Regeringens proposition

1997/98:11

Sveriges tillträde till CIS-konventionen och en ny

lag om register i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet

Prop.

1997/98:11

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 2 oktober 1997

Thage G.[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen behandlar tullens möjligheter att använda

informationsteknik i brottsbekämpningen i det nationella och

internationella arbetet. Det internationella informationsutbytet och

tullens underrättelse- och spaningsverksamhet får allt större betydelse

för tullens möjligheter att målinriktat kunna ingripa mot den allvarliga

och organiserade brottsligheten i den internationella varuhandeln.

I propositionen föreslås att riksdagen skall godkänna konventionen

om användning av informationsteknologi för tulländamål (CIS-

konventionen) och avtalet om provisorisk tillämpning av

konventionen samt ett protokoll om behörighet för EG-domstolen att

lämna förhandsavgöranden om tolkning av konventionen.

I propositionen föreslås också en ny lag med bestämmelser om

register i tullens brottsbekämpande verksamhet. Enligt denna lag skall

tullens underrättelseverksamhet få inrätta datoriserade underrättelse-

register avseende allvarlig brottslig verksamhet. Reglerna för det

nuvarande spaningsregistret som förs med stöd av förordningen

(1987:864) föreslås överföras till den nya lagen. Därutöver föreslås

följdändringar i sekretesslagen, lagen om polisregister m.m., tull-

registerlagen och lagen om utredning angående brott mot utländsk

tullag. Slutligen föreslås ändringar i tullagen som innebär dels att

Fiskeriverket skall få upplysningar från Tullverket om import av

fiskprodukter, dels att Generaltullstyrelsens beslut angående

förhandsbesked om ursprung överklagas till allmän

förvaltningsdomstol.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet 6

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100) 11

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1965:94) om

polisregister m.m. 12

2.4 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen

(1990:137) 13

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:431) om

utredning angående brott mot utländsk tullag 14

2.6 Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550) 15

3 Ärendet och dess beredning 17

4 Bakgrund 18

5 Allmänna överväganden om användning av informationsteknik i

brottsbekämpning inom tullen 19

5.1 Informationsteknik inom brottsbekämpningen 21

5.2 Behovet av ny reglering 22

6 Nuvarande ordning och gällande rätt 24

6.1 Tullens brottsbekämpande verksamhet 24

6.2 Tullkriminalen 26

6.3 Den nuvarande registerregleringen 28

7 Utformningen av tullens register för brottsbekämpande

verksamhet 31

7.1 Register för underrättelseverksamhet 36

7.1.1 Underrättelseregister 41

7.1.2 Analysregister 44

7.2 Spaningsregister 47

8 Utlämnande, säkerhet och gallring i registren 49

8.1 Sekretesskyddet för registeruppgifter 50

8.2 Utlämnande av uppgifter ur registren 51

8.3 Gallring av uppgifter 54

8.4 Kontroll, säkerhet och övervakning 57

9 Tullsamarbete i EU och tullinformationssystemet 58

10 CIS-konventionen 62

10.1 CIS-konventionen 62

10.2 Överväganden 62

10.3 EG-domstolens roll 64

10.4 CIS-konventionens innehåll 66

10.4.1 Inledning 67

10.4.2 Avdelning I Definitioner 67

10.4.3 Avdelning II Upprättande av ett

tullinformationssystem 68

10.4.4 Avdelning III Tullinformationssystemets

drift och användning 68

10.4.5 Avdelning IV Ändring av uppgifter 72

10.4.6 Avdelning V Bevarande av uppgifter 72

10.4.7 Avdelning VI Skydd för uppgifter 73

10.4.8 Avdelning VII Institutionella bestämmelser 75

10.4.9 Avdelning VIII Kontrollen av skyddet för

personuppgifter 75

10.4.10 Avdelning IX Säkerhet i förbindelse med

tullinformationssystemet 76

10.4.11 Avdelning X Ansvar och skyldigheter 76

10.4.12 Avdelning XI Tillämpning och

slutbestämmelser 77

10.5 Tillämpningsavtalets innehåll 78

10.6 Innehållet i protokollet om EG-domstolens behörighet 78

10.7 Lagstiftningsbehov 79

10.7.1 Tullens möjligheter att registrera uppgifter i

tullinformationssystemet 80

10.7.2 Användning av uppgifter i

tullinformationssystemet 82

10.7.3 Regler för skydd av personuppgifter och

datasäkerhet 84

11 Ändringar i tullagen 86

11.1 Överklagande av beslut om bindande ursprungsbesked 86

11.2 Utlämnande av uppgifter till Fiskeriverket 87

12 Ekonomiska konsekvenser 88

12.1 Kostnader för tullens register i brottsbekämpande

verksamhet 88

12.2 Kostnader för EU:s tullinformationssystem 88

12.3 Ändringar i tullagen 89

13 Författningskommentarer 90

13.1 Förslag till lag om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet 90

13.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100) 98

13.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1965:94) om

polisregister m.m. 98

13.4 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen

(1990:137) 98

13.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:431) om

utredning angående brott mot utländsk tullag 99

13.6 Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550) 9

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian (Ds 1997:2)

 Nya register för Tullverkets brottsbekämpande

 verksamhet 100

Bilaga 2 Remissinstanserna 103

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 104

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 114

Bilaga 5 CIS-konventionen 123

Bilaga 6 Tillämpningsavtalet 135

Bilaga 7 Protokollet om EG-domstolens behörighet 137

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 oktober 1997 140

Rättsdatablad 141

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 godkänner

 1. konventionen den 26 juli 1995 som utarbetats på grundval av

artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om användning av

informationsteknologi för tulländamål,

 2. avtalet den 26 juli 1995 avseende provisorisk tillämpning mellan

vissa av Europeiska unionens medlemsstater av konventionen som

utarbetats på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska

unionen om användning av informationsteknologi för tulländamål,

 3. protokollet den 29 november 1996 upprättat på grundval av

artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om förhandsavgörande

av Europeiska gemenskapens domstol angående tolkningen av

konventionen om användning av informationsteknologi för

tulländamål,

 4. att Sverige avger en förklaring enligt artikel 2.2b i protokollet om

förhandsavgörande av Europeiska gemenskapens domstol angående

tolkningen av konventionen om användning av informationsteknologi

för tulländamål,

och antar regeringens förslag till

1. lag om register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet,

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

3. lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m.,

4. lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137),

5. lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott

mot utländsk tullag, och

6. lag om ändring i tullagen (1994:1550).

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

Härigenom föreskrivs följande.

Allmänna bestämmelser

1 § För de ändamål som anges i denna lag får register föras med hjälp

av automatisk databehandling för tullmyndigheternas

brottsbekämpande verksamhet i form av

1. register i underrättelseverksamhet bestående dels av ett

gemensamt underrättelseregister, dels av analysregister, och

2. ett gemensamt spaningsregister.

2 § Vid tillämpning av denna lag eller av en förordning som har

utfärdats med stöd av lagen skall registrens integritetskänsliga natur

beaktas. Innehållet i registren skall begränsas till uppgifter som är

nödvändiga för registrens ändamål.

3 § Uppgifter om en person får inte föras in i ett register enbart på

grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung,

hälsa, sexuella läggning, politiska åskådning, religiösa tro eller

filosofiska övertygelse eller medlemskap i en fackförening.

Uppgifter om en person i ett register får kompletteras med sådana

uppgifter som avses i första stycket endast om det är oundgängligen

nödvändigt för registrets ändamål. Uppgifter som avses i första stycket

får inte användas som sökbegrepp.

Register i underrättelseverksamhet

Definitioner

4 § Med underrättelseverksamhet avses i denna lag verksamhet inom

tullmyndighet som består i att samla och bearbeta information för att

klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att

utövas och som inte utgör förundersökning enligt lagen (1960:418) om

straff för varusmuggling eller 23 kap. rättegångsbalken.

Med allvarlig brottslig verksamhet avses i denna lag verksamhet

som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse i två år eller

däröver och som tullmyndighet enligt lag eller förordning har

befogenhet att ingripa mot.

Med särskild undersökning avses i denna lag en undersökning i

underrättelseverksamhet som innebär insamling, bearbetning och

analys av uppgifter i syfte att ge underlag för beslut om

förundersökning eller om särskilda åtgärder för att förebygga,

förhindra eller upptäcka brott.

Underrättelseregistret

5 § Underrättelseregistret skall användas för att få underlag för

särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet samt

för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till

underrättelseverksamhet.

6 § Underrättelseregistret får inrättas av Generaltullstyrelsen och föras

som ett gemensamt register för tullmyndigheternas

underrättelseverksamhet. Generaltullstyrelsen är registeransvarig för

underrättelseregistret.

7 § I underrättelseregistret får det föras in uppgifter som kan hänföras

till en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att

allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och

den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha

utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med allvarlig brottslig verksamhet eller om hjälpmedel som kan antas

ha använts i samband med sådan verksamhet får registreras, även om

uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns

någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning

om att det inte finns någon misstanke mot denne.

8 § Till underrättelseregistret får inte uppgifter från något annat

personregister inhämtas med hjälp av automatisk databehandling.

Analysregister

9 § Ett analysregister skall användas i samband med en särskild

undersökning avseende allvarlig brottslig verksamhet för att få

underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för

att förebygga, förhindra eller upptäcka brott.

10 § En tullmyndighet får inrätta och föra analysregister när en

särskild undersökning har inletts och det finns anledning att anta att

allvarlig brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas.

Tullmyndigheten är registeransvarig för analysregistret.

11 § I ett analysregister får föras in uppgifter som kan hänföras till en

enskild person endast om uppgifterna har anknytning till den särskilda

undersökningen. Uppgifterna om en enskild person som det inte finns

någon misstanke mot skall förses med upplysning om detta

förhållande.

12 § Ett beslut om att inrätta ett analysregister skall innehålla

uppgifter om registrets benämning, den särskilda undersökningens

ändamål och när registret skall upphöra samt de föreskrifter i övrigt

som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i de registrerades

personliga integritet. Generaltullstyrelsen skall föra en förteckning

över beslut att inrätta analysregister. Ett analysregister behöver inte

anmälas till Datainspektionen.

13 § Till ett analysregister får uppgifter från andra personregister som

förs av tullmyndighet eller polismyndighet inhämtas med hjälp av

automatisk databehandling.

Register i spaningsverksamhet

Spaningsregistret

14 § Spaningsregistret skall användas för att underlätta tillgången till

uppgifter med anknytning till brott som förövats eller kan antas ha

förövats och som tullmyndighet har befogenhet att ingripa mot.

15 § Spaningsregistret får inrättas av Generaltullstyrelsen och föras

som ett gemensamt register för tullmyndigheternas spanings- och

kontrollverksamhet. Generaltullstyrelsen är registeransvarig för

spaningsregistret.

16 § I spaningsregistret får det föras in uppgifter som kan hänföras till

en enskild person endast om den som avses med uppgiften kan

misstänkas för att ha förövat brott som avses i 14 § och bara under

förutsättning att registreringen är av särskild betydelse för

brottsbekämpningen.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med brott som avses i 14 § eller om hjälpmedel som kan antas ha

använts i samband med sådant brott får registreras, även om

uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns

någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning

om att det inte finns någon misstanke mot denne.

17 § Till spaningsregistret får uppgifter som avses i 16 § inhämtas från

polismyndighet eller polisregister med hjälp av automatisk

databehandling. Detsamma gäller motsvarande uppgifter som en

tullmyndighet erhåller enligt internationell en överenskommelse som

Sverige tillträtt.

Utlämnande av uppgifter ur register

18 § Personuppgifter i ett register skall på begäran lämnas ut till

1. Riksdagens ombudsmän, Justitiekanslern och Datainspektionen,

2. regeringen och domstolar, om uppgifterna behövs för prövning av

beslut om utlämnande av uppgifter ur ett register,

3. åklagare, om uppgifterna behövs för en förundersökning eller för

prövning av frågan om inledande av en förundersökning.

Personuppgifter i ett register får lämnas ut till Rikspolisstyrelsen,

polismyndigheter och Kustbevakningen, om uppgifterna kan antas ha

betydelse för den brottsbekämpande verksamheten.

Uppgifter får vidare lämnas ut till en utländsk myndighet eller en

mellanfolklig organisation

1. i enlighet med förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om

ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete mellan de förra och kommissionen

för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen, eller

2. om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som

Sverige efter riksdagens godkännande har tillträtt.

19 § Uppgifter i underrättelseregistret får med hjälp av automatisk

databehandling endast tillföras analysregister som förs inom

Tullverket. Uppgifter i ett analysregister får inte tillföras andra

personregister med hjälp av automatisk databehandling. Uppgifter i

spaningsregistret får med hjälp av automatisk databehandling endast

tillföras polismyndighet eller polisregister.

Gallring av uppgifter

20 § Uppgifterna om en person i ett register skall gallras när de inte

längre behövs för registrets ändamål och senast vid den tidpunkt som

anges i 21 23 §§.

21 § Uppgifterna i underrättelseregistret skall gallras senast tre år efter

det att uppgifter om att en registrerad person skäligen kan misstänkas

för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet

senast infördes. Om en särskild undersökning som rör en registrerad

person har inletts, får dock uppgifterna stå kvar till dess att

undersökningen har avslutats.

22 § Uppgifterna i ett analysregister skall gallras senast ett år efter det

att beslutet om att inrätta registret fattades. Registret får dock bestå

längre tid, om det är av särskild betydelse för att den särskilda

undersökningen skall kunna avslutas.

23 § Uppgifterna i ett spaningsregister skall gallras senast när

1. misstanke som antecknats inte längre finns mot den registrerade,

2. domstol har meddelat dom eller beslut som har vunnit laga kraft,

eller när strafföreläggande har godkänts i anledning av misstanken

och det inte finns någon misstanke mot den registrerade om annat

brott som får föras in i registret,

3. åttio år förflutit från det år då den registrerade föddes, eller

4. den registrerade har avlidit.

Särskilda bestämmelser

24 § Om någon som i tjänsten tar befattning med en uppgift som har

lämnats ur register finner anledning att anta att uppgiften är oriktig,

skall han genast anmäla detta till Generaltullstyrelsen eller till

registeransvarig tullmyndighet.

25 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter för register som förs med stöd av denna

lag.

______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.2 Förslag till lag om ändring i

sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 Kap.

17 §2

Sekretess gäller i verksamhet

som avser förande av eller uttag

ur allmänt kriminalregister eller

register som förs enligt lagen

(1965:94) om polisregister m.m.

för uppgift som har tillförts

registret. Om utlämnande av

sådan uppgift gäller vad som är

föreskrivet i lag om register som

nu har nämnts och i

säkerhetsskyddslagen

(1996:627) samt i förordningar

som har stöd i dessa lagar.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller

inte i fråga om sekretessen enligt

denna paragraf.

Sekretess gäller i verksamhet

som avser förande av eller uttag

ur allmänt kriminalregister eller

register som förs enligt lagen

(1965:94) om polisregister m.m.

för uppgift som har tillförts

registret. Om utlämnande av

sådan uppgift gäller vad som är

föreskrivet i lag om register som

nu har nämnts och i

säkerhetsskyddslagen

(1996:627) samt i förordningar

som har stöd i dessa lagar.

Sekretess gäller också i verk-

samhet som avser förande av

eller uttag ur register som förs

enligt lagen (1998:000) om

register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet.

Om utlämnande av sådan uppgift

gäller vad som är föreskrivet i

nämnda lag eller i förordning

som har stöd i den lagen.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller

inte i fråga om sekretessen enligt

denna paragraf.

______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1965:94) om

polisregister m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1965:94) om polisregister

m.m.

dels att 10 a § 1 skall upphöra att gälla,

dels att 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §2

Med polisregister förstås i denna lag register som förs hos

rikspolisstyrelsen eller någon annan polismyndighet för att tjäna till

upplysning om brott, för vilka någon har misstänkts, åtalats eller

dömts, eller om någons personliga förhållanden i övrigt.

 Som polisregister anses dock inte det allmänna kriminalregistret.

I 10 a och 10 b §§ finns

bestämmelser om vissa register

hos tullmyndigheter och statens

kriminaltekniska laboratorium.

I 10 b § finns bestämmelser

om vissa register hos statens

kriminaltekniska laboratorium.

______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.4 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen

(1990:137)

Härigenom föreskrivs att 1 § tullregisterlagen (1990:137) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

För de ändamål som anges i 2 § får ett för tullmyndigheterna gemensamt

tullregister föras med hjälp av automatisk databehandling.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte det register som

Tullverket för i spaningssyfte

med stöd av lagen (1965:94) om

polisregister m.m. och inte heller

andra register som regleras i

annan lag eller förordning.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som

Tullverket för med stöd av lagen

(1998:000) om register i

Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet och inte heller

register som regleras i annan lag

eller förordning.

Bestämmelser om förfarandet vid import och export finns i rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet

av en tullkodex för gemenskapen och i kommissionens förordning

(EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för

rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen och i tullagen (1994:1550).

______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:431) om

utredning angående brott mot utländsk tullag

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1973:431) om utredning

angående brott mot utländsk tullag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

I den mån det påkallas av

överenskommelse mellan

Sverige och främmande stat om

ömsesidigt bistånd för att

förhindra, utreda och beivra brott

mot tulllag, får regeringen

föreskriva att genom svensk tull-

myndighet bistånd skall lämnas

tullmyndighet i den främmande

staten med utredning rörande

brott mot tullag i den staten. Vid

sådan utredning och vid bistånd

enligt förordning (EEG) nr

1468/81 av den 19 maj 1981 om

ömsesidig hjälp mellan

medlemsstaternas administrativa

myndigheter samt om samarbete

mellan de förra och

kommissionen för att säkerställa

en korrekt tillämpning av tull-

och jordbrukslagstiftningen skall

2-4 §§ gälla.

I den mån det påkallas av

överenskommelse mellan

Sverige och främmande stat om

ömsesidigt bistånd för att

förhindra, utreda och beivra brott

mot tulllag, får regeringen

föreskriva att genom svensk tull-

myndighet bistånd skall lämnas

tullmyndighet i den främmande

staten med utredning rörande

brott mot tullag i den staten. Vid

sådan utredning och vid bistånd

enligt förordning (EG) nr 515/97

av den 13 mars 1997 om

ömsesidigt bistånd mellan

medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete

mellan de förra och

kommissionen för att säkerställa

en korrekt tillämpning av tull-

och jordbrukslagstiftningen skall

2-4 §§ gälla.

Med tullag förstås i denna lag sådana bestämmelser i lag eller annan

författning om införsel, utförsel eller transitering, som avser tullar

eller andra allmänna avgifter eller rör förbud, inskränkningar eller

kontrollåtgärder beträffande varu- eller valutatrafiken.

_____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.6 Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550)

Härigenom föreskrivs att 107 och 118 §§ tullagen (1994:1550) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

107 §1

Generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser

som meddelats med stöd av lagen eller enligt tullagstiftningen i övrigt får

överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, när det är fråga om

1. fastställelse av tull och

prövningen inte gäller sådant

beslut om befrielse från eller

nedsättning eller återbetalning av

tull som meddelats med stöd av

regeringens bemyndigande,.

2. uttag av tull ur en vara

enligt gemenskapsregler eller

37 § denna lag,

3. temporär import,

4. restitution av tull,

5. ursprungsintyg som krävs

för erhållande av

förmånsbehandling,

6. inskränkning i rätten att

förfoga över en vara,

7. bindande

klassificeringsbesked,

8. ränta eller dröjsmålsavgift,

9. tulltillägg eller

förseningsavgift,

10. ersättning som avses i 62 §

andra stycket eller 64 § eller

ersättning för särskilda kostnader

för bindande

klassificeringsbesked,

11. beslut om föreläggande

som meddelats enligt

tullagstiftningen,

12. utdömande av vite enligt

99 §, eller

13. begäran om att lämna

uppgifter enligt 67 a §.

1. fastställelse av tull och

prövningen inte gäller sådant

beslut om befrielse från eller

nedsättning eller återbetalning av

tull som meddelats med stöd av

regeringens bemyndigande,

2. uttag av tull ur en vara

enligt gemenskapsregler eller

37 § denna lag,

3. temporär import,

4. restitution av tull,

5. ursprungsintyg som krävs

för erhållande av

förmånsbehandling,

6. inskränkning i rätten att

förfoga över en vara,

7. bindande

klassificeringsbesked eller

bindande ursprungsbesked,

8. ränta eller dröjsmålsavgift,

9. tulltillägg eller

förseningsavgift,

10. ersättning som avses i 62 §

andra stycket eller 64 § eller

ersättning för särskilda kostnader

för bindande

klassificeringsbesked eller

bindande ursprungsbesked,

11. beslut om föreläggande

som meddelats enligt

tullagstiftningen,

12. utdömande av vite enligt

99 §, eller

13. begäran om att lämna

uppgifter enligt 67 a §.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

I övrigt överklagas Generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag

eller enligt bestämmelser som meddelats med stöd av lagen eller enligt

tullagstiftningen i övrigt hos regeringen, om inte annat är särskilt

föreskrivet.

118 §2

Tullmyndigheterna skall på

begäran tillhandahålla Sveriges

Riksbank, Riksskatteverket,

Statens livsmedelsverk, Statens

jordbruksverk,

Kommerskollegium,

skattemyndighet, Statistiska

centralbyrån och Kemika-

lieinspektionen uppgifter som

förekommer hos

tullmyndigheterna och som rör

import eller export av varor.

Tullmyndigheterna skall på

begäran tillhandahålla Sveriges

Riksbank, Riksskatteverket,

Statens livsmedelsverk, Statens

jordbruksverk,

Kommerskollegium,

skattemyndighet, Statistiska

centralbyrån, Kemikalie-

inspektionen och Fiskeriverket

uppgifter som förekommer hos

tullmyndigheterna och som rör

import eller export av varor.

I tullregisterlagen (1990:137) finns bestämmelser om utlämnande

till vissa myndigheter av uppgifter ur tullregistret på medium för

automatisk databehandling.

______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om överklagande av beslut som har meddelats före

den 1 januari 1998.

3 Ärendet och dess beredning

I syfte att på ett effektivare sätt bekämpa brottslighet som faller under

tullmyndigheternas ansvarsområden inom EU är ett gemensamt

datoriserat tullinformationssystem under uppbyggnad Customs

Information System (CIS). Reglerna för tullinformationssystemet

återfinns dels i EG-förordningen (EG) 515/97 dels i CIS-

konventionen. Sverige och de övriga medlemsstaterna undertecknade

den 26 juli 1995 konventionen som utarbetats på grundval av artikel K

3 i Fördraget om Europeiska unionen om användning av

informationsteknologi för tulländamål (den s.k. CIS-konventionen)

och avtalet om provisorisk tillämpning av konventionen (EGT nr C

316, 27.11.1995, s 33). Vidare har CIS-konventionen kompletterats

med ett protokoll som ger EG-domstolen behörighet att ge

förhandsavgöranden avseende tolkningen av konventionen.

Protokollet undertecknades av medlemsstaterna den 29 november

1996. Generaltullstyrelsen och Datainspektionen har särskilt fått

tillfälle att yttra sig över konventionens innehåll.

Generaltullstyrelsen har till regeringen (Fi96/1557) framställt

önskemål om att regeringen skall se över de författningar som i dag

reglerar tullens användning av ADB i underrättelse-, spanings- och

kontrollverksamhet, bl.a. i syfte att skapa legala förutsättningar för

inrättande av underättelseregister eller s.k. förspaningsregister för

tullens del.

Inom Finansdepartementet har det upprättats en promemoria

(Ds 1997:2) med förslag till ny lag med reglering av Tullverkets

register i den brottsbekämpande verksamheten. I promemorian

föreslås att tullen skall få inrätta register för underrättelseverksamhet

samt att de nuvarande reglerna om tullens befintliga spaningsregister

(SPADI) förs över till den föreslagna lagen om Tullverkets register i

brottsbekämpande verksamhet. Vidare tar promemorian upp frågan

om eventuellt lagstiftningsbehov i anledning av inrättandet av EU:s

tullinformationssystem. Promemorian har remissbehandlats.

Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av

remissvaren finns tillgänglig i Finansdepartementets ärende

(Fi97/207).

Generaltullstyrelsen har i skrivelse framställt önskemål om ändring

i 107 § tullagen (1994:1550) så att Generaltullstyrelsens beslut om

bindande ursprungsbesked överklagas till förvaltningsdomstol

(Fi97/480). Skrivelsen har remissbehandlats och Kammarrätten i

Stockholm, Domstolsverket, Kommerskollegium och

Industriförbundet har beretts tillfälle att yttra sig i ärendet.

Fiskeriverket har i skrivelse hemställt att 118 § tullagen ändras så

myndigheten på begäran skall få tillgång till tullmyndighets uppgifter

om export och import av varor (Fi96/1918). Generaltullstyrelsen och

Datainspektionen har fått tillfälle att yttra sig i ärendet.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 28 augusti 1997 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande

finns i bilaga 4.

Lagrådet har på några punkter haft invändningar i sak mot

lagrådsremissens lagförslag. Regeringen har i propositionen i

huvudsak följt vad Lagrådet har föreslagit. Lagrådet har i sitt yttrande

dessutom föreslagit relativt omfattande ändringar av lagteknisk och

redaktionell art. Mot bakgrund härav har lagrådsremissens lagförslag

omarbetats. Lagrådets synpunkter berörs både i

författningskommentaren och i den allmänna motiveringen.

4 Bakgrund

Bland tullens huvudsakliga uppgifter ingår att uppbära tullar och

skatter, övervaka våra gränser och bekämpa varusmugglingsbrott.

Även tullens verksamhet påverkas av den ökade datoriseringen i

samhället och till stöd för verksamheten har tullmyndigheterna inrättat

olika ADB-baserade register. Det är emellertid flera faktorer som gör

att reglerna för tullens register i den brottsbekämpande verksamheten

behöver ses över.

Inom det internationella samarbetet med att bekämpa grövre

brottslighet läggs allt större vikt vid underrättelseverksamhet och

informationsutbyte. På tullområdet är därför ett gemensamt

tullinformationssystem inom EU under uppbyggnad för att underlätta

utbyte av information om grova överträdelser av gemenskapsregler

och sådan brottslighet mot nationell lagstiftning som faller under

tullmyndigheternas ansvarsområde. EU:s tullinformationssystem

kommer att bestå av en internationell databas innehållande

information och förslag till kontrollåtgärder för tullens

brottsbekämpande verksamhet mot grövre brott både mot EU:s tull-

och jordbrukslagstiftning och mot nationell lagstiftning. Det krävs

emellertid att Sverige ratificerar CIS-konventionen för att

tullinformationssystemet skall kunna tillämpas i kampen mot grova

brott mot nationell lagstiftning t.ex. narkotikasmuggling.

På nationell nivå har Registerutredningen haft i uppgift att bl.a. se

över polisregisterlagen i enlighet med de riktlinjer för registrering av

påföljder m.m. som anges i regeringens proposition 1994/95:144.

Utredningen har i ett delbetänkande (SOU 1996:35) bl.a. lämnat

förslag till utformning av polisregister för underrättelseverksamhet,

vilket enligt direktiven även kunde komma påverka tullens möjligheter

att inrätta ett sådant register. Registerutredningen har även lämnat ett

slutbetänkande (SOU 1997:65) med bl.a. förslag till polisdatalag.

Mot bakgrund av ekobrottsberedningens förslag i rapporten

(Ds 1996:1) om inrättande av skattekriminalverksamhet tillsattes en

utredning (Dir. 1996:89) som skall kartlägga en kommande

skattekriminalverksamhets behov av registerstöd i den

brottsbekämpande verksamheten och föreslå reglering för sådan

registrering. Vissa uppgifter vid utredning av skattebrott hos

skattemyndigheter kan ha betydelse för tullens verksamhet och

tvärtom. Utredningen skall därför även överväga vilka

effektivitetsvinster som kan göras genom att utveckla

informationsutbytet mellan skattemyndigheterna och

tullmyndigheterna.

Vidare har Generaltullstyrelsen framställt önskemål om att

regeringen skall se över de författningar som i dag reglerar tullens

användning av ADB i brottsbekämpande verksamhet i syfte att skapa

legala förutsättningar för inrättande av underättelseregister.

Det finns således flera skäl till att bestämmelserna för registrering i

tullens brottsbekämpande verksamhet ses över. Utgångspunkten bör

vara att den rättsliga regleringen av användning och inrättande av

register anpassas efter den tekniska utvecklingen och faktiska

förhållanden och samtidigt tillgodoser att integritetsskyddet för

enskilda har en tillfredsställande nivå.

Det finns emellertid flera faktorer som redan nu kan förutses

komma att påverka dessa registerbestämmelser bl.a. kommer frågan

om utformningen av en ny datalagstiftning och Registerutredningens

förslag till ny polisregisterlagstiftning inom kort innebära att en ny

översyn av bestämmelserna behövs.

5 Allmänna överväganden om användning av

informationsteknik i brottsbekämpning

inom tullen

Regeringens bedömning: Det är viktigt att tullen i den

brottsbekämpande verksamheten har tillgång till ändamålsenliga

och effektiva arbetsmetoder och verktyg för arbetet med att

förhindra, utreda och beivra den grövre brottsligheten. Betydelsen

av samarbete och informationsutbyte ökar och de möjligheter

informationsteknik ger att utveckla och förfina arbetsmetoderna

inom tullens underrättelse- och spaningsverksamhet bör tas tillvara.

Sverige bör därför ansluta sig till EU:s tullinformationssystem och

ratificera CIS-konventionen samtidigt som en översyn av reglerna

för tullens brottsregister bör leda till att register förda med hjälp av

ADB tillåts även i tullens underrättelseverksamhet.

Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser håller med

om att tullen bör få använda modern infomationsteknik även i

underrättelseverksamhet. Sveriges industriförbund (Industriförbundet)

och Grossistförbundet svensk handel (Grossistförbundet) anser att

man bör avvakta med klartecken för ett system med omfattande

informationsutbyte på tullområdet tills dess polisens befogenheter på

detta område klarats ut och påbörjats för att få erfarenheter från detta

samarbete. Industriförbundet är vidare tveksamt till nyttan av att

genomföra den föreslagna regleringen särskilt eftersom samarbetet

med andra länder synes fungera väl med nuvarande regler.

Skälen för regeringens bedömning: Tullens brottsbekämpande

verksamhet är knuten till varors förflyttningar över gränserna. I

dagens läge med större frihet och rörlighet på varumarknaden och en

ökad internationell handel ökar betydelsen av samarbete och kontakter

mellan myndigheter och med andra länder.

Utvecklingen av kompensatoriska åtgärder, som är samlingsbegrepp

för de åtgärder som är tänkta att ersätta gränskontrollerna inom EU,

förutsätter att länderna inom unionen kan samarbeta effektivt och

vidareförmedla sina erfarenheter i brottsbekämpningen för att så

effektivt som möjligt kunna ingripa mot brottslighet i varuflödet såväl

inom unionen som till och från unionen. I det internationella

samarbetet med att bekämpa organiserad och allvarlig brottslighet

läggs därför allt större vikt vid underrättelseverksamhet och

användning av informationsteknik. En sådan satsning är

uppbyggnaden av det gemensamma tullinformationssystemet som

skall innehålla information och förslag till konkreta operativa åtgärder

medlemsstaterna emellan för att bekämpa allvarliga överträdelser av

EU:s tull- och jordbrukslagstiftning. I syfte att systemet även skall

kunna användas för ändamålet att bekämpa allvarlig brottslighet mot

sådan nationell lagstiftning som tullmyndighet har befogenhet att

ingripa mot har Sverige tillsammans med övriga medlemsstater

undertecknat CIS-konventionen.

Underrättelseverksamhet framhålls i flera sammanhang som en av

de effektivare metoderna för att bekämpa internationell och annan

kvalificerad brottslighet. Tullverket uppger t.ex. i sin årsredovisning

för budgetåret 1995/1996 att underrättelsetjänsten har haft en stor

betydelse för tullens beslag av narkotika och punktskattepliktiga varor.

De stora narkotikabeslagen har skett med hjälp av underrättelser och

har nästan uteslutande avsett organiserad brottslighet. Samma sak

gäller den dramatiskt ökade sprit- och cigarettsmugglingen där ett

antal internationellt organiserade smugglarligor visat sig vara aktiva

på den svenska marknaden. Genom att avslöja smugglingsförsök har

tullen beslagtagit mycket stora volymer av alkohol och tobaksvaror.

Genom internationell samverkan har ytterligare stora volymer, vilka

varit avsedda för transport till eller genom Sverige och den svenska

marknaden, kunnat beslagtas i andra länder.

Regeringen anser att det är viktigt att tullen har tillgång till effektiva

hjälpmedel i kampen mot den organiserade och allvarliga

brottsligheten som t.ex. den organiserade narkotika-, sprit- och

cigarettsmugglingen och kan delta i det internationella tullsamarbetet

mot allvarlig brottslighet. Det är därför av vikt att Sverige godkänner

CIS-konventionen med tillhörande avtal och protokoll och att de

regler som i dag gäller för register förda med hjälp av ADB i tullens

brottsbekämpande verksamhet ses över.

5.1 Informationsteknik inom brottsbekämpningen

Informationsteknikens betydelse ökar beroende bl.a på att tekniken

som sådan utvecklas och blir lättare, billigare och säkrare att använda.

Även i det dagliga arbetet med brottsbekämpning och inom

rättsväsendet i övrigt ökar användningen av informationsteknik i

snabb takt. Utbyggnaden av informationsteknik inom

brottsbekämpningen är en nödvändig utveckling med hänsyn dels till

samhällets och brottslighetens utveckling, dels de ökade möjligheter

det ger till en kostnadseffektiv och rationell verksamhet.

Att för tullen enbart förlita sig på traditionella gränskontroller är

inte längre vare sig tillräckligt eller effektivt i förhållande till de

resurser som sådan verksamhet tar i anspråk. Inom EU innebär vidare

den fria rörligheten av varor att gränsformaliteter och kontroller, som

baserar sig enbart på att en vara passerar en gräns, i princip inte längre

skall förekomma. Att förhindra att den fria rörligheten får effekter i

form av ökad varusmuggling är en viktig uppgift för tullen och som

för ett lyckat resultat förutsätter att tullen har tillgång till moderna och

effektiva arbetsmetoder.

Inte minst i det internationella samarbetet med brottsbekämpning

tillmäts utvecklingen av informationsteknik en stor betydelse. I EU-

arbetet hyser man stora förhoppningar och tilltro till att

informationsutbyte och samarbete med hjälp av informationsteknik

kan bidra till att myndigheterna effektivare kan ingripa mot den

allvarliga och internationella brottsligheten. Såväl CIS-konventionen

som Europolkonventionen och Schengenavtalet, vilka samtliga rör

internationellt samarbete inom brottsbekämpning, bygger på att

nödvändiga och relevanta upplysningar kan utväxlas mellan

medlemsstaterna med hjälp av modern informationsteknik.

Tullen har i dag datorstöd i sin brottsbekämpande verksamhet och

man använder sig av tillgänglig informationsteknik samt har tillgång

till flera register som förs av andra myndigheter. Vidare har tullen

med stöd av förordningen (1987:864) om register för Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet inrättat ett brottsregister för spanings-

och kontrollverksamhet och har flera register inom brottsutredningen

med stöd av tillstånd från Datainspektionen. När det gäller

hanteringen av personuppgifter av underrättelsekaraktär är man dock

hänvisad till manuell registerföring. Information och uppgifter som

ger anledning att misstänka förekomst av brottslighet kommer

oavbrutet till tullens kännedom genom egna iakttagelser, uppgifter

från andra länder, genom upplysningar från andra myndigheter, tips

eller från tullens övriga verksamhet. Användningen av datorteknik och

informationsteknik skulle ge ökade möjligheter att strukturera och

analysera denna information med anknytning till allvarlig brottslighet

som kommer in till tullmyndigheterna. Sverige har tidigare haft en

restriktiv hållning till att låta de brottsbekämpande myndigheterna

upprätta datoriserade register inom underrättelseverksamhet. Orsaken

härtill är att det ansetts att man riskerar att registreringen blir alltför

vidlyftig och integritetskränkande, om man släpper anknytningen till

konkret brott och tillåter registrering på svagare grunder.

Enligt Tullverket har drygt 6 000 underrättelser inkommit till tullens

centrala underrättelse- och rikssambandscentral under det första

verksamhetsåret. Av dessa kom drygt 1 600 från utlandet. Många av

dessa uppgifter kräver en omfattande bearbetning innan de kan bli

användbara och föras ut i den operativa verksamheten eller läggas till

handlingarna för eventuell senare åtgärd eller gallras ut och förkastas.

Det är självklart att denna hantering skulle kunna förbättras avsevärt

med datorstöd. Med datorstöd uppnås fördelarna med betydligt bättre

överblick av uppgifterna. Det finns numera särskilda analysprogram

som gör det möjligt att bearbeta och analysera information och på så

sätt ytterligare öka möjligheterna att få en överblick av relevanta

uppgifter, se sammanhang och kopplingar som i en manuell hantering

lätt förbises. För underrättelseverksamhet som har som huvuduppgift

att hantera och bearbeta information torde behovet av och vinsterna

med datorstöd i arbetet måhända vara större än i mången annan

allmännyttig verksamhet.

Med tanke på de effektivitetsvinster som användningen av

datorteknik skulle få för underrättelseverksamheten bör datoriserade

register få upprättas även för denna brottsbekämpande verksamhet. Att

registrera uppgifter om personer som därigenom förknippas med brott

och brottslighet medför en för den berörda personen ofrivillig

spridning av känsliga uppgifter om honom eller henne som denne kan

uppfatta som integritetskränkande. Det är emellertid ett viktigt led i

brottsbekämpning att med registers hjälp kunna leta efter en möjlig

gärningsman, särskilt i spaningsarbetet och i arbetet med att nysta upp

allvarlig brottslighet och kan ytterst motiveras med medborgarnas

behov av allmän ordning, skydd och säkerhet. Att av oro inför

utvecklingen och av respekt för den personliga integriteten avstå från

användning av ny informationsteknik i brottsbekämpningen är

samtidigt att avstå från möjligheten att eliminera de oönskade effekter

som en sådan användning av informationsteknik kan medföra. Vikten

av en effektiv brottsbekämpning gör det viktigt att finna en lösning där

rätten till privatlivets helgd respekteras samtidigt som tullen tillåts att

använda moderna hjälpmedel för att rationellt hantera och bearbeta det

inkommande informationsflödet. Datoriserade register bör därför få

inrättas inom tullens underrättelseverksamhet med stöd av en

registerlag som ställer upp ramarna för när registrering med hjälp av

ADB skall vara tillåtet och som innehåller de begränsningar i fråga om

registerinnehåll, användning och spridning m.m. som är motiverade av

hänsyn till skydd för den personliga integriteten.

5.2 Behovet av ny reglering

Tullens register i den brottsbekämpande verksamheten regleras i dag

med stöd av 10 a § polisregisterlagen och förordningen (1987:864) om

Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet.

Förordningen ger inte något stöd för att registrera personuppgifter

av underrättelsekaraktär och inte heller innehåller den bestämmelser

för register som nu förs som stöd för målhantering och

förundersökningar inom tullkriminalen. Mot bakgrund härav och med

hänsyn till att förordningen (EG) nr 515/97 som ger stöd för att inrätta

EU:s tullinformationssystem skall börja tillämpas den 13 mars 1998,

framstår det som allt mer angeläget att Sverige ratificerar CIS-

konventionen och att regleringen för tullens register i den del som rör

tullens brottsbekämpande verksamhet ses över.

Den snabba utvecklingen på området för informationsteknik har

medfört att personuppgifter förekommer i register i allt större utsträck-

ning även inom brottsbekämpningen. Register som förs med ADB-

teknik inom tullmyndigheternas brottsbekämpning skall byggas upp så

att de förenar kravet på effektivitet i arbetet med ett fullgott skydd mot

otillbörligt integritetskränkande registrering. Denna användning och

registrering av känsliga uppgifter medför ett behov av vissa

begränsningar för när och hur registrering får ske så att denna inte blir

mer omfattande än vad som är försvarligt och acceptabelt med hänsyn

till åtgärdens syfte. Skyddet för registrerade personuppgifter måste

således vara tillbörligt och stå i överensstämmelse med de

internationella åtaganden Sverige har gjort i olika sammanhang.

Datalagskommitténs arbete med översyn av datalagen (1973:289)

har resulterat i ett betänkande (SOU 1997:39) med förslag till ny

persondatalag, som bygger på EU:s dataskyddsdirektiv (95/46/EG).

Förslaget till persondatalag innehåller bestämmelser som bl.a. innebär

att lagen inte enbart omfattar behandling av personuppgifter som sker

med hjälp av ADB utan även manuellt förda register som avser en

strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga enligt

särskilda kriterier. Särbestämmelser som kan behövas på olika

områden föreslås gälla framför persondatalagen och sådana

särbestämmelser förutsätts få sin plats i särskild registerlagstiftning.

Man kan således förutsätta att det även fortsättningsvis kommer att

finnas behov av särskilda författningsregler för register med så

känsligt innehåll som tullens register i brottsbekämpande verksamhet.

Tydliga ändamålsbestämmelser för register eller annan automatisk

behandling av personuppgifter kommer även i framtiden vara av

central betydelse eftersom de även fortsättningsvis kommer att sätta

gränserna för hur uppgifterna får behandlas och spridas.

Svårigheterna att under pågående arbete med översyn av datalagen

och polisregisterlagstiftningen nu genomföra en reformering av

registerreglerna för tullens brottsbekämpande verksamhet bör

emellertid inte tillåtas att ytterligare fördröja införandet och

utvecklingen av en angelägen kompensatorisk åtgärd. Regeringen

bedömer att det föreligger ett behov av att nu fastställa riktlinjer och

regler för hantering och registrering av personuppgifter i tullens

brottsbekämpande verksamhet. Denna reglering kan med fördel

utgöras av en författning med samlade bestämmelser för de olika

register tullen bör få använda sig av i underrättelse- och

spaningsverksamhet. Författningen bör innehållsmässigt bestå av dels

bestämmelser för register för underrättelseverksamhet och dels

bestämmelser om spaningsregister vilka i stort sett kan motsvara

bestämmelserna i den nu gällande förordningen. Författningen bör

emellertid inte nu omfatta de register för förundersökning och

tullmålsjournal i brottsutredande verksamhet som i dagsläget förs med

stöd av tillstånd från Datainspektionen. Den framtida strukturen för

dessa register måste först utredas närmare och i ljuset av hur

strukturen för polisens motsvarande register kommer att utformas. En

eventuell lagreglering får därför ske i ett senare skede.

