Regeringens proposition

1994/95:58

Uthyrning och utlåning av upphovsrättsligt skyddade verk, m.m.

__________________________________________

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lägger regeringen fram förslag till lagändringar i syfte att

uppfylla två direktiv som omfattas av EES-avtalet.

 Det ena direktivet handlar om uthyrnings- och utlåningsrättigheter till

upphovsrättsligt skyddade verk och upphovsrätten närstående rättigheter.

Regeringen föreslår följande lagändringar.

 Det skall krävas tillstånd av upphovsmannen vid uthyrning av exemplar av

konstverk till allmänheten. Det skydd som en producent av en filmupptagning har

mot kopiering skall även omfatta film som inte är ett verk. Det skall införas en

ensamrätt för utövande konstnärer, fonogramframställare och producenter av

filmupptagningar att göra exemplar av sina prestationer tillgängliga för allmän-

heten. En sådan utvidgning innebär att samma grundbefogenheter kommer att gälla

för nämnda kategorier rättighetshavare som för upphovsmännen. Regler om

konsumtion av rättighetshavarnas spridningsrätt skall införas och konsumtionen

skall vara EES-vid. Spridningsrättens konsumtionspunkt skall generellt vara

första överlåtelsen. Utövande konstnärer, fonogramframställare och producenter

av filmupptagningar skall ha ensamrätt att bestämma över uthyrning av exemplar

av sina prestationer. Presumtionsregeln i 39 § upphovsrättslagen skall gälla

också på utövande konstnärers prestationer.

 Det andra direktivet handlar om samordning av vissa regler om upphovsrätt och

närstående rättigheter avseende satellit- och kabelsändningar. Regeringen

föreslår följande lagändringar.

 Det skall införas en regel i upphovsrättslagen som slår fast var den

upphovsrättsligt relevanta handlingen vid satellitsändningar skall anses äga rum

samt en regel om att en avtalslicens för radio- och televisionsföretag gäller

vid utsändning genom satellit endast om sändarföretaget samtidigt verkställer

utsändning genom en marksändare. Avtalslicensbestämmelsen i 26 f §

upphovsrättslagen om vidaresändning av ljudradio- eller televisionsutsändningar

skall inte gälla verk till vilka rättigheterna till vidaresändning innehas av

det radio- eller televisionsföretag som sänder ut den ursprungliga sändningen.

Lagen om medling i vissa upphovsrättstvister skall gälla också för tvister om

vidaresändning genom kabel. En särskild bestämmelse införs i upphovsrättslagen

om rätt till förhandling för den som vill ha tillstånd till en sådan

vidaresändning men inte får detta på önskade villkor.

 Det nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut...................... 4

2 Lagtext.......................................... 5

 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729)

 om upphovsrätt till litterära och konstnärliga

 verk.......................................... 5

 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612)

 om medling i vissa upphovsrättstvister........ 17

3 Ärendet och dess beredning....................... 19

4 Allmänna utgångspunkter.......................... 21

5 Direktivet om uthyrning och utlåning............. 22

 5.1Upphovsmannens uthyrningsrätt................. 22

 5.2Upphovsmannens utlåningsrätt.................. 26

 5.3Mångfaldigande................................ 29

 5.4Radio- och TV-utsändningar.................... 30

 5.5Närstående rättighetshavares spridningsrätt... 32

 5.6Konsumtion av spridningsrätt.................. 34

 5.7Spridningsrättens konsumtionspunkt............ 38

 5.8Presumtionsregler vid filmmedverkan........... 41

 5.9Några andra frågor............................ 42

6 Direktivet om satellit- och kabelsändning........ 44

 6.1Satellitsändningar............................ 44

 6.2Kabelsändningar............................... 49

 6.3Medlingsförfarandet........................... 52

 6.4Några andra frågor............................ 56

7 Kostnader och resursbehov........................ 57

8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser........ 57

9 Författningskommentarer.......................... 59

 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

 konstnärliga verk............................. 59

 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1980:612) om medling i vissa upphovsrätts-

 tvister....................................... 68

Bilaga 1 Direktivet om uthyrning och utlåning...... 70

Bilaga 2 Direktivet om satellit- och kabelsändning. 77

Bilaga 3 Sammanfattning av promemorian............. 84

Bilaga 4 Promemorians lagförslag................... 85

Bilaga 5 Förteckning över remissinstanser.......... 97

Bilaga 6 Lagrådsremissens lagförslag............... 98

Bilaga 7 Lagrådets yttrande........................110

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den

13 oktober 1994....................................111

Rättsdatablad......................................112

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konst-

närliga verk,

 2. lag om ändring i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovsrättstvister.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk

 dels att 19, 26 d, 26 f, 45 - 48, 49 a, 57 och 61 §§ skall ha följande

lydelse,

 dels att det närmast före 45, 46, 47, 48 och 49 a §§ skall införas nya

rubriker av följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 52 a och 61 a §§, av

följande lydelse,

 dels att det närmast före 49 § skall införas en ny rubrik som skall lyda

"Framställare av kataloger m.m.".

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 §1

 När ett litterärt När ett exemplar av

eller musikaliskt ett verk med

verk eller ett upphovsmannens sam-

konstverk har tycke har överlåtits,

utgivits, får de får ex-emplaret

exemplar som omfattas spridas vidare. För

av utgivningen ljudupptagningar av

spridas vidare. litterära och

Motsvarande gäller när musikaliska verk

upphovsmannen har samt exemplar av

överlåtit exemplar av datorprogram och

ett filmverk gäller i

konstverk. För exem- stället att

plar av datorprogram spridningen är

gäller i stället att tillåten sedan

spridningen är tillåten exemplaret med

sedan exemplaret med upphovsmannens

upphovsmannens sam- samtycke har

tycke har överlåtits överlåtits inom

inom Europeiska Europeiska ekono-

ekonomiska sam- miska

arbetsområdet. samarbetsområdet.

Exemplar av litterära Första stycket ger

och musikaliska verk inte rätt att

får dock inte utan tillhandahålla

upphovsmannens allmänheten

samtycke tillhanda- 1. exemplar av

hållas allmänheten verk, utom byggnader

genom uthyrning och brukskonst,

 genom uthyrning

 eller andra

1 Senaste lydelse jämförliga rättshand-

1993:1007. lingar,

eller andra jämförliga

rättshandlingar.

Exemplar av dator-

program i maskinläsbar eller

form får inte heller 2. exemplar av

lånas ut till all- datorprogram i mas-

mänheten utan sådant kinläsbar form och

samtycke. filmverk genom

 utlåning.

 26 d §2

 De radio- och televisionsföretag som regeringen i enskilda fall beslutar får

sända ut utgivna litterära och musikaliska verk samt offentliggjorda konstverk,

om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och inte heller andra verk om

upphovsmannen har förbjudit företaget att sända ut verket eller det av andra

skäl finns särskild anledning att anta att han motsätter sig utsändningen.

Första stycket gäller inte sådan vidaresändning som avses i 26 f §.

 Vid utsändning över

 satellit gäller av-

 talslicensen endast

 om sändarföretaget

 samtidigt verkställer

 utsändning genom en

 marksändare.

 26 f §

 Var och en har rätt att till allmänheten trådlöst eller genom kabel samtidigt

och oförändrat återutsända (vidaresända) verk som ingår i en trådlös ljudradio-

eller televisionsutsändning, om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket

 gäller inte verk till

 vilka rättigheterna

 till vidaresändning

 innehas av det

 radio- eller

 televisionsföretag

 som sänder ut den

 ursprungliga

 sändningen.

2 Senaste lydelse 1994:190.

 Utövande konstnärer

 45 §3

 En utövande konstnärs En utövande

framförande av ett konstnärs framförande

litterärt eller konst- av ett litterärt

närligt verk får inte eller konstnärligt

utan hans samtycke verk får inte utan

tas upp på en gram- hans samtycke

mofonskiva, en film 1. tas upp på en

eller en annan an- grammofonskiva, en

ordning, genom vilken film eller en annan

det kan återges, och anordning, genom

inte heller sändas ut vilken det kan

i ljudradio eller återges, eller

television eller ge- 2. sändas ut i

nom direkt överföring ljudradio eller

göras tillgängligt för television eller

allmänheten. genom direkt

 överföring göras

 Ett framförande som tillgängligt för

har tagits upp på en allmänheten.

anordning som avses i Ett framförande som

första stycket får inte har tagits upp på en

utan konstnärens sam- anordning som avses

tycke överföras från en i första stycket 1 får

sådan anordning till inte utan konstnärens

en annan förrän femtio samtycke föras över

år har förflutit efter från en sådan

det år då upptagningen anordning till en

gjordes. annan eller göras

 tillgängligt för

 allmänheten förrän

 Beträffande upptag- femtio år har

ningar, utsändningar förflutit efter det år

och överföringar som då upptagningen gjor-

avses i denna des.

paragraf skall 3, Bestämmelserna i 3,

6-9, 11-13, 15, 16, 6-9, 11-

21, 22, 25-26 b, 26 13, 15 och 16 §§, 19 §

e, 26 f, 27, 28, 41 första stycket andra

och 42 §§ tillämpas. meningen och andra

 stycket, 21, 22,

 25-26 b, 26 e, 26 f,

 27, 28 §§, 39 § första

 meningen samt 41 och

 42 §§ skall tillämpas i

 fråga om framföranden

 som avses i denna

 paragraf.

3 Senaste lydelse

1993:1007.

 Framställare av ljud-

 eller

 bildupptagningar

 46 §4

 En grammofonskiva, En grammofonskiva,

en film eller en en film eller en

annan anordning på annan anordning på

vilken ljud eller vilken ljud eller

filmverk har tagits rörliga bilder har

upp får inte utan tagits upp får inte

framställarens utan framställarens

samtycke eftergöras samtycke eftergöras

förrän femtio år har eller göras

förflutit efter det år tillgänglig för allmän-

då upptagningen gjor- heten förrän femtio år

des. Som eftergörande har förflutit efter

anses även att upptag- det år då upptagningen

ningen överförs från en gjordes. Som efter-

sådan anordning till görande anses även att

en annan. upptagningen förs över

 från en sådan

 Beträffande anordning till en

förfarande som enligt annan.

denna paragraf är Bestämmelserna i

beroende av fram- 6-9 §§, 11 § andra

ställarens samtycke stycket, 12, 13, 15

skall 6-9 §§, 11 § andra och 16 §§, 19 § första

stycket, 12, 13, 15, stycket andra

16, 22, 25-26 b och meningen och andra

26 e §§ tilllämpas. stycket, 21, 22,

 25-26 b och 26 e §§

 skall tillämpas i

 fråga om upptagningar

 som avses i denna

 paragraf. Dessutom

 skall 26 f § tillämpas

 i fråga om andra upp-

 tagningar än sådana

 som avses i 47 §.

 Användning av

 ljudupptagningar för

 offentligt framfö-

 rande

 47 §5

 Om en Oavsett

grammofonskiva eller bestämmelserna i 45 §

en annan anordning på andra stycket och 46 §

vilken ljud har första stycket får

tagits upp används ljudupptag-

4 Senaste lydelse

1993:1007.

5 Senaste lydelse ningar användas vid

1993:1007. en ljudradio- eller

 televisionsutsändning

vid en ljudradio- eller vid ett annat

eller televisionsut- offentligt framföran-

sändning eller vid ett de. När så sker har

annat offentligt framställaren samt de

framförande i för- utövande konstnärer

värvssyfte och vars framförande

utsändningen eller finns på upptagningen

framförandet äger rum rätt till ersättning.

inom femtio år efter Om två eller flera

det år då konstnärer har

ljudupptagningen samverkat vid fram-

gjordes, skall förandet, kan den rätt

ersättning betalas som tillkommer dem

till framställaren och göras gällande endast

till utövande av dem gemensamt.

konstnärer vilkas Mot den som har

framförande har tagits använt anordningen

upp på anordningen. Om skall konstnärer och

två eller flera konst- framställare göra

närer har samverkat gällande sina krav

vid framförandet, kan samtidigt.

den rätt som tillkom-

mer dem göras gällande

endast av dem

gemensamt. Gentemot

den som har använt

anordningen skall

konstnärer och

framställare göra

gällande sina krav

samtidigt.

 Vad som sägs i första stycket om ljudradio- och televisionsutsändning gäller

också när en trådlös sådan utsändning samtidigt och oförändrat återutsänds

(vidaresänds) till allmänheten trådlöst eller genom kabel. Gentemot den som

vidaresänder får krav på ersättning göras gällande endast genom sådana organisa-

tioner som företräder ett flertal svenska utövande konstnärer eller fram-

ställare. Organisationerna skall framställa kraven samtidigt med de krav som

avses i 26 i § femte stycket.

 Bestämmelserna i 8 och 9 §§, 11 § andra stycket, 21, 22 och 25-26 a §§ skall

tillämpas i de fall som avses i denna paragraf. Beträffande utövande konstnärers

rätt skall också 27, 28, 41 och 42 §§ tillämpas.

 Denna paragraf gäller inte ljudfilm.

 Radio- och

 televisionsföretag

 48 §6

 En ljudradio- eller En ljudradio-

televisionsutsändning eller televi-

får inte utan radio- sionsutsändning får

eller inte utan radio-

televisionsföre- eller

 televisionsföreta-

6 Senaste lydelse

1993:1007.

 gets samtycke

tagets samtycke 1. tas upp på en

återutsändas eller tas anordning, genom

upp på en anordning, vilken den kan

genom vilken den kan återges, eller

återges. Utan sådant 2. återutsändas

samtycke får en eller återges för

televisionsutsändning allmänheten på platser

inte heller återges för där allmänheten har

allmänheten i tillträde mot

biografer eller inträdesavgift.

jämförliga lokaler. En utsändning som

 En utsändning som har tagits upp på en

har tagits upp på en anordning som avses

anordning som avses i i första stycket 1 får

första stycket får inte inte utan radio-

utan radio- eller eller televisions-

televisionsföretagets företagets samtycke

samtycke överföras från föras över från en sådan

en sådan anordning anordning till en

till en annan förrän annan förrän femtio år

femtio år har förflutit har förflutit efter

efter det år då utsänd- det år då utsändningen

ningen ägde rum. ägde rum. Anord-

 ningarna får inte

 heller utan

 företagets samtycke

 spridas till allmän-

 Bestämmelserna i 6-9 heten förrän samma tid

§§, 11 § andra stycket, har förflutit.

12, 15, 16, 21, 22, Bestämmelserna i

25-26 b och 26 e §§ 6-9 §§, 11 § andra

skall tillämpas i de stycket, 12, 15 och

fall som 16 §§, 19 § första

avses i denna stycket andra

paragraf. meningen, 21, 22,

 25-26 b och 26 e §§

 skall tillämpas i

 fråga om ljudradio-

 och televisionsut-

 sändningar som avses

 i denna paragraf.

 Om ett radio- eller televisionsföretag har krav på ersättning för en sådan

vidaresändning som avses i 26 f § och som har skett med företagets samtycke,

skall företaget framställa sitt krav samtidigt med de krav som avses i 26 i §

femte stycket.

 Fotografer

 49 a §7

 Den som har framställt en fotografisk bild har uteslutande rätt att framställa

exemplar av bilden och göra den tillgänglig för allmänhe-

7 Senaste lydelse 1994:190.

ten. Rätten gäller oavsett om bilden används i ursprungligt eller ändrat skick

och oavsett vilken teknik som utnyttjas.

 Med fotografisk bild avses även en bild som har framställts genom ett

förfarande som är jämförligt med fotografi.

 Rätten enligt första stycket gäller till dess femtio år har förflutit efter

det år då bilden framställdes.

 Bestämmelserna i 2 § Bestämmelserna i 2 §

andra och tredje andra och tredje

styckena, 3, 7 - 9 styckena, 3, 7 - 9

och 11 §§, 12 § första och 11 §§, 12 § första

stycket, 13, 15, 16, stycket, 13, 15, 16

18 - 20 och 23 §§, 24 § och 18 §§, 19 § första

första stycket, 25 - stycket första

26 b, 26 d - 26 f, 26 meningen och andra

i - 28, 31 - 38, 41, stycket 1, 20 och 23

42 och 50 - 52 §§ skall §§, 24 § första stycket,

tillämpas beträffande 25 - 26 b, 26 d - 26

bilder som avses i f, 26 i - 28, 31 -

denna paragraf. 38, 41, 42 och 50 -

Är en sådan bild föremål 52 §§ skall tillämpas på

för upphovsrätt, får bilder som avses i

denna rätt också göras denna paragraf. Är en

gällande. sådan bild föremål för

 upphovsrätt, får denna

 rätt också göras gällan-

 de.

 52 a §

 Om någon vill företa

 en vidaresändning

 genom kabel av verk

 som ingår i en trådlös

 ljudradio- eller

 televisionsutsändning

 och begär men inte på

 önskade villkor får

 avtal om detta hos

 en organisation som

 företräder svenska

 rättighetshavare

 eller hos ett radio-

 eller televisions-

 företag som

 verkställer utsänd-

 ningar inom Euro-

 peiska ekonomiska

 samarbetsområdet, har

 han på begäran rätt

 till förhandling med

 organisationen

 respektive företaget.

 En

 förhandlingsskyldig

 part skall själv

 eller genom ombud

 inställa sig vid för-

 handlingssammanträde

 och, om det behövs,

 lägga fram ett

 motiverat förslag

 till lösning av den

 fråga som förhand-

 lingen avser.

 Parterna kan gemen-

 samt välja en annan

 form för förhandling än

 sammanträde.

 Den som bryter mot

 bestämmelsen i andra

 stycket skall ersätta

 uppkommen skada. Vid

 bedömande av om och i

 vilken utsträckning

 skada har uppkommit

 för någon skall hänsyn

 tas även till dennes

 intresse av att

 bestämmelsen iakttas

 och till övriga

 omständigheter av

 annat än rent

 ekonomisk betydelse.

 57 §8

 Vad som sägs i 53 - 56 §§ skall också tillämpas på rättighet som skyddas genom

föreskrift i 5 kap.

 Till ansvar som

föreskrivs i 53 § första

stycket skall också

den dömas som uppsåt-

ligen eller av grov

oaktsamhet till

försäljning bjuder ut

eller i övrigt till

allmänheten sprider

grammofonskivor,

filmer eller andra

anordningar som avses

i 45, 46 eller 48 §

och som har

framställts i strid

mot någon av dessa

bestämmelser eller

framställts utomlands

under sådana

omständigheter att en

motsvarande framställ-

ning här skulle ha

varit straffbar

enligt denna lag. Den

som har överträtt ett

vitesförbud enligt 53

a § får inte dömas till

ansvar för intrång som

omfattas av förbudet.

8 Senaste lydelse

1994:233.

 För försök eller

förberedelse till

brott som avses i

andra stycket döms

till ansvar enligt 23

kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i 53

a - 56 §§ tillämpas också

när någon till allmän-

heten sprider anord-

ningar som avses i

andra stycket. Ersätt-

ning enligt 54 § första

stycket skall dock

betalas endast om

spridningen har skett

uppsåtligen eller av

oaktsamhet.

 61 §9

 Föreskrifterna i 45, Föreskrifterna i

47 och 45, 47 och 48 §§ är

48 §§ är tillämpliga på tillämpliga på fram-

fram- förande,

förande, ljudupptagning samt

ljudupptagning samt ljudradio- och

ljudradio- och televisionsutsändning

televisionsutsändning, som äger rum i Sveri-

som äger rum i ge. Dessutom

Sverige. Dessutom tillämpas

tillämpas föreskrifter- föreskrifterna i 45 §

na i 45 § på fram- på framföranden av den

föranden av den som är som är

svensk medborgare svensk medborgare

eller har sin vanliga eller har sin

vistelseort i Sveri- vanliga vistelseort

ge. föreskrifterna i i Sverige, före-

47 § på ljud- skrifterna i 47 § på

upptagningar vars ljudupptagningar

framställare är svensk vars framställare är

medborgare eller svensk medborgare

svensk juridisk eller svensk

person eller har sin juridisk person

vanliga vistelseort i eller har sin

Sverige och före- vanliga vistelseort

skrifterna i 48 § på i Sverige och

utsändningar av radio- föreskrifterna i 48 §

eller tele- på utsändningar av

visionsföretag som har radio- eller

sitt säte här i landet. televisionsföretag

Föreskrifterna i 46 § som har sitt säte här

tillämpas på alla i landet.

ljudupptagningar och Föreskrifterna i 46 §

på sådana upptagningar tillämpas på alla

av filmverk vars ljudupptagningar och

framställare är svensk på sådana upptagningar

medborgare eller av rörliga bilder

 vars framställare är

 svensk medborgare

 eller

9 Senaste lydelse

1994:190.

svensk juridisk

person eller har sin svensk juridisk

vanliga vistelseort i person eller har sin

Sverige liksom på vanliga vistelseort

sådana upptagningar av i Sverige liksom på

filmverk som äger rum sådana upptagningar

i Sverige. av rörliga bilder som

 äger rum i Sverige.

 Föreskrifterna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk

medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige liksom på arbeten som först utgivits i Sverige.

 Av föreskrifterna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla

fotografiska bilder och övriga föreskrifter på fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige eller

 2. som först har utgivits i Sverige eller samtidigt i Sverige och utomlands

eller

 3. som har infogats i en byggnad eller annan anordning som är fast förenad med

marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i

Sverige.

 Vid tillämpning av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt, om

bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

 61 a §10

 När verk eller

 andra prestationer

 som skyddas enligt

 denna lag sänds ut

 till allmänheten över

 satellit, skall den

 upphovsrättsligt

 relevanta åtgärden

 anses ske i det land

 där sändarföretaget

 under sin kontroll

 och på sitt ansvar för

 in prestationerna i

 en oavbruten

 överföring till

 satelliten och där-

 ifrån till marken.

10 Europeiska gemenskapernas råds direktiv 93/83/EEG av den 27 september 1993

finns publicerat i EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella

tidning, volym 5.

 Detta gäller inte,

 om införandet äger rum

 i ett land som inte

 ingår i Europeiska

 ekonomiska sam-

 arbetsområdet (EES)

 och som inte heller

 tillhandahåller den

 skyddsnivå som

 föreskrivs i kapitel

 2 i Europeiska

 gemenskapernas råds

 direktiv 93/83/EEG

 av den 27 september

 1993.

 Om i fall som

 avses i andra

 stycket uppsändningen

 till satelliten äger

 rum i ett EES-land,

 skall den upphovs-

 rättsligt relevanta

 åtgärden anses ske i

 det land där uppsänd-

 ningen äger rum. Om

 uppsändningen till

 satelliten inte äger

 rum i ett EES-land

 men det radio- eller

 televisionsföretag

 som har beslutat om

 utsändningen har sitt

 säte i ett EES-land,

 skall den upphovs-

 rättsligt relevanta

 åtgärden anses ske i

 det landet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. Bestämmelserna i 26 d § tredje stycket och 61 a § skall i fråga om avtal

som har ingåtts före ikraftträdandet inte tillämpas förrän den 1 januari 2000.

 3. Bestämmelsen i 45 § tredje stycket såvitt gäller hänvisningen till 39 §

första meningen skall inte tillämpas i fråga om avtal om filminspelning som har

ingåtts före ikraftträdandet. I fråga om sådana avtal gäller dock att en

utövande konstnär genom avtalet skall anses ha överlåtit rätt att genom filmen

göra framförandet tillgängligt för allmänheten.

 4. Med de undantag som anges 5 och 6 skall de nya föreskrifterna tillämpas

även på verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet.

 5. De nya föreskrifterna skall inte tillämpas när det gäller åtgärder som har

vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Bestämmel-

serna i 19 § andra stycket samt 45 och 46 §§ såvitt gäller hänvisningen till 19

§ andra stycket skall dock alltid tillämpas från tiden för ikraftträdandet.

 6. I fråga om framföranden, ljudupptagningar och utsändningar för vilka

skyddstiden enligt äldre bestämmelser löpte ut före den 1 juli

1986 gäller 4 och 5 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen

(1986:367) om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) ommedling i vissa upphovs-

rättstvister

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs-

rättstvister

 dels att 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det skall införas två nya paragrafer, 5 a och 10 §§, av följande

lydelse.

 1 §1

 Denna lag tillämpas Denna lag tillämpas

när det uppstår en när det uppkommer en

tvist om ingående av tvist om ingåendet av

ett avtal vilket utgör ett avtal som utgör

en förutsättning för en en förutsättning för en

avtalslicens enligt avtalslicens enligt

13 § lagen (1960: 729) 13 § eller, såvitt

om upphovsrätt till gäller vidaresändning

litterära och konst- genom kabel, 26 f §

närliga verk. Lagen lagen (1960:729) om

tillämpas även vid upphovsrätt till

motsvarande tvister litterära och

vilka kan föreligga konstnärliga verk.

dels till följd av Lagen tillämpas även

hänvisningarna till 13 § vid motsvarande

i 45, 46, 49 och 49 a §§ tvister som kan

lagen om upphovsrätt uppkomma dels till

till litterära och följd av hänvisningar-

konstnärliga verk, na till 13 § i 45,

dels när avtal om den 46, 49 och 49 a §§ och

aktuella exemplar- till 26 f § i 45, 46

framställningen skall och 49 a §§ lagen om

ingås med svenska upphovsrätt till

radio- eller litterära och kons-

televisionsföretag tnärliga verk, dels

till följd av före- när avtal om exem-

tagens rätt enligt 48 § plarframställning

nämnda lag. skall ingås med sven-

 ska radio- eller

 televisionsföretag

 eller avtal om vida-

 resändning genom

 kabel skall ingås med

 radio- eller tele-

 visionsföretag som

 verkställer ut-

 sändningar inom Euro-

 peiska ekonomiska

 samarbetsområdet.

1 Senaste lydelse

1994:191.

 5 a §

 Vid tvist om

 vidaresändning genom

 kabel skall ett av

 förlikningsmannen

 framlagt förslag till

 lösning anses

 antaget, om ingen av

 parterna gör någon in-

 vändning mot det inom

 tre månader från den

 dag då parten fick

 del av förslaget.

 10 §

 Förlikningsmannen

 har rätt till skälig

 ersättning för arbete

 och kostnader. Om

 inte annat har

 avtalats, skall

 ersättningen betalas

 av den part som har

 begärt medlingen

 eller, om flera

 parter har begärt

 den, av dessa parter

 med lika delar.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) trädde i kraft den 1

januari 1994. När det gäller immaterialrätten förbinder sig Sverige genom

EES-avtalet att på vissa områden anpassa de inhemska reglerna till vad som

gäller enligt rätten i Europeiska gemenskapen (EG). Avtalet innehåller

EES-relevanta rättsakter som var antagna i EG fram till den 31 juli 1991.

Avsikten är att EES-relevanta regler som därefter tillkommer skall tillföras

avtalet genom beslut i Gemensamma EES-kommittén.

 Genom ett sådant beslut den 21 mars 1994 har till EES-avtalet tillförts dels

ett av EG:s ministerråd den 19 november 1992 antaget direktiv om uthyrnings- och

utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om upphovs-

rätten närstående rättigheter (direktivet om uthyrning och utlåning), dels ett

av EG:s ministerråd den 27 september 1993 antaget direktiv om samordning av

vissa regler om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellit- och

kabelsändning (direktivet om satellit- och kabelsändning).

 Direktivet om uthyrning och utlåning finns i bilaga 1. Direktivet om satellit-

och kabelsändning finns i bilaga 2.

 I direktivet om uthyrning och utlåning anförs att det föreligger skillnader i

medlemsländernas bestämmelser på det aktuella området och att sådana olikheter

skapar hinder för handeln, snedvrider konkurrensen och därmed hindrar att inre

marknaden genomförs och fungerar väl. Direktivet innehåller regler som syftar

till att undanröja dessa olikheter och säkerställa att konkurrensen på den

gemensamma marknaden inte blir snedvriden.

 I direktivet om satellit- och kabelsändning anförs att gränsöverskridande

radio- och TV-sändningar inom den gemensamma marknaden, särskilt med hjälp av

satellit och kabel, är ett av de viktigaste medlen att uppfylla gemenskapens

mål. Direktivet innehåller regler som syftar till att säkerställa en fri

rörlighet inom gemenskapen av radio- och TV-tjänster samt att säkerställa att

konkurrensen på detta område inte snedvrids.

 Samtidigt som Gemensamma EES-kommittén i enlighet med det tidigare sagda

beslutade om ändring av EES-avtalet så att avtalet även kom att omfatta

direktivet om utlåning och uthyrning och direktivet om satellit- och

kabelsändning, bestämde kommittén att Sverige och andra EFTA-länder skulle ha

uppfyllt det först nämnda direktivet senast den 1 januari 1995. I övrigt finns

det - vad gäller Sverige - inte några särskilda anpassningar av EG-direktiven

till EES-systemet, frånsett de övergripande anpassningar av EG:s rättsakter som

anges i protokoll 1 till EES-avtalet (se bilaga 1 till lagen [1992:1317] om ett

europeiskt ekonomiskt samarbetsområde). Kommitténs beslut, som är att se som en

internationell överenskommelse, har godkänts av riksdagen och ratificerats av

regeringen (prop. 1993/94:203, bet. 1993/94:UU23).

 Enligt artikel 7 i EES-avtalet är rättsakter, som ingår i avtalet genom beslut

av Gemensamma EES-kommittén, bindande för de avtalsslutande parterna och skall

utgöra en del av eller införlivas med deras rättsordning. I samma artikel sägs

också att - om rättsakten motsvarar ett EG-direktiv - de avtalsslutande parterna

har rätt att välja form och metod för genomförandet. Hur detta närmare skall gå

till överlämnas åt avtalsparterna att själva avgöra.

 I propositionen om riksdagens godkännande av ändringarna av EES-avtalet

framhöll regeringen att frågan om lagstiftning till följd av direktivet om

uthyrning och utlåning och direktivet om satellit- och kabelsändning bereddes i

Justitiedepartementet i samverkan med regeringskanslierna i de andra nordiska

länderna. Regeringen uttalade vidare att de nödvändiga förslagen till anpassning

av den svenska lagstiftningen skulle läggas fram i en särskild ordning (prop.

1993/94:203 s. 128 f.).

 Under våren 1994 skrevs i Justitiedepartementet en promemoria om de två

direktiven (Ds 1994:49). I promemorian jämfördes direktivens krav med svensk

rätt och man kom då fram till att det behövdes vissa lagändringar. Promemorian

har remissbehandlats, och remissyttrandena finns tillgängliga i Justitiedepar-

tementet (dnr 93-1253).

 En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. De lagförslag som lades

fram i promemorian finns i bilaga 4. En förteckning av remissinstanserna finns i

bilaga 5.

 På grundval av Justitiedepartementets promemoria tar regeringen i denna

proposition upp frågan om anpassning av den svenska upphovsrättsliga

lagstiftningen till direktivet om uthyrning och utlåning och direktivet om

satellit- och kabelsändning. I propositionen lägger regeringen fram förslag till

de ändringar som behövs för att Sverige skall uppfylla de två direktivens krav.

Det rör sig om ändringar i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk (upphovsrättslagen) och i lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister.

 Rent allmänt skall i sammanhanget också nämnas att det under senare tid har

skett ett stort antal ändringar i upphovsrättslagen, delvis till följd av

EES-avtalet men delvis också av andra skäl. Det har gjort att lagen kommit att

innehålla ett antal inskjutna paragrafer. I 2 kap. finns exempelvis de inskjutna

26 a - 26 i §§, och det finns liknande exempel på andra håll. Detta förhållande

har medfört att lagen blivit tämligen svåröverskådlig. Inom en nära framtid

kommer dessutom ett förslag att läggas fram om införlivandet med svensk rätt av

EES-regler om upphovsrättsliga skyddstider. Och även andra EES-regler kan väntas

inom en inte alltför avlägsen framtid och alltså behöva införlivas med

upphovsrättslagen, nämligen ett direktiv som gäller det upphovsrättsliga skyddet

för databaser. Vid sidan av EES-systemet kan det också finnas skäl att se över

bl.a. reglerna i 3 kap. (jfr prop. 1992/93:214 s. 45). Sedan dessa projekt har

genomförts torde tiden vara mogen för en teknisk och redaktionell översyn av

upphovsrättslagen.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 15 september 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över

de lagförslag som finns i bilaga 6.

