Regeringens proposition

1996/97:74

Vissa frågor inför allmän fastighetstaxering

år 1998 av lantbruk

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 mars 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa ändringar i bestämmelserna om fastighetstaxering

inför 1998 års allmänna fastighetstaxering av lantbruksenheter. Det är främst

fråga om tekniska justeringar i värderingsförfarandet.

 Inför 1998 års allmänna fastighetstaxering har vissa förändringar gjorts i

fastighetstaxeringslagen (1979:1152) i fråga om vad som skall ingå i en

lantbruksenhet. Samtliga småhus med tomtmark som ligger på en lantbruksfastighet

skall till skillnad mot tidigare ingå i lantbruksenheten. Särskilda regler

föreslås dock för sådant småhus som utgör brukningscentrum. I propositionen

föreslås vissa ändringar som av kvalitets- och förenklingsskäl bör göras i de

nya värderingsreglerna av dessa småhus och tillhörande tomtmark.

 Vidare föreslås att den förenklade skogsvärderingssmodell som används vid

värdering av skogsinnehav som är mindre än 20 ha utvidgas till att användas på

skogsinnehav upp till 30 ha samt ändringar av flera av värdefaktorerna vid

skogsvärderingen.

 För att beakta storleksinverkan och undvika att lantbruksenheter av

systematiska skäl får ett värde som inte svarar mot den åsyftade 75-procentiga

basvärdesnivån föreslås slutligen att en storlekskorrektion införs för sådana

enheter för beaktande av storleksinverkan och särskilda värdeförhållanden.

 1

Innehållsförteckning

1 Beslut 3

2 Lagtext 3

 2.1 Förslag till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152) 3

3 Ärendet och dess beredning 16

4 Den allmänna fastighetstaxeringen av lantbruksfastigheter

 1998 17

 4.1 Värderingen av bostadsbyggnader och tomtmark 17

 4.2 Värderingsmodellen för de mindre skogsinnehaven19

 4.3 Värderingsmodellen för de större skogsinnehaven20

 4.4 Skogsimpediment 21

 4.5 Storleksinverkan och särskilda värdeförhållanden23

5 Ikraftträdande 27

6 Ekonomiska effekter 27

7 Författningskommentarer 28

 7.1 Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxerings-

 lagen (1979:1152) 28

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorians förslag 31

Bilaga 2 Promemorians lagförslag 34

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 13 mars 1997 47

 2

1 Beslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

(1979:1152)

 Härigenom föreskrivs i fråga om fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

 dels att 2 kap. 4 §, 5 kap. 8 §, 7 kap. 3 och 5-7 §§, 8 kap. 2 och 3 §§, 12

kap. 3 § och 13 kap. 2 §, 14 kap. 2, 3 och 5 §§, 18 kap. 4 § och 20 kap. 4 och

5§ § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 7 kap. 4 a §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §1

 Mark skall indelas i de ägoslag som anges i det följande. Mark som är

vattentäckt skall indelas endast om den är täktmark. Indelningen får inte

påverkas av förekomsten av byggnad som skall rivas (saneringsbyggnad) eller av

byggnad eller byggnader vars sammanlagda basvärde inte skulle uppgå till 50 000

kronor.

Tomtmark Mark som upptas av småhus, hyreshus, industribyggnad,

 specialbyggnad eller övrig byggnad samt trädgård, parkeringsplats,

 upplagsplats, kommunikationsutrymme m.m., som ligger i anslutning

 till sådan byggnad.

 Mark till fastighet, som är bebyggd med småhus, hyreshus,

 industribyggnad, specialbyggnad eller övrig byggnad, skall i sin

 helhet utgöra tomtmark, om fastigheten ligger i ett ägoskifte och

 har en total areal som inte överstiger två hektar. Detta skall dock

 ej gälla om fastighetens mark till någon del skall taxeras

 tillsammans med annan egendom enligt reglerna i 4 kap.

 Vad nu har sagts om tomtmark skall också gälla mark till obebyggd

 fastighet, som har bildats för byggnadsändamål under de senaste två

 åren. Har fastigheten bildats längre tillbaka i tiden skall marken

 utgöra tomtmark endast om det är uppenbart att den får bebyggas. I

 övriga fall skall obebyggd mark anses som tomtmark endast om marken

 enligt detaljplan utgör kvartersmark för enskilt bebyggande och det

 inte är uppenbart att bebyggelsen inte skall genomföras. Detsamma

 gäller om det finns giltigt bygglov eller tillstånd enligt ett

 förhandsbesked enligt plan- och bygglagen (1987:10), avseende sådan

 byggnad som anges i andra stycket.

Täktmark Mark för vilken gäller täkttillstånd enligt 18 § naturvårdslagen

 (1964:822) eller vattenlagen (1983:291). Med täkttillstånd skall

 jämställas pågående täkt.Byggnad på täktområde för täktens

 utnyttjande hindrar inte att marken indelas som täktmark.

Åkermark Mark som används eller lämpligen kan användas till-växtodling eller

 bete och som är lämplig att plöjas.

Betesmark Mark som används eller lämpligen kan användas till bete och som

 inte är lämplig att plöjas.

Skogsmark Mark som är lämplig för virkesproduktion och som inte i väsentlig

 utsträckning används för annat ändamål. Mark där det bör finnas

 skog till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot att

 fjällgränsen flyttas ned.

 Mark som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad skall dock inte

 anses som skogsmark, om den på grund av särskilda förhållanden inte

 bör tas i anspråk för virkesproduktion.

 Mark skall anses lämplig för virkesproduktion, om den enligt

 vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt minst en

 kubikmeter virke om året per hektar.

Nuvarande lydelse

Skogsimpedi- Myr, berg, hällmark, mark med fjällskog och andra im-mentpediment i

anslutning till skogsmark.

Föreslagen lydelse

Skogsimpedi- Mark som inte är lämplig för virkesproduktion utan pro-

ment duktionshöjande åtgärder men som bär skog eller harförutsättningar

att bära skog.

Övrig mark Mark som inte skall utgöra något av de tidigarenämnda ägoslagen.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 kap.

8§2

-------------------------------------------------------

 Varje delvärde skall Varje delvärde skall

bestämmas för sig med bestämmas för sig med

tillämpning av i 2-5 §§ tillämpning av i 2-5 §§

angivna grunder. Vid bestäm- angivna grunder.

mande av delvärde för Vid bestämmande av

tomtmark i sådana fall då delvärde för lantbruksenhet

försäljningar av obebyggd får dock avvikelse ske från

tomtmark inom värdeområdet bestämmelsen i 5 kap. 2 §

inte ger den ledning som vid storlekskorrektion

behövs skall dock iakttas enligt 7 kap. 4 a §.

att delvärdet bestäms med Vid bestämmande av

ledning av den marknads- delvärde för tomtmark i

värdenivå för obebyggd sådana fall då försäljningar

tomtmark som normalt av obebyggd tomtmark inom

förekommer inom värdeområden värdeområdet inte ger den

där marknadsvärdenivån för be-ledning som behövs skall

byggda fastigheter är vidare iakttas att

densamma som för värdeområdetdelvärdet bestäms med

i fråga. ledning av den

 marknadsvärdenivå för

 obebyggd tomtmark som nor-

 malt förekommer inom

 värdeområden där

 marknadsvärdenivån för

 bebyggda fastigheter är

 densamma som för värdeområdet

 i fråga.

Summan av delvärdena utgör taxeringsenhetens basvärde.

7 kap

3 §3

-------------------------------------------------------

 För byggnader och ägoslag För byggnader och ägoslag

som avses i 8-15 kap. skall som avses i 8-15 kap.

basvärde bestämmas med skall basvärde bestämmas med

utgångspunkt i riktvärden. utgångspunkt i riktvärden.

Dessa skall bestämmas för Dessa skall för varje

kombinationer av värdefakto- värderingsenhet bestämmas för

rer, som i någon utsträckningkombinationer av

varierar inom värdeområdet värdefaktorer, som i någon

och som har särskild utsträckning varierar inom

betydelse för marknadsvärdet.värdeområdet och som har

 särskild betydelse för

 marknadsvärdet.

 För övriga värdefaktorer skall riktvärdet bestämmas med utgångspunkt i

förhållanden som i genomsnitt eller i huvudsak råder inom värdeområdet.

 Värdefaktorer, som särskilt skall beaktas vid riktvärdets bestämmande, skall,

utom såvitt avser de under punkterna 1-4 angivna värdefaktorerna, indelas i

klasser.

 3

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1. Storlek för småhus, industribyggnad och övrig byggnad värderad enligt

avkastningsmetoden, tomtmark, åkermark, betesmark, skogsmark och

skogsimpediment.

 2. Hyra för hyreshus.

 3. Återanskaffningskostnad för industribyggnad och övrig byggnad värderad

enligt produktionskostnadsmetoden.

 4. Årligt uttag av täktmark.

 De uppgifter om värdenivån m. m. (riktvärdeangivelse) som inom varje

värdeområde erfordras för att bestämma riktvärdet skall redovisas på karta, i

tabell eller på annat sätt.

