Regeringens skrivelse 1992/93:156

med redogörelse för tillämpningen av lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll

Regeringen överlämnar till riksdagen enligt bifogade utdrag ur regerings­protokoUet den 10 december 1992 en redogörelse för tillämpningen av lagen (1991:572) om särskild udänningskontroll under dden den 1 juU 1991-den 30 juni 1992.

På regeringens vägnar

Cari[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

1 Riksdagen 1992/93. 1 samL Nr 156

Skr. 1992/93:156

Kulturdepartementet

Skr. 1992/93:156

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den 10 december 1992

Närvarande: statsministem[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och stetsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse med redogörelse för tillämpningen av lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll

Särskilda bestämmelser med syfte au bekämpa terrorism infördes i svensk lagsUftning genom lagen (1973:162) om särskilda åtgärder ull förebyggande av vissa våldsdåd med intemaUonell bakgrand. Reglemas syfte var att göra det möjligt att hindra presumUva terrorister från att komma in i eller stanna kvar i vårt land och att skapa utrymme för kontroU i de fall då de av asylrätts­liga skäl ändå måste beredas en fristed i landet.

Bestämmelsema har ändrats vid flera tiUfällen. Sedan den I juU 1991 åter­finns de i lagen (1991:572) om särskild udänningskontroll.

Vid den nya lagens tUlkomst konsteterades att särskilda bestämmelser allt­jämt behövs som ger uuymme för att ur landet avlägsna sådana udänningar som bedöms som farliga med hänsyn till risken för terrorhandlingar (prop. 1990/91:118 s.30)

Enligt lagen skall en udänning kunna utvisas om det behövs av hänsyn dll rikets säkerhet, eUer om det med hänsyn tUl vad som är känt om hans Udigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han kommer att begå eller medverka ull en brottslig gäming som innefattar våld, hot eUer tvång för politiska syften. Bestämmelsema i uUänningslagen (1989:529) om avvisning och utvisning skaU dock uUämpas i förste hand.

Tidigare har det varit ett krav att uUänningen skall tillhöra en viss organi-saUon. Dette avskaffades i den nya lagen. En annan skUhiad är att bestämmel­sen om utvisning kan tillämpas även vid brottslig gäming i en främmande stat. Detta gäller dock inte gäming som har övervägande karaktär av politiskt brott. Möjlighet att föreskriva om s.k. kommunarrest samt om byte av bostad och arbete har avskaffats. Bestämmelser om skyldighet för en udänning att på vissa uder anmäla sig hos en polismyndighet, s.k. anmälningsplikt, finns kvar. FöraLsätmingama för att Ullgripa tvångsåtgärder i spaningssyfte, t.ex. husrannsakan och hemlig teleavlyssning har skärpts. Ett beslut om anmäl-ningspUkt eller ett förordnande om befogenhet aU ullämpa tvångsmedels-

bestämmelsema är giltigt i högst u år. Efter giltighetsddens utgång skall frå-    Skr. 1992/93: 156 gan prövas av allmän domstol.

Tenroristbestämmelsema och reglema om särskUda tvångsåtgärder fick vid sin ullkomst en begränsad giUighetstid vilket innebar en kontrollmöjlighet över regeringens och myndighetemas handlande. När terroristbestämmel-sema permanentades år 1975 bestämdes att regeringen varje år skulle lämna en skrivelse tiU riksdagen med redovisning av terroristbestämmelsernas tillämpning (prop. 1975/76:18 s. 161). En motsvarande redovisningsskyl­dighet infördes år 1982 såvitt avsåg bestemmelsema om särskilda tvångs­åtgärder. I samband med införandet av lagen om särskild uUänningskontroU ansågs att den parlamentariska kontrollen av hur regeringen tillämpar terroristbestämmelsema och reglema om tvångsåtgärder även i fortsätmingen bör ske genom att regeringen årligen lämnar en skrivelse härom tUl riksdagen (prop. 1990/91:118 s. 72, bet. JuU 29, s. 32). Den senaste redovisningen gjordes i regeringens skrivelse 1991/92:79.

En redogörelse för ullämpningen av lagen (1991:572) om särskUd ut-lännuigskonUoU under tiden den 1 juli 1991-den 30 juni 1992 har utarbetats inom kulturdepartementet. Redogörelsen bör fogas till regeringsprotokollet som bilaga.

Jag hemställer att regeringen till riksdagen överiämnar den inom kultur­departementet upprättede redogörelsen för tillämpningen av lagen om särskUd utlänningskonuoll under uden den I juU 1991-den 30 juni 1992.

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Redogörelse för tillämpningen av lagen

Skr. 1992/93:156

(1991:572) om särskild utlänningskontroll

B>g

Rikspolisstyrelsen har i skrivelse ull regeringen den 10 november 1992 redogjort för Ullämpningen av lagen om särskild utlänningskontroU under Uden den 1 juli 1991-den 30 juni 1992. Av skrivelsen framgår bl.a. följande.

Lagen har Ullämpats vid tre tillfäUen under perioden och har inskränkt sig dll beslut om tegande i förvar. Den slutgiltiga handläggningen av ärendena har genomförts med stöd av utlänningslagen (1989:529) eftersom föratsätt­ningar förelegat för avvisnuig respekuve utvisning med stöd av den lagen.