 Lagrådet lämnade förslagen utan någon erinran. Lagrådets yttrande finns i

bilaga 7.

4 Allmänna utgångspunkter

Enligt upphovsrättslagen har författare, kompositörer, konstnärer och andra som

skapar litterära och konstnärliga verk vissa tidsbegränsade rättigheter till

sina verk. Rättigheterna uppkommer när verket skapas och varar normalt i 50 år

efter upphovsmannens död.

 Rättigheterna består av den ekonomiska rätten och den ideella rätten. Den

ekonomiska rätten har två delar, nämligen en rätt att framställa exemplar av

verket och en rätt att göra verket tillgängligt för allmänheten. Verket görs

tillgängligt för allmänheten dels när det framförs offentligt, dels när det

visas offentligt och dels när exemplar av verket sprids till allmänheten på

annat sätt.

 Också den ideella rätten består av två delar. För det första har upphovsmannen

rätt att i den omfattning och på det sätt god sed kräver bli angiven när

exemplar av hans verk framställs eller verket görs tillgängligt för allmänheten.

För det andra har han rätt att motsätta sig såväl att verket ändras så att hans

litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks som att verket görs

tillgängligt för allmänheten i en sådan form eller i ett sådant sammanhang som

är kränkande för honom.

 Beträffande den ekonomiska rätten gäller en rad inskränkningar. Dessa finns i

andra kapitlet i upphovsrättslagen.

 Upphovsrättslagen innehåller också regler om s.k. närstående rättigheter, dvs.

rättigheter som står upphovsrätten nära. Sådana rättigheter tillkommer utövande

konstnärer (artister, musiker, sångare m.fl.), producenter av fonogram (gram-

mofonskivor och andra ljudinspelningar) och filmer (biograffilm och andra

inspelningar av filmverk) samt radio- och TV-företag. De här kategorierna av

rättighetshavare har sålunda vissa tidsbegränsade rättigheter att bestämma över

utnyttjandet av sina prestationer.

 Också rätten till fotografier regleras numera i upphovsrättslagen. Fotografis-

ka verk har samma skyddstid som konstverk, vilket innebär att skyddet upphör 50

år efter det år då upphovsmannen avled. För sådana fotografier som inte

uppfyller kravet på självständighet och originalitet, det s.k. verkshöjdskravet,

upphör skyddet 50 år efter det år då bilden togs. Innehållet i skyddet för alla

fotografier är utformat i enlighet med vad som gäller för konstverk.

 I de närstående rättigheterna och i fotografirätten finns inskränkningar som

svarar mot vad som gäller för den egentliga upphovsrätten.

 Lagstiftningen tillämpas på svenska verk och på svenska prestationer. Till

följd av Sveriges anslutning till olika internationella konventioner tillämpas

lagstiftningen i betydande utsträckning också på verk och prestationer med

utländskt ursprung.

 På den egentliga upphovsrättens område finns Bernkonventionen för skydd av

litterära och konstnärliga verk och Världskonventionen om upphovsrätt, och

Sverige ger skydd enligt upphovsrättslagen åt verk från stater som är anslutna

till någon av dessa konventioner.

 Vad gäller de närstående rättigheterna finns Internationella konventionen om

skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag (den

s.k. Romkonventionen), Konventionen rörande skydd för framställare av fonogram

mot olovlig kopiering av deras fonogram (den s.k. Fonogramkonventionen) och

Europeiska överenskommelsen om skydd för televisionsutsändningar. Sverige ger

skydd enligt upphovsrättslagen åt sådana prestationer som omfattas av dessa

internationella avtal ifall prestationerna äger rum i stater som är anslutna

till avtalen.

5 Direktivet om uthyrning och utlåning

5.1 Upphovsmannens uthyrningsrätt

Regeringens förslag: Det skall krävas tillstånd av

upphovsmannen vid uthyrning av exemplar av konstverk

till allmänheten. Detta betyder att det kommer att

krävas tillstånd av upphovsmannen vid uthyrning

(eller andra jämförliga rättshandlingar) till all-

mänheten av exemplar av alla typer av verk utom

byggnader och brukskonst.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 25).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt promemorians

förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om uthyrning och utlåning

innehåller en definition av vad som avses med uthyrning (artikel 1.2).

Direktivet innehåller också en rad artiklar med grundläggande regler om

uthyrning av exemplar av en upphovsmans verk. Främst rör det sig om föreskrifter

om ensamrätt till uthyrning (artiklarna 1 och 2), om överlåtelse och upplåtelse

av rätt till uthyrning (artikel 2.4), om oeftergivlig rätt till skälig

ersättning (artikel 4) och om avtalspresumtion i filmsammanhang (artikel 2.6). I

huvudsak gäller dessa föreskrifter även för närstående rättighetshavares

prestationer (se vidare avsnitt 5.5 och 5.6).

 Med uthyrning avses enligt artikel 1.2 att för en begränsad tid och för direkt

eller indirekt ekonomisk eller kommersiell vinning ställa ett objekt till

förfogande för användning.

 I svensk rätt finns bestämmelser om uthyrning och därmed jämförliga

rättshandlingar i 19 § upphovsrättslagen. Vid förarbetena till den bestämmelsen

uttalades: "Det är i sammanhanget likgiltigt om uthyrningen sker i syfte att

erhålla vinst eller endast för att minska kostnaderna för en verksamhet vilken

ingår som ett led i en skattefinansierad service till medborgarna. I alla de

fall där användaren direkt eller indirekt lämnar någon form av vederlag för att

han eller hon under viss tid skall få disponera exemplar av litterära verk, bör

upphovsmannens tillstånd krävas" (prop. 1992/93:214 s. 93).

 Det anförda innebär att uthyrningsbegreppet i svensk rätt är vidare än vad

motsvarande term i direktivet är. Av artikel 2 följer dock att upphovsmännen som

huvudregel skall ha ensamrätt både till uthyrning och till utlåning till

allmänheten (se vidare avsnitt 5.2). Det saknar därför i det här sammanhanget

betydelse att svensk rätt har ett uthyrningsbegrepp som är vidare än

direktivets.

 Artiklarna 1 och 2 föreskriver att upphovsmannen skall ha ensamrätt till

uthyrning till allmänheten av original och andra exemplar av alla typer av

upphovsrättsligt skyddade verk utom byggnader och brukskonst.

 I svensk rätt finns aktuella regler i 2 och 19 §§ upphovsrättslagen. Enligt

2 § omfattar upphovsrätten till ett verk en ensamrätt för upphovsmannen att

förfoga över verket genom att göra det tillgängligt för allmänheten genom för-

säljning, uthyrning, utlåning eller annan spridning av exemplar av verket.

 Denna s.k. spridningsrätt sträcker sig emellertid inte hur långt som helst. Så

gäller som utgångspunkt enligt 19 § att när ett litterärt eller ett musikaliskt

verk eller ett konstverk har utgivits får de exemplar som omfattas av

utgivningen spridas vidare. Motsvarande gäller när upphovsmannen har överlåtit

ett exemplar av ett konstverk. Beträffande datorprogram gäller i stället att

sådana exemplar som lovligen har överlåtits inom EES kan spridas vidare.

Bestämmelsen i 19 § innebär att de avsedda exemplaren i princip fritt kan säljas

vidare, hyras ut eller lånas ut. Denna inskränkning i upphovsmannens ensamrätt

till vidare spridning bygger på en generell regel inom upphovsrätten, den s.k.

konsumtionsprincipen. Principen går ut på att när exemplar av ett verk med

upphovsmannens samtycke har förts ut i handeln eller på annat sätt blivit

spridda till allmänheten så är upphovsrätten därmed "konsumerad" såvitt gäller

den vidare spridningen av exemplaren.

 Från denna inskränkning i spridningsrätten finns i sin tur flera viktiga

undantag. Av 19 § följer att exemplar av musikaliska och litterära verk inte får

tillhandahållas allmänheten genom uthyrning eller andra jämförliga

rättshandlingar utan upphovsmannens godkännande. Exemplar av datorprogram i

maskinläsbar form får inte heller lånas ut till allmänheten utan sådant

samtycke. När det gäller filmverk finns det inga konsumtionsregler alls utan

rättighetshavaren har helt kvar kontrollen över vidarespridningen till

allmänheten av exemplar av filmverk. Sådana exemplar får således inte utan

rättighetshavarens samtycke överlåtas vidare, hyras ut eller lånas ut även om

filmverket är utgivet och exemplaren omfattas av utgivningen. Detta följer

motsatsvis av 19 §.

 Sammanfattningsvis är läget i svensk rätt att upphovsmannen måste ge sitt

tillstånd till uthyrning till allmänheten och därmed jämförliga rättshandlingar

avseende exemplar av litterära verk (sedvanliga litterära verk och datorpro-

gram), musikaliska verk och filmverk. Däremot får exemplar av konstverk hyras ut

till allmänheten utan upphovsmannens tillstånd, om antingen konstverket är

utgivet och exemplaren omfattas av utgivningen eller upphovsmannen har överlåtit

exemplaren.

 I allt väsentligt uppfyller svensk rätt alltså direktivets krav. Till skillnad

från de svenska reglerna kräver direktivet dock att upphovsmannen har ensamrätt

till uthyrning vad gäller alla typer av upphovsrättsligt skyddade verk utom

byggnader och brukskonst. Konsumtionsbestämmelsen i 19 § upphovsrättslagen för

konstverk är därmed i strid med direktivets regler. Upphovsrättslagen måste

således i detta avseende ändras i enlighet med direktivets krav.

 Regeringen föreslår därför att det skall krävas tillstånd av upphovsmannen vid

uthyrning (och andra jämförliga handlingar) av exemplar av konstverk till

allmänheten. Det betyder att det kommer att krävas tillstånd av upphovsmannen

vid uthyrning till allmänheten av alla typer av verk utom byggnader och

brukskonst.

 Artikel 2.4 föreskriver att upphovsmannens uthyrningsrätt får överlåtas eller

upplåtas.

 I svensk rätt finns bestämmelser om upphovsrättens övergång i 3 kap. upphovs-

rättslagen. Lagen innehåller dels några allmänna regler (27 och 28 §§ samt 41

och 42 §§), dels en del speciella regler för vissa typer av överlåtelseavtal (30

- 39 §§). Alla dessa bestämmelser är dispositiva och gäller alltså endast när

något annat inte har avtalats. Enligt 27 § kan upphovsrätt - med undantag för

den ideella rätten i 3 § - helt eller delvis överlåtas. Ett undantag görs dock

enligt 27 § andra stycket för beställd porträttbild. Här gäller att upp-

hovsmannen inte får överlåta rätten till bilden utan tillstånd av beställaren

eller hans efterlevande make och arvingar. Den som upphovsrätten överlåtits till

får enligt 28 § inte överlåta den vidare utom i det fall då rätten ingår i en

rörelse och den överlåts i samband med denna.

 Svensk rätt får alltså anses uppfylla kraven i artikel 2.4 och någon lagän-

dring torde således inte behövas.

 Artikel 4 föreskriver att en upphovsman (eller en utövande konstnär) som

överlåter eller överför sin uthyrningsrätt till ett fonogram eller ett exemplar

av film till en fonogramframställare eller en producent skall ha kvar sin rätt

till skälig ersättning när sådana objekt hyrs ut till allmänheten. Upphovsmannen

kan enligt direktivet inte avtala bort denna rätt till skälig ersättning; den

kan inte efterges. Den torde däremot kunna överlåtas till en organisation

eftersom den enligt direktivet får utövas genom en sådan. Utformningen av denna

oeftergivliga ersättningsrätt - bl.a om vederlaget skall administreras

kollektivt och hos vem vederlaget skall krävas - överlämnar direktivet till

nationell lagstiftning. Artikel 13.8 ger dessutom länderna möjlighet att

senarelägga tidpunkten för genomförandet av den oeftergivliga ersättningsrätten.

Regleringen skall dock börja tillämpas senast den 1 juli 1997.

 I svensk rätt finns inte några regler som svarar mot kraven i artikel 4.

 Frågan hur artikel 4 skall uppfyllas i nordisk lagstiftning har diskuterats

vid överläggningar mellan företrädare för vederbörande departement i de nordiska

länderna. Man har där gett uttryck för att det är av stor praktisk betydelse att

det så vitt möjligt införs likartade lösningar i de nordiska upphovsrättslagarna

och att frågan därför kräver ytterligare samråd på det nordiska planet. Detta är

också den bedömning som har gjorts i promemorian, och det är en uppfattning som

remissinstanserna har delat. Och som nyss har nämnts har man vid beslutandet av

direktivet också varit införstådd med att länderna kan behöva avvakta en tid med

att uppfylla föreskrifterna om ersättningsrätt, bl.a. just för att gemensamma

system skall hinna etableras.

 Av dessa skäl lägger regeringen inte nu i propositionen fram något förslag i

frågan om utformningen av den oeftergivliga ersättningsrätten.

 Artikel 2.6 ger en möjlighet att föreskriva att upphovsmannens uthyrningsrätt

skall presumeras ha övergått till filmproducenten när upphovsmannen har träffat

avtal om en filmproduktion med denne.

 I svensk rätt gäller att rätten att nyttja ett filmverk i första hand är

beroende av de avtal som ligger till grund för en filminspelning. Om något avtal

inte har träffats som reglerar hur filmverket får nyttjas, kan presumtionsregeln

i 39 § upphovsrättslagen om filmavtal bli tilllämplig; regeln bygger på Bernkon-

ventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk. Enligt 39 § gäller att

överlåtelse av rätt till inspelning av ett litterärt eller konstnärligt verk på

film omfattar rätt att genom filmen på biograf, i TV eller annorledes göra

verket tillgängligt för allmänheten. Bestämmelsen omfattar inte musikaliska

verk.

 Som framgår av det sagda ger artikel 2.6 stöd för att behålla presumtions-

regeln i 39 § upphovsrättslagen oförändrad. Det finns inte något som motiverar -

så som har föreslagits från några remissinstanser - att bestämmelsen nu upphävs

eller inskränks. Någon lagändring behövs således inte.

5.2 Upphovsmannens utlåningsrätt

Regeringens bedömning: Ingen lagändring bör för

närvarande göras.

 Promemorians bedömning: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s.

31).

 Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser har delat

promemorians bedömning. Ett par remissinstanser har ansett att det bör

föreskrivas att en sorts upphovsrättslig avgift skall erläggas vid utlåning från

bibliotek.

 Skälen för regeringens bedömning: Direktivet om uthyrning och utlåning

innehåller en definition av vad som avses med utlåning (artikel 1.3). Direktivet

innehåller också en rad artiklar med grundläggande regler om utlåning av

exemplar av en upphovsmans verk. Främst rör det sig om föreskrifter om ensamrätt

till utlåning (artiklarna 1, 2 och 5) och om överlåtelse och upplåtelse av rätt

till utlåning (artikel 2.4). I huvudsak gäller dess föreskrifter även för

närstående rättighetshavares prestationer (se vidare avsnitt 5.5 och 5.6).

 Med utlåning avses enligt artikel 1.3 att för en begränsad tid och utan om-

edelbar eller medelbar ekonomisk eller kommersiell vinning ställa ett objekt

till förfogande genom en institution som är tillgänglig för allmänheten.

Direktivets regler om utlåning är alltså inte tillämpliga om objektet ställs

till förfogande av någon annan än en sådan institution som nyss har sagts;

direktivet reglerar inte den saken.

 Artiklarna 1 och 2 föreskriver att upphovsmannen skall ha ensamrätt till ut-

låning av exemplar av verk. Regleringen omfattar alla typer av upphovsrättsligt

skyddade verk utom när de tar formen av byggnader och brukskonst. Men artikel 5

ger möjligheter att i ganska betydande utsträckning göra undantag från denna

ensamrätt.

 För det första får länderna göra undantag från ensamrätten när det gäller

offentlig utlåning under förutsättning att åtminstone upphovsmän får ersättning

för utlåningen. I fråga om utlåning av andra objekt än fonogram och filmer samt

exemplar av datorprogram får länderna fritt bestämma ersättningen, varvid hänsyn

får tas till kulturpolitiska ändamål; ersättningsordningen får dock inte vara

diskriminerande mot medborgare i andra EES-länder. När det gäller fonogram och

filmer samt exemplar av datorprogram skall åtminstone upphovsmännen ha rätt till

ersättning när dessa objekt lånas ut till allmänheten.

 För det andra får vissa kategorier av inrättningar undantas från skyldigheten

att betala ersättning. Enligt ett officiellt uttalande av EG-kommissionen anser

denna att de kategorier av institutioner som kan undantas från skyldigheten att

betala ersättning inkluderar t.ex. offentliga bibliotek, universitet och

undervisningsinstitutioner.

 I svensk rätt finns aktuella regler i 2 och 19 §§ upphovsrättslagen, se vad

som har anförts om dessa bestämmelser i avsnitt 5.1.

 Av 19 § upphovsrättslagen följer att upphovsmannen har ensamrätt till utlåning

till allmänheten av exemplar av filmverk och datorprogram i maskinläsbar form. I

fråga om sådana typer av verk uppfyller svensk rätt alltså direktivets krav och

någon lagändring behövs alltså inte.

 Vad gäller andra verk får exemplar som omfattas av utgivning av verket däremot

i svensk rätt fritt lånas ut till allmänheten. Det innebär att exemplar av

litterära verk - utom datorprogram i maskinläsbar form - och musikaliska verk

kan lånas ut till allmänheten utan upphovsmannens tillstånd, om exemplaren

omfattas av utgivning av verket. Detsamma gäller exemplar av konstverk; det

gäller också beträffande exemplar av konstverk som upphovsmannen har överlåtit.

Beträffande datorprogram i skriftlig form gäller dock att exemplaren kan lånas

ut sedan de lovligen har överlåtits inom EES.

 Det här systemet är den rättsliga grunden för vår fria biblioteksutlåning.

Frågan blir då om de tidigare nämnda möjligheterna i direktivet till undantag

från kravet på ensamrätt till utlåning rymmer ett sådant system.

 När man tar ställning till den frågan skall det först konstateras att

upphovsmännen i svensk rätt inte har någon rätt till ersättning enligt upphovs-

rättsliga regler för den utlåning av exemplar av litterära verk som sker genom

bibliotek. I stället betalas ersättning enligt bestämmelser i förordningen

(1962: 252) om Sveriges författarfond, den s.k biblioteksförordningen. Ersätt-

ningen, som betalas till upphovsmän som har skrivit på svenska eller har sin

vanliga vistelseort i Sverige för hemlån av exemplar av litterära verk från

folk- och skolbibliotek, är inte upphovsrättslig utan offentligrättslig och

finansieras genom ett årligt anslag till fonden. Vidare utgår biblio-

teksersättning till upphovsmännen vid utlåning av noter, musikalier, teckningar

och målningar som ingår i ett litterärt verk. Eftersom ersättningsordningen

enligt direktivet inte behöver vara upphovsrättsligt grundad kan Sverige - i

likhet med de övriga nordiska länderna - behålla en offentligrättsligt reglerad

ersättning för den utlåning av exemplar av litterära verk som sker genom

offentliga bibliotek. Vidare skall det beaktas att den svenska

biblioteksersättningen visserligen inte omfattar lån från andra bibliotek än

folk- och skolbibliotek; utlåning från forskningsbibliotek (Kungliga biblioteket

och universitetsbiblioteken) ersätts inte. Men som nyss har sagts ger artikel 5

en möjlighet att undanta vissa kategorier av inrättningar från skyldigheten att

betala ersättning. Och i enlighet med ett officiellt uttalande från

EG-kommissionen kan bl.a. offentliga bibliotek, universitet och undervisnings-

institutioner undantas från ersättningsskyldigheten.

 Så långt står det alltså klart att svensk rätt uppfyller direktivets krav och

att någon lagändring således inte behövs.

 Men saken är mer tveksam när det gäller utlåning av ljudupptagningar av

litterära och musikaliska verk (fonogram). Enligt svensk rätt kan fonogram -

precis som exemplar av litterära verk - lånas ut fritt till allmänheten. Som har

redovisats ovan lägger direktivet inte heller hinder i vägen för en sådan

ordning men föreskriver också här att upphovsmannen i så fall skall ha rätt till

ersättning. För utlåning av ljudupptagningar av litterära verk utgår ersättning

enligt biblioteksförordningen på samma sätt som vid utlåning av litterära verk i

bokform. Och i linje med det tidigare sagda uppfyller en sådan reglering kraven

i artikel 5. Däremot utgår inte någon biblioteksersättning till upphovsmännen

vid utlåning av en viss sorts fonogram, nämligen ljudupptagningar av musikaliska

verk (exempelvis CD-skivor). Enligt förordningen (1989:500) om vissa särskilda

insatser på kulturområdet utgår i och för sig statsbidrag till tonsättare och

andra upphovsmän på musikområdet, men denna ersättning är inte direkt kopplad

till det utnyttjande som sker på biblioteken. Som flera remissinstanser - bl.a.

Svea hovrätt - har varit inne på kan det sättas i fråga om den svenska ordningen

i detta avseende uppfyller direktivets krav. Inom Kulturdepartementet pågår

emellertid en allmän översyn av de gällande offentligrättsliga ersättningsord-

ningarna och denna översyn omfattar även frågan om ersättning till upphovsmän

för utlåning av fonogram. Det finns uppenbarligen skäl att avvakta resultatet av

den översynen. När översynen är klar kommer regeringen att slutligt ta ställning

till behovet av eventuella författningsändringar.

 Artikel 2.4 föreskriver att upphovsmannens utlåningsrätt får överlåtas eller

upplåtas. I den här delen finns det inte anledning att göra något annat

ställningstagande än det som har redovisats under avsnitt 3.1 angående

upphovsmannens uthyrningsrätt.

5.3 Mångfaldigande

Regeringens förslag: Det skydd som en producent av

en filmupptagning har mot kopiering enligt 46 §

upphovsrättslagen skall även omfatta film som inte

är ett verk.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 35).

 Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser har tillstyrkt

promemorians förslag.

 Skälen för förslaget: I avsnitt 5.1 och 5.2 har gåtts igenom föreskrifter i

direktivet om uthyrning och utlåning som rör upphovsmannens rätt. Direktivet

innehåller även en rad artiklar med grundläggande regler om närstående

rättighetshavares prestationer, dvs. prestationer av utövande konstnärer, av

producenter av fonogram och filmer samt av radio- och TV-företag. Dessa

föreskrifter kommer att gås igenom i de följande avsnitten; i detta avsnitt

behandlas direktivets föreskrifter om närstående rättighetshavares ensamrätt

till mångfaldigande (artikel 7.1) och om överlåtelse och upplåtelse av sådan

rätt (artikel 7.2).

 Artikel 7.1 föreskriver att det skall krävas tillstånd av utövande konstnärer,

fonogramframställare, producenter av filmupptagningar och radio- och TV-företag

vid direkt eller indirekt mångfaldigande av deras prestationer.

 I svensk rätt skyddas alla fyra slagen av prestationer - framförande,

fonogram, film och utsändning - mot att någon inom skyddstiden gör kopior av

upptagningar av dem. Detta följer av 45 § andra stycket, 46 § första stycket och

48 § andra stycket upphovsrättslagen. Direktivets definition av "film" (artikel

2.1) innebär dock att en producents skydd mot kopiering inte bara skall - så som

är fallet enligt upphovsrättslagen - omfatta filmverk utan även gälla film som

inte är ett verk. Upphovsrättslagen måste alltså ändras i enlighet med

direktivets krav.

 Regeringen föreslår därför att kravet på s.k. verkshöjd i 46 § upphovs-

rättslagen slopas. Det betyder att det skydd som en producent av en

filmupptagning har mot kopiering enligt 46 § även kommer att omfatta film som

inte är verk.

 Artikel 7.2 föreskriver att rätten till mångfaldigande får överlåtas eller

upplåtas. De allmänna överlåtelsebestämmelserna i 27 och 28 §§ samt reglerna om

rättens övergång vid dödsfall samt utmätning i 41 och 42 §§ är tillämpliga på

utövande konstnärers rätt enligt 45 § liksom på deras rätt enligt 47 §

upphovsrättslagen. I fråga om överlåtelse av övriga närstående rättighetshavares

rätt gäller vanliga avtalsrättsliga bestämmelser. Direktivet föranleder alltså

inte någon ändring i svensk rätt i detta avseende.

5.4 Radio- och TV-utsändningar

Regeringens förslag: Utövande konstnärers och fono-

gramställares ersättningsrätt skall gälla även när

ljudupptagningen av deras prestationer utnyttjas vid

sådana offentliga framföranden som inte hålls i för-

värvssyfte. Ett radioföretags utsändningar skall inte

utan radioföretagets samtycke få återges för allmän-

heten på platser där allmänheten har tillträde mot

inträdesavgift.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 36).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt promemorians

förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om uthyrning och utlåning

innehåller föreskrifter om utövande konstnärers ensamrätt till utsändning och

återgivning till allmänheten (artikel 8.1) och om rätt till ersättning vid

offentligt framförande (artikel 8.2) liksom föreskrifter om radio- och

TV-företags ensamrätt till återutsändning och återgivning till allmänheten

(artikel 8.3).

 Artikel 8.1 föreskriver att utövande konstnärer skall ha ensamrätt att

bestämma över trådlös utsändning i radio och TV och återgivning till allmänheten

av deras framföranden utom vad gäller återutsändning samt utsändning eller åter-

givning av fonogram och videogram.

 I svensk rätt är det enligt 45 § upphovsrättslagen förbjudet att utan

utövarens samtycke utsända hans framförande i radio eller TV eller genom direkt

överföring göra det tillgängligt för allmänheten. Förbudet mot utsändning avser

både direktutsändning och återutsändning, t.ex. i form av vidarespridning genom

kabel.

 Av inledningen till direktivet framgår att närstående rättighetshavare får ges

en högre skyddsnivå än den som krävs enligt artikel 8.1. Svensk rätt är alltså

förenlig med direktivets krav och någon lagändring behövs således inte.

 Artikel 8.2 föreskriver att utövande konstnärer och fonogramframställare skall

ha rätt till skälig ersättning när fonogram utnyttjas vid trådlös radio- eller

TV-utsändning eller vid annat offentligt framförande. Av direktivets krav följer

att begäran om ersättning skall framställas samtidigt av utövarna och

fonogramframställaren gentemot nyttjaren. Enligt direktivet skall vidare

säkerställas att ersättningen fördelas mellan de berörda utövarna och

fonogramframställarna; länderna får fastställa villkoren för hur ersättningen

skall fördelas mellan utövare och fonogramframställare när det saknas avtal dem

emellan.

 I svensk rätt finns i 47 § upphovsrättslagen regler om utövande konstnärers

och fonogramframställares rätt till ersättning för sekundärt bruk av deras

ljudinspelningar. Regleringen innebär att dessa har rätt till ersättning när

fonogram används vid radio- eller TV-utsändningar. Ersättningsrätten gäller

också när inspelningar utnyttjas vid andra offentliga framföranden i

förvärvssyfte. Rätten till ersättning gäller både vid ursprunglig radio- eller

TV-utsändning och när en trådlös sådan utsändning sänds vidare trådlöst eller

via kabel. Rätten skall göras gällande samtidigt av utövarna och fonogram-

framställaren.

 Som nyss har nämnts gäller rätten till ersättning när fonogram utnyttjas vid

radio- eller TV-utsändning eller vid andra offentliga framföranden "i

förvärvssyfte". Enligt direktivet gäller rätten till ersättning däremot också

när fonogram utnyttjas vid offentliga framföranden som inte sker i för-

värvssyfte. Upphovsrättslagen måste alltså ändras i enlighet med direktivets

krav.

 Regeringen föreslår därför att kravet på förvärvssyfte i 47 § upphovs-

rättslagen slopas. Det betyder att utövande konstnärers och fonogramfram-

ställares ersättningsrätt kommer att gälla även när en ljudupptagning av deras

prestationer utnyttjas vid offentliga framföranden som inte sker i

förvärvssyfte.

 Artikel 8.3 föreskriver att radio- och TV-företag skall ha ensamrätt att

bestämma över trådlös återutsändning av sina trådlösa utsänd-ningar. På samma

sätt skall en utsändning skyddas mot att återges för allmänheten på platser där

allmänheten har tillträde mot erläggande av inträdesavgift.

 I svensk rätt finns motsvarande bestämmelser i 48 § upphovsrättslagen. Av

stadgandet följer att TV-företagen har de i direktivet föreskrivna

rättigheterna. Däremot saknar radioföretagen - så som direktivet kräver - skydd

mot att deras utsändningar framförs offentligt. Upphovsrättslagen måste alltså

ändras i enlighet med direktivets krav.

 Regeringen föreslår därför att även ett radioföretags utsändningar skall

skyddas i detta hänseende. Det betyder att ett radioföretags utsändningar inte

utan radioföretagets samtycke kommer att få återges för allmänheten på platser

där allmänheten har tillträde mot erläggande av inträdesavgift.

 Artikel 6.2 och 6.3 föreskriver att det skall krävas tillstånd av radio- eller

TV-företagen vid upptagning av deras utsändningar. En kabeldistributör som

endast vidaresänder ett annat radio- eller TV-företags utsändningar omfattas

således inte av skyddet. Radio- och TV-företagen har enligt 48 § upphovs-

rättslagen redan ett sådant skydd som direktivet kräver. Det behövs således inte

någon lagändring.

5.5 Närstående rättighetshavares spridningsrätt

Regeringens förslag: Det skall införas en ny grund-

befogenhet (s.k. spridningsrätt) för närstående

rättighetshavare (utövande konstnärer, fonogramfram-

ställare, producenter av filmupptagningar och radio-

och TV-företag). Detta skall göras på ett sådant

sätt att utövande konstnärer, fonogramframställare

och producenter av filmupptagningar i princip ges

samma grundbefogenheter som upphovsmännen redan har.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 38).

 Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt

promemorians förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning. Svenska

Musikförläggareföreningen, Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)

och Sveriges författareförbund har avstyrkt förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om uthyrning och utlåning

innehåller föreskrifter om närstående rättighetshavares spridningsrätt (artikel

9) och om sådana rättighetshavares ensamrätt till uthyrning och utlåning

(artiklarna 1 och 2).

 Artikel 9 föreskriver att närstående rättighetshavare skall ha ensamrätt att

göra exemplar av upptagningar av sina prestationer tillgängliga för allmänheten

genom försäljning eller på annat sätt; i direktivet kallas rättigheten "sprid-

ningsrätt". Artiklarna 1 och 2 föreskriver att utövande konstnärer, fonogram-

framställare och producenter av filmupptagningar skall ha rätt att bestämma över

uthyrning och utlåning av exemplar av sina prestationer till allmänheten. I

likhet med vad som gäller för upphovsmännen får - enligt artikel 5 - undantag

göras i fråga om rättighetshavarnas utlåningsrätt (jfr avsnitt 5.2).

 I svensk rätt har närstående rättighetshavare i princip inte någon rätt vad

gäller spridning av exemplar av deras prestationer till allmänheten; här bortses

från den uttunnade rätt som följer av 57 § andra stycket upphovsrättslagen.

Upphovsrättslagen måste alltså ändras i enlighet med direktivets krav.

 En modell för att uppfylla direktivets krav är att utövande konstnärer,

fonogramframställare och producenter av filmupptagningar ges en ensamrätt att

göra exemplar av sina prestationer tillgängliga för allmänheten. En sådan

utvidgning skulle innebära att samma grundbefogenheter kommer att gälla för

dessa kategorier av rättighetshavare som för upphovsmännen, frånsett skyddet för

efterlikning, bearbetning och dylikt. Modellen innebär alltså en avsevärd

förenkling av det upphovsrättsliga regelverket och erbjuder därigenom stora

fördelar. Införlivande på detta sätt stämmer också överens med vad som redan har

föreslagits i den nyligen framlagda danska propositionen om ny upphovsrättslag

(Lovforslag nr L 197).

