Regeringens proposition

 1992/93:238

 om ändringar i minerallagen m.m.

 Regeringen överlämnar denna proposition till

 riksdagen.

 Tf. chefen för Näringsdepartementet, statsrådet

[REDACTED_EFTERNAMN], har varit föredragande vid

 regeringssammanträdet.

 Stockholm den 25 mars 1993

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll I

 propositionen föreslås vissa ändringar i

 minerallagen (1991:45). Det föreslås att kravet på

 lämplighet för att få bearbetningskoncession tas

 bort utom för förvärv av koncession från

 koncessionshavaren och för koncession för utvinning

 av olja och gas. Vidare föreslås att kronoan-

 delsinstitutet avvecklas och att bearbetnings-

 koncession skall meddelas för femton år. Syftet med

 dessa ändringar är att de tillsammans skall bidra

 till att skapa bättre generella förutsättningar för

 prospektering och gruvdrift i landet.

 Vidare föreslås att skyddet för nationalparker,

 obrutna fjällområden och naturreservat ytterligare

 stärks genom ändrade regler för prospektering och

 gruvdrift inom sådana områden.

 Det föreslås slutligen att möjligheten i lagen

 (1985:620) om vissa torvfyndigheter för staten att

 i meddelade koncessioner för energitorv föreskriva

 om produktionsavgifter m.m. tas bort.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli

 1993.

 Proposition om ändringar i minerallagen m.m.

 1 Inledning

 En ny minerallag (1991:45) trädde i kraft den 1

 juli 1992. Lagen, som ersätter 1974 års

 gruvrättsliga lagstiftning, dvs. gruvlagen och

 lagen om vissa mineralfyndigheter, reglerar rätten

 till och utnyttjandet av mineraltillgångar.

 Regeringen aviserade i 1992 års budgetproposition

 en översyn av minerallagen i syfte att ytterligare

 stimulera prospekteringen efter och bearbetningen

 av nya fyndigheter. Inom Näringsdepartementet ut-

 arbetades därefter departementspromemorian Översyn

 av vissa bestämmelser i minerallagen, m.m. (Ds

 1992:128).

 I syfte att ge gruvnäringen goda generella föruts-

 ättningar för verksamhet i landet föreslås i

 promemorian vissa ändrade regler i minerallagen,

 nämligen att kronoandelsinstitutet avvecklas, att

 kravet på lämplighet för att få

 bearbetningskoncession tas bort utom såvitt avser

 olja och gasformiga kolväten samt att koncessionens

 giltighetstid, som i dag uppgår till tio år, skall

 bestämmas till minst tio och högst tjugofem år

 beroende på omständigheterna i varje särskilt fall.

 Vidare föreslås ersättningen till fastighetsägare

 och andra sakägare vid bearbetning förbättras.

 Promemorian innehåller därutöver förslag till

 hinder mot undersökningsarbete och bearbetning inom

 nationalpark. Som en konsekvens av promemorians

 förslag om kronoandelssystemet föreslås en ändring

 i lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter vad

 avser villkor om vissa avgifter m.m. i samband med

 koncession för energitorv.

 I promemorian föreslås att ändringarna träder i

 kraft den 1 juli 1993.

 Den i promemorian intagna sammanfattningen finns

 fogad till denna proposition som bilaga 1.

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning

 över remissinstanserna och en sammanställning av

 remissyttrandena finns i bilaga 2.

 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 11 mars 1993 att inhämta

 Lagrådets yttrande över de lagförslag som är

 bifogade propositionen som bilaga 3.

 Lagrådet har i yttrande den 19 mars 1993 lämnat

 förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande framgår

 av bilaga 4. I den nu föreslagna lagtexten har

 vissa redaktionella ändringar gjorts i förhållande

 till lagrådsremissens lagförslag.