 Resultatet av klassindelningen kallas klassindelningsdata.

4 a §

-------------------------------------------------------

 Riktvärdena för byggnader

 och mark som ingår i

 lantbruksenhet skall

 bestämmas med hänsyn till de

 värdeförhållanden som gäller

 för medelstora

 lantbruksenheter. För övriga

 lantbruksenheter skall

 riktvärdena korrigeras för

 beaktande av

 storleksinverkan och sär-

 skilda värdeförhållanden, om

 det behövs på grund av

 prisbildningen. Detta

 benämns storlekskorrektion.

 Storlekskorrektionen

 skall beräknas utifrån en

 lantbruksenhets

 sammanlagda riktvärde.

 Beloppet för korrigeringen

 skall fördelas och

 redovisas på de

 värderingsenheter som ingår

 i lantbruksenheten, i

 förhållande till värderings-

 enheternas riktvärden.

 Storlekskorrektion skall

 dock endast ske om den

 föranleder en sammanlagd

 höjning eller sänkning av

 riktvärdena med minst

 25 000 kronor.

5 § 4

-------------------------------------------------------

 Föreligger värdefaktorer,

som inte särskilt har

beaktats vid riktvärdes

bestämmande och som påtagligt

inverkar på marknadsvärdet,

skall ett med ledning av

riktvärden bestämt värde

justeras. Detta benämns

justering för säregna

förhållanden.

-------------------------------------------------------

 Föreligger värdefaktorer,

som inte särskilt har

beaktats vid riktvärdes

bestämmande och som påtagligt

inverkar på marknadsvärdet,

skall ett med ledning av

riktvärden bestämt värde

justeras. Detta benämns

justering för säregna

förhållanden. Justeringen görs

av taxeringsenhetens

sammanlagda riktvärde,

beräknat enligt 4 § och utan

beaktande av en storlek-

skorrektion enligt 4 a §.

 Justeringens storlek skall motsvara 75 procent av den skillnad i marknadsvärde

taxeringsenheten skulle ha med säregna förhållanden och värdet utan säregna

förhållanden.

-------------------------------------------------------

 Påtaglig inverkan på Påtaglig inverkan på

marknadsvärdet skall, i frågamarknadsvärdet skall anses

om småhusenhet, anses föreligga när säregna

föreligga när säregna förhållanden föranleder att

förhållanden föranleder att det med ledning av

det med ledning av riktvärden bestämda värdet

riktvärden bestämda värdet höjshöjs eller sänks med minst

eller sänks med minst 50 000 50 000 kronor.

kronor.

6 §5

 Vid värdering av byggnader och ägoslag för vilka riktvärden bestäms skall

först fastställas klassindelningsdata och däremot svarande riktvärden. I fråga

om skogsmark, som ligger inom skilda kommuner och som eljest skulle ha ingått i

samma taxeringsenhet, får de genomsnittliga förhållandena för denna skogsmark

läggas till grund vid klassindelning av värdefaktorer för taxeringsenheterna om

de ligger inom samma värdeområde.

 Vid riktvärdets bestämmande får interpolation mellan värden i värdetabell

eller värdeserie inte ske.

-------------------------------------------------------

 Sedan det mot riktvärdet Sedan taxeringsenhetens

svarande värdet har bestämts sammanlagda riktvärde har

skall efter en eventuell bestämts enligt 4 § skall,

justering för säregna efter en eventuell stor-

förhållanden det däremot lekskorrektion enligt 4 a §

svarande basvärdet och en eventuell justering

fastställas. för säregna förhållanden det

 däremot svarande basvärdet

 fastställas.

7 §

-------------------------------------------------------

 Regeringen eller Regeringen eller

myndighet som regeringen myndighet som regeringen

bestämmer skall besluta om bestämmer skall besluta om

närmare föreskrifter om in- närmare föreskrifter om

delning i värdeområden, indelning i värdeområden,

klassindelning av klassindelning av

värdefaktorer, klassindel- värdefaktorer, klassindel-

ningsgrunder, värdeserier ningsgrunder, tabeller för

och värdetabeller för de storlekskorrektion enligt

byggnadstyper och ägoslag 4 a §, värdeserier och

som anges i 8-15 kap. Mot värdetabeller för de

sådant beslut får talan ej byggnadstyper och ägoslag

föras. som anges i 8-15 kap. Mot

 sådant beslut får talan ej

 föras.

8 kap.

2 §6

-------------------------------------------------------

 Som riktvärden för ett Som riktvärden för ett

småhus som har uppförts undersmåhus som har uppförts

det sjuttonde året före det årunder det sjuttonde året

då allmän fastighetstaxering före det år då allmän

av småhusenhet sker, som är fastighetstaxering sker,

av normal storlek och som är av normal storlek

standard, friliggande och och standard, friliggande

det enda småhuset på en tomt och det enda småhuset på en

som utgör självständig tomt som utgör självständig

fastighet och som inte fastighet eller därmed

varit föremål för om- eller jämställd tomt och som inte

tillbyggnad får endast anges varit föremål för om- eller

värden i en fastställd tillbyggnad får endast

värdeserie. anges värden i en fastställd

 värdeserie.

3 §7

 Inom varje värdeområde skall riktvärden bestämmas för skilda förhållanden för

en eller flera av följande värdefaktorer.

Storlek Storleken bestäms med hänsyn till ytan av småhusets boutrymmen och

 biutrymmen.

Ålder Åldern ger uttryck för småhusets sannolika återstående livslängd.

 Denna bestäms med hänsyn till småhusets nybyggnadsår, omfattningen

 av tillbyggnader och sådana ombyggnader som innebär en utökning av

 boutrymme samt tidpunkten för dessa.

 Åldersklassen för småhus med en ålder motsvarande högst 20 år får

 inte göras större än att den motsvarar 5 år.

Standard Standarden bestäms med hänsyn till småhusets byggnadsmaterial och

 utrustning.

 För ett nybyggt småhus skall finnas minst femton standardklasser.

Nuvarande regler

-------------------------------------------------------

Byggnads-

kategori

Fastighets-

rättsliga

förhållanden

-------------------------------------------------------

Byggnadska-

tegorin be-

stäms med

hänsyn till

om småhuset

ingår i små-

hus- eller

lantbruksen-

het. För små-

hus som in-

går i småhu-

senhet be-

stäms bygg-

nadskategorin

även med

hänsyn till

om småhuset

utgör

friliggande

småhus,

kedjehus

eller

radhus

samt, om

särskilda

skäl

föreligger,

antal lägen-

heter.

Fastighets-

rättsliga

förhållanden

bestäms för

småhus som

ingår i

lantbruksen-

het och som

behövs som

bostad för

lant-

bruksen-

hetens

ägare,

arrendator

eller deras

arbetskraft

med hänsyn

till

omfatt-

ningen och

sammansätt-

ningen av

den åker-

mark,

betesmark

och

skogsmark

som ingår i

lantbruksen-

heten.

 För övriga

småhus be-

stäms

fastig-

hetsrättsliga

förhållanden

med hänsyn

till om

tomtmarken

utgör

självständig

fastighet

eller inte.

Utgör

tomtmarken

inte

självständig

fastighet

skall hänsyn

även tas

till

möjligheten

att

tomtmarken

kan bilda

egen

fastighet.

Föreslagna regler

-------------------------------------------------------

-------------------------------------------------------

Byggnads- Byggnadskategorin bestäms med hänsyn till om

kategori småhuset utgör friliggande småhus, kedjehus

 eller radhus.

Fastighets-

rättsliga Fastighetsrättsliga förhållanden bestäms med

förhållanden hänsyn till om den värderingsenhet för

 tomtmark på vilken småhuset ligger utgör

 självständig fastighet eller därmed jämställd

 värderingsenhet. Utgör tomtmarken inte sådan

 fastighet eller värderingsenhet skall hänsyn

 även tas till möjligheten att tomtmarken kan

 bilda egen fastighet.

 Småhus som utgör brukningscentrum för

 lantbruksenhet skall jämställas med småhus

 som ligger på tomtmark som utgör självständig

 fastighet. Om det på en lantbruksenhet

 finns endast ett småhus, anses det utgöra

 brukningscentrum. Om det finns flera småhus

 på en lantbruksenhet, utgör det värdefullaste

 småhuset brukningscentrum, såvida inte annat

 visas.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Värdeordning Med värdeordning avses husets ordningsnummer i värdehänseende inom

 tomten.

12 kap.

3 §8

Riktvärden för tomtmark för småhus skall inom varje värdeområde bestämmas för

skilda förhållanden för en eller flera av värdefaktorerna storlek, vatten och

avlopp, fastighetsrättsliga förhållanden samt, om särskilda skäl föreligger, typ

av bebyggelse och speciell belägenhet.

 Med de olika värdefaktorerna förstås:

Storlek Med storlek avses tomtmarkens areal.

Vatten och Med vatten och avlopp avses i vilken utsträckningoch på

avlopp vad sätt tomtmarken har tillgång till vatten avlopp.