 Av dessa skäl har i promemorian föreslagits att utövande konstnärer, fono-

gramframställare och producenter av filmupptagningar i princip skulle ges samma

grundbefogenheter som upphovsmännen redan har. Vid remissbehandlingen av

promemorians förslag har också det helt övervägande antalet remissinstanser

välkomnat förslaget. Från flera håll har framhållits att en förstärkning av de

utövande konstnärernas rättigheter sedan länge är nödvändig, särskilt med hänsyn

till att ny teknologi gör det allt lättare att utnyttja prestationerna. Även

andra skäl har åberopats som stöd för promemorians förslag. Så har exempelvis

Stockholms universitet (juridiska fakultetsnämnden) framhållit att praktiska

skäl talar för att de utövande konstnärernas rättigheter utformas i nära

anslutning till upphovsmännens. Promemorians förslag har således fått ett starkt

stöd vid remissförfarandet. Det är endast ett fåtal remissinstanser som har

avstyrkt förslaget. De tyngsta invändningarna har kommit från Svenska

Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM). STIM har dock inte framfört några

principiella anmärkningar utan har grundat sin kritik främst på att

konsekvenserna av förslaget inte analyserats tillräckligt i promemorian och att

man bör avvakta med att ta det föreslagna steget tills det gjorts.

 Enligt regeringens uppfattning finns det goda skäl för att - så som har

föreslagits i promemorian och välkomnats av nästan alla remissinstanser -

uppfylla direktivets krav genom att ge utövande konstnärer, fonogramframställare

och producenter av filmupptagningar i princip samma grundbefogenheter som

upphovsmännen redan har. En sådan ordning ligger väl i linje med hur vi i

Sverige traditionellt har sett på närstående rättighetshavares ställning: den

principiella utgångspunkten är att de olika grupperna på det upphovsrättsliga

området så långt som möjligt skall behandlas lika och att de närstående rättig-

hetshavarnas intressen inte är mindre skyddsvärda. Som speciellt betonas i

direktivet motiverar också allmänna och sociala hänsyn ett bättre skydd för

dessa rättighetshavare. Tiden är således nu mogen att ge de aktuella kategori-

erna av rättighetshavare i princip samma grundbefogenheter som redan gäller för

upphovsmännen; det är den lämpligaste vägen att gå för att uppfylla direktivets

krav om spridningsrätt.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att utövande

konstnärer, fonogramframställare och producenter av filmupptagningar ges en

ensamrätt att göra exemplar av sina prestationer tillgängliga för allmänheten.

Det betyder att samma grundbefogenheter kommer att gälla för nämnda kategorier

av rättighetshavare som för upphovsmännen, bortsett från skyddet mot

efterlikning, bearbetning och dylikt.

 Regeringen föreslår vidare, i enlighet med direktivets krav, att radio- och

TV-företag ges ensamrätt till spridning till allmänheten av exemplar av sina

utsändningar. Den i föregående avsnitt berörda möjligheten att använda vissa

ljudupptagningar vid radio- och TV-utsändningar m.m. kommer dock även i

fortsättningen att finnas kvar (se vidare specialmotiveringen till 47 §).

 Närstående rättighetshavares ensamrätt till uthyrning och utlåning behandlas

vidare i nästa avsnitt.

5.6 Konsumtion av spridningsrätt

Regeringens förslag: Regler om konsumtion av när-

stående rättighetshavares spridningsrätt skall in-

föras. Konsumtionen av spridningsrätten till

ljudupptagningar av litterära och musikaliska verk

samt filmverk skall vara regional (EES-vid). Utövande

konstnärer, fonogramframställare och producenter av

filmupptagningar skall ha ensamrätt att bestämma över

uthyrning till allmänheten av upptagningar av deras

prestationer. En filmupptagning av en utövande konst-

närs framförande skall inte utan samtycke få lånas ut

till allmänheten. Producenter av filmupptagningar

skall ha ensamrätt att bestämma över utlåning till

allmänheten av sina filmupptagningar.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 39).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt promemorians

förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning. Konkurrensverket har dock

varit tveksamt till om direktivet verkligen kräver EES-konsumtion eller om

global konsumtion är möjlig.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om uthyrning och utlåning

innehåller föreskrifter om konsumtion av närstående rättighetshavares

spridningsrätt (artikel 9.2).

 Som har berörts i avsnitt 5.1 gäller inom upphovsrätten en generell princip om

konsumtion av spridningsrätten under vissa förhållanden (jfr 19 §

upphovsrättslagen). Förslaget i föregående avsnitt om att närstående rättig-

hetshavare skall ges en spridningsrätt medför att inskränkningar i närstående

rättighetshavares spridningsrätt i princip bör föreskrivas motsvarande dem som

gäller för upphovsmännen. Då blir frågan närmast om direktivet ger anledning

till några särbestämmelser.

 En aspekt på konsumtion av ensamrätt är vilken verkan som spridningsrätten

skall ha i territoriellt avseende. Allmänt sett kan man tänka sig flera synsätt.

En möjlighet är att anse att ensamrätten bara konsumeras för det land där den

konsumtionsgrundande spridningen har ägt rum; detta brukar betecknas som

nationell konsumtion. Ett alternativ är att anse att ensamrätten konsumeras för

en hel region av länder om den konsumtionsgrundande spridningen har ägt rum i

ett land inom regionen; då brukar man tala om regional konsumtion. En

ytterligare utväg är den globala konsumtionen; detta betyder att ensamrätten

konsumeras när exemplaret har förts ut på marknaden oavsett i vilket land det

har skett.

 I svensk rätt tillämpas - med ett undantag - principen om global konsumtion.

Undantaget gäller datorprogram och innebär att konsumtion för exemplar av

datorprogram som har överlåtits med upphovsmannens samtycke är EES-vid, dvs.

regional (19 § upphovsrättslagen). Undantaget är en följd av artikel 4 c i EG:s

råds direktiv om rättsligt skydd för datorprogram (91/250/EEG). Enligt den

artikeln gäller att den "första försäljningen av en kopia av programmet, som

görs inom gemenskapen av rättsinnehavaren själv eller med dennes samtycke,

medför förlust av spridningsrätten till den berörda kopian inom gemenskapen".

När datorprogramdirektivet skulle införlivas med svensk rätt gjordes i det till

Lagrådet remitterade förslaget den bedömningen att någon regel om konsumtion

inte borde tas in i upphovsrättslagen, eftersom EES-avtalet inte kunde anses

innebära något hinder mot att Sverige behöll principen om global konsumtion

(prop. 1992/93: 48 s. 167, jfr också Ds 1992:13 s. 150). Lagrådet ifrågasatte

emellertid om inte en bestämmelse om konsumtion av rättigheterna till datorpro-

gram utformad i nära anslutning till texten i artikel 4 c i datorprogram-

direktivet borde tas in i lagen (anf. prop. s. 174). I regeringens proposition

om EES-avtalet och immaterialrätten föreslogs därför att regional (EES-vid)

konsumtion skulle tillämpas i fråga om spridningsrätt till datorprogram (prop.

1992/93:

48 s. 124). Under riksdagsbehandlingen av propositionen uttalade lagutskottet

att någon oklarhet inte kunde anses råda om att nyss nämnda direktiv endast

medger regional konsumtion (bet. 1992/93: LU17 s. 14).

 Det nu aktuella direktivet innehåller i artikel 9.2 regler om konsumtion av

spridningsrätt i territoriellt avseende. Enligt artikeln skall närstående

rättighetshavares spridningsrätt inte konsumeras inom EES utom när första

försäljningen av ett exemplar inom EES görs av rättighetshavaren själv eller med

dennes samtycke. Utformningen av artikeln ger vid handen att närstående

rättighetshavares spridningsrätt som utgångspunkt inte skall konsumeras vid

försäljning, vilket innebär att ensamrätten gäller. Sedan görs undantaget att

den första lovliga försäljningen i ett EES-land utlöser konsumtion inom hela

EES. Detta kan knappast tolkas på annat sätt än att om förutsättningar enligt

undantagsregeln inte föreligger så skall huvudregeln gälla. Det innebär att om

den första lovliga försäljningen sker i ett land utanför EES, t.ex. i Förenta

staterna, så sker enligt huvudregeln ingen konsumtion av spridningsrätten inom

EES. Vid nordiska departementsöverläggningar har man från dansk, finsk och norsk

sida förklarat att man delar den nu redovisade uppfattningen om hur direktivet

bör tolkas.

 En princip om global konsumtion ligger i linje med Sveriges strävanden mot att

åstadkomma en friare handel och är också i konsumenternas intresse. En övergång

till regional konsumtion bör därför ske endast om Sveriges åtaganden enligt

EES-avtalet med nödvändighet innebär att principen om global konsumtion måste

överges (jfr. bet. 1992/93:LU17 s. 6 f.). Slutsatsen av den nyss gjorda tolk-

ningen av artikel 9.2 i direktivet om uthyrning och utlåning är emellertid att

just detta direktiv endast medger regional konsumtion. Det finns därför inte

någon möjlighet för Sverige att - så som Konkurrensverket har varit inne på i

sitt remissyttrande - tillämpa global konsumtion för närstående rättig-

hetshavares prestationer.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att det skall

införas regler om konsumtion för exemplar av närstående rättighetshavares

prestationer och att denna konsumtion skall vara regional (EES-vid).

 En sådan här anpassning till konsumtionsbestämmelsen i artikel 9.2 utan några

andra ändringar i svensk rätt skulle medföra att olika konsumtionsbestämmelser

vore tillämpliga på ett objekt, t.ex. ett fonogram, som skyddas av både upphovs-

rätt och närstående rätt. För upphovsmannen skulle gälla global konsumtion,

medan för den närstående rättighetshavaren regional konsumtion skulle gälla. In-

nebörden av en sådan reglering är att närstående rättighetshavare i dessa fall

skulle få en bättre ställning än upphovsmännen. Det förefaller svårt att sakligt

motivera en sådan ordning. Övervägande skäl talar alltså för att samma

konsumtionsregler också gäller i dessa fall. Detta är också promemorians

förslag, och remissinstanserna har inte heller varit av någon annan uppfattning.

Upphovsrättslagen bör således ändras så att samma konsumtionsregel gäller för

upphovsmännen som för närstående rättighetshavare.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att konsum-

tionen av spridningsrätten till exemplar av ljudupptagningar av litterära och

musikaliska verk samt exemplar av filmverk skall vara regional (EES-vid).

 Som har berörts i avsnitt 5.5 föreskriver artiklarna 1 och 2 att utövande

konstnärer, fonogramframställare och producenter av filmupptagningar i princip

skall ha rätt att bestämma över uthyrning och utlåning av exemplar av sina

prestationer till allmänheten även sedan spridningsrätten har konsumerats. Vissa

undantag från ensamrätten till utlåning finns dock i artikel 5. Föreskrifterna

har behandlats närmare i avsnitt 5.1 och 5.2. Av redogörelsen i dessa avsnitt

har framgått att upphovsmännens ensamrätt till uthyrning och utlåning i svensk

rätt är utformad som undantag från konsumtionen av spridningsrätten (19 §

upphovsrättslagen).

 I linje med vad som gäller för upphovsmännen måste således sådana undantag

från konsumtionen av närstående rättighetshavares spridningsrätt ges.

 Regeringen föreslår därför att utövande konstnärer, fonogramframställare och

producenter av filmupptagningar skall ha ensamrätt att bestämma över uthyrning

till allmänheten av upptagningar av sina prestationer. Regeringen föreslår

vidare att det skall krävas tillstånd av utövande konstnärer vid utlåning till

allmänheten av filmupptagningar av deras framföranden. Regeringen föreslår

slutligen att producenter av filmupptagningar skall ha ensamrätt att bestämma

över utlåning till allmänheten av sina prestationer.

5.7 Spridningsrättens konsumtionspunkt

Regeringens förslag: Konsumtionspunkten för sprid-

ningsrätten till exemplar av upphovsrättsligt

skyddade verk och exemplar av närstående rättig-

hetshavares prestationer skall vara första över-

låtelsen av exemplaret.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 43).

 Remissinstanserna: Många remissinstanser har tillstyrkt regeringens förslag

eller lämnat förslaget utan någon invändning. Det övervägande antalet

remissinstanser har dock avstyrkt förslaget om konsumtionspunkten för

spridningsrätten till exemplar av upphovsrättsligt skyddade verk.

 Skälen för regeringens förslag: Som har redovisats i avsnitt 5.5 innehåller

direktivet om uthyrning och utlåning föreskrifter om att närstående

rättighetshavare skall ha spridningsrätt till exemplar av upptagningar av sina

prestationer. Direktivet innehåller även föreskrifter om när spridningsrätten

skall upphöra, dvs. om spridningsrättens konsumtionspunkt (artikel 9.2).

 Artikel 9.2 föreskriver att den första försäljningen av ett exemplar av

närstående rättighetshavares prestationer skall medföra att rättighetshavarens

spridningsrätt konsumeras såvitt gäller det sålda exemplaret. Det innebär

exempelvis att när en CD-skiva väl har sålts så kan en närstående

rättighetshavare inte hindra fortsatta överlåtelser av skivan med stöd av

spridningsrätten.

 I svensk rätt har närstående rättighetshavare i dag inte någon spridningsrätt

vad gäller sina prestationer. Regeringens förslag i avsnitt 5.5 om införande av

en sådan rätt innebär att det också måste ges en regel om när rätten konsumeras.

 Direktivets föreskrift betyder att spridningsrätten skall konsumeras i varje

fall vid sådana överlåtelser av äganderätten som sker genom köp. Bestämmelsen

har naturligtvis sin grund i att köp är den allra vanligaste formen av över-

låtelse, och därför har det inom EG ansetts angeläget att man harmoniserar vad

som gäller vid försäljningar. Men man skulle - även om det inte är lika vanligt

- naturligtvis också kunna tänka sig en del fall där överlåtelsen av

äganderätten sker genom gåva eller genom byte. Det finns ingen anledning att

särbehandla dessa två typer av avhändelser av äganderätten, utan det är tvärtom

önskvärt med en enhetlig reglering av alla former av slutliga överlåtelser, vare

sig dessa sker genom köp, byte eller gåva. I samtliga fall har ju den

ursprunglige innehavaren slutgiltigt avhänt sig äganderätten till exemplaret och

kan i princip inte återta eller disponera över det efter överlåtelsen. Ett

system med samma regel för alla tre överlåtelseformer är dessutom klart och

tydligt och inbjuder inte till några skentransaktioner. Att samma regler bör

gälla för alla sorters överlåtelse är också den slutsats som riksdagen kom till

när motsvarande föreskrift i det tidigare nämnda datorprogramdirektivet skulle

uppfyllas i svensk rätt (se 19 § upphovsrättslagen; prop. 1992/93:48, bet.

1992/93:LU17, rskr. 1992/93:125). Det finns inget som motiverar att man nu

väljer en annan lösning när det gäller uppfyllandet av direktivet om uthyrning

och utlåning.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att

konsumtionspunkten för spridningsrätten till exemplar av samtliga närstående

rättighetshavares prestationer skall vara första överlåtelsen av exemplaret.

 I svensk rätt regleras konsumtionspunkten för upphovsmännen i 19 § upphovs-

rättslagen. Konsumtionsprincipen bygger - precis som i de andra nordiska

ländernas lagstiftning - som huvudregel på ett utgivningskriterium. Exemplar av

verk får fritt spridas vidare till allmänheten, om verket är utgivet och

exemplaren omfattas av utgivningen. Att ett verk har utgetts innebär enligt 8 §

andra stycket att exemplar av verket med upphovsmannens samtycke har förts ut i

handeln eller på något annat sätt har blivit spridda till allmänheten. Detta

innebär att ett visst antal exemplar måste ha framställts av verket, t.ex. i

tryckt form, som inspelningar på grammofonskiva, band eller kassett eller som

kopior i olika former. Exemplaren måste vidare ha förts ut i handeln eller

annars blivit spridda bland allmänheten. Med detta menas att exemplaren har

börjat överlåtas, t.ex. säljas eller delas ut gratis. Det finns några undantag

från huvudregeln att utgivningen är konsumtionspunkt för spridningsrätten. I

fråga om exemplar av datorprogram gäller, som tidigare har berörts, att

konsumtion inträder vid överlåtelse. Även i fråga om konstverk gäller för

närvarande - vid sidan om utgivningskriteriet - ett överlåtelsekriterium.

 Vid de nordiska departementsöverläggningar som under våren 1994 ägde rum i

anledning av direktivet diskuterades ingående frågan om man i de nordiska

upphovsrättslagarna borde låta regeln om konsumtion vid överlåtelse i stället

för vid utgivning få en generell räckvidd inom upphovsrätten. Den analys som då

gjordes gav inte vid handen att en sådan ordning skulle få några negativa

konsekvenser. Däremot ansågs den leda till enhetlighet i systemet, och enighet

uppnåddes om att överlåtelsekriteriet borde gälla generellt.

 I promemorian har därför föreslagits att man i 19 § upphovsrättslagen

generellt går över till att låta överlåtelse vara konsumtionspunkt. Vid

remissbehandlingen har det här förslaget mött en hel del kritik även om i och

för sig många remissinstanser har välkomnat förslaget. Men remissinstansernas

kritik har överlag varit mycket allmänt hållen; invändningarna har främst gått

ut på att saken inte har utretts tillräckligt noga, att det är svårt att bedöma

konsekvenserna av förslaget och att ett överlåtelsekriterium är "artfrämmande"

när det gäller litterära verk. Däremot har inte någon av remissinstanserna pekat

på något exempel som tyder på att det skulle kunna innebära rättsliga eller

praktiska svårigheter att låta spridningsrätten generellt konsumeras vid

överlåtelse. Trots det sagda har man från svensk sida funnit skäl att återigen

ta upp frågan vid nya nordiska departementsöverläggningar och där redogöra för

remissinstansernas kritik av promemorians förslag. Även vid dessa överläggningar

har diskussionerna mynnat ut i att den lämpligaste lösningen är att överlåtelse

innebär konsumtion av spridningsrätten. Sådan lagstiftning har också redan före-

slagits i Danmark, Finland och Norge.

 Som tidigare har redovisats kräver direktivet att konsumtionspunkten för

spridningsrätten till exemplar av närstående rättighetshavares prestationer

knyts till överlåtelse av exemplaret. I många fall gör sig både närstående

rättigheter och upphovsrätt gällande till ett objekt, t.ex. ett fonogram. Det

ter sig mindre lämpligt i sådana fall att de närstående rättigheterna konsumeras

enligt ett överlåtelsekriterium medan upphovsrätten konsumeras enligt ett ut-

givningskriterium. En naturlig följd av direktivets krav vad gäller närstående

rättigheter är alltså att även upphovsrättslagens bestämmelser om konsumtions-

punkten för upphovsrätten bör ändras på så sätt att konsumtionen inträder vid

överlåtelse. En sådan ordning svarar inte bara mot vad som är avsett att gälla i

övriga nordiska länder utan också mot vad som redan gäller i flertalet europeis-

ka rättsordningar.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att

konsumtionspunkten för spridningsrätten till exemplar av upphovsrättsligt

skyddade verk skall vara första överlåtelsen av exemplaret. Det betyder att

möjligheten till vidarespridning inte förutsätter att verket är utgivet, dvs.

med upphovsmannens samtycke har satts på marknaden, utan att äganderätten till

exemplaret har överlåtits antingen genom köp, byte eller gåva. Det betyder också

att möjligheten till vidarespridning inte inträder när verksexemplaret lånas ut

eller hyrs ut; uthyrning och utlåning innefattas inte i termen "överlåtelse".

Det betyder däremot inte någon ändring av andra rättsverkningar som är knutna

till att ett verk är offentliggjort eller utgivet; exempelvis kräver möjligheten

till framställning av exemplar för enskilt bruk fortfarande att verket är

offentliggjort (12 § upphovsrättslagen) och möjligheten till visning av exemplar

fortfarande att verket är utgivet (20 §).

5.8 Presumtionsregler vid filmmedverkan

Regeringens förslag: Presumtionsregeln i 39 § första

meningen upphovsrättslagen skall gälla också med

avseende på utövande konstnärers prestationer.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 44).

 Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt

promemorians förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om uthyrning och utlåning

innehåller föreskrifter om avtalspresumtion i filmsammanhang vad gäller utövande

konstnärer (artikel 2.5).

 Artikel 2.5 föreskriver att en utövande konstnärs uthyrningsrätt skall

presumeras ha övergått till filmproducenten när utövaren har träffat avtal med

denne om medverkan i en filmproduktion. Det innebär att den utövande konstnär

som avtalat med en filmproducent om medverkan i en filmproduktion och inte

avtalat ytterligare om villkoren skall anses ha samtyckt till att exemplar av

hans framförande hyrs ut. Av direktivets ingress framgår att presumtionsregeln i

artikel 2.5 får utsträckas till att omfatta alla de rättigheter som enligt

kapitel 2 kan ges till utövande konstnärer, t.ex. mångfaldiganderätt och

spridningsrätt. Det är således ett minimikrav att utövarens uthyrningsrätt skall

presumeras ha övergått till filmproducenten.

 I svensk rätt finns i 39 § upphovsrättslagen en regel om avtalspresumtion när

en upphovsman överlåter rätt till filminspelning av ett litterärt eller

konstnärligt verk till en filmproducent, se vad som har anförts om bestämmelsen

i avsnitt 5.1. Däremot finns det inte någon motsvarande regel vad gäller

utövande konstnärer. Upphovsrättslagen måste alltså ändras i enlighet med

direktivets krav.

 I det föregående (avsnitt 5.6) har det föreslagits att utövande konstnärer

skall ha rätt att bestämma när och på vilka villkor upptagningar av deras

framförande skall göras tillgängliga för allmänheten. Det är inte sakligt

motiverat att närstående rättighetshavare får en bättre ställning än

upphovsmännen. Direktivets krav bör således uppfyllas så att presumtionsregeln i

39 § upphovsrättslagen gäller även för utövande konstnärer. Detta är också den

bedömning som har gjorts i promemorian och som delats av det övervägande antalet

remissinstanser. Bestämmelsen i 39 § gäller inte musikaliska verk. Eftersom

artikel 2.5 även omfattar uthyrningsrätten i fråga om musikaliska verk, bör

presumtionsregeln gälla också i fråga om utnyttjande av upptagningar av utövande

konstnärers framföranden av musikaliska verk.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att

presumtionsregeln i 39 § upphovsrättslagen skall gälla även för utövande

konstnärers prestationer och att regeln i fråga om dem skall gälla även för

musikaliska verk.

5.9 Några andra frågor

Regeringens bedömning: Övriga föreskrifter i direk-

tivet kräver inte någon lagändring.

 Promemorians bedömning: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s.

45).

 Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser har delat

promemorians bedömning

 Skälen för regeringens bedömning: I artikel 2.2 i direktivet finns en

bestämmelse om att huvudregissören till ett filmverk eller annat audiovisuellt

verk skall anses som verkets upphovsman eller som en av dess upphovsmän. Enligt

bestämmelsen finns möjlighet att föreskriva att även andra än en huvudregissör

kan anses som upphovsman. Artikeln har sin udd riktad mot engelsk rätt, enligt

vilken filmproducenten normalt anses som ensam upphovsman. I svensk rätt finns

inte någon entydig regel om vem eller vilka som har upphovsrätt till en film.

Detta får man avgöra i varje enskilt fall. Enligt allmänna regler på

upphovsrättens område gäller att upphovsrätt till den slutliga filmen eller

delar därav principiellt tillkommer var och en som under inspelningsarbetet

eller förberedelserna medverkat genom insatser av litterärt eller skapande slag

(jfr SOU 1956:25 s. 146). Eftersom verkets huvudregissör i praktiken

undantagslöst anses som en av dess upphovsmän, kräver direktivet ingen ändring i

svensk rätt på denna punkt.

 Enligt artikel 2.4 får närstående rättighetshavares uthyrnings- och

utlåningsrättigheter överlåtas eller upplåtas, i likhet med vad som föreskrivs

avseende upphovsmännen. Överlåtelse av en utövande konstnärs rättigheter följer

enligt gällande svensk rätt samma regler som överlåtelse av upphovsrätt (jfr

prop. 1960:17 s. 242). I fråga om överlåtelse av övriga kategorier närstående

rättighetshavares rätt skall sedvanliga avtalsrättsliga regler tillämpas (jfr

SOU 1956:25 s. 390). Svensk rätt uppfyller alltså direktivets krav och någon

lagändring behövs således inte. Vad gäller den särskilda frågan om uppfyllandet

i svensk rätt av den oeftergivliga ersättningsrätten i artikel 4 kan hänvisas

till vad som tidigare anförts i samband med överlåtelse av upphovsmannens

uthyrningsrätt (avsnitt 5.1); något förslag om lagändring på denna punkt läggs

således för närvarande inte heller fram i fråga om utövande konstnärers rätt.

 Artikel 6.1 föreskriver att det skall krävas tillstånd av utövande konstnärer

vid upptagning av deras framföranden. Enligt 45 § första stycket

upphovsrättslagen har utövarna redan denna rättighet. Svensk rätt uppfyller

alltså direktivets krav och någon lagändring behövs således inte.

 Enligt upphovsrättslagen gäller i tillämpliga delar samma allmänna inskränk-

ningar i närstående rättighetshavares befogenheter som enligt 2 kap. gäller för

upphovsmännen. En sådan ordning har man också förutsatt i direktivet. Artikel

10.1 föreskriver sålunda att vissa inskränkningar får ges i de rättigheter som

enligt direktivets andra kapitel tillkommer närstående rättighetshavare.

Inskränkningar får göras avseende användning för enskilt bruk, nyttjande av

korta avsnitt vid redogörelse för dagshändelse, användning av ett radioföretags

efemära upptagning med egen utrustning och för bruk vid dess egna utsändningar

samt nyttjande uteslutande i undervisnings- eller vetenskapligt forskningssyfte.

Enligt artikel 10.2 får - oavsett bestämmelserna i artikel 10.1 - i närstående

rätt föreskrivas samma inskränkningar som gäller avseende skyddet för upphovs-

männen. Tvångslicenser får emellertid införas endast i den mån de är förenliga

med Romkonventionens bestämmelser. Direktivets reglering i fråga om in-

skränkningar överensstämmer med artikel 15 i Romkonventionen och med gällande

bestämmelser i 45 - 48 §§ upphovsrättslagen.

 Artikel 11 och 12 handlar om upphovsrättens och närstående rättighets

varaktighet. Artiklarna hänvisar till regler i Bernkonventionen och

Romkonventionen; föreskrifterna stämmer överens med motsvarande bestämmelser i

svensk rätt. EG:s ministerråd har den 29 oktober 1993 antagit ett direktiv om en

harmonisering av den upphovsrättsliga skyddstiden (93/98/EEG). Frågan om hur

skyddstidsdirektivets regler skall införlivas i svensk rätt kommer att tas upp i

ett särskilt lagstiftningsärende.

6 Direktivet om satellit- och kabelsändning

6.1 Satellitsändningar

Regeringens förslag: I upphovsrättslagen införs en

regel som slår fast var den upphovsrättsligt rele-

vanta handlingen vid satellitsändningar äger rum. Det

införs också en regel om att en avtalslicens för

radio- och televisionsföretag gäller vid utsändning

genom satellit endast om sändarföretag samtidigt

verkställer utsändning genom en marksändare.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 47).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt promemorians

förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning.

 Skälen för förslaget: Direktivet om satellit- och kabelsändning innehåller ett

par definitioner för satellitsändningar. Främst rör det sig om en definition av

var den upphovsrättsligt relevanta handlingen vid satellitsändningar skall anses

äga rum (artikel 1.2). Direktivet innehåller även en del grundläggande

materiella regler. Främst rör det sig om föreskrifter om upphovsmannens

ensamrätt till överföring till allmänheten genom satellit (artikel 2), om skydd

för utövande konstnärers, fonogramproducenters och sändarföretags prestationer

vid sådan överföring (artikel 4) och om förvärv av sändningsrättigheter (artikel

3).

 Med satellit avses enligt artikel 1.1 en sådan satellit som opererar på de

frekvensband som enligt internationella telekommunikationsregler är reserverade

för sändning av signaler för mottagning av allmänheten eller, under vissa

förutsättningar, för slutna system med s.k. point-to-point-satelliter. Den sena-

re typen utgörs av sådana satelliter vars signaler vanligen är tämligen svaga

och som normalt är avsedda för sändning från en punkt på marken till en annan

varifrån signalerna sedan sprids vidare. Förutsättningen för att de senare

satelliterna skall omfattas av direktivet är att omständigheterna i samband med

den individuella mottagningen är jämförbara med dem som gäller vid

direktsändande satelliter. När det gäller satellitsändningar använder direktivet

uttrycket "överföring till allmänheten". Med detta uttryck avses en sådan

handling som innebär att ett radio- eller TV-företag under sin kontroll och på

sitt ansvar för in de programbärande signaler som är avsedda för mottagning av

allmänheten i en oavbruten kommunikationskedja till satelliten och sedan ned

till jorden. Att överföringen skall vara oavbruten betyder bl.a. att varje

avbrott i sändningen innebär att en ny sändning skall anses ha börjat. Uttrycket

täcker både en ursprunglig sändning och en vidaresändning. Exempelvis faller

vidaresändning via satellit av ett program i ett EES-land till ett annat

EES-land under direktivets bestämmelser.

 Artikel 2 föreskriver att upphovsmannen skall ha ensamrätt att ge tillstånd

till överföring till allmänheten genom satellit av sina verk i enlighet med vad

som sägs i 2 kap. Artikel 4 föreskriver att utövande konstnärers, fono-

gramproducenters och sändarföretags rättigheter skall skyddas vid överföring

till allmänheten genom satellit i enlighet med vad som sägs i direktivet om

uthyrning och utlåning.

 I svensk rätt finns aktuella bestämmelser i 2 § första stycket

upphovsrättslagen. Enligt vad som där föreskrivs omfattar upphovsmannens

rättigheter en uteslutande rätt att förfoga över verket genom att göra det

tillgängligt för allmänheten. I paragrafens tredje stycke sägs att ett verk görs

tillgängligt för allmänheten bl.a. genom att framföras offentligt; en form för

sådant offentligt framförande är sändning av verket i radio och TV. När det

gäller närstående rättigheter har i det föregående föreslagits att närstående

rättighetshavare skall ha en ensamrätt att göra framförandet eller upptagningen

tillgänglig för allmänheten. I fråga om fotografisk bild som inte utgör ett verk

omfattar fotografens ensamrätt enligt 49 a § att göra bilden tillgänglig för

allmänheten.

 När den upphovsrättsliga lagstiftningen trädde i kraft år 1960 var

satellittekniken okänd. Men i olika sammanhang under senare år, exempelvis i

samband med utredningsarbetet rörande ett nordiskt satellitsamarbete, har man

utgått från att sändningar via direktsändande satellit är att jämställa med

rundradiosändningar (se exempelvis prop. 1985/86:146 s. 30). Samma utgångspunkt

har man haft i olika internationella diskussioner på senare tid, exempelvis inom

det arbete som nu pågår inom Världsorganisationen för den intellektuella ägan-

derätten (WIPO) om ett protokoll till den i avsnitt 4 nämnda Bernkonventionen.

Sändningar via s.k. point-to-point-satelliter eller kommunikationssatelliter

(ofta kallade satelliter i fast trafik) var ursprungligen avsedda för

signaltransporter mellan olika radioföretag eller från ett sändarföretag till

ett eller flera kabelnät eller andra vidaresändare. Länge har sådana sändningar

skett från telekommunikationssynpunkt på band som är reserverade för slutna

sändningar mellan olika markstationer och inte avsedda för allmänheten. I den

nyss nämnda propositionen uttalas att signaler från satelliter i fast trafik för

svensk rätts del inte är att anse som rundradiosändningar (anf. prop. s. 30).

Numera förekommer det emellertid att en sändning sker genom kommu-

nikationssatellit på sådan frekvens att signalerna utan några mellankommande

åtgärder från annan kan tas emot av allmänheten med hjälp av mottagare som finns

på marknaden. Det finns knappast anledning att inte i detta avseende jämställa

sådana sändningar med sändningar från direktsändande satelliter (jfr SOU 1990:30

s. 383). Om det är fråga om sändningar som inte kan tas emot av allmänheten med

hjälp av mottagare som tillhandahålls av sändarföretaget eller med dess

samtycke, torde det däremot inte vara fråga om ett offentligt framförande.