Innehållet i den reglering som föreslås rör registrering av

integritetskänsliga uppgifter om enskilda personer som sätts i samband

med brott. Med hänsyn härtill är det en lämpligt att riksdagen tar

ställning till vilka uppgifter av denna karaktär tullens

brottsbekämpande personal skall ha tillgång till. Den föreslagna

regleringen bör därför göras genom lag varvid tullens register i denna

verksamhet inte längre kopplas till polisregisterlagen utan regleras i en

självständig lag.

6 Nuvarande ordning och gällande rätt

Tullens uppgifter är knutna till varuhandeln och varuflödet över

gränserna. Förutom att uppbära och driva in tullar, skatter och avgifter

vid import och export har tullen att tillse att reglerna som styr

varuflödet över gränserna också efterlevs. I sin brottsbekämpande

verksamhet har tullen således att dels övervaka gränserna så att inte

oönskade varor som narkotika, vapen m.m. kommer in eller lämnar

landet, dels se till att tullar och skatter verkligen betalas korrekt.

För sin fiskala verksamhet har tullen inrättat ett centralt register med

stöd av tullregisterlagen (1990:137) och tullregisterförordningen

(1990:179). I den brottsbekämpande verksamheten har tullen i dag ett

eget register med stöd av förordningen (1987:864) om Tullverkets

register för den brottsbekämpande verksamhet som i sin tur har stöd i

10 a § lagen (1965:94) om polisregister m.m. I den brottsbekämpande

verksamheten har tullen också tillgång till ett flertal register som förs

av andra myndigheter.

6.1 Tullens brottsbekämpande verksamhet

Tullens verksamhet är visserligen inriktad på varor men den

brottsbekämpande verksamheten får ändå en anknytning till personer

eftersom det är dessa som för varorna över gränserna och som kan

dömas för varusmuggling och andra brott mot tullagstiftningen. Tullen

svarar i stor utsträckning själv för utredningen av brott inom sitt

verksamhetsområde och varje tullmyndighet har en

tullkriminalverksamhet för detta ändamål.

Tullen och narkotikabekämpningen

Den svenska narkotikapolitiken går ut på att söka åstadkomma ett

narkotikafritt samhälle med åtgärder både mot spridning och

användning av narkotika. Tullverket har fått i uppdrag att i

tullkontrollen särskilt prioritera insatser mot narkotikabrottslighet och

har en viktig roll när det gäller att vid gränserna stoppa narkotikan så

att spridningen inom landet förhindras.

Gränskontrollerna har tidigare varit ett hinder i narkotikatrafiken. I

dag har vi kvar traditionella gränskontroller enbart gentemot länder

utanför EU. Vid gränserna mot andra EU-länder får visserligen

gränskontroller som riktas mot vissa varor som t.ex. narkotika

förekomma, men dessa får inte utformas så att de stör det legitima

varuflödet över gränserna.

Underrättelseverksamheten får en allt större betydelse, särskilt när

det gäller den grövre och organiserade narkotikabrottsligheten.

Handeln med narkotika blir allt mer organiserad, vilket gör

brottsligheten mer svåråtkomlig och svår att bekämpa. En bidragande

orsak till detta är också den ökade rörligheten av personer och varor.

Den organiserade brottsligheten ägnar sig alltmer åt blandad

verksamhet där vinsterna från narkotikahandeln genom penningtvätt

senare kan användas och finansiera annan ekonomisk brottslighet eller

investeras i legal näringsverksamhet.

Tullen har i oktober 1996 till regeringen lämnat en rapport om de

trender som tullen uppmärksammat i samband med

narkotikabekämpningen samt de åtgärder tullen vidtagit mot

narkotikasmugglingen. Av rapporten framgår bl.a. att antalet beslag

och mängden beslagtagen narkotika ökar. Denna trend håller i sig

enligt statistiken över narkotikabeslag under första halvåret 1997.

Enligt rapporten spelar samarbetet mellan tull och polis i de olika

länderna ofta en stor roll i narkotikabekämpningen och många beslag

görs tack vare underrättelser från utlandet. Det internationella

samarbetet och särskilt sambandsmännen, vilka är utplacerade i olika

länder, har en central roll i sammanhanget. Samarbetet mellan tull och

polis i narkotikabekämpningen är också väl utvecklat och samarbete

sker såväl i övergripande frågor som i konkreta ärenden.

Tullen och kampen mot ekonomisk brottslighet

Utvecklingen mot en ökad internationalisering i handel och näringsliv

går fort. Bättre och snabbare kommunikationer, avregleringar och

öppnande av gränserna inom EU har medverkat till denna utveckling.

Den ökade internationaliseringen medför dock en risk för att den

internationella ekonomiska brottsligheten mer obehindrat kan operera

i och röra sig mellan olika länder.

Tullmyndigheterna hör till de myndigheter som skall medverka i

kampen mot den ekonomiska brottsligheten och då särskilt genom

insatser mot sådan internationell brottslighet som är av systematisk

eller yrkesmässig natur. Inkomsterna i form av tullar går till 90

procent till EU och utgör en av inkomstkällorna för att finansiera EU:s

verksamhet. I detta avseende är tullens brottsbekämpande verksamhet

åtgärder som syftar till att skydda EU:s finansiella system mot

bedrägerier och andra oegentligheter. Eftersom det i denna

brottslighet beloppsmässigt även rör sig om stora summor i

mervärdesskatt och andra nationella skatter och avgifter, bidrar tullens

åtgärder mot denna typ av brottslighet samtidigt till att Sveriges

finansiella intressen skyddas.

Den ekonomiska brottsligheten har utvecklats till ett av de

allvarligaste och mest svårbemästrade slagen av kriminalitet som

drabbar såväl enskilda som näringsliv och samhälle. Denna

kriminalitet snedvrider konkurrensen och har under senare år fått en

mer internationell prägel och vävs samman med brottslighet av annat

slag. I ökad utsträckning är det organiserade yrkeskriminella personer

som ägnar sig åt ekonomisk brottslighet.

Justitiedepartementet har tillsatt en arbetsgrupp inom departementet

där företrädare för flera berörda myndigheter deltar, bl.a. tullen.

Arbetsgruppen har i uppdrag att ta fram underlag för regeringens

åtgärder för att förebygga och bekämpa internationell ekonomisk

brottslighet. Ett huvudmål för detta arbete skall vara att den fria

rörligheten inom EU inte, som oönskad bieffekt, skall leda till en

ökning av den ekonomiska brottsligheten för svenskt vidkommande.

Arbetsgruppen har i augusti 1997 lämnat en rapport över sitt arbete

(Ds 1997:51). I rapporten framhålls ett utökat och förbättrat

internationellt samarbete som den viktigaste åtgärden mot organiserad

internationell ekonomisk brottslighet.

6.2 Tullkriminalen

Tullen har inte någon allmän befogenhet att utreda och ingripa mot

brott på det sätt som polisen har. Det är endast varusmuggling, t.ex.

narkotikasmuggling, och andra brott mot tullregler, vilka faller inom

tullens ansvarsområde som tullen har befogenhet att ingripa mot.

För den brottsbekämpande verksamheten har tullmyndigheterna

inrättat tullkriminalavdelningar som svarar för brottsutredningar och

inom dessa har man även byggt upp underrättelse- och

spaningsverksamhet som syftar till att upptäcka och förebygga

varusmugglingsbrott.

Tullen har med stöd av 13 § lagen (1960:418) om straff för

varusmuggling en generell rätt att utreda och inleda förundersökning

av brott som faller under denna lag. Förundersökningsreglerna i

varusmugglingslagen kompletterar de som finns i 23 kap.

rättegångsbalken (RB) och gäller för polisens brottsutredningar såväl

som för tullens.

Brottsutredningen sköts av tulltjänstemän inom tullkriminalen, men

ledningen skall övertas av åklagare så snart någon skäligen kan

misstänkas för brottet, förutom i ärenden av enklare beskaffenhet där

särskilt förordnade tulltjänstemän tullåklagare för talan och kan

meddela strafförelägganden.

Underrättelse- och spaningsverksamhet

Tullen har efter EU-inträdet ökat satsningarna på

tullkriminalverksamheten och då särskilt inom underrättelse- och

spaningsverksamheten som nyanställt personal. En central

underrättelse- och rikssambandscentral (USC) har nyligen inrättas

inom Generaltullstyrelsen och fungerar som en sambandscentral för

landets tullmyndigheter.

Tullen började bygga upp sin underrättelseverksamhet i början av

1980-talet med särskilda underrättelseenheter. Syftet var att man med

hjälp av denna verksamhet skulle rikta tullens kontroller mot sådana

varusändningar, personer, fordon eller andra transportmedel som

kunde misstänkas ha samband med narkotikasmuggling.

Underrättelseverksamheten har efter hand även kommit att inrikta sig

mot andra typer av brottslighet som t.ex. den omfattande sprit- och

cigarettsmugglingen, även om narkotikabrottsligheten fortfarande är

den mest prioriterade.

Målet med underrättelseverksamheten är dels att förse

spaningsverksamheten med information som underlag för spaning mot

identifierade personer, företag, fordon eller varutransporter, dels att

förse kontrollpersonal med så bearbetad och analyserad information

att man kan styra kontrollerna mot misstänkta objekt.

Underrättelseverksamheten arbetar med att ta emot och samla in

information om verksamheter, företeelser m.m. som kan antas ha

anknytning till sådan brottslighet tullen har att bekämpa.

I detta skede är uppgifterna ofta mycket vaga och måste

kompletteras med annan information, jämföras och följas upp.

Uppgifterna bearbetas och analyseras och när bilden blir tydligare kan

en från början svag misstanke om brott eller brottslighet stärkas eller

förkastas. Den bearbetade informationen lämnas vidare till de

operativa enheterna inom organisationen, eller lämnas till polis eller

utländsk myndighet, för vidare åtgärder. Först i detta stadium förs

uppgifter av operativ betydelse in i tullens brottsregister SPADI. Innan

dess har uppgifterna behandlats på manuell väg.

Till skillnad från underrättelseverksamheten är

spaningsverksamheten en målinriktad operativ verksamhet som riktar

sig mot misstänkta objekt. Denna verksamhet är en förutsättning för

att ingripa mot grövre brottslighet. Med hjälp av denna verksamhet

kan man följa upp eller förkasta hypoteser, binda gärningsmän till

eventuella medbrottslingar, huvudmän eller brottsorganisationer.

Spaningen sker genom såväl direkt spaning som annan övervakning.

Brottsutredande verksamhet

Den brottsutredande verksamheten sköts av tulltjänstemän på

myndighetens tullkriminal när ett brott har anmälts och

förundersökning har inletts. En förundersökning i brottmål har flera

syften och skall i princip inledas så snart det finns anledning att anta

att brott förövats. Förundersökningen syftar bl.a. till att utreda om

något brott har blivit begånget, vem som i så fall skäligen kan

misstänkas för brottet och om tillräckliga skäl finns för åtal. Vidare

skall förundersökningen bidra till att målet blir så förberett att

bevisningen kan förebringas i ett sammanhang vid

huvudförhandlingen. En förundersökning skall även fylla funktionen

att den misstänkte får inblick i det bevismaterial som framkommit mot

honom. Han har därigenom möjlighet att få göra eventuella

kompletteringar av utredningen och kan i övrigt förbereda sitt försvar

inför en kommande rättegång. Reglerna för hur och när tullen skall

bedriva förundersökning finns dels i varusmugglingslagen dels i

23 kap. rättegångsbalken. En tullmyndighet har en generell rätt att

inleda en förundersökning avseende brott mot varusmugglingslagen.

Så snart någon kan misstänkas för brottet skall en åklagare överta

ledningen i förundersökningen, om saken inte är av enkel

beskaffenhet. I de antalsmässigt vanligast förekommande

varusmugglingsmålen bedöms brottet vara ringa enligt 2 §

varusmugglingslagen och leder till böter. Om den misstänkte erkänner

ett sådant brott görs endast i undantagsfall en förundersökning. Inom

tullkriminalen finns det särskilt utsedda tullåklagare som har

behörighet att föra talan i mål där det endast kan bli fråga om

bötesstraff. Tullåklagaren är en härtill särskilt utsedd tulltjänsteman.

Inom en tullmyndighet kan man således själv besluta i mål som

medför ordningsbot och strafförelägganden. Denna möjlighet

inskränker dock inte en allmän åklagares åtalsrätt i mål även av detta

slag.

6.3 Den nuvarande registerregleringen

Enligt 2 kap. 3 § andra stycket regeringsformen (RF) skall varje

medborgare i lag skyddas mot att hans personliga integritet kränks

genom registrering av uppgifter om honom som sker med hjälp av

ADB.

Datalagen (1973:289) innehåller generella bestämmelser om

registrering av personuppgifter och om upprättande av personregister.

Ett personregister är enligt 1 § datalagen ett register, en förteckning

eller andra anteckningar som förs med hjälp av automatisk

databehandling och som innehåller personuppgift som kan hänföras

till den som avses med uppgiften. Personregister får endast föras

under de särskilda förutsättningar som anges i lagen. I vissa fall skall

tillstånd inhämtas från Datainspektionen för att få inrätta ett

personregister. Ett sådant tillstånd behövs dock inte för personregister

som upprättas efter beslut av riksdagen eller regeringen. Polisens och

tullens register förs delvis med stöd av olika registerlagar och

förordningar och delvis med stöd av särskilda tillstånd från

Datainspektionen.

Polisregisterlagen och tullens brottsregister

Polisregisterlagen (1965:94) tillkom 1965 och avsikten med den

föreslagna regleringen var från början att reglera uppgiftslämnande

och sekretessen i polisregister och förslaget innehöll inte några regler

om innehåll i registren. Efter Lagrådets inrådan infördes dock i 1 § en

allmän begränsning av vilka uppgifter som skulle få registreras.

Den nuvarande 1 § innehåller därför en bestämmelse om att med ett

polisregister avses register som förs hos polismyndighet för att tjäna

som upplysning om brott, för vilket någon har misstänkts, åtalats eller

dömts, eller om någons personliga förhållanden i övrigt. Av 2 § följer

att innehållet i ett polisregister skall begränsas till uppgifter som är

nödvändiga för att polisen skall kunna förebygga och uppdaga brott

samt fullgöra sin verksamhet i allmänhet. Närmare föreskrifter om

innehåll m.m. återfinns i polisregisterkungörelsen.

Tullens koppling till polisregisterlagen finns i 10 a § där det

framgår att tullmyndigheterna har rätt att föra register i den

brottsbekämpande verksamheten enligt de ändamål som anges i 1 §.

Enligt paragrafen skall innehållet i sådana register begränsas till vad

som är nödvändigt för detta ändamål. Vidare regleras i paragrafen

utlämnande av uppgifter ur sådana register.

Förordningen (1987:864) om Tullverkets register för brottsbekämpande

verksamhet

Med stöd av 10 a § polisregisterlagen tillkom förordningen om

Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet. I förordningen

ges tullen rätt att föra sina brottsregister med stöd av ADB, vilket inte

framgår av 10 a § polisregisterlagen.

De register som förs med stöd av förordningen betecknas i

förordningen som brottsregister. Det register som tullen inrättat med

stöd av förordningen går under benämningen SPADI som är en

förkortning av spaningsdiariet. Enligt 2 § får uppgifter om personer

registreras i sådant register om det är av särskild betydelse för

brottsbekämpningen och personen misstänks för brott enligt ett antal

uppräknade lagar och förordningar bl.a. varusmugglingslagen och

tullagstiftningen. Varor och transporter som misstänks ha samband

med brott enligt dessa lagar får också registreras. Registret får också

innehålla uppgifter av motsvarande slag som inhämtas från

polisregister eller från andra länder, om innehållet motsvarar

förutsättningarna i 2 §. Förordningen innehåller även regler om

gallring och till polisregisterlagen kompletterande bestämmelser om

utlämnande av uppgifter. Polismyndigheter ges t.ex. möjlighet till

direktåtkomst till tullens brottsregister.

Europarådets rekommendation No (87) 15 om användningen av

personuppgifter inom polissektorn

Europarådet antog år 1987 en rekommendation om användningen av

personuppgifter inom polissektorn. Med polissektorn avses även andra

myndigheters verksamhet som är av polisiär natur. Tullens

brottsbekämpande verksamhet torde således omfattas av

rekommendationen.

Rekommendationen innehåller särskilda dataskyddsregler för

personregister som förs inom polisverksamhet med hjälp av ADB.

Med polisregister avses i rekommendationen alla former av

strukturerade personuppgifter som handhas av polismyndighet i syfte

att förhindra och bekämpa brott eller upprätthålla allmän ordning.

Endast sådana personuppgifter som är nödvändiga för att förhindra en

verklig fara eller bekämpa ett visst brott får samlas in, om inte den

nationella lagstiftningen tillåter ett mer omfattande uppgiftssamlande.

Skilda kategorier av lagrade uppgifter skall enligt rekommendationen

så långt som möjligt hållas åtskilda efter graden av tillförlitlighet. I

synnerhet skall uppgifter som grundar sig på fakta hållas åtskilda från

uppgifter som grundar sig på omdömen och personliga värderingar.

EU:s reglering om informationsutbyte på tullområdet

Samarbete mellan tullmyndigheterna i EU sker såväl inom ramen för

EU:s första pelare som inom ramen för det mellanstatliga samarbetet

inom EU:s tredje pelare. Informationsutbyte mellan ländernas

tullmyndigheter i ärenden som rör tullens brottsbekämpning har varit

ett väsentligt inslag i samarbetet inom EU för att bekämpa brott både

mot gemenskapens regelverk och mot nationell lagstiftning. Närmare

redogörelse för vad som gäller samarbete och informationsutbyte

mellan medlemsstaterna i EU följer i kap. 9 och 10 som i sin helhet

behandlar frågor i anslutning till EU:s tullinformationssystem.

Andra databaser och informationssystem inom EU

Samtidigt med CIS-konventionen undertecknades även konventionen

om upprättandet av en Europeisk polisbyrå Europol. Enligt denna

konvention kommer en gemensam polisbyrå inrättas, men också ett

informationssystem. Europol kommer bl.a. ha behörighet att bekämpa

den olagliga internationella narkotikahandeln. Europols

arbetsuppgifter skall i första hand bestå i att underlätta samarbetet

mellan medlemsstaterna och inhämta, analysera och sprida

underrättelser inom de områden Europol har behörighet. Eftersom

narkotikabekämpningen i Sverige är ett gemensamt ansvar för både

tullen och polisen kommer ett informationsutbyte mellan Europol och

tullmyndigheterna samt inhämtande och överlämnande av uppgifter

som rör narkotikabrottslighet bli aktuellt. Polisbyrån och

informationssystemen är ännu inte i kraft. Regeringen har nyligen

föreslagit riksdagen att godkänna Europolkonventionen (prop.

1996/97:164). Tullen kan i begränsad omfattning i framtiden även

beröras av det informationssystem som planeras inom

Schengensamarbetet Schengen Information System (SIS).

7 Utformningen av tullens register för

brottsbekämpande verksamhet

Regeringens förslag: En ny lag inrättas som samlat ger reglerna

och ramarna för användning av register förda med hjälp av ADB i

tullens underrättelse- och spaningsverksamhet. Med den nya lagen

släpper tullens register i den brottsbekämpande verksamheten den

nuvarande kopplingen till polisregisterlagen.

Promemorians förslag stämmer i allt väsentligt överens med

regeringens.

Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten tillstyrker att

tullens register i brottsbekämpande verksamhet lagregleras i huvudsak

i enlighet med förslaget. Industriförbundet och Grossistförbundet

avstyrker dock promemorians förslag till reglering av register för

underrättelseverksamhet. Industriförbundet anser att det remitterade

lagförslaget grundas på i dagsläget alltför osäkert underlag för att

förbundet skall kunna ta ställning till i vilken utsträckning tullen skall

ges rätt att föra ADB-register i sin brottsbekämpande verksamhet.

Förbundet anför att om en reglering likväl skall ske, så bör det ske i

lag. Generaltullstyrelsen och Tullmyndigheten Stockholm föreslår att

lagen även skall reglera sådana register som Tullverket nu för med

stöd av Datainspektionens tillstånd över ärenden i tullmålsjournal

samt register i förundersökningar. Datainspektionen har beretts

tillfälle att särskilt yttra sig över tullmyndigheternas förslag i denna

del och anför att visserligen bör även register för förundersökningar

och ärenden i tull

målsjournal regleras i lag men att en lagreglering av dessa register bör

samordnas med en reglering av polisens motsvarande register.

Skälen för regeringens förslag: Tullens övervakning av varuflödet

över gränserna gör att det naturligt förekommer uppgifter om varor

men också personuppgifter och sådana uppgifter om transporter och

företag som kan kopplas till brottslighet. Frågan är hur dessa uppgifter

skall behandlas och i vilken utsträckning tullen skall få upprätta

register och registrera sådana uppgifter med hjälp av ADB. I dag har

vi allmänt accepterat en viss registrering av personuppgifter i

myndigheternas brottsbekämpande verksamhet. Tanken med ADB-

baserade register i tullens brottsbekämpande verksamhet är att de skall

utgöra ett arbetsverktyg för att effektivare förebygga, förhindra,

upptäcka, klarlägga, utreda och beivra sådana brott som hör under

tullens ansvarsområde. Samtidigt måste intressena som syftar till att

skydda den personliga integriteten för enskilda beaktas och påverka

inrättandet och utformningen av sådana register. Tullens registerföring

i den brottsbekämpande verksamheten sker i dag med stöd av

polisregisterlagen och förordningen om Tullverkets register för

brottsbekämpande verksamhet samt med stöd av tillstånd av

Datainspektionen.

Regeringen anser i likhet med Kammarrätten i Jönköping och

Datainspektionen att det är en angelägen åtgärd att i lag reglera tullens

användning av datoriserade register i brottsbekämpande verksamhet.

Riktlinjerna för uppbyggnaden av en ny struktur avseende register i

brottsbekämpande verksamhet som förs inom Tullverket är att

regelverket skall anpassas efter de faktiska förhållanden och de

tekniska förutsättningar som numera gäller. Vidare skall de

övergripande principerna Europarådets rekommendation

No R (87) 15, om användning av personuppgifter inom polissektorn

beaktas, vilka också gäller i tullmyndigheternas brottsbekämpande

arbete. Det innebär bl.a. att olika kategorier av uppgifter så långt som

möjligt skall hållas åtskilda efter graden av tillförlitlighet och riktighet

och att uppgifter om misstankar och påföljder inte blandas.

Den nya lagen föreslås mot bakgrund härav innehålla bestämmelser

om dels vilka centrala register, dels vilka lokala arbetsregister som

skall få föras i tullens underrättelse- och spaningsverksamhet med

hjälp av ADB. Vidare skall tydligare än idag anges för vilket ändamål

och för vilken tullverksamhet som dessa register skall få föras. Lagen

skall även innehålla begränsningar för registrering och spridning av

personuppgifter för att tillförsäkra att registreringen inte medför en för

långtgående kränkning av den personliga integriteten för de

registrerade.

Vilka olika register är tullen i behov av?

De olika registren bör utformas med hänsyn till den funktion i tullens

arbete som uppgifterna i registret skall ha. Vidare bör man undvika att

känsliga uppgifter får onödigt stor spridning eller att uppgifter med

olika tillförlitlighet sammanblandas. Därigenom kan principen som

tillämpas inom tullen att en tjänsteman i den brottsbekämpande

verksamheten skall ha tillgång till alla uppgifter han behöver, men inte

till fler uppgifter han behöver, lättare upprätthållas.

Det är viktigt att lagen innehåller tydliga ändamålsbestämmelser

som i sin tur styr hur uppgifterna i registren får behandlas och spridas.

Enligt vår nuvarande datalagstiftning och de internationella

överenskommelserna på dataskyddsområdet är användning och

spridning av personuppgifter i strid mot registrets ändamål i princip

otillåten. Registren bör således indelas i register för

underrättelseverksamhet och spaningsregister. På Lagrådets inrådan

har ändamålsbestämmelserna i förtydligande syfte omarbetats i

förhållande till lagrådsremissens förslag. För tullens

underrättelseverksamhet innebär förslaget den nyheten att datoriserade

register för underrättelseverksamhet skall få förekomma i två former,

dels i form av ett permanent centralt underrättelseregister, dels som

tillfälliga lokala analysregister som arbetsregister för särskilda

undersökningar inom underrättelseverksamheten.

För tullens spanings-, kontroll- och brottsutredande verksamhet

innebär förslaget att ett spaningsregister som i stort sett är tänkt att

motsvara det nuvarande SPADI-registret förs med stöd av lagen i

stället för som idag med stöd av förordningen (1987:864) om

Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet. Däremot

föreslås inte i detta ärende en lagreglering av de register för den

brottsutredande verksamheten som idag förs med Datainspektionens

tillstånd nämligen ett centralt register över tullmål och tillfälliga lokala

förundersökningsregister vilket Generaltullstyrelsen och

Tullmyndigheten Stockholm önskat. Denna fråga behöver såsom

Datainspektionen påpekat utredas närmare och samordnas med vad

som kommer att gälla i framtiden för polisens motsvarande register.

Frågan om regleringen av dessa register kan därför komma behandlas

i samband med den översyn av lagen som redan nu kan förutses i

samband med att en ny datalag träder i kraft.

Brott som faller under tullens ansvarsområde

Tullen har i dagsläget befogenhet att ingripa mot och använda

tvångsmedel avseende brott mot ett flertal lagar. Brott enligt tullagen

(1994:1550) har enbart bötesstraff i straffskalan och bestämmelserna

är subsidiära i förhållande till varusmugglingslagen. Brott enligt lagen

(1960:419) om förbud mot införsel av spritdrycker straffas

uttryckligen enligt varusmugglingslagen. Lagen (1992:1602) om

valuta och kreditreglering är avsedd för situationer där Sverige är i

krig eller krigsfara samt under andra utomordentliga förhållanden.

Brott mot denna lag kan i grova fall dömas till fängelse i högst två år.

Brott enligt lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av

alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen kan högst föranleda böter. Däremot leder grova brott enligt

lagen (1962:120) om straff i vissa fall för oriktig ursprungsdeklaration

och lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner till

fängelsestraff om högst två respektive fyra år. Grundstommen i tullen

brottsbekämpande verksamhet är dock lagen (1960:418) om straff för

varusmuggling.

Smugglingsbrott är en förhållandevis vanlig brottstyp som till stor

del begås av resande. Varusmugglingslagens straffbestämmelser

omfattar såväl in- och utförsel av varor i strid mot förbud som

undandragande av tull eller annan skatt eller avgift i samband med

import eller export. Det centrala brottet varusmuggling omfattar två

alternativa förfaranden. Det är således straffbelagt att föra in eller ut

varor utan att ge det tillkänna för vederbörlig myndighet. Detsamma

gäller för den som lämnar oriktiga uppgifter i tulldeklaration eller på

annat sätt vilseleder myndigheterna i samband med tullbehandling av

gods. Brottsförutsättningarna i övrigt är att tull, skatt eller annan avgift

undandras staten eller att in- eller utförseln sker i strid mot förbud. På

den subjektiva sidan krävs som huvudregel uppsåt men även grov

oaktsamhet kan i vissa fall leda till straff för varusmuggling.

Straffskalan för varusmuggling av normal svårighetsgrad innefattar

böter eller fängelse i högst två år, eller om brottet avser narkotika tre

år. Är brottet att anse som ringa, med hänsyn till godsets värde och

övriga omständigheter, är dock straffet endast böter och om det avser

narkotika fängelse högst sex månader. För grov varusmuggling är

straffet fängelse i lägst sex månader och högst sex år, eller om

smugglingen gällt narkotika lägst två år och högst tio år. Vid

bedömningen om brottet är grovt skall man särskilt ta hänsyn till om

brottet begåtts yrkesmässigt, avsett betydande mängd gods eller av

betydande värde, eller gärningen annars varit av särskilt farlig art. Om

gärningen gällt narkotika, skall man beakta om gärningen i övrigt varit

ett led i en verksamhet av särskilt hänsynslös art.

Varusmugglingslagen innehåller vidare flera bestämmelser om

annat straffbart handlande såsom olovligt förfogande över gods som

anmälts hos tullmyndighet, olovlig befattning med smuggelgods,

bristande tillsyn över transportmedel m.m. Försök och förberedelse

bestraffas enligt de allmänna reglerna i 23 kap. brottsbalken liksom

stämpling till narkotikasmuggling.

Brottslighet som får föranleda att personuppgifter får registreras

Tullens brottsbekämpande verksamhet är inskränkt till brottslighet

som i huvudsak rör varors förflyttningar över landets gränser. Redan

av det skälet behöver man för tullens del inte överväga vilken typ av

brott som kan föranleda registrering. Att generellt utesluta registrering

avseende brott av något av de slag tullen har att ingripa mot framstår

inte som befogat. Uppgifter som kan hamna hos tullen och som rör

helt andra typer av brott än sådana tullen har att bekämpa skall dock

inte få registreras av tullen i dess register, oavsett hur allvarlig denna

brottslighet kan tänkas vara.

Att behandla personuppgifter med hjälp av informationsteknik

medför särskilda möjligheter till avancerad informationsbehandling

som å ena sidan betydligt underlättar det brottsbekämpande arbetet

men kan å andra sidan medföra risk för oacceptabel

integritetskränkning. Att registrera personuppgifter som framkommer

i underrättelse- och spaningsverksamhet och som inte ännu lett till

misstankar om något konkret brott kan medföra en för långtgående

integritetskränkning om man tillåter en alltför omfattande registrering.

Vart efter uppgifter tillkommer och en från början svag misstanke

förstärks och leder till en förundersökning avseende ett konkret brott

väger emellertid hänsynen till den personliga integriteten för den

misstänkte mindre tungt. Av integritetshänsyn bör således användning

av datoriserade register för underrättelseverksamhet, dvs. i verksamhet

där misstanken om brott ännu inte konkretiserats så att

förutsättningarna för förundersökning är uppfyllda, begränsas till

kvalificerad brottslighet. Registrering i underrättelseverksamhet bör

därför förbehållas sådan verksamhet som riktar sig mot allvarlig

brottslig verksamhet (jfr avsnitt 7.1 s. 38 ff.). Spaningsregister bör

däremot som idag få användas i spanings- och kontrollverksamheten

för alla typer av brott som tullen enligt lag eller förordning har

befogenhet att ingripa mot, om registreringen är av särskild betydelse

för brottsbekämpningen.

Vilka sorters personuppgifter får registreras i tullens register i

brottsbekämpande verksamhet?

Registren kommer förutom uppgifter om varor och transportmedel och

juridiska personer att innehålla en hel del uppgifter om enskilda

personer och frågan är vilka personuppgifter som bör få förekomma i

de olika registren. En grundläggande förutsättning för att få registrera

personuppgifter är att de skall vara nödvändiga för respektive registers

ändamål och att kriterierna avseende t.ex. misstankegrad m.m. som

gäller för respektive register är uppfyllda.

Personuppgifter som genomgående kan anses nödvändiga både i

register för underrättelseverksamhet och i spaningsregister är

uppgifter om en misstänkt persons identitet såsom namn, kön,

personnummer och kännetecken samt personens bostadsadress och

arbetsplats. Därutöver synes uppgifter om orsaken och händelsen som

gör att man sätter personen i samband med brottslig verksamhet vara

nödvändiga uppgifter i sammanhanget. Andra nödvändiga uppgifter

kan vara hänvisningar till andra personer i registren som antas vara

inblandade i samma brottslighet samt hänvisningar till andra register

personen förekommer i.

Uppgifter som är att beteckna som särskilt känsliga personuppgifter

om en persons t.ex. hälsa, politiska åskådning, religiösa tro, sexuella

läggning, ras eller etniska ursprung utgör aldrig ensamt grund för

registrering i något av tullens register inom brottsbekämpningen. Om

andra omständigheter gör att det finns anledning att registrera

uppgifter om en person bör det dock, under förutsättning att det är

oundgängligen nödvändigt, vara tillåtet att också registrera uppgifter

av detta slag som komplettering till de uppgifter som motiverade

registreringen av personen ifråga. Lagen bör såsom Datainspektionen

påpekat som extra skydd innehålla ett förbud mot att sådana uppgifter

används som sökbegrepp i registren.

Tullens verksamhet är i stor utsträckning inriktad på brottslig

verksamhet med anknytning till varor och transporter. Personuppgifter

är må hända i ett första läge därför av mindre intresse än uppgifter om

fordon, fartyg och varor och företag m.m. även om sådana också har

stor betydelse eftersom det endast är personer som kan dömas för

varusmugglingsbrott. Registrering av uppgifter om varor och

transportmedel bör därför få ske, även om ägaren till eller innehavaren

av egendomen inte kan antas vara inblandad i den aktuella

brottsligheten och uppgiften endast indirekt kan hänföras till denne.

Det bör dock anges vid registreringen att denna person inte är

misstänkt. I praktiken är det oftast juridiska personer som är ägare till

större varusändningar och transportmedel för yrkesmässiga transporter

och det är mindre vanligt att sådan egendom tillhör enskilda personer.

Sådana uppgifter som inte kan hänföras till en enskild person är

överhuvudtaget inte att betrakta som personuppgifter och omfattas inte

av samma begränsningar vid registrering

Juridiska personer åtnjuter inte samma grundlagsfästa skydd vid

registrering som fysiska personer. Företagsuppgifter och uppgifter

som inte avser en identifierad eller identifierbar fysisk person bör

också kunna registreras i betydligt större utsträckning än

personanknutna uppgifter. Man måste dock vara medveten om att en

ovarsam hantering av uppgifter om företag som inte i sig självt

används för eller sätts i samband med brottslig verksamhet kan orsaka

betydande skada för företaget. Regeringen tar för givet att en allmän

försiktighet och återhållsamhet till att registrera företagsuppgifter, så

att bara uppgifter som nödvändiga för registrets ändamål registreras,

iakttas av tullmyndigheterna och att man i hanteringen tillser att inte

företagsuppgifter sprids utöver vad som är nödvändigt.

7.1 Register för underrättelseverksamhet

Regeringens förslag: Tullen får inrätta datoriserade register för

underrättelseverksamhet avseende allvarlig brottslig verksamhet.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag

Remissinstanserna: Med undantag av Industriförbundet och

Grossistförbundet har remissinstanserna ställt sig positiva till

inrättandet av register för underrättelseverksamhet. Ett stort antal

remissinstanser har dock efterlyst en i lagen närmare definition av vad

som avses med "allvarlig brottslighet". Hovrätten över Skåne och

Blekinge och Justitiekanslern framhåller att tullens brottsbekämpande

verksamhet, som i huvudsak rör varusmuggling, tar sikte på

brottslighet inom ett mer begränsat område än vad som gäller i den

polisiära underrättelseverksamheten. Det bör med hänsyn härtill finnas

goda förutsättningar att på tullområdet klart ange vilka typer av brott

som skall anses utgöra allvarlig brottslighet. Tullmyndigheten

Helsingborg anser att promemorians definition av

underrättelseverksamhet med den föreslagna utformningen kan tolkas

som att även tullens kontrollverksamhet t.ex. kontroller av resande

omfattas av definitionen. Tullmyndigheten föreslår att det i

definitionen av underrättelseverksamhet tydligare skall anges att

verksamheten avser insamling och bearbetning av information och på

så vis avgränsas från annan tullverksamhet.

Skälen för regeringens förslag: Underrättelseverksamheten inom

tullen har till uppgift att inhämta och analysera uppgifter s.k.

underrättelser som kan vara av betydelse för den brottsbekämpande

verksamheten. Eftersom verksamheten består i att bearbeta och

analysera information från skilda håll och vid behov sprida denna

vidare till spanings- och kontrollverksamheten är registerregleringen

av central betydelse. Det informationsflöde som tullens

underrättelseverksamhet hanterar i dag är så omfattande att det

kommit att bli en närmast hopplös uppgift att på manuell väg behandla

detta informationsflöde på ett effektivt sätt och att ur materialet kunna

göra nödvändiga analyser och prioriteringar. Med tanke på den stora

betydelse underrättelseverksamheten redan visat sig ha för tullens

möjligheter att avslöja och ingripa mot den allvarliga och organiserade

brottsligheten, är det naturligt att pröva om datatekniken kan utnyttjas

för att informationen som kommer till tullens kännedom bättre skall

kunna tas tillvara, och samtidigt upprätthålla ett tillbörligt skydd för

enskilda personers integritet. Insamlandet sker av uppgifter om

förhållanden eller omständigheter som tyder på brottslig verksamhet

och om personer, varor eller transportmedel som eventuellt kan vara

inblandade i brott, utan att någon misstanke om konkret brott ännu

uppstått. Informationsmängden som underrättelseverksamheten har att

bearbeta och analysera kan dock svårligen ge önskat resultat utan

någon form av datorstöd. Användningen av datorteknik i denna

verksamhet ger sådana effektivitetsvinster i arbetet med underrättelser

att datoriserade register bör tillåtas, innehållande även

personuppgifter. Med hänsyn till Sveriges medlemskap i EU och de

effekter detta fått för gränskontrollen är en effektivare

underrättelseverksamhet även en viktig kompensatorisk åtgärd.

Vad är underrättelseverksamhet?

Det finns i dag inget enhetligt begrepp om vad som är

underrättelseverksamhet som avgränsar det från annan verksamhet av

brottsbekämpande karaktär. I detta sammanhang uppstår det dock ett

behov av att göra en avgränsning av vad som är

underrättelseverksamhet, inom vilken personregistrering bör tillåtas

med stöd av ADB. Målet med tullens underrättelseverksamhet är att

förse spaningsverksamheten med underlag för spaning mot

identifierade personer, varor eller transportmedel och

kontrollverksamheten med så bearbetad och analyserad information att

man kan styra kontrollerna mot misstänkta objekt. Tullens

underrättelseverksamhet synes till syfte och arbetsmetodik ha stora

likheter med polisens underrättelseverksamhet. För polisens del har

Registerutredningen föreslagit en definition av

underrättelseverksamhet som avses omfatta aktiviteter riktade mot

brottslig verksamhet och inte mot konkreta brott och som har till syfte

att klarlägga om brottslig verksamhet har ägt rum, pågår eller kan

befaras och således inte utgör förundersökning.

Såsom Tullmyndigheten Helsingborg påpekat är det angeläget att

avgränsa tullens underrättelseverksamhet från tullens allmänna

kontrollverksamhet vid gränserna. En tydlig markering i definitionen

för tullens del av att det rör sig om verksamhet inriktad på

informationsbearbetning är därför på sin plats.

Underrättelseverksamhet bör i detta sammanhang lämpligen kunna

definieras som verksamhet inom tullmyndighet med att samla och

bearbeta information för att klarlägga om brottslig verksamhet har

utövats eller kan komma att utövas och som inte är förundersökning.

Allvarlig brottslighet som förutsättning för registrering

Syftet med tullens underrättelseverksamhet är att man med hjälp av

bearbetad information och analys skall kunna rikta de operativa

resurserna inom brottsbekämpningen mot narkotikabrottslighet och

annan allvarlig brottslighet. Verksamheten i sig är således inriktad på

brottslighet av allvarlig beskaffenhet. Att ge myndigheterna

obegränsade möjligheter att registrera personer som inte ens är

misstänkta för att ha begått något konkret brott skulle vara att tillåta

för långtgående kränkning i skyddet för den personliga integriteten

som inte kan motiveras med något verkligt behov för verksamheten.

Av integritetsskäl bör därför användning av datorstöd i

underrättelseverksamheten begränsas till allvarlig brottslighet. En

lämplig avgränsning för när underrättelseuppgifter som innehåller

personuppgifter bör få registreras i datoriserade register för

underrättelseverksamhet är att uppgifterna ger tullen anledning att anta

att brottslig verksamhet av allvarlig beskaffenhet har utövats eller kan

komma att utövas. Nästa fråga är vad som i detta sammanhang är att

beteckna som allvarlig brottslig verksamhet.

 Registerutredningen menar att i detta sammanhang avses med

begreppet allvarlig brottslighet sådan brottslighet som kan innefatta

brott med högt straffvärde t.ex. grov ekonomisk brottslighet.

Dessutom bör med allvarlig brottslighet avses även brott som tagna

var för sig inte kan betraktas som allvarliga men som ändå kan få

mycket allvarliga konsekvenser om de förekommer i tillräckligt stor

omfattning såsom t.ex. seriebrottslighet, ligabrottslighet eller

brottslighet utbredd inom en viss bransch.

Flera remissinstanser har efterlyst en närmare definition i lagtexten

om vad som avses med allvarlig brottslighet. Ett ur tullperspektiv

belysande exempel på denna problematik med avgränsning av brott

och brottslig verksamhet kan hämtas ur en artikel av professor Per-

Olov Ekelöf (Svensk Juristtidning 1982 s 658 f) som tar upp det fallet

att polisen kunnat konstatera att en person lever på stor fot, att denne

inte tycks ha någon ordinär yrkesverksamhet, att han då och då träffar

personer som misstänks syssla med narkotika och att han ibland reser

med flyg till Amsterdam för att sedan dyka upp i Stockholm utan att

man alltid kan fastställa hur han kommit in i landet. Enligt Ekelöf är

detta ett exempel på misstanke om brottslig verksamhet men som inte

är tillräcklig för att inleda en förundersökning eftersom det inte fanns

några tecken på att mannen fört in ett visst parti narkotika eller försålt

ett sådant.

Som både Hovrätten över Skåne och Blekinge och Justitiekanslern

påpekat rör tullens brottsbekämpande verksamhet i huvudsak

varusmuggling och det gör att det bör vara lättare att avgränsa vilka

typer av brottslighet som skall anses utgöra allvarlig brottslighet.

Brottslighet kan såsom Lunds Universitet påpekat inte förekomma

utan konkreta brott. Underrättelseverksamheten måste därför alltid i

sista hand kunna relateras till vissa konkreta brott och frågan är hur

starka bevis som skall föreligga om dessa brott. Enligt regeringens

mening måste man hålla i minnet att det under underrättelsestadiet

ännu inte är klarlagt vad det rör sig om för brott och att man arbetar

med att just klarlägga om det begåtts något konkret brott. Det är därför

svårt att ställa upp något krav på att misstanken i detta stadie i

brottsutredningen skall avse ett visst brott. En lämplig utgångspunkt

bör dock kunna vara att man för att få registrera uppgifter om en

person redan i det här stadiet skall misstänka den lägsta

misstankegraden "anledning att anta" att den aktuella verksamheten

eller gärningen innefattar brott för vilket det är föreskrivet fängelse två

år eller däröver. Det skall för att kvalificera sig för allvarlig brottslig

verksamhet således kunna antas bli aktuellt med fängelsestraff på två

år eller mer om misstankarna om vad som hänt eller kommer att hända

besannas. Det skulle i praktiken utesluta registrering i de fall man inte

ens kan misstänka att den brottsliga verksamheten innefattar annat än

bötesbrott. Det skulle för tullens del t.ex. innebära att man har

åtminstone en misstanke om att det rör sig om narkotikasmuggling,

varusmuggling i den övre skalan enligt 1 § och grov varusmuggling

enligt 3 § för att kvalificera sig som allvarlig brottslig verksamhet

samt grova brott mot lagen om vissa internationella sanktioner och

grova brott mot lagen om straff i vissa fall för oriktig

ursprungsdeklaration. Det kan för tullens del vara en lämplig

avgränsning av vad som i detta sammanhang kan sammanfattas i

begreppet allvarlig brottslig verksamhet.