Nuvarande regler

-------------------------------------------------------

Fastighets- Fastighetsrättsliga förhållanden bestäms för

rättsliga tomtmark som är bebyggd med småhus som ingår

förhållanden i lantbruksenhet och som behövs som bostad

 för lantbruksenhetens ägare, arrendator

 eller deras arbetskraft med hänsyn till

 omfattningen och sammansättningen av den

 åkermark, betesmark och skogsmark som ingår

 i lantbruksenheten.

 För övrig tomtmark som är bebyggd med småhus

 bestäms fastighetsrättsliga förhållanden med

 hänsyn till om tomtmarken utgör självständig

 fastighet eller inte. Utgör tomtmarken inte

 självständig fastighet skall hänsyn även tas

Typ av till möjligheten att tomtmarken kan bilda

bebyggelse egen fastighet.

 Med typ av bebyggelse avses om tomtmarken

 är bebyggd med småhus som ingår i småhus-

 eller lantbruksenhet. För tomtmark som ingår

 i småhusenhet bestäms typ av bebyggelse även

 med hänsyn till om marken är bebyggd med

 eller avsedd att bebyggas med friliggande

 småhus, kedjehus eller radhus.

Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Fastighets-

rättsliga

förhållanden

Typ av

bebyggelse

-------------------------------------------------------

Fastighets-

rättsliga

förhållanden

bestäms med

hänsyn till

om värde-

ringsenheten

för tomtmar-

ken utgör

självständig

fastighet

eller inte.

Utgör

värderingsen-

heten inte

självständig

fastighet

skall hänsyn

även tas

till möj-

ligheten

att

värderingsen-

heten kan

bilda egen

fastighet.

 Med vär-

deringsenhet

som utgör

självständig

fastighet

skall

jämställas

värderingsen-

het på

vilken det

finns småhus

som utgör

bruk-

ningscentrum

för

lantbruk-

senhet.

Med typ av

bebyggelse

avses om

värderingsen-

heten för

tomtmarken

är bebyggd

med eller

avsedd att

bebyggas

med frilig-

gande små-

hus,

kedjehus

eller

radhus.

Värderings-

enhet för

tomtmark

som ingår i

lantbruksen-

het och på

vilken dess

brukningscen-

trum är be-

läget skall

anses vara

bebyggd med

friliggande

småhus.

Nuvarande lydelse

Speciell Med speciell belägenhet avses tomtmarkens läge inom

belägenhet värdeområdet t.ex. vid strand.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

13 kap.

2 §9

-------------------------------------------------------

 Som värde per hektar Som värde per hektar

åkermark som är åkermark som är

tillfredsställande dränerad tillfredsställande dränerad

genom självdränering eller genom självdränering eller

äldre täckdikning, av äldre täckdikning, av

genomsnittlig beskaffenhet genomsnittlig beskaffenhet

och som ingår i en tax- får endast anges värden i en

eringsenhet som är av större fastställd värdeserie.

omfattning får endast anges

värden i en fastställd

värdeserie.

14 kap.

2 §10

-------------------------------------------------------

 Som värde per hektar Som värde per hektar

skogsmark med växande skog skogsmark med växande skog

av genomsnittlig av genomsnittlig

beskaffenhet inom ett eller beskaffenhet inom ett

flera värdeområden och som eller flera värdeområden får

ingår i en taxeringsenhet endast anges värden i en

med 20 hektar skogsmark fastställd värdeserie.

eller mer får endast för den

överskjutande arealen anges

värden i en fastställd

värdeserie.

3 §11

 Inom varje värdeområde skall riktvärden för skogsmark med växande skog

bestämmas för skilda förhållanden för en eller flera av följande värdefaktorer,

om inte annat framgår av andra stycket.

Storlek Med storlek avses skogsmarkens areal.

Nuvarande regler

-------------------------------------------------------

Godhet Med godhet avses skogsmarkens

 virkesproducerande förmåga.

Föreslagna regler

-------------------------------------------------------

Bonitet Med bonitet avses skogsmarkens

 virkesproducerande förmåga.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Kostnad Kostnaden bestäms med hänsyn till de

 väsentligaste kostnads- och

 kvalitetsfaktorer som påverkar värdet av

 virkesproduktionen.

 Om fler än en kostnadsklass förekommer

 skall anges vilken klass som svarar mot

 genomsnittlig kostnadsklass för värdeområdet.

Virkesförråd

barrträd Med virkesförråd barrträd avses virkesförrådet

 av barrträd per hektar uttryckt i

 skogskubikmeter. För virkesförråd upp till

 200 skogskubikmeter får klasserna ej göras

 större än 10 skogskubikmeter.

Nuvarande regler

-------------------------------------------------------

Virkesförråd Med virkesförråd bok och ek avses

bok och ek virkesförrådet av bok och ek per hektar

 uttryckt i skogskubikmeter. För virkesförråd

 upp till 200 skogskubikmeter får klasserna

 inte göras större än 10 skogskubikmeter.

Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Virkesförråd Med virkesförråd lövträd avses virkesförrådet av

lövträd lövträd per hektar uttryckt i

 skogskubikmeter. För virkesförråd upp till

 200 skogskubikmeter får klasserna inte göras

 större än 10 skogskubikmeter.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Virkesförråd Med virkesförråd övriga lövträd avses

övriga lövträdvirkesförrådet av andra lövträd än bok och ek

 per hektar uttryckt i skogskubikmeter. För

 virkesförråd upp till 200 skogskubikmeter

 per hektar får klasserna inte göras större än

 10 skogskubikmeter.

Grovskogs-

procent

 Med grovskogsprocent avses den andel av

 virkesförråd barrträd som består av träd med en

 brösthöjdsdiameter av minst 25 centimeter på

 bark.

 För värdefaktorn grovskogsprocent skall

 finnas minst tio klasser.

-------------------------------------------------------

 För taxeringsenhet vars För taxeringsenhet vars

skogsmarksareal understiger skogsmarksareal

20 hektar skall dock understiger 30 hektar

riktvärdena bestämmas för skall dock riktvärdena

skilda förhållanden för bestämmas för skilda

följande värdefaktorer. förhållanden för följande

 värdefaktorer.

Storlek Med storlek avses skogsmarkens areal.

Nuvarande regler

-------------------------------------------------------

Virkesförråd Med virkesförråd avses summan av

 virkesförråden av barrträd och lövträd per

 hektar uttryckt i skogskubikmeter. För

 värdefaktorn virkesförråd skall finnas högst

 fem klasser.

-------------------------------------------------------

Virkesförråd Med virkesförråd avses summan av

 virkesförråden av barrträd och lövträd per

 hektar uttryckt i skogskubikmeter. För

 värdefaktorn virkesförråd skall finnas högst

 nio klasser.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 §12

-------------------------------------------------------

 Inom varje värdeområde Inom varje värdeområde

skall riktvärdet för skall riktvärdet för

skogsimpediment bestämmas förskogsimpediment bestämmas

skilda förhållanden för för skilda förhållanden för

följande värdefaktorer. värdefaktorn storlek.

-------------------------------------------------------

Storlek

Beskaffenhet

-------------------------------------------------------

Med storlek

avses skog-

simpedimen-

tens areal.

Med beskaf-

fenhet

avses främst

slag av

förekommande

vegetation

samt

förutsättning-

ar för ökad

produktion.

 4

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

18 kap.

4 §13

 Allmän fastighetsdeklaration skall, om annat inte sägs i 5 §, innehålla

uppgifter om namn, postadress och personnummer eller, för juridisk person,

organisationsnummer för fastighetens ägare, kommun och församling där

fastigheten ligger, fastighetens gatuadress eller på orten bruklig benämning

samt fastighetens officiella beteckning.

 I den allmänna fastighetsdeklarationen skall vidare lämnas uppgifter om

fastighetens areal av olika ägoslag, användning och byggnader, hyror och därmed

jämförlig avkastning av fastigheten samt särskilda förmåner och förpliktelser

som hör till fastigheten. I deklarationen skall även i övrigt lämnas uppgifter

om sådana förhållanden som behövs för att bestämma de värdefaktorer som

taxeringen enligt bl. a. 8-15 kap. skall grunda sig på.

 Den allmänna fastighetsdeklarationen skall också innehålla uppgifter om sådana

förhållanden beträffande fastigheten som om fastigheten har olika ägare till

skilda delar av marken och om fastigheten innehas med

tomträtt.

-------------------------------------------------------

 Förslag till Förslag till

fastighetstaxering skall fastighetstaxering skall

grundas på av skattemyndig- grundas på av skattemyndig-

heten kända uppgifter. heten kända uppgifter.

Förslaget skall innehålla Förslaget skall innehålla

uppgifter som är nödvändiga föruppgifter som är nödvändiga

fastighetstaxeringen. för fastighetstaxeringen.

 Förslaget till skogsbruks-

 värde skall grundas på det

 virkesförråd, som bestämts

 vid närmast föregående

 allmänna fastighetstaxering

 eller därefter vidtagen

 nytaxering samt på

 områdesvis fastlagda vo-

 lymtillväxtprocenter och

 kända uppgifter om

 avverkningar efter den

 senast verkställda

 taxeringen.