 Sammanfattningsvis leder det nu sagda fram till den slutsatsen att enligt

svensk rätt en sändning av ett verk eller en fotografisk bild genom en satellit

som kan tas emot av allmänheten innebär att verket eller bilden görs tillgänglig

för allmänheten. Därmed uppfyller upphovsrättslagen direktivets krav. Någon

lagändring behövs således inte. Detta är också den bedömning som har gjorts i

promemorian och som remissinstanserna har delat.

 En särskild och i den upphovsrättsliga debatten ofta diskuterad fråga är

vilket sändarföretag som skall anses ansvarigt för sändningen gentemot rättig-

hetshavarna, dvs. var sändningarna skall klareras. Direktivet löser den här

tvistefrågan för EES:s del. Artikel 1.2 (b) föreskriver att överföringen till

allmänheten skall anses ske uteslutande i det EES-land där sändarföretaget under

sin kontroll och på sitt ansvar för in de programbärande signalerna i en oav-

bruten kommunikationskedja till satelliten och sedan ner till jorden. Nu kan det

hända att införandet sker i ett land utanför EES. Om detta land saknar det

minimiskydd som direktivet föreskriver och uppsändningen till satelliten sker

från en uppsändningsstation inom ett EES-land, föreskriver artikel 1.2 (d) att

tillhandahållandet skall anses ske från denna stat och rättigheterna kunna göras

gällande mot den som driver stationen. Om det inte finns någon sådan station men

ett radio- eller TV-företag har uppdragit överföringen till allmänheten via

satellit i något annat EES-land, skall denna överföring anses äga rum i det

EES-land där det sistnämnda företaget har sitt säte och rättigheterna kunna

göras gällande mot detta företag.

 I svensk rätt torde gälla att det upphovsrättsliga ansvaret hänger samman med

var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden sker. Om denna sker i Sverige är

svensk rätt tillämplig. Sker den inte i Sverige är svensk rätt inte tillämplig.

 Direktivets system är således annorlunda än vad som gäller i svensk rätt.

Upphovsrättslagen måste alltså ändras i enlighet med direktivets krav.

 Regeringen föreslår därför att det införs en regel som slår fast var den

upphovsrättsligt relevanta handlingen vid satellitsändningar anses äga rum. I de

fall som inte berörs i direktivet får det - liksom hittills - komma an på

rättstillämpningen att avgöra var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden skall

anses ha ägt rum.

 Artikel 3.1 föreskriver att tillstånd till en sändning genom satellit till

allmänheten av upphovsrättsligt skyddade verk bara skall kunna förvärvas genom

avtal.

 I svensk rätt har upphovsrättslagen som utgångspunkt att utsändning av

upphovsrättsligt skyddade verk i radio och TV skall ske på grundval av ett

avtal. Detta framgår bl.a. av bestämmelserna om den ursprungliga ensamrätten i 2

§ och motsvarande rätt beträffande fotografisk bild i 49 a § samt av reglerna om

överlåtelse av dessa rättigheter.

 Svensk rätt uppfyller alltså kravet i artikel 3.1 och någon lagändring behövs

således inte.

 Artikel 3.2 föreskriver att EES-länderna under vissa förutsättningar får

bestämma att ett kollektivt avtal mellan en organisation för kollektiv

förvaltning av upphovsrättigheter och ett radio- eller TV-företag rörande en

viss given kategori av verk får utsträckas att gälla också för rättsinnehavare

inom samma område vilka inte representeras av organisationen. En förutsättning

är att satellitsändningen sker samtidigt med en marksändning av samma företag.

En annan förutsättning är att den inte företrädda rättighetshavaren när som

helst kan utesluta sina verk från tillämpningen av avtalet och göra sina

rättigheter gällande antingen individuellt eller kollektivt. Enligt artikel 3.3

skall en utsträckning av ett kollektivt avtal inte gälla i fråga om kinematogra-

fiska verk eller verk som har kommit till genom en metod som är likartad med

kinematografi, dvs. i praktiken audiovisuella verk. Ett land vars lagstiftning

innehåller bestämmelser om sådan verkan av ett kollektivt avtal skall informera

EFTA:s övervakningsmyndighet om detta.

 I svensk rätt finns i 26 d och 26 i §§ upphovsrättslagen en avtalsli-

censbestämmelse för primär radio- och TV-utsändning. Den förra regeln innehåller

den speciella avtalslicensen för dessa sändningar, medan den senare innehåller

generella regler om sådana licenser. I 26 d § föreskrivs att de radio- och

TV-företag som regeringen i enskilda fall beslutar får sända ut utgivna

litterära och musikaliska verk, om avtalslicens gäller enligt 26 i §. Det finns

dock två undantag. Det första undantaget rör sceniska verk och om upphovsmannen

har förbjudit företaget att sända ut verket eller det av andra skäl finns

särskild anledning att anta att han motsätter sig utsändningen. Det andra

undantaget rör trådbunden eller trådlös vidaresändning. Sådan sändning regleras

genom en särskild bestämmelse i 26 f §. Den generella bestämmelsen om

avtalslicenser i 26 i § föreskriver att en sådan licens gäller för utnyttjande

av ett verk på visst sätt när ett avtal har ingåtts om ett sådant utnyttjande

med en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området.

Licensen ger användaren rätt att utnyttja verk av det slag som avses med avtalet

trots att verkets upphovsmän inte företräds av organisationen. Vidare sägs att

upphovsmannen har rätt till skälig ersättning när ett verk utnyttjas med stöd av

26 d §. Avtalslicensen gäller enligt 49 a § fjärde stycket också för fotogra-

fiska bilder men däremot inte för de närstående rättigheterna i 5 kap. Film är

utesluten från bestämmelsens tillämpningsområde (se prop. 1993/94:109 s. 33).

 De svenska avtalslicensbestämmelserna svarar mot direktivets krav. Sålunda

gäller bestämmelserna, som direktivet föreskriver, "en viss given kategori av

verk", nämligen litterära och musikaliska verk samt fotografiska bilder. Genom

att film är utesluten uppfylls också bestämmelsen i direktivet om att

avtalslicensen inte skall gälla för kinematografiska verk och verk som har till-

kommit genom ett med kinematografi liknande förfarande. Vidare innehåller de

svenska bestämmelserna - så som direktivet förutsätter - en möjlighet för den

enskilde upphovsmannen att förbjuda tillämpningen av avtalslicensen på hans

verk. De åtgärder som radio- och TV-företaget får vidta är att "sända ut"

verken. I SOU 1990:30 Översyn av upphovsrättslagstiftningen har utförligt och

ingående diskuterats huruvida de svenska avtalslicensreglerna är tillämpliga på

sådan radio- och TV-sändning via satellit som är avsedd att tas emot av

allmänheten. Utredningen för fram skäl för och emot att så skulle vara fallet

och stannar för sin del vid uppfattningen att avtalslicensreglerna inte bör

anses tilllämpliga på radio- och TV-sändningar genom satellit som är avsedd att

tas emot av allmänheten (betänkandet s. 383). Vid de nordiska departements-

överläggningarna har det framkommit att motsvarande avtalslicensbestämmelser i

de andra nordiska ländernas upphovsrättslagar skall ha tillämplighet också i

fråga om satellitsändningar, under förutsättning att överföringen till allmän-

heten genom satellit äger rum samtidigt som en marksändning av samma sändande.

Det finns knappast någon anledning att för svenskt vidkommande ha en annan

lösning. Detta är också den bedömning som har gjorts i promemorian och som

samtliga remissinstanser har delat.

 Regeringen föreslår därför, precis som har gjorts i promemorian, att be-

stämmelsen i 26 d § upphovsrättslagen ändras så att avtalslicensen gäller vid

utsändning genom satellit, om sändareföretaget samtidigt verkställer samma

utsändning genom en marksändare.

6.2 Kabelsändningar

Regeringens förslag: Avtalslicensbestämmelsen i 26 f

§ upphovsrättslagen om vidaresändning av ljudradio-

eller televisionsutsändnigar skall inte gälla verk

till vilka rättigheterna till vidaresändning innehas

av det radio- eller TV-företag som sänder ut den ur-

sprungliga sändningen.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 55).

 Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser har tillstyrkt

promemorians förslag eller lämnat förslaget utan någon invändning. Föreningen

Copyswede har ansett att den föreslagna bestämmelsen inte är nödvändig för att

uppfylla direktivets krav.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om satellit- och kabelsändning

innehåller ett par definitioner för kabelsändningar. Främst rör det sig om en

definition av vad som är att anse som en vidaresändning via kabel (artikel 1.3).

Direktivet innehåller även en del grundläggande materiella regler. Främst rör

det sig om föreskrifter om rätt till vidaresändning genom kabel (artikel 8) och

om utövandet av den rätten (artikel 9). I avsnitt 6.3 behandlas direktivets

föreskrifter om medling (artikel 11) och om rätt till förhandling om tillstånd

till kabelsändning (artikel 12).

 Med vidaresändning via kabel avses enligt artikel 1.3 en samtidig, oförändrad

och oavkortad vidaresändning via kabel eller mikrovågsystem till allmänheten av

en ursprunglig sändning från en annan medlemsstat via tråd eller trådlöst,

inbegripet satellitsändning, av radio- och TV-program som är avsedda för

mottagning av allmänheten.

 I svensk rätt talar 26 f § upphovsrättslagen om vidaresändning genom kabel. I

det lagstiftningsärende som låg till grund för införandet av bestämmelsen

gjordes vissa uttalanden om vad begreppet "kabel" avser (se prop. 1985/86:146 s.

30). Där nämndes först och främst att begreppet "kabel" omfattar alla former av

fysiska ledare, exempelvis koaxialkabel, tråd eller optisk fiber. Vidare sade

man att bestämmelsen bör vara tillämplig också i sådana situationer där en mer

eller mindre långdistansbetonad överföring via kabel eller radiolänk sker till

vidaresändaren.

 Den vedertagna användningen av uttrycket "kabel" i upphovsrättslagen stämmer

alltså väl överens med begreppets betydelse enligt direktivet. Exempelvis behövs

det inte någon särskild regel i upphovsrättslagen om att mikrovågsöverföringar

skall jämställas med överföring genom vanlig kabel för de avsedda ändamålen.

Inte heller i övrigt kräver direktivets definition av vidaresändning via kabel

någon lagändring.

 Artikel 8 föreskriver att länderna skall säkerställa att tillämpliga

upphovsrättigheter och närstående rättigheter skall respekteras när program från

andra EES-länder vidaresänds genom kabel på deras områden och att

vidaresändningen äger rum på grundval av individuella eller kollektiva avtal

mellan innehavare av sådana rättigheter och kabeloperatörer. Möjlighet finns

dock för länder med tvångslicensbestämmelser i detta avseende att behålla dessa

bestämmelser till den 31 december 1997.

 I svensk rätt finns inte några tvångslicensbestämmelser för trådlös eller

trådbunden vidaresändning av radio- och TV-sändningar. Utgångspunkten är alltså

att rättigheterna förvärvas genom avtal.

 Svensk rätt uppfyller alltså kravet i artikel 8.1 och någon lagändring behövs

således inte.

 Artikel 9 föreskriver hur rättigheterna med avseende på kabelsändningar skall

utövas. Länderna skall säkerställa att innehavare av upphovsrättigheter och

närstående rättigheter kan utöva sin rätt att vägra kabelsändning endast genom

en kollektiv organisation. Om en rättighetshavare inte har överlåtit

förvaltningen av sina rättigheter till någon sådan organisation, skall en

organisation som förvaltar rättigheter av samma slag anses ha fått i uppdrag att

förvalta även hans rättigheter. Om flera sådana organisationer finns, får

rättighetshavaren välja vilken han vill av dessa. En sådan rättsinnehavare skall

ha samma rättigheter och skyldigheter som de rättighetshavare som är medlemmar

av organisationen. Han skall ha möjlighet att göra dessa rättigheter gällande

inom en viss tid som bestäms i den nationella lagstiftningen och som inte får

vara kortare än tre år från dagen för vidaresändningen av hans verk eller

prestation. Vidare har länderna möjlighet att föreskriva att en rättighetshavare

som samtycker till den första utsändningen inom vederbörande stats område skall

anses ha samtyckt till att inte utöva sina kabelsändningsrättigheter på en

individuell basis utan i överensstämmelse med bestämmelserna i direktivet.

 I svensk rätt finns i 26 f § upphovsrättslagen en avtalslicensbestämmelse för

kabelsändning. Enligt denna bestämmelse har var och en rätt att till allmänheten

trådlöst eller genom kabel återutsända (vidaresända) verk som ingår i en trådlös

ljudradio- eller televisionsutsändning, om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

Den generella bestämmelsen om avtalslicenser i 26 i § föreskriver, som redan har

berörts, att en sådan licens gäller för utnyttjande av ett verk på visst sätt

när ett avtal har ingåtts om ett sådant utnyttjande med en organisation som

företräder ett flertal svenska upphovsmän på området. Licensen ger användaren en

rätt att utnyttja verk av det slag som avses med avtalet trots att verkens

upphovsmän inte företräds av organisationen. De villkor i fråga om rätten att

utnyttja verket som följer av avtalet skall gälla. Upphovsmannen skall i fråga

om ersättning som lämnas enligt avtalet och förmåner från organisationen vilka

väsentligen bekostas genom ersättningen vara likställd med de upphovsmän som

organisationen företräder. Upphovsmannen har dock oavsett detta alltid rätt till

ersättning som hänför sig till utnyttjandet om han begär det inom tre år efter

det år då verket utnyttjades. Krav på ersättning får riktas endast mot

organisationen. Gentemot den som använder ett verk med stöd av avtalslicensen

får krav på ersättning göras gällande endast av de avtalsslutande

organisationerna. Kraven skall framställas samtidigt.

 Av vad som nu har sagts framgår att svensk rätt i allt väsentligt stämmer

överens med direktivets krav och att någon lagändring inte behövs. Vad särskilt

gäller treårsfristen använder direktivet som utgångspunkt den dag då

utnyttjandet skedde och inte som i den svenska lagen det år då detta skedde.

Direktivets regel föreskriver emellertid en minimitid som den svenska

bestämmelsen uppfyller. Denna kommer i praktiskt taget alla fall att ge en något

längre preskriptionstid.

 Artikel 9.3 föreskriver att länderna får bestämma att en rättighetshavare vid

avtalsslutandet rörande den ursprungliga sändningen skall anses ha gått med på

att inte utöva sina vidaresändningsrättigheter individuellt utan endast i över-

ensstämmelse med direktivet. Särskilt mot bakgrund av innebörden av den svenska

avtalslicensbestämmelsen anser regeringen att det inte finns någon anledning att

i svensk rätt föra in någon sådan regel. Detta är också den bedömning som har

gjorts i promemorian och som har delats av samtliga remissinstanser utom Svenska

Kabel-TV-föreningen.

 Artikel 10 föreskriver i fråga om radio- och TV-företags rättigheter att

EES-länderna skall säkerställa att artikel 9 inte gäller i fråga om de

rättigheter som sådana företag har i fråga om vidaresändning genom kabel,

oavsett om dessa rättigheter från början tillhör dem själva eller har blivit

överlåtna till företaget av andra rättighetshavare eller innehavare av

närstående rättigheter.

 Denna regel kräver att man från tillämpningsområdet för 26 f §

upphovsrättslagen undantar verk och andra prestationer till vilka rättigheterna

till vidaresändning innehas av det radio- eller TV-företag som sänder ut den

ursprungliga sändningen. Upphovsrättslagen måste alltså ändras i enlighet med

direktivets krav. Direktivets regel gäller visserligen endast vidaresändning via

kabel, men det torde inte vara lämpligt att göra skillnad mellan sådan sändning

och trådlös sändning. Regeringen föreslår därför att avtalslicensbestämmelsen

i 26 f § upphovsrättslagen inte skall gälla verk till vilka rättigheterna till

vidaresändning innehas av det radio- eller TV-företag som sänder ut den

ursprungliga sändningen. Undantaget avser de rättigheter som radio- eller

TV-företaget har förvärvat från andra. Beträffande företagets egna rättigheter

(48 §) gäller redan i dag att de inte omfattas av avtalslicensbestämmelsen.

6.3 Medlingsförfarandet

Regeringens förslag: Lagen om medling i vissa upp-

hovsrättstvister görs tillämplig också på tvister om

avtal om vidaresändning genom kabel. En särskild

bestämmelse införs i upphovsrättslagen om rätt till

förhandling för den som vill ha tillstånd till vidare-

sändning genom kabel men inte får detta på önskade

villkor och omskadeståndsansvar vid brott mot förhand-

lingsskyldigheten. Kostnaderna för medling skall, om

inget annat har avtalats, bäras av den som påkallat

medlingen.

 Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 58).

 Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser har tillstyrkt

promemorians förslag eller lämnat det utan någon invändning. Några

remissinstanser har dock ansett att sanktionen vid brott mot

förhandlingsskyldigheten bör vara vite i stället för skadestånd. Ett par

remissinstanser har haft invändningar mot förslaget om vem som skall bära kost-

naderna för en medling.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om satellit- och kabelsändning

innehåller föreskrifter om medling (artikel 11) och om rätt till förhandling om

tillstånd till kabelsändning (artikel 12).

 I avsnitt 6.2 har redovisats att rätt till vidaresändning genom kabel fås

genom avtal. För det fall att någon överenskommelse inte kan träffas om sådant

tillstånd föreskriver artikel 11.1 att parterna skall ha tillgång till en eller

flera medlare. Deras uppgift är enligt artikel 11.2 att bistå med förhandlingar,

och de kan också för parterna lägga fram förslag till lösning av tvisten. Av

artikel 11.3 följer att samtliga parter skall anses ha antagit ett förslag till

lösning, om ingen av dem gör en invändning inom tre månader. Delgivning av både

förslaget till tvistlösning och eventuella invändningar däremot skall ske enligt

de regler som gäller för delgivning av rättsliga dokument. Slutligen föreskriver

artikel 11.4 att medlarna skall utses på ett sådant sätt att deras oberoende och

opartiskhet står utom rimligt tvivel.

 I svensk rätt finns medlingsbestämmelser i lagen (1980:612) om medling i vissa

upphovsrättstvister. Enligt 1 § gäller lagen bara tvister om

avtalslicensgrundande avtal rörande viss exemplarframställning i

undervisningsverksamhet. Medlingslagen bör alltså ändras så att direktivets krav

uppfylls.

 Regeringen föreslår därför, i likhet med vad som har gjorts i promemorian, att

medlingslagen ändras så att lagen blir tillämplig också i fråga om tvister

rörande vidaresändning genom kabel och att i sådana tvister ett av

förlikningsman framlagt förslag till lösning skall anses godtaget av parterna om

de inte invänt mot förslaget inom den tid som anges i direktivet.

 Artikel 12.1 föreskriver att länderna i fråga om vidaresändning genom kabel i

civil eller administrativ ordning skall säkerställa att parterna påbörjar och

genomför allvarligt menade förhandlingar rörande rätt till sådan sändning och

att sådana förhandlingar inte hindras eller uppehålls utan giltiga skäl. Denna

regel är tvingande. För det fall att ett land den 1 januari 1995 har ett

särskilt organ med jurisdiktion över fall när vidaresändning genom kabel har

vägrats eller erbjudits på oskäliga villkor av ett radio- eller TV-företag finns

en möjlighet att under åtta år räknat från nämnda dag behålla detta organ.

 I svensk rätt finns inte några regler som uppfyller direktivets krav. Sådana

bestämmelser måste alltså införas.

 När upphovsrättslagens regler om vidaresändning gavs diskuterades frågan om

åtgärder i fall då något avtal inte kan träffas som kan bilda grundvalen för en

avtalslicens. I Finland finns för denna situation ett skiljemannaförfarande som

tillämpas bl.a. om parterna inte kan enas om ett avtal. Ett tillstånd till

vidaresändning som har meddelats av skiljemännen har samma avtalslicensverkan

som ett avtal. I Norge finns en ordning enligt vilken var och en av parterna i

ett tilltänkt avtal kan begära att tillstånd till och villkor för vid-

aresändningen fastställs av en särskild nämnd. En förutsättning är att den andra

parten har vägrat att förhandla eller att ett avtal inte har träffats inom sex

månader efter det att förhandlingar har inletts. Nämndens avgörande binder

parterna. I den svenska propositionen med förslag till de nyss nämnda

lagändringarna rörande vidaresändning genom kabel uttalades att avtalsfriheten

skulle behållas så långt som möjligt och att några åtgärder - exempelvis

införandet av bestämmelser om medling eller tvångsskiljedom för det fall att

parterna inte kunde enas - inte behövdes (jfr prop. 1985/86:146 s. 22). Skulle

denna situation ändå uppstå fick frågan övervägas på nytt. En liknande slutsats

kom man till i frågan om några särskilda regler behövdes för att säkerställa att

en vidaresändning kunde ske även om ett radio- eller TV-företag vägrar att ge

tillstånd till en sådan sändning (anf. prop. s. 22).

 Det har inte kommit fram något som ger anledning att i dag se saken på något

annat sätt än vad som gjordes i den nyss nämnda propositionen. Vid sådant

förhållande anser regeringen - precis som promemorians och remissinstansernas

bedömning - att det knappast finns någon grund att nu för svensk del, för den

begränsade tid som det enligt direktivet får finnas till, inrätta ett sådant

särskilt organ som avses i direktivet. Direktivets krav bör alltså i stället

uppfyllas på något annat sätt.

 En förhandlingsskyldighet, som liknar den som föreskrivs i direktivet, finns

redan för svensk del inom arbetsrätten. Förhandlingsskyldigheten tar sikte bl.a.

på det fallet att en part vill få till stånd ett avtal av ett visst innehåll med

sin motpart. Det finns då en skyldighet att infinna sig - själv eller genom

ombud - till förhandlingssammanträde och, om det behövs, lägga fram ett

motiverat förslag till lösning av den fråga som förhandlingen avser (15 §

medbestämmandelagen, 1976:580). Den som bryter mot förhandlingsskyldigheten blir

skadeståndsskyldig (54 §). Vid bedömande om och i vad mån skada har uppkommit

för någon skall hänsyn tas även till dennes intresse av att lagens bestämmelser

iakttas och till övriga omständigheter av annat än rent ekonomisk betydelse,

s.k. allmänt skadestånd (55 §).

 Om motsvarande regler införs i fråga om vidaresändning genom kabel, blir

direktivets föreskrifter väl uppfyllda. Enligt regeringens uppfattning framstår

en sådan ordning också i övrigt som lämplig. Systemet har föreslagits i pro-

memorian och de grundläggande dragen har godtagits av samtliga remissinstanser.

Regeringen anser alltså att direktivens krav bör uppfyllas genom sådana

ändringar i upphovsrättslagen.

 Vad gäller den särskilda frågan om sanktion för brott mot för-

handlingsskyldigheten har några remissinstanser - bl.a. Stockholms universitet

och föreningen Copyswede - ansett att vite är effektivare och därmed lämpligare

än skadestånd. Det är visserligen riktigt, så som dessa remissinstanser har

påpekat, att den organisering som finns på det upphovsrättsliga området inte

helt liknar den arbetsrättsliga organisationsstrukturen, men detta förhållande

motiverar inte att man väljer en annan sanktion vid brott mot förhandlingsskyl-

digheten. I grund och botten rör det sig om samma problem, nämligen hur man

skall se till att en förhandlingsskyldig part inte underlåter att möta motparten

och om det behövs lägga fram ett förslag till lösning av frågan. Och den metod

som man har valt inom arbetsrätten med skadeståndsansvar vid brott mot förhand-

lingsskyldigheten har i hög grad varit effektiv för att nå detta resultat. Det

finns inte anledning tro att skadestånd inte skulle vara effektivt också för att

säkerställa att

den upphovsrättsliga förhandlingsskyldigheten följs. Tvärtom talar goda skäl för

att man för denna förhandlingsskyldighet inte inför några särregler utan följer

den modell som redan är etablerad i svensk rätt. Detta är också den lösning som

har föreslagits i promemorian och som har godtagits av det övervägande antalet

remissinstanser. Men skulle det visa sig att skadestånd inte är en tillräckligt

effektiv sanktion, får man naturligtvis ta ställning till om man i stället bör

välja en annan väg.

 Sammanfattningsvis anser regeringen att direktivets krav på

förhandlingsskyldighet vid vidaresändning genom kabel bör uppfyllas genom regler

som svarar mot dem som i dag finns inom arbetsrätten. Regeringen föreslår

därför, precis som har gjorts i promemorian, att det i upphovsrättslagen införs

bestämmelser om rätt till förhandling för den som vill ha tillstånd till

vidaresändning genom kabel och ett skadeståndsansvar för brott mot

förhandlingsskyldigheten. I anledning av uttalanden från några remissinstanser

finns det skäl att betona att förhandlingsskyldigheten naturligtvis inte kommer

att vara en skyldighet att sluta ett avtal utan bara, just så som ligger i linje

med direktivets krav, en skyldighet att möta motparten och om det behövs föreslå

en lösning av frågan. Reglerna kommer alltså inte på något sätt att betyda att

en part tvingas sluta ett visst avtal, vilket bl.a. föreningen Bildkonst

Upphovsrätt i Sverige har varit rädd för i sitt remissyttrande.

 I sammanhanget bör man ta ställning till frågan om kostnaderna för medlingen.

Medlingslagen innehåller inte någon bestämmelse om den saken. I det enda fall

som hittills har behandlats enligt lagen har staten stått för ersättningen till

förlikningsmannen; Svenska Kabel-TV-föreningen har i sitt remissyttrande

föreslagit att den ordningen skall gälla generellt. Speciellt med hänsyn till

den utvidgning av tillämpningsområdet för medlingslagen som nu föreslås delar

regeringen den bedömning som har gjorts i promemorian att det inte bör komma an

på staten utan på parterna själva att svara för skälig ersättning till förlik-

ningsmannen för arbete och kostnader.

 När det gäller den närmare utformningen av ersättningsordningen gör sig

följande överväganden gällande. Om förlikningsmannen och de inblandade parterna

kommer överens om hur förlikningsmannen skall ersättas, bör detta givetvis

gälla. Om någon sådan överenskommelse inte föreligger, ligger det närmast till

hands att den part som har påkallat medling också får stå för kostnaderna för

förfarandet. Som Svea hovrätt har påpekat i sitt remissyttrande kan man i och

för sig inte utesluta att en sådan regel i vissa fall kan avhålla parter från

att påkalla medling; en del parter kan ju dra sig för att påkalla medling för

att slippa stå kostnaderna för förfarandet. Samtidigt är den påkallande parten

den som är mest angelägen om att tvisten löses. Om ersättningsskyldigheten läggs

på den parten, kan det även bidra till att en motpart som är förhållandevis

ointresserad deltar i medlingen eftersom denne inte riskerar att behöva betala

för förfarandet. Utgångspunkten är också att vederbörande inte har någon ovill-

korlig rätt att få det avtal han begär. Det som erbjuds genom medlingslagen är

en möjlighet att nå fram till det önskade avtalet. Och i ett rättsförhållande av

huvudsakligen ekonomisk karaktär ter det sig - så som har föreslagits i

promemorian och godtagits av nästan samtliga remissinstanser - rimligt att den

som önskar ta i anspråk denna möjlighet får vara beredd att betala för den. Det

förefaller alltså allmänt sett lämpligast att den påkallande parten bär kost-

naderna för medlingen.

 Regeringen föreslår därför att, om inget annat har avtalats, ersättningen till

förlikningsmannen skall betalas av den part som har påkallat medlingen och att,

om flera parter har påkallat medling, parterna skall svara med lika delar.

6.4 Några andra frågor

Regeringens bedömning: Övriga föreskrifter i direk-

tivet kräver inte någon lagändring.

 Promemorians bedömning: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s.

54).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har delat promemorians bedömning

 Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 4 i direktivet om satellit-

och kabelsändning gäller i fråga om de närstående rättigheterna, dvs. utövande

konstnärers, fonogramframställares, bildframställares och radio- och TV-företags

rätt, att dessa skall skyddas i enlighet med direktivet om uthyrning och

utlåning och att det där använda uttrycket "trådlös sändning" skall anses

omfatta också överföring till allmänheten genom satellit. Vidare föreskrivs att

det nämnda direktivet skall tillämpas också i fråga om utövandet av

rättigheterna. Dessa föreskrifter föranleder inte i detta sammanhang några

ändringar i den svenska lagstiftningen.

 Artikel 5 föreskriver att skyddet för närstående rättigheter enligt direktivet

inte får inskränkas eller på något sätt påverka skyddet för upphovsrätten. Detta

är ett uttryckssätt som återfinns också i direktivet om uthyrning och utlåning

(artikel 14) men även i artikel 1 i den internationella konventionen om skydd

för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag

(Romkonventionen). Detta är att se som en anvisning till den nationella

lagstiftaren att respektera de olika rättighetstyperna. Någon lagändring

föranleder inte artikeln.

 Artikel 6 innehåller en regel om att medlemsstaterna får föreskriva ett mera

långtgående skydd för innehavare av närstående rättigheter än det som föreskrivs

i artikel 8 i direktivet om uthyrning och utlåning. Den artikeln innehåller

regler om utövande konstnärers ensamrätt i fråga om radioutsändning och

återgivning för allmänheten och om en ersättningsrätt vid användning av fonogram

i sådana utsändningar och återgivningar samt om radio- och TV-företags ensamrätt

med avseende på återutsändning m.m. av deras utsändningar. Det föreskrivs att

vid tillämpningen av de nämnda bestämmelserna medlemsstaterna skall tillämpa de

definitioner som finns i artiklarna 1.1 och 1.2 i direktivet om satellit- och

kabelsändning. Inte heller denna regel föranleder i detta sammanhang någon

ändring i upphovsrättslagen.

7 Kostnader och resursbehov

Det finns inte anledning att räkna med att de föreslagna ändringarna skall

medföra några ökade kostnader för det allmänna. Inte heller i övrigt finns

anledning att räkna med att förslaget skall medföra några ökade kostnader.

8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Enligt Gemensamma EES-kommitténs beslut skall de båda direktiven vara uppfyllda

i svensk rätt senast den 1 januari 1995. De föreslagna lagändringarna bör alltså

träda i kraft den dagen.

 Direktivet om uthyrning och utlåning innehåller en del föreskrifter om

tidpunkten för tillämpningen; i huvudsak rör det sig om fakultativa regler

(artikel 13). Det finns inte anledning att införa andra ikraftträdande- och

övergångsbestämmelser än sådana som är brukliga i svensk upphovsrätt.

 På upphovsrättens område gäller allmänt att nya regler tillämpas även på verk

och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet av de nya reglerna.

Dock bör - så som brukligt - gälla att de nya reglerna i princip inte skall

tillämpas såvitt gäller åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har

förvärvats före ikraftträdandet. En sådan inskränkning togs in även vid senaste

ändringen av upphovsrättslagen (prop. 1992/93:214). Direktiven ger inte

anledning till någon annan ordning i detta fall. Följande modifieringar bör dock

göras.

 De nya reglerna om uthyrning och utlåning av verk och prestationer bör alltid

tillämpas såvitt avser tiden efter ikraftträdandet. Att spridningsrätten till

vissa sådana exemplar har konsumerats, varigenom innehavaren av ett exemplar av

ett konstverk har erhållit rätt att hyra ut det eller innehavaren av en

ljudupptagning av ett verk har erhållit rätt att låna ut det utan upphovsmannens

samtycke, bör alltså sakna betydelse såvitt avser tiden efter ikraftträdandet;

då bör alltid krävas rättighetshavarens tillstånd förutsatt att skyddstiden då

inte har löpt ut.

 Det föreslagna nya tillämpningsområdet för presumtionsregeln i 39 §

upphovsrättslagen bör inte gälla i fråga om avtal som har ingåtts före

ikraftträdandet.

 Direktivet om satellit- och kabelsändning innehåller en del föreskrifter om

tidpunkten för tillämpningen (artikel 7).