 2 Allmän bakgrund

 Den omläggning av näringspolitiken som regeringen

 inlett innebär bl.a. att statens roll är att skapa

 goda generella förutsättningar för företagande och

 att näringspolitiska branschstöd avvecklas. Som ett

 led i denna politik beslutade riksdagen våren 1992

 om avveckling av den statliga

 prospekteringsverksamheten och om nedläggning av

 Nämnden för statens gruvegendom (NSG). För att

 främja och stimulera gruvnäringens utveckling

 koncentrerar staten sina insatser på basverksamhet,

 främst i form av grundläggande geologisk

 undersökningsverksamhet samt forskning och

 utveckling.

 I syfte att ytterligare förbättra möjligheterna

 för prospektering beslutade riksdagen våren 1992 om

 ökade statliga insatser inom basverksamheten, dvs.

 de tidigare leden i prospekteringskedjan. Vid

 Sveriges geologiska undersökning (SGU) skall under

 innevarande budgetår ett mineralkontor inrättas i

 Malå, Västerbottens län med uppgift dels att

 insamla, uppdatera och bearbeta information av

 relevans för prospektering, dels att marknadsföra

 denna. Vidare skall den geologiska baskarteringen i

 prospekteringsintressanta delar av Västerbottens

 och Norrbottens län ökas.

 Regeringen har uppdragit åt NSG att under

 innevarande budgetår bl.a. avyttra den statliga

 gruvegendomen, i form av gruvrättigheter, på för

 staten bästa möjliga affärsmässiga villkor och att

 till SGU överföra det informationsmaterial som inte

 tillhör sådan gruvegendom som skall försäljas.

 Ett viktigt generellt medel för att skapa goda

 förutsättningar för gruvnäringen är lagstiftningen

 inom mineralområdet.

 I samband med riksdagens behandling av förslaget

 till ny minerallag framfördes kritik mot vissa

 inslag i detta. Företrädare för gruvnäringen har i

 olika sammanhang under senare tid också riktat viss

 kritik mot lagen. Kritiken går i huvudsak ut på att

 minerallagen inte i tillräcklig utsträckning bidrar

 till att stimulera prospekteringen efter och utvin-

 ningen av nya mineralfyndigheter. Lagen anses inte

 heller ge internationellt konkurrenskraftiga

 villkor för verksamhet i landet. Vissa bestämmelser

 i lagen uppfattas i stället som hindrande eller i

 vart fall som återhållande faktorer för den

 prospektering för vilken det eljest finns goda

 geologiska motiv. Det gäller framför allt

 bestämmelserna om förutsättning för att få bear-

 betningskoncession, koncessionens giltighetstid och

 kronoandelssystemet. Kronoandelen anges av flera

 utländska gruvföretag som ett hinder av

 institutionell karaktär för dem att satsa på

 prospektering och gruvdrift i Sverige.

 3 Gällande rätt

 Minerallagen innebär i korthet följande.

 Lagen gäller undersökning och bearbetning av

 fyndigheter av ett antal i lagen angivna

 mineraliska ämnen, s.k. koncessionsmineral. Med

 undersökning avses arbete i syfte att att påvisa en

 fyndighet av ett koncessionsmineral och att utröna

 fyndighetens sannolika ekonomiska värde och dess

 beskaffenhet i övrigt. Med bearbetning avses

 utvinning och tillgodogörande av ett konces-

 sionsmineral.

 För att få bedriva undersökningsarbete krävs

 undersökningstillstånd. Sådant skall meddelas om

 det finns anledning att anta att undersökning i det

 aktuella området kan leda till fynd av

 koncessionsmineral och sökanden inte uppenbarligen

 saknar möjlighet eller avsikt att få till stånd en

 ändamålsenlig undersökning. Om arbetet avser olja,

 gasformiga kolväten eller diamant krävs dessutom

 att sökanden visar att han är lämplig att bedriva

 sådant arbete. Undersökningsarbete får enligt de

 s.k. hindersbestämmelserna inte äga rum inom vissa

 särskilt angivna områden, bl.a. befästningsområden,

 begravningsplatser samt i närheten av vägar, järn-

 vägar, bostadshus, vissa allmänna byggnader och

 industriella anläggningar. Ett

 undersökningstillstånd gäller i tre år och dess

 giltighetstid kan under vissa förutsättningar

 förlängas med högst tre år och därefter med

 ytterligare högst fyra år.