20 kap.

4 §14

 I skattemyndighetens beslut om fastighetstaxering skall redovisas

 1. fastighetens indelning i taxeringsenheter,

 2. typ av taxeringsenhet och taxeringsenhetens skattepliktsförhållande,

 3. skattepliktig enhets basvärde och däri ingående delvärde samt

värde av varje värderingsenhet,

 4. storleken av sådan värdefaktor som särskilt anges i 8-15 kap.,

 5. storleken av riktvärde,

 6. utbyggd effekt, taxeringseffekt, utnyttjandetid, regleringsmöjlighet och

belägenhet enligt 15 kap. 7 § samt

-------------------------------------------------------

 7. säreget förhållande 7. storlekskorrektion

enligt 7 kap. 5 § eller enligt 7 kap. 4 a §, säreget

annat förhållande som har förhållande enligt 7 kap. 5 §

föranlett ändring av eller annat förhållande som

riktvärde. har föranlett ändring av

 riktvärde.

 Värdet av en enskild värderingsenhet anges i fulla tusental kronor. Avrundning

sker så att överstigande belopp, som inte uppgår till fullt tusental kronor,

faller bort. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

föreskriva om de ytterligare avrundningsregler som behövs.

5 §15

-------------------------------------------------------

 I beslutet skall vidare I beslutet skall vidare

anges taxeringsenhetens anges taxeringsenhetens

totala, enskilt innehavda totala, enskilt innehavda

landareal. För lantbruks- landareal. För lantbruks-

enhet skall den anges i enhet skall den anges i

hektar med fyra decimaler hektar och för övriga

och för övriga enheter i enheter i kvadratmeter.

kvadratmeter.

 Totalarealen för lantbruksenhet skall delas upp på olika ägoslag. Har åkermark

delats in i flera värderingsenheter skall arealen anges för varje sådan enhet.

Avrundning av arealen för ägoslag eller värderingsenhet skall ske till hela

hektar. Areal som understiger 0,5 hektar skall inte redovisas särskilt.

 För tomtmark som ligger på lantbruksenhet skall arealen anges i såväl hektar

som kvadratmeter.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997 och tillämpas första gången vid

allmän och särkild fastighetstaxering 1998.

1Senaste lydelse 1994:1909.

2Senaste lydelse 1994:1909.

3Senaste lydelse 1994:1909.

4Senaste lydelse 1992:1666.

5Senaste lydelse 1994:1909

6Senaste lydelse 1994:1909.

6Senaste lydelse 1994:1909.

7Senaste lydelse 1990:1382.

8Senaste lydelse 1994:1909.

9Senaste lydelse 1990:1382.

10Senaste lydelse 1990:1382.

11Senaste lydelse 1990:1382.

12Senaste lydelse 1990:1382.

13Senaste lydelse 1994:1909.

14Senaste lydelse 1994:1909.

15Senaste lydelse 1993:1193.

3 Ärendet och dess beredning

Inför 1998 års allmänna fastighetstaxering av lantbruksenheter (AFT 98), har

Riksskatteverket (RSV) föreslagit vissa ändringar i fastighetstaxeringslagen

(1979:1152). De förslag om RSV framfört har upprättats i samarbete med

Lantmäteriverket och Skogsstyrelsen. Vidare har förslaget behandlats av den

referensgrupp som finns för AFT 98 . Den består bl.a. av representanter för

Skogsägarnas Riksförbund, Skogsindustrierna, Sveriges Jordägarförbund och

Lantbrukarnas Riksförbund. RSV:s förslag har sammanställts i en promemoria som

finns tillgänglig i ärendet (Dnr Fi 96/5296). RSV:s promemoria har också efter

samråd med finansdepartementet remitterats till ovannämnda organisationer samt

till Statens Jordbruksverk och Företagens Uppgiftslämnardelegation. Några av

remissinstanserna har i sina yttranden framfört synpunkter som innebär en mer

allmän kritik av fastighetstaxeringen och metoderna för att koma fram till ett

korrekt taxeringsvärde.

 Regeringen har den 27 februari 1997 fattat beslut om direktiv till en särskild

utredare som skall få till uppgift att se över reglerna för fastig-

hetstaxeringen, m.m. Den särskilda utredaren skall undersöka om de nuvarande

reglerna på ett tillfredsställande sätt leder fram till att taxeringsvärdena för

enskilda fastigheter återspeglar marknadsvärdena. Utredaren skall föreslå de

lagändringar som bedöms vara nödvändiga. De synpunkter av allmän karaktär som

framförts av remissinstanserna rör sådana frågor som omfattas av den särskilda

utredarens uppdrag.

 Regeringens förslag grundar sig i huvudsak på vad RSV anfört i sin promemoria.

De frågor som tas upp avser förslag till vissa justeringar i lagstiftningen som

är nödvändiga på grund av delvis ändrad värderingsmodell samt förslag som avser

att leda till förenklingar och kvalitetsmässiga förbättringar vid värderingen.

Förslagen är att betrakta som förändringar i endast tekniskt avseende.

Lagrådet

Lagstiftningen är av det slag som bör granskas av Lagrådet. Lagförslagen

innebär dock endast marginella och tekniska förändringar inom ett redan

befintligt system och därför av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle

sakna betydelse. Yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats.

 5

4 Den allmänna fastighetstaxeringen

av lantbruksenheter 1998

 4.1Värderingen av bostadsbyggnader och tomtmark

Regeringens förslag: För småhus på lantbruksenhet skall värdefaktorerna

byggnadskategori och fastighetsrättsliga förhållanden vara desamma som för

småhus på småhusenhet. De gemensamma klasserna skall vara de som gäller för

småhus på småhusenhet. För småhusen på lantbruksfastighet skall dock en särskild

klassindelningsregel finnas för småhus på lantbruk om småhuset utgör bruk-

ningscentrum.

 För tomtmarken till småhusen på lantbruksenheterna får värdefaktorerna typ

av bebyggelse och fastighetsrättsliga förhållanden ett i princip motsvarande

innehåll som det som föreslagits för värdefaktorerna byggnadskategori och

fastighetsrättsliga förhållanden för småhusen.

Skälen för regeringens förslag: I anslutning till beslutet om en partiell

övergång till registerbaserad fastighetstaxering och en överföring av alla på

lantbruksfastighet belägna småhus med tomtmark till lantbruksenhet gjordes vissa

ändringar i reglerna om värdering av småhus och tomtmark (prop. 1994/95:53, bet.

1994/95:SkU13, rskr. 1994/95:150, SFS 1994:1909). Ändringarna skall tillämpas

första gången vid fastighetstaxering 1998.

 Ursprungligen medförde indelningsreglerna i 4 kap. 5 § fastighetstax-

eringslagen (1979:1152, FTL) att småhus med tomtmark fick ingå i

lantbruksfastighet endast under förutsättning att husen låg i anslutning till

lantbruksenhet vars produktiva mark omfattade minst 5 ha och att husen behövdes

som bostad i lantbruket. Från och med AFT 98 skall dock samtliga småhus med

tillhörande tomtmark som är belägna på lantbruksfastighet ingå i

lantbruksenheten.

 I samband med ändringen av reglerna för indelningen i taxeringsenheter och

taxeringstyper ändrades också reglerna i 8 kap. 3 § och 12 kap. 3 § FTL om

värdefaktorerna fastighetsrättsliga förhållanden för småhus och tomtmark,

byggnadskategori för småhus och typ av bebyggelse för tomtmark. Från och med

1992 års taxering gäller för småhus att byggnadskategorin bestäms med hänsyn

till om småhuset ingår i småhus- eller lantbruksenhet.

 För småhus som ingår i småhusenhet bestäms byggnadskategorin även med hänsyn

till om småhuset utgör friliggande småhus, kedjehus eller radhus samt, om

särskilda skäl föreligger, antal lägenheter. Fastighetsrättsliga förhållanden

bestäms för småhus som ingår i lantbruksenhet och som behövs som bostad för

lantbruksenhetens ägare, arrendator eller deras arbetskraft med hänsyn till

omfattningen och sammansättningen av den åkermark, betesmark och skogsmark som

ingår i lantbruksenheten. För övriga småhus bestäms fastighetsrättsliga

förhållanden med hänsyn till om tomtmarken utgör självständig fastighet eller

inte. Utgör tomtmarken inte självständig fastighet skall hänsyn även tas till

möjligheten att tomtmarken kan bilda egen fastighet.

 För tomtmark bestäms fastighetsrättsliga förhållanden för sådan tomtmark som

är bebyggd med småhus som ingår i lantbruksenhet och som behövs som bostad för

lantbruksenhetens ägare, arrendator eller deras arbetskraft med hänsyn till

omfattningen och sammansättningen av den åkermark, betesmark och skogsmark som

ingår i lantbruksenheten. För övrig tomtmark som är bebyggd med småhus bestäms

fastighetsrättsliga förhållanden med hänsyn till om tomtmarken utgör

självständig fastighet eller inte. Utgör tomtmarken inte självständig fastighet

skall hänsyn tas till möjligheten att tomtmarken kan bilda egen fastighet.