 I artikel 7.2 finns vissa regler om tillämpningen av direktivets regler på

sådana avtal om utnyttjande av verk och andra skyddade prestationer som är i

kraft när direktivet skall vara uppfyllt, dvs. den 1 januari 1995. Det gäller

artiklarna 1.2 (definition av "överföring till allmänheten genom satellit"), 2

(om upphovsmannens ensamrätt till radio- och TV-sändning av hans verk) och 3 (om

förvärv av sådan utsändningsrätt genom avtal och om avtalslicensers

tillämplighet). För att ge avtalsparterna tid att anpassa sina avtal föreskriver

direktivet en övergångsperiod om fem år innan de här reglerna slår till. Detta

blir vid införlivandet av direktivet på nationell nivå av betydelse endast i den

utsträckning som direktivets nyssnämnda bestämmelser innebär nyheter och

föranleder nya eller ändrade regler i lag eller annan författning. I avsnitt 6.1

och 6.2 har regeringen föreslagit två lagändringar i anledning av de aktuella

direktivbestämmelserna, nämligen i 26 d § och 61 a § upphovsrättslagen. Dessa

lagregler bör således i fråga om avtal som har ingåtts före lagens ikraftträ-

dande tillämpas först år 2000.

 I artikel 7.3 finns bestämmelser om internationella samproduktionsavtal som

har slutits före lagens ikraftträdande och som uttryckligen föreskriver en

geografisk fördelning av olika nyttjandeformer mellan producenterna. Enligt

artikeln skall, om en överföring genom satellit av en samproducent skulle hindra

en ensamrätt för en annan samproducent, den förre producenten behöva samtycke av

den senare. En sådan ordning torde följa av allmänna regler om avtalstolkning.

Någon särskild lagregel i frågan ter sig därför inte nödvändig och synes inte

heller vara aktuell i något av de övriga nordiska länderna.

9 Författningskommentarer

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

19 §

 När ett exemplar av ett verk med upphovsmannens samtycke har överlåtits, får

exemplaret spridas vidare. För ljudupptagningar av litterära och musikaliska

verk samt exemplar av datorprogram och filmverk gäller i stället att spridningen

är tillåten sedan exemplaret med upphovsmannens samtycke har överlåtits inom

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

 Första stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten

 1. exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning eller

andra jämförliga rättshandlingar, eller

 2. exemplar av datorprogram i maskinläsbar form och filmverk genom utlåning.

 Paragrafen reglerar inskränkningarna i upphovsmannens spridningsrätt och har

behandlats i avsnitt 5.1 och 5.2. I jämförelse med den nuvarande lydelsen av 19

§ har flera principiella ändringar gjorts.

Första stycket

 När ett exemplar av ett verk med upphovsmannens samtycke har överlåtits, får

exemplaret spridas vidare.

 En nyhet är att konsumtion av spridningsrätten gäller för alla sorters verk

och inte som tidigare bara för litterära verk, musikaliska verk och konstverk.

Det innebär att det införs en regel om konsumtion av spridningsrätten till

exemplar av filmverk (jfr 1 § första stycket).

 En nyhet är också att den konsumtionsgrundande handlingen är överlåtelse och

inte som tidigare utgivning. Det innebär att möjligheten till vidarespridning

inte förutsätter att verket är utgivet, dvs. att ett exemplar av verket med upp-

hovsmannens samtycke har förts ut i handeln eller på annat sätt spritts till

allmänheten (8 § andra stycket). I stället inträder möjligheten till

vidarespridning vid slutliga överlåtelser av äganderätten till verksexemplaret,

dvs. vid köp, byte eller gåva. Uthyrning och utlåning innefattas inte i

begreppet "överlåtelse" och ger således inte någon möjlighet till vidaresprid-

ning. Om verket har hyrts ut eller lånats ut, har upphovsmannen alltså kvar sin

spridningsrätt.

 I likhet med vad som sedan tidigare gäller för exemplar av datorprogram råder

regional konsumtion för ljudupptagningar av litterära och musikaliska verk samt

för exemplar av filmverk. Spridning är tillåten sedan exemplaret med

upphovsmannens samtycke har överlåtits inom EES.

Andra stycket

 I andra stycket punkterna 1 och 2 görs i sin tur vissa undantag från de i

första stycket angivna inskränkningarna i upphovsmannens spridningsrätt.

 En nyhet är att det krävs tillstånd av upphovsmannen vid uthyrning (eller

andra jämförliga rättshandlingar) av exemplar av konstverk till allmänheten.

Detta följer av att upphovsmannens tillstånd krävs vid uthyrning (eller andra

jämförliga rättshandlingar) till allmänheten av exemplar av alla typer av verk

med undantag av byggnader och brukskonst. Det betyder att upphovsmannen behåller

rätten att kontrollera uthyrningen av ett verksexemplar även sedan spridnings-

rätten till exemplaret har konsumerats.

 Exemplar av filmverk får inte lånas ut utan upphovsmannens tillstånd. Det

betyder att upphovsmannen behåller rätten att kontrollera utlåningen av dessa

objekt även sedan spridningsrätten till exemplaren har konsumerats.

26 d §

 De radio- och televisionsföretag som regeringen i enskilda fall beslutar får

sända ut utgivna litterära och musikaliska verk samt offentliggjorda konstverk,

om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och inte heller andra verk om

upphovsmannen har förbjudit företaget att sända ut verket eller det av andra

skäl finns särskild anledning att anta att han motsätter sig utsändningen.

Första stycket gäller inte sådan vidaresändning som avses i 26 f §.

 Vid utsändning över satellit gäller avtalslicensen endast om sändarföretaget

samtidigt verkställer utsändning genom en marksändare.

 Bestämmelsen i tredje stycket, som har behandlats i avsnitt 6.1, innebär att

en avtalslicens som avses i första stycket gäller vid utsändning genom satellit

endast om sändarföretaget samtidigt verkställer utsändning genom en marksändare.

Om sändarföretaget inte gör detta, gäller avtalslicensen alltså inte.

26 f §

 Var och en har rätt att till allmänheten trådlöst eller genom kabel samtidigt

och oförändrat återutsända (vidaresända) verk som ingår i en trådlös ljudradio-

eller televisionsutsändning, om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket gäller inte verk till vilka rättigheterna till vidaresändning

innehas av det radio- eller televisionsföretag som sänder ut den ursprungliga

sändningen.

 I paragrafen finns bestämmelser om avtalslicens avseende trådlös eller

trådbunden vidaresändning av trådlösa radio- eller televisionsutsändningar.

Andra stycket i paragrafen är nytt.

Andra stycket

 Enligt bestämmelsen, som har behandlats i avsnitt 6.2, undantas från

avtalslicensbestämmelsens tillämpningsområde sådana sändningar där rättigheterna

till vidaresändning innehas av det sändarföretag som verkställer den

ursprungliga sändningen.

45 §

 En utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk får

inte utan hans samtycke

 1. tas upp på en grammofonskiva, en film eller en annan anordning, genom

vilken det kan återges, eller

 2. sändas ut i ljudradio eller television eller genom direkt överföring göras

tillgängligt för allmänheten.

 Ett framförande som har tagits upp på en anordning som avses i första stycket

1 får inte utan konstnärens samtycke föras över från en sådan anordning till en

annan eller göras tillgängligt för allmänheten förrän femtio år har förflutit

efter det år då upptagningen gjordes.

 Bestämmelserna i 3, 6-9, 11-13, 15 och 16 §§, 19 § första stycket andra

meningen och andra stycket, 21, 22, 25-26 b, 26 e, 26 f, 27, 28 §§, 39 § första

meningen samt 41 och 42 §§ skall tillämpas i fråga om framföranden som avses i

denna paragraf.

 Paragrafen reglerar utövande konstnärers rättigheter och har behandlats i

avsnitt 5.5 - 5.7. I jämförelse med den nuvarande lydelsen av 45 § har - utöver

redaktionella justeringar - gjorts följande ändringar.

Andra stycket

 Bestämmelsen innehåller den nyheten att utövande konstnärer har en ensamrätt

att göra upptagningar av sina framträdanden tillgängliga för allmänheten.

Konstnären har således rätt att bestämma när och på vilka villkor upptagningar

av hans framföranden skall göras tillgängliga för allmänheten.

Tredje stycket

 Genom hänvisningar görs vissa regler om upphovsrätt i 1 - 3 kap. tillämpliga

också på konstnärens rättigheter. I jämförelse med hänvisningarna i den

nuvarande lydelsen av 45 § har tillkommit hänvisningar till 19 § första stycket

andra meningen och andra stycket samt 39 § första meningen.

 Hänvisningen till 19 § första stycket andra meningen innebär att när en

upptagning av en utövande konstnärs framförande med konstnärens samtycke har

överlåtits inom EES-området får exemplaret som utgångspunkt spridas vidare till

allmänheten.

 Hänvisningen till 19 § andra stycket första punkten innebär att en upptagning

av en utövande konstnärs framförande, oavsett bestämmelsen i 19 § första

stycket, inte får spridas vidare till allmänheten genom uthyrning. Härigenom

införs en egentlig uthyrningsrätt för utövande konstnärer.

 Hänvisningen till 19 § andra stycket andra punkten innebär att en filmupp-

tagning av en utövande konstnärs framförande, oavsett bestämmelsen i 19 § första

stycket, inte får spridas till allmänheten genom utlåning.

 Hänvisningen till 39 § första meningen innebär att den utövande konstnär som

har avtalat med en filmproducent om medverkan i en filmproduktion och inte

avtalat ytterligare om villkoren härom anses ha samtyckt till att exemplar av

hans framförande genom filmen på biograf, i television eller annorledes görs

tillgängligt för allmänheten samt att talade inslag återges i text eller

översätts till annat språk. Han anses också ha godkänt nödvändig

exemplarframställning. Presumtionsregeln gäller även i fråga om utnyttjandet av

upptagningar av utövande konstnärers framförande av musikaliska verk.

46 §

 En grammofonskiva, en film eller en annan anordning på vilken ljud eller

rörliga bilder har tagits upp får inte utan framställarens samtycke eftergöras

eller göras tillgänglig för allmänheten förrän femtio år har förflutit efter det

år då upptagningen gjordes. Som eftergörande anses även att upptagningen förs

över från en sådan anordning till en annan.

 Bestämmelserna i 6-9 §§, 11 § andra stycket, 12, 13, 15 och 16 §§, 19 § första

stycket andra meningen och andra stycket, 21, 22, 25-26 b och 26 e §§ skall

tillämpas i fråga om upptagningar som avses i denna paragraf. Dessutom skall 26

f § tillämpas i fråga om andra upptagningar än sådana som avses i 47 §.

 Paragrafen reglerar de rättigheter som tillkommer framställare av ljud- eller

bildupptagningar och har behandlats i avsnitt 5.5 - 5.7. I jämförelse med den

nuvarande lydelsen av 46 § har - utöver redaktionella justeringar - gjorts

följande ändringar.

Första stycket

 Bestämmelsen innehåller den nyheten att framställare av ljud- eller bildupp-

tagningar har en ensamrätt att göra sina upptagningar tillgängliga för

allmänheten. Även film som inte utgör ett verk innefattas i de rättigheter som

en producent av filmupptagningar har.

Andra stycket

 Genom hänvisningar görs vissa regler om upphovsrätt i 1 - 2 kap. tillämpliga

också på ljud- och bildframställares rättigheter. I jämförelse med den nuvarande

lydelsen av 46 § har det införts hänvisningar till 19 § första stycket andra

meningen och andra stycket samt 21 §. Dessutom görs 26 f § tillämplig i fråga om

andra upptagningar än sådana som avses i 47 §.

 Hänvisningen till 19 § första stycket andra meningen innebär att när en ljud-

eller bildupptagning med framställarens samtycke har överlåtits inom EES-området

får exemplaret som utgångspunkt spridas vidare till allmänheten.

 Hänvisningen till 19 § andra stycket första punkten innebär att ett exemplar

av en ljud- eller bildupptagning, oavsett bestämmelsen i 19 § första stycket,

inte får spridas till allmänheten genom uthyrning. Härigenom införs en

uthyrningsrätt för framställare av ljud- eller bildupptagningar.

 Hänvisningen till 19 § andra stycket andra punkten innebär att ett

filmexemplar av en ljud- eller bildupptagning, oavsett bestämmelsen i 19 §

första stycket, inte får spridas till allmänheten genom utlåning. Härigenom

införs en ensamrätt till offentlig utlåning för framställare av ljud- eller

bildupptagningar.

 Det förhållandet att avtalslicensbestämmelsen i 26 f § blir tillämplig på

bildframställares rättigheter torde vara utan betydelse i praktiken, eftersom

filmproducenternas organisationer redan nu förekommer som avtalspart i de avtal

om kabel-TV vilka är en förutsättning för att avtalslicensen skall gälla;

filmproducenterna är ju regelmässigt innehavare av nästan alla rättigheter

knutna till en film.

47 §

 Oavsett bestämmelserna i 45 § andra stycket och 46 § första stycket får ljudu-

pptagningar användas vid en ljudradio- eller televisionsutsändning eller vid ett

annat offentligt framförande. När så sker har framställaren samt de utövande

konstnärer vars framförande finns på upptagningen rätt till ersättning. Om två

eller flera konstnärer har samverkat vid framförandet, kan den rätt som tillkom-

mer dem göras gällande endast av dem gemensamt. Mot den som har använt anord-

ningen skall konstnärer och framställare göra gällande sina krav samtidigt.

 Vad som sägs i första stycket om ljudradio- och televisionsutsändning gäller

också när en trådlös sådan utsändning samtidigt och oförändrat återutsänds

(vidaresänds) till allmänheten trådlöst eller genom kabel. Gentemot den som

vidaresänder får krav på ersättning göras gällande endast genom sådana organisa-

tioner som företräder ett flertal svenska utövande konstnärer eller fram-

ställare. Organisationerna skall framställa kraven samtidigt med de krav som

avses i 26 i § femte stycket.

 Bestämmelserna i 8 och 9 §§, 11 § andra stycket, 21, 22 och 25-26 a §§ skall

tillämpas i de fall som avses i denna paragraf. Beträffande utövande konstnärers

rätt skall också 27, 28, 41 och 42 §§ tillämpas.

 Denna paragraf gäller inte ljudfilm.

 Paragrafen reglerar användningen av ljudupptagningar vid ljudradio- eller TV-

utsändning eller vid annat offentligt framförande samt fonogramframställares och

utövande konstnärers rätt till ersättning för sådant utnyttjande. Paragrafen har

behandlats i avsnitt 5.4. I förhållande till den nuvarande lydelsen av 47 § har

- utöver redaktionella justeringar - gjorts vissa sakliga ändringar i första

stycket.

Första stycket

 Genom bestämmelsen görs en inskränkning i den ensamrätt att göra upptagningar

av sina prestationer tillgängliga för allmänheten som enligt 45 och 46 §§ skall

gälla för fonogramframställare och utövande konstnärer under 50 år. Detta

innebär att bestämmelsen har ändrat karaktär från en självständig ersättnings-

rätt till en inskränkning i ensamrätten.

 En nyhet är också att bestämmelsen gäller alla former av offentliga

framföranden, dvs. även sådana som inte sker i förvärvssyfte.

48 §

 En ljudradio- eller televisionsutsändning får inte utan radio- eller

televisionsföretagets samtycke

 1. tas upp på en anordning, genom vilken den kan återges, eller

 2. återutsändas eller återges för allmänheten på platser där allmänheten har

tillträde mot inträdesavgift.

 En utsändning som har tagits upp på en anordning som avses i första stycket 1

får inte utan radio- eller televisionsföretagets samtycke föras över från en

sådan anordning till en annan förrän femtio år har förflutit efter det år då ut-

sändningen ägde rum. Anordningarna får inte heller utan företagets samtycke

spridas till allmänheten förrän samma tid har förflutit.

 Bestämmelserna i 6-9 §§, 11 § andra stycket, 12, 15 och 16 §§, 19 § första

stycket andra meningen, 21, 22, 25-26 b och 26 e §§ skall tillämpas i fråga om

ljudradio- och televisionsutsändningar som avses i denna paragraf.

 Om ett radio- eller televisionsföretag har krav på ersättning för en sådan

vidaresändning som avses i 26 f § och som har skett med företagets samtycke,

skall företaget framställa sitt krav samtidigt med de krav som avses i 26 i §

femte stycket.

 Paragrafen reglerar radio- och TV-företagens rättigheter och har behandlats i

avsnitt 5.4 - 5.7. I förhållande till den nuvarande lydelsen av 48 § har -

utöver redaktionella justeringar - gjorts följande ändringar.

Första stycket

 I bestämmelsen har det tidigare valda uttrycket "i biografer eller jämförliga

lokaler" ersatts av frasen "på platser där allmänheten har tillträde mot

inträdesavgift". Det innebär att såväl radio- som televisionsföretag skyddas mot

att deras sändningar återges för allmänheten på platser där allmänheten har

tillträde mot erläggande av inträdesavgift.

Andra stycket

 Bestämmelsen innehåller den nyheten att anordningar som avses i första stycket

inte utan radio- eller televisionsföretagets samtycke får spridas till

allmänheten inom den skyddstid som anges i andra stycket första meningen.

Tredje stycket

 Genom hänvisningar görs vissa regler om upphovsrätt i 1 - 2 kap. tillämpliga

också på radio- och televisionsföretags rättigheter. Den tillagda hänvisningen

till 19 § första stycket andra meningen innebär att när en utsändning med radio-

eller televisionsföretagets samtycke har överlåtits inom EES-området får

exemplaret spridas vidare.

49 a §

 Den som har framställt en fotografisk bild har uteslutande rätt att framställa

exemplar av bilden och göra den tillgänglig för allmänheten. Rätten gäller

oavsett om bilden används i ursprungligt eller ändrat skick och oavsett vilken

teknik som utnyttjas.

 Med fotografisk bild avses även en bild som har framställts genom ett

förfarande som är jämförligt med fotografi.

 Rätten enligt första stycket gäller till dess femtio år har förflutit efter

det år då bilden framställdes.

 Bestämmelserna i 2 § andra och tredje styckena, 3, 7 - 9 och 11 §§, 12 §

första stycket, 13, 15, 16 och 18 §§, 19 § första stycket första meningen och

andra stycket 1, 20 och 23 §§, 24 § första stycket, 25 -26 b, 26 d - 26 f, 26 i

- 28, 31 - 38, 41, 42 och 50 - 52 §§ skall tilllämpas på bilder som avses i

denna paragraf. Är en sådan bild föremål för upphovsrätt, får denna rätt också

göras gällande.

 Som en följd av de ändringar som har gjorts i 19 § har en ändring gjorts i

fjärde stycket i denna paragraf.

52 a §

 Om någon vill företa en vidaresändning genom kabel av verk som ingår i en

trådlös ljudradio- eller televisionsutsändning och begär men inte på önskade

villkor får avtal om detta hos en organisation som företräder svenska rättig-

hetshavare eller hos ett radio- eller televisionsföretag som verkställer utsänd-

ningar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, har han på begäran rätt till

förhandling med organisationen respektive företaget.

 En förhandlingsskyldig part skall själv eller genom ombud inställa sig vid

förhandlingssammanträde och, om det behövs, lägga fram ett motiverat förslag

till lösning av den fråga som förhandlingen avser. Parterna kan gemensamt välja

en annan form för förhandling än sammanträde.

 Den som bryter mot bestämmelsen i andra stycket skall ersätta uppkommen skada.

Vid bedömande av om och i vilken utsträckning skada har uppkommit för någon

skall hänsyn tas även till dennes intresse av att bestämmelsen iakttas och till

övriga omständigheter av annat än rent ekonomisk betydelse

 Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.3 i den allmänna motiveringen. Den

syftar till att säkerställa att parterna påbörjar och genomför allvarligt menade

förhandlingar angående tillstånd till vidaresändning genom kabel och att sådana

förhandlingar inte hindras eller uppehålls utan giltiga skäl.

 Paragrafen har utformats efter mönster av bestämmelserna i 10, 15, 54 och 55

§§ medbestämmandelagen (1976:580).

Första stycket

 Bestämmelsen ger en förhandlingsrätt åt den som vill företa en vidaresändning

genom kabel men inte får tillstånd till detta på önskade villkor.

Andra stycket

 Bestämmelsen handlar om innebörden av den förhandlingsrätt som ges i första

stycket. En förhandlingsskyldig part måste inte bara inställa sig till och

närvara vid ett sammanträde för förhandling. Han måste också ge sitt bidrag till

att förhandlingarna förs framåt genom att tala om sin ståndpunkt i sak och skä-

len för denna samt gå in i en saklig diskussion med motparten. Att parten till

äventyrs anser att hans ståndpunkt är den enda riktiga förändrar inte detta. Be-

stämmelsen lägger dock inte någon rättslig skyldighet på en part att komma fram

till en uppgörelse.

Tredje stycket

 En förhandlingsskyldig part som bryter mot andra stycket skall utge ersättning

för uppkommen skada. Det främsta syftet med bestämmelsen är att inskärpa vikten

av att en part som är förhandlingsskyldig också uppfyller de krav som kan

ställas på honom. Det föreskrivs därför att, vid bedömningen av om och i vad mån

skada har uppkommit för någon, hänsyn skall tas även till dennes intresse av att

förhandlingsskyldigheten iakttas och till övriga omständigheter av annat än rent

ekonomisk betydelse. Storleken av ett sådant ideellt eller allmänt skadestånd

får bestämmas efter en skälighetsuppskattning av omständigheterna i det enskilda

fallet.

57 §

 Vad som sägs i 53 - 56 §§ skall också tillämpas på rättighet som skyddas genom

föreskrift i 5 kap.

Ändringen, som innebär att andra - fjärde styckena har utgått, är en följd av

att det i 45, 46 och 48 §§ har införts en självständig spridningsrätt för

närstående rättighetshavare. Därmed kommer de sanktionsbestämmelser som gäller

för verk att bli tillämpliga även på närstående rättighetshavares prestationer.

Det behövs då inte några särskilda sanktionsbestämmelser för närstående

rättighetshavare.

61 §

 Föreskrifterna i 45, 47 och 48 §§ är tillämpliga på framförande,

ljudupptagning samt ljudradio- och televisionsutsändning som äger rum i Sverige.

Dessutom tillämpas föreskrifterna i 45 § på framföranden av den som är svensk

medborgare eller har sin vanliga vistelseort i Sverige, föreskrifterna i 47 § på

ljudupptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk

person eller har sin vanliga vistelseort i Sverige och föreskrifterna i 48 § på

utsändningar av radio- eller televisionsföretag som har sitt säte här i landet.

Föreskrifterna i 46 § tillämpas på alla ljudupptagningar och på sådana

upptagningar av rörliga bilder vars framställare är svensk medborgare eller

svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i Sverige liksom på

sådana upptagningar av rörliga bilder som äger rum i Sverige.

 Föreskrifterna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk

medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige liksom på arbeten som först utgivits i Sverige.

 Av föreskrifterna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla

fotografiska bilder och övriga föreskrifter på fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige eller

 2. som först har utgivits i Sverige eller samtidigt i Sverige och utomlands

eller

 3. som har infogats i en byggnad eller annan anordning som är fast förenad med

marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i Sverige.

 Vid tillämpning av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt, om

bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

 I paragrafen har enbart gjorts redaktionella ändringar på grund av den

justering som har gjorts i 46 § första stycket.

61 a §

 När verk eller andra prestationer som skyddas enligt denna lag sänds ut till

allmänheten över satellit, skall den upphovsrättsligt relevanta åtgärden anses

ske i det land där sändarföretaget under sin kontroll och på sitt ansvar för in

prestationerna i en oavbruten överföring till satelliten och därifrån till mar-

ken.

 Detta gäller inte, om införandet äger rum i ett land som inte ingår i Euro-

peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och som inte heller tillhandahåller den

skyddsnivå som föreskrivs i kapitel 2 i Europeiska gemenskapernas råds direktiv

93/83/EEG av den 27 september 1993.

 Om i fall som avses i andra stycket uppsändningen till satelliten äger rum i

ett EES-land, skall den upphovsrättsligt relevanta åtgärden anses ske i det land

där uppsändningen äger rum. Om uppsändningen till satelliten inte äger rum i ett

EES-land men det radio- eller televisionsföretag som har beslutat om utsänd-

ningen har sitt säte i ett EES-land, skall den upphovsrättsligt relevanta

åtgärden anses ske i det landet.

 Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1. Den handlar om satellitsändningar med

en viss anknytning till EES.

Första stycket

 Inom upphovsrätten gäller allmänt att det avgörande för vilket lands lag som

är tillämplig på exempelvis ett offentligt framförande och bestämmande för hur

rättigheterna till framförandet skall förvärvas är var någonstans som den

upphovsrättsligt relevanta åtgärden sker. Bestämmelsen i första stycket tar

sikte på detta spörsmål och anger var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden

som huvudregel skall anses ske vid satellitsändningar.

Andra stycket

 Från den i första stycket angivna huvudregeln görs i andra stycket ett

undantag för de situationer där dels införandet av prestationerna äger rum i en

stat som inte ingår i EES, dels den staten inte tillhandahåller den skyddsnivå

som föreskrivs i direktivet om satellit- och kabelsändningar. Under dessa förut-

sättningar gäller inte huvudregeln i första stycket. För två situationer anges i

tredje stycket vad som då i stället skall gälla.

Tredje stycket

 Om huvudregeln i första stycket inte är tillämplig, anger tredje stycket två

fall då den upphovsrättsligt relevanta åtgärden anses ske i en stat inom EES.

Det första fallet är då uppsändningen till satelliten äger rum i en stat inom

EES. I så fall sker den upphovsrättsligt relevanta åtgärden i den staten. Det

andra fallet är då någon sådan uppsändning som nyss sagts inte äger rum men det

radio- eller TV-företag som har beslutat om utsändningen har sitt säte i en stat

inom EES. Då anses den upphovsrättsligt relevanta åtgärden ske i den staten.

 I andra fall än de två nu berörda ger paragrafen inte något svar på frågan var

den upphovsrättsligt relevanta åtgärden sker. Det får i stället komma an på

rättstillämpningen att avgöra det.

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:612) ommedling i vissa upp-

hovsrättstvister

1 §

 Denna lag tillämpas när det uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal som

utgör en förutsättning för en avtalslicens enligt 13 § eller, såvitt gäller

vidaresändning genom kabel, 26 f § lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk. Lagen tillämpas även vid motsvarande tvister

som kan uppkomma dels till följd av hänvisningarna till 13 § i 45, 46, 49 och 49

a §§ och till 26 f § i 45, 46 och 49 a §§ lagen om upphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk, dels när avtal om exemplarframställning skall ingås med

svenska radio- eller televisionsföretag eller avtal om vidaresändning genom

kabel skall ingås med radio- eller televisionsföretag som verkställer

utsändningar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

 Paragrafen reglerar lagens tillämpningsområde. Ändringen har behandlats i

avsnitt 6.3. Den innebär att lagen skall tillämpas också i tvister om

vidaresändning genom kabel.

5 a §

 Vid tvist om vidaresändning genom kabel skall ett av förlikningsmannen

framlagt förslag till lösning anses antaget, om ingen av parterna gör någon in-

vändning mot det inom tre månader från den dag då parten fick del av förslaget.

 Paragrafen, som är ny, handlar om tvister rörande vidaresändning genom kabel

och har behandlats i avsnitt 6.2. Den innebär att parterna skall anses ha

godtagit ett förslag till lösning som har lagts fram av medlaren, om någon part

inte har invänt mot förslaget inom en viss tid.

10 §

 Förlikningsmannen har rätt till skälig ersättning för arbete och kostnader. Om

inte annat har avtalats, skall ersättningen betalas av den part som har begärt

medlingen eller, om flera parter har begärt den, av dessa parter med lika delar.

 Paragrafen, som är ny, handlar om kostnaderna för medlingsförfarandet.

Utgångspunkten är att parterna själva får bestämma om detta. Om de inte har

avtalat om något, gäller att den påkallande parten skall stå för kostnaderna.

Har flera parter påkallat medling skall de svara med lika delar.

RÅDETS DIREKTIV 92/100/EEG

av den 19 november 1992

om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk

och om upphovsrätten närstående rättigheter

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT angetts i artikel 8a i fördraget

för att, i

DETTA DIREKTIV enlighet med artikel 3 f i

fördraget, införa

 ett system som säkerställer att

konkurrensen

med beaktande av Fördraget om upprättandet på den gemensamma marknaden inte

blir

av Europeiska ekonomiska gemenskapen, snedvriden.

särskilt artiklarna 57.2, 66 och 100a i

detta,

med beaktande av kommissionens förslag1, Uthyrning och utlåning av

upphovsrättsligt

 skyddade verk och alster som

omfattas av

i samarbete med Europaparlamentet2, närstående rättigheter spelar en

allt större

 roll, särskilt för upphovsmän,

utövande

med beaktande av Ekonomiska och sociala konstnärer, fonogramframställare

och

kommitténs yttrande3, och filmproducenter. Piratkopiering

blir ett

 allt större hot.

med beaktande av följande:

Det finns olikheter i det rättsskydd som

lagstiftning och rättspraxis i de olika Tillfredsställande skydd av

upphovsrättsligt

medlemsstaterna erbjuder för upphovs- skyddade verk och närstående

rättsligt skyddade verk och alster som rättighetshavares alster i form

av

omfattas av närstående rättigheter vad uthyrnings- och

utlåningsrättigheter samt

beträffar uthyrning och utlåning. Sådana skyddet för rätten till

upptagning,

olikheter skapar hinder för handeln och mångfaldigande, spridning,

ljudradio- eller

snedvrider konkurrensen, och hindrar TV-utsändning och återgivning för

allmänheten

därmed att den inre marknaden genomförs och kan därför anses ha grundläggande

betydelse

fungerar väl. för gemenskapens ekonomiska och

kulturella

 utveckling.

Dessa olikheter i rättsskyddet kan mycket

väl bli större genom att olika

medlemsstater inför ny, skiljaktig Skyddet för upphovsrätt och

närstående

lagstiftning eller genom att den rättigheter måste anpassas till

den

rättspraxis som tolkar den befintliga ekonomiska utvecklingen, t.ex.

nya former

lagstiftningen utvecklas olika. för nyttjande.

Olikheterna bör därför undanröjas för att

tillgodose syftet att införa en marknad Upphovsmännens och de utövande

konstnärernas

utan inre gränser så som detta har skapande och konstnärliga arbete

förutsätter

 en tillräcklig inkomst som

underlag för

 fortsatt skapande och

konstnärligt arbete,

1EGT nr C 53, 28.2.1991, s. 35 och och de investeringar som krävs,

särskilt för

 EGT nr C 128, 20.5.1992, s. 8. framställning av fonogram och

filmer, är

2EGT nr C 67, 16.3.1992, s. 92 och beslut särskilt stora och riskfyllda.

Möjligheten

 av den 28 oktober 1992. (Ännu inte att säkerställa en sådan inkomst

och att återfå

 offentliggjort i EGT). investeringarna kan effektivt

garanteras

3EGT nr C 269, 14.10.1991, s. 54. endast genom tillfredsställande

rättsligt

 skydd för rättighetshavarna.

Skapande, konstnärliga och affärsmässiga När den skäliga ersättningen

fastställs måste

verksamheter utförs i stor utsträckning av hänsyn tas till i vilken grad

upphovsmännen

egenföretagare. Sådana verksamheter måste och de utövande konstnärerna

bidragit till

underlättas genom att ett enhetligt fonogrammet eller filmen i fråga.

rättsskydd föreskrivs inom gemenskapen.

 Det är också nödvändigt att

skydda åtminstone

 upphovsmännens rättigheter vad

gäller utlåning

I den mån dessa verksamheter huvudsakligen till allmänheten genom särskilda

regler.

består i att tillhandahålla tjänster, måste Alla åtgärder som bygger på

artikel 5 i detta

de också underlättas genom att ett direktiv måste dock överensstämma

med

enhetligt rättssystem upprättas inom gemenskapslagstiftningen,

särskilt artikel

gemenskapen. 7 i fördraget.