 För att få bedriva bearbetning krävs

 bearbetningskoncession. Sådan skall meddelas om en

 fyndighet som sannolikt kan tillgodogöras ekono-

 miskt har blivit påträffad, om sökanden är lämplig

 att bearbeta fyndigheten och om fyndighetens

 belägenhet och art inte gör det olämpligt att

 sökanden får den begärda koncessionen.

 Bestämmelserna om hinder mot undersökningsarbete

 tilllämpas även på bearbetning om hindret uppstod

 innan koncession beviljades. En

 bearbetningskoncession gäller som huvudregel i tio

 år och koncessionstiden förlängs automatiskt med

 tio år i sänder om regelbunden bearbetning pågår

 när giltighetstiden går ut. Om bearbetning inte

 pågår kan koncessionen ändå förlängas om viss

 förberedande aktivitet pågår eller om det görs

 sannolikt att bearbetning snart skall påbörjas.

 Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd

 eller bearbetningskoncession prövas av

 bergmästaren.

 I ärenden om bearbetningskoncession skall lagen

 (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m.

 (naturresurslagen, NRL) tillämpas. Det innebär att

 en ytterligare förutsättning för att

 bearbetningskoncession skall ges är att hinder

 enligt NRL inte föreligger för markens användning

 till mineralutvinning. I den delen av prövningen

 skall bergmästaren samråda med länsstyrelsen. Den

 intresseavvägning som härvid görs i ärenden om

 bearbetningskoncession är bindande för avvägningen

 vid senare prövningar enligt andra NRL-anknutna

 lagar som kan bli aktuella för ett mineralföretag.

 Koncession kan förenas med villkor till skydd för

 allmänna intressen och enskild rätt. Vidare om-

 fattas prospektering och utvinning av de regler som

 staten i annan lagstiftning om mark och vatten

 ställt upp till skydd för miljön.

 I bearbetningskoncession som meddelas någon annan

 än staten har staten kronoandel, dvs. rätt till

 andel med hälften. Kronoandel får helt eller till

 viss del överlåtas eller upplåtas. Staten kan även

 avstå från kronoandel. Regeringen eller den

 myndighet regeringen bestämmer får besluta i frågor

 om kronoandel. Regeringen har i mineralförordningen

 (1992:285) föreskrivit att NSG beslutar i frågor om

 kronoandel.

 4 Överväganden och förslag

 4.1 Inledning

 Som framgått av de inledande avsnitten anser

 regeringen att statens roll inom näringspolitiken

 är att skapa goda generella förutsättningar för

 företagande. Regeringens politik är därför inom

 detta område inriktad på att underlätta

 företagandet. Den är också inriktad på att

 stimulera det utländska intresset för investeringar

 i Sverige.

 Tillämpat på mineralområdet innebär detta att det

 övergripande målet för statsmakterna är att skapa

 förutsättningar för en livskraftig mineralindustri

 i Sverige med såväl svenska som utländska aktörer.

 Eftersom svensk industri är beroende av en god

 försörjning med mineralråvaror, är det vidare av

 stor betydelse att näringspolitiken inom

 mineralområdet främjar nyttiggörandet av landets

 egna mineralresurser. Detta måste givetvis ske inom

 ramen för ett i ett internationellt perspektiv

 konkurrensneutralt regelsystem. Det är också

 viktigt att de för samhället mest fördelaktiga

 avvägningarna görs mellan intresset av att ta till

 vara mineralfyndigheter och andra allmänna

 intressen.