 Med typ av bebyggelse avses om tomtmarken är bebyggd med småhus som ingår i

småhus- eller lantbruksenhet. För tomtmark som ingår i småhusenhet bestäms typ

av bebyggelse även med hänsyn till om marken är bebyggd med eller avsedd att

bebyggas med friliggande småhus, kedjehus eller radhus.

 Under förberedelsearbetet inför AFT 98 har en värdering av småhus och

tomtmark på lantbruksenhet enligt den föreskrivna modellen prövats liksom ett

antal ytterligare varianter av de principiella värderingsmodellerna för småhusen

och tomtmarken. De erfarenheter som vunnits under förberedelsearbetet ger

anledning att ifrågasätta de regler om fastighetsrättsliga förhållanden,

byggnadskategori och typ av bebyggelse som enligt nuvarande regler skall gälla

vid AFT 98. För detta talar också värderingstekniska skäl och förenklingsskäl.

 Mot bakgrund av det anförda bör samma klassindelning göras av värdefaktorn

byggnadskategori för småhus som ingår i småhusenhet och lantbruksenhet. De

gemensamma klasserna bör vara de som tidigare funnits för småhusen på

småhusenheterna nämligen friliggande småhus, kedjehus och radhus. Något behov av

en klassindelning med hänsyn till antalet lägenheter föreligger dock inte.

 För värdefaktorn fastighetsrättsliga förhållanden bör , förutom för

brukningscentrum på lantbruksenhet, i princip samma regler gälla för småhus på

småhusenhet och på lantbruksenhet. Även här bör den tidigare regeln för

klassindelningen för småhus på småhusenhet gälla. Klass 1 skall således utgöras

av småhus på tomtmark som är självständig fastighet. (Självständig

småhusfastighet kan dock av naturliga skäl inte finnas på en lantbruksfastighet,

se vidare nedan). Klass 2 skall avse småhus på tomtmark som kan bilda

självständig fastighet och klass 3 småhus på tomtmark som inte kan bilda

särskild fastighet.

 För småhus på lantbruksenhet som utgör brukningscentrum bör det särskilt

undersökas vilka värden dessa skall åsättas i förhållande till övriga småhus.

Det går inte av värderingstekniska skäl att behandla brukningscentrum och övriga

småhus, t.ex. fritidshus, på samma sätt.

 Eftersom klass 1 (självständiga småhusfastigheter) inte är tillämplig vid

fastighetstaxeringen av lantbruksenheter bör denna klass av administrativa skäl

utnyttjas för att särskilja brukningscentrum från övriga småhus. Det bör här

påpekas att de värden som kommer att åsättas för småhus på lantbruk endast

grundas på överlåtelser av lantbruksenheter. Köpeskillingsstatistik för

småhusenheter ingår således inte i det köpeskillingsmaterial som ligger till

grund för analyserna av marknadsvärdenivåerna.

 Den nuvarande regeln om att sammansättningen och omfattningen av den

produktiva marken skall avgöra klassindelningen av fastighetsrättsliga

förhållanden för småhus på lantbruksenhet har inte utnyttjats vid AFT 1992.

Under förberedelsearbetet inför AFT 98 har något behov av regeln inte bedömts

föreligga. RSV har därför föreslagit att regeln slopas. Hänsyn till den

produktiva lantbruksmarken kan i stället i erforderlig omfattning tas genom

tillämpning av en storlekskorrektion (se avsnitt 4.5).

 För tomtmarken till småhus på lantbruksenheterna föreslås därför att

bestämmelserna i 12 kap. 3 § FTL om värdefaktorerna typ av bebyggelse och

fastighetsrättsliga förhållanden får ett i princip motsvarande innehåll som det

som föreslås för värdefaktorerna byggnadskategori och fastighetsrättsliga

förhållanden för småhusen. Här bör också föreskrivas att en värderingsenhet för

tomtmark, på vilken brukningscentrum är beläget, skall tillhöra klass 1 av

värdefaktorn.

4.2 Värderingsmodellen för mindre skogsinnehav

Regeringens förslag: Det förenklade värderingsförfarande som vid AFT 92

tillämpades för skogsinnehav som var mindre än 20 ha skall vid AFT 98 tillämpas

för skogsinnehav upp till 30 ha.

Skälen för regeringens förslag: Vid AFT 92 infördes ett förenklat

värderingsförfarande med endast två värdefaktorer - storlek och virkesförråd av

samtliga trädslag - för skogsinnehav som understiger 20 ha. För övriga

värdefaktorer beaktas avvikelser från vad som är genomsnittligt inom

värdeområdet genom justering för säregna förhållanden. För värderingen av de

större skogsinnehaven tillämpades följande värdefaktorek; storlek, godhet,

kostnad, virkesförråd barrträd, virkesförråd bok och ek, virkesförråd övriga

lövträd samt grovskogsprocent. Någon kritik mot den förenklade modellen som

främst syftar till att förenkla för deklaranterna har inte framkommit.

 Skogsstyrelsen har på RSV:s uppdrag utvärderat utfallet av 1992 års AFT vad

gäller skogen. Det framkom därvid att antalet enheter med mindre än 20 ha

skogsmark utgjorde ca 136 000 av landets 273 000 värderingsenheter skogsmark. De

mindre skogsinnehaven svarade dock endast för 1,8 miljoner av totalt 22,2

miljoner ha skogsmark för hela landet. Ett motiv för att till AFT 98 ändra

arealgränsen för den förenklade modellen är att det tidigare tvånget enligt

skogsvårdslagen (1979:429) för fastigheter om 20 ha skogsmark och mer att ha

skogsbruksplan numera upphört. Skogsstyrelsen har under hösten 1996 ytterligare

analyserat skogsfastigheternas egenskaper. Vidare har konsekvenser beräknats av

olika indelningar av virkesförrådsklasserna i den tabell med relativa

hektarvärden för de mindre skogsinnehaven som föreskrivs i 1 kap. 19 §

fastighetstaxeringsförordningen (1993:1199, FTF), skogstabell M. Skogsstyrelsens

slutsats av beräkningarna och analyserna är att 30 ha är en lämplig

storleksgräns vid tillämpningen av den förenklade värderingsmodellen. Antalet

taxeringsenheter med en skogsareal av högst 30 ha uppgår till 61 % av det totala

antalet taxeringsenheter.

 Skogsstyrelsen har vidare i samband med förberedelsearbetet inför AFT 98

framhållit att följande förhållanden bör uppmärksammas vid konstruktionen av

skogstabell M. Konstruktionen av tabellen bygger på en balans mellan lämplig

klassbredd och en arealgräns för den förenklade modellen. För att rätt kunna

fånga upp taxeringsenheter med låga eller höga virkesförråd måste enligt

Skogsstyrelsen antalet klasser i M-tabellen utökas. En halvering av klassbredden

skulle motivera tio klasser. Antalet bör dock vara udda för att medge en

mittklass som svarar mot genomsnittliga förhållanden i området. Nio klasser är

enligt Skogsstyrelsen en lämplig avvägning med hänsyn till den föreslagna areal-

gränsen. RSV instämmer i Skogsstyrelsens förslag.

 Skogsägarnas Riksförbund och Sveriges Jordägaareförbund har i sina yttranden

över RSV:S promemoria anfört reglerna bör ändras så att fastighetsägaren alltid

skall ha möjlighet att deklarera sin fastighet enligt den fullständiga

värderingsmodellen.

 Ett system med alternativa värderingsmodeller är tekniskt mycket komplicerat

och systematiskt olämpligt att införa. Ett sådant system skulle enbart orsaka

administrativa problem utan att ge någon ökad värderingsteknisk kvalitet. Detta

gäller särskilt mot bakgrund av att det finns möjlighet till justering för

säregna förhållanden.

 Regeringen delar Skogsstyrelsens och RSV:s uppfattning om att den förenklade

värderingsmodellen bör utökas på det sätt som föreslås i promemorian. Förslagen

föranleder ändringar i 12 kap. 2 § andra stycket FTL.

4.3 Värderingsmodellen för de större skogsinnehaven

Regeringens förslag: Den nuvarande beteckningen godhet skall ersättas av

beteckningen bonitet.

 Endast en värdefaktor skall finnas för virkesförråd lövträd.

 Värdefaktorn grovskogsprocent utmönstras.

Skälen för regeringens förslag: Även om kravet på skogsbruksplan numera upphört

kan man räkna med att ägare av större skogsfastigheter alltjämt har behov av ett

fullgott underlag för sin verksamhet och därmed också god kunskap om viktiga

värdebestämmande faktorer. Några större förändringar av värderingsmodellen är

därför inte påkallade. Några förenklingar i de gällande reglerna om

värdefaktorer i värderingsmodellen för de större skogsinnehaven är dock

motiverade.