Det blir svårare att definiera och avgränsa förutsättningarna för

registrering när det gäller vad som kan kvalificera sig som allvarlig

brottslig verksamhet som inte på grund av högt straffvärde utan på

grund av sin omfattning skulle vara att betrakta som allvarlig. Innan

det finns omständigheter som talar för att brottsligheten har kommit

upp i en betydande omfattning är det tveksamt om man i ett register

för underrättelseverksamhet skall få föra in personuppgifter när något

konkret brott ännu inte misstänks och det dessutom skulle röra sig om

en mindre allvarlig brottslighet. I resandetrafiken är det t.ex. inte

ovanligt att personer smugglar en mindre mängd alkohol eller tobak.

Denna brottslighet är både omfattande och kan sammantaget anses

allvarlig ur samhällets perspektiv men det kan ändå inte vara

acceptabelt att registrera uppgifter om varenda person som kan

misstänkas ha gjort sig skyldig till eller för den delen komma att göra

sig skyldig till ett sådant brott. Det är svårt att avgränsa omfattande

brottslig verksamhet på ett praktiskt tillämpbart sätt. Enligt

regeringens mening bör det därför även för omfattande brottslig

verksamhet upprätthållas krav på straffskala som innehåller fängelse

på två år eller mer för att brottsligheten skall anses som allvarlig.

Allvarlig brottslig verksamhet som får föranleda registrering i

tullens register för underrättelseverksamhet är sammanfattningsvis

verksamhet som kan antas innefatta brott som kan föranleda fängelse i

två år eller mer och som tullen enligt lag eller förordning har

befogenhet att ingripa mot. Motsvarande krav på två års fängelse i

straffskalan gäller även omfattande brottslighet.

Vilka personuppgifter bör få registreras i underrättelseverksamhet?

Uppgifter om brottslighet som inkommer till tullens

underrättelseverksamhet kan vara av vitt skilda slag och omfatta inte

bara uppgifter om enskilda personer utan även om juridiska personer,

fordon och varor, företeelser som inger misstanke, uppgifter om

brottstrender och andra uppgifter av mer strategisk karaktär.

En grundläggande förutsättning för att få registrera personuppgifter

är att de är nödvändiga för registrets ändamål. Ändamålet med register

för underrättelseverksamhet är att dessa på ett strukturerat sätt skall

tillhandahålla information om allvarlig brottslighet som i ett senare

skede kan användas som underlag för en förundersökning.

Det bör gälla skilda regler och begränsningar för registrering av

personuppgifter för underrättelseregister och analysregister eftersom

ändamålet och användningsområdet för registren skiljer sig åt. De per

sonuppgifter som generellt bör få förekomma är de som ovan nämnts

uppgifter om identitet, adress m.m. samt de omständigheter som ligger

till grund för registreringen och uppgifter om personen förekommer i

andra register.

Registerutredningen har för polisens del föreslagit att uppgifter som

utredningen betecknar som indirekta personuppgifter, t.ex.

telefonnummer, kontonummer och fordonsuppgifter, inte skall få

registreras i ett underrättelseregister, men däremot i ett analysregister,

om inte den person till vilket uppgiften hänför sig till, bilägaren,

telefonabonnenten eller kontohavaren, själv kan antas vara inblandad i

den brottsliga verksamheten.

Det finns onekligen tungt vägande skäl till att inte få registrera

sådana uppgifter som sätter en person i samband med allvarlig

brottslig verksamhet om det inte finns några misstankar riktade mot

denne. Å andra sidan kan just uppgifter om använda fordon,

telefonnummer m.m. utgöra viktiga pusselbitar i arbetet med att nysta

upp allvarlig brottslighet.

För tullens verksamhet är uppgifter om varor och transportmedel

särskilt viktiga eftersom det är smuggling av varor som kan bestraffas

enligt varusmugglingslagen. Det kan nämnas att varor som varit

föremål för smuggling eller försök därtill, enligt 9 §

varusmugglingslagen kan förverkas, och det saknas därvid betydelse

om det är ägaren eller någon annan som gjort sig skyldig till den

aktuella brottsligheten. På denna punkt skiljer sig

förverkandebestämmelsen från de allmänna bestämmelserna om

förverkande i brottsbalken.

För att register för underrättelseverksamhet skall få den

effektivitetshöjande effekt i tullens brottsbekämpande verksamhet som

är avsikten med att tillåta sådana register, kan man svårligen avstå från

registrering av uppgifter om varor och transportmedel även om de

tillhör andra personer än de som direkt misstänks vara inblandade i

den brottsliga verksamheten. I tullens fall torde skälen väga tyngre för

att tillåta registrering av uppgifter om varor och transportmedel, som

har samband med eller anknytning till den förmodade brottsligheten,

än de integritetsskäl som anförts mot sådan registrering. Inte någon av

remissinstanserna har anmärkt mot en sådan ordning. Tvärtom har

Åklagarmyndigheten i Malmö, Åklagarkammaren i Kalmar,

Rikspolisstyrelsen och Kustbevakningen framfört åsikten att det är bra

att även uppgifter om varor och fordon får registreras. Registrering av

uppgifter om varor och transportmedel bör således få ske även i

register för underrättelseverksamhet även om inte ägaren till eller

innehavaren av egendomen kan antas vara inblandad i den aktuella

brottsligheten. En förutsättning är dock att uppgiften förses med

upplysning om att det inte finns någon misstanke mot personen ifråga.

Samma formella restriktioner vad gäller registrering av

företagsuppgifter som för direkta och indirekta personuppgifter ställs

inte upp. Däremot gäller även för sådana uppgifter att de endast skall

registreras om de är nödvändiga för registrets ändamål.

7.1.1 Underrättelseregister

Regeringens förslag: I arbetet med att samla in och bearbeta

information om allvarlig brottslighet får Generaltullstyrelsen inrätta

ett centralt underrättelseregister för tullens underrättelseverksamhet.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte haft något att

invända mot att underrättelseregister inrättas. Kammarrätten i

Jönköping och Länsrätten i Uppsala län anser att det i lagtexten

närmare bör anges vilka personuppgifter som skall få registreras.

Datainspektionen framhåller att underrättelseregister inte bör få

inrättas lokalt på tullmyndigheterna. Tullmyndigheten Helsingborg,

Tull-Kust och Lunds Universitet har reagerat på frasen "konkreta

grunder" i lagförslaget och anser att den bör ses över.

Skälen för regeringens förslag: Det internationella

informationsutbytet och insamlandet av uppgifter på olika håll inom

landet gör att det förekommer en mängd uppgifter om brottslighet i

anknytning till den gränsöverskridande trafiken som var för sig eller i

just det sammanhanget inte leder till någon direkt åtgärd eller vidare

utredning.

Förutom att underrättelseverksamhet bedrivs i form av

undersökningar med mer preciserad inriktning på viss brottslighet

förekommer också en annan form av underrättelseverksamhet. Genom

egna iakttagelser, tips eller upplysningar samlar polisen och tullen

oavbrutet in information som ger anledning att misstänka att brottslig

verksamhet förekommer även om något konkret brott inte är känt och

att grund för att inleda förundersökning således inte föreligger ännu.

Dessa uppgifter kan inte desto mindre vara betydelsefulla för att följa

upp brottslig verksamhet eller för att se trender i brottsligheten. Vidare

kan uppgifterna komma att ha betydelse för någon utredning på annan

tullmyndighet eller vara av avgörande betydelse längre fram när andra

uppgifter tillkommit och tillsammans med tidigare uppgifter ger skäl

att inleda en närmare undersökning. Det är därför viktigt att sådan

information kan tas till vara, inte bara manuellt utan också med

datorstöd. För att utnyttja datortekniken så effektivt som möjligt bör

information som inhämtas i underrättelseverksamheten, men som inte

omedelbart leder till någon åtgärd, ändå få sparas och registreras i ett

för tullmyndigheterna gemensamt underrättelseregister för

underrättelseverksamhet. Personuppgifter bör dock bara få förekomma

i sådant register under vissa villkor. Flera underrättelseregister bör inte

förekomma parallellt och därför bör sådant register inte få inrättas av

de regionala tullmyndigheterna. Ett gemensamt underrättelseregister

som inrättas av Generaltullstyrelsen och som de regionala

tullmyndigheterna får ha tillgång till och föra in uppgifter i synes både

för tillsyn och integritetsskyddet vara en säkrare lösning.

Ändamålet med och innehållet i tullens underrättelseregister

Ändamålet med tullens underrättelseverksamhet är att tullen med hjälp

av analyserad och relevant information effektivare skall kunna ingripa

mot kvalificerad brottslighet under tullens ansvarsområde. Syftet med

att ta till vara och registrera uppgifter rörande misstänkt allvarlig

brottslig verksamhet i ett underrättelseregister är att uppgifterna senare

och eventuellt i förening med andra uppgifter kan läggas till grund för

att inleda en undersökning rörande viss misstänkt allvarlig brottslig

verksamhet. Ett sådant register kan med fördel även användas för

sådana uppgifter av strategisk karaktär såsom t.ex. uppgifter som

inhämtas om nya brottsmetoder och smugglingsvägar samt trender och

uppgifter från utlandet som kan vara av betydelse för

underrättelseverksamheten. Sådana strategiska underrättelser

innehåller inte i någon större omfattning uppgifter om enskilda

personer, men möjligen om juridiska personer. Dessa uppgifter är

således inte lika känsliga ur integritetssynpunkt men betydelsefulla i

tullens underrättelse- och spaningsverksamhet och bör med fördel

kunna samlas i underrättelseregister Registrets ändamål är således dels

att registrets uppgifter om allvarlig brottslig verksamhet skall utgöra

underlag för en särskild undersökning, dels att samla och sprida

strategiska underrättelseuppgifter inom organisationen.

Vid bedömningen av vilka personuppgifter som ett sådant register

bör få innehålla måste man beakta att det rör sig om ett register med

underrättelser som kan hänföras till en enskild person och som genom

registreringen får viss spridning bland de som arbetar inom tullen med

underrättelseverksamhet. Å andra sidan är registret avsett att bli ett

effektivitetshöjande arbetsverktyg inom underrättelseverksamheten.

Ett grundläggande krav för registrering av personuppgifter är att

uppgiften är nödvändig för att nå ändamålet med registret. Det

kvalitetskrav som skall ställas på uppgifterna i ett underrättelseregister

är att de var för sig, eller tillsammans med andra uppgifter, bedöms

kunna läggas till grund för att inleda en särskild undersökning

avseende allvarlig brottslig verksamhet. Underrättelseregistret bör

därför endast få innehålla uppgifter om personer, som på konkreta

grunder eller omständigheter, själva kan antas befatta sig med allvarlig

brottslig verksamhet. Det skall således finnas konkreta omständigheter

som pekar på att denne utövat eller kan komma att utöva allvarlig

brottslig verksamhet. Det räcker inte med allmänna kunskaper om en

persons livsstil eller att personen tidigare varit inblandad i allvarlig

brottslighet. Beviskravet är avsett att motsvara det som gäller för att

en person skall anses skäligen misstänkt.

Enligt Registerutredningen bör begreppet skälig misstanke

emellertid undvikas eftersom det hittills använts endast då någon kan

pekas ut för ett brott som är så konkretiserat att det finns grund att

inleda förundersökning. Lagrådet anser å andra sidan att det kan vara

en fördel att använda samma formulering om styrkan i beviskravet

skall vara detsamma och att risken för sammanblandning med reglerna

om förundersökning inte är så stor, även om man använder begreppet

skälig misstanke i stället för konkreta grunder som föreslagits i

promemorian. Regeringen delar Lagrådets bedömning.

De kategorier av personuppgifter som bör få förekomma i ett

underrättelseregister är med begränsningen för särskilt känsliga

uppgifter sådana som allmänt får anses förekomma i tullens register i

brottsbekämpande verksamhet dvs. sådana som gäller personens

identitet såsom namn, födelsetid eller personnummer, adress,

nationalitet, arbetsplats och liknande. Uppgifter om den brottsliga

verksamhet personen kan antas befatta sig med och de konkreta

omständigheter som knyter personen till den aktuella brottsligheten

dvs. orsaken till registreringen är nödvändiga uppgifter. Även

hänvisning till andra registrerade personer som kan antas vara

inblandade i samma brottsliga verksamhet samt hänvisning till att

personen förekommer i annat register såsom t.ex. ett analysregister

bör få förekomma. Däremot är uppgifter om familjemedlemmar,

bekantskapskrets, arbetskollegor m.m. uppgifter av sådant slag som

inte får registreras om inte även dessa personer själva misstänks vara

delaktiga i brottsligheten. Uppgifter som kan vara indirekta

personuppgifter och är särskilt viktiga för tullen dvs. uppgifter om

varor, transportmedel och hjälpmedel bör få registreras i ett

underrättelseregister, även om de indirekt kan hänföras till en enskild

person som inte kan antas vara inblandad i den aktuella brottsligheten.

Detta bör dock få ske endast under förutsättning att uppgifterna om

varorna eller transportmedlet förses med notering om att ägaren eller

innehavaren inte är misstänkt för den förmodade brottsligheten.

Sammanfattningsvis bör således ett underrättelseregister få inrättas

och användas under följande förutsättningar.

1. Ändamålet med registret är att

a) informationen i detta register skall kunna läggas till grund för

inledande av en särskild undersökning rörande misstänkt allvarlig

brottslig verksamhet,

b) det skall kunna användas för informationsutbyte om brottstrender,

smugglingsvägar, nya brottsmetoder m.m.

2. I registret får förekomma uppgifter som är nödvändiga för registrets

ändamål.

3. Uppgifter om enskilda personer som avser identitet och dennes

samband med brottslig verksamhet m.m. får registreras om personen i

fråga skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva

brottslig verksamhet av allvarligt slag som faller under tullens ansvars-

område att bekämpa.

4. Uppgifter om transportmedel och varor och hjälpmedel som, inte

direkt men indirekt, kan knytas till en enskild person får registreras om

förutsättningarna för att registrera uppgifter om denna person

föreligger, eller om notering medföljer den registrerade uppgiften om

att personen till vilken uppgiften kan hänföras inte misstänks för den

brottsliga verksamheten.

5. Uppgifter får inte genom samkörning inhämtas från andra

personregister till underrättelseregistret. Däremot får enstaka uppgifter

om personer som härrör från andra personregister som tullen har

tillgång till i sin verksamhet registreras t.ex. en uppgift från bilregistret

eller fastighetsregistret.

7.1.2 Analysregister

Regeringens förslag: I sådan underrättelseverksamhet inom

tullmyndighet som sker i form av särskilda undersökningar rörande

viss allvarlig brottslighet skall analysregister få inrättas som

tillfälliga register.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna har i sak tillstyrkt promemorians förslag om

analysregister. Hovrätten över Skåne och Blekinge anser att det

lämpligen bör införas ett tillägg som innebär att det skall krävas

särskilda skäl för att i analysregister införa uppgifter om personer som

inte är misstänkta för brott. Kustbevakningen och Datainspektionen

anför liknande betänkligheter. Datainspektionen anser t.ex. att en

begränsning bör införas med innebörden att uppgifter om andra än

misstänkta personer endast får registreras om det finns anknytning till

en pågående särskild undersökning. Länsrätten i Uppsala län anför att

lagen bör kompletteras med uppgifter om vilka personuppgifter som

skall få registreras. Justitiekanslern påpekar att Justitiekanslern som

ensam åklagare för brott mot tryck- eller yttrandefrihetsgrundlagens

bestämmelser bör underrättas om ett analysregister inrättas i anledning

av misstanke om brottslighet på dessa områden.

Skälen för regeringens förslag: För att tullens

underrättelseverksamhet i sina större utredningar mer rationellt än i

dag skall kunna bearbeta och analysera information bör datortekniken

få användas som stöd i analysarbetet. Tillfälliga analysregister bör

därför få inrättas i tullens underrättelseverksamhet. Det är emellertid

nödvändigt att tydligt avgränsa de fall då analysregister skall få föras

och det noggrant reglerade förundersökningsförfarandet kan lämpligen

tjäna som förebild. Liksom register får föras för att underlätta arbetet

med en förundersökning avseende ett visst brott skall register få föras

som stöd i arbetet att komma åt viss allvarlig brottslig verksamhet.

Regeringen har inte för avsikt att med denna registerlag styra hur

tullen organisatoriskt lägger upp underrättelsearbetet eller hur arbetet

inom underrättelseverksamheten skall bedrivas. Däremot ser vi behov

av att reglera under vilka förutsättningar tullen i arbetet med så pass

känsliga personuppgifter skall få använda sig av datorstöd i form av

analysregister. Som en första förutsättning för att register skall få föras

i underrättelseverksamhet skall gälla att verksamheten är inriktad på

att ingripa mot allvarlig brottslig verksamhet. Med allvarlig brottslig

verksamhet avses, vilket diskuterats ovan, verksamhet som innefattar

brott för vilket är föreskrivet fängelse två år eller däröver. Det skall

därför åtminstone finnas anledning att anta att viss sådan brottslig

verksamhet har förekommit eller kan förutses. För att analysregister

skall få föras inom underrättelseverksamheten bör det vidare krävas att

en undersökning rörande den antagna brottsligheten har inletts, en s.k.

särskild undersökning. Ändamålet med de analysregister som föreslås

skall få föras i anslutning till undersökningar av underrättelsekaraktär

bör på motsvarande sätt som register i förundersökningar vara att

genom att underlätta tullens arbete med att analysera inhämtat material

ge underlag för slutsatser och beslut om åtgärder i en inledd särskild

undersökning avseende allvarlig brottslig verksamhet.

 Dessa register skall således utgöra ett verktyg för att sammanställa,

analysera och bearbeta den information som inhämtas i

undersökningar för mer preciserade ändamål inom

underrättelseverksamheten. Ett sådant register skall få föras tillfälligt

under tiden undersökningen pågår på tullmyndigheten. Analysregistret

är till för de som arbetar med undersökningen och dessa register bör

därför inte föras centralt för Tullverket utan på de olika

tullmyndigheterna, varav Generaltullstyrelsen är en myndighet. Ett

sådant register får under dess levnadstid innehålla endast uppgifter

som är nödvändiga för undersökningens ändamål.

Ändamålet med och innehållet i tullens analysregister

Ändamålet med ett analysregister inom tullens

underrättelseverksamhet är att det skall fungera som arbetsregister i

utredningar om misstänkt allvarlig brottslig verksamhet och att

uppgifterna i detta efter bearbetning och analys skall kunna utgöra

underlag för beslut om att inleda förundersökning eller som underlag

för operativa åtgärder för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott.

Vad gäller innehållet så rör det sig om så mångskiftande situationer

och så olika omständigheter att en uttömmande beskrivning av

förutsättningarna för registrering inte gärna kan ges. I stället för att

ingående reglera innehållet i registret framstår det som en mer

ändamålsenlig lösning att ha relativt högt uppställda krav på när, för

vilket ändamål och under vilka förutsättningar ett analysregister skall

få inrättas. Om och när dessa krav är uppfyllda bör det vara tillräckligt

att uppgifterna har anknytning till den särskilda undersökningen och

det krav för registrering av personuppgifter som gäller för alla register

som förs med stöd av lagen nämligen att uppgiften skall vara

nödvändig för ändamålet med registret. Det mer specificerade

ändamålet med ett analysregister sammanfaller med ändamålet med

den särskilda undersökningen och personuppgifterna som registreras

skall således vara nödvändiga för och ha anknytning till den särskilda

undersökningen och till den förmodade brottsligheten.

De slag av uppgifter som finns i ett underrättelseregister bör få

inhämtas till ett analysregister, som ju syftar till att knyta ihop sådan

information till en välunderbyggd analys som grund för operativa

insatser i form av spaning, kontroll eller tvångsåtgärder. Även andra

personuppgifter och uppgifter om andra personer t.ex.

familjemedlemmar eller arbetskamrater som inte själva kan antas ta

befattning med den förmodade allvarliga brottsligheten kan dock

förekomma i ett analysregister om uppgiften är nödvändig och har

anknytning till undersökningen, men sådana uppgifter skall förses med

upplysning om att denna person inte är misstänkt. Uppgifterna i ett

analysregister skall med hänsyn till dess ändamål och känsliga

innehåll inte spridas mer än absolut nödvändigt. I princip är det bara

de tjänstemän som arbetar med den särskilda undersökningen som

skall ha tillgång till analysregister.

För att i en särskild undersökning effektivt kunna utnyttja den

information som finns tillgänglig bör även uppgifter i andra

personregister få överföras till ett analysregister. Ett medgivande till

att med hjälp av ADB inhämta uppgifter från andra register som förs

av tullen eller polisen bör således ges avseende analysregister. En

möjlighet för Datainspektionen, Justitieombudsmannen och

Justitiekanslern att i efterhand kontrollera underrättelseverksamheten

och den registrering av personuppgifter som förekommit i samband

därmed kan åstadkommas genom krav på noggrann

ändamålsbeskrivning i beslutet att inrätta ett analysregister. En

anmälan till Datainspektionen för varje analysregister bör kunna

undvaras genom att Generaltullstyrelsen får ansvar för att löpande föra

en förteckning över analysregistren inom Tullverket. Datainspektionen

kan då istället för att ge föreskrifter för vart och ett av analysregistren

ges befogenhet att meddela generella föreskrifter för analysregistren.

Sammanfattningsvis föreslås således att tullmyndigheterna i sin

underrättelseverksamhet får föra analysregister under följande

förutsättningar.

1. Det finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet

utövats eller kan komma att utövas.

2. En särskild undersökning rörande denna allvarliga brottsliga

verksamhet har inletts inom underrättelseverksamheten.

3. Syftet med analysregistret skall vara att ge underlag för ett beslut

att inleda en förundersökning eller om åtgärder för att förebygga,

förhindra eller upptäcka brott.

4. Ett beslut om att inrätta ett analysregister skall tydligt ange ända-

målet med den särskilda undersökningen och registret.

5. Analysregistret får bara bestå under den tid den särskilda

undersökningen pågår och inte under längre tid än ett år, om inte det är

absolut nödvändigt för att undersökningen skall kunna avslutas.

6. Endast personuppgifter som för varje särskilt fall bedöms vara

nödvändiga för syftet med undersökningen och registret och ha

anknytning till den särskilda undersökningen får registreras.

7.2 Spaningsregister

Regeringens förslag: Bestämmelser som reglerar tullens nuvarande

register i den brottsbekämpande verksamheten förs in i den

föreslagna lagen med de justeringar som föranleds av att registret

inte längre förs med stöd av polisregisterlagen. Registret förses

även med en tydligare ändamålsbestämmelse.

Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta har inte närmare kommenterat

förslaget. Generaltullstyrelsen och Tullmyndigheten Stockholm har

anfört att lagen (1994:1550) om privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen skall tas

med i uppräkningen av lagar. Tullmyndigheten Helsingborg och Tull-

Kust däremot föreslår att uppräkningen av lagar och förordningar tas

bort.

Skälen för regeringens förslag: Även i tullens operativa

brottsbekämpande verksamhet behövs register som stöd för spanings-

och kontrollverksamheten avseende misstänkta och konstaterade brott.

Uppgifter som är av särskild betydelse för spaning och

kontrollverksamhet vid gränserna avseende sådan brottslighet som

tullen har att bekämpa bör därför få registreras i ett centralt

gemensamt spaningsregister.

Spaningsverksamheten och kontrollverksamheten vid gränserna är

till skillnad mot underrättelseverksamheten mer inriktad på operativa

åtgärder för att avslöja och ingripa mot konkreta brott.

Spaningsverksamheten är en målinriktad verksamhet som riktar sig

mot misstänkta objekt eller personer. Den målinriktade spaningen är

ofta en förutsättning för att ingripa mot den grövre brottsligheten

genom att med stöd av relevant information från

underrättelseverksamheten inrikta sig på att få misstankar och

hypoteser bekräftade eller undersöka om det finns skäl att förkasta

dessa. Spaningsverksamheten består av såväl fysisk spaning som

annan övervakning av trafiken över gränserna. I kontrollverksamheten

vid gränserna har tullen möjligheter att genomföra fysiska kontroller

och har befogenhet att ingripa med en rad tvångsmedel. En del av

dessa tvångsmedel får användas i den reguljära kontrollen vid

gränserna och vid efterkontroller av företag utan att det finns

misstanke om brott. Om det uppstår en misstanke om brott använder

man sig i stället av varusmugglingslagens bestämmelser om

straffprocessuella tvångsmedel såsom husrannsakan, beslag och

kroppsvisitation m.m.

I det nuvarande s.k. SPADI-registret (en förkortning av

spaningsdiariet) som förs med stöd av förordningen (1987:864) om

Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet samlas och

registreras information om brott som tullen har befogenhet att ingripa

mot. Uppgifter om brott mot annan lagstiftning än den i förordningen

uppräknade får inte registreras. En förutsättning för registrering av

uppgifter om personer är att de misstänks för brott enligt de i

förordningen uppräknade lagarna. Uppgifter om varor och fordon

m.m. som inte är direkta personuppgifter får registreras om varorna

eller transportmedlet misstänks ha samband med sådant brott.

Det är först i det stadiet då det finns misstanke mot en person som

personuppgifter om denne får registreras och under förutsättning att

registreringen är av särskild betydelse för brottsbekämpningen.

Uppgifterna skall gallras ur registret när misstanken inte längre

kvarstår t.ex. när någon dömts för brottet eller misstanken visade sig

obefogad.

För att anknyta till det nuvarande registret bör ett register för

spaningsverksamheten och kontrollverksamheten kunna betecknas

som ett spaningsregister. Någon mer genomgripande ändring i de

nuvarande bestämmelserna är inte avsedd. Det kan däremot finnas

anledning att se över reglerna för detta register i samband med den

kommande översynen av lagen, med hänsyn till vad som kan komma

att gälla för polisens motsvarande register i framtiden. Regleringen

bör därför tills vidare kunna behållas relativt oförändrad, men bör

kompletteras med en mer uttrycklig ändamålsbestämmelse och en

något tydligare bestämmelse om förutsättningarna för registrering av

direkta personuppgifter och indirekta personuppgifter om varor,

transportmedel och hjälpmedel på motsvarande sätt som föreslås för

underrättelseregistret. Dessutom bör såsom Lagrådet påpekat en

terminologi användas som överensstämmer med de övriga registren

som regleras i lagen i den mån det är möjligt.

Ändamålet med och innehållet i spaningsregistret

Det nuvarande SPADI-registret är ett gemensamt register för

tullmyndigheterna till vilket Generaltullstyrelsen och de regionala

tullmyndigheterna har åtkomst och får föra in uppgifter. Det

övergripande ansvaret och för systemförvaltningen är

Generaltullstyrelsens kontrollbyrå. Någon direkt

ändamålsbestämmelse för det nuvarande registret finns emellertid inte.

Ett registers ändamål är emellertid viktigt för att avgränsa tillåten

användning från otillåten och får betydelse för i vilken omfattning

uppgifterna kan spridas eller lämnas ut.

En ändamålsbestämmelse för spaningsregister kan uttryckas så att

spaningsregistret syftar till att underlätta tillgången till uppgifter med

anknytning till brott som förövats eller kan antas ha förövats och som

faller under tullens ansvarsområde.

 Innehållet i dagens register består av fem olika grupper av

uppgifter;

1. notiser som innehåller beskrivning av en i tullsammanhang

brottslig företeelse,

2. uppgifter om fysiska personer om förutsättningarna för regi-

strering är uppfyllda,

3. uppgifter om väg- eller terrängfordon,

4. uppgifter om organisation med vilket avses uppgifter om

juridiska personer inklusive enskild näringsverksamhet,

5. uppgifter om farkoster vilket innefattar fartyg, luftfartyg,

järnvägsvagn eller container.

De fyra sista grupperna består av faktauppgifter om vad som

betecknas som objekt. Uppgifterna om de olika objekten registreras

var för sig i sin respektive grupp och händelsen/notisen för sig. För att

få en sammanhängande information får man länka samman notiserna

med objektuppgifterna. Registret används för att i trafikströmmen

genom s.k. spärrar fånga upp något objekt som i detta sammanhang är

intressant ur tullmyndigheternas synvinkel. Vidare innehåller registret

operativa och strategiska underrättelser. Operativa underrättelser avser

uppgifter om misstänkta objekt som inte uppfyller kriterierna för

spärr. Strategiska underrättelser är notiser med uppgifter och

information om smugglingsvägar och metoder och tendenser m.m.

Dessa underrättelser är oftast inte länkade till några objekt.

Sammanfattningsvis bör det föreslagna spaningsregistret rätt väl

motsvara dagens SPADI-register. För personuppgifter gäller att de får

registreras först när en person kan misstänkas för ett brott som tullen

har befogenhet att ingripa mot. Personuppgifterna i spaningsregistret

införs, till skillnad från underrättelseregistren, således först när

misstankarna är mer konkretiserade till att avse ett brott och en

särskild person är misstänkt för detta. Även varor och transportmedel

som har samband med brott bör liksom hittills få registreras i detta

register. Även i detta register bör dock sådana uppgifter förses med

särskild upplysning om uppgifterna indirekt kan hänföras till en

person som inte kan misstänkas för det aktuella brottet.

8 Utlämnande, säkerhet och gallring i

registren

Uppgifterna i tullens register i den brottsbekämpande verksamheten är

av känslig natur. Det är således viktigt att personuppgifterna i

registren omfattas av ett fullgott sekretesskydd och att uppgifterna inte

sprids utöver vad som är nödvändigt för att åstadkomma önskat

resultat i den brottsbekämpande verksamheten. Tulltjänstemän har

olika behov av information beroende på det arbete de utför. Tillgången

till information i register regleras med tilldelning av behörighet efter

principen att man skall ha tillgång till alla uppgifter man behöver och

inte ha tillgång till fler uppgifter än man behöver. För att förhindra

obehörig användning tilldelas tulltjänstemännen behörighetskort.

8.1 Sekretesskyddet för registeruppgifter

Regeringens förslag: Tullens register i brottsbekämpande

verksamhet skall tills vidare omfattas av den absoluta sekretess som

gäller för polisregister och det nuvarande SPADI-registret, vilket

som kräver en ändring i 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100).

Promemorians förslag stämmer överens med regeringens.

Remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget.

Datainspektionen anser dock att frågan om den enskildes rätt till

uppgifter om sig själv visserligen bör vara likartade för alla register av

denna typ men att denna viktiga insynsfråga måste tas upp till

behandling redan i samband med att dessa känsliga register införs.

Skälen för regeringens förslag: Tullens register i den

brottsbekämpande verksamheten skall föras med stöd av den

föreslagna lagen i stället för som i dag, med stöd av polisregisterlagen.

Det innebär att tullens register i den brottsbekämpande verksamheten

släpper den nuvarande kopplingen till polisregisterlagen och därmed

också till regeln om absolut sekretess för polisregister enligt 7 kap 17

§ sekretesslagen.

Det är flera sekretessbestämmelser som reglerar hanteringen av

uppgifter inom tullens brottsbekämpande verksamhet. Till skydd för

myndighetens brottsbekämpande verksamhet gäller sekretess för

uppgifter dels under förundersökning, dels i verksamheten med att

förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott enligt 5 kap. 1 §

sekretesslagen om det kan antas att syftet med pågående åtgärder eller

framtida verksamheten skadas om uppgifter röjs. Till skydd för den

enskilde finns motsvarande reglering i 9 kap. 17 § samma lag. Den

enskilde har i de flesta sammanhang rätt att med stöd av 14 kap. 4 §

sekretesslagen ta del av uppgifter om sig själv. Detta gäller dock inte

för uppgifter i register som förs med stöd av polisregisterlagen. Enligt

7 kap. 17 § sekretesslagen gäller nämligen absolut sekretess i fråga om

uppgifter i kriminal- och polisregister eller register, som liksom

tullens, förs med stöd av polisregisterlagen. Denna absoluta sekretess

gäller däremot endast för personuppgifter (jfr RÅ 1982 2:68 II och Ab

342 ). Uppgifter om varor, transporter, företag brottstrender m.m. kan

således enbart omfattas av sekretess i den mån det kan ske med stöd

av 5 kap. 1 § sekretesslagen.

Registerutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU: 1997:65) tagit

frågan om sekretessen under övervägande och föreslagit att man

omprövar behovet av den i förhållande till övriga sekretesslagen,

ovanliga regeln om absolut sekretess. Utredningen drar slutsatsen att

reglerna om sekretess för polis- och kriminalregister bör ändras så att

de bl.a. ger samma skydd för känsliga uppgifter oavsett om de

förvaras i register eller ej. Utredningen föreslår att sekretessen för

polis- och kriminalregister regleras på motsvarande sätt som för andra

känsliga uppgifter. Uppgifterna i sådana register bör således kunna

lämnas ut efter en skadeprövnig. Såvitt gäller uppgifter i polisregister

föreslås att omvänt skaderekvisit dvs. att sekretess gäller om det inte

står klart att uppgiften kan lämnas ut utan att det medför skada skall

gälla för uppgifter om en person som är dömd för brott, misstänks för

eller har varit misstänkt för brott, kan antas ägna sig eller har ägnat sig

åt brottslig verksamhet eller kan komma att begå allvarliga brott.

Denna fråga om den enskildes rätt till insyn berör emellertid flera

typer av register i brottsbekämpande verksamhet. Remissbehandlingen

av Registerutredningens förslag har alldeles nyligen blivit färdig och

regeringen har inte tagit ställning i denna fråga ännu. I avvaktan på

detta föreslås därför att de nu föreslagna registren omfattas av samma

sekretess som de nuvarande och att regeringen får återkomma i denna

i och för sig angelägna fråga. En översyn av den föreslagna lagen

förutses behöva ske relativt omgående inför en ny datalag. Regeringen

finner inte skäl att i nuläget föregå remissbehandlingen utan avser att

vid denna översyn återkomma med ett slutligt ställningstagande i

frågan om den enskildes möjligheter till insyn. Personuppgifter i de nu

föreslagna registren bör därför tills dess omfattas av samma

sekretessskydd som nuvarande register. Mot denna bakgrund föreslås

en ändring i 7 kap. 17 § sekretesslagen med denna innebörd.

8.2 Utlämnande av uppgifter ur registren

Regeringens förslag: Uppgifter i register som förs med stöd av

lagen skall lämnas ut till tillsynsmyndigheterna

Justitieombudsmannen, Justitiekanslern och Datainspektionen, till

domstol och regeringen om uppgifterna behövs för omprövning av

ett beslut om utlämnande av uppgifter ur register och till åklagare i

anledning av förundersökning. Vidare får uppgifter lämnas ut till

polismyndigheter och Kustbevakningen samt till utländska

myndigheter och mellanfolkliga organisationer via

tullinformationssystemet eller om det följer av internationella

överenskommelser.

Promemorians förslag avviker i viss mån från regeringens.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser har påtalat behovet av

den egna myndighetens behov av uppgifter ur de aktuella registren.

Industriförbundet och Grossistförbundet motsätter sig att uppgifter

lämnas vidare för bearbetning och hantering på europeisk nivå.

Skälen för regeringens förslag: Tullens register i

brottsbekämpande verksamhet kommer enligt förslaget även

fortsättningsvis att innehålla bl.a. personuppgifter som det både ur

integritetssynpunkt och ur brottsbekämpande perspektiv är ytterst

olämpligt att de sprids till andra än de som oundgängligen behöver

uppgifterna för sin verksamhet. Den absoluta sekretessen gör att

uttömmande regler behövs för när och till vilka uppgifter skall få

lämnas ut. En grundläggande princip för personskyddet är att

personuppgifter i ett register i princip inte skall användas för annat

ändamål än för vilket det registrerades. Med tanke på att registren till

stor det kommer att innehålla mer eller mindre känsliga

personuppgifter bör ändamålsprincipen ha avgörande betydelse för

uppgiftsutlämnande.

Uppgifter skall självklart lämnas till de olika tillsynsmyndigheterna,

Justitiekanslern, Justitieombudsmannen samt Datainspektionen i deras

tillsynsverksamhet. Vidare bör åklagare som behöver uppgifterna

inför och under en förundersökning rörande brottsligheten få tillgång

till registeruppgifter. Detta är en nyhet för tullens del, men framstår

som motiverat för en effektiv brottsutredning. De åklagarmyndigheter

som avgivit remissvar över promemorian har angivit att det är viktigt

att åklagare får ta del av uppgifter ur registren också innan

förundersökning inletts. Riksåklagaren anför att samverkan mellan tull

och åklagare redan på ett tidigt stadium är den arbetsform som oftast

är att föredra, inte minst av effektivitetsskäl. Om åklagarna själva kan

följa underrättelseverksamheten och spaningsverksamheten förbättras

möjligheterna till ett aktivt förundersökningsledarskap. Åklagare kan

t.ex. behöva uppgifter för att besluta om förundersökning skall

inledas. Regeringen finner att det inte skulle strida mot registrens

övergripande ändamål att stärka det brottsbekämpande arbetet om

åklagare får tillgång till uppgifterna även innan en förundersökning

har beslutats. Regeringen föreslår därför att åklagare även för att

kunna ta ställning till frågan om att inleda förundersökning kan få rätt

att ta del av uppgifter ur registren.

Domstolsprövning av uppgifter i register av detta slag torde endast

bli aktuellt när ett beslut om vägran att utlämna eller ändra uppgifter i

registren överklagas till domstol. Domstolen bör då följdriktigt för sin

prövning av överklagandet ha tillgång till uppgifterna som omfattas av

sekretessprövningen. Däremot finns det inte skäl att ge domstolar

någon allmän rätt därutöver att ta del av uppgifter i registren. En

myndighets överklagande av en annan myndighets avslag på begäran

att ta del av uppgifter prövas av regeringen enligt 15 kap. 8 §

sekretesslagen. Även regeringen måste i ett sådant ärende på samma

sätt som en domstol ha rätt att ta del av de uppgifter begäran avser.

I promemorian föreslås inte någon särskild reglering av polisens rätt

att få ta del av uppgifter i tullens register. Polisens och tullens ansvars-

område överlappar emellertid varandra i brottsbekämpningen och

polisen har samma rätt som tullen att ingripa mot brott enligt de

aktuella tullrelaterade lagarna. För en effektiv och ändamålsenlig

brottsbekämpning bör Rikspolisstyrelsen och andra polismyndigheter

få ta del av uppgifter i registren. Det kan nämnas att polisen idag har

terminalåtkomst till tullens SPADI-register. Regeringen bör lämpligen

i föreskrifter närmare reglera uppgiftsutbytet mellan dessa

myndigheter.

Kustbevakningen har idag möjligheter att få del av uppgifter ur

tullens SPADI-register och anför i sitt remissvar att det redan

pågående samarbetet mellan tull, polis och Kustbevakning fungerar

väl, men att det kan förfinas och effektiviseras. Kustbevakningen

föreslår därför att myndighetens ledningscentraler skall få

terminalåtkomst till tull- och polisregister. Kustbevakningen bedriver

brottsbekämpande verksamhet till sjöss och myndigheten anser att det

i en sådan situation vore resursslöseri att inte ge Kustbevakningen och

dess tjänstemän direkt tillgång till registren. Regeringen finner dock

att det är tveksamt om Kustbevakningen har sådant behov av t.ex.

underrättelseuppgifter att myndigheten skall ges sådan generell

möjlighet att ta del av uppgifter i samtliga register som regleras i

lagen. Regeringen finner att Kustbevakningen som har som uppgift att

bl.a. ingripa mot varusmuggling och har rätt att operativt ingripa med

brottsbekämpande åtgärder, visserligen bör tillhöra den kategori

myndigheter till vilken tullmyndighet kan lämna ut uppgifter i

registren men att regeringen bör föreskriva i vilken ordning och till

vilka register uppgifter kan utlämnas till Kustbevakningen.

Skattemyndigheterna Riksskatteverket (RSV), Skattemyndigheten i

Stockholm län, Skattemyndigheten i Göteborgs och Bohus län samt

särskilda skattekontoret i Ludvika anför i remissyttranden att det är av

stor vikt att skattemyndigheterna ingår i den krets av myndigheter som

får tillgång till registren avseende väsentlig information för

beskattning och kontrollverksamhet särskilt gäller det de

skattemyndigheter som bedriver verksamhet inom punktskatteområdet

och inom skattemyndigheternas kommande skattekriminalverksamhet.

RSV anför bl.a. att om inte samtliga skattemyndigheter kan få sådan

tillgång bör dock särskilda skattekontoret och de fyra

skattemyndigheter som reviderar punktskatter få sådan tillgång.

Regeringen finner att kampen mot den ekonomiska brottsligheten och

kontrollverksamheten på punktskatteområdet är en samhällelig

angelägen och prioriterad verksamhet. Skattemyndigheterna har

emellertid inte i dag en brottsbekämpande funktion på så sätt att man

äger ingripa mot brottslighet under dess verksamhetsområde på

samma sätt som tullmyndigheterna har. Det är svårt att i dagens läge

finna annat än att skattemyndigheterna inte har den brottsbekämpande

inriktning på verksamheten att det skulle vara förenligt med registrens

ändamål att skatteförvaltningen för beskattningsändamål får ta del av

uppgifter i de aktuella registren. Inte heller inom Tullverket föreslås

uppgifter i registren få användas i arbetet med tulltaxering. I avvaktan

på att skattemyndigheternas organisation avseende dess

brottsbekämpande verksamhet blivit klar, och

Skattekriminalregisterutredningen (dir.1996:89) som för närvarande

arbetar med skattebrottsenheternas kommande behov av register

arbetat färdigt, finner inte regeringen att det nu finns tillräckligt starka

skäl för att inkludera skattemyndigheterna bland de myndigheter som

enligt lagen skall få tillgång till uppgifter ur registren.