 Föreskrifterna i kapitel 2

hindrar inte

Medlemsstaternas lagstiftning bör medlemsstaterna från att

utsträcka

tillnärmas på ett sätt som inte strider mot presumtionsbestämmelsen i artikel

2.5 till

de internationella överenskommelser som att omfatta de ensamrätter som

avses i

många medlemsstaters lagstiftning om kapitlet. Reglerna i kapitel 2

hindrar

upphovsrätt och närstående rättigheter bygger heller inte medlemsstaterna från

att

på. föreskriva att det, när annat

inte visats,

 skall antas att de utövande

konstnärerna har

 medgivit nyttjande av de

ensamrätter som

Gemenskapens juridiska regelverk om enligt de reglerna tillkommer

dem, i den

uthyrnings- och utlåningsrättigheter och mån en sådan presumtionsregel är

förenlig med

vissa upphovsrätten närstående rättigheter Internationella konventionen om

skydd för

kan begränsas till föreskrifter om att utövande konstnärer,

fonogramframställare och

medlemsstaterna skall tillhandahålla vissa radioföretag (nedan kallad

grupper av rättighetshavare skydd för Romkonventionen).

uthyrnings- och utlåningsrättigheter och

till att vissa grupper av rättighetshavare Medlemsstaterna får föreskriva

mera

inom området närstående rättigheter långtgående skydd för innehavare

av närstående

tillförsäkras rättigheter till upptagning, rättigheter än det som föreskrivs

i artikel 8

mångfaldigande, spridning, radio- och i detta direktiv.

TV-utsändning och återgivning för

allmänheten. De harmoniserade uthyrnings- och

 utlåningsrättigheterna samt det

Begreppen uthyrning och utlåning måste harmoniserade skyddet för

närstående

definieras för detta direktivs ändamål. rättigheter bör inte utövas på

ett sätt som

 innebär en dold inskränkning i

handeln

För klarhets skull bör från uthyrning och mellan medlemsstaterna eller på

ett sätt som

utlåning i detta direktivs mening undantas strider mot regeln om tidsföljden

för

vissa former av tillhandahållande såsom nyttjande i olika medier så som

denna regel

exempelvis tillhandahållande av fonogram har erkänts i domen i målet

Société Cinéthèque

eller filmer (filmverk, andra mot FNCF1.

audiovisuella verk eller eljest rörliga

bilder med eller utan åtföljande ljud) för

offentligt framförande eller utsändning i

radio eller television, eller HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

tillhandahållande för visning eller för

tillgodogörande på platsen. Utlåning i detta

direktivs mening skall inte heller KAPITEL 1

omfatta lån mellan inrättningar som är

tillgängliga för allmänheten. Uthyrnings- och

utlåningsrättigheter

När utlåning från en inrättning som är

tillgänglig för allmänheten föranleder Artikel 1

betalning och beloppet inte överstiger vad

som behövs för att täcka inrättningens Föremålet för harmonisering

driftskostnader, föreligger inte någon 1.I enlighet med föreskrifterna i

detta kapital skall medlemsstaterna med

 den

direkt eller indirekt ekonomisk eller inskränkning som föreskrivs i

artikel

 5

kommersiell nytta i detta direktivs införa en rätt att medge eller

förbjuda

mening. uthyrning och utlåning av

original

 och

 andra exemplar av

upphovsrättsligt

skyddade

Det är nödvändigt att tillförsäkra upphovsmän verk och de andra alster som

avses

 i

och utövande konstnärer en skälig ersättning artikel 2.1.

som de inte kan avstå från.

Rättighetshavarna måste ha möjlighet att

uppdra förvaltningen av denna rättighet 1 Mål nr 60/84 och 61/84 [1985]

ECR

 s.

till kollektiva organisationer. 2605.

Den skäliga ersättningen kan erläggas i form

av en eller flera betalningar när avtalet

ingås eller när som helst därefter.

2. av en film innebär att uthyrning

har

I detta direktiv avses med uthyrning medgivits, förutsatt att avtalet

föreskriver

upplåtelse för bruk under en begränsad tid en skälig ersättning i den mening

som

 avses

mot direkt eller indirekt ekonomisk eller i artikel 4. Medlemsstaterna får

också

kommersiell nytta. föreskriva att denna punkt får

motsvarande

 tillämpning på de rättigheter som

behandlas

 i

3. kapitel 2.

I detta direktiv avses med utlåning

upplåtelse för bruk under en begränsad tid Artikel 3

utan direkt eller indirekt ekonomisk

eller kommersiell nytta när upplåtelsen Uthyrning av datorprogram

sker genom inrättningar som är tillgängliga Detta direktiv skall inte

 påverka

för allmänheten. tillämpningen av artikel 4 c i

rådets

 direktiv 91/250/EEG av den 14 maj

1991

 om

4. rättsligt skydd för

datorprogram1.

De rättigheter som avses i punkt 1

konsumeras inte genom försäljning eller

annan spridning av original eller andra Artikel 4

exemplar av upphovsrättsligt skyddade verk

eller upplåtelse av de rättigheter som Oeftergivlig rätt till skälig

ersättning

avses i artikel 2.1. 1.När en upphovsman eller

utövande konstnär har överlåtit eller upplåtit sin

uthyrningsrätt

 avseende ett fonogram eller ett

original

Artikel 2 eller annat exemplar av en film

till

 en

Innehavare och föremål för uthyrnings- och fonogramframställare eller

 en

 utlåningsrättigheter filmproducent, behåller

upphovsmannen

 eller

 den utövande konstnären rätten

att

 erhålla

1. skälig ersättning för

uthyrningen.

Ensamrätten att medge eller förbjuda

uthyrning och utlåning skall tillkomma 2.Upphovsmannen eller den

utövande konstnären kan inte avstå från sin rätt till

 skälig

 ersättning.

- upphovsmannen vad gäller original och

 andra exemplar av hans verk, 3.Förvaltningen av rätten till

skälig ersättning får uppdras åt kollektiva

organisationer som

 företräder upphovsmännen eller de

utövande

- den utövande konstnären vad gäller konstnärerna.

 upptagningar av hans framförande,

 4.Medlemsstaterna får införa

regler om och i vilken utsträckning det får

föreskrivas att

- fonogramframställaren vad gäller hans rätten att uppbära skälig

ersättning

 skall

 fonogram, och förvaltas av kollektiva

organisationer

 och

 om från vem ersättningen kan

utkrävas

 eller

- den som producerat första upptagningen inkasseras.

 av en film vad gäller original och

 andra exemplar av filmen. I detta

 direktiv avses med film ett filmverk Artikel 5

 eller annat audiovisuellt verk eller

 eljest rörliga bilder med eller utan Undantag från ensamrätten till

offentlig

 åtföljande ljud. utlåning

2. 1.Medlemsstaterna får föreskriva

undantag från den ensamrätt vad gäller offentlig

utlåning

I detta direktiv betraktas ett filmverks som anges i artikel 1, förutsatt

att

eller annat audiovisuellt verks åtminstone upphovsmän får

ersättning för

 ut-

huvudregissör som dess upphovsman eller en låningen. Medlemsstaterna skall

ha

 frihet

av dess upphovsmän. Medlemsstaterna får att bestämma ersättningens

storlek med

 hänsyn

föreskriva att även andra personer skall till sina kulturfrämjande syften.

anses som upphovsmän.

 2.När medlemsstaterna inte

tillämpar den ensamrätt till utlåning som avses i

artikel 1 i

3. fråga om fonogram, filmer och

datorprogram,

Detta direktiv omfattar inte uthyrnings- skall de införa en rätt till

ersättning,

och utlåningsrättigheter avseende byggnader åtminstone för upphovsmännen.

och alster av brukskonst.

4.

De rättigheter som avses i punkt 1 kan 1 EGT nr L 122, 17.5.1991, s. 42.

överlåtas, bli föremål för licensavtal eller

eljest upplåtas.

5.

Utan att det påverkar tillämpningen av

punkt 7 skall en utövande konstnär som

omfattas av ett avtal om framställningen

av en film vilket träffats individuellt

eller kollektivt mellan utövande konstnärer

och en filmproducent, anses ha överlåtit

uthyrningsrättigheten i den mån annat inte

föreskrivs i avtalet eller följer av

artikel 4.

6.

Medlemsstaterna får föreskriva en liknande

presumtionsregel beträffande upphovsmän som

den som avses i föregående punkt.

7.

Medlemsstaterna får föreskriva att ett

avtal mellan en utövande konstnär och en

filmproducent om framställningen

3. framföranden, utom när

framförandet i

 sig

Medlemsstaterna får undanta vissa självt sker vid en

radio- eller

kategorier av inrättningar från TV-utsändning eller härrör från

en

upptagning.

skyldigheten att betala ersättning enligt

punkterna 1 och 2.

 2.Medlemsstaterna skall

föreskriva rätt till en enda skälig ersättning från användaren

när ett

4. fonogram som har utgivits i

kommersiellt

Kommissionen skall, i samarbete med syfte används i original eller

kopia

 för

medlemsstaterna, före den 1 juli 1997 trådlös utsändning eller eljest

för

återgivning

upprätta en rapport om offentlig utlåning i för allmänheten. De skall

säkerställa

 att

gemenskapen. Den skall sända rapporten denna ersättning fördelas mellan

de

 berörda

till Europaparlamentet och till rådet. utövande konstnärerna

 och

 fonogramframställarna.

Medlemsstaterna

 får

 KAPITEL 2 fastställa villkoren för hur

ersättningen

 skall fördelas mellan dem när det

saknas

 UPPHOVSRÄTTEN NÄRSTÅENDE RÄTTIGHETER avtal dem emellan.

 Artikel 6

 3.Medlemsstaterna skall

föreskriva att radio- och TV-företag har ensamrätt att

medge eller

Upptagningsrätt förbjuda trådlös återutsändning

av sina

trådlösa

 utsändningar liksom återgivning

för

1. allmänheten av sina utsändningar

om

 sådan

Medlemsstaterna skall föreskriva att återgivning sker på platser till

vilka

utövande konstnärer har ensamrätt att medge allmänheten har tillträde mot

erläggande

 av

eller förbjuda upptagning av sina inträdesavgift.

framföranden.

2.

Medlemsstaterna skall föreskriva att

radio- eller televisionsföretag har

ensamrätt att medge eller förbjuda upp- Artikel 9

tagning av sina utsändningar, när dessa

sker över tråd eller trådlöst, inbegripet

sändning genom kabel eller satellit. Spridningsrätt

3. 1.Medlemsstaterna skall

föreskriva en ensamrätt - nedan kallad "spridningsrätt" -

för nedan

En kabeldistributör skall inte ha de nämnda rättighetshavare att genom

försäljning

rättigheter som avses i punkt 2 när den eller på annat sätt göra exemplar

av

 nedan

enbart genom kabel vidaresänder ett radio- nämnda alster tillgängliga för

allmänheten:

eller TV-företags utsändningar.

 - Utövande konstnärer vad

gäller

 Artikel 7 upptagningar av deras

framföranden.

Rätt till mångfaldigande - Fonogramframställare vad

gäller

 deras

 fonogram.

1.

Medlemsstaterna skall föreskriva att - Dem som har producerat

 första

ensamrätt att medge eller förbjuda direkt upptagningen av filmer vad

gäller

eller indirekt mångfaldigande tillkommer original och andra exemplar

av

 deras

 filmer.

- utövande konstnärer vad gäller

 upptagningar av deras framföranden, - Radio- och TV-företag vad

gäller

- fonogramframställare vad gäller deras upptagningar av deras

utsändningar

 så

 fonogram, som dessa anges i artikel

6.2.

- dem som har producerat första

 upptagningen av filmer vad gäller

 original och andra exemplar av deras 2.Spridningsrätten till de alster

som avses i punkt 1 skall inte konsumeras

 inom

 filmer, gemenskapen utom då första

försäljningen

 av

- radio- och TV-företag vad gäller ett exemplar inom gemenskapen

görs

 av

 upptagningar av deras utsändningar så rättighetshavaren själv eller med

dennes

 som dessa anges i artikel 6.2. samtycke.

2.

Den rätt till mångfaldigande som avses i 3.Spridningsrätten skall inte

påverka tillämpningen av de särskilda reglerna i

kapitel 1,

punkt 1 får överlåtas, göras till föremål för särskilt artikel 1.4.

licensavtal eller eljest upplåtas.

 Artikel 8 4.Spridningsrätten kan överlåtas,

bli föremål för licensavtal eller eljest upplåtas.

Radio- och TV-utsändning och återgivning för

 allmänheten

1.

Medlemsstaterna skall föreskriva att

utövande konstnärer har ensamrätt att medge

eller förbjuda trådlös radio- och

TV-utsändning och återgivning för allmänheten

av sina

 Artikel 10 KAPITEL 4

Inskränkningar i rättigheterna

 GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

1.

Medlemsstaterna får föreskriva

inskränkningar i de rättigheter som avses i Artikel 13

kapitel 2 vad gäller följande utnyttjanden:

a) Enskilt bruk. Tidpunkt för tillämpning

 1.Detta direktiv skall tillämpas

på alla i direktivet avsedda upphovsrättsligt

skyddade

b) Korta avsnitt vid redogörelse för verk, framföranden, fonogram,

radio-

 och

 dagshändelser. TV-utsändningar och första

upptagningen

 av

 filmer som den 1 juli 1994

alltjämt

 är

c) Radio- eller TV-företags efemära skyddade genom

medlemsstaternas

 upptagning som görs med företagets egen lagstiftning om upphovsrätt och

närstående

 utrustning och för bruk vid dess egna rättigheter eller som vid den

tidpunkten

 utsändningar. uppfyller kriterierna för skydd

enligt

 detta direktiv.

d) Uteslutande i undervisnings- eller 2.Bestämmelserna i detta direktiv

skall inte påverka bedömningen av handlingar

avseende

 vetenskapligt forskningssyfte. utnyttjanden av verk eller alster

som

 har

 företagits före den 1 juli 1994.

2. 3.Medlemsstaterna får föreskriva

att rättighetshavare skall anses ha lämnat sitt

samtycke

Oavsett vad som föreskrivs i punkt 1 får till uthyrning eller utlåning av

ett

 alster

varje medlemsstat föreskriva samma slags av det slag som avses i artikel

2.1 om

 det

inskränkningar i skyddet för utövande kan visas att detta före den 1

juli

 1994

konstnärer, fonogramframställare, radio- gjorts tillgängligt för tredje

man för

 detta

och TV-företag och den som producerat ändamål eller har förvärvats före

nämnda dag.

 När

första upptagningen av filmer, som den alstret är en digital upptagning

får

 dock

föreskriver när det gäller skyddet för medlemsstaterna föreskriva

 att

upphovsrätten till litterära och rättighetshavarna skall ha rätt

till

 skälig

konstnärliga verk. Tvångslicenser får dock ersättning för uthyrningen eller

utlåningen

föreskrivas endast i den mån de är förenliga av alstret.

med Romkonventionen. 4.Medlemsstaterna behöver inte

tillämpa bestämmelserna i artikel 2.2 på filmverk

eller

 andra audiovisuella verk

som har

3. producerats före den 1 juli 1994.

Punkt 1 a skall inte påverka tillämpningen 5.Medlemsstaterna får föreskriva

den tidpunkt från vilken bestämmelserna i artikel

2.2

av befintlig eller framtida lagstiftning skall börja tillämpas, förutsatt

att

 denna

om ersättning för kopiering för enskilt tidpunkt inte sätts senare än

till den

 1

bruk. juli 1997.

 6.Detta direktiv skall, utan att

det påverkar tillämpningen av punkt 3 och om inte

 annat

 KAPITEL 3 följer av punkterna 8 och 9, inte

påverka

 avtal som träffats innan

direktivet

 antogs.

 SKYDDSTID 7.Medlemsstaterna får föreskriva,

i den mån detta inte strider mot vad som sägs i

punkt 8

 och 9, att rättighetshavare som

förvärvar

 nya

 Artikel 11 rättigheter genom de nationella

regler

 som

 införs vid genomförandet av detta

direktiv

Skyddstiden för upphovsmäns rättigheter och som före den 1 juli 1994 har

lämnat

 sitt

Om inte annat följer av ytterligare samtycke till utnyttjande av sitt

alster

harmonisering skall skyddet för de skall anses ha överlåtit

de nya

rättigheter för upphovsmän som avses i detta ensamrätterna.

direktiv inte upphöra före utgången av den

skyddstid som föreskrivs i 8.Medlemsstaterna får föreskriva

den tidpunkt från vilken den oeftergivliga rätten

 till

Bernkonventionen för skydd av litterära och skälig ersättning enligt artikel

4

 skall

konstnärliga verk. gälla, förutsatt att denna

tidpunkt

 inte

 sätts senare än till den 1 juli

1997.

 Artikel 12

 9.Beträffande avtal som träffats

före den 1 juli 1994 skall den oeftergivliga

rätten till

Skyddstiden för närstående rättigheter skälig ersättning enligt artikel

4

 gälla

 endast då upphovsmän eller

utövande

konstnärer

Om inte annat följer av ytterligare eller de som företräder dem har

framställt

 en

harmonisering skall skyddet för de begäran därom före den 1 januari

1997. Om

 en

rättigheter för utövande konstnärer, överenskommelse mellan

rättighetshavarna

fonogramframställare och radio- eller inte uppnås i fråga om

ersättningens

 storlek

TV-företag som avses i detta direktiv inte får medlemsstaterna bestämma en

skälig

upphöra före utgången av de skyddstider som ersättningsnivå.

för dessa fall föreskrivs i

Romkonventionen. Skyddet för de rättigheter

för dem som producerat första upptagningen

av sådana filmer som avses i detta

direktiv skall inte upphöra tidigare än

tjugo år efter utgången av det år då

upptagningen gjordes.

 Artikel 14 om hur hänvisningen skall göras

skall

 varje

 medlemsstat själv utfärda.

 Förhållandet mellan upphovsrätt och

 upphovsrätten närstående rättigheter

 2.Medlemsstaterna skall

underrätta kommissionen om de centrala bestämmelser i

nationell

Skyddet för upphovsrätten närstående lagstiftning som de antar inom

det

 område

rättigheter enligt detta direktiv får inte som omfattas av detta direktiv.

inskränka eller på något sätt påverka skyddet

för upphovsrätten.

 Artikel 16

 Artikel 15

 Detta direktiv riktar

sig till

Slutbestämmelser medlemsstaterna.

1.

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de Utfärdat i Bryssel den 19

november

1992.

lagar och andra författningar som är

nödvändiga för att följa detta direktiv

senast den 1 juli 1994. De skall genast På rådets vägnar

underrätta kommissionen om detta.

 E. LEIGH

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser

skall dessa innehålla en hänvisning till Ordförande

detta direktiv eller åtföljas av en sådan

hänvisning när de offentliggörs. Närmare

föreskrifter

RÅDETS DIREKTIV 93/83/EEG

av den 27 september 1993

om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter

avseende satellitsändningar och vidaresändning via kabel

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT

DETTA DIREKTIV

 föreskrivs i en medlemsstats

lagar

 eller andra författningar

angående

 påbörjande och utövande av

egenföre-

med beaktande av Fördraget om upprättandet tagande.

av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta, 3. Sändningar över gränserna

inom

 gemenskapen särskilt via

satellit och

med beaktande av kommissionens förslag1, kabel är ett av de mest

betydande sätten

 att uppfylla gemenskapens mål

som är både

i samarbete med Europaparlamentet2, politiska, ekonomiska,

sociala,

 kulturella och juridiska.

med beaktande av Ekonomiska och sociala

kommitténs yttrande3, och 4. Rådet har redan antagit

direktiv

 89/552/EEG av den 3 oktober

1989 om

med beaktande av följande: samordning av vissa

bestämmelser som

 fastställts i

medlemsstaternas lagar

1. De mål för gemenskapen som fastställts i och andra författningar om

utförandet av

 fördraget innefattar upprättande av ett sändningsverksamhet för

television4.

 allt fastare förbund mellan Europas Direktivet föreskriver

främjande av pro-

 folk, vilket skall främja närmare duktion av europeiska

 förbindelser mellan de stater som den televisionsprogram, reklam

och

 förenar och säkerställa ekonomiskt och sponsring, skydd av

minderåriga och rätt

 socialt framåtskridande i till genmäle.

 medlemsländerna genom gemensamma

 åtgärder för att avskaffa de barriärer 5. Uppnåendet av dessa mål i

fråga om

 som delar Europa. gränsöverskridande

satellitsändningar och

 vidaresändning via kabel av

program från

2. Fördraget föreskriver för detta syfte andra medlemsstater försvåras

för närva-

 att en gemensam marknad och ett rande av ett antal olikheter

mellan

 område utan inre gränser upprättas. nationell

upphovsrättslagstiftning och

 Åtgärder för att uppnå detta innefattar viss osäkerhet om innehållet

i gällande

 att hinder för fri rörlighet av tjänster rätt. Detta betyder att

 avskaffas och att ett system införs för rättighetsinnehavaren utsätts

för risken

 att säkerställa att konkurrensen på den att få se sina verk

utnyttjade utan

 gemensamma marknaden inte snedvrids. ersättning eller att enskilda

 För att uppnå detta får rådet anta innehavare av ensamrätt i

olika

 direktiv för att samordna de medlemsstater kan blockera

 bestämmelser som utnyttjandet av sina

rättigheter. I

 synnerhet osäkerheten om

innehållet i

 gällande rätt utgör ett

direkt hinder för

1EGT nr C 225, 1.10.1991, s. 3 och fri rörlighet av program inom

 EGT nr C 25, 28.1.1993, s. 43. gemenskapen.

2EGT nr C 305, 23.11.1992, s. 129 och

 EGT nr C 255, 20.9.1993.

3EGT nr C 98, 21.4.1992, s. 44.

 4EGT nr L 298, 17.10.1989, s. 23.

6. Från upphovsrättslig synpunkt görs för så sätt att den väsentliga

skillnaden

 närvarande en skillnad mellan överföring inom hela gemenskapen blir om

verk

 till allmänheten via direktsändande och andra skyddade

prestationer görs

 satellit och överföring till allmänheten tillgängliga för allmänheten.

Detta

 via kommunikationssatellit. Eftersom kommer också att säkerställa

lika

 individuell mottagning nuförtiden är behandling av producenter av

gräns-

 möjlig och kostnaden bärbar i fråga om överskridande sändningar

oavsett om de

 båda satellittyperna finns det inte använder direktsändande

satellit eller

 längre något skäl för denna skilda en kommunikationssatellit.

 rättsliga behandling.

 14. Den osäkerhet beträffande

vilka

7. Fri sändning av program försvåras också rättigheter som skall

förvärvas vilken

 genom den nuvarande rättsliga hindrar gränsöverskridande

satellitsänd-

 osäkerheten om huruvida sändning via en ningar bör elimineras genom

att man

 satellit vars signaler kan tas emot definierar överföring till

allmänheten

 direkt påverkar rättigheterna bara i via satellit på

gemenskapsnivå. Denna

 sändarlandet eller i alla mottagarlän- definition bör på samma gång

specificera

 der tillsammans. Eftersom var sändningen äger rum. En

sådan

 kommunikationssatelliter och definition är nödvändig för

att undvika

 direktsändande satelliter behandlas en samtidig tillämpning av

flera

 lika från upphovsrättslig synpunkt nationella lagar på en enda

sändning.

 inverkar nu denna osäkerhet på nästan Överföring till allmänheten

via satellit

 alla program som sänds inom inträffar bara när och i en

medlemsstat

 gemenskapen via satellit. där programbärande signaler

sänds under

 en sändarorganisations ansvar

och

 kontroll i en oavbruten

överföringskedja

8. Dessutom saknas den rättsliga till satelliten och sedan ner

till

 säkerhet, som är en förutsättning för fri jorden. Normala tekniska

förfaranden

 rörlighet för sändningar inom som rör programbärande

signaler bör inte

 gemenskapen, när program som sänds över anses vara avbrott i

sändningskedjan.

 gränserna tas emot och vidaresänds via

 kabelnät.

 15. Förvärv genom avtal om

ensamrätt till

 sändningar bör ske i enlighet

med

9. Utvecklingen av förvärv av rättigheter lagstiftningen om upphovsrätt

och

 genom avtal ger redan ett betydande närstående rättigheter i den

medlemsstat

 bidrag till skapandet av det önskade där överföring till

allmänheten via

 audiovisuella området. Sådana avtal bör satellit sker.

 i fortsättningen säkerställas och en

 smidig tillämpning av dem bör främjas när 16. De princip om avtalsfrihet

som detta

 så är möjligt. direktiv grundar sig på

kommer att göra

 det möjligt att fortsätta att

begränsa

10. Kabeloperatörerna kan för närvarande utnyttjandet av dessa

rättigheter

 inte vara säkra på att de faktiskt har särskilt vad avser vissa

tekniska

 förvärvat alla de programrättigheter som sändningssätt eller vissa

språkversioner.

 omfattas av ett sådant avtal.

11. Slutligen är inte alla parter i olika 17. När ersättningen för de

förvärvade

 medlemsstater bundna på samma sätt av rättigheterna skall

fastställas bör

 skyldigheter som hindrar dem från att parterna ta hänsyn till alla

sändnings-

 utan giltigt skäl vägra att förhandla om aspekter, såsom den faktiska

publiken,

 förvärvandet av de rättigheter som är den potentiella publiken och

 nödvändiga för kabelsändning eller att språkversionen.

 låta sådana förhandlingar misslyckas.

12. De rättsliga ramarna för skapandet av 18. Tillämpningen av

 ett enda audiovisuellt område som ursprungslandsprincipen som

detta

 föreskrivs i direktiv 89/522/EEG skall direktiv innehåller skulle

kunna leda

 därför kompletteras vad gäller till problem i fråga om

gällande avtal.

 upphovsrätt. Detta direktiv bör därför

föreskriva en

 period på fem år för att

anpassa gällande

13. Man måste snarast få ett slut på de avtal när det är nödvändigt

med hänsyn till

 skillnader i behandlingen av direktivet. Den nämnda

 utsändning av program via kommunika- ursprungslandsprincipen bör

därför inte

 tionssatellit som finns i tillämpas på gällande avtal

som går ut

 medlemsstaterna, på

 före den 1 januari 2000. Om parterna verk och andra prestationer.

 denna dag fortfarande är intresserade

 av avtalen bör dessa parter vara 23. Mot bakgrund av denna

utveckling bör

 berättigade att åter förhandla om den skyddsnivå som ges enligt

detta

 avtalsvillkoren. direktiv till alla

rättsinnehavare inom

 de områden som omfattas av

detta

19. De gällande internationella direktiv löpande ses över.

 samproduktionsavtalen skall tolkas

 med hänsyn till det ekonomiska ändamål 24. Den harmonisering av

lagstiftningen

 och den omfattning som de som förutses i detta direktiv

berör

 undertecknande parterna kan förutse. harmonisering av de

bestämmelser som

 Tidigare internationella säkerställer en hög

skyddsnivå för

 samproduktionsavtal har ofta inte upphovsmän, utövande

konstnärer,

 uttryckligen och speciellt angett fonogramproducenter och

sändarföretag.

 överföring till allmänheten via satellit Denna harmonisering bör inte

tillåta ett

 i detta direktivs mening som en sändarföretag att dra fördel

av

 särskild typ av utnyttjande. Den skillnaderna i skyddsnivå

genom att det

 bakomliggande filosofin i många flyttar verksamheten till

skada för

 gällande internationella audiovisuella produktioner.

 samproduktionsavtal är att

 rättigheterna till samproduktionen 25. Det skydd som föreskrivs för

 skall utnyttjas separat och oberoende upphovsrätten närstående

rättigheter bör

 av var och en av samproducenterna anpassas i enlighet med vad

som

 genom att man delar upp omfattas av rådets direktiv

92/100/EEG

 nyttjanderättigheterna sinsemellan av den 19 november 1992 om

uthyrnings-

 enligt territoriella gränser. I den och utlåningsrättigheter och

om vissa

 situation när en överföring till upphovsrätten närstående

rättigheter inom

 allmänheten via satellit tillåts av en det immaterialrättsliga

området1 med

 samproducent och skulle inverka på avseende på överföring till

allmänheten

 värdet av en annan samproducents via satellit. Detta kommer

särskilt att

 nyttjanderättigheter skulle som en säkerställa att utövande

konstnärer och

 allmän regel tolkningen av ett sådant fonogramproducenter

garanteras en

 gällande avtal normalt innebära att den skälig ersättning för sina

framföranden

 senare samproducentens samtycke eller fonogram som överförs

till allmän-

 skulle förutsättas för den tidigare heten via satellit.

 samproducentens tillstånd till

 överföring till allmänheten via 26. Bestämmelserna i artikel 4

hindrar inte

 satellit. Språkexklusiviteten för den medlemsstaterna från att

utvidga den

 senare samproducenten kommer att presumtion som anges i

artikel 2.5 i

 påverkas när språkversionen eller direktiv 92/100/EEG till den

ensamrätt

 språkversionerna för överföring till som anges i artikel 4.

Bestämmelserna i

 allmänheten via satellit, inbegripet artikel 4 hindrar inte

heller

 när versionen är dubbad eller textad, medlemsstaterna från att

genom en

 sammanfaller med det eller de språk presumtion som kan avtalas

bort om

 som överlag förstås inom det tillstånd till utnyttjande av

de

 territorium som tilldelats den senare utövande konstnärernas

ensamrätt enligt

 samproducenten genom avtal. Ensamrätt denna artikel, om en sådan

presumtion är

 bör förstås som ett vidare begrepp när förenlig med den

Internationella

 överföring till allmänheten via satellit konventionen om skydd för

utövande

 rör ett verk som består av endast konstnärer, framställare av

fonogram

 bilder och som inte innehåller någon och radioföretag.

 dialog eller är otextade. En tydlig

 regel är nödvändig i de fall när det 27. Vidaresändning via kabel av

program från

 internationella samproduktionsavtalet en medlemsstat till en annan

är en

 inte uttryckligen reglerar upp- handling som är underkastad

upphovsrätt

 delningen i det speciella fallet av och i förekommande fall

närstående rättig-

 överföring till allmänheten via satellit heter. Kabeloperatörer skall

därför

 i detta direktivs mening. förvärva tillstånd från varje

 rättsinnehavare av varje

programavsnitt

20. Överföring till allmänheten via satellit som vidaresänds. Enligt detta

direktiv

 från icke-medlemsländer kommer under bör dessa tillstånd som ges

genom avtal,

 vissa förhållanden att bedömas ske i en om det inte föreskrivs ett

temporärt

 av gemenskapens medlemsstater. undantag för gällande

tvångslicenssystem.

21. Det är nödvändigt att säkerställa att

 skydd ges för upphovsmän, utövande

 konstnärer, fonogramproducenter och

 sändarföretag i alla medlemsstater och

 att detta skydd inte underkastas ett 1EGT nr L 346, 27.11.1992, s. 61.

 tvångslicenssysem. Endast på detta sätt

 är det möjligt att säkerställa att någon

 skillnad i skyddsnivå inom den

 gemensamma marknaden inte kommer att

 ge upphov till snedvridning av

 konkurrensen.