 Ett skäl till att man vid fastighetstaxeringen använt begreppen godhet och

godhetsklass under lång tid är sannolikt att man velat undvika det tidigare vid

den skogliga värderingen använda begreppet bonitetsklass. Sedan det tidigare vid

den skogliga värderingen förhärskande Jonson- systemet med indelning i

bonitetsklasserna I-VIII övergivits och en indelning med ståndortsindex införts

vid denna värdering, föreligger inte längre någon risk för sammanblandning om

man använder begreppet bonitetsklass i stället för godhetsklass. Beteckningarna

A-E bör dock bibehållas för bonitetsklasserna vid fastighetstaxeringen.

 Skillnaderna i virkesvärde mellan å ena sidan bok och ek och å andra sidan

övriga lövträd har utjämnats över tiden. RSV anser därför att den nuvarande

detaljerade indelningen av virkesförråd för lövträd inte längre är motiverad och

därför kan tas bort. I värderingsmodellen beaktas vidare inte den högre

kostnaden för anläggning av bok- och ekskog jämfört med tillskapandet av ordinär

lövskog. Vissa extrema förhållanden torde dock kunna hänföras till säregna

förhållanden .

 Skogsägarnas Riksförbund och Sveriges Jordägarförbund har påtalat att

skillnaden i virkesvärde mellan goda bestånd bok och ek kan skilja sig högst

avsevärt från virkesvärdena för skog av övriga lövträd. Det kan här kopnstateras

att de undersökningar som Skogsstyrelsen gjort inför AFT 98 visar att

värdefaktorerna av värderingstekniska skäl bör slås samman. Det kan dessutom

noteras att de förhållanden som påtalats inte är generellt förekommande utan

endast avser vissa särskilöda fall. De eventuella värdeskillnader som i dessa

fall kan förekomma kan på ett tilfredsställande sätt beaktas genom värdefaktorn

kostnad som bl.a. beaktar just kvaliteten och genom justering för säregna

förhållanden.

 Mot bakgrund av det anförda instämmer regeringen i RSV:s förslag.

 Genom värdefaktorn grovskogsprocent anges hur stor andel av barrträden som

består av träd med en brösthöjdsdiameter av minst 25 cm på bark. I samband med

analyser och annat förberedelsearbete inför AFT 92 framkom att faktorn

grovskogsprocent inte längre gav det utslag den gjorde vid den föregående

taxeringen AFT 81. Skogsstyrelsens analyser inför AFT 98 har vidare visat att en

stor del av den information som grovskogsprocenten ger om värderingsenheten

fångas av värdefaktorerna virkesförråd barrträd och godhet (bonitet) i förening.

Värdefaktorn grovskogsprocent kan därför utmönstras.

4.4 Skogsimpediment

Regeringens förslag: Skogsimpediment ges samma definition i

fastighetstaxeringslagen som i skogsvårdslagen (1979:429).

 Värdefaktorn beskaffenhet vid värderingen av skogsimpediment tas bort.

Skälen för regeringens förslag: Med skogsimpediment avses enligt 2 kap. 4 § FTL

myr, berg, hällmark, mark med fjällskog och andra impediment i anslutning till

skogsmark. Definitionen har varit oförändrad sedan FTL infördes. Någon

bestämning av vad som skall avses med skogsimpediment har inte funnits i skogs-

eller skogsvårdeslagstiftning förrän 1993. Genom lagstiftning från 1993 (prop.

1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15, rskr. 1992/93:352, SFS 1993:553) har en

definition av ägoslaget skogsimpediment införts i 2 § skogsvårdslagen

(1979:429). Enligt denna skall mark som inte är lämplig för virkesproduktion

utan produktionshöjande åtgärder men som bär skog eller har förutsättningar att

bära skog hänföras till skogliga impediment. Det är lämpligt att samma

definition av skogsimpediment gäller i skogsvårdslagen och FTL. Den nu angivna

definitionen av skogsimpediment i skogsvårdslagen bör därför föras in i 2 kap. 4

§ FTL.

 För värderingen av skogsimpediment föreskrivs i dag i 14 kap. 5 § FTL två

riktvärdegrundande värdefaktorer, storlek och beskaffenhet. Med beskaffenhet

avses främst slag av förekommande vegetation samt förutsättningar för ökad

produktion. Värdefaktorn indelades vid AFT 92 i två klasser. Skogsstyrelsens

analyser av utfallet av AFT 92 visar att skogsimpediment i allt väsentligt

taxerades i beskaffenhetsklass 2. I riket är mer än 98 % av impedimentarealen

taxerad i beskaffenhetsklass 2. Möjligheterna att utnyttja virkesförrådet på

skogsimpediment har vidare numera inskränkts starkt genom förbudet mot skogliga

åtgärder på impediment större än 0,1 ha. Mot bakgrund av det anförda har värde-

faktorn beskaffenhet ur värderingssynpunkt fått minskad betydelse. På grund

härav och av förenklingsskäl bör värdefaktorn därför utgå.

 Inför 1998 års AFT skall skattemyndigheterna tillställa fastighetsägarna

förslag till fastighetstaxering. Detta skall vara avfattat på blankett enligt

fastställt formulär. Förslaget skall enligt 18 kap. 4 § sista stycket FTL

grundas på av skattemyndigheten kända uppgifter och innehålla uppgifter som är

nödvändiga för fastighetstaxeringen. För att förenkla för fastighetsägarna och

för den administrativa hanteringen önskar RSV att i förslagen till

fastighetstaxeringen förtrycka uppgift om virkesförrådet 1998 grundat dels på

uppgiften om virkesförrådet vid senast företagna fastighetstaxering dels den

tillväxt av virkesförrådet som kan beräknas med ledning av virkesförrådet och

uppgifter om tillämplig volymtillväxt procent. RSV avser att efter samråd med

Skogsstyrelsen fastställa vilka tillväxtprocenter som länsvis skall användas.

Mot den beräkningen liksom övriga uppgifter som ingår i förslaget till

fastighetstaxering kan fastighetsägaren inkomma med påpekande senast den 1

november 1997. Regeringen delar RSV:s bedömning att möjligheten att förtrycka

dessa uppgifter skulle innebära en förenkling både för fastighetsägarna och för

den administrativa hanteringen . Förslaget medför en ändring i 18 kap. 4 § FTL.

 Skogsindustrierna har i sitt yttrande över RSV:s promemoria tagit upp enf råga

som inte bara berör skogsmark utan samtliga kategorier mark somingår i en

lantbruksenhet. Enligt reglerna i 20 kap. 5 § FTL anges en taxeringsenhets

totala enskilda innehavda landareal såvitt avses lantbruksenhet i hektar med

fyra decimaler. Skogsindustrierna har hemställt att detta skall ändras så att

innehavet i stället redovisas i hektar utan några decimaler. Regeringen delar

Skogsindustriernas bedömning och föreslår därför att bestämmelsen i 20 kap. 5 §

ändras på ovan nämnda sätt.

 6

4.5 Storleksinverkan och särskilda värdeförhållanden

Regeringens förslag: Riktvärdena för en lantbruksenhet skall bestämmas med

hänsyn till de värdeförhållanden som gäller för medelstora lantbruksenheter. För

övriga lantbruksenheter skall riktvärdena bli föremål för en storlekskorrektion,

om och i den mån en korrektion behövs på grund av prisbildningen.

 Storlekskorrektionen skall beräknas utifrån lantbruksenheternas sammanlagda

riktvärden och fördelas på de olika värderingsenheterna efter storleken av deras

riktvärden.

Skälen för regeringens förslag: Lantmäteriverket har under förberedelsearbetet

inför AFT 98 genomfört en undersökning angående storleksinverkan vid

prisbildningen på lantbruksenheter. Med storleksinverkan avses därvid det

förhållandet att priset per enhet, antingen i form av köpeskillingen i

förhållande till basvärdet, K/B, eller som kronor per hektar, kr/ha, sjunker med

ökande storlek på den överlåtna egendomen. Den storleksinverkan som undersökts

är dels för lantbruksenheter generellt, dels för jordbruks-, skogsbruks-

respektive bostadsdominerade enheter var för sig. Som underlag för

undersökningen har använts de köp av lantbruksenheter som finns, granskade och

godkända, i ortsprisregister som upprättats inför förberedelsearbetet till AFT

98. Registret innehåller för närvarande ca 12 500 överlåtelser med

köpetidpunkter från den 1 juli 1993 och framåt.

 Ortsprismaterialet har analyserats på följande två sätt. Inledningsvis har en

beräkning gjorts för att undersöka om K/B varierar då lantbruksenheternas

sammanlagda basvärde ökar. Ortsprismaterialet har delats upp på de fyra

lantbrukskategorierna samtidigt som de sorterats efter sex olika

basvärdesklasser, 20 000-99 999 kr, 100 000-299 000 kr, 300 000-699 000 kr och

700 000 kr eller mer. Om det totala basvärdet inte uppgår till 20 000 kr har

köpet inte tagits med i beräkningen.