Lagens bestämmelser bör vidare utformas så att utlämnande får ske

till myndigheter i andra länder eller till mellanstatliga organisationer.

i enlighet med vad Sverige åtagit sig i en internationell

överenskommelse eller i EU-arbetet. Informationsutbyte med andra

länder förekommer redan idag i brottsbekämpande verksamhet bl.a.

med stöd av bilaterala tullsamarbetsavtal och den förordning inom EU

om ömsesidigt bistånd och som nu kompletteras med EU:s

tullinformationssystem. Uppgifter ur SPADI lämnas enligt nuvarande

regler ut till utlandet med stöd av 6 § förordningen om Tullverkets

register för brottsbekämpande verksamhet. Den föreslagna

lagregleringen innebär bl.a. att det i detta finns ett bemyndigande för

att svenska tullmyndigheter att även i framtiden lämna uppgifter till

utlandet i den mån Sverige med riksdagens godkännande

överenskommit om detta eller i enlighet med den nya EG-

förordningen 515/97 om ömsesidigt bistånd. Det innebär att

tullmyndighet med stöd av bestämmelsen har möjlighet föra in

uppgifter i EU:s tullinformationssystem, vilket kommer att beröras

närmare i kapitel 9 och 10 och t.ex. lämna uppgifter till Europol.

Regeringen avser att närmare föreskriva om spridning och

utlämnande av uppgifter inom tullmyndighetens olika

verksamhetsgrenar och till andra tullmyndigheter, polismyndigheter

och Kustbevakningen. Begränsningar och inskränkningar är

motiverade särskilt avseende analysregistren, vars innehåll inte skall

spridas till fler än absolut nödvändigt. Direktåtkomst till analysregister

bör t.ex. i princip inte få ges andra än de som arbetar med ärendet

inom myndigheten.

Utlämnande av uppgifter om den enskilde själv kan oftast vägras

med hänvisning till 5 kap 1 § sekretesslagen som medförande risk för

skada för den brottsbekämpande verksamheten. För uppgifter i

registren gäller i dagsläget absolut sekretess och ger inte den enskilde

någon rätt att ta del av uppgifter om sig själv. Denna fråga skall såsom

vi ovan redogjort för, behandlas inom en snar framtid i anledning av

de överväganden som följer av Registerutredningens förslag till

reglering av polisens register.

8.3 Gallring av uppgifter

Regeringens förslag: Personuppgifter i registren skall gallras när

de inte längre behövs. I underrättelseregister skall det ske senast

efter tre år. Ett analysregister skall gallras i samband med att den

särskilda undersökningen avslutas och i princip efter senast ett år.

Om det är av särskild betydelse för att en särskild undersökning

skall kunna avslutas får tiden för analysregistret dock förlängas. De

nu gällande bestämmelserna om gallring av uppgifter i

spaningsregistret behålls i sak oförändrade.

Promemorians förslag avviker från regeringens i fråga

gallringstiden för personuppgifter i underrättelseregister.

Remissinstanserna har i flera fall ansett att den föreslagna

gallringstiden på ett år i underrättelseregister är för kort. Riksarkivet

motsätter sig att analysregistren gallras överhuvudtaget med hänsyn

till behovet av insyn och kontroll samt för forskningens behov.

Åklagarmyndigheten i Kalmar anför att uppgifter i spaningsregistret

bör gallras även vid åtalsunderlåtelse.

Skälen för regeringens förslag: Grundtanken med uppgifter i

register av detta slag, där känsliga uppgifter förekommer, är att de

skall få stå kvar i ett register endast så länge som uppgifterna behövs

för det syfte för vilka de infördes i registret. Därefter skall de tas bort

ur registret. Det behövs särskilda bestämmelser om gallring av

uppgifter i registren.

För spaningsregistret bör de nuvarande gallringsbestämmelserna

kunna behållas relativt oförändrade i avvaktan på den mer

genomgående översynen av detta register i samband med översynen

av polisens register. Frågan är vilka gallringstider som bör ställas upp

i det nya underrättelseregistret och för analysregistren.

Det är naturligt att uppgifter i de permanenta och gemensamma

registren som underrättelseregistret och spaningsregistret gallras efter

viss tid eftersom mängden av information annars blir ohanterligt stor.

Även av integritetshänsyn är det angeläget att uppgifter i dessa

register inte får stå kvar hur lång tid som helst. Det finns härvid

anledning att framhålla att personuppgifter, enligt punkt 7 i

Europarådets rekommendation om användning av personuppgifter

inom polissektorn, skall gallras om de inte längre är nödvändiga för de

ändamål för vilka de lagrades. Det skall enligt samma punkt i

rekommendationen också finnas bestämmelser om hur länge olika

kategorier av personuppgifter får bevaras. Dessa bestämmelser kan

antingen stå i lag eller tas fram i samarbete med den nationella

tillsynsmyndigheten.

Underrättelseregister

En gallringstid föranleds av att det är angeläget att uppgifterna i

underrättelseregistret blir föremål för bearbetning och inte blir en

uppsamlingsplats för uppgifter som inte anses förtjäna att en särskild

undersökning inleds. Med hänsyn till integritetsaspekten och det

önskvärda i att uppgifter i underrättelseregistret bearbetas eller gallras

ut så snart som möjligt bör uppgifter om personer och personanknutna

uppgifter i underrättelseregistret gallras ur registret.

I promemorian föreslås att uppgifter i tullens underrättelseregister (i

promemorian kallat informationsregister) skall gallras när de inte

längre behövs och senast efter ett år.

Flera brottsbekämpande myndigheter som yttrat sig över

promemorian påpekar att underrättelseverksamhet kan vara är en

mycket tidskrävande verksamhet och att en gallringstid på ett år är

alldeles för kort tid och föreslår därför en gallringstid på tre år

Regeringen delar remissinstansernas uppfattning att gallringstiden för

underrättelseregistret bör bestämmas till tre år. För att en

personuppgift därefter skall få stå kvar bör krävas att en särskild

undersökning har inletts som berör personen och bör då få stå kvar

tills dess undersökningen är avslutad. För uppgifter i

underrättelseregister som inte utgör personuppgifter, t.ex. är av

strategisk art eller beskrivning av brottsutveckling, föreligger inget

behov av en bestämd gallringstid.

 Analysregister

Med tanke på det känsliga innehållet bör inte ett analysregister

existera längre tid än vad som är nödvändigt för att utföra

undersökningen. Ett år, med möjlighet till förlängning enligt särskilt

motiverat beslut, torde vara en lämplig tidsgräns.

När tidsgränsen för registret har gått ut bör det inte vara tillräckligt

att undersökningen dragit ut på tiden för att registret skall få fortsätta

att föras. Endast i undantagsfall skall ett register få fortsätta existera

efter den tidpunkt som bestämdes vid inrättandet av registret.

Regeringen finner att en generell tidsgräns med begränsade

förlängningsmöjligheter är en ändamålsenlig lösning för

analysregistren. Med tanke på det känsliga innehållet bör inte ett

analysregister bestå längre än vad som är nödvändigt för att slutföra

den särskilda undersökningen. Remissinstanserna har heller inte haft

något att invända mot den föreslagna tidsgränsen på ett år, med

möjlighet till förlängning.

Innan registret avslutas bör de uppgifter som kan vara av betydelse

för fortsatta åtgärder överförs t.ex. till en förundersökning. Vidare

avslutas analysen och undersökningen lämpligen med någon form av

rapport eller liknande om vad som framkommit och vilka slutsatser

som kan dras av undersökningen samt förslag till fortsatta åtgärder.

De uppgifter som är av betydelse för slutsatsen och för fortsatta

åtgärder bör således kunna återfinnas i denna rapport eller

förundersökningen. Det bör även för tillsyn och forskningsändamål

vara tillräckligt med uppgifterna i en sådan rapport. En sådan rapport

över vad som framkommit i en särskild undersökning omfattas av

sekretesslagen 5 kap. 1§ och 9 kap. 17 §.

Spaningsregister

Det finns i dag inga bestämda tidpunkter för när uppgifter i SPADI-

registret skall gallras enligt förordningen (1987:864) om Tullverkets

register för brottsbekämpande verksamhet. I förordningen föreskrivs i

4 § att uppgifter skall utgå ur registret om misstanke som antecknats

inte längre finns, om domstol meddelat dom eller beslut som vunnit

laga kraft och den tilltalade inte längre skall vara registrerad som

misstänkt, personen blivit 80 år gammal eller avlidit.

Generaltullstyrelsen har i föreskrifter för registret därutöver ställt upp

olika tidsgränser för olika uppgifter i notiser i systemet beroende på

innehåll och de därtill länkade uppgifter om personer, fordon och

farkoster m.m. Dessa gallringstider löper på mellan tre och fem år,

förutom uppgifter om en person som har avlidit vilka skall gallras

efter sex månader.

De nuvarande bestämmelserna om gallring innebär att uppgifter om

misstänkta personer skall utgå ur registren när misstanken prövats.

Gallringsreglerna i den nuvarande förordningen bör därför tillsvidare

kunna överföras relativt oförändrade till lagen. Regeringen har därvid

dels beaktat Lagrådets synpunkter, dels det förhållande att dessa regler

kommer att ses över mer ingående i det fortsatta arbetet med tullens

register i brottsbekämpande verksamhet.

8.4 Kontroll, säkerhet och övervakning

Regeringens förslag: Generaltullstyrelsen utses till

registeransvarig för de centrala registren underrättelseregistret och

spaningsregistret. Respektive tullmyndighet skall vara

registeransvarig för myndighetens analysregister.

Generaltullstyrelsen skall hålla en förteckning över samtliga

inrättade analysregister och respektive analysregister skall inte

behöva anmälas till Datainspektionen.

Promemorian innehåller inte något förslag till uttrycklig

bestämmelse om registeransvarig myndighet. I övrigt överensstämmer

förslaget med regeringens.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Jönköping påtalar att det är

viktigt att registren omgärdas av största kontroll och säkerhet och att

Datainspektionen ger föreskrifter för registren. Datainspektionen

understryker att myndigheten bör ges bemyndigande att utfärda

generella föreskrifter för registren.

Skälen för regeringens förslag: Enligt datalagen har en

registeransvarig ansvar för säkerhet och för att registret förs så att inte

otillbörligt integritetsintrång uppkommer. Datainspektionen utövar

tillsyn över att personregister inte medför sådant otillbörligt intrång.

Datainspektionen skall också lämna behövliga föreskrifter för register

för att förebygga risker för otillbörligt integritetsintrång. Detta gäller

även för register som inrättas efter beslut av regering eller riksdag, i

den mån sådana föreskrifter inte lämnas i samband med beslutet om

inrättande av registret. Av 7 § dataförordningen framgår att även

sådana register som inrättas med stöd av beslut av riksdag eller

regering skall anmälas till Datainspektionen, för att underlätta

myndighetens tillsyn.

Datainspektionen bör ges rätt att utfärda generella föreskrifter för

tullens register enligt den föreslagna lagen i stället för att meddela

särskilda föreskrifter för varje register. På så vis skulle det inte heller

vara nödvändigt att anmäla varje analysregister till Datainspektionen

utan det skulle vara tillräckligt att Generaltullstyrelsen för förteckning

över upprättade analysregister och därigenom underlätta

Datainspektionens tillsyn.

På Lagrådets inrådan anges i lagen vilka myndigheter som är

registeransvariga för respektive register. De centrala registren

underrättelseregistret och spaningsregistret bör i huvudsak vara

Generaltullstyrelsens ansvar. Även om de övriga tullmyndigheterna

som för in uppgifter i dessa register i datalagens mening också är

registeransvariga, finner regeringen med beaktande av de praktiska

tillämpningsproblem som medföljer ett delat registeransvar att

Generaltullstyrelsen ensam bör vara registeransvarig för dessa

register. För de analysregister som inrättas och förs på de olika

tullmyndigheterna skall dock respektive tullmyndighet vara

registeransvarig.

Regeringen förutsätter vidare att Tullverkets styrelse följer hur

tullen hanterar dessa känsliga register, lämpligtvis genom en årlig

redovisning och diskussion om registerfrågor och myndigheternas

registerhantering.

9 Tullsamarbete i EU och

tullinformationssystemet

CIS-konventionen och den nyligen antagna förordningen (EG)

nr 515/97 om ömsesidigt bistånd utgör grunden för att upprätta ett för

EU gemensamt datoriserat tullinformationssystem (Customs

Information System CIS). Grundtanken är att informationssystemet

skall underlätta informationsutbytet mellan medlemsstaterna och

kommissionen i syfte att effektivisera den gemensamma kampen mot

sådan allvarlig brottslighet som faller under tullmyndigheternas

ansvarsområde.

Den inre marknaden och kompensatoriska åtgärder

Den inre marknaden är tänkt att innefatta

 frihet från restriktioner för den fria rörligheten för varor

 avskaffandet av hindren för den fria rörligheten för personer,

tjänster och kapital,

 upprättandet av en ordning som säkerställer att konkurrensen på

den gemensamma marknaden inte snedvrids,

 anpassning av den lagstiftning som krävs för att den gemensamma

marknaden skall fungera väl.

För att inte bortfallet av gränskontroller inom gemenskapen skulle

få negativa konsekvenser i form av ökad illegal handel, förutsattes

flera alternativa åtgärder ersätta gränskontrollerna, s.k.

kompensatoriska åtgärder.

Tullunionen är sedan 1 januari 1993 förverkligad och gemenskapen

är numera även i praktiken ett tullområde med gemensam tulltaxa och

gemensamma procedurregler för import och export till och från länder

utanför tullområdet tredje land. Gränsformaliteterna skall nu i

princip vara borttagna mellan medlemsstaterna. Eftersom de

kompensatoriska åtgärderna som skulle ersätta gränskontrollerna dock

ännu inte hunnit bli fullt utvecklade och genomförda har svenska

tullmyndigheter kvar kontrollbefogenheter avseende vissa varor såsom

narkotika, vapen, dopningspreparat m.m. vid gränserna mot andra EU-

länder.

De kompensatoriska åtgärderna skall bl.a. innebära att insatser i

form av gränskontroller flyttas från de inre gränserna till

gemenskapens yttre gränser. Inom gemenskapen skall

gränskontrollerna ersättas med harmoniserade krav på varor och ett

nära samarbete mellan myndigheter och utbyte av information för att

göra det möjligt att så effektivt som möjligt arbeta för att förebygga,

förhindra och ingripa mot olaglig handel.

För att tillförsäkra en korrekt tillämpning av gemenskapens

regelverk för import och export samt bekämpa olaglig handel har man

därför satsat på att effektivisera samarbetet och informationsutbytet

mellan länderna och myndigheterna. En ökad användning av

riskanalyser, profilsökning samt utbyggnad och ökad användning av

informationsteknik har blivit viktiga komponenter i kampen mot

brottslighet i den gränsöverskridande handeln.

Tullsamarbete

Regeringens förslag: Lagen (1973:431) om utredning angående

brott mot utländsk tullag ändras så att den reglerar vilka åtgärder

som får vidtas i det samarbete som regleras i den nya förordningen

(EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd.

Skälen för regeringens förslag: Internationellt samarbete mellan

tulladministrationer förekommer sedan länge. För Sveriges del har det

skett genom tullsamarbetsavtal och deltagande i World Customs

Organization (WCO) vars konvention och rekommendationer om

tullsamarbete och informationsutbyte är gällande i Sverige genom

förordningen (1983:682) om tillämpning av en internationell

konvention om ömsesidigt bistånd att förhindra, utreda och beivra

tullbrott m.m.

Inom EG var den gemensamma jordbrukspolitiken och tullunionen

under lång tid basen för EG:s verksamhet. I avsaknad av regler om

tullsamarbete mellan medlemsstaterna i EG undertecknades år 1967

en konvention om ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheterna den

s.k. Neapelkonventionen.

För att tullunionen och den gemensamma jordbrukspolitiken skulle

fungera på ett riktigt sätt och för att förebygga och upptäcka

överträdelser av gemenskapsreglerna på tull- och jordbruksområdet

ansåg medlemsstaterna att det krävdes ett närmare samarbete mellan

berörda myndigheter och med kommissionen. Därför fastställdes

regler i rådets förordning (EEG) nr 1468/81 enligt vilken

medlemsstaternas administrativa myndigheter skall bistå varandra och

samarbeta med kommissionen för att säkerställa en korrekt

tillämpning av gemenskapens tull- och jordbrukslagstiftning.

Förordningen innehåller bl.a. regler om informationsutbyte mellan

medlemsstaterna och kommissionen. Med tiden har ett elektroniskt

informationssystem utvecklats - System for a Customs Enforcement

Network (SCENT) - som fungerar som en elektronisk brevlåda i vilket

medlemsstaterna och kommissionen kan lämna och läsa meddelanden

i fritext. Ursprungligen gällde Neapelkonventionen allt samarbete

mellan tullmyndigheterna men efter tillkomsten av den ovan nämnda

förordningen har konventionen kommit att gälla enbart inom de

områden som hör till medlemsstaternas exklusiva kompetensområde

som avser juridiskt samarbete i straffrättsliga frågor - det som i

Maastrichtfördraget kommit att kallas den tredje pelaren. En översyn

av Neapelkonventionen pågår nu och förordningen (EEG) nr1468/81

om ömsesidigt bistånd har nyligen blivit ersatt av en ny förordning

(EG) nr 515/97. Den nya förordningen innehåller, förutom regler om

administrativt samarbete mellan tullmyndigheter, även regler för ett

datoriserat tullinformationssystem.

Regeringen anser att det är på sin plats att bestämmelserna i lagen

om utredning angående brott mot utländsk tullag som hittills varit

tillämplig på det samarbete som skett med stöd av den nyligen

upphävda EG-förordningen nr 1468/81 om ömsesidigt bistånd även

fortsättningsvis sätter gränserna för vilket bistånd i form av

tvångsmedel m.m. som tullmyndigheterna får vidta i tullsamarbetet

med andra EU-länder. En ändring som innebär att lagen görs

tillämplig på den nya förordningen (EG) nr 515/97 om ömsesidigt

bistånd föreslås därför.

Tullinformationssystemet i huvuddrag

Informationsutbyte mellan tullmyndigheter inom landet och med

tullmyndigheter i andra länder är inte någon ny företeelse. Uppgifter i

SPADI-registret får t.ex. lämnas vidare till andra länder om det följer

av skyldighet enligt bilateral eller internationell överenskommelse.

Nyheten med EU:s tullinformationssystem är att medlemsstaterna

överenskommit om att upprätta en gemensam internationell databas

för att underlätta informationsutbytet mellan tullmyndigheterna för

deras verksamhet med att förebygga, utreda och lagföra brottslighet

som tullmyndigheterna har att bekämpa.

Den nya EG-förordningen om ömsesidigt bistånd är avsedd att

stärka samarbetet mellan medlemsstaterna och mellan

medlemsstaterna och kommissionen för att bekämpa bedrägerier som

rör tullunionen och den gemensamma jordbrukspolitiken och

därigenom stärka skyddet för gemenskapens finansiella intressen.

Förordningen innehåller bestämmelser om medlemsstaternas

myndigheters möjligheter och skyldigheter att bistå varandra för att

förebygga och utreda överträdelser mot tull- och

jordbrukslagstiftningen. I förordningen ingår också bestämmelser om

inrättande av tullinformationssystemet som skall tillgodose behovet av

snabb och effektiv informationsspridning för brottsbekämpande

verksamhet med anknytning till EU:s tull- och jordbruksreglering.

Tullinformationssystemets materiella struktur är avsedd att också

användas för det tullsamarbete som medlemsstaterna kommit överens

om i CIS-konventionen.

Tullinformationssystemet kommer att bestå av en central databas

som upprättas av kommissionen. Den centrala databasen skall vara

åtkomlig via terminaler i varje medlemsstat och innehålla uppgifter

som är nödvändiga för tullmyndigheternas brottsbekämpning

avseende brott både mot nationell lagstiftning och mot EG:s tull- och

jordbrukslagstiftning.

Uppgifter om personer, transporter, företag och varor får dock

registreras i systemet endast i syfte att de skall leda till olika åtgärder

såsom observation, rapportering, övervakning eller kontrollåtgärder.

Endast vissa kategorier av personuppgifter får registreras och bara om

personer som på grund av faktiska bevis misstänks för grova

överträdelser. Via systemet kommer också förmedlas uppgifter om

utvecklingen vad gäller bedrägerier och uppgifter om tillgänglig

expertis. Uppgifter från andra länder som kan läggas till grund för

spaning och ingripanden kommer genom tullinformationssystemet

vara direkt åtkomliga för de svenska tullmyndigheterna i

brottsbekämpningen. De svenska tullmyndigheterna kan på

motsvarande sätt genom systemet föreslå andra tullmyndigheter att

vidta åtgärder mot misstänkta personer, företag och objekt.

Innan uppgifter kan hämtas ur eller lämnas i

tullinformationssystemet skall det finnas nationell lagstiftning som

säkerställer ett tillräckligt skydd för personuppgifter. Svensk data- och

sekretesslagstiftning bedöms uppfylla detta krav. Uppgifterna i

tullinformationssystemet skall vara konfidentiella och omfattas av

samma sekretesskydd som nationella uppgifter av samma slag. Den

enskilde antas ha en grundläggande rätt att få ta del av uppgifter och få

felaktiga uppgifter om sig själv rättade. Verkställigheten av en

ansökan från en enskild person om att få ut uppgifter skall dock ske i

enlighet med nationella bestämmelser och skall vägras om ett

överlämnande av uppgifterna kan skada den brottsbekämpande

verksamheten. Sekretess som enligt 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 §

sekretesslagen gäller för uppgifter i tullens brottsbekämpande

verksamhet skall således gälla även för uppgifterna i

tullinformationssystemet.

Uppgifterna kommer först och främst att vara tillgängliga för

tullmyndigheterna i medlemsstaterna. Medlemsstaterna skall vidare

förordna om och anmäla till kommissionen vilka ytterligare nationella

myndigheter som har sådana uppgifter och befogenheter att ingripa

mot den berörda brottsligheten att de behöver ha tillgång till

tullinformationssystemet.

Uppgifterna i tullinformationssystemet skall gallras ut efter hand.

Efter ett år skall den myndighet som fört in uppgiften i registret noga

överväga och pröva om uppgiften skall kvarstå. Det är bara uppgifter

som medlemsstaternas myndigheter anser fortfarande vara aktuella

som kommer att kvarstå i registret ett år efter registreringen.

En eller flera kommittéer med företrädare från medlemsstaterna

och kommissionen kommer att inrättas för att övervaka en riktig

tillämpning av tullinformationssystemet och för att tillse att

säkerhetsåtgärder i samband med tullinformationssystemet är

tillräckliga.

10 CIS-konventionen

10.1 CIS-konventionen

Sverige har tillsammans med de övriga medlemsstaterna i EU den 26

juli 1995 undertecknat konventionen om användning av

informationsteknologi för tulländamål den s.k. CIS-konventionen och

ett provisoriskt tillämpningsavtal. Därefter har konventionen den 29

november 1996 kompletterats med ett protokoll som ger EG-

domstolen behörighet att meddela förhandsavgörande angående

tolkningen av konventionen. Texterna återfinns i bilaga 5-7.

Den nu aktuella konventionen har utarbetats för att

tullinformationssystemet också skall kunna användas främst i

tullmyndigheternas arbete med att bekämpa brott mot nationell

lagstiftning. Konventionen ger den rättsliga grunden för

informationsutbyte som rör misstankar och förslag till åtgärder mot

illegal införsel av narkotika och andra varor som är föremål för in- och

utförselrestriktioner enligt nationell lagstiftning. Konventionen är i det

avseendet ett komplement till den nya förordningen (EG) nr 515/97

om ömsesidigt bistånd som innehåller motsvarande och parallellt

gällande bestämmelser om tullinformationssystemet.

Tullinformationssystemet är tänkt att komma till användning i

tullmyndigheternas arbete med att bekämpa brott mot såväl

gemenskapens regler på tull- och jordbruksområdet som nationell

lagstiftning som ligger under tullens ansvarsområde.

Informationssystemet kommer därför att tillhöra två olika juridiska

system, dels det gemenskapsrättsliga systemet med stöd av

förordningen om ömsesidigt bistånd och dels med stöd av CIS-

konventionen som en mellanstatlig överenskommelse. Konventionens

bestämmelser och artiklarna 23-42 i förordningen om

tullinformationssystemet är därför likartade. Förordningens

bestämmelser, inklusive de som berör tullinformationssystemet, blir

direkt gällande rätt i Sverige medan en tillämpning av

tullinformationssystemet för brott mot nationell lagstiftning i enlighet

med konventionen behöver någon form av författningsstöd.

10.2 Överväganden

Regeringens förslag: Sverige skall tillträda konventionen om

användning av informationsteknologi för tulländamål samt avtalet

om provisorisk tillämpning av konventionen.

Promemorian har inte direkt berört frågan om tillträde till CIS-

konventionen.

Remissinstanserna: I den mån remissinstanserna har yttrat sig i

denna fråga har Industriförbundet och Grossistförbundet ställt sig

negativa till tullinformationssystemet. Datainspektionen och

Generaltullstyrelsen har fått tillfälle att särskilt yttra sig över

konventionens innehåll.

Skälen för regeringens förslag: Den internationella och

gränsöverskridande brottsligheten kan inte längre bekämpas enbart

med nationella insatser och resurser utan det krävs gemensamma

ansträngningar bl.a. genom internationellt samarbete och

informationsutbyte. Sverige bör därför aktivt delta i det internationella

arbetet med att utveckla metoder för att förhindra att den fria

rörligheten över gränserna får negativa konsekvenser i form av t.ex.

ökad narkotikatrafik eller annan internationell brottslighet.

Tullen är verksam vid gränserna mot andra länder och arbetar med

att bekämpa gränsöverskridande brottslighet i varuhandeln. Den

internationella inriktningen gör att brottsbekämpningen vid gränserna

kan beröra mer än ett stat. Den ekonomiska brottsligheten har också i

allt större utsträckning blivit organiserad och sträcker sig numera över

gränserna och utgör ett hot både mot medlemsländernas och

gemenskapens finanser, eftersom det ofta rör sig om avsevärt bortfall

av både tullar och skatter. Ekonomisk brottslighet är i sig svår att

effektivt bekämpa och det gäller i än högre grad den internationella

organiserade brottsligheten som ofta förfogar över avsevärda medel

och personella resurser. Under senare år har den ekonomiska

brottsligheten blivit alltmer internationell och verksamheten är nu ofta

kombinerad med annan lukrativ brottslighet såsom narkotikahandel.

Genom denna brottsutveckling blir tull- och polismyndigheter i allt

större utsträckning beroende av internationellt samarbete både i det

operativa arbetet och i fråga om utbyte av information samt med

utveckling av teknik och arbetsmetoder. Borttagande av

gränsformaliteter inom EU medför oundvikligen att kontrollerna över

varuflödet minskar, vilket i sin tur innebär att det finns en ökad risk

för illegal införsel av oönskade varor, såsom narkotika, vapen,

dopingpreparat m.m. Tullens och polisens underrättelse- och

spaningsverksamhet får därför allt större betydelse i denna kamp mot

internationell brottslighet.

Som tidigare nämnts har tullens underrättelse- och sambandscentral

mottagit 1 600 stycken underrättelser från utlandet av totalt 6 000

under sitt första verksamhetsåret. Denna information från andra länder

har medverkat till flera avslöjanden av grov och organiserad

brottslighet. På samma sätt är andra länder beroende av relevant och

aktuell information från Sverige. Tullinformationssystemet blir genom

att det ställs upp ramar för informationsutbytet en kanal där uppgifter

strukturerat och enhetligt kan utbytas för att ligga till underlag för

brottsbekämpande åtgärder och underlättar även för tullmyndigheterna

att få tillgång till information om nya metoder, smugglingsvägar eller

liknande.

Detta internationella samarbete med brottsbekämpning är till stor

del inriktat på användning av modern informationsteknik. Det

mellanstatliga arbetet inom EU:s tredje pelare syftar till att stärka och

befrämja samarbetet på det rättsliga området för att den fria

rörligheten inte skall medföra en ökad brottslighet. Konventionen om

inrättande av en europeisk polisbyrå Europol är ett viktigt steg i detta

arbete och CIS-konventionen är ett annat. En förstärkt underrättelse-

och spaningsverksamhet bedöms även framöver att få en stor

betydelse som kompensatorisk åtgärd. Tullinformationssystemet är ett

viktigt medel för myndigheterna i medlemsstaterna att snabbt och utan

omvägar samarbeta i underrättelse, spanings- och kontrollarbetet med

att bekämpa den grova gränsöverskridande brottsligheten.

Förordningen om ömsesidigt bostånd och den nu aktuella

konventionen är således ett sätt att med hjälp av modern

informationsteknik trappa upp och effektivisera kampen mot den

internationella brottsligheten.

Regeringen anser att Sverige aktivt skall medverka till att

effektivisera kampen mot denna brottslighet och att Sverige därför

snarast bör ratificera konventionen.

Tillämpningsavtalet

Konventionen träder formellt i kraft först när alla medlemsstaterna

ratificerat konventionen. Det provisoriska tillämpningsavtalet gör det

dock möjligt att tillämpa tullinformationssystemet i enlighet med

konventionens bestämmelser redan när åtta länder ratificerat

konventionen och avtalet. För att kunna komma igång så snart som

möjligt med användningen av tullinformationssystemet även för

brottsbekämpning avseende nationell lagstiftning anser regeringen att

även avtalet bör godkännas av riksdagen och ratificeras så snart som

möjligt.

10.3 EG-domstolens roll

Regeringens förslag: Sverige skall tillträda protokollet om EG-

domstolens behörighet att ge förhandsavgörande och avge en

förklaring att EG-domstolen är behörig att meddela

förhandsavgörande på begäran av svensk domstol i enlighet med

protokollets artikel 2.2b.

Promemorian har inte närmare berört denna fråga.

Remissinstanserna har inte haft något förslag att ta ställning till i

denna del.

Skälen för regeringens förslag: Frågan om EG-domstolens roll

diskuterades mycket under utarbetandet av de tre konventioner om

brottsbekämpning CIS-konventionen, Europolkonventionen och

Bedrägerikonventionen som undertecknades samtidigt. I EG-

fördraget artikel 177 regleras EG-domstolens rätt att ge

förhandsbesked till nationella domstolar om tolkningen av fördraget

och rättsakter som beslutas av gemenskapens institutioner. När en

konvention upprättas inom något av områdena för artikel K i EU-

fördraget (det s.k. Maastrichtfördraget) som rör samarbete i rättsliga

och inrikes frågor kan, enligt artikel K 3.2, föreskrivas att domstolen

enligt närmare regler i konventionerna skall vara behörig att tolka

bestämmelserna i konventionen och avgöra tvister om deras

tillämpning.

Frågan om EG-domstolens roll fick inte någon slutlig lösning innan

konventionerna undertecknades den 26 juli 1995. I CIS-konventionen

sades i stället (artikel 27.2) att parterna i ett protokoll skulle fastställa

EG-domstolens behörighet. Vid toppmötet i Florens i juni 1996

enades stats- och regeringscheferna i ett protokoll till

Europolkonventionen om den principiella lösningen på frågan om EG-

domstolens rätt att ge förhandsavgörande avseende

Europolkonventionen. Ett protokoll med motsvarande innehåll

avseende CIS-konventionen undertecknades den 29 november 1996.

Regeringen har i prop. 1996/97:164 om Europol utförligt redogjort

för sin inställning till EG-domstolen och dess roll i det mellanstatliga

arbetet inom EU:s tredje pelare och återges inte närmare här.

Regeringens positiva inställning till EG-domstolens roll vad gäller

CIS-konventionen har främst praktiska skäl. Till skillnad från de

övriga konventionerna reglerar CIS-konventionen en fråga dvs.

tullinformationssystemet som också regleras av gemenskapsrätten i

förordning (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd.

Tullinformationssystemet upprättas med stöd av denna förordning och

planeras tas i bruk i mars 1998. Reglerna om tullinformationssystemet

blir genom förordningen direkt gällande rätt i Sverige och EG-

domstolen har automatiskt behörighet att ge förhandsbesked avseende

tolkning av förordningens regler om tullinformationssystemet. Dessa

regler i förordningen skiljer sig inte nämnvärt från konventionens

regler mer än vad gäller vilken brottslighet som avses. Att i denna

situation vägra EG-domstolen behörighet avseende tolkning av samma

regler i konventionen skulle närmast vara att onödigt komplicera

tillämpningen av tullinformationssystemets regler, utöver de som ändå

kan komma att följa av att informationssystemet tillhör två olika

regelverk och olika juridiska system i EG-rätten.

Det är svårt att direkt se så många situationer där det blir aktuellt för

svenska domstolar att tolka konventionen. En domstol kan eventuellt

tänkas få ta ställning till ett överklagande av ett beslut om avslag på en

enskilds begäran att få ut uppgifter från systemet eller ett mål om

skadestånd enligt artikel 21. De svenska registerförfattningarna på

tullområdet synes emellertid inte hittills ha varit föremål för de

svenska domstolarnas prövning i någon större omfattning. Det är svårt

att se att konventionen eller förordningens regler om

tullinformationssystemet skulle medföra någon ändring av detta

förhållande. Även om svenska domstolar inte kan förutses ha något

större behov av att begära förhandsavgörande från EG-domstolen bör

man ta hänsyn till att andra medlemsstaternas rättssystem kan se ut på

ett sådant sätt att det för deras nationella domstolar kan finnas ett

större behov av förhandsavgöranden från EG-domstolen.

Sverige har således undertecknat protokollet och regeringen föreslår

att Sverige efter riksdagens godkännande tillträder protokollet om EG-

domstolens behörighet att meddela förhandsavgöranden avseende

CIS-konventionens tolkning.

Svenska domstolars behörighet att inhämta förhandsavgörande?

Protokollet ger inte i sig de svenska domstolarna möjlighet att inhämta

förhandsavgörande från EG-domstolen. För att detta skall bli fallet

måste Sverige avge en förklaring i enlighet med artikel 2 i protokollet

om att Sverige är berett att låta svenska domstolar utnyttja sig av

denna möjlighet. Regeringen har avgivit en sådan förklaring avseende

Europolkonventionen men har inte ännu avgivit en sådan förklaring

avseende CIS-konventionen.

I frågan om vilka svenska domstolar som bör få inhämta avgörande

från EG-domstolen när det gäller tolkningen av konventionen finns det

skäl att hålla samma linje som den regeringen förordat i propositionen

om Europol dvs. att samtliga svenska domstolar skall ges denna rätt

De processekonomiska skälen för att välja alternativet att ge alla

svenska domstolar denna möjlighet och inte bara de högsta

domstolsinstanserna har bärighet även vad gäller CIS-konventionen.

Vidare har alla svenska domstolar enligt artikel 177 i EG-fördraget

denna rätt att vända sig till EG-domstolen vid tolkning av reglerna i

förordningen (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd vars artikel 23-42

som har i stort sett samma innehåll som konventionens bestämmelser

om tullinformationssystemet. Regeringen ser inte några bärande skäl

att till att denna möjlighet att vända sig till EG-domstolen skulle

förbehållas högsta instans.

Således bör alla svenska domstolar berättigas att inhämta

förhandsavgörande från EG-domstolen om tolkning av CIS-

konventionen i den mån det behövs för att avgöra ett mål eller ärende.

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner att regeringen avger en

förklaring med denna innebörd i enlighet med artikel 2.2b i

protokollet.

I samband med riksdagens godkännande av Europol föreslås

riksdagen besluta om en ny lag om rätt för svensk domstol att begära

förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i vissa

fall. Under förutsättning att riksdagen godkänner denna lag kommer

villkoren för svenska domstolars rätt enligt CIS-konventionen att

tillkännages i anslutning till denna lag.

Riksdagens godkännande av förklaringen om svenska domstolars

möjligheter att begära förhandsavgörande av EG-domstolen innefattar

en överlåtelse av beslutanderätt till EG-domstolen och bör därför ske

med tillämpning av regeln i 10 kap. 5 § första stycket

regeringsformen.

10.4 CIS-konventionens innehåll

I detta avsnitt redovisas konventionens innehåll artikel för artikel.

Efter redogörelsen följer i anslutning till vissa artiklar en kommentar

till artikelns innehåll, tillämpning och eventuellt en bedömning om hur

en artikel förhåller sig till svenska regler.

10.4.1 Inledning

Länderna anser att den ökade illegala handeln innebär ett allvarligt hot

mot allmän hälsa, moral och säkerhet. Konventionen syftar till att

stärka samarbetet mellan tullmyndigheter och andra brottsbekämpande

myndigheter som har att ingripa mot olaglig handel och bekämpa

grova brott mot sådan nationell lagstiftning som begränsar varors fria

rörlighet, särskilt sådana varor som av hälso- och säkerhetsskäl är

belagda med restriktioner, förbud och kontrollåtgärder såsom

narkotika, vapen, dopingmedel m.m. Brott som innebär hantering och

användning av medel från narkotikahandel s.k. penningtvätt omfattas

också av CIS-konventionens användningsområde. Konventionen skall

fastställa förfaranden som gör att myndigheterna kan agera

gemensamt och utbyta uppgifter som har samband med olaglig handel

med hjälp av ny informationsteknik. Man anser att, mot bakgrund av

att tullmyndigheterna dagligen har att tillämpa både

gemenskapsrättsliga och nationella regler i sin verksamhet,

tullsamarbetet inom båda dessa områden bör utvecklas parallellt.

Kommentar: Konventionen reglerar inget operativt samarbete mellan

myndigheter utan reglerar enbart informationsutbyte.

10.4.2 Avdelning I Definitioner

Artikel 1

Artikeln innehåller definitioner av de centrala begreppen nationella

författningar, personuppgifter och uppgiftslämnande medlemsstat.

Med nationella författningar avses författningar som reglerar

rörlighet av varor som är föremål för förbud eller restriktioner samt

"penningtvätt" vid illegal narkotikahandel och som tullmyndigheterna

har behörighet att tillämpa.

Med personuppgift avses uppgift om en identifierad eller

identifierbar fysisk person.

Med uppgiftslämnande medlemsstat avses en stat som låter införa

en uppgift i databasen.

Kommentar: Den svenska tullen har i motsats till polisen inte någon

allmän befogenhet att ingripa mot brott. Tullens befogenhet i detta

avseende framgår istället av olika författningar såsom lagen

(1960:418) om straff för varusmuggling, tullagen (1994:1550) och

lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot

ett annat land inom Europeiska unionen. Den svenska tullen har än så

länge inte särskilda befogenheter att ingripa mot penningtvätt eller

vidta åtgärder vid misstänkt penningtvätt. I Penningtvättutredningens

betänkande (SOU 1997:36) föreslås emellertid att tullen skall få en

rätt att kvarhålla medel som misstänks härröra från brott.

Utredningens betänkande har inte lett till några ställningstagande av

regeringen ännu.

10.4.3 Avdelning II Upprättande av ett

tullinformationssystem

Artikel 2

I artikeln stadgas att tullmyndigheterna i medlemsstaterna skall

upprätta och underhålla ett gemensamt datoriserat informationssystem

för tulländamål.

 Syftet med tullinformationssystemet är att vara ett hjälpmedel för

att förebygga, utreda och lagföra grova brott mot nationella

författningar.

Kommentar: Artikeln utgör registrets ändamålsbestämmelse avseende

den del av tullinformationssystemet som regleras av konventionen.

Det framgår inte av artikeln vad som avses med grova brott till

skillnad från mindre grova brott. Enligt artikel 9 är det dock de

nationella reglerna som sätter gränser för medlemsstatens införande

och användning av uppgifter. För svensk del torde definitionen av

allvarlig brottslig verksamhet i 4 § i den föreslagna lagen om tullens

register i brottsbekämpande verksamhet kunna tjäna som ledning.

10.4.4 Avdelning III Tullinformationssystemets drift och

användning

Artikel 3

Tullinformationssystemet skall bestå av en central databas som varje

medlemsstat skall ha tillgång till via terminaler. Systemet skall endast

innehålla uppgifter som behövs för att uppfylla syftet med

konventionen. Uppgifterna skall vara uppdelade i sex olika kategorier

uppdelat i varor, transportmedel, företag, personer, utvecklingen av

bedrägerier och tillgång till sakkunskap

Kommissionen har enligt artikeln ansvaret för systemets drift och

förvaltning.

Kommentar: Artikeln avgränsar vilka kategorier av uppgifter som får

förekomma i den centrala databasen och begränsar innehållet till

nödvändiga uppgifter i förhållande till registrets ändamål. I följande

artikel fastslås att medlemsstaterna inom dessa kategorier skall

komma överens om vilka uppgifter som skall ingå i systemet.

Artikel 4

Medlemsstaterna skall enligt artikeln avgöra vilka uppgifter inom de

olika uppgiftskategorierna som skall ingå i informationssystemet. I de

uppgiftskategorier som rör utvecklingen av bedrägerier och tillgång

till sakkunskap får inga personuppgifter införas. Andra

personuppgifter än de följande får inte införas i någon

uppgiftskategori;

(a) efternamn, namn som ogift, förnamn, tilltalsnamn eller antagna

namn

(b) födelsedatum och -ort,

(c) nationalitet,

(d) kön,

(e) särskilda bestående fysiska kännetecken

(f) anledningen till att uppgiften införts,

(g) föreslagna åtgärder,

(h) varningskod som anger person tidigare varit beväpnad, våldsam

eller är flyktbenägen.

Sådana särskilt känsliga personuppgifter som avses i artikel 6 i

Europarådets konvention från år 1981 om skydd för enskilda avseende

automatisk behandling av personuppgifter får inte i något fall införas i

systemet.

Kommentar: Uppräkningen av typer av personuppgifter utgör ett

integritetsskydd och är uttömmande. Det i sin tur innebär att andra

personuppgifter t.ex. de sista fyra siffrorna i våra svenska

personnummer inte får förekomma i tullinformationssystemet. Vidare

får inte sådana känsliga personuppgifter som uppräknas i artikel 6 i

Europarådets dataskyddskonvention såsom uppgifter om någons

politiska eller religiösa åskådning, ras, etniskt ursprung, hälsa eller

sexuella läggning aldrig registreras i tullinformationssystemet.

Artikel 5

Enligt artikeln får uppgifter om varor, transportmedel, företag och

personer endast föras in i systemet för observation och rapport, diskret

övervakning eller särskild kontroll. Personuppgifter får vidare endast

lämnas om det finns konkreta bevis som tyder på att den berörda

personen har begått, håller på att begå eller kommer att begå grova

överträdelser av sådan nationell lagstiftning som tullen har befogenhet

att ingripa mot. Tidigare illegal verksamhet tillmäts särskild betydelse

i sammanhanget.