Rikspolisstyrelsen har beslutet att en medborgare i Irak skaU tas i förvar enligt lagen om särskild udänningskontroll. Regeringen har därefter fastställt Stetens Invandrarverks beslut om utvisning enligt uUänningslagen. Beslutet har inte kunnat verkställas.

En stetslös palestinier har efter Rikspolisstyrelsens beslut om förvar av­visats av regeringen enligt uUänningslagens bestämmelser.

Sludigen har en iransk medborgare tagits i förvar enligt lagen om särskild uUänningskonUoU men därefter avvisats enligt uUänningslagen.

Under år 1984 beslutade regeringen med stöd av 47 § uUänningslagen (1980:376) att nio turkiska medborgare, medlemmar av Kurdistans arbetar­parti (PKK), skulle utvisas ur landet. Besluten kunde inte verkställas efter­som verkstellighetshinder ansågs föreligga. Genom beslut den 31 augusti 1989 upphävdes utvisningarna beträffande två av utlänningama och den 11 oktober 1990 ändrades föreskriftema för sex av dem. Genom beslut den 5 september 1991 upphävde regeringen utvisningarna för de kvarvarande.

Utrikesdepartementet har i en skrivelse den 10 november 1992 redogjort för den intemationella terrorismens utveckling från halvårsskiftet 1991 till halvårsskiftet 1992. Av skrivelsen framgår bl.a. följande.

Antalet intemationella terroristdåd har fortsatt att minska under perioden. Flest incidenter har Latinamerika svarat för, följt av Västeuropa. De attentet som genomförts har inte varit särskilt omfattande med undanteg för bomb­attentetet mot Israels ambassad i Buenos Aires i mars 1992 då ett flertal per­soner dödades och närmare 150 skadades. Flera personer av arabiskt ur­sprang greps som misstänkte för brotten.

Under perioden har inte Sverige eller svenska intressen utomlands varit förstahandsmål för terroristettecker. Det förekommer att vissa personer som kommit hit av poUUska skäl fortsätter sin kamp mot regimerna i sina hem­länder. Sålunda har den turkiska ambassaden, resebyrån och flygbolaget ut­satts för upprepade attacker, de allvarligaste i juU 1991 och i mars 1992. Den iranska ambassaden utsattes för mordbrand och skadegörelse i en attack i början av april 1992, varvid ambassadpersonal var i livsfara.

Terroristorganisationen Sendero Luminoso har i Pera fortsatt sin verksam­het samUdigt som de peraanska myndighetema intensifierat kampen mot or-ganisaUonen, särskilt sedan halvårsskiftet 1992 i och med att organisationens ledare och andra representanter gripits och lagforts.

I Mellerste Östern har hotet från terroristgrupper inte varit så omfattende Skr. 1992/93: 156 och skälen härtill torde vara dels den förhöjda beredskap och det intema- Bilaga tionella samarbete som följde i Gulfkrigets spår, dels de pågående freds­samtalen om Mellerste Östern. Beroende på vad utgången av dessa samtal blir kan dette medföra reaktioner i form av terroristaktioner från olika intresse­grapper. Vissa länder i området fortsätter att stödja terrorism och att förfölja oppositionella landsmän bosatte i utiandet. De fleste västerlänningar som har håUits som gisslan i Mellerste Östern släpptes under andra halvåret 1991.

Från amerikansk och brittisk sida har begärts att Libyen utiämnar två namngivna libyer för lagföring i anledning av Lockerbiekatastrofen. Libyen har vägrat dette. FN:s säkerhetsråd beslöt i januari 1992 om sanktioner mot Libyen. Frankrike har anklagat Libyen för att ligga bakom förintelsen av det franska flygbolaget UTA:s flygplan som störtede över Tchad våren 1989.

Terrorism från den extrema vänstern har inte inneburit några problem under perioden. Många av de i Västeuropa verksamma terroristgrapf)emas ledare sitter i fängelse. Röda arméfraktionen i Tyskland, 17 november-grappen i Grekland, ETA och GRAPO i Spanien har varit aktiva. Farhågoma för terroristdåd i samband med de olympiska spelen i Barcelona och världsut­ställningen i SevUla besannades dock inte. Kurdiska PKK och den proviso­riska irländska republikanska armén, PIRA, har fortsatt sina attacker mot turkiska resp. brittiska mål, uite bara i hemländema.

De radikala grappemas verksamhet synes ideologiskt inte ha påverkats av kommunismens fall i öststetema. Dessa länders nya regimer stöder inte ter­roristgmpper. Brottsligheten i det foma Östeuropa har ökat kraftigt men de politiska, religiösa och emiska konfliktema har i stort sett inte drabbat utom­stående.

Den extrema högern utgör ett växande hot med sina ofte våldsamma re­aktioner mot flyktingar. Politiskt organiserade våldsdåd mot flyktingförlägg­ningar har ägt ram t.ex. i Tyskland. Åven i Sverige har förekommit flykting-fientiiga attecker. Politiskt har emellertid den exttema högern ingen tyngd i Sverige.