 En andra beräkning har syftat till att kartlägga hur den eventuella

storleksinverkan ser ut för köp av lantbruksenheter som omfattat enbart åkermark

eller enbart skogsmark. En uppdelning på arealklasser samt en uppdelning på

regioner har gjorts för dessa beräkningar. Resultatet av undersökningen visar

ett signifikativt samband mellan lantbruksenheternas basvärde och K/B. Ju högre

basvärde desto lägre K/B och detta gäller oavsett kategori. Resultaten ger stöd

för att de vid lantbrukstaxeringen 1992 utnyttjade storlekskorrektionerna på

åkermark och skogsmark inte var tillräckliga. Ett bättre hänsynstagande till

storleksinverkan bör därför åstadkommas mera allmänt sett.

 Resultaten för rena skogsköp indikerar att det även finns en tydlig

storleksinverkan av skogsmarkens arealstorlek. Ju större enheterna är desto

lägre blir överlåtelsepriserna mätt i kr/ha. De största enheterna (över 100 ha)

har mellan 30 och 50 % lägre överlåtelsepriser per ha än de minsta enheterna

(1-19 ha). Medelvärdena av K/B indikerar att den storleksinverkan som redan

finns inbyggd i modellen är otillräcklig.

 Resultaten för rena åkermarksköp utvisar inte att det skulle finnas någon

storleksinverkan, hänförlig till arealstorleken, för denna typ av ägoslag. De

genomsnittliga hektarpriserna är tämligen konstanta oberoende av storleken på

enheterna. Medelvärdena av K/B ger emellertid vid handen att de små enheterna

betalas bättre per basvärdekrona än de stora enheterna.

 Som framgår av vad som ovan sagts har det storleksberoende som kunde

konstateras redan inför AFT 92 accentuerats under senare år. Vidare framgår av

Lantmäteriverkets undersökningar att det inte torde gå att undvika en viss

övervärdering av större lantbruksegendomar och en undervärdering av de mindre,

om riktvärdena bestäms utifrån priserna på medelstora lantbruksenheter och

ingen hänsyn till storleken tas.

 Värderingssystemet i FTL bygger på att varje värderingsenhet värderas för sig.

Värderingssystemet förutsätter att värdet av en värderingsenhet inte påverkas av

sammansättningen och storleken av den taxeringsenhet i vilken den ingår. Det

nuvarande värderingssystemet kan alltså hantera sådana värdeförhållanden som att

värderingsenhet för åkermark eller skogsmark bör åsättas ett värde som inte är

proportionellt mot arealen. Däremot klarar systemet inte om t.ex. en

värderingsenhet för skogsmark bör ges olika värde om den ingår i en mycket

värdefull eller en mindre värdefull lantbruksenhet.

 Med hänsyn till bl.a. vad som framkommit vid prisundersökningarna under det

pågående förberedelsearbetet har RSV anfört att den statistiskt belagda

storleksinverkan måste kunna beaktas vid taxeringen. En särskild

storlekskorrektion är aktuell endast i fråga om lantbruksenheter och inte andra

taxeringsenhetstyper eftersom det bara är lantbruksenheter som bildas av ett

flertal värderingsenheter av olika slag av egendom. Regeringen delar RSV:s

bedömning att det finns ett behov av att vid värderingen av lantbruksenheterna i

de berörda fallen kunna korrigera för storleksinverkan och de särskilda

värdeförhållanden som föranleds därav.

 I dag finns en särskild reglering i FTF av storleksinverkan på åker- och

skogsmark. Genom denna reglering lämnas korrektionsfaktorer för de mindre åker-

resp. skogsmarksinnehaven. De erfarenheter som vunnits vid förberedelsearbetet

inför AFT 98 ger emellertid vid handen att dessa korrigeringsmöjligheter inte

täcker de justeringsbehov som tidigare nämnts. De nuvarande reglerna kan således

endast delvis avhjälpa de särskilda värdeförhållanden som på grund av

systematiken i värderingsmetoden kan medföra en över- eller undervärdering av

vissa typer av lantbruksenheter. Dessa särskilda värdeförhållanden och den

värdeinverkan som uppkommer direkt av åker- resp. skogsmarkens arealstorlek har

enligt vad som framkommit vid prisundersökningar och de erfarenheter i övrigt

som vunnits under förberedelsearbetet sådan samverkan att det framstår som

lämpligt att en gemensam metod används för korrigering av dem. Den korrigering

som erfordras avser att kompensera för den använda systematiken vid värderingen,

dvs. värdering per värderingsenhet. Det rör sig därför om en korrigering som i

stort kan utformas lika för hela riket eller i vart fall för stora regioner.

 I det riktvärdesystem som regleras i 7 kap. FTL är modellen för värderingen

följande. Riket indelas i värdeområden för de olika slagen av egendom. För

värdeområdena rekommenderas riktvärden för de olika slagen av egendom. Dessa

skall beräknas med utgångspunkt från de riktvärdegrundande värdefaktorer som är

föreskrivna i FTL för egendomen i fråga. För övriga värdefaktorer är

utgångspunkten genomsnittet inom området. Ägoslagen och byggnaderna av olika

slag på varje fastighet indelas i värderingsenheter. Ett riktvärde beräknas för

varje värderingsenhet så att det svarar mot 75 % av enhetens marknadsvärde. Om

denna prisnivå för värderingsenheterna varierar beroende på vilken

taxeringsenhet som värderingsenheten ingår i, måste en viss nivå väljas, ofta

den genomsnittliga. Vid riktvärdeberäkningen får en avvikelse från den 75-

procentiga nivån göras vid extrapolering i eller anpassning till fastställda

värdetabeller eller värdeserier.

 Den 75-procentiga nivån för de sammanlagda riktvärdena inom en taxeringsenhet

skall uppnås efter en eventuell justering för säregna förhållanden, dvs. efter

beaktande av värdefaktorer som inte enligt värderingsmodellerna är

riktvärdegrundande och som påtagligt inverkar på marknadsvärdet.

 Den korrektion för storleksinverkan och särskilda värdeförhållanden, som nu

aktualiserats, avser inte någon sådan avvikelse på grund av anpassning e.d. som

anges i 7 kap. 4 § FTL. Inte heller kan korrektionen definieras som en justering

för säregna förhållanden. Sådan justering är knuten till sådana värdepåverkande

faktorer som förekommer inom ett värdeområde och som inte enligt

värderingsmodellerna i FTL är riktvärdegrundande. Justering för säregna

förhållanden kan således ske med hänsyn till en sådan icke riktvärdegrundande

värdepåverkande faktor som avviker från vad som är genomsnittligt för denna inom

värdeområdet och som påtagligt påverkar det sammanlagda riktvärdet för en

taxeringsenhet. Den nu föreslagna korrektionen är inte knuten till storleken av

någon särskild värdefaktor inom värdeområdet utan är i stället en korrigering

utan beroende av särskilda värdefaktorer. Korrektionen kan därför inte hänföras

till justering för säregna förhållanden.

 Med hänsyn till korrigeringens karaktär bör den regleras särskilt i FTL. RSV

har mot bakgrund av det anförda föreslagit att korrigeringen, som föreslås bli

betecknad storlekskorrektion, regleras särskilt i en ny paragraf, 7 kap. 4 a §

FTL. Där bör föreskrivas att riktvärdena för lantbruksenhet skall bestämmas med

hänsyn till de värdeförhållanden som gäller för medelstora lantbruksenheter och

att för övriga lantbruksenheter riktvärdena skall bli föremål för en

storlekskorrektion, om och i den mån en korrektion behövs på grund av

prisbildningen. Med värdeförhållanden avses den genomsnittliga

marknadsvärdenivån såsom den definieras i 5 kap. 3 § FTL. Det bör ankomma på RSV

att närmare precisera vad som avses med medelstora lantbruksenheter.

 Storlekskorrektionen skall beräknas utifrån lantbruksenheternas sammanlagda

riktvärden. Korrektionen bör fördelas på de olika värderingsenheterna efter

storleken av deras riktvärden. Uppgår riktvärdet för en värderingsenhet avseende

småhus till 50 000 kr, skall det medräknas vid beräkningen av det sammanlagda

riktvärdet, även om värderingsenhetens värde efter storlekskorrektion och en

eventuell justering för säregna förhålanden understiger 50 000 kr.

 Värderingsenhet avseende småhus och tomtmark vars riktvärde beaktats vid

bestämmande av en storlekskorrektion registreras, även om värderingsenheten inte

åsätts något värde.

 Uppgår riktvärdet för en värderingsenhet avseende småhus inte till 50 000 kr

skall det dock inte beaktas vid storlekskorrektionen och inte heller

registreras.

 Storlekskorrektionen bör ses som en särskild korrektion av det totala

riktvärdet. Den bör inte påverka beräkningen av en justering för säregna

förhållanden som liksom nu bör beräknas på det totala riktvärde för en

lantbruksenhet som tagits fram före en eventuell storlekskorrektion. Detta bör

framgå av 7 kap. 5 och 6 §§ FTL. Den närmare utformningen av

storlekskorrektionen bör liksom vad som gäller för bl.a. värdetabeller och

klassindelning av värdefaktorer regleras genom föreskrifter av regeringen eller

den myndighet regeringen bestämmer. En bestämmelse om detta bör tas in i 7 kap.