Kommentar: Utöver begränsningen i artikel 4, att personuppgifter får

införas endast i samband med åtgärdsförslag, ställs ytterligare

begränsningar upp för vilka personer som det får förekomma uppgifter

om. Det är således endast uppgifter om personer mot vilka de finns

konkreta bevis om pågående, kommande eller begången grov

brottslighet som får registreras. Begränsningarna innebär vidare att det

inte finns stöd för att registrera några uppgifter om andra personer

såsom vittnen, anhöriga arbetskamrater, brottsoffer m.m. i systemet.

Även om ordalydelsen inte är helt densamma är begränsningarna

likartade med de begränsningar som föreslås för registrering av

personuppgifter i tullens underrättelseregister och spaningsregister.

Artikel 6

Om en i systemet föreslagen åtgärd genomförs får viss i artikeln

uppräknad information om åtgärden och vad som framkommit vid

denna, helt eller delvis samlas in och överlämnas till den stat som

lämnade förslaget. Sådan information kan t.ex. innefatta uppgifter om

vad som framkommit vid t.ex. en kontroll och orsaken till denna samt

även uppgifter om medföljande personer eller passagerare. Om

information inhämtas i samband med diskret övervakning måste

åtgärder vidtas för att inte riskera att diskretionen äventyras.

Kontroller och åtgärder som genomförs i enlighet med förslag i

tullinformationssystemet skall genomföras enligt gällande rätt på den

plats där åtgärden genomförs. Om en särskild kontroll som föreslås

inte är tillåten i den staten skall den föreslagna åtgärden automatiskt

omvandlas till observation och rapportering.

Kommentar: Artikeln ställer upp riktlinjer för vilka regler som gäller

vid kontrollåtgärder och hur en återrapportering bör se ut i anledning

av en vidtagen åtgärd. De nationella bestämmelserna skall därvid

avgöra vilka kontrollåtgärder som får vidtas vid undersökning av

transportmedel, personer och föremål och hur dessa skall genomföras.

För svensk del följer tullens befogenheter att ingripa vid misstanke om

smuggling av lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Varusmugglingslagen gäller även om en vara har smugglats in i annat

EU-land och sedan förs vidare till Sverige. Vid brott mot andra

länders lagstiftning avseende tullar, avgifter eller förbud, restriktioner

och kontrollåtgärder avseende varuhandeln gäller lagen (1973:431)

om utredning angående brott mot utländsk tullag. Bestämmelser om

kontrollåtgärder finns även i tullagen (1994:1550) 9a, 57-80 §§, lagen

(1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gränser mot ett

annat stat inom Europeiska unionen, tullförordningen 56-69 §§, mfl.

Artikel 7

Artikeln anger bl.a. att endast särskilt utsedda myndigheter i med-

lemsstaterna får ha direkt tillgång till tullinformationssystemet. Till

dessa hör tullmyndigheter men andra myndigheter med kompetens att

handla enligt målet för konventionen kan få tillgång till systemet.

Varje stat skall förteckna och anmäla de myndigheter som utsetts vara

behöriga att få direkt tillgång till informationssystemet. För varje

myndighet skall särskilt anges vilka uppgifter och för vilka ändamål

myndigheten skall ha tillträde till systemet Genom ett enhälligt beslut

kan även internationella och regionala organisationer ges direkt

tillgång till tullinformationssystemet.

Kommentar: Utöver de svenska tullmyndigheterna bör det bli aktuellt

att även anmäla polismyndigheter och åklagarmyndigheter, med tanke

på dessa myndigheters allmänna behörighet att ingripa mot och utreda

brott enligt svensk lagstiftning samt Finanspolisen som har en särskild

roll på området för penningtvätt. Likaså har Kustbevakningen

behörighet att enligt 14 § varusmugglingslagen att övervaka

efterlevnaden av lagen och gripa en misstänkt och ta med person till

förhör. Frågan om vilka tillsynsmyndigheter på olika områden som

eventuellt bör ges tillgång till de icke objektsankutna uppgifterna om

brottstrender och expertis kommer närmare att undersökas i samband

med anmälan från Sverige.

Artikel 8

Av artikeln framgår att information som hämtas ur

tullinformationssystemet som huvudregel bara får användas för att

uppnå konventionens syfte enligt artikel 2.2 och av myndigheter som

anmälts behöriga att vidta brottsbekämpande åtgärder. Efter

föregående tillstånd från den stat som infört en uppgift kan en uppgift

dock användas för annat ändamål och av annan myndighet om det är

förenligt med nationella regler i den medlemsstaten som önskar

använda uppgiften. Det får dock bara ske med beaktande av eventuella

villkor som den stat som infört uppgifterna i systemet kan ställa och

med beaktande av principen 5.5 i rekommendation nummer R(87) 15

om uppgifter inom polissektorn. Medlemsstaterna skall anmäla vilka

myndigheter som har befogenheter att använda uppgifter i systemet.

Vidare kan uppgifter överföras till tredje stat och till internationella

och regionala myndigheter under villkor att den medlemsstat som fört

in uppgiften givit tillstånd till detta och på de villkor denna

medlemsstat ställt upp. Varje medlemsstat skall vidta särskilda

åtgärder för att säkerställa skyddet för dessa uppgifter som de överför

eller överlämnar utanför sitt territorium.

Kommentar: Enligt svensk rätt är myndigheternas möjligheter att

använda uppgifter i allmänhet inte begränsad på detta sätt. Frågan

kommer närmare att beröras vid artikel 14 och i avsnitt 10.7.

Artikel 9

Enligt artikeln är det nationell rätt i den stat som skall tillhandahålla

uppgifterna respektive använda uppgifterna som reglerar vilka

uppgifter som får föras in, och hur uppgifter i systemet får användas

av de egna myndigheterna, om inte konventionen innehåller strängare

krav.

Kommentar: Det är således, inom konventionens ramar, nationella

regler för uppgiftslämnande och kontrollbefogenheter som kommer att

styra tullmyndigheternas registrering och användning. Denna fråga

berörs närmare i avsnitt 10.7

Artikel 10

Varje medlemsstat skall utse och anmäla en tullmyndighet som har det

nationella ansvaret för att tullinformationssystemet fungerar och

används korrekt i det egna landet.

Kommentar: Generaltullstyrelsen bör vara den tullmyndighet som

utses till registeransvarig tullmyndighet på nationell nivå.

10.4.5 Avdelning IV Ändring av uppgifter

Artikel 11

Enligt artikeln är det bara den medlemsstat som har fört in en uppgift i

systemet som har rätt att ändra uppgiften, göra tillägg, korrigera eller

radera den. Om en medlemsstat uppmärksammar att en uppgift som

man själv infört i tullinformationssystemet är felaktig eller är införd i

strid med konventionen skall staten vidta nödvändig åtgärd för att rätta

eller ta bort uppgiften. En medlemsstat skall meddela och

uppmärksamma annan medlemsstat om man upptäcker en sådan

felaktighet i en uppgift som ett annan stat infört. Om en medlemsstat

registrerar uppgifter som står i konflikt med uppgifter som redan finns

i tullinformationssystemet och som införts av annan stat skall de två

söka komma överens om vilken uppgift som skall finnas i systemet.

Om staterna inte kan komma överens skall den först införda uppgiften

stå kvar och endast sådana delar av den nya uppgiften som inte står i

strid med den gamla uppgiften får införas. Om en domstol eller annan

kompetent myndighet i en stat fattar ett lagakraftvunnet beslut om

ändring i en införd uppgift skall staterna själva påta sig att åtgärda

detta. Vid konflikt mellan olika stater skall den stat som införde upp-

giften stryka uppgiften ur systemet.

10.4.6 Avdelning V Bevarande av uppgifter

Artikel 12

Uppgifter i tullinformationssystemet skall enligt artikel 12 endast

bevaras så länge som det behövs för att uppnå syftet med införandet

av uppgiften. Den uppgiftslämnande medlemsstaten skall minst

årligen överväga om en uppgift behöver bevaras ytterligare tid. Om

inte den uppgiftslämnande staten senast ett år efter den senaste

översynen meddelar ett beslut om fortsatt bevarande av uppgiften

övergår uppgiften automatiskt till en särskild fil med begränsad

tillgänglighet. Den uppgiftslämnande staten får upplysning om en

sådan överföring. I den särskilda filen bevaras uppgiften ytterligare ett

år och därefter skall uppgiften raderas. Tillgång till denna fil har

endast kommittén enligt artikel 15-16 och

övervakningsmyndigheterna enligt artikel 17 och 18. Under denna

period får uppgifterna endast tas fram för att kontrollera om de är

riktiga och lagliga.

Kommentar: Artikeln är en gallringsregel som avser att hålla systemet

aktuellt och relevant. I förhållande till Europols register och de

svenska registren i den föreslagna nya lagen är

tullinformationssystemets gallringstid snävare.

10.4.7 Avdelning VI Skydd för uppgifter

Artikel 13

Varje stat som skall använda tullinformationssystemet avseende

personuppgifter måste enligt artikeln ha en nivå för skydd av

personuppgifter som minst motsvarar 1981 års dataskyddskonvention.

Staterna måste vidare ha utsett en eller flera tillsynsmyndigheter. För

att säkerställa en riktig tillämpning av bestämmelser om skydd för

personuppgifter skall tullinformationssystemet i varje medlemsstat

vara anse som ett nationellt register underkastat nationella

bestämmelser. Personuppgifter i tullinformationssystemet skall i vare

medlemsstat åtnjuta det skydd som följer av nationell lagstiftning och

sådana hårdare krav som konventionen kan innehålla.

Kommentar: Den nuvarande svenska datalagen anses uppfylla kravet

på skyddsnivå för personuppgifter. Det finns all anledning att

förutsätta att även en kommande datalagstiftning kommer att uppfylla

detta krav. Datainspektionen bör utses till svensk tillsynsmyndighet.

Datalagens bestämmelser för skydd av personuppgifter skall således

vara tillämpliga på personuppgifter i registret för att det skall kunna få

användas av svenska myndigheter. I den mån konventionen ställer upp

hårdare krav skall dessa gälla framför datalagens bestämmelser. Dessa

frågor behandlas även i avsnitt 10.7.

Artikel 14

Enligt artikeln skall varje medlemsstat tillse att det är olagligt att

använda uppgifter hämtade ur tullinformationssystemet i strid med de

ändamål som anges i konventionen. Uppgifter ur

tullinformationssystemet får kopieras endast om det är nödvändigt för

att tekniskt kunna genomföra sökning i basen av behörig myndighet.

Med det undantag som anges i artikel 8.1 får personuppgifter som

införts av en annan stat inte kopieras från tullinformationssystemet till

en nationell databas.

Kommentar: Frågan om begränsningar för användning av uppgifter

berörs av lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt

samarbete på brottmålsområdet samt lagen (1973:431) om utredning

angående brott mot utländsk tullag. Om den i prop. 1996/97:164 om

Europol föreslagna ändringen i 1 § antas av riksdagen skall svenska

myndigheter följa ett sådant villkor som begränsar möjligheten att

använda material som kommer från annan stat även i

underrättelseverksamhet. De svenska reglerna framstår då som

tillräckliga. I övrigt innehåller artikeln förbud för s.k. samkörning eller

sambearbetning med nationella register. Frågan berörs även i kap.

10.7

Artikel 15

I artikeln anges att personers rätt avseende personuppgifter, särskilt

rätten till tillgång till uppgifter, skall verkställas i enlighet med

nationell rätt i den stat där rättigheten åberopas. Om det följer av

nationell rätt skall tillsynsmyndigheten besluta om uppgifterna skall

lämnas ut och formerna för utlämnandet. Gäller ansökan uppgifter

som införts av annan stat skall denna stat höras och ges tillfälle att

lämna en ståndpunkt i frågan om utlämnande av uppgifterna. Innan

dess får uppgifterna inte lämnas ut.

En medlemsstat får avslå en ansökan om tillgång till uppgifter om

detta skulle skada genomförandet av en föreslagen åtgärd eller i syfte

att skydda andra individers rättigheter och frihet. Tillgång skall alltid

vägras under tid som diskret övervakning eller observation och

rapportering pågår.

Var och en har rätt att i enlighet med nationella bestämmelser få

felaktiga personuppgifter rättade eller raderade. Det samma gäller för

uppgifter som införts i strid med syftet enligt artikel 2.2 i

konventionen eller i strid med artikel 5 i dataskyddskonventionen. Det

skall vidare vara möjligt för var och en att i enlighet med nationella

regler i varje stat föra talan avseende personuppgifter som införts i

tullinformationssystemet om sig själv, för att rätta felaktiga uppgifter

eller ett felaktigt införande samt för att få tillgång till uppgifter eller

skadestånd enligt artikel 21.2 Staterna åtar sig att sinsemellan

genomföra lagakraftvunna beslut enligt denna punkt

Kommentar: Enligt artikeln är det huvudsakligen nationell rätt som

styr den enskildes rätt till information. Personers rätt att ta del av

uppgifter i register som förs i myndigheters verksamhet styrs i Sverige

av sekretesslagens bestämmelser. För brottsbekämpande verksamhet

inom tullmyndigheterna gäller sekretess enligt 5 kap. 1 § och 9 kap.

17 § sekretesslagen. Dessa bestämmelser stämmer väl överens med

huvudregeln om sekretess enligt artikeln. Den absoluta sekretess som

är föreskriven under tiden diskret övervakning, spaning eller

rapportering pågår, har dock inte stöd i svensk sekretesslagstiftning

även om det i praktiken aldrig torde bli aktuellt att i en sådan situation

lämna ut sådana uppgifter med hänvisning till bestämmelsen i 5 kap. 1

§ sekretesslagen. Rättigheten att få felaktiga uppgifter rättade och

skyldigheten för den registeransvarige att rätta uppgifter följer av 8 §

datalagen. I artikeln utgår man i från att det är tillsynsmyndigheten

som prövar frågan om utlämnande av uppgift. I Sverige är det inte

Datainspektionen utan den myndighet hos vilken uppgiften förvaras

som prövar en begäran om utlämnande av uppgift enligt 15 kap 15 §

sekretesslagen. En myndighets vägran att lämna ut uppgifter

överklagas med stöd av 15 kap. 7 § sekretesslagen till kammarrätt.

Någon anledning att ändra på denna ordning i anledning av

konventionen framstår inte som nödvändigt för tillämpning av

bestämmelsen. Inte heller synes det nödvändigt att ändra ordningen att

det är den registeransvarige som ansvarar för rättelse av felaktiga

uppgifter. Tillvägagångssättet för att få prövat en myndighets beslut

om rättelse följer av allmänna regler om överklagande av

myndighetens beslut. I det fallet där det kan röra sig om uppgifter

som en annan stat fört in föreskrivs att denna stat skall få anta en

ståndpunkt. Denna stats uppfattning är dock enligt artikeln inte

bindande för de svenska myndigheterna. Den andra statens ståndpunkt

kommer dock att spela roll vid skadeprövningen som får ske med

beaktande av utrikessekretessen enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen.

10.4.8 Avdelning VII Institutionella bestämmelser

Artikel 16

Av artikeln framgår att en kommitté skall tillsättas för att tillse att

bestämmelserna tillämpas och verkställs korrekt, samt ansvara för att

driften av informationssystemet fungerar väl. Kommittén som skall

bestå av företrädare för medlemsstaternas tullmyndigheter skall

årligen avge yttrande till rådet angående informationssystemets

funktion och effektivitet.

10.4.9 Avdelning VIII Kontrollen av skyddet för

personuppgifter

Artikel 17

Varje medlemsstat skall enligt artikeln utse en eller flera

tillsynsmyndigheter ansvariga för dataskyddet för personuppgifter och

för att oberoende övervaka och kontrollera att uppgifter i

tullinformationssystemet inte lagras eller används på ett sätt som

kränker registrerade personers rättigheter. Tillsynsmyndigheterna skall

ha tillgång till tullinformationssystemet och får utföra självständiga

kontroller enligt nationell rätt för att tillförsäkra att ingen individs rätt

kränks.

Varje person har rätt att vända sig till vilken tillsynsmyndighet som

helst med begäran om kontroll avseende personuppgifter om sig själv.

Kontrollen skall utföras i enlighet med nationell regler i den stat där

framställan görs. Om uppgiften införts av en annan stat skall

kontrollen utföras i nära samarbete med den statens tillsynsmyndighet.

Kommentar: Datainspektionen bör utses som den svenska

tillsynsmyndigheten. I svensk datalagstiftning finns idag ingen

generell skyldighet för Datainspektionen att på begäran av enskilda

kontrollera uppgifter om denna person. Däremot har Datainspektionen

allmän rätt att utöva tillsyn så att inte registrering eller användning

medför otillbörligt integritetsintrång och föranstalta om åtgärder,

vilket även kan ske på grundval av en anmälan från en enskild.

Datalagskommittén har i förslaget till ny persondatalag

(SOU 1997:39) förslagit längre gående befogenheter för

Datainspektionen i detta avseende än vad myndigheten har i dag och

som väl skulle omfatta de krav som konventionen ställer upp i detta

avseende.

Artikel 18

En gemensam tillsynsmyndighet skall sättas samman, bestående av två

representanter från varje medlemsstat hämtade från de nationella

tillsynsmyndigheterna. Denna skall ha tillgång till

tullinformationssystemet och vara kompetent att övervaka

användningen, att undersöka svårigheter med tillämpningen eller

tolkningen som kan uppstå under användandet, att undersöka problem

som kan uppkomma i samband med den nationella övervakningen

eller vid tillämpning av rätten för individers tillgång till uppgifter och

även att utarbeta förslag till gemensamma lösningar på problem.

Kommentar: Datainspektionen bör utses för detta uppdrag jfr.

kommentaren avseende ovanstående artikel.

10.4.10 Avdelning IX Säkerhet i förbindelse med

tullinformationssystemet

Artikel 19

Medlemsstaterna åläggs i artikeln ett ansvar för administrativa

åtgärder för att upprätthålla säkerheten avseende tillgång till uppgifter

i registret och till utrustning och lokaler m.m. Kraven på datasäkerhet

specificeras i artikeln och åtgärder skall enligt 19.2 vidtas för att

förhindra att obehöriga får tillgång till utrustning, registerinnehåll

m.m. Vidare skall man kunna kontrollera och fastställa att det endast

är behöriga personer och myndigheter som kan ta del av sådana data

för vilka de har behörighet och att det i efterhand kan kontrolleras

vilka data som införts, när och av vem.

Kommittén skall kontrollera minst 1 procent av alla förfrågningar i

registret för att verifiera att användningen och undersökningarna skett

på ett korrekt sätt och av godkända myndigheter.

Artikel 20

Enligt artikel 20 har den nationellt registeransvariga tullmyndigheten

ett övergripande ansvar för att säkerhetsåtgärderna i artikel 19 vidtas

avseende de terminaler som finns placerade inom landets territorium

och för den årliga prövningen av om de uppgifter som införts i

systemet skall bevaras ytterligare tid.

Kommentar: Ansvaret för dessa uppgifter bör för svensk del vila på

Generaltullstyrelsen.

10.4.11 Avdelning X Ansvar och skyldigheter

Artikel 21

Varje medlemsstat ansvarar för riktigheten och lagenligheten i de

uppgifter som den låter föra in i tullinformationssystemet samt för att

artikel 5 i 1981 års dataskyddskonvention efterlevs. Medlemsstaterna

skall i enlighet med sin lagstiftning vara skyldiga att ersätta skada som

en person lidit till följd av användandet av tullinformationssystemet i

den staten eller till följd av felaktiga eller felaktigt införda uppgifter

som staten låtit föra in i systemet.

Kommentar: Artikel 5 i 1981 års dataskyddskonvention ställer upp

allmänna krav på uppgifternas beskaffenhet. Likartade krav ställs i 7 §

datalagen. Artikel 5 i dataskyddskonventionen innehåller krav på att

databehandlade personuppgifter skall samlas, behandlas, bevaras och

på ett korrekt och lagligt sätt, att uppgifterna är riktiga och aktuella

och lagras för särskilt angivna och lagliga ändamål och att de inte

används i strid med ändamålet. Motsvarande krav återfinns även

iartikel6 i EU:s dataskyddsdirektiv 95/46/EG.

Ansvaret för felaktiga uppgifter förutsätts gälla både när uppgifter

är felaktiga i sak och när de visserligen är sakligt riktiga men felaktigt

införts i systemet dvs. en oriktig registrering. Skadeståndsreglerna i

23 § den nuvarande datalagen föreskriver strikt skadeståndsansvar för

oriktiga eller missvisande uppgifter. Däremot innehåller datalagen inte

något skadeståndsansvar för fallet då en oriktig registrering har skett

av i sig riktiga uppgifter, vilket förutsätts berättiga till skadestånd

enligt konventionen. Datalagskommitténs förslag till ny persondatalag

innebär en utvidgning av skadeståndsansvaret i förhållande till den

nuvarande datalagen och skulle mer än väl tillgodose konventionens

krav. En ny datalag förutses träda i kraft 1 januari 1999 och tills dess

får datalagens skadeståndsregler och de allmänna skadeståndsreglerna

som enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen gäller i myndighets

verksamhet anses vara tillräckliga.

Artikel 22

Varje stat skall bära sina egna kostnader för användning av

tullinformationssystemet samt en andel av övriga kostnader för

verkställigheten av konventionen.

Kommentar: Frågan om kostnader behandlas i kap 12.2

10.4.12 Avdelning XI Tillämpning och slutbestämmelser

Artikel 23

Information som tillhandahålls enligt denna konvention skall lämnas

direkt mellan de medlemsstaternas myndigheter.

Artikel 24-26

Artiklarna innehåller bestämmelser om anslutning, ratificering och

ikraftträdande mm.

Artikel 27

Bestämmelse om tvistlösning. som anger att tvister om tillämpning

mellan parterna eller kommissionen skall hänskjutas till rådet. Vidare

skall villkoren för EG-domstolens behörighet att lämna

förhandsbesked om tolkning av konventionen eller avgöra tvister som

inte kunnat lösas av rådet inom sex månader, bestämmas i ett särskilt

protokoll.

Kommentar: EG-domstolens roll i förhållande till konventionen blev

inte avgjord i samband med utarbetandet av konventionen utan har

lösts senare i ett protokoll till konventionen, vilket berörs närmare i

avsnitt 10.4 och 10.6.

10.5 Tillämpningsavtalets innehåll

Samtidigt med konventionen undertecknades ett avtal om provisorisk

tillämpning av konventionen. Avtalet innehåller bestämmelser för att

möjliggöra att konventionen kan börja tillämpas redan innan alla

medlemsstater anslutit sig till denna.

Enligt artikel 2 skall konventionen provisoriskt börja tillämpas när

åtta medlemsstater godkänt avtalet och tillkännagivit detta till

depositarien.

De länder som tillämpar konventionen provisoriskt skall gemensamt

komma överens om de övergångsbestämmelser som kan krävas och

dessa medlemsstater skall i samråd provisoriskt sköta de åtaganden

som den kommitté som vid konventionens ikraftträdande skall

tillsättas för tillsyn.

Avtalet börjar att gälla när tre månader gått sedan den åttonde staten

tillträtt avtalet och upphör att gälla när konventionen träder i kraft.

10.6 Innehållet i protokollet om EG-domstolens

behörighet

I huvudsak innehåller protokollet följande. Enligt artikel 1 ges EG-

domstolen behörighet att på de villkor som föreskrivs i protokollet

meddela förhandsavgöranden om tolkning av konventionen.

Medlemsstaterna har enligt artikel 2 möjlighet att genom en förklaring

godkänna EG-domstolens behörighet att meddela förhandsavgöranden

till nationell domstol om domstolen anser att det är nödvändigt för att

döma i saken. En sådan förklaring enligt artikel 2 kan antingen avse

alla nationella domstolar (art 2.2b) eller bara de domstolar vars

avgöranden inte kan överklagas (art 2.2a).

Enligt artikel 3 skall EG-domstolens stadga och rättegångsregler

gälla och medlemsstaterna ges en allmän rätt att inkomma med inlagor

och skriftliga yttranden i ärenden som anhängiggjorts avseende

tolkning av konventionen. I övrigt innehåller protokollet regler om

antagande, deponering, ikraftträdande m.m.

I en till protokollet följande förklaring av rådet anges att man önskar

en så effektiv och enhetlig tolkning som möjligt av konventionen från

och med dess ikraftträdande och att medlemsstaterna förklarar sig

beredda att vidta åtgärder för att samtidigt kunna ratificera

konventionen och protokollet om EG-domstolens behörighet.

10.7 Lagstiftningsbehov

Regeringens bedömning: En registerreglering för myndigheternas

tillämpning av tullinformationssystemet behöver enligt regeringens

bedömning inte ske i lagform.

Promemorians förslag avviker från regeringens förslag.

Remissinstanserna: Generaltullstyrelsen påpekar förhållandet att

CIS-konventionen till skillnad från EG-förordningen inte blir direkt

gällande rätt utan kräver en implementering i nationell rätt, men att det

torde kunna ske genom förordning på samma sätt som

tullsamarbetsavtalen införlivas i svensk rätt. Datainspektionen anför

att det för att CIS-konventionen skall kunna tillämpas krävs

lagstiftning på personregisterområdet.

Skälen för regeringens förslag: När den nya EG-förordningen

(EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd börjar tillämpas i mars 1998

blir reglerna som gäller upprättandet av tullinformationssystemet,

vilka uppgifter systemet kommer att innehålla avseende

bekämpningen av brott mot EU:s tull- och jordbrukslagstiftning,

regler om gallring av uppgifter m.m. direkt gällande nationell rätt.

Några nationella bestämmelser av detta slag finns det därför inte

utrymme för. Däremot är det den nationella regler som styr om och i

vilken omfattning myndigheterna inom ramen för förordningen och

konventionens bestämmelser får föra in uppgifter i

tullinformationssystemet och hur dessa får användas samt vilka

kontrollåtgärder som får vidtas i anledning av uppgifterna.

Behörigheten i dessa avseenden får dock aldrig gå utöver vad som

föreskrivs i EG-förordningen om ömsesidigt bistånd respektive CIS-

konventionen.

Tullinformationssystemet regleras bara till en del av den direkt

gällande EG-förordningen om ömsesidigt bistånd. I riksdagens

ställningstagande i frågan om CIS-konventionen skall godkännas

ligger emellertid även ett ställningstagande till om

tullinformationssystemet skall få användas för brottsbekämpande

åtgärder i förhållande till nationella regler om t.ex. smuggling av

narkotika, vapen, dopingmedel m.m. Den del av

tullinformationssystemet som regleras av CIS-konventionen kommer

således härigenom att bli föremål för riksdagens prövning. Mot

bakgrund härav är det enligt regeringens mening tillräckligt att

regeringen i en registerförordning ger stöd för myndigheternas

tillämpning av tullinformationssystemet, dels för att komplettera

bestämmelserna i EG-förordningen, dels för att ge en rättslig grund för

tillämpning av konventionen.

Tullinformationssystemet kommer att innehålla uppgifter från

medlemsstaterna och kommissionen för att tjäna som underlag för att

myndigheterna skall kunna vidta olika brottsbekämpande åtgärder för

att utreda och beivra grova överträdelser av såväl EU:s tull- och

jordbrukslagstiftning som nationella bestämmelser avseende t.ex.

förbud och restriktioner i varuflödet över gränserna. Det innebär att

det i systemet kommer att finnas uppgifter om varor, transporter,

företag och personer som misstänks för brottslig verksamhet mot vilka

medlemsstaternas myndigheter föreslår olika åtgärder såsom

övervakning, rapportering eller fysiska kontroller. Uppgifter i dessa

kategorier får bara införas i systemet som underlag för sådana

åtgärder. Systemet skall således inte innehålla uppgifter om sådana

objekt för passiv lagring eller i allmänt informationssyfte. Inte heller

skall det i tullinformationssystemet återfinnas uppgifter om andra

personer än de som själva på konkreta grunder misstänks för

brottslighet, dvs. det finns inte stöd för att införa uppgifter om vittnen,

brottsoffer, anhöriga osv. I kategorierna trender, utveckling och

uppgifter om tillgänglig expertis kan däremot uppgifter införas i rent

informativt syfte, i dessa kategorier skall dock inte förekomma några

personuppgifter.

Tullinformationssystemet, både i den del som regleras i

förordningen om ömsesidigt bistånd och den del som regleras av

konventionen, berör flera i lag reglerade förhållanden. Frågan är om

tillämpningen av tullinformationssystemet kräver några lagändringar i

existerande lagar.

10.7.1 Tullens möjligheter att registrera uppgifter i

tullinformationssystemet

Regeringens bedömning: Bestämmelserna om utlämnande av

uppgifter från tullens register i brottsbekämpande verksamhet i 18 §

den föreslagna lagen ger stöd för att lämna ut och registrera

uppgifter i tullinformationssystemet. Någon ytterligare lagreglering

för myndigheternas möjligheter att införa uppgifter i systemet

bedöms inte vara nödvändig.

Skälen för regeringens bedömning: Det bör först påpekas för

undvikande av missförstånd att ett tillträde till

tullinformationssystemet inte innebär att svenska tullmyndigheter får

direkt tillgång till andra EU-länders register i brottsbekämpning eller

att andra EU-länders myndigheter eller kommissionen får direkt

tillgång och åtkomst till de svenska registren.

Tullinformationssystemet är bara avsett för information om misstänkt

brottslighet, strategiska uppgifter eller uppgifter som hör i hop med ett

förslag från ett stat till de andra staterna att vidta åtgärder mot någon

person, vara transport eller företag. Inför varje registrering i

tullinformationssystemet kommer man få göra en bedömning i varje

enskilt fall om dels vad man vill med registreringen, dels om de

uppgifter man har uppfyller kraven enligt konventionen eller

förordningen. Den svenska registreringen i tullinformationssystemet

kommer således kunna omfatta enstaka uppgifter från

tullmyndigheternas register i brottsbekämpande verksamhet men

någon automatisk tömning av eller systematisk åtkomst till svenska

register för andra stater kommer inte bli aktuellt.

Myndigheternas möjligheter att lämna ut personuppgifter i

verksamheten begränsas av sekretesslagens regler. För uppgifter som

förekommer i tullens nuvarande SPADI-register gäller den absoluta

sekretessen i 7 kap. 17 § sekretesslagen, men enligt 6 § förordningen

om Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet får

uppgifter ur detta register lämnas ut till utländsk myndighet om

uppgifterna behövs för att fullgöra en skyldighet som Sverige eller

svensk tullmyndighet har enligt överenskommelse med främmande

stat. Medlemsstaterna har ingen skyldighet att föra in uppgifter i

tullinformationssystemet eller att använda det. Det är därför tveksamt

om den nuvarande förordningen om tullens register i

brottsbekämpande verksamhet ger stöd för att lämna ut

registeruppgifter till tullinformationssystemet. Regeringen föreslår att

bestämmelserna om utlämnande av uppgifter i den föreslagna lagen

om tullens register i brottsbekämpande verksamhet utformas så att

reglerna medger ett utlämnade av enstaka uppgifter till

tullinformationssystemet både i den del av systemet som regleras i

förordningen om ömsesidigt bistånd och den del av systemet som

regleras i konventionen. Uppgifter får således lämnas till utländsk

myndighet eller mellanfolklig organisation om det följer av

förordningen om ömsesidigt bistånd eller internationell

överenskommelse Sverige träffat.

För att personuppgifter i tullens brottsbekämpande verksamhet som

inte finns i register skall kunna lämnas till utlandet krävs det en

sekretessprövning med beaktande av 5 kap. 1 §, 9 kap. 17 § och 1 kap.

3 § samt i viss mån och 14 kap. 3 § sekretesslagen. Sekretessen i

5 kap. 1 § till skydd för myndigheternas brottsbekämpande

verksamhet torde i dessa fall inte utgöra något hinder eftersom syftet

med att införa uppgifter i tullinformationssystemet är att de skall vara

till hjälp och nytta i brottsbekämpningen. Däremot kan det ur en

enskild persons perspektiv enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen framstå

som att utlämnade av uppgifter om honom kan vara till skada om det

leder till att han därigenom t.ex. blir utsatt för kontroller eller andra

åtgärder av andra länders tullmyndigheter. De krav på konkreta bevis

på delaktighet i grov brottslighet som gäller för att i

tullinformationssystemet registrera personuppgifter gör dock att

intresset för lämna ut uppgifter torde ges företräde framför den

enskildes integritetsskydd. I en sådana situation borde det vara möjligt

att med stöd av 14 kap. 3 § lämna ut personuppgifter till en svensk

myndighet och då torde heller inte sekretessen i 1 kap. 3 § ställa

hinder i vägen. Uppgifter lämnas även med dagens regler till utländska

myndigheter med stöd av de bilaterala tullsamarbetsavtal som Sverige

ingått med ett flertal länder, t.ex. med USA (SFS 1988:146), Ryska

federationen (SFS 1994:8), Polen (SFS 1991 1319) m.fl.

Det kan framstå som om uppgifter i ett av tullens register lämnas ut

mer lättvindigt än uppgifter som inte finns registrerade i register. Man

måste dock ha i åtanke att de uppgifter som förekommer i ett register i

sig uppfyllt de uppställda kraven på relevans, misstankegrad m.m.

som ställs för att registrera uppgifter i de olika registren och att

registeruppgifterna därigenom redan genomgått en prövning. Att

lämna ut uppgifter till ett annat register som uppställer minst lika höga

krav för registrering av personuppgifter och har samma

brottsbekämpande ändamål som de svenska registren inger inte

samma betänkligheter som att lämna ut personuppgifter som

förekommer hos tullmyndighet i dess brottsbekämpande verksamhet

utan att ha prövats på detta sätt eller inte bedömts uppfylla kraven för

registrering. Det framstår därför inte som onödigt eller orimligt att för

icke-registrerade personuppgifter upprätthålla kravet på en relativt

ingående sekretessprövning och avvägning av de olika intressena

innan de lämnas ut till andra länder för åtgärder, särskilt inte med

tanke på den spridning uppgifterna får genom registrering i

tullinformationssystemet.

Det ställs relativt höga beviskrav för att personuppgifter enligt

förordningen om ömsesidigt bistånd och konventionen skall få införas

och det är endast särskilt uppräknade sorters uppgifter som får införas.

Om uppgifterna hos svenska tullmyndigheter kvalificerar sig för

registrering i tullinformationssystemet torde de också i de flesta fall

kunna lämnas ut utan att det står i strid med sekretesslagens

bestämmelser. Både sekretesslagen och datalagen är föremål för

utredning och översyn och regeringen finner mot bakgrund därav att

sekretessbestämmelserna tills vidare får tillämpas som de är. Någon

ytterligare lagreglering än de bestämmelser om utlämnande ur de

register som föreslås i 18 § i den nya lagen framstår inte som

nödvändig.

Sammanfattningsvis anser regeringen att i den mån uppgifterna har

sådan relevans och tyngd att de kvalificerar sig för registrering i

tullinformationssystemet och det inte föreligger något hinder enligt

sekretesslagen bör de svenska tullmyndigheterna få föra in uppgifter i

tullinformationssystemet utan att det ställs upp några ytterligare

begränsningar från svensk sida. Regeringen förutsätter dock att

tullmyndigheterna iakttar stor försiktighet med att föra in uppgifter i

systemet och noga tillser att uppgifterna har den relevans och riktighet

och i övrigt uppfyller kraven på innehåll m.m. så att enskilda

personers integritet inte utsätts för en otillbörlig kränkning.

10.7.2 Användning av uppgifter i tullinformationssystemet

Regeringens bedömning: Regeringen har i prop. 1996/97:164

föreslagit en ändring i 1 § lagen (1991:435) med vissa

bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet

som även tillgodoser behovet av regler med innebörden att

myndigheterna kan respektera villkor om användning av

underrättelseuppgifter i tullinformationssystemet.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt CIS-konventionen

artikel 8 och förordningen artikel 30 får uppgifterna i

tullinformationssystemet användas endast för de brottsbekämpande

ändamål som anges i konventionen respektive förordningen. Annan

användning skall i princip vara olaglig och otillåten i

medlemsstaterna, men både i förordningen och konventionen anges att

de kan få användas för administrativa eller andra ändamål om den stat

som fört in uppgifterna ger tillstånd till det.

Enligt svensk rätt är myndigheternas möjligheter att använda

uppgifter och överskottsinformation inte begränsad på detta sätt även

om sekretesslagen kan begränsa myndigheternas möjligheter att lämna

ut uppgifterna till annan verksamhet. För andra sådana begränsningar

skall gälla krävs särskild reglering. Lagen (1991:435) med vissa

bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet, lagen

(1973:431) om utredning av tullbrott och lagen (1990:314) om

ömsesidig handräckning i skatteärenden är exempel på sådana

regleringar.

Av 1 § lagen med vissa bestämmelser om internationellt samarbete

på brottmålsområdet enligt dagens lydelse framgår att villkor som

begränsar möjligheten att utnyttja upplysningar eller bevismaterial

från annan stat för att användas vid utredning eller rättsligt förfarande

i anledning av brott skall följas av svenska myndigheter oavsett vad

som annars är föreskrivet i lag eller förordning. Bestämmelserna om-

fattar uppgifter som lämnats för utredningar om konkreta brott, dvs.

när förundersökning inletts eller att rättsligt förfarande har inletts men

inte uppgifter som lämnats i underrättelseverksamhet. Regeringen har

i prop. 1996/97:164 om Europol föreslagit en ändring i 1 § denna lag

för att möjliggöra att svenska myndigheter kan respektera även villkor

för användande av uppgifter inom underrättelseverksamhet. Eftersom

uppgifter i tullinformationssystemet liksom uppgifter från Europol till

stor del kommer att bestå av uppgifter som kommer till användning i

ett tidigare skede i brottsbekämpningen tillgodoser den ändring 1 §

som föreslagits behovet av sådan reglering för

tullinformationssystemet.

Uppgifterna i tullinformationssystemet har som syfte att ligga till

grund för operativa åtgärder. Användningen av uppgifter och vilka

åtgärder som får vidtas bestäms emellertid av nationella regler i den

mån inte konventionen eller förordningen uppställer strängare

begränsningar. Begränsningen avseende ändamål har redan berörts.

När det gäller svenska tullmyndigheters användning av uppgifter i

tullinformationssystemet för att vidta åtgärder mot vad som misstänks

vara brott mot svensk lag som faller under tullens ansvarsområde (se

närmare redogörelse kap. 7 s 33) gäller främst reglerna i 13 § ff. i

varusmugglingslagen om användande av tvångsmedel. Denna lag

gäller i dess nuvarande utformning både rena förmögenhetsbrott som

undandragande av tullar och nationella skatter som underlåtenhet att

anmäla införsel och utförsel i strid mot förbud eller restriktioner.

Vidare bestraffas olovligt förfogande av varor, försök m.m.

Varusmugglingslagen tillämpas således både på vad som är brott mot

EU:s tullagstiftning som brott mot nationella bestämmelser om

införsel och utförsel av varor t.ex. narkotikasmuggling. Vidare finns

regler om tullens befogenhet att tillgripa kontrollåtgärder i tullagen,

tullförordningen och lagen om Tullverkets befogenheter vid Sveriges

gräns mot annat land inom Europeiska unionen.

Varusmugglingslagens regler samt övriga regler om

kontrollbefogenheter synes ändamålsenliga och bör gälla oavsett om

underlaget för dessa åtgärder kommer från tullinformationssystemet

eller från annat håll.

I fråga om uppgifter i tullinformationssystemet som ger anledning

till insatser mot personer, företag, transporter eller varusändningar

som inte misstänks för något brottsligt i Sverige utan för brott mot

annat lands lagstiftning gäller det särskilda regler. Regler för vilka

åtgärder tullmyndigheterna få vidta framgår av lagen (1973:431) om

utredning angående brott mot utländsk tullag. Denna lag gäller

uttryckligen även för det operativa samarbete som skett med stöd av

EG-förordningen nr 1468/81 om ömsesidigt bistånd. Denna

förordning har nyligen ersatts av förordningen (EG) nr 515/97 och en

följdändring i lagen föreslås så att den blir tillämplig på den nya

förordningen om ömsesidigt bistånd.

Insatser inom underrättelseverksamhet och spaningsverksamhet är

inte lagreglerade. I denna verksamhet tillgrips å andra sidan inte några

tvångsmedel mot personer eller företag. Huruvida informationen som

ligger till grund för deras verksamhet kommer från

tullinformationssystemet eller från andra källor torde sakna betydelse.

Någon särskild reglering utöver vad som allmänt gäller enligt

sekretesslagen för denna verksamhet samt ändringen i 1 § lagen med

vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet

föreslås inte.

Vad gäller frågan att tillåta andra länder att använda uppgifter som

svenska myndigheter infört i tullinformationssystemet för

administrativa eller andra ändamål anser regeringen att man från

svensk sida skall inta en ytterst restriktiv hållning till sådana

förfrågningar. Regeringen har för avsikt att i arbetet med den

planerade förordningen med tillämpningsföreskrifter överväga vilka

begränsningar som bör gälla från svensk sida.

10.7.3 Regler för skydd av personuppgifter och datasäkerhet

Regeringens bedömning: För tillämpning av

tullinformationssystemet framstår det inte som nödvändigt att företa

några ändringar i datalagen eller i sekretesslagen.

Skälen för regeringens bedömning: Hur konventionens

bestämmelser förhåller sig till de svenska reglerna om dataskydd har

redovisats vid de aktuella artiklarna men bör även beröras i detta

kapitel.

För att svenska myndigheter överhuvudtaget skall få tillträde till

tullinformationssystemet krävs enligt konventionen att Sverige har en

dataskyddslagstiftning som uppfyller kraven i Europarådets

konvention från 1981 om dataskyddet för personuppgifter. Den

svenska datalagen har sedan länge ansetts uppfylla

dataskyddskonventionens krav för skydd av personuppgifter. Även

sekretesslagens bestämmelser utgör skydd för personuppgifter hos

myndigheter oberoende av om de förekommer på datamedia eller ej.

Regeringens bedömning är att den nuvarande datalagens bestämmelser

och sekretesslagen står i överensstämmelse med konventionens och

förordningens krav förutom på ett par punkter där de svenska reglerna

avviker något. Siktet är att en ny datalag skall kunna träda i kraft den 1

januari 1999. Det förslag till persondatalag som Datalagskommittén

föreslagit (SOU 1997:39) och som föreslås bli generellt tillämplig

uppfyller väl kraven som uppställs för tullinformationssystemet.