 Den nya minerallagen ligger i huvudsak i linje med

 nämnda grundläggande utgångspunkter. Även om den

 nya lagen bara varit i kraft under en mycket kort

 tid kan emellertid konstateras att den på vissa

 punkter innehåller regler som i olika avseenden

 hämmar utvecklingen av en livskraftig

 mineralindustri. Det gäller framför allt

 bestämmelserna om kravet på sökandens lämplighet

 för att få bearbetningskoncession, koncessionens

 giltighetstid och kronoandelssystemet. Enligt bl.a.

 gruvnäringens uppfattning bidrar inte dessa

 bestämmelser till att skapa incitament för den

 prospekteringsverksamhet som på lång sikt är en

 nödvändig förutsättning för att gruvdrift skall

 kunna förekomma i vårt land även i framtiden. Det

 finns också en uppenbar risk för att nämnda regler

 begränsar antalet aktörer till i huvudsak de som

 redan i dag bedriver prospektering och gruvdrift.

 Begränsas antalet möjliga exploatörer kan detta i

 sin tur leda till att prospekteringen minskar.

 I det följande redovisar regeringen överväganden

 och förslag till ändringar av minerallagen vad

 gäller bestämmelserna om kravet på sökandens

 lämplighet för att få bearbetningskoncession,

 koncessionens giltighetstid och kronoan-

 delsinstitutet. Syftet med de åtgärder som föreslås

 är att de tillsammans skall bidra till att skapa

 bättre generella förutsättningar för prospektering

 och gruvdrift i Sverige. De ändrade regler som

 föreslås bör kunna lägga grunden till en ökad

 prospekteringsaktivitet i landet. De bör också göra

 det attraktivt för utländska företag att satsa

 resurser och kompetens på prospektering i Sverige.

 Slutligen föreslås att skyddet för nationalparker,

 naturreservat och obrutna fjällområden ytterligare

 stärks genom ändrade regler vad gäller

 prospektering och gruvdrift inom sådana områden.

 4.2 Minerallagen

 4.2.1 Förutsättningar för meddelande av bearbet-

 ningskoncession

 Regeringens förslag: Kravet på lämplighet för att

 få bearbetningskoncession tas bort utom för förvärv

 av koncession från koncessionshavaren och för kon-

 cession för utvinning av olja och gasformiga kolvä-

 ten.

 Promemorians förslag: Överensstämmer utom vad

 avser förvärv av koncessioner från

 koncessionshavaren med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De allra flesta tillstyrker

 eller lämnar förslaget utan erinran. Kammarrätten i

 Sundsvall, Statens naturvårdsverk och Gruvin-

 dustriarbetareförbundet avstyrker, helt eller

 delvis, förslaget eller föreslår att den nuvarande

 ordningen bibehålls.

 Sveriges geologiska undersökning tillstyrker

 förslaget och föreslår därutöver att

 lämplighetskravet tas bort även vid koncession för

 utvinning av olja och gasformiga kolväten.

 Bergmästaren i norra distriktet föreslår bl.a. att

 kravet på lämplighet bibehålls, när koncession

 erhålls genom överlåtelse. I detta fall bedömer

 bergmästaren att den föreslagna ändringen inte har

 någon prospekteringsstimulerande betydelse.

 Skälen för regeringens förslag: För att få

 exploatera fyndigheter av koncessionsmineral krävs

 bearbetningskoncession som meddelas om vissa

 grundläggande krav är uppfyllda (4 kap. 2 §). Kon-

 cession skall nämligen meddelas om en fyndighet som

 sannolikt kan tillgodogöras ekonomiskt har blivit

 påträffad, om sökanden är lämplig att bearbeta

 fyndigheten och om fyndighetens belägenhet och art

 inte gör det olämpligt att sökanden får den begärda

 koncessionen. En ytterligare förutsättning för att

 bearbetningskoncession skall ges är att hinder

 enligt naturresurslagen inte föreligger för markens

 användning till mineralutvinning.

 För att få bearbetningskoncession krävs således

 bl.a. att malmbevisning företes. Vidare skall

 sökanden vara lämplig att exploatera fyndigheten.

