2. uppgift om den redovisnings-

period för vilken redovisning

lämnas,

3. uppgift om den ersättning för

vilken utbetalaren är skyldig att

göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter,

4. verkställt skatteavdrag,

5. periodens arbetsgivaravgifter,

och

6. de ytterligare uppgifter som

behövs för beräkning och kontroll

av skatteavdrag och arbetsgivar-

avgifter.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om

vad en förenklad skattedeklaration

skall ta upp.

En förenklad skattedeklaration

skall lämnas för varje betalnings-

mottagare.

11 kap.

19 §

Av 21 kap. följer att beslut om skatt kan omprövas av

skattemyndigheten.

Vid en omprövning skall skatten bestämmas på grundval av

tillgängliga uppgifter. Om en tillförlitlig beräkning inte kan göras på ett

sådant sätt, skall skatten bestämmas efter vad som framstår som skäligt

med hänsyn till vad som har kommit fram (skönsbeskattning). Därvid får,

om inte omständigheterna talar för något annat, varje skatt som enligt

18 § har bestämts till noll kronor bestämmas till det högsta av de belopp

som har bestämts för den skatten vid någon av de tre närmast föregående

redovisningsperioderna. I detta fall skall dock beslut rörande mervärdes-

skatt kvarstå, om endast överskjutande ingående skatt har bestämts för de

tre perioderna.

Bestämmelserna i andra stycket

tredje meningen gäller inte i fråga

om skatt som har redovisats i en

förenklad skattedeklaration enligt

10 kap. 9 § andra stycket.

15 kap.

6 §

Förseningsavgift skall tas ut med

1 000 kronor om den som är

skyldig att lämna en

skattedeklaration eller en periodisk

sammanställning inte gjort detta

inom föreskriven tid. Försenings-

avgift tas dock inte ut när det är

fråga om en särskild skatte-

deklaration enligt 10 kap. 32 §

första stycket.

Förseningsavgift skall tas ut med

1 000 kronor om den som är

skyldig att lämna en

skattedeklaration eller en periodisk

sammanställning inte gjort detta

inom föreskriven tid. Försenings-

avgift tas dock inte ut när en

förenklad skattedeklaration enligt

10 kap. 9 § andra stycket får

lämnas eller när det är fråga om en

särskild skattedeklaration enligt 10

kap. 32 § första stycket.

Förseningsavgift tas inte ut om den skattskyldige har avlidit.

_______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Den nya bestämmelsen i 8 kap. 15 § tillämpas första gången på

förmån som getts ut efter ikraftträdandet.

3. Övriga bestämmelser tillämpas första gången i fråga om

skatteavdrag och arbetsgivaravgifter som avser beskattningsåret 2002.

2. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

5 §

Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter föreläggande av

skattemyndigheten beträffande

1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete, som getts

ut av fysisk person eller dödsbo och inte utgör omkostnad i

näringsverksamhet, om skatteavdrag inte har gjorts och det som

mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela

året,

2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete i andra fall

än som avses i 1 om det som mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre

värde än 100 kronor för hela året samt förmån av fritt logi ombord för

arbetstagare som avses i punkt 1 av anvisningarna till 49 §

kommunalskattelagen (1928:370),

2 a. ersättning och förmån som

redovisats i en förenklad skatte-

deklaration enligt 10 kap. 9 §

andra stycket skattebetalnings-

lagen (1997:483),

3. följande slag av ersättningar om det har angetts i kontrolluppgiften

att sådan ersättning har lämnats

a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt

kommunikationsmedel, hyrbil eller taxi, motsvarande gjorda utlägg,

b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten som avses i

punkt 3 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen, motsvarande

gjorda utlägg,

c) representationsersättning, motsvarande gjorda utlägg,

d) ersättning för ökade

levnadskostnader vid sådan resa i

tjänsten som avses i punkterna 3

och 3 a av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen eller för

kostnader för resa med egen bil i

tjänsten eller kostnader för

drivmedel för bilförmånhavares

resa med förmånsbilen i tjänsten, i

den mån ersättningarna enligt

8 kap. 19 och 20 §§ skattebetal-

ningslagen (1997:483) inte skall

ligga till grund för beräkning av

skatteavdrag.

d) ersättning för ökade

levnadskostnader vid sådan resa i

tjänsten som avses i punkterna 3

och 3 a av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen eller för

kostnader för resa med egen bil i

tjänsten eller kostnader för

drivmedel för bilförmånhavares

resa med förmånsbilen i tjänsten, i

den mån ersättningarna enligt

8 kap. 19 och 20 §§ skattebetal-

ningslagen inte skall ligga till grund

för beräkning av skatteavdrag.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första gången

vid 2003 års taxering.

3. Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 61 kap. 1, 4 och 18 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken närmast före 61 kap. 3 § skall lyda Kostförmån och

bostadsförmån ,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 61 kap. 3 a §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

61 kap.

1 §

I detta kapitel finns

bestämmelser om

 marknadsvärde i 2 §,

 kostförmån i 3 och 4 §§,

 bilförmån i 5 11 §§,

 reseförmån med inskränkande

villkor i 12 14 §§,

 ränteförmån i 15 17 §§, och

 justering av förmånsvärde i

18 21 §§.

I detta kapitel finns

bestämmelser om

 marknadsvärde i 2 §,

 kostförmån och bostads-

förmån i 3 4 §§,

 bilförmån i 5 11 §§,

 reseförmån med inskränkande

villkor i 12 14 §§,

 ränteförmån i 15 17 §§, och

 justering av förmånsvärde i

18 21 §§.