22. Det är sannolikt att nya tekniker kan

 ha en inverkan både på kvaliteten och

 det kvantitativa utnyttjandet av

28. För att säkerställa att utomstående som 32. Gemenskapsbestämmelser behövs

emellertid

 innehar rättigheter till enskilda inte för att behandla alla

dessa frågor

 programavsnitt inte genom att utöva eftersom verkningarna, kanske

med några

 sina rättigheter kan förhindra att från kommersiell synpunkt

obetydliga

 gällande avtal fungerar friktionsfritt undantag endast gör sig

gällande inom

 bör det föreskrivas en skyldighet för en enskild medlemsstats

gränser.

 rättsinnehavaren att uteslutande utöva

 sin rätt kollektivt genom att kräva att 33. Minimiregler bör föreskrivas

för att

 tillstånd skall ges genom en upprätta och garantera fri

och

 kollektiv organisation i den mån de oavbruten gränsöverskridande

sändning via

 särskilda egenskaperna i satellit och samtidigt

oförändrad

 vidaresändningen via kabel kräver vidaresändning via kabel av

program som

 detta. Rättigheterna att ge tillstånd sänds från andra

medlemsstater på en i

 som sådana förblir intakta och endast princip avtalsrättslig grund.

 utnyttjandet av denna rätt regleras i

 någon utsträckning så att rätten att ge 34. Detta direktiv bör inte

påverka

 tillstånd till en vidaresändning ytterligare harmonisering

inom området

 fortfarande kan överlåtas. Detta upphovsrätt och närstående

rättigheter och

 direktiv påverkar inte utnyttjandet av den kollektiva förvaltningen

av sådana

 de ideella rättigheterna. rättigheter. Möjligheten för

 medlemsstaterna att reglera

kollektiva

 organisationers verksamhet

bör inte

29. Det undantag som föreskrivs i artikel påverka friheten till

 10 bör inte begränsa rättsinnehavarens avtalsförhandlingar om de

rättigheter

 val att överföra sina rättigheter till som föreskrivs i detta

direktiv, med

 en kollektiv organisation och det förbehållet att sådana

förhandlingar

 därigenom ha en direkt andel i den äger rum inom ramen för

allmänna och

 ersättning som betalas av kabeldistri- särskilda nationella regler

vad avser

 butören för vidaresändning via kabel. konkurrenslagstiftning eller

hinder

 mot missbruk av

monopolställning.

30. Möjligheterna att sluta avtal om 35. Medlemsstaterna bör därför

komplettera de

 tillstånd för vidaresändning via kabel allmänna bestämmelser som

behövs för att

 bör främjas genom ytterligare bestämmel- uppnå målen i detta direktiv

genom att

 ser. En part som vill sluta ett införa rättsliga och

administrativa

 allmänt avtal bör för sin del vara bestämmelser i den inhemska

 skyldig att framlägga kollektiva lagstiftningen, förutsatt att

dessa

 förslag till ett avtal. Varje part inte strider mot målen i

detta direktiv

 skall dessutom vara berättigad att när och är förenliga med

 som helst begära hjälp av opartiska gemenskapslagstiftningen.

 medlare som har till uppgift att bistå

 vid förhandlingar och som kan lägga 36) Detta direktiv påverkar inte

 fram förslag. Sådana förslag och tillämpningen av

konkurrensreglerna i

 invändningar mot dessa bör delges de artiklarna 85 och 86 i

fördraget.

 berörda parterna i enlighet med det

 tillämpliga reglerna för delgivning av

 rättsliga handlingar särskilt enligt

 vad som föreskrivs i gällande HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

 internationella konventioner.

 Slutligen är det nödvändigt att

 säkerställa att förhandlingar inte

 blockeras utan giltig anledning eller

 att individuella rättsinnehavare inte KAPITEL 1

 hindras utan giltig anledning från

 att delta i förhandlingar. Ingen av DEFINITIONER

 dessa bestämmelser för främjande av

 förvärv av rättigheter påverkar den Artikel 1

 avtalsrättsliga karaktären vid förvärv av

 vidaresändningsrättigheter via kabel. Definitioner

 1. I detta direktiv avses med

satellit

 en

31. En övergångsperiod bör ges satellit som sänder på

frekvensband

 som

 medlemsstaterna för att behålla enligt internationella

telekommunika-

 befintliga organ med jurisdiktion tionsregler är förbehållna

sändning

 av

 inom sitt territorium i de fall när signaler för mottagning av

allmänheten

 eller

 rätten att vidaresända ett program via som är förbehållen

 kabel till allmänheten har vägrats

 utan rimliga skäl eller har erbjudits

 på oskäliga villkor av ett sändarföretag.

 Det är underförstått att rätten för de

 berörda parterna att höras av detta

 organ bör garanteras och att

 förekomsten av detta organ inte bör

 hindra att de berörda parterna får

 normal tillgång till domstolsprövning.

 sluten point-to-point-överföring. I det 4. I detta direktiv avses med

kollektiv

 senare fallet skall emellertid de organisation en organisation

som har

 förhållanden under vilka individuell som enda eller huvudsakliga

uppgift

 mottagning av signalerna äger rum vara att handha eller förvalta

 jämförbara med de som gäller i det första upphovsrättigheter eller

närstående

 fallet. rättigheter.

2. a) I detta direktiv avses med 5. I detta direktiv anses ett

filmverks

 överföring till allmänheten via eller audiovisuellt verks

huvudregissör

 satellit den handling som innebär som dess upphovsman eller en

av dess

 att ett sändarföretag under sin upphovsmän. Medlemsstaterna

kan

 kontroll och på sitt ansvar för in föreskriva att andra kan

anses som

 programbärande signaler avsedda för medupphovsmän.

 mottagning av allmänheten i en

 oavbruten överföringskedja som leder

 till satelliten och sedan ner till KAPITEL 2

 jorden.

 PROGRAMUTSÄNDNING VIA

SATELLIT

 b) Överföring till allmänheten via

 satellit sker uteslutande i den

 medlemsstat där de programbärande Artikel 2

 signalerna under sändarföretagets

 kontroll och på dess ansvar förs in

 i en oavbruten överföringskedja som Sändningsrättigheter

 leder till satelliten och sedan

 ner till jorden. Medlemsstaterna skall föreskriva

ensamrätt

 för upphovsmannen att ge

tillstånd

 till

 c) Om de programbärande signalerna är överföring till allmänheten via

satellit

 av

 kodade äger en överföring till upphovsrättsliga verk enligt de

bestämmelser

 allmänheten via satellit rum under som anges i detta kapitel.

 förutsättning att utrustning för

 avkodning av sändningen endast Artikel 3

 tillhandahålls allmänheten genom

 sändarföretaget eller med dess Förvärv av

sändningsrättigheter

 samtycke.

 1. Medlemsstaterna skall

säkerställa

 att

 d) När en överföring till allmänheten via det tillstånd som anges i artikel

2

 kan

 satellit sker i en förvärvas endast genom avtal.

 icke-medlemsstat som inte

 föreskriver den skyddsnivå som anges 2. En medlemstat kan föreskriva

att

 ett

 i kapitel 2, skall kollektivt avtal mellan en

kollektiv

 organisation och ett

sändarföretag

angående

 i) om de programbärande signalerna en viss given kategori av verk

kan

 sänds till satelliten från en utsträckas till rättsinnehavare

inom

 samma

 uppsändningsstation i en område som inte företräds av den

kollektiva

 medlemsstat, skall överföringen organisationen förutsatt att:

 till allmänheten via satellit

 anses ha skett i den med- - överföring till allmänheten

via

satellit

 lemsstaten och de rättigheter äger rum samtidigt med en

marksändning

 som föreskrivs i kapitel 2 av samma sändare och

 skall kunna göras gällande mot

 den person som driver - den icke företrädda

rättsinnehavaren

 när

 uppsändningsstationen, eller som helst har möjlighet att

utesluta

 utsträckningen av ett

kollektivt

 avtal

 ii) om någon uppsändningsstation till hans verk och att göra

sina

 i en medlemsstat inte används rättigheter gällande

antingen

 men det finns ett sändarföretag individuellt eller

kollektivt.

 som är etablerat i en

 medlemsstat och som har gett 3. Punkt 2 skall inte

gälla för

 ett uppdrag att verkställa kinematografiska verk

innefattande

 verk

 överföringen till allmänheten via som tillkommit genom en metod som

är

 satellit, skall överföringen likartad med kinematografi.

 anses ha skett i den

 medlemsstat där sändarföretaget 4. När lagen i en medlemsstat

föreskriver

 har sitt huvudsäte inom gemen- utsträckning av ett kollektivt

avtal

 i

 skapen och de rättigheter som enlighet med bestämmelserna i

punkt 2

 skall

 föreskrivs i kapitel 2 skall denna medlemsstat underrätta

kommissionen

 kunna göras gällande mot om vilka sändarföretag som är

berättigade

 till

 sändarföretaget. att använda sig av detta

 avtal.

 Kommissionen skall offentliggöra

denna

3. I detta direktiv avses med information i Europeiska

Gemenskapernas

 vidaresändning via kabel en samtidig, Officiella Tidning (C-serien).

 oförändrad och oavkortad vidaresändning

 via kabel eller mikrovågssystem till

 allmänheten av en ursprunglig sändning

 från en annan medlemsstat via tråd

 eller trådlöst, inbegripet sändning via

 satellit, av televisions- och

 radioprogram som är avsedda för

 mottagning av allmänheten.

 Artikel 4

Utövande konstnärers, fonogramproducenters

 och sändarföretags rättigheter

1. Vid överföring till allmänheten via

satellit skall utövande konstnärers,

fonogramproducenters och sändarföretags

rättigheter skyddas enligt bestämmelserna i

artiklarna 6, 7, 8 och 10 i direktiv

92/100/EEG.

2. Vid tillämpningen av punkt 1 skall

begreppet trådlös sändning i direktiv

92/100/EEG anses innefatta överföring till

allmänheten via satellit.

3. I fråga om utövandet av de rättigheter

som anges i punkt 1 skall artiklarna 2.7

och 12 i direktiv 92/100/EEG gälla.

 Artikel 5

Förhållandet mellan upphovsrätt och närstående

rättigheter

Skydd av upphovsrätten närstående rättigheter

enligt detta direktiv skall lämna intakt

och inte på något sätt påverka skyddet för

upphovsrätten.

 Artikel 6

 Minimiskydd

1. Medlemsstaterna kan föreskriva mer

långtgående skydd för innehavare av

upphovsrätten närstående rättigheter än det

som följer av artikel 8 i direktiv

92/100/EEG.

2. Vid tillämpningen av punkt 1 skall

medlemsstaterna tillämpa definitionerna i

artikel 1.1 och 1.2.

 Artikel 7

 Övergångsbestämmelser

1. I fråga om tillämpningen i tid av de

rättigheter som anges i artikel 4.1 i

detta direktiv, skall artikel 13.1, 2, 6

och 7 i direktiv 92/100/EEG gälla.

Artikel 13.4 och 5 i direktiv 92/100/EEG

skall gälla i tillämpliga delar.

2. Avtal angående utnyttjande av verk och

andra skyddade prestationer som gäller den

dag som anges i artikel 14.1 skall

omfattas av bestämmelserna i artiklarna

1.2, 2 och 3 från den 1 januari 2000 om de

går ut efter detta datum.

3. När ett internationellt

samproduktionsavtal som slutits innan det

datum som anges i artikel 14.1 mellan en

samproducent från en medlemsstat och en

eller flera samproducenter från andra

medlemsstater eller tredje land

uttryckligen föreskriver ett system med en

geografisk för- delning av nyttjanderätten

mellan samproducenterna för alla överför-

ingssätt till allmänheten utan att skilja

mellan vad som gäller för överföring till

allmänheten via satellit och vad som gäller

för andra överföringssätt, och när överföring

till allmänheten via satellit av

samproducenten skulle skada ensamrätten,

särskilt i språkligt hänseende, för en av

samproducenterna eller hans

rättsinnehavare inom ett bestämt

territorium, skall tillstånd av en av

samproducenterna eller dennes

rättsinnehavare för överföring till

allmänheten via satellit kräva samtycke i

förväg av innehavaren av denna ensamrätt,

antingen av samproducenten eller

rättsinnehavaren.

 KAPITEL 3

 VIDARESÄNDNING VIA KABEL

 Artikel 8

 Rätt till vidaresändning via kabel

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att

gällande upphovsrätt och närstående

rättigheter tillämpas när program från andra

medlemsstater vidaresänds via kabel inom

deras territorium och att sådan

vidaresändning äger rum på grundval av

individuella eller kollektiva avtal

mellan upphovsrättsinnehavare, innehavare

av närstående rättigheter och kabelopera-

törer.

2. Utan hinder av punkt 1 kan

medlemsstaterna till och med den 31

december 1997 behålla sådana

tvångslicenssystem som är i kraft eller som

uttryckligen föreskrivs enligt nationell

lagstiftning den 31 juli 1991.

 Artikel 9

Utövande av rätten till vidaresändning via

 kabel

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att

rätten för upphovsrättsinnehavare och

innehavare av närstående rättigheter att

meddela eller vägra tillstånd för en

kabeloperatör att vidaresända via kabel

bara kan utövas genom en kollektiv

organisation.

2. När en rättsinnehavare inte har överfört

handhavandet av sina rättigheter till en

kollektiv organisation skall den

kollektiva organisation som förvaltar

rättigheter i samma kategori anses vara

bemyndigad att förvalta hans rättigheter.

När mer än en kollektiv organisation

förvaltar rättigheter i samma kategori

skall rättighetsinnehavaren fritt kunna

välja vilken av dessa kollektiva

organisationer som skall anses ha rätt att

förvalta hans rättigheter. En

rättsinnehavare som avses till i denna

punkt skall ha samma rättigheter och

skyldigheter som följer av det avtalet

mellan kabeloperatören och den kollektiva

organisation som anses bemyndigad att

förvalta hans rättigheter som de

rättighetsinnehavare som har

bemyndigat

den kollektiva organisationen, och han 2. En medlemsstat som

inom sitt

skall kunna göra anspråk på dessa rättigheter territorium den dag som anges i

artikel

inom en period som bestäms av den berörda 14.1 har ett organ med behörighet

i

 fall

medlemsstaten och som skall vara minst där rätten att vidaresända ett

program

 via

tre år räknat från dagen för den kabel till allmänheten i den

medlemsstaten

vidaresändning via kabel som innefattar har vägrats utan rimliga skäl

eller

hans verk eller andra skyddade erbjudits på oskäliga villkor av

ett

prestationer. sändarföretag får behålla detta

organ.

3. En medlemsstat kan föreskriva att när 3. Punkt 2 skall gälla för en

övergångsperiod

en rättighetsinnehavare ger tillstånd till av åtta år från den dag som anges

i

 artikel

en ursprunglig sändning inom dess 14.1.

territorium av ett verk eller annat

skyddsobjekt skall han bedömas ha samtyckt KAPITEL 4

till att inte utöva sina rättigheter till

vidaresändning via kabel på en individuell ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

grund utan att utöva dem enligt

bestämmelserna i detta direktiv. Artikel 13

 Artikel 10 Kollektiv förvaltning av

rättigheter

Utövande av rättigheter till vidaresändning Detta direktiv påverkar

 inte

 via kabel för sändarföretag medlemsstaternas reglering av

kollektiva

 organisationers verksamhet.

Medlemsstaterna skall säkerställa att

artikel 9 inte tillämpas på de rättigheter

som utövas av ett sändarföretag vad avser Artikel 14

dess egen utsändning oberoende av om de

berörda rättigheterna är dess egna eller har Slutbestämmelser

överförts till det av andra upphovsrättsin-

nehavare och/eller innehavare av närstående 1. Medlemsstaterna skall sätta i

kraft

 de

rättigheter. lagar eller andra författningar

som

 är

 nödvändiga för att följa detta

direktiv

 före

 Artikel 11 den 1 januari 1995. De skall

genast

 underrätta kommissionen om detta.

 Medlare

 När medlemsstaterna antar dessa

bestämmelser

1. När något avtal angående tillstånd till skall de innehålla en hänvisning

till

 detta

vidaresändning via kabel av en sändning direktiv eller åtföljas av en

sådan

hänvisning

inte har kommit tillstånd skall när de offentliggörs. Närmare

föreskrifter

 om

medlemsstaterna säkerställa att vardera hur hänvisningen skall göras

skall

 varje

parten kan begära bistånd av en eller flera medlemsstat själv utfärda.

medlare.

 2. Medlemsstaterna skall

 till

2. Uppgiften för medlarna skall vara att kommissionen överlämna texterna

till

 de

bistå vid förhandlingar. De får också lägga bestämmelser i nationell

lagstiftning

 som

fram förslag till parterna. de antar inom det område som

omfattas

 av

 detta direktiv.

3. Samtliga parter skall antas godta ett

förslag enligt punkt 2 om inte någon av dem 3. Senast den 1 januari 2000

skall

uttryckligen invänder mot detta inom tre kommissionen till

Europaparlamentet,

 rådet

månader. Delgivning av förslaget och och Ekonomiska och sociala

kommittén

invändningar mot det skall ske till de överlämna en rapport om

tillämpningen

 av

berörda parterna enligt de tillämpliga detta direktiv samt vid behov

ytterligare

reglerna angående delgivning av rättsliga förslag för att anpassa detta

till

handlingar. utvecklingen inom den

audiovisuella

 sektorn.

4. Medlarna skall väljas så att deras Artikel 15

oberoende och opartiskhet står utom

rimligt tvivel. Detta direktiv riktar

sig till

 medlemsstaterna.

 Artikel 12

 Utfärdat i Bryssel den 27

september

 1993.

 Förhindrande av missbruk av

 förhandlingspositioner På rådets vägnar

1. Medlemsstaterna skall genom R. URBAIN

civilrättslig eller administrativ Ordförande

lagstiftning säkerställa att parterna

påbörjar och genomför allvarligt menade

förhandlingar angående tillstånd till

vidaresändning via kabel och att sådana

förhandlingar inte hindras eller uppehålls

utan giltiga skäl.

Sammanfattning av promemorian

I promemorian läggs fram förslag till lagändringar i syfte att införliva två

EG-direktiv med svensk rätt.

 Det ena direktivet handlar om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende

upphovsrättsligt skyddade verk och upphovsrätten närstående rättigheter.

Följande lagändringar föreslås.

 Det skall krävas tillstånd av upphovsmannen vid uthyrning av exemplar av

konstverk till allmänheten. Det skydd som en producent av en filmupptagning har

mot kopiering skall även omfatta film som inte är ett verk. Det skall införas en

ny grundbefogenhet (s.k. spridningsrätt) för närstående rättighetshavare. Regler

om konsumtion av denna spridningsrätt skall införas och konsumtionen skall vara

EES-vid. Utövande konstnärer, fonogramframställare och producenter skall ha

ensamrätt att bestämma över uthyrning av exemplar av sina prestationer. Sprid-

ningsrättens konsumtionspunkt skall vara första överlåtelsen. Presumtionsregeln

i 39 § upphovsrättslagen skall gälla också på utövande konstnärers prestationer.

 Det andra direktivet handlar om samordning av vissa regler om upphovsrätt och

närstående rättigheter avseende satellit- och kabelsändningar. Följande

lagändringar föreslås.

 Det införs en regel i upphovsrättslagen som slår fast var den upphovsrättsligt

relevanta handlingen vid satellitsändningar äger rum samt en regel om att en

avtalslicens för radio- och TV-företag gäller vid utsändning genom satellit

endast om sändarföretaget samtidigt verkställer utsändning genom en marksändare.

Avtalslicensbestämmelsen i 26 f § upphovsrättslagen om vidaresändning av

ljudradio- eller televisionsutsändningar skall inte gälla verk till vilka

rättigheterna till vidaresändning innehas av det radio- eller TV-företag som

sänder ut den ursprungliga sändningen. Lagen om medling i vissa upphovs-

rättstvister skall gälla också på tvister om vidaresändning genom kabel. En

särskild bestämmelse införs i upphovsrättslagen om rätt till förhandling för den

som vill ha tillstånd till en sådan vidaresändning men inte får detta på

erbjudna villkor.

Promemorians lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om

 upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk

 dels att 19, 26 d, 26 f, 45 - 48, 49 a, 57 och 61 §§ skall ha följande

lydelse,

 dels att det närmast före 45, 46, 47, 48 och 49 a §§ skall införas nya

rubriker av följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 52 a och 61 a §§, av

följande lydelse,

 dels att det närmast före 49 § skall införas en ny rubrik som skall lyda

"Framställare av kataloger m.m.".

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 §

 När ett litterärt När ett exemplar av

eller musikaliskt ett verk med

verk eller ett upphovsmannens sam-

konstverk har tycke har överlåtits,

utgivits, får de får ex-

exemplar emplaret spridas

som omfattas av vidare. För ljudupp-

utgivningen spridas tagningar av

vidare. Motsvarande litterära och

gäller när upp- musikaliska verk

hovsmannen har över- samt exemplar av

låtit exemplar av ett datorprogram och

konstverk. För exem- filmverk gäller i

plar av datorprogram stället att

gäller i stället att spridningen är till-

spridningen är tillåten åten sedan exemplaret

sedan exemplaret med med upphovsmannens

upphovsmannens sam- samtycke har

tycke har överlåtits överlåtits inom

inom Europeiska Europeiska ekono-

ekonomiska sam- miska samarbetsom-

arbetsområdet. rådet.

Exemplar av litterära Första stycket ger

och musikaliska verk inte rätt att

får dock inte utan tillhandahålla

upphovsmannens allmänheten

samtycke tillhanda- 1. exemplar av

hållas allmänheten verk, utom byggnader

genom uthyrning eller och brukskonst,

andra jämförliga rätt- genom uthyrning

shandlingar. Exemplar eller andra jämförliga

av datorprogram i rättshandlingar,

maskinläsbar form får eller

inte heller lånas ut 2. exemplar av

till allmänheten utan filmverk och

sådant samtycke. datorprogram i mas-

 kinläsbar form.

 26 d §

 De radio- och televisionsföretag som regeringen i enskilda fall beslutar får

sända ut utgivna litterära och musikaliska verk, om avtalslicens gäller enligt

26 i §.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och inte heller andra verk om

upphovsmannen har förbjudit företaget att sända ut verket eller det av andra

skäl finns särskild anledning att anta att han motsätter sig sändningen. Första

stycket gäller inte sådan vidaresändning som avses i 26 f §.

 Vid utsändning över

 satellit gäller av-

 talslicensen endast

 om sändarföretaget

 samtidigt verkställer

 utsändning genom en

 marksändare.

 26 f §

 Var och en har rätt att till allmänheten trådlöst eller genom kabel samtidigt

och oförändrat återutsända (vidaresända) verk som ingår i en trådlös ljudradio-

eller televisionsutsändning, om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket gäller

 inte verk till vilka

 rättigheterna till

 vidaresändning

 innehas av det

 radio- eller

 televisionsföretag

 som sänder ut den

 ursprungliga

 45 § sändningen.

 En utövande konstnärs Utövande konstnärer

framförande av ett

litterärt eller konst-

närligt verk får inte

utan hans samtycke En utövande

tas upp på en gram- konstnärs framförande

mofonskiva, en film av ett litterärt

eller en annan an- eller konstnärligt

ordning, genom vilken verk får inte utan

det kan återges, och hans samtycke

inte heller sändas ut 1. tas upp på en

i ljudradio eller grammofonskiva, en

television eller ge- film eller en annan

nom direkt överföring anordning, genom

göras tillgängligt för vilken det kan

allmänheten. återges, eller

 2. sändas ut i

 Ett framförande som ljudradio eller

har tagits upp på en television eller

anordning som avses i genom direkt

första stycket får inte överföring göras

utan konstnärens sam- tillgängligt för

tycke överföras från en allmänheten.

sådan anordning till Ett framförande som

en annan förrän femtio har tagits upp på en

år har förflutit efter anordning som avses

det år då upptagningen i första stycket 1 får

gjordes. inte utan konstnärens

 samtycke överföras från

 en sådan anordning

 till en annan eller

 göras tillgängligt för

 allmänheten förrän

 Beträffande upptag- femtio år har

ningar, utsändningar förflutit efter det år

och överföringar som då upptagningen gjor-

avses i denna des.

paragraf skall 3, I fråga om

6-9, 11-13, 15, 16, användning av

21, 22, 25-26 b, 26 ljudupptagningar för

e, 26 f, 27, 28, 41 offentligt

och 42 §§ tillämpas. framförande gäller 47

 §.

 Bestämmelserna i 3,

 6-9, 11-

 13, 15 och 16 §§, 19 §

 första stycket andra

 meningen och andra

 stycket, 21, 22,

46 § 25-26 b, 26 e, 26 f,

 27 och 28 §§, 39 §

 En grammofonskiva, första meningen, 41

en film eller en och 42 §§ skall

annan anordning på tillämpas i fråga om

vilken ljud eller framföranden som

filmverk har tagits avses i denna

upp får inte utan paragraf.

framställarens

samtycke eftergöras Framställare av ljud-

förrän femtio år har eller

förflutit efter det år bildupptagningar

då upptagningen gjor-

des. Som eftergörande

anses även att upptag-

ningen överförs från en En grammofonskiva,

sådan anordning till en film eller en

en annan. annan anordning på

 vilken ljud eller

 rörliga bilder har

 tagits upp får inte

 Beträffande utan framställarens

förfarande som enligt samtycke eftergöras

denna paragraf är eller göras

beroende av fram- tillgänglig för allmän-

ställarens samtycke heten förrän femtio år

skall 6-9 §§, 11 § andra har förflutit efter

stycket, 12, 13, 15, det år då upptagningen

16, 22, 25-26 b och gjordes. Som efter-

26 e §§ tilllämpas. görande anses även att

 upptagningen överförs

 från en sådan

 anordning till en

 annan.

 I fråga om

 användning av

 ljudupptagningar för

 offentligt

 framförande gäller 47

 47 § §.

 Bestämmelserna i

 6-9 §§, 11 § andra

 Om en stycket, 12, 13, 15

grammofonskiva eller och 16 §§, 19 § första

en annan anordning på stycket andra

vilken ljud har meningen och andra

tagits upp används vid stycket, 21, 22,

en ljudradio- eller 25-26 b och 26 e §§

televisionsutsändning skall tillämpas i

eller vid ett annat fråga om upptagningar

offentligt framförande som avses i denna

i förvärvssyfte och paragraf. Dessutom

utsändningen eller skall 26 f § tillämpas

framförandet äger rum i fråga om andra

inom femtio år efter upptagningar än som

det år då avses i 47 §.

ljudupptagningen

gjordes, skall Användning av

ersättning betalas ljudupptagningar för

till framställaren och offentligt framfö-

till utövande rande

konstnärer vilkas

framförande har tagits

upp på anordningen. Om

två eller flera konst-

närer har samverkat Oavsett

vid framförandet, kan bestämmelserna i 45 §

den rätt som tillkom- andra stycket och 46 §

mer dem göras gällande första stycket får

endast av dem ljudupptagningar

gemensamt. Gentemot användas vid en

den som har använt ljudradio- eller

anordningen skall televisionsutsändning

konstnärer och eller vid ett annat

framställare göra offentligt framföran-

gällande sina krav de. När så sker innan

samtidigt. skyddstiden enligt

 dessa bestämmelser

 har löpt ut, har

 framställaren samt

 utövande konstnärer,

 vilkas framförande

 finns på upp-

 tagningen, rätt till

 ersättning. Om två

 eller flera konst-

 närer har samverkat

 vid framförandet, kan

 den rätt som tillkom-

 mer dem göras gällande

endast av dem ge-

mensamt. Gentemot den

som har använt anord-

ningen skall konst-

närer och framställare

göra gällande sina krav

samtidigt.

 Vad som sägs i första stycket om ljudradio- och televisionsutsändning gäller

också när en trådlös sådan utsändning samtidigt och oförändrat återutsänds

(vidaresänds) till allmänheten trådlöst eller genom kabel. Gentemot den som

vidaresänder får krav på ersättning göras gällande endast genom sådana organisa-

tioner som företräder ett flertal svenska utövande konstnärer eller fram-

ställare. Organisationerna skall framställa kraven samtidigt med de krav som

avses i 26 i § femte stycket.

 Bestämmelserna i 8 och 9 §§, 11 § andra stycket, 21, 22 och 25-26 a §§ skall

tillämpas i de fall som avses i denna paragraf. Beträffande utövande konstnärers

rätt skall också 27, 28, 41 och 42 §§ tillämpas.

 Denna paragraf gäller inte ljudfilm.

 Radio- och

 televisionsföretag

 48 §

 En ljudradio- eller

televisionsutsändning En ljudradio-

får inte utan radio- eller televi-

eller televisionsföre- sionsutsändning får

tagets samtycke inte utan radio-

återutsändas eller tas eller

upp på en anordning, televisionsföretagets

genom vilken den kan samtycke

återges. Utan sådant 1. tas upp på en

samtycke får en anordning, genom

televisionsutsändning vilken den kan

inte heller återges för återges, eller

allmänheten i 2. återutsändas

biografer eller eller återges för

jämförliga lokaler. allmänheten på platser

 En utsändning som där allmänheten har

har tagits upp på en tillträde mot

anordning som avses i erläggande av

första stycket får inte inträdesavgift.

utan radio- eller En utsändning som

televisionsföretagets har tagits upp på en

samtycke överföras från anordning som avses

en sådan anordning i första stycket 1 får

till en annan förrän inte utan radio-

femtio år har förflutit eller televisions-

efter det år då utsänd- företagets samtycke

ningen ägde rum. överföras från en sådan

 anordning till en

 annan förrän femtio år

 har förflutit efter

 det år då ut sändningen

 Bestämmelserna i 6-9 ägde rum. Anord-

§§, 11 § andra stycket, ningarna får inte

12, 15, 16, 21, 22, heller utan

25-26 b och 26 e §§ företagets samtycke

skall tillämpas i de spridas till allmän-

fall som avses i heten förrän samma tid

denna paragraf. har förflutit.

 Bestämmelserna i

 6-9 §§, 11 § andra

 stycket, 12, 15 och

 16 §§, 19 § första

 stycket andra

 meningen, 21, 22,

 25-26 b och 26 e §§

 skall tillämpas i

 fråga om ljudradio-

 och televisionsut-

 sändningar som avses

 i denna paragraf.

 Om ett radio- eller televisionsföretag har krav på ersättning för en sådan

vidaresändning som avses i 26 f § och som har skett med företagets samtycke,

skall företaget framställa sitt krav samtidigt med de krav som avses i 26 i §

femte stycket.

 Fotografer

 49 a §1

 Den som har framställt en fotografisk bild har uteslutande rätt att framställa

exemplar av bilden och göra den tillgänglig för allmänheten. Rätten gäller

oavsett om bilden används i ursprungligt eller ändrat skick och oavsett vilken

teknik som utnyttjas.

 Med fotografisk bild avses även en bild som har framställts genom ett

förfarande som är jämförligt med fotografi.

 Rätten enligt första stycket gäller till dess femtio år har förflutit

efter det år då bilden framställdes.

 Bestämmelserna i 2 § Bestämmelserna i 2 §

andra och tredje andra och tredje

styckena, 3, 7 - 9 styckena, 3, 7 - 9

och 11 §§, 12 § första och 11 §§, 12 § första

stycket, 13, 15, 16, stycket, 13, 15, 16

18 - 20 och 23 §§, 24 § och 18 §§, 19 § första

första stycket, 25 - stycket första

26 b, 26 d - 26 f, 26 meningen och andra

i - 28, 31 - 38, 41, stycket 1, 20 och 23

42 och 50 - 52 §§ skall §§, 24 § första stycket,

tillämpas beträffande 25 - 26 b, 26 d - 26

bilder som avses i f, 26 i - 28, 31 -

denna paragraf. 38, 41, 42 och 50 -

Är en sådan bild föremål 52 §§ skall tillämpas

för upphovsrätt, får beträffande bilder

denna rätt också göras som avses i denna

gällande. paragraf. Är en sådan

 bild föremål för upp-

 hovsrätt, får denna

 rätt också göras gällan-

 de.

 52 a §

 Om någon vill företa

 en vidaresändning

 genom kabel av verk

 som ingår i en trådlös

 ljudradio- eller

 televisionsutsändning

 och begär avtal härom

 hos en organisation

 som företräder svenska

 rättighetshavare

 eller hos ett radio-

 eller televisions-

 företag som

 verkställer ut-

 sändningar inom det

 Europeiska ekonomis-

 ka samarbetsområdet

 men inte får det på

 erbjudna villkor,

 har han rätt till

 förhandling med orga-

 nisationen re-

 spektive företaget.

 Förhandlingsskyldig

 part skall själv

 eller genom ombud

 inställa sig vid

 förhandlingssamman-

 träde och, om det be-

 hövs, lägga fram

 motiverat förslag

 till lösning av den

 fråga som förhand-

 lingen avser.

 Parterna kan gemen-

 samt välja annan form

 för förhandling än

 sammanträde.

 Den som bryter mot

 bestämmelsen i andra

 stycket skall ersätta

 uppkommen skada. Vid

 bedömande av och i

 vad mån skada har

 uppkommit för någon

 skall hänsyn tas även

 till dennes intresse

 av att bestämmelsen

 iakttas och till

 övriga omständigheter

 av annat än rent

 ekonomisk betydelse.