7 § FTL. Storlekskorrektionen bör redovisas i beslutet om fastighetstaxering.

Detta bör föreskrivas i 20 kap. 4 § FTL.

 I samband med de nu föreslagna ändringarna bör också den för riktvärdesystemet

grundläggande regeln om att ett riktvärde skall bestämmas för en värderingsenhet

tas in i 7 kap. 3 § FTL och behövs då inte längre i 1 kap. 2 § FTF.

 Storlekskorrektionen kan bestämmas olika noggrant. Enligt RSV:s mening bör

korrektionen i princip anges i hela tusental kronor. Vidare finns det anledning

att som för justering av säregna förhållanden fastställa ett minsta belopp för

att korrektion skall ske.

 Med hänsyn till de analyser som hittills kunnat ske av ortprismaterialet är

det ett rimligt antagande att om riktvärdena ställs in så att basvärdenivån blir

0,75 för lantbruksenheter med ett basvärde av 500 000 kr, så kommer

basvärdenivån för lantbruksenheter med ett basvärde av 100 000 kr att bli 0,60

om samma riktvärden används. För lantbruksenheter med ett basvärde omkring 5 000

000 kr kan basvärdenivån under de givna förutsättningarna antas bli 0,90.

 Om riktvärdena bestäms så att basvärdenivån blir 0,75 för mycket små

fastigheter, blir alla storlekskorrektioner positiva. Riktvärdena bör bestämmas

så att basvärdenivån blir 0,75 för medelstora fastigheter. Det innebär att

storlekskorrektionerna kan bli både positiva och negativa. Det bör ankomma på

RSV att i samband med genomförandet av provvärderingarna och sedan analysen av

ortsprismaterialet slutförts lägga fast nivåerna för riktvärden och

storlekskorrektionens storlek.

 För att erhålla en storlekskorrektion som kan godtas med hänsyn till lämplig

ambitionsnivå vid värdering och till administrativa rationalitetsskäl bör främst

följande beaktas.

 Justering för säregna förhållanden får enligt 7 kap. 5 § FTL göras för

småhusenheter endast om justeringen uppgår till 50 000 kr. Motsvarande gäller i

praxis också för de andra taxeringsenhetstyperna. Om motsvarande gräns infördes

för storlekskorrektionen skulle sannolikt endast lantbruksenheter med sammanlagt

riktvärde över en miljon kr komma i fråga för storlekskorrigering.

 RSV anser att en lämplig gräns för storlekskorrektionen bör ligga vid halva

det belopp då en justering för säregna förhållanden skall ske, dvs.

25 000 kr. Detta innebär att någon storlekskorrektion sannolikt inte kommer att

aktualiseras förrän taxeringsenhetens sammanlagda riktvärde överstiger 700 000

kr. Metoden medför en viss undervärdering av de små lantbruken som, då den

relativt sett är obetydlig, kan föranleda vissa förändringar av förfarandet vid

omräkningen.

 Regeringen föreslår med anledning av vad som anförts att det i en ny

 4 a § i 7 kap. FTL anges att riktvärdena för lantbruksenhet skall bestämmas med

hänsyn till de värdeförhållanden som gäller för medelstora lantbruksenheter och

att riktvärdena för övriga lantbruksenheter skall bli föremål för en

storlekskorrektion, om och i den mån det behövs med hänsyn till prisbildningen.

 Storlekskorrektionen bör beräknas utifrån lantbruksenheternas sammanlagda

riktvärden. Beloppet för korrigering skall fördelas och redovisas på de

värderingsenheter, som ingår i lantbruksenheten, i förhållande till

värderingsenhetens riktvärde. Storlekskorrektion skall dock endast ske om den

föranleder en sammanlagd höjning eller sänkning av riktvärdena med minst 25 000

kr.

 De tabeller som krävs för storlekskorrektionen bör regleras i FTF.

Korrektionsbeloppens storlek i tabellerna bör ges som rekommendationer av RSV.

Det antal tabeller som behövs torde vara antingen en för hela riket eller några

olika för delar av riket. Avgörande härför måste bli den fortsatta analysen av

ortsprismaterialet.

 Förslag till storlekskorrektioner bör lämnas av Lantmäteriverket och prövas

under provvärderingen inför AFT 1998.

 Vidare bör begränsningen till småhusenheter i 7 kap. 5 § slopas då det gäller

kravet att justering för säregna förhållanden skall uppgå till minst 50 000 kr.

 Förslaget till storlekskorrektion kan vidare föranleda ändring av reglerna om

omräkningstal med uppdelning på dels större, del mindre lantbruksegendomar.

5 Ikraftträdande

De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 juli 1997.

6 Ekonomiska effekter

Förslagen innebär i huvudsak tekniska justeringar i värderingsförfarandet inför

1998 års AFT och bedöms därför inte få några ekonomiska effekter.

 7

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

2 kap.

4 §

Definitionen av skogsimpediment har anpassats till den definition som finns i

skogsvårdslagen (1979:429).

5 kap.

8 §

I paragrafen har införts en bestämmelse om att vid bestämmande av delvärde för

en lantbruksenhet får undantag göras från bestämmelsen i 5 kap. 2 § i de fall

det sker en storlekskorrektion enligt reglerna i 7 kap.

4 a §.

7 kap.

3 §

Ändringen innebär att den för riktvärdesystemet grundläggande regeln att ett

riktvärde skall bestämmas för en värderingsenhet flyttas hit från 1 kap. 2 §

FTF.

4 a §

I paragrafen regleras den storlekskorrektion som införs vid taxeringen av

lantbruksenheter fr.o.m. 1998.

5 §

Ändringen i första stycket innebär att justering för säregna förhållanden görs

av taxeringsenhetens sammanlagda riktvärde utan beaktande av en eventuell

storlekskorrektion enligt 4 a §.

 Ändringen i andra stycket innebär att begränsningen till småhusenheter skall

utgå då det gäller kravet att justering för säregna förhållanden skall uppgå

till minst 50 000 kr.

6 §

Ändringen innebär att en taxeringsenhets basvärde skall fastställas efter en

eventuell storlekskorrektion eller justering för säregna förhållanden.

7 §

Här anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som

genom föreskrifter närmare skall reglera utformningen av storlekskorrektionen.

8 kap.

2 §

Ändringen är en följdändring med anledning av de nya bestämmelserna i 7 kap. 4 a

§ om storlekskorrektion.

3 §

Ändringarna innebär att för småhus på lantbruksenhet blir värdefaktorerna

byggnadskategori och fastighetsrättsliga förhållanden desamma som för småhus på

småhusenhet. I bestämmelsen förs in en särskild klassindelningsregel för de fall

ett småhus på ett lantbruk utgör brukningscentrum samt en regel om vilket småhus

som skall anses vara brukningscentrum i de fall det finns flera småhus på en

lantbruksenhet.

12 kap.

3 §

Ändringarna innebär att för tomtmarken till småhus på lantbruksenheter får

värdefaktorerna typ av bebyggelse och fastighetsrättsliga förhållanden ett i

princip motsvarande innehåll som det som föreslagits beträffande värdefaktorerna

byggnadskategori och fastighetsrättsliga förhållanden för småhus i 8 kap 3 §.

13 kap.

2 §

Ändringen är en följdändring med anledning av de nya bestämmelserna om

storlekskorrektion i 7 kap. 4 a §.

14 kap.

2 §

Ändringen är en följdändring med anledning av de nya bestämmelserna om

storlekskorrektion i 7 kap. 4 a §.

3 §

Ändringarna i första stycket innebär att värdefaktorn godhet i stället skall

kallas bonitet samt att det endast skall finnas en värdefaktor avseende

virkesförråd lövträd och inte som tidigare en för virkesförråd bok och ek och

ytterligare en för virkesförråd övriga lövträd. Vidare har värdefaktorn

grovskogsprocent slopats.

 Ändringen i andra stycket innebär att den förenklade värdemodell som vid AFT

1992 användes för skogsinnehav understigande 20 ha fr.o.m. 1998 års AFT skall

användas på skogsinnehav understigande 30 ha.

5 §

För skogsimpediment skall fr.o.m. 1998 års AFT endast finnas en värdefaktor,

storlek. Värdefaktorn beskaffenhet slopas.

18 kap.

4 §

I fjärde stycket har införts en bestämmelse som möjliggör för RSV att i

förslagen till fastighetstaxeringen förtrycka uppgifter om virkesförråd 1998.

20 kap.

4 §

I paragrafen har införts en bestämmelse om att skattemyndigheten i sitt beslut

om fastighetstaxering skall redovisa storlekskorrektion enligt 7 kap. 4 a §

5 §

Ändringen innebär att taxeringsenhetens totala enskilda innehavda landareal för

lantbruksenhet skall anges i hektar utan decimaler.

 8

Bilaga 1 och 2 ej med

 9

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden, Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:74 Vissa frågor inför allmän

fastighetstaxering 1998 av lantbruk.

 47