3 a §

Värdet av bostadsförmån och

kostförmån som en fysisk person får

av en annan fysisk person och som

utges i dennes hushåll skall

beräknas till

1. 600 kronor för hel

kalendermånad eller 20 kronor per

dag för del av kalendermånad för

fri bostad, och

2. 50 kronor för två eller flera

fria måltider per dag.

En fri måltid per dag skall inte

tas upp.

4 §

Om den skattskyldige lämnar

ersättning för kostförmånen, skall

förmånsvärdet beräknas till värdet

för kosten enligt 3 § minskat med

vad han har betalat.

Om den skattskyldige lämnar

ersättning för kostförmånen eller

bostadsförmånen, skall förmåns-

värdet beräknas till värdet för

förmånen enligt 3 eller 3 a §§

minskat med vad han har betalat.

18 §

Värdet av kostförmån enligt 3 §

och bilförmån enligt 5 9 §§ skall

justeras uppåt eller nedåt, om det

finns särskilda skäl.

Värdet av kostförmån enligt 3

och 3 a §§ och bilförmån enligt 5

9 §§ skall justeras uppåt eller

nedåt, om det finns särskilda skäl.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första gången

på förmån som getts ut efter ikraftträdandet.

4. Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:000)

Härigenom föreskrivs i fråga om i socialavgiftslagen (2000:000)1

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 kap. 31 §, av följande

lydelse,

dels att det i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen

skall införas en ny punkt, 6, av följande lydelse.

2 kap.

31 §

Vid beräkning av arbetsgivar-

avgifter som redovisas i en

förenklad skattedeklaration enligt

10 kap. 9 § andra stycket

skattebetalningslagen (1997:483),

skall avdrag göras med 5 procent

av avgiftsunderlaget. Hänsyn skall

inte tas till avdrag enligt denna

paragraf vid beräkning av avdrag

enligt 29 och 30 §§.

6. Bestämmelsen i 2 kap. 31 §

skall tillämpas i fråga om

avgiftspliktig ersättning som

betalas ut från och med den 1

januari 2002.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-09-05

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Leif
[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 24 augusti 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

 kontrolluppgifter,

3. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

4. lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:000).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn

Catharina[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

10 kap. 9 §

Enligt författningskommentaren skall lagens regler om skattedeklaration

även tillämpas på en förenklad skattedeklaration, om inte annat anges

eller framgår av sammanhanget. Eftersom det är fråga om två olika

begrepp är det anförda inte självklart. Enligt Lagrådets mening bör efter

mönster av 10 kap. 32 § fjärde stycket i lagen som en ny andra mening i

det föreslagna nya stycket tas in följande föreskrift: "Vad som i denna lag

sägs om skattedeklarationer skall, om inte något annat anges, gälla även

förenklade skattedeklarationer." Med en sådan lydelse måste

bestämmelserna om förenklade skattedeklarationer göras så fullständiga

att de åtminstone tolkningsvis omfattar alla undantag från de allmänna

reglerna om skattedeklarationer som avses skola gälla. Detta är också

rimligt.

En viss osäkerhet kan råda om förhållandet mellan systemet med

förenklade skattedeklarationer och det vanliga systemet. Om

förutsättningar föreligger för att förenklad skattedeklaration skall kunna

användas, innebär förslaget att den uppgiftsskyldige kan lämna en sådan

deklaration, även om han tidigare under året lämnat vanliga

skattedeklarationer, och att även den som lämnat en vanlig

skattedeklaration, ehuru för sent, kan undgå förseningsavgift. Lagrådet

har inte något att invända mot sådana lösningar men hemställer att det

övervägs under det fortsatta beredningsarbetet, om ytterligare

bestämmelser behövs angående förhållandet mellan de båda systemen.

10 kap. 13 a och 17 a §§

Bestämmelsen i 17 a § andra stycket har formulerats som ett

bemyndigande. Regeringen får emellertid redan med stöd av 8 kap. 13 §

första stycket 1 regeringsformen besluta föreskrifter om verkställighet av

lag. Något ytterligare bemyndigande för regeringen i detta avseende är

således obehövligt. Vid föredragningen inför Lagrådet har upplysts att

avsikten inte heller varit att bestämmelsen skulle innehålla ett formligt

bemyndigande utan endast att erinra om förekomsten av ifrågavarande

verkställighetsföreskrifter. Det enklaste sättet på vilket detta syfte kan

uppnås är, enligt Lagrådets mening, att byta ut orden "får meddela" mot

ordet "meddelar".

Bestämmelsen i 17 a § tredje stycket har närmare samband med

bestämmelsen i 13 a § än med övriga bestämmelser i 17 a § och bör

placeras som ett andra stycke i 13 a §.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 september 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:7 Förenklad skattedeklaration

 Senaste lydelse 1998:347.

 Senaste lydelse 1997:548.

 Lydelse enligt prop. 2000/01:8.

 Lydelse enligt prop. 2000/01:8.

1 Senaste lydelse 1998:347.

2 Senaste lydelse 1997:437.

3 Senaste lydelse 1998:679.

4 Senaste lydelse 1997:548.

 Senaste lydelse 1998:347.

 Senaste lydelse 1997:548.

1 Lydelse enligt lagrådsremiss om ny socialavgiftslag.

Prop. 2000/01:7

5

1

Prop. 2000/01:7

57

57

14

57

15

57

19

57

57

57

28

57

57

57

29

57

57

57

35

57

Prop. 2000/01:7

Bilaga 1

44

57

Prop. 2000/01:7

Bilaga 2

45

57

Prop. 2000/01:7

Bilaga 3

54

57

Prop. 2000/01:7

Bilaga 4

56

57

Prop. 2000/01:7

Bilaga 5

57

57

Prop. 2000/01:7

57

57