Uppgifterna i tullinformationssystemet förustätts skyddas av

nationella datatskyddsregler och sekretessregler på samma sätt som

svenska uppgifter. De svenska sekretessreglerna är således tillämpliga

på uppgifter i tullinformationssystemet, i den mån de är tillgängliga

för svenska myndigheter. Svensk lagstiftning avviker när gäller den

absoluta sekretess som föreskrivs i artikel 15.2 konventionen (en

bestämmelse som dock inte återfinns i förordningen om ömsesidigt

bistånd) under tid som åtgärder i form av diskret övervakning, spaning

eller rapportering pågår. Den enskilde har i svensk rätt på samma sätt

som föreskrivs i konventionen en principiell rätt att ta del av uppgifter

om sig själv enligt 14 kap. 4 § sekretesslagen, och denna rätt

inskränks genom 5 kap. 1 § på ett sätt som i övrigt får anses väl

förenligt med konventionens och förordningens bestämmelser om

sekretess, men någon absolut sekretess under tiden åtgärder pågår

föreskrivs inte. Lagen om internationellt samarbete på

brottmålsområdet ger visserligen stöd för svenska myndigheter att

respektera villkor om användningen av uppgifter från utlandet. Lagen

inskränker dock inte den enskildes rätt att ta del av uppgifter i

allmänna handlingar utan det är sekretesslagens bestämmelser som

begränsar denna rätt. I praktiken torde det dock aldrig att bli aktuellt

att lämna ut uppgifter under tid som brottsbekämpande åtgärder pågår,

eftersom det torde stå klart att de pågående åtgärderna skulle

motverkas och verksamheten skadas om personuppgifter utlämnades

till den enskilde i detta läge. Någon ändring i sekretesslagen kan

därför inte anses nödvändig för tillämpning av konventionen och för

tillämpning av förordningen om ömsesidigt bistånd uppkommer inte

denna problematik eftersom denna förordning inte innehåller en någon

sådan bestämmelse om absolut sekretess.

Inte heller artiklarna som rör ändring och rättelse av uppgifter i

tullinformationssystemet bedöms kräva några lagändringar i datalagen

som i 8 § lägger ansvaret för att ändra och rätta felaktiga eller

missvisande uppgifter i personregister på den registeransvariga

myndigheten. Den svenska ordningen vad gäller prövning av en

enskilds begäran att få ta del av uppgifter kan inte anses stå i strid med

konventionens och förordningens bestämmelser, även om det i Sverige

inte är Datainspektionen som beslutar om utlämnande utan den

myndighet som har uppgifterna. Konventionen och förordningens

bestämmelser om skadestånd vid registrering av felaktiga uppgifter

eller på felaktiga grunder som närmare berörts vid artikel 21 avviker

från de nuvarande skadeståndsreglerna i datalagen, i det avseendet att

skadestånd enligt 23 § datalagen inte är föreskrivet vid en felaktig

registrering av i sig riktiga uppgifter. I avvaktan på en ny datalag bör

dock bestämmelserna om skadestånd i myndigheternas verksamhet ge

den enskilde i förhållande till konventionen och förordningen

tillräcklig rätt till skadestånd.

Datainspektionens uppgifter i förhållande till tullinformationssystemet

Enligt konventionen och förordningen skall ländernas dataskyddslagar

tillämpas om det inte i förordningen eller konventionens bestämmelser

ställs upp strängare regler. Regeringen har för avsikt att utse

Datainspektionen till svensk tillsynsmyndighet för

tullinformationssystemet och meddela de föreskrifter som kan

behövas för detta uppdrag. Datainspektionen har enligt 15-18 §§

datalagen befogenheter att utöva tillsyn för att tillse att inte automatisk

databehandling medför otillbörligt intrång i personlig integritet.

Datainspektionen som tillsynsmyndighet har således befogenhet att

företa inspektioner och få tillträde till personregister, lokaler och

utrustning samt besluta om föreskrifter, förbjuda fortsatt användning

och förelägga vite.

Datalagskommittén har i sitt betänkande Integritet, Offentlighet,

Informationsteknik (SOU 1997:39) föreslagit längre gående

befogenheter för Datainspektionen än vad myndigheten har enligt den

nuvarande datalagen vilka bedöms ligga i linje med de befogenheter

tillsynsmyndigheterna förväntas ha i förhållande till

tullinformationssystemet.

11 Ändringar i tullagen

11.1 Överklagande av beslut om bindande

ursprungsbesked

Regeringens förslag: Generaltullstyrelsens beslut om bindande

ursprungsbesked skall överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Generaltullstyrelsens förslag stämmer överens med regeringens.

Remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt EU:s tullagstiftning

(artikel 12 i tullkodex förordning (EG) nr 2913/92) åligger det sedan

den 1 januari 1997 tullmyndigheter att på begäran lämna bindande

upplysningar om en varas ursprung. En varas ursprung kan få

betydelse för om den uppfyller kraven för en lägre eller förmånligare

tullsats i enlighet med EU:s s.k. preferensavtal. Möjligheten att hos

tullmyndigheterna ansöka om bindande besked i frågan om en varas

ursprung ökar näringslivets möjligheter att förutse framtida

tullkostnader. Numera kan näringslivet således få bindande besked

både om en varas klassificering i förhållande till den gemensamma

tullnomenklaturen och om en varas ursprung.

Enligt 22 § tullförordningen (ändrad genom SFS 1997:52) är det

Generaltullstyrelsen som i Sverige beslutar om bindande

klassificeringsbesked och ursprungsbesked. Enligt 23 § samma

förordning skall kostnader för handläggningen av sådana ärenden i

form av laboratorieundersökning eller anlitande av sakkunnig betalas

av den som ansöker om klassificeringsbesked eller ursprungsbesked.

Generaltullstyrelsens beslut om klassificeringsbesked tillhör de

typer av beslut som enligt 107 § tullagen överklagas till allmän

förvaltningsdomstol. Detsamma gäller för beslut om ersättning för

särskilda kostnader för laboratorieundersökning och kostnader för

sakkunnig i samband med handläggning av ärendet. Enligt 107 §

överklagas övriga beslut som inte uppräknats särskilt i paragrafen till

regeringen. Utan en ändring i 107 § tullagen överklagas således beslut

i samband med ursprungsbesked till regeringen medan beslut i

samband med klassificeringbesked överklagas till domstol. Reglernas

ändamål och utformning är likartade. Enligt regeringens bedömning

finns det inga skäl till att reglerna för överklagande skall vara olika för

dess typer av beslut utan en enhetlig ordning bör gälla för

överklagande. Besluten om ursprungsbesked och beslut om särskilda

kostnader härför bör därför fortsättningsvis överklagas till allmän

förvaltningsdomstol i stället för som nu till regeringen.

11.2 Utlämnande av uppgifter till Fiskeriverket

Regeringens förslag: Fiskeriverket ges möjlighet att på begäran få

information från Tullverket om import eller export av

fiskprodukter.

Fiskeriverkets förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna Datainspektionen och Generaltullstyrelsen har

inte haft något att invända mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Av Fiskeriverkets framställan

framgår bl.a. följande. Fiskeriverket har enligt förordningen

(1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen de uppgifter

som åvilar svensk behörig myndighet i förhållande till EG:s

gemensamma fiskeripolitik. Det innebär t.ex. att myndigheten till

kommissionen skall rapportera om den svenska importen av lax

inklusive uppgifter om deklarerat tullvärde och KN-nummer samt

uppgifter ur importdeklarationen. Vidare skall myndigheten två

gånger i månaden underrätta kommissionen om priserna på

importerade fiskprodukter. För att fullgöra dess uppgifter är

Fiskeriverket beroende av viss information om import av fisk som

förekommer hos tullmyndigheterna.

Framställningen avser ett rutinmässigt inhämtande av uppgifter som

i huvudsak finns lagrade hos Tullverket i dess tulldatasystem (TDS).

Enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen gäller sekretess för uppgifter om

enskilds ekonomiska förhållanden hos Tullverket om det inte står klart

att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men av

utlämnandet. Även om tullen regelbundet skulle utlämna uppgifter om

fiskimporten till Fiskeriverket synes det endast undantagsvis röra sig

om uppgifter som kan beröra enskilds ekonomiska förhållanden. De

efterfrågade uppgifterna synes vara statistiska uppgifter om

fiskprodukter t.ex. importerad lax dess vikt, tullvärde och tidpunkt för

avlämnande av tulldeklaration.

I likhet med Datainspektionen finner regeringen att det ur

integritetssynpunkt inte finns något att erinra mot att Fiskeriverket tar

del av de efterfrågade uppgifterna om fiskimport. Med hänsyn härtill

bör Fiskeriverket upptas bland de myndigheter som enligt 118 §

tullagen på begäran har rätt att få uppgifter om som rör import och

export av varor. En begäran skall begränsas till att avse endast sådana

uppgifter om import och export av fiskprodukter som Fiskeriverket

behöver för att fullgöra sina uppgifter.

12 Ekonomiska konsekvenser

Regeringens bedömning: Förslagen bör inte medföra några

kostnadsökningar i myndigheternas verksamhet utan bör åtminstone

på sikt ha en arbetsbesparande effekt.

12.1 Kostnader för tullens register i brottsbekämpande

verksamhet

Registerföring med ADB-stöd sker redan idag inom

tullmyndigheternas tullkriminalenheter. De senaste åren har

satsningarna på den brottsbekämpande verksamheten inom

tullmyndigheterna ökat i proportion till tullmyndigheternas övriga

verksamhet. Förslaget om inrättande av underrättelseregister torde

emellertid inte öka arbetsbelastningen för den brottsbekämpande

verksamheten utan tvärtom underlätta denna. Lagförslaget torde inte

heller påverka driften och användningen av befintliga register i

kostnadshänseende. Att inrätta även underrättelseregister torde vara

mer kostnadseffektivt än att bedriva underrättelseverksamheten med

manuella register. Förslaget torde således inte komma att medföra

något ökat behov av resurser utan kan rymmas inom Tullverkets

nuvarande resursramar.

12.2 Kostnader för EU:s tullinformationssystem

Med stöd av den nyligen antagna förordningen (EG) 515/97 om

ömsesidigt bistånd kommer tullinformationssystemet att träda i kraft i

mars 1998. Systemet kommer att bestå av en central databas som

upprättas av kommissionen. Redan nu har kommissionen bistått

medlemsstaterna med terminaler och programvara för

tullinformationssystemets föregångare SCENT. Kommissionen har

bett medlemsstaterna att identifiera behovet av ytterligare terminaler

och förklarat sig att med medel som avser programmet Tull-2000 stå

för kostnaderna för dessa och programvara för

tullinformationssystemet. Medlemsstaterna i sin tur förväntas stå för

kostnader för underhåll och uppdatering av systmet samt ansvara för

utbildning på lokal nivå.

Hur tullinformationssystemet kommer att se ut i praktiken och hur

kommissionen kommer att hantera de båda delarna i systemet som rör

överträdelser av EU:s regelverk på tull- och jordbruksområdet

respektive överträdelser av nationell lagstiftning enligt konventionen

har ännu inte riktigt klarnat. Om terminaler och programvara även

kommer att kunna användas för den databas med uppgifter som

kommer att upprättas inom tullinformationssystemet med stöd av

konventionen är inte säkert. Det framstår dock som troligt med hänsyn

till lydelsen iartikel23 i förordningen som anger att

tullinformationssystemets materiella infrastruktur får användas även

för det brottsbekämpande arbetet som avses i CIS-konventionen samt

att det är kommissionen som skall säkerställa den tekniska driften av

denna infrastruktur. På nuvarande underlag förutses därför inte några

större kostnader belasta myndigheterna för inrättande av

tullinformationssystemet.

Datainspektionen får i samband med att tullinformationssystemet

inrättas vissa ökade arbetsuppgifter som tillsynsmyndighet.

Mötesfrekvensen för tillsynsmyndigheterna i arbetet med

tullinformationssystemet uppges visserligen inskränka sig till 1-2

gånger per år, men det är svårt att överblicka vilket merarbete

tullinformationssystemet medför både nationellt och internationellt för

myndigheten. Regeringen får i ett senare skede när det står klarare vad

arbetet som tillsynsmyndighet i förhållande till de olika

konventionerna på dataområdet Europol, CIS-konventionen, Schengen

Information System m.fl. innebär för myndigheten ta ställning till om

och i vilken omfattning myndighetens resursbehov påverkas. Allmänt

gäller dock att eventuellt ökade kostnader skall finansieras genom

omprioriteringar mellan berörda utgiftsområdesramar.

12.3 Ändringar i tullagen

Enligt förslaget till ändring i 107 § tullagen kommer de allmänna

förvaltningsdomstolarna att pröva överklagande av

Generaltullstyrelsens beslut om bindande besked om varas ursprung.

Redan nu prövas överklagande av beslut om den andra typen av

förhandsbesked rörande varors klassificering av allmän

förvaltningsdomstol. Frågor om klassificering är en mer vanligt

förekommande fråga för importföretag och enligt Generaltullstyrelsen

har hittills mellan 5-10 ärenden om besked om klassificering gått till

domstolsprövning per år.

Generaltullstyrelsen har vid halvårsskiftet 1997 ännu inte fått in

något ärende med ansökan om besked om ursprung och man räknar

inte med att ärenden om ursprungsbesked heller framöver kommer att

överstiga antalet klassificeringsbesked. Mot denna bakgrund lär det

inte bli fråga om något större antal mål som kommer att prövas av

förvaltningsdomstolarna i anledning av den föreslagna regleringen.

Regeringen gör därför den bedömningen att domstolsväsendet bör

kunna klara dessa uppgifter inom ramen för befintliga resurser.

Övriga förslag som läggs fram i propositionen har inte några

ekonomiska konsekvenser.

13 Författningskommentarer

13.1 Förslag till lag om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

Allmänna bestämmelser

1 §

Av paragrafen framgår att tullen får föra de register som regleras i

lagen med stöd av ADB. Användningsområdet för registren inskränker

sig till tullens brottsbekämpande verksamhet. Registerföring i den

fiskala verksamheten och revisionsverksamheten faller således utanför

lagens tillämpningsområde. De register som tullen för med stöd av

tillstånd från Datainspektionen för arbetet i brottsutredningar och

förundersökningar omfattas inte heller av lagens bestämmelser.

Registren får föras som av register för underrättelseverksamhet och

spaningsregister. Uppdelningen sker med utgångspunkt i vilken

verksamhet som registren skall användas för och vilken

tillförlitlighetsgrad uppgifterna i registret har.

2 §

Registrens innehåll kommer att vara av känslig natur både i

integritetshänseende och ur myndighetsperspektiv. Både i den

praktiska tillämpningen och när föreskrifter om utlämnande av

uppgifter skall ges måste därför hänsyn tas till registrens särskilt

känsliga karaktär. Olika kategorier av uppgifter bör så långt som

möjligt hållas åtskilda från varandra och uppdelningen i olika register

skall ske efter uppgifternas grad av riktighet och tillförlitlighet.

Registren skall innehållsmässigt hålla hög kvalitet genom att endast

uppgifter som är nödvändiga för det specifika registret skall få finnas i

det. Att ovidkommande uppgifter inte får förekomma i registren

motiveras inte enbart av integritetsskäl utan är också en garanti för att

registren kvalitetsmässigt har ett sådant innehåll att de kan utgöra det

verktyg i den brottsbekämpande verksamheten som är avsikten med

registren.

3 §

Särskilt integritetskänsliga uppgifter som omfattas av skyddet för

privatlivet skall som huvudregel inte få registreras. Om det av andra

skäl redan förekommer uppgifter om en person, får dock uppgifter av

aktuellt slag föras in i registret under förutsättning att de verkligen

behövs som komplettering till de övriga registrerade uppgifterna om

denna person. Det kan t.ex. röra sig om situationer där brottslig

verksamhet med anknytning till visst land eller till viss

sammanslutning misstänks och där uppgifter om inblandade personers

härkomst eller tillhörighet till sammanslutningen kan vara av

avgörande betydelse för den vidare utredningen. I sådana fall kan det

vara godtagbart att även registrera sådana särskilt integritetskänsliga

uppgifter. Denna restriktion står i överensstämmelse med

Europarådets rekommendation nr R (87) 15 om användning av

personuppgifter inom polissektorn och artikel 8 i EU:s

dataskyddsdirektiv 95/46/EG.

Register i underrättelseverksamhet

4 §

Bestämmelsen definierar vilken innebörd termen

underrättelseverksamhet skall ha i detta sammanhang, dvs. avgränsar

inom vilken tullverksamhet register för underrättelseverksamhet får

föras. Underrättelseverksamheten är, till skillnad från en

förundersökning, inriktad på informationsbearbetning i ett stadium där

förutsättningarna för inledande av en förundersökning ännu inte har

uppfyllts eftersom någon misstanke om konkret brott ännu inte har

uppstått. Arbetet med att klarlägga om brottslig verksamhet utövats

eller kan komma att utövas får i detta sammanhang anses utgöra

underrättelseverksamhet. Närmare beskrivning av underrättelse- och

spaningsverksamhetens uppgifter och funktion inom tullen återfinns i

kap. 6. I sådan verksamhet föreslås i de följande paragraferna att två

olika typer av register skall få inrättas.

 I bestämmelsen definieras även begreppen allvarlig brottslig

verksamhet och särskild undersökning. Med begreppet allvarlig

brottslig verksamhet avses i detta sammanhang verksamhet som

inkluderar brott för vilket fängelse två år eller däröver ingår i

straffskalan. Med särskild undersökning avses arbete inom

underrättelseverksamheten med insamling, bearbetning och analys av

det material som rör ett visst ärende eller viss brottslig verksamhet.

Underrättelseregistret

5 §

Paragrafen anger ändamålet för underrättelseregistret. I

underrättelseregistret samlas och systematiseras information om

allvarlig brottslig verksamhet för att ge underlag för att inleda en

undersökning om viss misstänkt allvarlig brottslig verksamhet eller för

att tjäna som underlag för att vidta andra åtgärder mot den förmodade

brottsligheten. Underrättelseregister kan också med fördel användas

för att samla och sprida strategiska uppgifter om t.ex.

smugglingsvägar, brottstrender, åtgärdsförslag m.m. Sådana

strategiska underrättelser är ofta av förhållandevis allmän

underrättelsekaraktär och inte anknuten till vissa personer. Ett

underrättelseregister kommer inte att innehålla lika känsliga

personuppgifter som ett analysregister, men är å andra sidan ett

register som kommer att användas och vara åtkomligt för en större

krets av tjänstemän inom tullkriminalen än ett analysregister.

6 §

Underrättelseregistret är avsett att vara en gemensam funktion och

gemensamt arbetsverktyg för underrättelseverksamheten. För att fylla

denna funktion får registret föras löpande av tullmyndigheterna och

utgöra ett permanent register under Generaltullstyrelsens ansvar.

7 §

I bestämmelsen anges förutsättningarna för att i ett

underrättelseregister föra in uppgifter som kan hänföras till en enskild

person. Med sådana personuppgifter avses uppgifter som direkt eller

indirekt hänför sig till en identifierad eller med uppgifterna

identifierbar person. Uppgifter om en person som inte är identifierad

eller identifierbar, t.ex. beskrivande uppgifter om en oidentifierad

person, omfattas således inte av bestämmelsen. Sådana uppgifter kan

föras in i registret om de uppfyller det allmänna kravet på att de skall

vara nödvändiga för registret.

Uppgifter får registreras endast om de ger anledning att anta att

allvarlig brottslig verksamhet har förekommit eller förväntas och att

personen i fråga skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma

att utöva denna. Vad som avses med allvarlig brottslig verksamhet har

närmare definierats och kommenterats under 4 §. Beviskravet för

registrering, att personen skall vara "skäligen misstänkt" för

delaktighet verksamhet som kan antas innefatta brott av allvarlig

karaktär, har sin förebild i reglerna i 23 kap. rättegångsbalken om

inledande av förundersökning. Skillnaden är att för förundersökning

gäller att det finns anledning att anta att ett brott har begåtts och när en

person är skäligen misstänkt för denna gärning kan man med stöd av

rättegångsbalkens regler använda olika tvångsmedel. En misstanke om

att någon har utövat brottslig verksamhet är inte tillräcklig för att

inleda en förundersökning eller vidta tvångsåtgärder mot en person,

utan det fortsatta underrättelse- och spaningsarbetet syftar till att

stärka dessa misstankar till en nivå där det finns anledning att anta att

ett konkret brott förövats så att förundersökning så småningom kan

inledas. För registrering av personuppgifter i underrättelseregister

räcker det således att personen är skäligen misstänkt för att ha utövat

något som kan antas innefatta brott för vilket fängelse två år eller mer

kan följa.

Syftet med registreringen skall således vara att få fram tillräckligt

underlag för en mer djupgående undersökning inom

underrättelseverksamheten avseende allvarlig brottslig verksamhet,

som i sin tur kan leda fram till en förundersökning eller någon annan

åtgärd av brottsförebyggande eller brottsförhindrande karaktär.

Även om de nyss nämnda förutsättningarna är uppfyllda bör inte

underrättelseregister få innehålla varje tillgänglig uppgift om en

registrerad person utan bara sådana uppgifter som är nödvändiga för

ändamålet med registret. De uppgifter som kan anses nödvändiga är

upplysningar om den registrerades identitet t.ex. namn,

personnummer, nationalitet, adress och arbetsplats. Förutom

identitetsuppgifter om den registrerade bör i underrättelseregister

anges de omständigheter som ligger till grund för bedömningen att

den registrerade antas ta befattning med brottslig verksamhet av

allvarligt slag. Det är de konkreta omständigheterna i det enskilda

fallet som bör anges och så utförligt att det är möjligt att kontrollera

att registreringen står i överensstämmelse med lagen. Registret bör

också innehålla upplysning om brottslighetens karaktär dvs. de

omständigheter som gör att man har anledning att anta att allvarlig

brottslig verksamhet har utövats eller kommer att utövas. I

underrättelseregister bör också få förekomma hänvisningar till andra

registrerade personer som kan antas ta befattning med samma

brottslighet samt upplysningar om att en särskild undersökning har

inletts eller att personen förekommer i annat register.

Tullens verksamhet är inriktad på varor och de brott som tullen har

att bekämpa rör således varor och transporter av varor. I tullens

underrättelseverksamhet finns därför ett stort behov av att registrera

uppgifter om varor, transportmedel och hjälpmedel, även om ägaren

eller innehavaren till dessa inte kan knytas till den förmodade

brottsliga verksamheten på ett sådant sätt att personuppgifter om

denne kan registreras enligt paragrafens första stycke. Om uppgifter

om transportmedel, varor eller hjälpmedel, vars ägare är en enskild

person som indirekt kan identifieras med hjälp av uppgifterna

registreras, måste uppgiften förses med notering om att denne inte är

föremål för några misstankar om delaktighet i den aktuella

brottsligheten. Närmare föreskrifter om vilka personuppgifter

underrättelseregistret skall få innehålla kommer att meddelas av

regeringen.

8 §

I paragrafen förbjuds sådan automatisk samkörning eller

sambearbetning som avser inhämtande av uppgifter från andra

personregister och som enligt 2 § andra stycket 4. datalagen sskulle

kräva tillstånd från Datainspektionen.

Analysregister

9 §

I paragrafen anges ändamålet med ett analysregister. Registren är

avsedda för användning i en särskild undersökning inom

underrättelseverksamheten avseende allvarlig brottslig verksamhet. Ett

analysregister skall föras i syfte att ge underlag till en förundersökning

eller för att vidta andra operativa brottsbekämpande åtgärder. Registret

är ett tillfälligt arbets- eller ärenderegister där uppgifter i

utredningsmaterialet samlas, bearbetas och analyseras. Registret skall

avslutas när utredningen eller ärendet avslutas, jfr 22 §.

10 §

I bestämmelsen ges både Generaltullstyrelsen och de regionala

tullmyndigheterna medgivande att föra tillfälliga analysregister.

Förutsättningarna för att inrätta sådana register är för det första att det

finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller

kommer att utövas. För det andra skall en särskild undersökning

avseende den misstänkta brottsligheten ha inletts på myndigheten. Är

dessa förutsättningar uppfyllda får ett tillfälligt arbetsregister benämnt

analysregister inrättas för arbetet i den särskilda undersökningen.

Respektive tullmyndighet är registeransvarig för de analysregister

som inrättas på myndigheten.

11 §

Ett analysregister får innehålla personuppgifter i den mån de är

nödvändiga för och har anknytning till den särskilda undersökningen

som alltså skall avse viss avgränsad allvarlig brottslig verksamhet. Det

innebär att även uppgifter om andra personer än de som antas vara

delaktiga i den aktuella brottsligheten kan registreras om uppgifterna

har anknytning till och är nödvändiga i undersökningen. Sådana

uppgifter skall förses med upplysning om att personen ifråga inte är

misstänkt.

12 §

Bestämmelsen ger föreskrifter om vad ett beslut om att inrätta ett

analysregister skall innehålla. Av beslutet skall således framgå för

vilket ändamål analysregistret inrättas vilket bör ske relativt utförligt

 samt registrets benämning och varaktighet. Ett beslut om inrättande

av ett analysregister skall vidare innehålla de föreskrifter som i den

speciella undersökningen behövs för registrerade personers

integritetsskydd. Det kan t.ex. röra sig om en förteckning över vilka

personer som arbetar med undersökningen och som får ha tillgång till

registret, hur information får hämtas, hur arbetet skall ske och

avrapporteras m.m.

Av paragrafen framgår vidare att Generaltullstyrelsen centralt skall

upprätta en förteckning över vilka analysregister som upprättas inom

Tullverket. Förteckningen avser att underlätta tillsynen och kontrollen

av registren genom att uppgifter om analysregistren samlas på en

myndighet och på så vis ger en överblick över användningen av

analysregister. Som regel har Datainspektionen att meddela

föreskrifter för varje register som inrättas av riksdag eller regering,

men för analysregistren som är flera till antalet och tillfälliga finns det

skäl att i stället ge Datainspektionen en möjlighet att meddela

generella föreskrifter för analysregistren. Dessa register har därför

undantagits från den anmälningsskyldighet hos Datainspektionen som

annars gäller för register som inrättas efter beslut av riksdag eller

regering.

13 §

Även uppgifter från andra register som förs av tull- eller

polismyndigheter får föras in och bearbetas med uppgifterna

analysregistret. Bestämmelsen ger stöd för sådan sambearbetning med

hjälp av ADB som annars kräver tillstånd av Datainspektionen enligt 2

§ andra stycket 4. datalagen.

Register i spaningsverksamhet

Spaningsregistret

14 §

Bestämmelsen är en ändamålsbestämmelse för spaningsregistret.

Denna saknar motsvarighet i den nuvarande regleringen för SPADI-

registret. Det är inte avsett att spaningsregistret skall skilja sig

nämnvärt från det nuvarande SPADI-registret som förs med stöd av

förordningen (1987:864) om register för Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet. Enligt principen att register med

innehållsmässigt olika tillförlitlighetsgrad skall skiljas åt skall

spaningsregistret föras för att i den brottsbekämpande verksamheten

ge information om brott som antas ha förövats mot de lagar och

förordningar enligt vilka tullen har en uttrycklig rätt att ingripa mot.

Den nuvarande uppräkningen av lagar och förordningar framstår dock

som onödig och skulle kräva ett nytt riksdagsbeslut om ändring i lagen

så fort dessa befogenheter ändras eller nya tillkommer och har därför

uteslutits.

15 §

Bestämmelsen avgränsar inom vilken tullverksamhet spaningsregistret

får föras. Spaningsregistret skall på samma sätt som

underrättelseregistret vara ett permanent register som förs av

tullmyndigheterna för gemensamt bruk och för vilket

Generaltullstyrelsen är registeransvarig.

16 §

Bestämmelsen reglerar under vilka förutsättningar personuppgifter

och uppgifter om varor, transportmedel och hjälpmedel får registreras

Bestämmelsen har i enlighet med Lagrådets synpunkter utformats

för att anknyta till förundersökningsreglerna och den terminologi som

används i det sammanhanget och för nå bättre överensstämmelse med

underrättelseregistrets regler om registrering av varor, transportmedel

och hjälpmedel. Däremot används misstankegraden kan misstänkas

istället för den formulering Lagrådet föreslagit eftersom det begreppet

återfinns i 23 kap. 9 § rättegångsbalken och synes vara den

misstankegrad som i avvaktan på den kommande mer genomgripande

översynen av registret närmast motsvarar dagens bestämmelser för

registrering av personuppgifter i registret.

17 §

I paragrafen ges tillstånd till att med hjälp av ADB inhämta uppgifter

från andra motsvarande register som förs av polisen eller i utlandet

under förutsättning att uppgifterna uppfyller kraven som ställs upp i

16 § och det allmänna kravet på nödvändighet i 2 §. Bestämmelsen ger

även stöd för viss samkörning eller sambearbetning som annars skulle

kräva tillstånd från Datainspektionen enligt 2 § andra stycket 4.

datalagen.

Utlämnande av uppgifter ur register

18 §

I paragrafen regleras förutsättningarna för att lämna ut uppgifter ur

registren. Främst skall tillsynsmyndigheterna ha erforderlig tillgång

till uppgifterna för sin tillsyn. Bestämmelsen ger emellertid inte någon

rätt för den enskilde att få ut uppgifter ur registren. Däremot har den

enskilde alltid rätt att överklaga ett avslagsbeslut. Domstolar och

regeringen ges en uttrycklig rätt att få till tillgång till registeruppgifter

i den mån det behövs för att pröva ett överklagande av beslut om

utlämnande av uppgifter av en enskild eller en myndighet. Det är även

motiverat att åklagare som behöver uppgifter ur ett register inför ett

beslut om förundersökning och under en förundersökning om brott

skall få tillgång till dessa. Vidare får de brottsbekämpande

myndigheterna; polismyndigheterna och Kustbevakningen möjlighet

att få uppgifter ur registren om de behövs för myndighetens

brottsbekämpande verksamhet. Föreskrifter om och i vilken

omfattning uppgifter i register får lämnas till polisväsendet och

Kustbevakningen samt till andra tullmyndigheter kommer att

meddelas av regeringen.

Bestämmelsen ger också stöd för att lämna uppgifter till EU:s

tullinformationssystem. Uppgiftslämnande till

tullinformationssystemet är frivilligt och får ske i den mån det är i

förenligt med nationella bestämmelser. Ett medgivande att lämna ut

enstaka uppgifter från våra nationella register i brottsbekämpande

verksamhet behövs i lagen eftersom uppgifterna annars är omgärdade

med absolut sekretess. Registrering av uppgifter om personer, företag,

varor och transportmedel skall i tullinformationssystemet vara

begränsat till uppgifter som grund för åtgärdsförslag. Vidare krävs för

registrering av personuppgifter att konkreta bevis tyder på att personen

ifråga själv kan antas vara inblandad i allvarlig brottslighet. Det kan

på grund av hur reglerna för tullinformationssystemet är utformade

således aldrig bli aktuellt med ett automatiskt överförande av uppgifter

till tullinformationssystemet. Systemet förutsätter en individuell

prövning av om förutsättningarna för registrering i

tullinformationssystemet är uppfyllda för att uppgifter skall få införas.

Av paragrafen följer vidare att uppgifter även i andra fall kan få

lämnas till utländska myndigheter eller mellanfolklig organisation. Ett

motsvarande sådant tillstånd har även tidigare gällt för tullens SPADI-

register med stöd av 6 § i förordningen. Denna bestämmelse har även

gett stöd för att lämna ut uppgifter om en svensk tullmyndighet

överenskommit om detta med främmande stat. Kravet skärps i detta

avseende, dels för att lagen även reglerar de känsligare

underrättelseregistren dels för att det överensstämmer med de villkor

som föreslås gälla för polismyndigheter enligt den i prop.1996/97:164

föreslagna ändringen i 4 § i lagen (1965:94) om polisregister m.m.

Bestämmelsen innehåller nu ett uttryckligt krav på föregående

riksdagsgodkännande av den internationella överenskommelsen t.ex.

avseende bilaterala tullsamarbetsavtal eller konventioner som i likhet

med CIS-konventionen utarbetas inom EU:s tredje pelare. Utlämnande

av uppgifter till Europol är närmare berört i den ovan nämnda

prop.1996/97:164 avsnitt 7.3.

19 §

Bestämmelsen som är ny i förhållande till lagrådsremissens lagförslag

reglerar frågan om registren får samköras eller sambearbetas med andra

register genom att uppgifter i registren lämnas ut och överförs till andra

register med hjälp av ADB. Underrättelseregistret får endast samköras på

detta sätt med tullens analysregister. Uppgifter i analysregister får

däremot inte lämnas ut genom samkörning med andra personregister. För

spaningsregistret gäller att registret får samköras med andra polisregister

med motsvarande innehåll. Däremot ger bestämmelsen inte stöd för

sådant utlämnande till utländska register.

Gallring av uppgifter

20 §

Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om att

uppgifter skall gallras ur registren så snart de inte längre behövs för

det syfte som registreringen skedde eller i förhållande till registrets

ändamål. Det ställer krav på en aktiv vård av registren och att

myndigheterna fortlöpande prövar om uppgifterna fortfarande är

aktuella och relevanta.

21 §

Bestämmelsen begränsar tiden till tre år under vilken en personuppgift

längst får kvarstå i underrättelseregistret efter det att den senaste

registreringen om personen infördes i registret. Som huvudregel får en

personuppgift i ett underrättelseregister alltså inte kvarstå längre än

vad som är nödvändigt och inte längre än tre år, om inte uppgifterna

kompletterats med nya uppgifter om samma person.

De nya uppgifterna måste i sin tur avse uppgifter om att personen

misstänks ha utövat eller komma att utöva vad som kan antas vara

allvarlig brottslig verksamhet. Andra uppgifter om t.ex. ny adress eller

arbetsplats är således inte uppgifter som är av den karaktären att de

kan föranleda att en ny gallringstid börjar löpa. Har inte kvalificerade

uppgifter tillförts registret under den tiden och har registrerade

uppgifter inte lett till några åtgärder eller beslut om att inleda en

särskild undersökning skall uppgifterna gallras ur registret.

För det fall en särskild undersökning inom

underrättelseverksamheten har inletts om viss allvarlig brottslighet får

uppgifterna dock kvarstå i underrättelseregistret tills dess den

särskilda undersökningen avslutats.

22 §

I bestämmelsen begränsas tiden för hur länge ett analysregister får

kvarstå. Analysregister är tillfälliga register för användning i en

särskild undersökning eller utredning inom underrättelseverksamheten

och med tanke på registrens integritetskänsliga innehåll skall dessa

inte fortleva längre än absolut nödvändigt. Tiden begränsas därför till

längst ett år. I undantagsfall, när en särskild undersökning dragit ut på

tiden eller blivit så omfattande att tidsgränsen på ett år inte kan hållas,

får registret efter ett särskilt beslut härom bestå under längre tid. En

förutsättning härför är att registrets fortlevnad är av särskild betydelse

för att undersökningen skall kunna avslutas.

23 §

Bestämmelsen motsvarar den nu gällande gallringsregeln för SPADI-

registret i 4 § förordningen (1987:864) om Tullverkets register för

brottsbekämpande verksamhet. Bestämmelsen har i enlighet med vad

Lagrådet rekommenderat omformulerats i förtydligande syfte. Någon

saklig ändring är emellertid inte avsedd och det innebär att uppgifterna

om en person får vara kvar i registret endast tills dess misstanken har

prövats eller bortfallit. När detta har skett skall uppgifterna gallras

bort ur spaningsregistret.

Särskilda bestämmelser

24 §

Bestämmelsen innehåller upplysning om vart man skall vända sig om

man upptäcker felaktiga uppgifter i registren.

25 §

Regeringen ges genom bestämmelsen behörighet att meddela

föreskrifter avseende registrens innehåll och andra regler som kan

föranledas av hänsynen till enskilda personers integritetsskydd vid

registrering. Såvitt gäller analysregistren skulle det vara tungrott och

opraktiskt att Datainspektionen skulle behöva meddela särskilda

föreskrifter för varje register. Datainspektionen kommer av regeringen

i stället ges rätt att meddela generella föreskrifter för bl.a. kontroll och

säkerhet för dessa register.

13.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

17 kap. 17 §

Ändringen innebär att samma sekretess som hittills gällt för

Tullverkets SPADI-register skall gälla de register i brottsbekämpande

verksamhet som förs med stöd den föreslagna lagen.

13.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1965:94) om

polisregister m.m.

1 §

I denna paragraf föreslås en följdändring föranledd av att de

föreslagna registren kommer föras med stöd av den nya lagen istället

för med stöd av 10 a § polisregisterlagen och att förordningen

(1987:864) om Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet

upphör att gälla.

13.4 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen

(1990:137)

1 §

Ändringen är en följdändring med hänvisning till den nya lagen om

tullens register istället för till polisregisterlagen.

13.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:431) om

utredning angående brott mot utländsk tullag

1 §

Ändringen är en följd av att EG- förordningen nr 1468/81 om

ömsesidigt bistånd ersatts av en ny förordning (EG) nr 515/97 om

ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för

att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen.

13.6 Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550)

107 §

Ändringen i 107 § innebär att Generaltullstyrelsens beslut om

bindande ursprungsbesked samt beslut om ersättning för kostnader i

samband med behandlingen av ett ärende om ursprungsbesked

överklagas till allmän förvaltningsdomstol i stället för som idag till

regeringen. Därmed uppnås en enhetlig ordning för överklagande av

såväl beslut om bindande klassificeringsbesked som bindande

ursprungsbesked. Detsamma gäller för beslut om ersättning för

kostnader för t.ex. laboratorieundersökningar och anlitande av

sakkunnig som kan uppstå i samband sådana ärendens handläggning.

118 §

Ändringen innebär att Fiskeriverket upptas bland de myndigheter som

kan få uppgifter om import och export av varor. Fiskeriverket kan

därigenom erhålla de uppgifter om fiskimport m.m. som verket

behöver för att fullgöra sin uppgifter i anledning av dess roll som

ansvarig myndighet i Sverige avseende EU:s gemensamma

fiskeripolitik.

Sammanfattning av promemorian (Ds 1997:2)

Nya register för Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet

I promemorian föreslås att tullen skall få inrätta underrättelseregister

efter samma mönster och med i stort sett samma materiella innebörd

som föreslagits för polisens del i Registerutredningens delbetänkande

(SOU 1996:35). Vidare föreslås att riksdagen får ta ställning till

utformningen av utformningen av tullens framtida register i den

brottsbekämpande verksamheten och att de därför skall ges i en

samlad lag istället för genom ändringar i den nu gällande förordningen

(1987.864) om Tullverkets register för brottsbekämpande verksamhet.

Reglerna för det s.k. SPADI-registret som nu förs med stöd av

förordningen föreslås behållas relativt oförändrade men att reglerna

även för detta register överförs till den föreslagna lagen.

Vad är underrättelseverksamhet?

En avgränsning av vad som är underrättelseverksamhet ansluter till

Registerutredningens (SOU 1996:35) definition för polisens

motsvarande verksamhet. Underrättelseverksamhet föreslås avgränsas

till verksamhet som riktas mot brottslig verksamhet och inte mot

konkreta brott och att den utövas för att klarlägga om brottslig

verksamhet har ägt rum, pågår eller kan befaras samt inte utgör

förundersökning enligt varusmugglingslagen.

Vilken brottslighet bör få föranleda registrering?

Tullens brottsbekämpande verksamhet är inskränkt till brott såsom

narkotikasmuggling, tullbrott och varusmuggling i övrigt. Det är

endast denna typ av brottslighet som tullen har befogenhet att ingripa

mot som också bör få föranleda registrering av tullmyndigheter och

annan typ av brottslighet får registreras av polisen i dess register. Det

behövs således ingen avgränsning till vilken typ av brottslighet som

avses. Däremot kan det med hänsyn till integritetsintresset vara

motiverat att inskränka registrering till brottslighet som kan befaras

vara av allvarligt slag. Det vore av värde att det i lagtexten framgår

vad som är att anse som allvarlig brottslighet, men frågan om och hur

en sådan bestämmelse bör utformas får ske i samråd med

Justitiedepartementet och med en gemensam definition för både

polisens och tullens underrättelseregister.

Underrättelseregister

Informationsregister

Informationsregister bör få inrättas för ändamålet att informationen i

detta register kan läggas till grund för inledande av en

förundersökning rörande misstänkt allvarlig brottslighet eller för

informationsutbyte om brottstrender, smugglingsvägar, nya

brottsmetoder m.m. I registret får förekomma uppgifter som är

nödvändiga för detta ändamål. Uppgifterna kan röra allmänna

iakttagelser rörande viss sorts brottslighet, vanliga eller nya

tillvägagångssätt, internationella erfarenheter, brottstrender eller

smugglingsrutter, utsatta varugrupper m.m. Uppgifter om enskilda

personer får registreras om personen i fråga, på grund av konkreta

omständigheter kan antas ägan sig åt brottslig verksamhet av allvarligt

slag som faller under tullens ansvarsområde att bekämpa. Uppgifter

om transportmedel och varor, som inte direkt men indirekt, kan knytas

till en enskild person får registreras om förutsättningarna för att

registrera uppgifter om denna person föreligger, eller notering

medföljer den registrerade uppgiften om att personen till vilken

uppgiften kan hänföras inte kan antas ha samröre med brottsligheten.

De kategorier av personuppgifter som bör få förekomma i ett

informationsregister är sådana som gäller personens identitet, såsom

namn, födelsetid, personnummer, adress nationalitet, arbetsplats och

liknande. Vidare får uppgifter om den brottsliga verksamhet personen

kan anta befatta sig med och de konkreta grunder på vilka man knyter

personen till den aktuella brottsligheten registreras. Även hänvisning

till andra registrerade personer som kan antas vara inblandade i

samma brottslighet samt hänvisning till att personen förekommer i

andra register får registreras. Sambearbetning av uppgifter i ett

informationsregister med uppgifter i annat register bör dock inte få

ske.

Analysregister

När uppgifter om viss brottslig verksamhet pekar åt visst håll eller

anledning att påbörja en särskild undersökning på annat sätt uppstått

inom underrättelseverksamhet, bör analysregister få inrättas. Dessa

skall föras tillfälligt under tiden undersökningen pågår och skall vara

till för att bearbeta och analysera information som inhämtas i

undersökningen. Ett analysregister skall avslutas när undersökningen

avslutas och får under dess levnadstid innehålla alla uppgifter som är

nödvändiga för undersökningens ändamål. Ett tillräckligt krav för

registrering av uppgifter bör vara att den skall vara nödvändig för

undersökningen. Samma slag av personuppgifter som får förekomma i

ett informationsregister bör få registreras i ett analysregister, som ju

syftar till att bearbeta sådan information till välunderbyggda analyser.

Analysregister bör endast få användas av de som arbetar med den

särskilda undersökningen och bör ge ökade möjligheter att registrera

personuppgifter. Såldes bör även uppgifter om andra personer än de

som på konkreta grunder kan antas ägna sig åt allvarlig brottslighet få

registreras. En bedömning av om uppgiften är nödvändig för

undersökningen måste göras vid varje registrering.