 57 §2

 Vad som sägs i 53 - 56 §§ skall också tillämpas på rättighet som skyddas genom

föreskrift i 5 kap.

 Till ansvar som

föreskrivs i 53 § första

stycket skall också

den dömas som uppsåt-

ligen eller av grov

oaktsamhet till

försäljning bjuder ut

eller i övrigt till

allmänheten sprider

grammofonskivor,

filmer eller

andra anordningar som

avses i 45, 46 eller

48 § och som har

framställts i strid

mot någon av dessa

bestämmelser eller

framställts utomlands

under sådana

omständigheter att en

motsvarande framställ-

ning här skulle ha

varit straffbar

enligt denna lag. Den

som har överträtt ett

vitesförbud enligt 53

a § får inte dömas till

ansvar för intrång som

omfattas av förbudet.

 För försök eller

förberedelse till

brott som avses i

andra stycket döms

till ansvar enligt 23

kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i 53

a - 56 §§ tillämpas också

när någon till allmän-

heten sprider anord-

ningar som avses i

andra stycket. Ersätt- Föreskrifterna i

ning enligt 54 § första 45, 47 och 48 §§ är

stycket skall dock tillämpliga på fram-

betalas endast om förande, ljudupptag-

spridningen har skett ning samt ljudradio-

uppsåtligen eller av och televisionsut-

oaktsamhet. sändning som äger rum

 i Sverige. Dessutom

 tillämpas

61 §3 föreskrifterna i 45 §

 Föreskrifterna i 45, på framföranden av den

47 och som är svensk

48 §§ är tillämpliga på medborgare eller har

framförande, sin vanliga vistel-

ljudupptagning samt seort i Sverige.

ljudradio- och föreskrifterna i 47 §

televisionsutsändning på ljudupptagningar

som äger rum i vars framställare är

Sverige. Dessutom svensk medborgare

tillämpas föreskrifter- eller svensk

na i 45 § på fram- juridisk person

föranden av den som är eller har sin

sven- vanliga vistelseort

sk medborgare eller i Sverige och

har sin vanliga föreskrifterna i 48 §

vistelseort i på utsändningar av

Sverige. radio- eller

föreskrifterna i 47 § på televisionsföretag

ljudupptagningar vars som har sitt säte här

framställare är svensk i landet.

medborgare eller Föreskrifterna i 46 §

svensk juridisk tillämpas på alla

person eller har sin ljudupptagningar och

vanliga vistelseort i på sådana upptagningar

Sverige och före- av rörliga bilder

skrifterna i 48 § på vars framställare är

utsändningar av radio- svensk medborgare

eller tele- eller svensk

visionsföretag som har juridisk person

sitt säte här i landet. eller har sin

Föreskrifterna i 46 § vanliga vistelseort

tillämpas på alla i Sverige liksom på

ljudupptagningar och sådana upptagningar

på sådana upptagningar av rörliga bilder som

av filmverk vars äger rum i Sverige.

framställare är svensk

medborgare eller

svensk juridisk

person eller har sin

vanliga vistelseort i

Sverige liksom på

sådana upptagningar av

filmverk som äger rum

i Sverige.

 Föreskrifterna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk

medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige liksom på arbeten som först utgivits i Sverige.

 Av föreskrifterna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla

fotografiska bilder och övriga föreskrifter på fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige eller

 2. som först har utgivits i Sverige eller samtidigt i Sverige och

utomlands eller

 3. som har infogats i en byggnad eller annan inredning som är fast förenad med

marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i

Sverige.

 Vid tillämpning av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt, om

bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

 61 a §

 När verk eller

 andra prestationer

 som skyddas enligt

 denna lag sänds ut

 till allmänheten över

 satellit, sker den

 upphovsrättsligt

 relevanta åtgärden i

 den stat där sän-

 darföretaget under

 sin kontroll och på

 sitt ansvar för in

 prestationerna i en

 oavbruten överföring

 till satelliten och

 därifrån till marken.

 Första stycket

 gäller inte, om

 införandet äger rum i

 en stat som inte

 ingår i det Euro-

 peiska ekonomiska

 samarbetsområdet och

 som inte heller

 tillhandahåller den

 skyddsnivå som

 föreskrivs i kapitel

 2 i EG-rådets

 direktiv 93/83/EEG

 av den 27 september

 1993.

 I fall som avses i

 andra stycket och i

 vilka uppsändningen

 till satelliten äger

 rum i en stat inom

 samarbetsområdet

 eller, om sådan upp-

 sändning inte äger

 rum, det radio-

 eller tele-

 visionsföretag som

 har beslutat om

 utsändningen har sitt

 säte i en stat inom

 samarbetsområdet,

 sker den

 upphovsrättsligt

 relevanta åtgärden i

 den stat där upp-

 sändningen äger rum

 respektive där radio-

 eller televisions-

 företaget har sitt

 säte.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2. Bestämmelserna i 26 d § tredje stycket och 61 a § skall i fråga om avtal som

har ingåtts före ikraftträdandet inte tillämpas förrän den 1 januari 2000.

3. Bestämmelsen i 45 § fjärde stycket såvitt gäller hänvisningen till 39 §

första meningen skall inte tillämpas i fråga om avtal som har ingåtts före

ikraftträdandet.

4. Med de undantag som anges i punkterna 5 och 6 skall de nya föreskrifterna

tillämpas även på verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdan-

det.

5. De nya föreskrifterna skall inte tillämpas när det gäller åtgärder som har

gjorts eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Bestämmelserna

i 19 § andra stycket samt 45 och 46 §§ såvitt gäller hänvisningen till 19 §

andra stycket skall dock alltid tillämpas från tiden för ikraftträdandet.

6. I fråga om framföranden, ljudupptagningar och utsändningar för vilka

skyddstiden enligt äldre bestämmelser löpte ut före den 1 juli 1986, skall

fjärde och femte punkterna i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till

lagen (1986:367) om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk gälla.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) om

 medling i vissa upphovsrättstvister

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs-

rättstvister

 dels att 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det skall införas två nya paragrafer, 5 a och 10 §§, av följande

lydelse.

 1 §1

 Denna lag tillämpas Denna lag tillämpas

när det uppstår en när det uppkommer en

tvist om ingående av tvist om ingående av

ett avtal vilket utgör ett avtal vilket

en förutsättning för en utgör en förutsättning

avtalslicens enligt för en avtalslicens

13 § lagen (1960: 729) enligt 13 § eller,

om upphovsrätt till såvitt gäller

litterära och konst- vidaresändning genom

närliga verk. Lagen kabel, 26 f § lagen

tillämpas även vid (1960:729) om

motsvarande tvister upphovsrätt till

vilka kan föreligga litterära och

dels till följd av konstnärliga verk.

hänvisningarna till 13 § Lagen tillämpas även

i 45, 46, 49 och 49 a §§ vid motsvarande

lagen om upphovsrätt tvister vilka kan

till litterära och föreligga dels till

konstnärliga verk, följd av hänvisningar-

dels när avtal om den na till 13 § i 45,

aktuella exemplar- 46, 49 och 49 a §§ och

framställningen skall till 26 f § i 45, 46

ingås med svenska och 49 a §§ lagen om

radio- eller upphovsrätt till

televisionsföretag litterära och kons-

till följd av före- tnärliga verk, dels

tagens rätt enligt 48 § när avtal om exem-

nämnda lag. plarframställning

 skall ingås med sven-

 ska radio- eller

 televisionsföretag

 eller avtal om vida-

 resändning genom

 kabel skall ingås med

 radio- eller tele-

 visionsföretag som

 verkställer

 utsändningar inom det

 Europeiska ekono-

 miska samarbets-

 området.

 5 a §

 Vid tvist om

 vidaresändning

 genom kabel skall

 ett av för-

 likningsmannen

 framlagt förslag till

 lösning anses

 antaget, om ingen av

 parterna gör någon in-

 vändning mot det inom

 tre månader från den

 dag då parten fick

 del av förslaget.

 10 §

 Förlikningsmannen

 har rätt till skälig

 ersättning för arbete

 och kostnader. Om

 inte annat har

 avtalats, skall

 ersättningen betalas

 av den part som har

 påkallat medlingen

 eller, om flera

 parter har påkallat

 den, av dessa parter

 med lika delar.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Förteckning över remissinstanser

Efter remiss har yttranden avgetts av Svea hovrätt, Stockholms tingsrätt,

Riksåklagaren, Konkurrensverket, Kabelnämnden, Närradionämnden, Stockholms

universitet (juridiska fakultetsnämnden), Statens kulturråd, Konstnärsnämnden,

Copyswede, Föreningen Bildkonst Upphovsrätt i Sverige, Föreningen Sveriges

Filmproducenter, Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS),

Svenska Bokförläggareföreningen, Svenska gruppen av International Federation of

the Phonographic Industry, Svenska kommunförbundet, Svenska

Musikförläggareföreningen, Svenska Teaterförbundet, Svenska

Tidningsutgivareföreningen, Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå

(STIM), Sveriges Advokatsamfund, Sveriges Författareförbund, Sveriges

Industriförbund och Sveriges Videodistributörers förening. Ett gemensamt

yttrande har avgetts av Svenska musikerförbundet, Svenska Teaterförbundet,

Sveriges Yrkesmusikerförbund, Svenska Artisters och Musikers

Intresseorganisation och Svenska scen- och mediaområdets utövar- och

upphovsmannafederation.

 Handelshögskolan i Stockholm och Sveriges Författarefond har beretts tillfälle

att avge yttrande men har avstått från att yttra sig.

 Yttranden har även kommit in från Svenska Kabel-TV-föreningen och Sveriges

Dramatikerförbund.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära

och konstnärliga verk

 dels att 19, 26 d, 26 f, 45 - 48, 49 a, 57 och 61 §§ skall ha följande

lydelse,

 dels att det närmast före 45, 46, 47, 48 och 49 a §§ skall införas nya

rubriker av följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 52 a och 61 a §§, av

följande lydelse,

 dels att det närmast före 49 § skall införas en ny rubrik som skall lyda

"Framställare av kataloger m.m.".

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 §

 När ett litterärt När ett exemplar av

eller musikaliskt ett verk med

verk eller ett upphovsmannens sam-

konstverk har tycke har överlåtits,

utgivits, får de får ex-emplaret

exemplar som omfattas spridas vidare. För

av utgivningen ljudupptagningar av

spridas vidare. litterära och

Motsvarande gäller när musikaliska verk

upphovsmannen har samt exemplar av

överlåtit exemplar av datorprogram och

ett filmverk gäller i

konstverk. För exem- stället att

plar av datorprogram spridningen är

gäller i stället att tillåten sedan

spridningen är tillåten exemplaret med

sedan exemplaret med upphovsmannens

upphovsmannens sam- samtycke har

tycke har överlåtits överlåtits inom

inom Europeiska Europeiska ekono-

ekonomiska sam- miska

arbetsområdet. samarbetsområdet.

Exemplar av litterära Första stycket ger

och musikaliska verk inte rätt att

får dock inte utan tillhandahålla

upphovsmannens allmänheten

samtycke tillhanda- 1. exemplar av

hållas allmänheten verk, utom byggnader

genom uthyrning och brukskonst,

eller andra jämförliga genom uthyrning

rättshandlingar. eller andra

Exemplar av dator- jämförliga rättshand-

program i maskinläsbar lingar,

form får inte heller eller

lånas ut till all- 2. exemplar av

mänheten utan sådant datorprogram i mas-

samtycke. kinläsbar form och

 filmverk genom

 utlåning.

 26 d §

 De radio- och televisionsföretag som regeringen i enskilda fall beslutar får

sända ut utgivna litterära och musikaliska verk samt offentliggjorda konstverk,

om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket gäller inte sceniska verk och inte heller andra verk om

upphovsmannen har förbjudit företaget att sända ut verket eller det av andra

skäl finns särskild anledning att anta att han motsätter sig sändningen. Första

stycket gäller inte sådan vidaresändning som avses i 26 f §.

 Vid utsändning över

 satellit gäller av-

 talslicensen endast

 om sändarföretaget

 samtidigt verkställer

 utsändning genom en

 marksändare.

 26 f §

 Var och en har rätt att till allmänheten trådlöst eller genom kabel samtidigt

och oförändrat återutsända (vidaresända) verk som ingår i en trådlös ljudradio-

eller televisionsutsändning, om avtalslicens gäller enligt 26 i §.

 Första stycket

 gäller inte verk till

 vilka rättigheterna

 till vidaresändning

 innehas av det

 radio- eller

 televisionsföretag

 som sänder ut den

 ursprungliga

 sändningen.

 Utövande konstnärer

 45 §

 En utövande konstnärs En utövande

framförande av ett konstnärs framförande

litterärt eller konst- av ett litterärt

närligt verk får inte eller konstnärligt

utan hans samtycke verk får inte utan

tas upp på en gram- hans samtycke

mofonskiva, en film 1. tas upp på en

eller en annan an- grammofonskiva, en

ordning, genom vilken film eller en annan

det kan återges, och anordning, genom

inte heller sändas ut vilken det kan

i ljudradio eller återges, eller

television eller ge- 2. sändas ut i

nom direkt överföring ljudradio eller

göras tillgängligt för television eller

allmänheten. genom direkt

 Ett framförande som överföring göras

har tagits upp på en tillgängligt för

anordning som avses i allmänheten.

första stycket får inte Ett framförande som

utan konstnärens sam- har tagits upp på en

tycke överföras från en anordning som avses

sådan anordning till i första stycket 1 får

en annan förrän femtio inte utan konstnärens

år har förflutit efter samtycke föras över

det år då upptagningen från en sådan

gjordes. anordning till en

 annan eller göras

 tillgängligt för

 allmänheten förrän

 Beträffande upptag- femtio år har

ningar, utsändningar förflutit efter det år

och överföringar som då upptagningen gjor-

avses i denna des.

paragraf skall 3, Bestämmelserna i 3,

6-9, 11-13, 15, 16, 6-9, 11-

21, 22, 25-26 b, 26 13, 15 och 16 §§, 19 §

e, 26 f, 27, 28, 41 första stycket andra

och 42 §§ tillämpas. meningen och andra

 stycket, 21, 22,

 25-26 b, 26 e, 26 f,

 27, 28 §§, 39 § första

 meningen samt 41 och

 42 §§ skall tillämpas i

 fråga om framföranden

 som avses i denna

 paragraf.

 Framställare av ljud-

 eller

 bildupptagningar

 46 §

 En grammofonskiva, En grammofonskiva,

en film eller en en film eller en

annan anordning på annan anordning på

vilken ljud eller vilken ljud eller

filmverk har tagits rörliga bilder har

upp får inte utan tagits upp får inte

framställarens utan framställarens

samtycke eftergöras samtycke eftergöras

förrän femtio år har eller göras

förflutit efter det år tillgänglig för allmän-

då upptagningen gjor- heten förrän femtio år

des. Som eftergörande har förflutit efter

anses även att upptag- det år då upptagningen

ningen överförs från en gjordes. Som efter-

sådan anordning till görande anses även att

en annan. upptagningen förs över

 från en sådan

 Beträffande anordning till en

förfarande som enligt annan.

denna paragraf är Bestämmelserna i

beroende av fram- 6-9 §§, 11 § andra

ställarens samtycke stycket, 12, 13, 15

skall 6-9 §§, 11 § andra och 16 §§, 19 § första

stycket, 12, 13, 15 stycket andra

och 16 §§, 22, 25-26 b meningen och andra

och 26 e §§ tilllämpas. stycket, 21, 22,

 25-26 b och 26 e §§

 skall tillämpas i

 fråga om upptagningar

 som avses i denna

 paragraf. Dessutom

 skall 26 f § tillämpas

 i fråga om andra upp-

 tagningar än sådana

 som avses i 47 §.

 Användning av

 ljudupptagningar för

 offentligt framfö-

 rande

 47 §

 Om en Oavsett

grammofonskiva eller bestämmelserna i 45 §

en annan anordning på andra stycket och 46 §

vilken ljud har första stycket får

tagits upp används vid ljudupptag-ningar

en ljudradio- eller användas vid en

televisionsutsändning ljudradio- eller

eller vid ett annat televisionsutsändning

offentligt framförande eller vid ett annat

i förvärvssyfte och offentligt framföran-

utsändningen eller de. När så sker har

framförandet äger rum framställaren samt de

inom femtio år efter utövande konstnärer

det år då vars framförande

ljudupptagningen finns på upptagningen

gjordes, skall rätt till ersättning.

ersättning betalas Om två eller flera

till framställaren och konstnärer har

till utövande samverkat vid fram-

konstnärer vilkas förandet, kan den rätt

framförande har tagits som tillkommer dem

upp på anordningen. Om göras gällande endast

två eller flera konst- av dem gemensamt.

närer har samverkat Mot den som har

vid framförandet, kan använt anordningen

den rätt som tillkom- skall konstnärer och

mer dem göras gällande framställare göra

endast av dem gällande sina krav

gemensamt. Gentemot samtidigt.

den som har använt

anordningen skall

konstnärer och

framställare göra

gällande sina krav

samtidigt.

 Vad som sägs i första stycket om ljudradio- och televisionsutsändning gäller

också när en trådlös sådan utsändning samtidigt och oförändrat återutsänds

(vidaresänds) till allmänheten trådlöst eller genom kabel. Gentemot den som

vidaresänder får krav på ersättning göras gällande endast genom sådana organisa-

tioner som företräder ett flertal svenska utövande konstnärer eller fram-

ställare. Organisationerna skall framställa kraven samtidigt med de krav som

avses i 26 i § femte stycket.

 Bestämmelserna i 8 och 9 §§, 11 § andra stycket, 21, 22 och 25-26 a §§ skall

tillämpas i de fall som avses i denna paragraf. Beträffande utövande konstnärers

rätt skall också 27, 28, 41 och 42 §§ tillämpas.

 Denna paragraf gäller inte ljudfilm.

 Radio- och

 televisionsföretag

 48 §

 En ljudradio- eller En ljudradio-

televisionsutsändning eller televi-

får inte utan radio- sionsutsändning får

eller inte utan radio-

televisionsföre-tagets eller

samtycke återutsändas televisionsföre-tagets

eller tas upp på en samtycke

anordning, genom 1. tas upp på en

vilken den kan anordning, genom

återges. Utan sådant vilken den kan

samtycke får en återges, eller

televisionsutsändning 2. återutsändas

inte heller återges för eller återges för

allmänheten i allmänheten på platser

biografer eller där allmänheten har

jämförliga lokaler. tillträde mot

 En utsändning som inträdesavgift.

har tagits upp på en En utsändning som

anordning som avses i har tagits upp på en

första stycket får inte anordning som avses

utan radio- eller i första stycket 1 får

televisionsföretagets inte utan radio-

samtycke överföras från eller televisions-

en sådan anordning företagets samtycke

till en annan förrän föras över från en sådan

femtio år har förflutit anordning till en

efter det år då utsänd- annan förrän femtio år

ningen ägde rum. har förflutit efter

 det år då utsändningen

 ägde rum. Anord-

 ningarna får inte

 heller utan

 Bestämmelserna i 6-9 företagets samtycke

§§, 11 § andra stycket, spridas till allmän-

12, 15, 16, 21, 22, heten förrän samma tid

25-26 b och 26 e §§ har förflutit.

skall tillämpas i de Bestämmelserna i

fall som 6-9 §§, 11 § andra

avses i denna stycket, 12, 15 och

paragraf. 16 §§, 19 § första

 stycket andra

 meningen, 21, 22,

 25-26 b och 26 e §§

 skall tillämpas i

 fråga om ljudradio-

 och televisionsut-

 sändningar som avses

 i denna paragraf.

 Om ett radio- eller televisionsföretag har krav på ersättning för en sådan

vidaresändning som avses i 26 f § och som har skett med företagets samtycke,

skall företaget framställa sitt krav samtidigt med de krav som avses i 26 i §

femte stycket.

 Fotografer

 49 a §

 Den som har framställt en fotografisk bild har uteslutande rätt att framställa

exemplar av bilden och göra den tillgänglig för allmän-heten. Rätten gäller

oavsett om bilden används i ursprungligt eller ändrat skick och oavsett vilken

teknik som utnyttjas.

 Med fotografisk bild avses även en bild som har framställts genom ett

förfarande som är jämförligt med fotografi.

 Rätten enligt första stycket gäller till dess femtio år har förflutit

efter det år då bilden framställdes.

 Bestämmelserna i 2 § Bestämmelserna i 2 §

andra och tredje andra och tredje

styckena, 3, 7 - 9 stycket, 3, 7 - 9

och 11 §§, 12 § första och 11 §§, 12 § första

stycket, 13, 15, 16, stycket, 13, 15, 16

18 - 20 och 23 §§, 24 § och 18 §§, 19 § första

första stycket, 25 - stycket första

26 b, 26 d - 26 f, 26 meningen och andra

i - 28, 31 - 38, 41, stycket 1, 20 och 23

42 och 50 - 52 §§ skall §§, 24 § första stycket,

tillämpas beträffande 25 - 26 b, 26 d - 26

bilder som avses i f, 26 i - 28, 31 -

denna paragraf. 38, 41, 42 och 50 -

Är en sådan bild föremål 52 §§ skall tillämpas på

för upphovsrätt, får bilder som avses i

denna rätt också göras denna paragraf. Är en

gällande. sådan bild föremål för

 upphovsrätt, får denna

 rätt också göras gällan-

 de.

 52 a §

 Om någon vill företa

 en vidaresändning

 genom kabel av verk

 som ingår i en trådlös

 ljudradio- eller

 televisionsutsändning

 och begär men inte på

 önskade villkor får

 avtal om detta hos

 en organisation som

 företräder svenska

 rättighetshavare

 eller hos ett radio-

 eller televisions-

 företag som

 verkställer utsänd-

 ningar inom Euro-

 peiska ekonomiska

 samarbetsområdet, har

 han rätt till för-

 handling med organi-

 sationen respektive

 företaget.

 Förhandlingsskyldiga

 parter skall själva

 eller genom ombud

 inställa sig vid

 förhandlings-

 sammanträde och, om

 det behövs, lägga fram

 ett motiverat förslag

 till lösning av den

 fråga som

 förhandlingen avser.

 Parterna kan gemen-

 samt välja en annan

 form för förhandling än

 sammanträde.

 Den som bryter mot

 bestämmelsen i andra

 stycket skall ersätta

 uppkommen skada. Vid

 bedömande av om och i

 vilken utsträckning

 skada har uppkommit

 för någon skall hänsyn

 tas även till dennes

 intresse av att

 bestämmelsen iakttas

 och till övriga

 omständigheter av

 annat än rent

 ekonomisk betydelse.

 57 §

 Vad som sägs i 53 - 56 §§ skall också tillämpas på rättighet som skyddas genom

föreskrift i 5 kap.

 Till ansvar som

föreskrivs i 53 § första

stycket skall också

den dömas som uppsåt-

ligen eller av grov

oaktsamhet till

försäljning bjuder ut

eller i övrigt till

allmänheten sprider

grammofonskivor,

filmer eller andra

anordningar som avses

i 45, 46 eller 48 §

och som har

framställts i strid

mot någon av dessa

bestämmelser eller

framställts utomlands

under sådana

omständigheter att en

motsvarande framställ-

ning här skulle ha

varit straffbar

enligt denna lag. Den

som har överträtt ett

vitesförbud enligt 53

a § får inte dömas till

ansvar för intrång som

omfattas av förbudet.

 För försök eller

förberedelse till

brott som avses i

andra stycket döms

till ansvar enligt 23

kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i 53

a - 56 §§ tillämpas också

när någon till allmän-

heten sprider anord-

ningar som avses i

andra stycket. Ersätt-

ning enligt 54 § första

stycket skall dock

betalas endast om

spridningen har skett

uppsåtligen eller av

oaktsamhet.

 61 §

 Föreskrifterna i 45, Föreskrifterna i

47 och 45, 47 och 48 §§ är

48 §§ är tillämpliga på tillämpliga på fram-

fram- förande,

förande, ljudupptagning samt

ljudupptagning samt ljudradio- och

ljudradio- och televisionsutsändning

televisionsutsändning som äger rum i Sveri-

som äger rum i ge. Dessutom

Sverige. Dessutom tillämpas

tillämpas föreskrifter- föreskrifterna i 45 §

na i 45 § på fram- på framföranden av den

föranden av den som är som är

svensk medborgare svensk medborgare

eller har sin vanliga eller har sin

vistelseort i Sveri- vanliga vistelseort

ge. föreskrifterna i i Sverige, före-

47 § på ljud- skrifterna i 47 § på

upptagningar vars ljudupptagningar

framställare är svensk vars framställare är

medborgare eller svensk medborgare

svensk juridisk eller svensk

person eller har sin juridisk person

vanliga vistelseort i eller har sin

Sverige och före- vanliga vistelseort

skrifterna i 48 § på i Sverige och

utsändningar av radio- föreskrifterna i 48 §

eller tele- på utsändningar av

visionsföretag som har radio- eller

sitt säte här i landet. televisionsföretag

Föreskrifterna i 46 § som har sitt säte här

tillämpas på alla i landet.

ljudupptagningar och Föreskrifterna i 46 §

på sådana upptagningar tillämpas på alla

av filmverk vars ljudupptagningar och

framställare är svensk på sådana upptagningar

medborgare eller av rörliga bilder

svensk juridisk vars framställare är

person eller har sin svensk medborgare

vanliga vistelseort i eller

Sverige liksom på svensk juridisk

sådana upptagningar av person eller har sin

filmverk som äger rum vanliga vistelseort

i Sverige. i Sverige liksom på

 sådana upptagningar

 av rörliga bilder som

 äger rum i Sverige.

 Föreskrifterna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk

medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige liksom på arbeten som först utgivits i Sverige.

 Av föreskrifterna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla

fotografiska bilder och övriga föreskrifter på fotografiska bilder

 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i

Sverige eller

 2. som först har utgivits i Sverige eller samtidigt i Sverige och

utomlands eller

 3. som har infogats i en byggnad eller annan inredning som är fast förenad med

marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i

Sverige.

 Vid tillämpning av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett samtidigt, om

bilden har utgivits i Sverige inom trettio dagar efter utgivningen utomlands.

 61 a §

 När verk eller

 andra prestationer

 som skyddas enligt

 denna lag sänds ut

 till allmänheten över

 satellit, skall den

 upphovsrättsligt

 relevanta åtgärden

 anses ske i det land

 där sändarföretaget

 under sin kontroll

 och på sitt ansvar för

 in prestationerna i

 en oavbruten

 överföring till

 satelliten och där-

 ifrån till marken.

 Detta gäller inte,

 om införandet äger rum

 i ett land som inte

 ingår i Europeiska

 ekonomiska sam-

 arbetsområdet (EES)

 och som inte heller

 tillhandahåller den

 skyddsnivå som

 föreskrivs i kapitel

 2 i Europeiska

 gemenskapernas råds

 direktiv 93/83/EEG

 av den 27 september

 1993.

 Om i fall som

 avses i andra

 stycket uppsändningen

 till satelliten äger

 rum i ett EES-land,

 skall den upphovs-

 rättsligt relevanta

 åtgärden anses ske i

 det land där uppsänd-

 ningen äger rum. Om

 uppsändningen till

 satelliten inte äger

 rum i ett EES-land

 men det radio- eller

 televisionsföretag

 som har beslutat om

 utsändningen har sitt

 säte i ett EES-land,

 skall den upphovs-

 rättsligt relevanta

 åtgärden anses ske i

 det land där radio-

 eller televisions-

 företaget har sitt

 säte.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. Bestämmelserna i 26 d § tredje stycket och 61 a § skall i fråga om avtal

som har ingåtts före ikraftträdandet inte tillämpas förrän den 1 januari 2000.

 3. Bestämmelsen i 45 § fjärde stycket såvitt gäller hänvisningen till 39 §

första meningen skall inte tillämpas i fråga om avtal om filminspelning som har

ingåtts före ikraftträdandet. I fråga om sådana avtal gäller dock att en

utövande konstnär genom avtalet skall anses ha överlåtit rätt att genom filmen

göra framförandet tillgängligt för allmänheten.

 4. Med de undantag som anges i punkterna 5 och 6 skall de nya föreskrifterna

tillämpas även på verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdan-

det.

 5. De nya föreskrifterna skall inte tillämpas när det gäller åtgärder som har

gjorts eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Bestämmelserna

i 19 § andra stycket samt 45 och 46 §§ såvitt gäller hänvisningen till 19 §

andra stycket skall dock alltid tillämpas från tiden för ikraftträdandet.

 6. I fråga om framföranden, ljudupptagningar och utsändningar för vilka

skyddstiden enligt äldre bestämmelser löpte ut före den 1 juli

1986 skall fjärde och femte punkterna i ikraftträdande- och övergångsbe-

stämmelserna till lagen (1986:367) om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt

till litterära och konstnärliga verk gälla.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:612) ommedling i vissa upphovs-

rättstvister

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs-

rättstvister

 dels att 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det skall införas två nya paragrafer, 5 a och 10 §§, av följande

lydelse.

 1 §

 Denna lag tillämpas Denna lag tillämpas

när det uppstår en när det uppkommer en

tvist om ingående av tvist om ingåendet av

ett avtal vilket utgör ett avtal som utgör

en förutsättning för en en förutsättning för en

avtalslicens enligt avtalslicens enligt

13 § lagen (1960: 729) 13 § eller, såvitt

om upphovsrätt till gäller vidaresändning

litterära och konst- genom kabel, 26 f §

närliga verk. Lagen lagen (1960:729) om

tillämpas även vid upphovsrätt till

motsvarande tvister litterära och

vilka kan föreligga konstnärliga verk.

dels till följd av Lagen tillämpas även

hänvisningarna till 13 § vid motsvarande

i 45, 46, 49 och 49 a §§ tvister som kan

lagen om upphovsrätt uppkomma dels till

till litterära och följd av hänvisningar-

konstnärliga verk, na till 13 § i 45,

dels när avtal om den 46, 49 och 49 a §§ och

aktuella exemplar- till 26 f § i 45, 46

framställningen skall och 49 a §§ lagen om

ingås med svenska upphovsrätt till

radio- eller litterära och kons-

televisionsföretag tnärliga verk, dels

till följd av före- när avtal om exem-

tagens rätt enligt 48 § plarframställning

nämnda lag. skall ingås med sven-

 ska radio- eller

 televisionsföretag

 eller avtal om

 vidaresändning genom

 kabel skall ingås med

 radio- eller tele-

 visionsföretag som

 verkställer ut-

 sändningar inom Euro-

 peiska ekonomiska

 samarbetsområdet.

 5 a §

 Vid tvist om

 vidaresändning genom

 kabel skall ett av

 förlikningsmannen

 framlagt förslag till

 lösning anses

 antaget, om ingen av

 parterna gör någon in-

 vändning mot det inom

 tre månader från den

 dag då parten fick

 del av förslaget.

 10 §

 Förlikningsmannen

 har rätt till skälig

 ersättning för arbete

 och kostnader. Om

 inte annat har

 avtalats, skall

 ersättningen betalas

 av den part som har

 begärt medlingen

 eller, om flera

 parter har begärt

 den, av dessa parter

 med lika delar.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde den 5 oktober 1994

Närvarande: f.d. regeringsrådet Magnus Sjöberg, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Leif Lindstam.

 Enligt en lagrådsremiss den 15 september 1994 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, m.m.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Dag[REDACTED_EFTERNAMN].

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

_________________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:58 Uthyrning och utlåning av

upphovsrättsligt skyddade verk, m.m.

Rättsdatablad

____________________________________________________

Författnings- Bestämmelser Celexnummer

rubrik som inför, för

 ändrar, bakomlig-

 upphäver gande

 eller EG-regler

 upprepar ett

 normgiv-

 ningsbemyn-

 digande

_____________________________________________________

Lag om 392L0100

ändring i 393L0083

lagen

(1960:729)

om

upphovsrätt

till

litterära och

konstnärliga

verk

Lag om 393L0083

ändring i

lagen

(1980:612)

om

medling i

vissa

upphovsrätts-tvis-

ter