Spaningsregister

Bestämmelserna om tullens nuvarande brottsregister SPADI-registret

finns idag i förordningen (1987:864) om Tullverkets register för

brottsbekämpande verksamhet. Bestämmelserna om SPADI föreslås

föras över till den nya lagen och registret betecknas som

spaningsregister. De nuvarande bestämmelserna föreslås kompletteras

med tydligare ändamålsbestämmelser.

Utlämnande, gallring och säkerhet

Personuppgifter i de föreslagna registren bör omfattas av samma

sekretesskydd som uppgifterna i tullens nuvarande register i

brottsbekämpande verksamhet. En ändring i 7 kap. 17 § sekretesslagen

föreslås gälla även de register som förs med stöd av den föreslagna

lagen. Sekretessen i 7:17 sekretesslagen är absolut och ger inte den

enskilde rätt till uppgifter om sig själv. En ändring i detta avseende

föreslås inte i promemorian, eftersom frågan om den enskildes rätt till

insyn i polisens och tullens register bör lösas på samma sätt för alla

register av denna typ.

Den absoluta sekretessen för registren gör att det i lagen behövs

uttömmande bestämmelser om vilka som skall få ta del av uppgifter ur

dessa. Uppgifter skall på begäran lämnas till tillsynsmyndigheterna

Datainspektionen, Justitieombudsmannen och Justitiekanslern. Vidare

föreslås domstol få del av uppgifter som behövs för prövning av ett

överklagande om utlämnande av uppgifter och åklagare som behöver

uppgifterna i en förundersökning, utländska myndigheter och

organisationer i den mån det följer av en internationell

överenskommelse samt andra myndigheter i den mån det för särskilt

fall föreskrivits av regeringen.

Brottsregistren föreslås gallras på personuppgifter. Gallringsreglerna

för spaningsregistret behålls oförändrade. För informationsregistret

föreslås en gallringstid på ett år och för analysregistren också en

gallringstid på ett år men med möjlighet till förlängning om en särskild

undersökning dragit ut på tiden.

Remissinstanserna

Följande remissinstanser har inkommit med remissyttranden över

departementspromemorian Ds 1997:2 Nya register för tullens

brottsbekämpande verksamhet. Riksdagens ombudsmän, Hovrätten över

Skåne och Blekinge, Kammarrätten i Jönköping, Länsrätten i Uppsala

län, Justitiekanslern, Riksåklagaren, Åklagarmyndigheten i Linköping,

Åklagarmyndigheten i Malmö, Åklagarmyndigheten i Kalmar,

Rikspolisstyrelsen, Datainspektionen, Kustbevakningen,

Generaltullstyrelsen, Tullmyndigheten Haparanda, Tullmyndigheten

Stockholm, Tullmyndigheten Helsingborg, Riksskatteverket,

Skattemyndigheten i Stockholms län, Skattemyndigheten i Göteborgs

och Bohus län, Skattemyndigheten i Dalarnas län, Juridiska fakulteten

vid Lunds Universitet, Riksarkivet, Rådet för rättsväsendets

informationsförsörjning, Tull-Kust, Sveriges industriförbund, Sveriges

Transportindustriförbund, Grossistförbundet Svensk Handel

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om Tullverkets brottsregister

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Tullverket får i enlighet med bestämmelserna i denna lag för sin

brottsbekämpande verksamhet föra brottsregister med hjälp av

automatisk databehandling för att förebygga, förhindra, upptäcka,

klarlägga, beivra och utreda brott eller brottslig verksamhet som faller

under Tullverkets ansvarsområde.

Med brottsregister avses i denna lag register i

underrättelseverksamhet och spaningsverksamhet.

2 § Vid tillämpning av denna lag eller förordning med stöd av lagen

skall registrens särskilt integritetskänsliga natur beaktas. Innehållet i

ett register skall begränsas till uppgifter som är nödvändiga för

registrets ändamål.

3 § Uppgifter om en person får inte registreras enbart på grund av vad

som är känt om personens ras eller etniska ursprung, hälsa eller

sexuella läggning, politiska åskådning, religiösa tro eller filosofiska

övertygelse i övrigt eller medlemskap i en fackförening.

När ett register redan innehåller uppgifter om en person, får de

kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det

är oundgängligen nödvändigt för registrets ändamål. Uppgifter som

avses i första stycket får inte användas som sökbegrepp.

Register i underrättelseverksamhet

Definitioner

4 § Med underrättelseverksamhet avses i denna lag verksamhet inom

tullmyndighet med att samla och bearbeta information för att klarlägga

om brottslig verksamhet har förekommit, pågår eller kan förutses och

som inte utgör förundersökning enligt lagen (1960:418) om straff för

varusmuggling och 23 kap. rättegångsbalken

Med allvarlig brottslighet avses i denna lag brottslighet som kan

antas innefatta brott för vilket är föreskrivet fängelse i två år eller

däröver och som tullmyndighet enligt lag eller förordning har

befogenhet att ingripa mot.

Med särskild undersökning avses i denna lag en undersökning i

underrättelseverksamhet som innebär insamling, bearbetning och

analys av uppgifter i syfte att ge underlag för beslut om

förundersökning eller om särskilda åtgärder för att förebygga eller

förhindra brott.

Underrättelseregister

5 § Generaltullstyrelsen får för underrättelseverksamhet inrätta ett för

Tullverket gemensamt underrättelseregister.

6 § Ändamålet med ett underrättelseregister är dels att samla och ta

tillvara uppgifter om allvarlig brottslighet för att ge underlag för

sådana särskilda undersökningar som avses i 4 §, dels att samla

strategiska uppgifter av underrättelsekaraktär.

7 § I ett underrättelseregister får föras in uppgifter som kan hänföras

till en enskild person endast om den som avses med uppgiften på

konkreta grunder kan antas ägna sig åt eller ha ägnat sig åt allvarlig

brottslighet eller komma att begå allvarliga brott.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med allvarlig brottslighet eller hjälpmedel som använts av misstänkt

person får registreras. Är ägaren eller innehavaren av sådan egendom

en enskild person som det inte finns någon misstanke mot skall

uppgiften förses med upplysning om detta förhållande.

8 § Ett underrättelseregister får inte sambearbetas med något annat

personregister.

Analysregister

9 § Tullmyndighet får för underrättelseverksamhet inrätta

analysregister när en särskild undersökning har inletts och det finns

anledning att anta att allvarlig brottslighet förekommer, har

förekommit eller kan befaras.

10 § Ändamålet med ett analysregister är att samla in, bearbeta och

analysera uppgifter för att ge underlag för beslut om förundersökning

eller om särskilda åtgärder för att upptäcka, förebygga eller förhindra

brott.

11 § I ett analysregister får föras in uppgifter som kan hänföras till en

enskild person endast om uppgiften har anknytning till den särskilda

undersökningen. Uppgifter om en enskild person som inte är misstänkt

för att ha samröre med den förmodade brottsligheten skall förses med

upplysning om detta förhållande. Registret får sambearbetas med

andra personregister som förs av tullmyndighet eller polismyndighet.

12 § Ett beslut om att inrätta ett analysregister skall innehålla

uppgifter om registrets benämning och den särskilda undersökningens

ändamål, när registret skall upphöra samt de föreskrifter i övrigt som

behövs för att förebygga otillbörligt intrång i de registrerades

personliga integritet.

13 § Ett analysregister skall avslutas när den särskilda undersökningen

avslutas och senast ett år efter det att beslutet om att inrätta registret

fattades. Registret får dock bestå längre tid, om det är av särskild

betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna avslutas.

14 § Generaltullstyrelsen skall föra en förteckning över beslut att

inrätta analysregister.

Analysregister skall inte anmälas till Datainspektionen.

Register i spaningsverksamhet

15 § Generaltullstyrelsen får för spaningsverksamhet och

brottsutredning föra ett för Tullverket gemensamt register i form av

spaningsregister avseende misstänkta eller konstaterade brott som det

enligt lag eller förordning ankommer på tullmyndighet att ingripa mot.

16 § Ändamålet med ett spaningsregister är att lagra och systematisera

uppgifter med anknytning till konstaterade eller misstänkta brott för

användning i tullens brottsbekämpande verksamhet.

17 § I ett spaningsregister får föras in uppgift som kan hänföras till en

enskild person endast om den som avses med uppgiften är misstänkt

för sådant brott som anges i 15 § och under förutsättning att

registreringen är av särskild betydelse för brottsbekämpningen.

Uppgifter om transportmedel och varor som misstänks ha anknytning

till sådant brott får registreras.

18 § I ett spaningsregister får föras in uppgifter från polismyndighet

och polisregister, om uppgifternas innehåll motsvarar vad som anges i

16 §. Detsamma gäller motsvarande uppgifter som tullmyndighet

erhåller enligt internationell överenskommelse som Sverige tillträtt.

Utlämnande av uppgifter ur register

19 § Personuppgifter ur registren skall på begäran lämnas ut till

1. riksdagens ombudsmän, Justitiekanslern och Datainspektionen,

2. regeringen och domstolar som behöver uppgifterna för omprövning av

beslut om utlämnande av uppgifter ur ett register,

3. åklagare som behöver uppgifterna med anledning av en

förundersökning, eller för prövning av frågan om inledande av en

förundersökning,

4. Rikspolisstyrelsen, polismyndigheter och Kustbevakningen om

uppgiften kan antas ha betydelse för den brottsbekämpande

verksamheten,

 Regeringen eller myndighet regeringen bestämmer får meddela

närmare föreskrifter om utlämnande av uppgifter till polisväsendet,

Kustbevakningen och inom Tullverket samt om direkt åtkomst till

registren.

Uppgifter får vidare lämnas ut till en utländsk myndighet eller en

mellanfolklig organisation, om utlämnandet följer av en internationell

överenskommelse som Sverige efter riksdagens godkännande träffat.

Gallring av uppgifter

20 § Uppgifter om en person i ett underrättelseregister eller

spaningsregister skall gallras när de inte längre behövs för registrets

ändamål och senast vid den tidpunkt som anges i 21 22 §§.

21 § Uppgifterna i ett underrättelseregister skall gallras tre år efter det

att en sådan uppgift om en person som enligt 7 § kan föranleda

registrering sista gången infördes. Har en särskild undersökning som

rör en registrerad person inletts, får dock uppgifter stå kvar till dess att

undersökningen har avslutats.

22 § Uppgifterna i ett spaningsregister skall gallras när

1. misstanke som antecknats inte längre finns,

2. domstol har meddelat dom eller beslut, som har vunnit laga kraft

eller strafföreläggande har godkänts, och den tilltalade inte skall vara

registrerad som misstänkt,

3. åttio år förflutit från den registrerades födelseår, eller den

registrerade har avlidit.

Särskilda bestämmelser

23 § Om någon som i tjänsten tar befattning med en uppgift som har

lämnats ur Tullverkets brottsregister finner anledning anta att

uppgiften är oriktig, skall han genast anmäla detta till

Generaltullstyrelsen eller till registeransvarig tullmyndighet.

24 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter för registren.

______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen(1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100)1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 Kap.

17 §2

Sekretess gäller i verksamhet

som avser förande av eller uttag

ur allmänt kriminalregister eller

register som förs enligt lagen

(1965:94) om polisregister m.m.

för uppgift som har tillförts

registret. Om utlämnande av

sådan uppgift gäller vad som är

föreskrivet i lag om register som

nu har nämnts och i

säkerhetsskyddslagen

(1996:627) samt i förordningar

som har stöd i dessa lagar.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller

inte i fråga om sekretessen enligt

denna paragraf

Sekretess gäller i verksamhet

som avser förande av eller uttag

ur allmänt kriminalregister,

register som förs enligt lagen

(1965:94) om polisregister m.m.

för uppgift som har tillförts

registret. Om utlämnande av

sådan uppgift gäller vad som är

föreskrivet i lag om register som

nu har nämnts och i

säkerhetsskyddslagen

(1996:627) samt i förordningar

som har stöd i dessa lagar.

Sekretess gäller också i verk-

samhet som avser förande eller

uttag ur register som förs med

stöd av lagen (1998:000) om

Tullverkets brottsregister. Om

utlämnande av sådan uppgift

gäller vad som är föreskrivet i

lag om Tullverkets brottsregister

eller förordning som har stöd i

den lagen.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller

inte i fråga om sekretessen enligt

denna paragraf

___________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Förslag till lag om ändring i lagen (1965:94) om

polisregister m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1965:94) om polisregister

m.m.

dels att 10 a § 1 skall upphöra att gälla,

dels att 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §2

Med polisregister förstås i denna lag register som förs hos

rikspolisstyrelsen eller någon annan polismyndighet för att tjäna till

upplysning om brott, för vilka någon har misstänkts, åtalats eller

dömts, eller om någons personliga förhållanden i övrigt.

Som polisregister anses dock inte det allmänna kriminalregistret

. I 10 a och 10 b §§ finns

bestämmelser om vissa register

hos tullmyndigheter och statens

kriminaltekniska laboratorium.

I 10 b § finns bestämmelser

om vissa register hos statens

kriminaltekniska laboratorium

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137)

Härigenom föreskrivs att 1 § tullregisterlagen (1990:137) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

För de ändamål som anges i 2 § får ett för tullmyndigheterna

gemensamt tullregister föras med hjälp av automatisk databehandling.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte det register som

Tullverket för i spaningssyfte

med stöd av lagen (1965:94) om

polisregister m.m. och inte heller

andra register som regleras i

annan lag eller förordning

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som

Tullverket för med stöd av lagen

(1998:000) om Tullverkets

brottsregister och inte heller

register som regleras i annan lag

eller förordning.

Bestämmelser om förfarandet vid import och export finns i rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet

av en tullkodex för gemenskapen och i kommissionens förordning

(EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för

rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen och i tullagen (1994:1550).

___________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Förslag till lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning

angående brott mot utländsk tullag

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1973:431) om utredning

angående brott mot utländsk tullag skall ha följande lydelse.

1 §1

I den mån det påkallas av över-

enskommelse mellan Sverige

och främmande stat om

ömsesidigt bistånd för att

förhindra, utreda och beivra brott

mot tullag, får regeringen

föreskriva att genom svensk tull-

myndighet bistånd skall lämnas

tullmyndighet i den främmande

staten med utredning rörande

brott mot tullag i den staten. Vid

sådan utredning och vid bistånd

enligt förordning (EEG) nr

1468/81 av den 19 maj 1981 om

ömsesidig hjälp mellan

medlemsstaternas administrativa

myndigheter samt om samarbete

mellan de förra och

kommissionen för att säkerställa

en korrekt tillämpning av tull-

och jordbrukslagstiftningen skall

2-4 §§ gälla

I den mån det påkallas av över-

enskommelse mellan Sverige

och främmande stat om

ömsesidigt bistånd för att

förhindra, utreda och beivra brott

mot tullag, får regeringen

föreskriva att genom svensk tull-

myndighet bistånd skall lämnas

tullmyndighet i den främmande

staten med utredning rörande

brott mot tullag i den staten. Vid

sådan utredning och vid bistånd

enligt förordning (EG) nr 515/97

av den 13 mars 1997 om

ömsesidigt bistånd mellan

medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete

mellan de förra och kom-

missionen för att säkerställa en

korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen skall 2-4

§§ gälla.

Med tullag förstås i denna lag sådana bestämmelser i lag eller annan

författning om införsel, utförsel eller transitering, som avser tullar

eller andra allmänna avgifter eller rör förbud, inskränkningar eller

kontrollåtgärder beträffande varu- eller valutatrafiken.

_____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550)

Härigenom föreskrivs att 107 § och 118 § tullagen (1994:1550)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

107 §1

Generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser

som meddelats med stöd av lagen eller enligt tullagstiftningen i övrigt

får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, när det är fråga om

1.fastställelse av tull och

prövningen inte gäller sådant

beslut om befrielse från eller

nedsättning eller återbetalning av

tull som meddelats med stöd av

regeringens bemyndigande,

2.uttag av tull ur en vara enligt

gemenskapsregler eller 37 §

denna lag,

3.temporär import,

4.restitution av tull,

5.ursprungsintyg som krävs

för erhållande av

förmånsbehandling,

6.inskränkning i rätten att

förfoga över en vara,

7.bindande

klassificeringsbesked,

8.ränta eller dröjsmålsavgift,

9.tulltillägg eller

förseningsavgift,

10.ersättning som avses i 62 §

andra stycket eller 64 § eller

ersättning för särskilda kostnader

för bindande

klassificeringsbesked,

11.beslut om föreläggande

som meddelats enligt

tullagstiftningen,

12.utdömande av vite enligt

99 §, eller

13.begäran om att lämna

uppgifter enligt 67 a §.

1.fastställelse av tull och

prövningen inte gäller sådant

beslut om befrielse från eller

nedsättning eller återbetalning av

tull som meddelats med stöd av

regeringens bemyndigande,

2.uttag av tull ur en vara

enligt gemenskapsregler eller

37 § denna lag,

3.temporär import,

4.restitution av tull,

5.ursprungsintyg som krävs

för erhållande av

förmånsbehandling,

6.inskränkning i rätten att

förfoga över en vara,

7.bindande

klassificeringsbesked och

bindande ursprungsbesked,

8.ränta eller dröjsmålsavgift,

9.tulltillägg eller

förseningsavgift,

10.ersättning som avses i 62 §

andra stycket eller 64 § eller

ersättning för särskilda kostnader

för bindande

klassificeringsbesked och

bindande ursprungsbesked,

11.beslut om föreläggande

som meddelats enligt

tullagstiftningen,

12.utdömande av vite enligt

99 §, eller

13.begäran om att lämna

uppgifter enligt 67 a §.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

I övrigt överklagas Generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag

eller enligt bestämmelser som meddelats med stöd av lagen eller enligt

tullagstiftningen i övrigt hos regeringen, om inte annat är särskilt

föreskrivet.

118 §2

Tullmyndigheterna skall på

begäran tillhandahålla Sveriges

Riksbank, Riksskatteverket,

Statens livsmedelsverk, Statens

jordbruksverk,

Kommerskollegium,

skattemyndighet, Statistiska

centralbyrån och Kemikalie-

inspektionen uppgifter som

förekommer hos

tullmyndigheterna och som rör

import eller export av varor.

Tullmyndigheterna skall på

begäran tillhandahålla Sveriges

Riksbank, Riksskatteverket,

Statens livsmedelsverk, Statens

jordbruksverk,

Kommerskollegium,

skattemyndighet, Statistiska

centralbyrån, Kemikalie-

inspektionen och Fiskeriverket

uppgifter som förekommer hos

tullmyndigheterna och som rör

import eller export av varor.

I tullregisterlagen (1990:137) finns bestämmelser om utlämnande

till vissa myndigheter av uppgifter ur tullregistret på medium för

automatisk databehandling.

___________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Lagrådets yttrande

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-09-18

Närvarande: regeringsrådet Stig von Bahr, regeringsrådet Arne

Baekkevold, justitierådet Edvard[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 28 augusti 1997 (Finansdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om Tullverkets brottsregister

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

3. lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m.

4. lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137)

5. lag om ändring i lagen (1973:431) om utredning angående brott

mot utländsk tullag

6. lag om ändring i tullagen (1994:1550).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departements-

sekreteraren Eva-Lotta Pivén.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om Tullverkets brottsregister

Allmänna synpunkter

Tullens register i den brottsbekämpande verksamheten regleras i dag

med stöd av 10 a § lagen (1965:94) om polisregister m.m. och

förordningen (1987:864) om Tullverkets register för brotts-

bekämpande verksamhet.

Lagen om polisregister m.m. har setts över av Registerutredningen.

Utredningen har i ett delbetänkande (SOU 1996:35) lämnat förslag till

lag om polisens underrättelseregister och i slutbetänkandet (SOU

1997:65) lämnat förslag till polisdatalag. Vidare har Data-

lagskommitténs arbete med översyn av datalagen (1973:289) resulterat

i ett betänkande (SOU 1997:39) med förslag till ny persondatalag. De

nu nämnda förslagen bereds f.n. inom regeringskansliet.

I den allmänna motiveringen till det remitterade lagförslaget fram-

hålls att det kan förutses att den pågående översynen av polisregister-

och datalagstiftningen kommer att påverka reglerna avseende Tull-

verkets register för brottsbekämpande verksamhet. Det remitterade

förslaget kan därför till en del ses som ett provisorium i avvaktan på

en generell reglering av register rörande brottslig verksamhet.

Önskemålet om en samlad lösning bör emellertid enligt regeringens

mening vika för angelägenheten av att utan ytterligare fördröjning

klarlägga och förbättra tullens möjligheter att använda sig av data-

teknik vid brottsbekämpningen. I remissen betonas särskilt de

effektivitetsvinster som denna teknik kan få för underrättelse-

verksamheten.

Lagrådet kan instämma i regeringens uppfattning att den pågående

översynen av närliggande lagstiftning inte behöver utgöra något

hinder mot att regleringen av Tullverkets brottsregister nu tas upp till

separat behandling. Som anförs i remissen måste fördelarna med en

samlad lösning vägas mot bl. a. de materiella och formella brister som

finns i de regelverk som gäller för tullens brottsregister i dag. Lagrådet

beaktar också att de olägenheter som är förenade med en provisorisk

reglering i första hand kommer att beröra de personer som skall

använda registren, dvs. ett begränsat antal befattningshavare inom

Tullverket.

Lagrådet vill inte motsätta sig att en lag om Tullverkets

brottsregister införs som bygger på de principiella överväganden som

redovisats i remissen. Samtidigt tvingas Lagrådet konstatera att

lagförslaget

- sannolikt delvis beroende på svårigheten att föra samman regler

från olika håll till en enhetlig författning - inte framstår som

tillräckligt genomarbetat. Som Lagrådet kommer att utveckla närmare

i det följande är lagtexten på många håll oklar och ibland inte heller

förenlig med den allmänna motiveringen eller författningskommentaren.

En förutsättning för att det remitterade förslaget skall kunna läggas till

grund för lagstiftning är därför att det - med beaktande av Lagrådets

synpunkter - bearbetas ytterligare under det fortsatta lagstiftningsarbetet.

Vid denna bearbetning bör beträffande brottsregistrens inrättande

och ändamål beaktas följande.

I lagen regleras i flera olika paragrafer vilka register som får inrättas

och föras samt registrens ändamål. I fråga om registrens inrättande

och förande anges i 1 § att Tullverket får "föra" brottsregister, dvs.

register i underrättelseverksamhet och spaningsverksamhet. Under

huvudrubriken Register i underrättelseverksamhet anges i 5 § att

Generaltullstyrelsen får "inrätta" ett för Tullverket gemensamt under-

rättelseregister och i 9 § att tullmyndighet får "inrätta" analysregister.

Under huvudrubriken Register i spaningsverksamhet anges i 15 § att

Generaltullstyrelsen får "föra" ett för Tullverket gemensamt spanings-

register.

Av det anförda framgår att terminologin inte är enhetlig, bl.a. an-

vänds orden inrätta och föra omväxlande utan att såvitt framgår någon

skillnad i sak är avsedd. Terminologin är också otydlig såtillvida som

den inte ger klart besked om det är meningen att de myndigheter som

enligt bestämmelserna får inrätta eller föra ett register också skall vara

registeransvariga enligt datalagen (jfr bl.a. 23 § i det remitterade

förslaget samt 4 § skatteregisterlagen (1980:343), 2 § utsöknings-

registesterlagen (1986:617) och 14 § lagen (1994:1517) om

socialförsäkringsregister). Paragraferna bör omarbetas så att terminologin

blir enhetlig - termen föra bör användas - och frågan om registeransvaret

klarläggs.

När det gäller registrens ändamål finns dels en allmän bestämmelse

i 1 §, dels detaljbestämmelser under respektive registerrubrik. Regle-

ringarna under registerrubrikerna är genomgående uppbyggda så att i

en första paragraf (5, 9 respektive 15 §) anges dels - vilket framgått av

den föregående redogörelsen - att en viss myndighet får inrätta eller

föra registret i fråga, dels vissa preciseringar beträffande förutsätt-

ningarna för och ändamålet med registret. I en andra paragraf (6, 10

respektive 16 §) anges ändamålet mer detaljerat. Bestämmelserna är

enligt Lagrådets mening svåröverskådliga bl.a. genom att vissa paragrafer

överlappar varandra och genom att terminologin inte är enhetlig. De

innehåller också en del till synes onödiga uppräkningar av olika moment

i förandet av ett register, t.ex. "samla och ta tillvara uppgifter" (6 §).

Mot bakgrund av det anförda anser Lagrådet att bestämmelserna om

ändamålet med och villkoren för de olika registren bör - i nära anslut-

ning till vad som föreslagits i departementspromemorian - begränsas

och sammanföras till en enda paragraf - den första - under varje

registerrubrik. Bestämmelserna om vilka myndigheter som skall ha

registeransvar bör bilda en andra paragraf under varje registerrubrik

alternativt samlas i en särskild paragraf under egen rubrik.

4 §

I första stycket definieras underrättelseverksamhet som verksamhet

inom tullmyndighet med att samla och bearbeta information för att

klarlägga om brottslig verksamhet har förekommit, pågår eller kan

förutses. Verksamhet som utgör förundersökning enligt lagen

(1960:418) om straff för varusmuggling eller rättegångsbalken

undantas dock. För att få överensstämmelse med den ändrade lydelse

av 7 § första stycket som Lagrådet förordar i det följande bör

förevarande bestämmelse formuleras så att den avser information för

att klarlägga om brottslig verksamhet har "utövats eller kan komma att

utövas".

Andra stycket innehåller en definition av uttrycket allvarlig

brottslighet, vilket uttryck sedan används i 6, 7 och 9 §§. Ordet

brottslighet är avsett att ha en vidare innebörd än ordet brott, som i

bestämmelser om förundersökning har getts innebörden ett visst

konkret brott. Enligt Lagrådets mening skulle den avsedda skillnaden

framgå tydligare, om ordet brottslighet byts ut mot det i första stycket

använda uttrycket brottslig verksamhet.

I den allmänna motiveringen anförs att det på underrättelsestadiet

bör krävas den lägsta graden av misstanke om allvarlig brottslighet för

att uppgifter skall få registreras i underrättelseverksamhet. I enlighet

härmed föreskrivs i andra stycket att med allvarlig brottslighet avses

brottslighet som "kan antas" innefatta brott av mera kvalificerat slag.

Enligt Lagrådets mening bör man emellertid inte redan i definitionen

av allvarlig brottslighet ange vilken grad av misstanke som skall

krävas för registrering. De citerade orden är för övrigt missvisande,

eftersom det för registrering av personuppgifter i underrättelseregistret

enligt 7 § krävs en högre grad av misstanke. Lagrådet förordar därför

att dessa ord får utgå. Om en allmän bestämmelse om graden av

misstanke för registrering av andra uppgifter än personuppgifter anses

erforderlig, bör en särskild bestämmelse om detta införas i lagen.

6 §

Som Lagrådet har förordat vid 4 § bör orden allvarlig brottslighet

bytas ut mot uttrycket allvarlig brottslig verksamhet. Lagrådet vill

vidare påpeka att de brott som avses i 4 § tredje stycket enligt

lagtexten inte behöver vara av allvarlig karaktär. Jfr också vad

Lagrådet anfört under Allmänna synpunkter.

7 §

En förutsättning för att personuppgifter skall få föras in i under-

rättelseregistret är enligt första stycket att den som avses med upp-

gifterna är på närmare angivet sätt misstänkt för att ägna sig åt eller ha

ägnat sig åt allvarlig brottslighet eller komma att begå allvarliga brott.

Som Lagrådet har förordat vid 4 § bör ordet brottslighet bytas ut mot

uttrycket brottslig verksamhet. För att ytterligare markera skillnaden

mot den formulering som används i bestämmelser om

förundersökning, nämligen att ett brott har "förövats", bör den fö-

reslagna bestämmelsen lämpligen ges lydelsen att den som avses med

uppgifterna är misstänkt för att ha "utövat" eller komma att "utöva"

allvarlig brottslig verksamhet.

Den grad av misstanke om allvarlig brottslighet som krävs enligt

första stycket är att den som avses med uppgifterna kan på konkreta

grunder antas vara delaktig i den allvarliga brottsligheten. I den

allmänna motiveringen sägs att detta beviskrav är avsett att motsvara det

som gäller för att en person skall anses skäligen misstänkt men att

begreppet skälig misstanke bör undvikas eftersom det hittills använts

endast då någon kan pekas ut för ett brott som är så konkretiserat att det

finns grund att inleda förundersökning. Enligt Lagrådets mening är det

emellertid en fördel, om samma formulering kan användas när samma

grad av misstanke åsyftas. Någon risk för sammanblandning med

reglerna om förundersökning behöver knappast befaras även om man

också i den föreslagna lagen använder begreppet skälig misstanke.

Bestämmelsen i första stycket avser enbart uppgifter som kan

hänföras till en enskild person. Uppgifter som kan hänföras till en

juridisk person får utan de begränsningar som föreskrivs i första

stycket registreras så snart som lagens allmänna villkor för

registrering är uppfyllda. Detsamma gäller uppgifter som över huvud

taget inte kan hänföras till vare sig en enskild eller en juridisk person.

Av den allmänna motiveringen och författningskommentaren kan

utläsas att som personuppgifter skall i första hand räknas uppgifter

som direkt hänför sig till en identifierad person, exempelvis uppgifter

om dennes personnummer, egendom eller vistelseort. Med person-

uppgift synes vidare avses uppgifter med vars hjälp en person kan

identifieras, exempelvis ett telefon- eller bilnummer som tillhör

personen i fråga.

Mot denna bakgrund kan innebörden av första meningen i andra

stycket ifrågasättas. Enligt denna bestämmelse får uppgifter om tran-

sportmedel och varor som kan antas ha samband med allvarlig

brottslighet eller hjälpmedel som använts av misstänkt person registreras.

Om uppgifterna kan hänföras till en enskild person som avses i första

stycket, får de emellertid registreras redan enligt den bestämmelsen.

Bestämmelsen i första meningen i andra stycket har därför självständig

betydelse endast i fall då uppgifterna kan hänföras till en enskild person

som det inte finns någon misstanke mot på sätt som anges i första

stycket. Att bestämmelsen avses ha denna innebörd framgår av

författningskommentaren. Enligt Lagrådets mening bör emellertid den

avsedda innebörden komma till tydligare uttryck i lagtexten.

För att uppgifter om hjälpmedel skall få registreras enligt första

meningen i andra stycket krävs att hjälpmedlen har använts av en

misstänkt person. Lagrådet ifrågasätter om det inte också för regist-

rering av uppgifter om hjälpmedel bör gälla att det kan antas att

hjälpmedlen har använts i samband med allvarlig brottslighet.

Godtas den formulering av första stycket som Lagrådet förut har

förordat, bör bestämmelserna i andra stycket vidare ges en lydelse som

närmare överensstämmer med den formuleringen.

Med hänsyn till det anförda förordar Lagrådet att paragrafen ges

följande lydelse:

"I underrättelseregistret får föras in uppgifter som kan hänföras till

en enskild person endast om den som avses med uppgifterna kan

skäligen misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig

brottslig verksamhet.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med allvarlig brottslig verksamhet eller hjälpmedel som kan antas ha

använts i samband med sådan verksamhet får registreras även om

uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns

någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning

om att sådan misstanke inte föreligger mot denne."

8 §

Enligt paragrafen får underrättelseregistret inte "sambearbetas" med

något annat personregister. Av författningskommentaren framgår att

med uttrycket sambearbetas avses sådan samkörning eller sam-

bearbetning med andra register som enligt 2 § andra stycket 4

datalagen kräver tillstånd av Datainspektionen. Enligt sistnämnda lagrum

krävs i regel sådant tillstånd i fråga om register som skall innehålla

personuppgifter som "inhämtas" från något annat personregister. Enligt

förarbetena till bestämmelsen (prop. 1981/82:189 s. 53, KU 1981/82:33

s. 9 f.) avses med denna bl.a. samkörning men även annan direkt

överföring av uppgifter från ett personregister till ett annat.

Såväl 8 § i det remitterade förslaget som 2 § andra stycket 4 data-

lagen tar sålunda sikte på samkörning eller sambearbetning. Det är

emellertid tydligt att det förstnämnda lagrummet enligt lagtexten har

vidsträcktare räckvidd genom att det omfattar all sambearbetning, dvs.

inte bara inhämtande av uppgifter för sambearbetning med

underrättelseregistret utan också utlämnande av uppgifter för

sambearbetning med annat register. Det kan emellertid ifrågasättas om

avsikten med 8 § varit att förbjuda även utlämnande för sam-

bearbetning med annat register. I 11 § tredje meningen föreskrivs att

ett analysregister får sambearbetas med andra personregister som förs

av tullmyndighet eller av polismyndighet. I den allmänna mo-

tiveringen anförs härom (s. 45) att de slag av uppgifter som finns i ett

underrättelseregister självklart bör få förekomma i ett analysregister

och att - för att i en särskild undersökning effektivt kunna utnyttja den

information som finns tillgänglig - även uppgifter i andra register bör

få överföras till ett analysregister. Av det anförda synes framgå att av-

sikten varit att även uppgifter i underrättelseregistret skall genom

sambearbetning få överföras till analysregistren. Något utrymme för

detta lämnas emellertid inte i 8 §. I det fortsatta arbetet bör

bestämmelserna i fråga ändras så att avsikten i förevarande hänseende

klargörs.

I sammanhanget bör också beaktas att i 18 § i det remitterade

förslaget föreskrivs att vissa uppgifter från polismyndighet och

polisregister får "föras in" i spaningsregistret. Detsamma gäller enligt

lagrummet motsvarande uppgifter som tullmyndighet erhåller enligt

internationell överenskommelse som Sverige tillträtt. Av författnings-

kommentaren framgår inte om avsikten är att sambearbetning skall få

äga rum.

9 §

I enlighet med vad Lagrådet har förordat vid 4 och 7 §§ bör orden

"brottslighet förekommer, har förekommit eller kan befaras" ersättas

med formuleringen "brottslig verksamhet har utövats eller kan komma

att utövas".

11 §

Beträffande tredje meningen hänvisar Lagrådet till vad som anförts

under 8 §.

13 §

Enligt huvudregeln i första meningen skall ett analysregister avslutas

när den särskilda undersökningen avslutas och senast ett år efter det att

beslutet om att inrätta registret fattades.

Att ett analysregister avslutas behöver enligt den allmänna motive-

ringen inte medföra annat än att registret rensas och på något sätt låses

för att inte kunna ändras efter det att den särskilda undersökningen

avslutats. Lagrådet ifrågasätter om det från integritetsskyddssynpunkt

är en lämplig ordning att uppgifter i registret på detta sätt får stå kvar

en obegränsad tid, även om de inte får ändras efter en viss tidpunkt.

Enligt Lagrådets mening har tillräckliga skäl inte anförts för att man

i fråga om analysregistren skall avstå från en gallringsbestämmelse av

det slag som föreslagits i departementspromemorian. Lagrådet

förordar därför att förevarande paragraf får utgå och att bestämmelser

om gallring av analysregister tas in i en ny paragraf närmast efter 21 §

i det remitterade förslaget.

15 §

Enligt denna paragraf avser spaningsregistret misstänkta eller konsta-

terade brott som tullmyndighet enligt lag eller förordning har

befogenhet att ingripa mot. Godtas den ändring i 17 § första meningen

som Lagrådet förordar, bör orden "misstänkta eller konstaterade brott"

bytas ut mot orden "brott som har eller kan antas ha förövats".

16 §

Med anledning av den ändring som Lagrådet har förordat i 15 § bör

orden "konstaterade eller misstänkta brott" i förevarande paragraf

bytas ut mot "brott som avses i 15 §". Lagrådet hänvisar också till vad

som anförts under Allmänna synpunkter.

17 §

Enligt första meningen får personuppgifter föras in i spaningsregistret

endast om den som avses med uppgifterna är misstänkt för sådant

brott som anges i 15 §, dvs. misstänkta eller konstaterade brott som

faller inom tullmyndigheternas ansvarsområde. Enligt den allmänna

motiveringen är avsikten att dessa uppgifter skall, till skillnad från

personuppgifter i underrättelseregistret eller i analysregister, föras in

först när misstankarna är mer konkretiserade till att avse ett brott och

en särskild person är misstänkt för detta.

Att misstanken skall, i likhet med vad som gäller enligt

bestämmelser om förundersökning, avse ett konkret brott bör enligt

Lagrådets mening betonas genom att det anges att den som avses med

uppgifterna skall ha förövat eller kan antas ha förövat brott som avses

i 15 §.

Den grad av misstanke om brott som enligt första meningen krävs

för att personuppgifterna skall få registeras i spaningsregistret uttrycks

med ordet "misstänkt". Om härmed avses samma lägre grad av

misstanke som enligt 23 kap 1 § rättegångsbalken gäller för att

förundersökning skall inledas, bör samma uttryckssätt användas som i

den paragrafen. Det innebär att det skall finnas anledning att anta att

den som avses med uppgifterna har förövat eller kan antas ha förövat

brott som avses i 15 §. Är avsikten däremot att personen i fråga skall

omfattas av den högre grad av misstanke som anges i 23 kap. 3 §

rättegångsbalken, dvs. vara skäligen misstänkt för brottet, bör detta

anges.

Enligt andra meningen får uppgifter om transportmedel och varor

registreras om de misstänks ha anknytning till sådant brott som anges i

15 §. Innebörden av denna bestämmelse är - i likhet med motsvarande

bestämmelse i 7 § andra stycket - oklar. Avsikten torde emellertid vara

att uppgifterna får registreras även om de kan hänföras till en enskild

person som inte är misstänkt på sätt som anges i första meningen.

Är Lagrådets uppfattning om den avsedda innebörden av andra

meningen riktig bör denna formuleras om. Därvid synes den av

Lagrådet föreslagna lydelsen av 7 § andra stycket kunna vara till

ledning. Lagrådet vill emellertid påpeka att den nu behandlade

paragrafen inte innehåller något om hjälpmedel som använts av

misstänkt person och inte heller något om att registrerad uppgift skall

förses med upplysning om att det inte finns någon misstanke mot den

person som uppgifterna kan hänföras till. I varje fall i sistnämnda

hänseende torde det röra sig om ett förbiseende. I den allmänna

motiveringen sägs nämligen att det även för spaningsregistret bör

uppställas ett krav på att uppgifterna förses med upplysning om att de

indirekt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för det

aktuella brottet.

18 §

Av vad Lagrådet anfört under 8 § har framgått att 18 § bör ändras så

att det klart framgår om införandet av uppgifter från bl.a. polisregister

får ske genom sambearbetning. Om avsikten med bestämmelserna inte

varit att sambearbetning skall få ske, kan det enligt Lagrådet

ifrågasättas om bestämmelserna tillför regleringen något utöver vad som

framgår av 16 och 17 §§.

19 §

I första stycket 2 har intagits en bestämmelse om att personuppgifter

på begäran skall lämnas ut till regeringen och domstolar som behöver

uppgifterna för omprövning av beslut om utlämnande av uppgifter ur

ett register. Författningskommentaren ger närmast intryck av att

bestämmelsen är nödvändig för att regeringen eller domstolar i

förekommande fall skall kunna fullgöra sin funktion som

besvärsinstans.

Enligt Lagrådets mening kan det sättas i fråga om bestämmelsen -

som inte torde ha någon motsvarighet i nu gällande register-

författningar - behövs. Den instans som skall pröva ett överklagande

rörande utlämnande av uppgifter i exempelvis ett polisregister torde

nämligen redan vid tillämpning av dagens regler ha rätt att ta del av de

omtvistade uppgifterna (jfr 12 kap. 2 § sekretesslagen, 1980:100).

Lagrådet har emellertid inget att invända mot ett en uttrycklig

bestämmelse av angiven innebörd införs. Termen "omprövning" framstår

dock som något vilseledande och bör ersättas med termen "prövning".

I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare före-

skrifter om utlämnande av uppgifter till vissa i första stycket upp-

räknade myndigheter och inom Tullverket samt om direkt åtkomst till

registren. Bemyndigandet bör jämföras med det allmänna bemyn-

digandet i 24 § enligt vilket regeringen eller den myndighet regeringen

bestämmer får meddela närmare föreskrifter för registren. Såvitt

Lagrådet kan finna innefattar sistnämnda bemyndigande även en

befogenhet för regeringen - eller den myndighet regeringen

bestämmer - att utfärda föreskrifter om utlämnande i de hänseenden

som anges i andra stycket i förevarande paragraf. Lagrådet förordar att

stycket utgår.

21 §

Enligt första meningen - sammanställd med 20 § - skall personupp-

gifter i ett underrättelseregister gallras senast tre år efter det att "en

sådan uppgift om en person som enligt 7 § kan föranleda registrering"

sistas gången infördes. Som anförs i författningskommentaren

förutsätter således en senareläggning av gallringstidpunkten att den

nya uppgiften om personen i fråga uppfyller kraven för registrering

enligt 7 §. I kommentaren anges i anslutning härtill att uppgifter om

t.ex. ny adress eller arbetsplats inte är uppgifter som är av den karaktär

att de kan föranleda att en ny gallringstid börjar löpa. Härav följer

möjligen att avsikten med bestämmelsen är att träffa endast nya

uppgifter om att personen på konkreta grunder kan antas ägna sig åt

eller ha ägnat sig åt allvarlig brottslighet eller komma att begå

allvarliga brott (jfr SOU 1996:35 s. 177).

Om avsikten med bestämmelsen är den som Lagrådet nu antagit,

bör bestämmelsen ändras så att den avsedda innebörden framgår

tydligare. Godtas Lagrådets förslag till ändrad lydelse av 7 §, kan

första meningen i förevarande paragraf utformas exempelvis så att

uppgifterna i underrättelseregistret om en person skall gallras tre år

efter det att uppgifter om att denne kan skäligen misstänkas för att ha

utövat eller komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet senast

infördes.

22 §

Uppgifterna i spaningsregistret skall enligt punkt 2 gallras när domstol

har meddelat dom eller beslut, som har vunnit laga kraft, eller

strafföreläggande har godkänts och den tilltalade inte skall vara

registrerad som misstänkt. Innebörden av det sista ledet synes oklar.

Om avsikten är att uppgifter om en person skall stå kvar i fall då det

även finns en misstanke mot denne om brott som inte prövats genom

domen eller strafföreläggandet, bör detta framgå tydligare.

24 §

Lagrådet hänvisar till vad som anförts i anslutning till 19 § andra

stycket.

Förslaget till lag om ändring i tullagen (1994:1550)

Enligt förslaget till ändring av 107 § skall beslut i vissa ärenden

överklagas till allmän förvaltningsdomstol i stället för som i dag till

regeringen. Någon övergångsbestämmelse har inte föreslagits. Enligt

lagrådets mening bör dock en sådan införas av innebörd att äldre

bestämmelser gäller i fråga om beslut av Generaltullstyrelsen som

meddelats före ikraftträdandet.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

CIS-konventionen

RÅDETS AKT

av den 26 juli 1995

om utarbetandet av konventionen om användning av informationsteknologi för

tulländamål

(95/C 316/02)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD,

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K 3.2c i

detta, och

med beaktande av att medlemsstaterna, för att förverkliga unionens mål,

betraktar

tullsamarbetet som en fråga av gemensamt intresse, som ingår i det samarbete som

 inrättats

med stöd av avdelning VI i fördraget,

BESLUTAR att upprätta den konvention vars text återfinns i bilagan och som denna

 dag

har undertecknats av företrädare för regeringarna i unionens medlemsstater,

REKOMMENDERAR att den antas av medlemsstaterna i enlighet med deras respektive

konstitutionella bestämmelser.

Utfärdad i Bryssel den 26 juli 1995.

 På rådets vägnar

 J. A. BELLOCH JULBE

 Ordförande

__________

BILAGA

KONVENTION

som utarbetats på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen, om

användning av informationsteknologi för tulländamål

DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA till denna konvention, medlemsstater i

Europeiska unionen,

SOM HÄNVISAR till Europeiska unionens råds akt av den 26 juli 1995,

SOM ERINRAR OM förpliktelserna enligt Konventionen om ömsesidigt bistånd mellan

tullmyndigheterna som undertecknades i Rom den 7 september 1967,

SOM ANSER att tullmyndigheterna tillsammans med andra behöriga myndigheter vid

gemenskapens yttre gränser och inom dess område ansvarar för att förebygga,

utreda och

beivra överträdelser inte bara av gemenskapens regler utan även av nationella

lagar, särskilt

sådana på vilka artiklarna 36 och 223 i Fördraget om upprättandet av Europeiska

gemenskapen är tillämpliga,

SOM ANSER att ökningen av allehanda olaglig handel innebär ett allvarligt hot

mot

allmän hälsa, allmän moral och allmän säkerhet,

SOM ÄR ÖVERTYGADE OM nödvändigheten att förstärka samarbetet mellan

tullmyndigheterna genom att fastställa förfaranden som möjliggör för

tullmyndigheterna att

agera gemensamt och utbyta personuppgifter eller andra uppgifter som har samband

 med

olaglig handel genom användning av ny teknologi på området för förvaltning och

överföring av sådan information, utan att det påverkar tillämpningen av

bestämmelserna i

Europarådets konvention om skydd av individer med avseende på automatisk

behandling

av personuppgifter, som undertecknades i Strasbourg den 28 januari 1981,

SOM BEAKTAR det faktum att tullmyndigheterna dagligen tillämpar både

gemenskapsrättsliga och icke-gemenskapsrättsliga bestämmelser och att det

följaktligen

finns ett uppenbart behov av att, i den mån det är möjligt, säkerställa att

bestämmelserna

angående ömsesidigt bistånd och samarbete i de båda sektorerna utvecklas

parallellt,

HAR ENATS OM FÖLJANDE

AVDELNING 1

DEFINITIONER

Artikel 1

I denna konvention förstås med

1. Nationella lagar: sådana lagar och bestämmelser i en medlemsstat vilkas

tillämpning

helt eller delvis lyder under behörigheten av tullmyndigheterna i denna

medlemsstat,

angående

- rörlighet för varor som är föremål för förbuds-, restriktions- och

kontrollåtgärder, speciellt

sådana som avses i artiklarna 36 och 223 i Fördraget om upprättandet av

Europeiska

gemenskapen,

- överföring, omvandling, döljande eller förställande av egendom eller

avkastning som

erhållits direkt eller indirekt genom eller använts vid olaglig internationell

narkotikahandel.

2. Personuppgifter: alla uppgifter som avser en identifierad eller identifierbar

 fysisk person.

3. Uppgiftslämnande medlemsstat: den medlemsstat som inför uppgifter i

tullinformationssystemet.

AVDELNING II

UPPRÄTTANDET AV ETT TULLINFOMATIONSSYSTEM

Artikel 2

1. Tullmyndigheterna i medlemsstaterna skall skapa och upprätthålla ett

gemensamt

informationssystem fört med hjälp av automatisk databehandling, för tulländamål,

 nedan

kallat tullinformationssystemet .

2. Ändamålet med tullinformationssystemet skall vara att i enlighet med

bestämmelserna i

denna konvention bistå med att förebygga, utreda och lagföra grova överträdelser

 av

nationella lagar genom att påskynda informationsspridningen och därmed öka

effektiviteten av samarbets- och kontrollförfaranden hos tullmyndigheterna i

medlemsstaterna.

AVDELNING III

TULLINFORMATIONSSYSTEMETS DRIFT OCH ANVÄNDNING

Artikel 3

1. Tullinformationssystemet skall bestå av en central databas och skall vara

åtkomligt via

terminaler som placerats i varje medlemsstat. Systemet skall endast innehålla

sådana

uppgifter som är nödvändiga för att uppnå dess syfte såsom det fastställts i

artikel 2.2,

inbegripet uppgifter som rör enskilda personer inom följande kategorier:

i) varor,

ii) transportmedel,

iii) företag,

iv) personer,

v) utvecklingen vad avser bedrägeri,

vi) tillgång till sakkunskap.

2. Kommissionen skall säkerställa den tekniska driften av

tullinformationssystemets

infrastruktur i enlighet med de bestämmelser som föreskrivs i

tillämpningsbestämmelserna

som antagits av rådet.

Kommissionen skall redogöra för förvaltningen till den kommitté som avses i

artikel 16.

3. Kommissionen skall till nämnda kommitté meddela de praktiska åtgärder som

antagits

för den tekniska förvaltningen.

Artikel 4

Medlemsstaterna skall fastställa vilka uppgifter som skall ingå i

tullinformationssystemet

inom var och en av kategorierna i -vi i artikel 3 i den utsträckning som detta

är nödvändigt

för att uppnå systemets mål. Personuppgifter skall inte i något fall förekomma i

kategorierna v och vi i artikel 3. Information rörande enskilda personer som

införts i

systemet skall inte omfatta mer än

i) efternamn, namn som ogift, förnamn och tilltalsnamn, eller antagna namn,

ii) födelsedatum och -ort,

iii) nationalitet,

iv) kön,

v) särskilda bestående fysiska kännetecken,

vi) anledningen till att uppgifterna förts in,

vii) föreslagna åtgärder,

viii) en varningskod som anger att personen tidigare varit beväpnad, våldsam

eller är

flyktbenägen.

Sådana personliga uppgifter som avses i artikel 6, första meningen, i

Europarådets

konvention om skydd av individer med avseende på automatisk behandling av

personuppgifter, som undertecknats i Strasbourg den28januari 1982, härefter

kallad 1981

års Strasbourgkonvention , skall inte i något fall införas.

Artikel 5

1. Uppgifter i kategorierna i - iv i artikel 3 skall införas i

tullinformationssystemet endast

för observation och rapportering, diskret övervakning eller särskilda

kontroller.

2. För de föreslagna åtgärder som avses i punkt 1 får personuppgifter inom

kategorierna i -

iv i artikel 3 införas i tullinformationssystemet endast om det, särskilt på

grundval av

tidigare illegal verksamhet, finns faktiska bevis som tyder på att den berörda

personen har

gjort, gör eller kommer att göra sig skyldig till grova överträdelser av

nationell lagstiftning.

Artikel 6

1. Om de föreslagna åtgärder som avses i artikel 5.1 genomförs får följande

uppgifter, helt

eller delvis, insamlas och överlämnas till den tillhandahållande medlemsstaten:

i) det faktum att varorna, transportmedlet, företaget eller personen har

lokaliserats,

ii) platsen, tiden och orsaken till kontrollen,

iii) resrutten och resans destination,

iv) personer som medföljer den berörda personen eller transportmedlets

passagerare,

v) använt transportmedel,

vi) medförda föremål,

vii) de omständigheter under vilka varorna, transportmedlet, företaget eller

personen

upptäckts.

Om dessa uppgifter insamlas i samband med diskret övervakning skall åtgärder

vidtas för

att säkerställa att övervakningens diskreta natur inte äventyras.

2. I samband med de särskilda kontroller som avses i artikel 5.1 får personer,

transportmedel och föremål undersökas i den utsträckning som det är förenligt

med och i

överensstämmelse med lagar, förordningar och förfaranden i den medlemsstat i

vilken

undersökningen äger rum. Om de särskilda kontrollerna inte tillåts enligt

lagstiftningen i en

medlemsstat, skall denna medlemsstat automatiskt omvandla dem till observationer

 och

rapportering.

Artikel 7

1. Direkt tillgång till uppgifter i tullinformationssystemet skall vara

förbehållen uteslutande

de nationella myndigheter som varje medlemsstat utser. Dessa nationella

myndigheter skall

vara tullmyndigheter, men kan också inbegripa andra myndigheter som enligt den

berörda

medlemsstatens lagar, förordningar och förfaranden är behöriga att handla i

syfte att uppnå

de ändamål som anges i artikel 2.2.

2. Varje medlemsstat skall till de andra medlemsstaterna och till den kommitté

som avses i

artikel 16 översända en förteckning över de behöriga myndigheter som utsetts i

enlighet

med punkt 1 och som är behöriga att ha direkt tillgång till

tullinformationssystemet, och i

fråga om varje myndighet skall förteckningen precisera till vilka uppgifter

denna kan få

tillträde och för vilka ändamål.

3. Oaktat bestämmelserna i punkt 1 och 2 får medlemsstaterna genom enhällig

överenskommelse tillåta att internationella eller regionala organisationer får

tillgång till

tullinformationssystemet. Sådana överenskommelser görs i form av ett protokoll

till denna

konvention. När medlemsstaterna fattar sitt beslut skall de ta i beaktande alla

befintliga

bilaterala arrangemang och alla utlåtanden av den gemensamma tillsynsmyndigheten

 som

avses i artikel 18 vad beträffar tillräckliga åtgärder för dataskydd.

Artikel 8

1. Medlemsstaterna får endast använda de uppgifter som de erhåller från

tullinformationssystemet för att uppnå de ändamål som avses i artikel 2.2; de

får dock

använda dem för administrativa eller andra ändamål med föregående tillstånd och

enligt de

villkor som påbjuds av den medlemsstat som infört uppgifterna i systemet. En

sådan

användning för andra ändamål skall vara förenlig med lagar, förordningar och

förfaranden i

den medlemsstat som önskar använda uppgifterna och bör beakta principen 5.5 i

den

rekommendation R (87) 15 av den 17 september 1987 som antagits av Europarådets

ministerkommitté.

2. Med undantag för vad som anges i punkt 1 och 4 i denna artikel samt artikel

7.3, får

uppgifter som erhålls från tullinformationssystemet brukas endast av de

nationella

myndigheter som varje medlemsstat angivit och som i enlighet med lagar,

förordningar och

förfaranden i denna medlemsstat är behöriga att vidta åtgärder för att uppnå det

 mål som

avses i artikel 2.2.

3. Varje medlemsstat skall till varje annan medlemsstat och till kommittén som

avses i

artikel 16 översända en förteckning över de behöriga myndigheter som den har

angivit i

enlighet med punkt 2.

4. Uppgifter som erhålls från tullinformationssystemet får, med föregående

tillstånd av den

medlemsstat som infört uppgifterna i systemet och på de villkor som denna stat

angivit,

överföras till andra nationella myndigheter än dem som avses i punkt 2, till

tredje land och

likväl till internationella och regionala myndigheter. Varje medlemsstat skall

vidta särskilda

åtgärder för att säkerställa skyddet för dessa uppgifter när de överförs till

eller överlämnas

till tjänster som är belägna utanför dess territorium. En redogörelse för dessa

åtgärder skall

meddelas den gemensamma tillsynsmyndigheten som avses i artikel 18.

Artikel 9

1. Införandet av uppgifter i tullinformationssystemet är underställt lagar,

förordningar och

förfaranden i den tillhandahållande medlemsstaten, såvida inte denna konvention

fastställer

strängare bestämmelser.

2. Användningen av de uppgifter som erhållits från tullinformationssystemet,

inklusive

genomförandet av någon åtgärd som avses i artikel 5 och som föreslagits av den

tillhandahållande medlemsstaten, är underställd lagar, förordningar och

förfaranden i den

medlemsstat som använder sig av uppgifterna, såvida inte denna konvention

fastställer

strängare bestämmelser.

Artikel 10

1. Varje medlemsstat skall utse en behörig tullmyndighet som nationellt skall

ansvara för

tullinformationssystemet.

2. Denna myndighet ansvarar för att tullinformationssystemet fungerar på ett

riktigt sätt i

medlemsstaten och skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att

bestämmelserna i

denna konvention följs.

3. Medlemsstaterna skall meddela varandra namnet på den behöriga myndigheten som

avses i punkt 1.

AVDELNING IV

ÄNDRING AV UPPGIFTER

Artikel 11

1. Endast den tillhandahållande medlemsstaten skall ha rätt att ändra,

komplettera, rätta

eller utplåna uppgifter som den har infört i tullinformationssystemet.

2. Om en uppgiftslämnande medlemsstat skulle upptäcka eller uppmärksammas på att

 de

uppgifter som den har infört är oriktiga eller har införts eller lagrats i strid

 med denna

konvention, skall den ändra, komplettera, rätta eller utplåna dessa uppgifter på

 lämpligt sätt

och informera de andra medlemsstaterna om detta.

3. Om en medlemsstat har bevis som tyder på att en uppgift är materiellt oriktig

 eller har

införts eller lagrats i tullinformationssystemet i strid med denna förordning

skall den

informera den uppgiftslämnande medlemsstaten snarast möjligt. Denna part skall

kontrollera de berörda uppgifterna och, om så är nödvändigt, utan dröjsmål rätta

 eller

utplåna dem. Den uppgiftslämnande medlemsstaten skall informera övriga parter om

företagna rättelser eller om vad som utplånats.

4. Om en medlemsstat vid införandet av uppgifter i genomgående

tullinformationssystemet

upptäcker att dess rapport strider mot en tidigare rapport i fråga om innehåll

eller

erforderliga åtgärder, skall han omedelbart informera den medlemsstat som gjorde

 den

tidigare rapporten. De båda medlemsstaterna skall sedan försöka att lösa

problemet. Om de

inte kommer överens skall den första rapporten behållas, men de delar av den nya

rapporten som inte står i strid med den förra skall införas i systemet.

5. Om i en medlemsstat en domstol eller en annan behörig myndighet inom den

medlemsstaten fattar ett slutligt beslut att ändra, komplettera, rätta eller

utplåna uppgifter i

tullinformationssystemet, skall övriga medlemsstater anpassa sina åtgärder till

detta, såvida

inte annat följer av andra bestämmelser i denna förordning. Om dessa beslut av

domstolar

eller andra behöriga myndigheter, däribland de beslut som avses i artikel 14.4

vad gäller

rättelse eller utplåning, strider mot sådana beslut, skall den medlemsstat som

har infört de

berörda uppgifterna utplåna dem från systemet.

AVDELNING V

BEVARANDE AV UPPGIFTER

Artikel 12

1. Uppgifter som införts i tullinformationssystemet skall bevaras endast under

den tid som

behövs för att uppnå det syfte för vilket de infördes. Behovet att bevara dem

skall

omprövas minst en gång per år av den uppgiftslämnande medlemsstaten.

2. Den uppgiftslämnande medlemsstaten får inom omprövningsperioden besluta att

bevara

uppgifterna till nästa omprövning om det är nödvändigt för att uppnå de syften

för vilka de

infördes. Utan att påverka tillämpningen av artikel 15 skall dessa uppgifter

automatiskt

överföras till den del av tullinformationssystemet till vilken tillgången är

begränsad i

enlighet med punkt 4, om något beslut om att behålla uppgifterna inte fattas.

3. Tullinformationssystemet skall automatiskt och en månad i förväg underrätta

den

uppgiftslämnande medlemsstaten om att en överföring av uppgifter från

tullinformationssystemet i enlighet med punkt 2 är förestående.

4. De uppgifter som överförts i enlighet med punkt 2 skall bevaras ytterligare

ett år i

tullinformationssystemet men skall, utan att påverka tillämpningen av artikel

15, endast

vara tillgängliga för en företrädare för den kommitté som avses i artikel 16

eller för

tillsynsmyndigheterna som avses i artiklarna 17.1 och 18.1. Under denna tid får

uppgifterna

endast tas fram för kontroll av deras riktighet och lagenlighet, varefter de

skall utplånas.

AVDELNING VI

SKYDD AV PERSONUPPGIFTER

Artikel 13

1. Varje medlemsstat som har för avsikt att erhålla eller införa personuppgifter

 i

tullinformationssystemet, skall senast vid tidpunkten då denna konvention träder

 i kraft

anta nationell lagstiftning som erbjuder åtminstone samma nivå av skydd för

personuppgifter som följer av principerna i 1981 års Strasbourgkonvention.

2. Medlemsstaten skall erhålla personuppgifter från eller införa sådana

uppgifter i

tullinformationssystemet endast om de regler enligt punkt 1 som syftar till

skydd av dessa

uppgifter har trätt i kraft i denna medlemsstat. Medlemsstaten skall likaså

dessförinnan ha

utsett en eller flera nationella tillsynsmyndigheter i enlighet med artikel 17.

3. För att säkerställa en riktig tillämpning av bestämmelserna om skydd av

personuppgifter

i denna konvention, skall tullinformationssystemet i varje medlemsstat anses

vara ett

nationellt register, underställt de nationella bestämmelser som avses i punkt 1

och

eventuella strängare bestämmelser som fastställs i denna konvention.

Artikel 14

1. Om inte annat följer av artikel 8.1, skall varje medlemsstat säkerställa att

användningen

av personuppgifter som härrör från tullinformationssystemet för andra ändamål än

 sådana

som avses i artikel 2.2 skall vara olaglig enligt medlemsstatens lagar,

förordningar och

förfaranden.

2. Uppgifter får kopieras endast för tekniska syften, förutsatt att en sådan

kopia behövs för

undersökningar utförda av de myndigheter som avses i artikel 7. Om inte annat

följer av

artikel 8.1 får personuppgifter som införts av andra medlemsstater inte kopieras

 från

tullinformationssystemet till andra nationella dataregister.

Artikel 15

1. Individers rättigheter vad gäller personuppgifter i tullinformationssystemet,

 särskilt deras

rätt till tillgång till uppgifterna skall verkställas i överensstämmelse med

lagar, förordningar

och förfaranden i den medlemsstat där dessa rättigheter åberopas.

Om detta fastställs i den berörda medlemsstatens lagar, förordningar och

förfaranden skall

den nationella tillsynsmyndighet som föreskrivs i artikel 17 besluta huruvida

uppgifterna

skall överlämnas och förfarandet för detta.

Den medlemsstat som inte har lämnat de relevanta uppgifterna kan överföra

uppgifter

endast om den på förhand har berett den uppgiftslämnande medlemsstaten tillfälle

 att anta

en ståndpunkt.

2. En medlemsstat som erhåller en ansökan om tillgång till personuppgifter,

skall avslå

ansökan om tillgång kan skada utövandet av det lagliga syfte som anges i

rapporten enligt

artikel 5.1 eller för att skydda individers rättigheter och friheter. Tillgång

skall alltid avslås

under tid då diskret övervakning, spaning eller rapportering sker.

3. I enlighet med lagar, förordningar och förfaranden i varje medlemsstat, har

var och en

rätt att få de personuppgifter som berör den enskilde själv rättade eller

utplånade, om dessa

uppgifter är materiellt oriktiga, eller om de infördes eller lagrades i

tullinformationssystemet i strid med det ändamål som anges i artikel 2.2 eller

med artikel 5

i 1981 års Strasbourgkonvention.

4. Inom varje medlemsstats territorium får var och en i enlighet med lagar,

förordningar

och förfaranden i den berörda medlemsstaten anhängiggöra talan vid behöriga

domstolar

eller, i förekommande fall, göra anmälan vid behörig myndighet, i enlighet med

lagar,

förordningar och förfaranden i den medlemsstaten avseende personuppgifter som

rör den

enskilde personen själv i tullinformationssystemet för att

i) låta rätta eller utplåna materiellt oriktiga personuppgifter,

ii) rätta eller utplåna personuppgifter som införts eller lagrats i

tullinformationssystemet i

strid med denna konvention,

iii) erhålla tillgång till personuppgifter,

iv) erhålla skadestånd enligt artikel 21.2.

De berörda medlemsstaterna förbinder sig ömsesidigt att verkställa de slutliga

beslut som

fattas av en domstol eller en annan behörig myndighet i enlighet med punkterna

i, ii och iii.

5. Hänvisningarna i denna artikel och i artikel 11.5 till ett slutligt beslut

innebär inte

någon skyldighet för någon medlemsstat att överklaga det beslut som fattats av

en domstol

eller någon annan behörig myndighet.

AVDELNING VII

INSTITUTIONELLA BESTÄMMELSER

Artikel 16

1. En kommitté bestående av företrädare för medlemsstaternas tullmyndigheter

skall

inrättas. Kommitténs beslut skall fattas enhälligt i fråga om bestämmelserna i

punkt 2 första

strecksatsen och med en majoritet av två tredjedelar i fråga om bestämmelserna i

 punkt 2

andra strecksatsen. Kommittén skall anta sin arbetsordning genom enhälligt

beslut.

2. Kommittén ansvarar för

- att bestämmelserna i denna konvention verkställs och tillämpas korrekt, utan

att det

påverkar de myndigheters befogenheter som avses i artiklarna 17.1 och 18.1,

- att tullinformationssystemet fungerar väl i fråga om de tekniska och operativa

 aspekterna.

Kommittén skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att

åtgärderna som anges

i artikel 12 och 19 verkställs på ett ändamålsenligt sätt avseende

tullinformationssystemet.

För att uppnå målen som avses i denna punkt får kommittén ha direkt tillgång

till och

använda uppgifter från tullinformationssystemet.

3. Kommittén skall årligen avge yttranden angående tullinformationssystemets

effektivitet

och funktion till rådet i enlighet med avdelning VI i Fördraget om Europeiska

unionen och

skall, vid behov, göra rekommendationer.

4. Kommissionen skall delta i kommitténs arbete.

AVDELNING VIII

KONTROLLEN AV SKYDDET AV PERSONUPPGIFTER

Artikel 17

1. Varje medlemsstat skall utse en eller flera nationella tillsynsmyndigheter

som skall

ansvara för dataskydd avseende personuppgifter och dessa myndigheter skall

genomföra en

oberoende övervakning av sådana uppgifter som införts i

tullinformationssystemet.

Tillsynsmyndigheterna skall i överensstämmelse med sin respektive nationella

lagstiftning

oberoende övervaka och kontrollera att behandlingen och användningen av data som

 är

lagrade i tullinformationssystemet inte kränker de berörda personernas

rättigheter. För detta

ändamål skall tillsynsmyndigheterna ha tillgång till tullinformationssystemet.

2. Envar får be varje nationell tillsynsmyndighet att kontrollera uppgifter i

tullinformationssystemet som rör den enskilde personen själv och den användning

som har

gjorts eller görs av dessa uppgifter. Denna rättighet regleras av lagar,

förordningar och

förfaranden i den medlemsstat där förfrågan görs. Om uppgifterna har införts av

en annan

medlemsstat skall kontrollen genomföras i nära samarbete med denna medlemsstats

tillsynsmyndighet.

Artikel 18

1. En gemensam tillsynsmyndighet skall inrättas, vilken skall bestå av två

företrädare från

varje medlemsstat som kommer från de respektive oavhängiga nationella

tillsynsmyndigheterna.

2. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall fullgöra sina uppgifter i enlighet

med

bestämmelserna i denna konvention och 1981 års Strasbourgkonvention och med

beaktande av rekommendationen R (87) 15 av den 17 september 1987 som antagits av

Europarådets ministerkommitté.

3. Den gemensamma tillsynsmyndigheten är behörig att övervaka

tullinformationssystemets drift, att undersöka alla tillämpnings- och

tolkningssvårigheter

som kan uppstå under systemets funktion, att undersöka sådana problem som kan

uppstå då

de nationella tillsynsmyndigheterna i medlemsstaterna oberoende övervakar

systemet eller

då rätten till enskilda personers tillgång utövas och även att utarbeta förslag

till

gemensamma lösningar på problem.

4. För att uppfylla sina åligganden, skall den gemensamma tillsynsmyndigheten ha

 tillgång

till tullinformationssystemet.

5. Rapporterna som avfattats av den gemensamma tillsynsmyndigheten skall

överlämnas

till de myndigheter till vilka de nationella tillsynsmyndigheterna överlämnar

sina rapporter.

AVDELNING IX

SÄKERHET I FÖRBINDELSE MED TULLINFORMATIONSSYSTEMET

Artikel 19

1. Alla nödvändiga administrativa åtgärder som behövs för att upprätthålla

säkerheten skall

vidtas

i) av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna angående

tullinformationssystemets

terminaler som är belägna inom deras stater,

ii) av den kommitté som avses i artikel 16, angående tullinformationssystemet

och de

terminaler som är belägna i samma lokaler som tullinformationssystemet och som

används

för tekniska ändamål och för de kontroller som avses i punkt 3.

2. De behöriga myndigheterna och kommittén som avses i artikel 16 skall särskilt

 vidta

åtgärder för att

i) förhindra att obehöriga får tillgång till de installationer som används för

databehandlingen,

ii) förhindra att data och datamedia läses, kopieras, ändras eller utplånas av

obehöriga,

iii) förhindra att data införs obehörigen och varje obehörig läsning, ändring

eller utplåning

av data,

iv) förhindra att obehöriga får tillgång till uppgifter i

tullinformationssystemet med hjälp av

dataöverföringsutrustning,

v) säkerställa att, vad gäller användningen av tullinformationssystemet,

behöriga personer

har tillgång endast till de data för vilka de är behöriga,

vi) säkerställa att det är möjligt att kontrollera och fastställa till vilka

myndigheter uppgifter

får överföras genom dataöverföringsutrustning,

vii) säkerställa att det i efterhand är möjligt att kontrollera och fastställa

vilka data som har

införts i tullinformationssystemet, när och av vem, samt att kontrollera

förfrågningar,

viii) förhindra obehörig läsning, kopiering, ändring eller utplåning av data

under

överföringen av data och transporten av datamedia.

3. Den kommitté som avses i artikel 16 skall kontrollera förfrågningar i

tullinformationssystemet, för att verifiera att de genomförda undersökningarna

var

godkända och har utförts av godkända användare. Minst 1% av alla undersökningar

som

görs skall kontrolleras. En förteckning över dessa undersökningar och kontroller

 skall

införas i systemet och skall endast användas av denna kommitté och

tillsynsmyndigheterna

i artiklarna 17 och 18, samt för det ovannämnda ändamålet; förteckningen skall

utplånas

efter sex månader.

Artikel 20

Den behöriga tullmyndigheten som avses i artikel 10.1 i denna konvention skall

ansvara för

de säkerhetsåtgärder som anges i artikel 19 med avseende på de terminaler som är

placerade inom den berörda medlemsstatens territorium, för undersökningarna

enligt artikel

12.1 och 12.2 samt för att denna konvention tillämpas på ett riktigt sätt, i den

 utsträckning

lagar, förordningar och förfaranden i denna medlemsstat så kräver.

AVDELNING X

ANSVAR OCH SKYLDIGHETER

Artikel 21

1. Varje medlemsstat skall ansvara för att uppgifterna som den har infört i

tullinformationssystemet är riktiga, aktuella och lagenliga. Därutöver är varje

medlemsstat

ansvarig för att artikel 5 i 1981 års Strasbourgkonvention följs.

2. Varje medlemsstat skall i enlighet med sina egna lagar, förordningar och

förfaranden

vara ansvarig för den skada som åsamkas en person genom användandet av

tullinformationssystemet i den berörda medlemsstaten.

Samma gäller om skadan orsakats av att den uppgiftslämnande medlemsstaten infört

felaktiga uppgifter eller infört uppgifter i strid med denna konvention.

3. Om den medlemsstat mot vilken talan har väckts på grund av felaktiga

uppgifter inte är

den uppgiftslämnande medlemsstaten, skall de berörda medlemsstaterna försöka att

 nå en

överenskommelse om den eventuella andel av det utbetalade skadeståndet som skall

återbetalas till den andra medlemsstaten av den uppgiftslämnande medlemsstaten.

De

belopp som sålunda överenskoms skall betalas på begäran.

Artikel 22

1. Varje medlemsstat skall svara för de kostnader som uppkommer som följd av

tullinformationssystemets funktion och användningen av detta inom den

ifrågavarande

medlemsstatens territorium.

2. Medlemsstaten svarar för övriga kostnader som verkställandet av denna

konvention

medför, med undantag för kostnader som inte kan avskiljas från användningen av

tullinformationssystemet för tillämpningen av gemenskapens tull- och

jordbruksförordningar. Den andel som tillkommer varje medlemsstat fastställs

enligt

förhållandet mellan dess bruttonationalinkomst och den totala summan av

medlemsstaternas bruttonationalinkomst under det år som föregick året under

vilket

kostnaderna uppkom.

I denna punkt avses med bruttonationalprodukt : den bruttonationalprodukt som

fastställs

i överensstämmelse med rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom av den 13 februari

1989 om

harmonisering av beräkningen av bruttonationalinkomst till marknadspriset (1),

eller

gemenskapsrättsakter som ändrar eller ersätter denna.

AVDELNING XI

TILLÄMPNING OCH SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 23

Uppgifter som tillhandahålls med stöd av denna konvention skall utbytas direkt

mellan

myndigheterna i medlemsstaterna.

Artikel 24

1. Denna konvention skall antas av medlemsstaterna i enlighet med deras

respektive

konstitutionella bestämmelser.

2. Medlemsstaterna skall till generalsekreteraren för Europeiska unionens råd

underrätta

när de förfaranden som deras respektive konstitutionella bestämmelser kräver för

antagande av denna konvention genomförts.

3. Denna konvention skall träda i kraft nittio dagar efter det att den sista

medlemsstaten har

gjort en sådan underrättelse som avses i punkt 2.

Artikel 25

1. Denna konvention står öppen för anslutning för varje stat som blir medlem i

Europeiska

unionen.

2. Texten till denna konvention, avfattad på den anslutande statens språk och

som har

utarbetats av Europeiska unionens råd, är giltig.

3. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos depositarien.

4. I förhållande till en stat som ansluter sig till konventionen träder denna i

kraft nittio

dagar efter depositionen av anslutningsinstrumentet eller, om den ännu inte har

trätt i kraft

då denna period löper ut, den dag då konventionen träder i kraft.

Artikel 26

1. Generalsekreteraren för Europeiska unionens råd är depositarie för denna

konvention.

2. Depositarien skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning

offentliggöra

antaganden och anslutningar, förklaringar och reservationer liksom alla andra

anmälningar

som rör denna konvention.

Artikel 27

1. Tvister mellan de höga fördragsslutande parterna och mellan dessa och

Europeiska

gemenskapernas kommission som gäller tillämpningen av denna konvention skall

hänskjutas till Europeiska unionens råd för lösning.

2. De höga fördragsslsutande parterna skall i ett protokoll fastställa villkoren

 för

Europeiska gemenskapernas domstols behörighet att lämna förhandsbesked om

tolkningen

av bestämmelserna i denna konvention och för att avgöra tvister om deras

tillämpning i de

fall där rådet inte har kunnat lösa tvisterna inom sex månader.

Tillämpningsavtalet

MEDLEMSSTATERNAS REGERINGSFÖRETRÄDARES KONFERENS

AVTAL

om provisorisk tillämpning mellan vissa av Europeiska unionens medlemsstater av

konventionen som utarbetats på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska

unionen om användning av informationsteknologi för tulländamål

(95/C 316/04)

KONUNGARIKET BELGIEN,

KONUNGARIKET DANMARK,

FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLAND,

HELLENSKA REPUBLIKEN,

KONUNGARIKET SPANIEN,

FRANSKA REPUBLIKEN,

IRLAND,

ITALIENSKA REPUBLIKEN,

STORHERTIGDÖMET LUXEMBURG,

KONUNGARIKET NEDERLÄNDERNA,

REPUBLIKEN ÖSTERRIKE,

PORTUGISISKA REPUBLIKEN,

REPUBLIKEN FINLAND,

KONUNGARIKET SVERIGE,

FÖRENADE KONUNGARIKET STORBRITANNIEN OCH NORDIRLAND,

medlemsstater i Europeiska unionen, vilka undertecknat konventionen som

utarbetats på

grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om användning av

informationsteknologi för tulländamål, av den 26 juli 1995, nedan kallad

 konventionen ,

SOM BEAKTAR hur viktigt det är att konventionen snarast börjar tillämpas,

SOM BEAKTAR artikel K.7 i Fördraget om Europeiska unionen enligt vilken

bestämmelserna i avdelning VI i fördraget inte skall hindra att ett närmare

samarbete

upprättas eller utvecklas mellan två eller flera medlemsstater, såvida ett

sådant samarbete

inte strider mot eller stör det samarbete som föreskrivs i avdelning VI i

fördraget,

SOM BEAKTAR att den eventuella provisoriska tillämpningen mellan vissa av

Europeiska

unionens medlemsstater av konventionen varken skulle strida mot eller störa det

samarbete

som föreskrivs i avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen,

HAR ENATS OM FÖLJANDE.

Artikel 1

I detta avtal förstås med

- konvention: konventionen som utarbetats på grundval av artikel K 3 i Fördraget

 om

Europeiska unionen om användning av informationsteknologi för tulländamål,

- de höga fördragsslutande parterna: medlemsstaterna i Europeiska unionen,

parter till

konventionen,

- parter: de medlemsstater i Europeiska unionen som är parter till detta avtal.

Artikel 2

Konventionen skall tillämpas provisoriskt från och med den första dagen i den

tredje

månaden efter det att godkännande-, godtagande- eller ratifikationsinstrumenten

för detta

avtal deponerats av den åttonde höga fördragsslutande part som uppfyller denna

formalitet

mellan de höga fördragsslutande parterna som är parter i detta avtal.

Artikel 3

De övergångsbestämmelser som krävs för den provisoriska tillämpningen av

konventionen

skall antas av de höga fördragssslutande parter som tillämpar konventionen

provisoriskt i

samråd med de övriga höga fördragsslutande parterna. Under den period som

konventionen

tillämpas provisoriskt skall de uppgifter som tilldelas den kommitté som

föreskrivs i artikel

16 i konventionen skötas av de höga fördragsslutande parterna, som skall fatta

beslut i

samförstånd och i nära samarbete med Europeiska gemenskapernas kommission.

Artiklarna

7.3 och 16 i konventionen får inte tillämpas under denna period.

Artikel 4

1. Detta avtal skall stå öppet för undertecknande av de medlemsstater som

undertecknat

konventionen. Det skall godkännas, godtas eller ratificeras. Det skall träda i

kraft den första

dagen i den tredje månaden efter det att godkännande-, godtagande- eller

ratifikationsinstrumenten deponerats av den åttonde höga fördragsslutande part

som

uppfyller denna formalitet.

2. För de höga fördragsslutande parter som deponerar sitt godkännande-,

godtagande- eller

ratifikationsinstrument senare träder detta avtal i kraft den första dagen i den

 tredje

månaden efter deponeringen.

3. Godkännande-, godtagande- eller ratifikationsinstrumenten skall deponeras hos

generalsekreteraren för Europeiska unionens råd, som skall uppträda som

depositarie.

Artikel 5

Detta avtal som är upprättat i ett enda original på danska, engelska, finska,

franska,

grekiska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och

tyska, vilka

samtliga texter är lika giltiga, skall deponeras hos generalsekreteraren för

Europeiska

unionens råd, som skall överlämna en bestyrkt kopia till var och en av parterna.

Artikel 6

Detta avtal upphör att gälla den dag som konventionen träder i kraft.

Protokollet om EG-domstolens behörighet

RÅDETS AKT

av den 29 november 1996

om upprättande på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen av

protokollet om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående

tolkningen av konventionen om användning av informationsteknologi för

tulländamål

(97/C 151/02)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA AKT

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K 3.2 c i

detta, och

med beaktande av följande:

Enligt artikel K 3.2 c kan i konventioner som utarbetas på grundval av artikel K

 3 i

Fördraget om Europeiska unionen föreskrivas att domstolen skall vara behörig att

 tolka

konventionsbestämmelserna och avgöra alla tvister om deras tillämpning.

RÅDET

BESLUTAR att upprätta det protokoll till vilket texten bifogas och som denna dag

 har

undertecknats av företrädare för regeringarna i Europeiska unionens

medlemsstater.

RÅDET

REKOMMENDERAR att protokollet antas av medlemsstaterna i enlighet med deras

respektive konstitutionella bestämmelser.

Utfärdad i Bryssel den 29 november 1996

På rådets vägnar

N. OWEN

Ordförande

_________

BILAGA

PROTOKOLL

upprättat på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om

förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av

konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål

DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,

HAR ENATS om följande bestämmelser som skall fogas till konventionen.

Artikel 1

Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att på de villkor som

fastställs i

detta protokoll meddela förhandsavgöranden om tolkningen av konventionen om

användning av informationsteknologi för tulländamål.

Artikel 2

1. Varje medlemsstat kan, genom en förklaring som avges vid undertecknandet av

detta

protokoll eller vid varje annat tillfälle efter undertecknandet, godkänna

Europeiska

gemenskapernas domstols behörighet att meddela förhandsavgöranden om tolkningen

av

konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål på de

villkor som

anges i punkt 2 a) eller punkt 2 b).

2. Varje medlemsstat som avger en förklaring enligt punkt 1 kan ange antingen

att

a) varje domstol i den staten, mot vars avgöranden det inte finns något

rättsmedel enligt

nationell lagstiftning, får begära att Europeiska gemenskapernas domstol

meddelar ett

förhandsavgörande i ett ärende som uppkommit vid denna domstol och som rör

tolkningen

av konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål, när

domstolen

anser att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken, eller att

b) varje domstol i den staten får begära att Europeiska gemenskapernas domstol

meddelar

ett förhandsavgörande i ett ärende som uppkommit vid denna domstol och som rör

tolkningen av konventionen om användning av informationsteknologi för

tulländamål, när

domstolen anser att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken.

Artikel 3

1. Protokollet om Europeiska gemenskapernas domstols stadga och dess

rättegångsregler

skall tillämpas.

2. I enlighet med Europeiska gemenskapens domstols stadga skall varje

medlemsstat,

oavsett om den har avgivit en förklaring enligt artikel 2, ha rätt att till

Europeiska

gemenskapens domstol inkomma med inlagor och skriftliga yttranden i ärenden som

avhängiggjorts vid domstolen enligt artikel 1.

Artikel 4

1. Detta protokoll skall antas av medlemsstaterna i enlighet med deras

respektive

konstitutionella bestämmelser.

2. Medlemsstaterna skall underrätta depositarien när de förfaranden som deras

konstitutionella bestämmelser föreskriver för antagande av detta protokoll har

genomförts

liksom vilka förklaringar som har avgivits enligt artikel 2.

3. Detta protokoll skall träda i kraft 90 dagar efter den underrättelse, som

avses i punkt 2,

från den stat som är medlem i Europeiska unionen när rådet antar den akt som

upprättar

detta protokoll och som sist genomför denna formalitet. Protokollet skall

emellertid träda i

kraft tidigast samtidigt som konventionen om användning av informationsteknologi

 för

tulländamål.

Artikel 5

1. Detta protokoll skall stå öppet för anslutning för varje stat som blir medlem

 i Europeiska

unionen.

2. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos depositarien.

3. Den av Europeiska unionens råd på den anslutande medlemsstatens språk

fastställda

texten till detta protokoll skall vara giltig.

4. I förhållande till en medlemsstat som ansluter sig till detta protokoll,

träder detta i kraft

90 dagar efter dagen för deponeringen av dess anslutningsinstrument, eller på

dagen för

ikraftträdandet av detta protokoll, om detta ännu inte hunnit träda i kraft vid

utgången av

nämnda period om 90 dagar.

Artikel 6

Varje stat som blir medlem i Europeiska unionen och som ansluter sig till

konventionen om

användning av informationsteknologi för tulländamål i enlighet med artikel 25 i

denna

konvention måste godkänna bestämmelserna i detta protokoll.

Artikel 7

1. Varje medlemsstat som är fördragsslutande part får föreslå ändringar av detta

 protokoll.

Varje förslag till ändring skall överlämnas till depositarien, som skall

underrätta rådet om

detta.

2. Ändringar skall beslutas av rådet som skall rekommendera att medlemsstaterna

antar

dem i enlighet med sina respektive konstitutionella bestämmelser.

3. De på detta sätt beslutade ändringarna träder i kraft i enlighet med

bestämmelserna i

artikel 4.

Artikel 8

1. Generalsekreteraren för Europeiska unionens råd skall vara depositarie för

detta

protokoll.

2. Depositarien skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning

offentliggöra

underrättelser, instrument och meddelanden som rör detta protokoll.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 oktober 1997

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:11 Sveriges tillträde till CIS-

konventionen och förslag till lag om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om register i

Tullverkets

brottsbekämpande

verksamhet

25§

Lag om ändring i lagen

(1973:431) om utredning

angående brott mot

utländsk tullag

397R0515

 Lagen omtryckt 1992:1474.

2 Senaste lydelse 1996:628.

1 Senaste lydelse av 10 a § 1988:288.

2 Senaste lydelse 1988:288.

1 Senaste lydelse 1994:1557.

1 Senaste lydelse 1994:1555.

1 Senaste lydelse 1996:703.

2 Senaste lydelse 1995:761.

1 Senaste lydelse 1988:288.

2 Senaste lydelse 1996:628

1 Senaste lydelse av 10 a § 1988:288.

2 Senaste lydelse 1988:288.

1 Senaste lydelse 1994:1557

1 Senaste lydelse 1994:1555.

1 Senaste lydelse 1996:703.

2 Senaste lydelse 1995:761.

1 EGT nr L 49, 21.2.1989, s. 26.

Prop. 1997/98:11

4

1

Prop. 1997/98:11

Bilaga 1

Prop. 1997/98:11

Bilaga 2

Prop. 1997/98:11

Bilaga 3

141

1

Prop. 1997/98:11

Bilaga 4

Prop. 1997/98:11

Bilaga 5

Prop. 1997/98:11

Bilaga 6

Prop. 1997/98:11

Bilaga 7

Prop. 1997/98:11