 Kravet på sökandens lämplighet tar sikte på dennes

 förhållanden. Sökanden skall rent allmänt vara

 lämplig att utvinna det aktuella mineralet. Kon-

 cession skall ges endast åt den som kan antas ha

 tekniska och ekonomiska resurser att bedriva

 fortsatt rationell undersökning och utvinning samt

 även i övrigt är lämplig för verksamheten. I för-

 stnämnda hänseende ligger att sökanden skall ha

 förmåga att bedriva verksamheten. Det krävs dock

 inte att han ensam skall ha förmåga att svara för

 hela arbetet utan detta lämplighetskrav anses

 uppfyllt om han i samverkan med andra har kompetens

 och resurser för att få till stånd en ändamålsenlig

 bearbetning. Med sökandens lämplighet i övrigt

 avses att denne verkligen har för avsikt att be-

 arbeta fyndigheten, dvs. att företaget är seriöst i

 mer allmän mening.

 Kravet på malmbevisning förutsätter kompetens och

 omfattande resurser hos sökanden. Att undersöka en

 fyndighet fram till bearbetningskoncession kostar

 vanligtvis tiotals miljoner kronor. Till detta kan

 läggas att det ekonomiska utbytet av insatserna

 alltid är mycket osäkert. Endast ca en procent av

 prospekteringsinsatserna leder till bearbetning.

 Härtill kommer att det vid tidpunkten för ansökan

 om bearbetningskoncession sällan är klarlagt om

 fyndigheten är omedelbart brytvärd (se vidare

 avsnitt 4.2.2). Dessa förhållanden gör att det kan

 anses uteslutet att någon som inte har tekniska och

 ekonomiska förutsättningar för att exploatera en

 fyndighet skulle kunna eller ens vilja försöka

 uppfylla kravet på malmbevisning.

 Det finns vidare en risk för att kravet på

 sökandens lämplighet begränsar antalet aktörer till

 i stort sett de som redan i dag bedriver

 prospektering och gruvdrift. Detta kan i sin tur

 leda till att prospekteringsaktiviteten i landet

 påverkas negativt.

 De omständigheter som nu har redovisats föreligger

 emellertid inte då någon genom överlåtelse från

 koncessionshavaren förvärvar en koncession.

 Förvärvaren har ju då inte presterat någon

 malmbevisning och inte heller på annat sätt behövt

 redovisa åtgärder som kräver viss kompetens. Han

 har inte heller behövt utsätta sig för det

 risktagande som ligger i all form av prospektering.

 Mot denna bakgrund bör kravet på lämplighet

 bibehållas vid förvärv av bearbetningskoncession

 genom överlåtelse. Ett sådant krav har ju inte

 heller, som Bergmästaren i norra distriktet fram-

 hållit, någon hämmande inverkan på

 prospekteringsviljan i landet.

 Utvinning av olje- och gasfyndigheter är alltid

 förenad med avsevärda risker. Verksamheten är

 särskilt riskfylld med avseende på miljön och

 arbetarskyddet. Vidare kan själva fyndigheten

 äventyras genom ett oskickligt beteende till följd

 av bl.a. bristande kompetens. Det är därför av av-

 görande betydelse att en exploatör av olje- och

 gasfyndigheter har kompetens samt förmåga i övrigt

 för att bedriva denna verksamhet. En exploatör bör

 således, även i fortsättningen, uppfylla kravet att

 vara lämplig för att få utvinna olja och gasformiga

 kolväten.

 Regeringen föreslår alltså att bestämmelsen om att

 en sökande skall vara lämplig för att få bearbeta

 en fyndighet av koncessionsmineral tas bort utom

 såvitt avser förvärv av koncession genom

 överlåtelse från koncessionshavaren och koncession

 för utvinning av olja och gasformiga kolväten.

 Motivet härför är, mot bakgrund av vad som nyss

 sagts, att den som kan prestera en godtagbar

 malmbevisning också får anses ha förmåga och vilja

 att få till stånd utvinning. Med hänsyn till de

 säkerhetsrisker som är förknippade med utvinning av

 olje- och gasfyndigheter bör dock även

 fortsättningsvis särskilda krav kunna ställas på

 sökandens lämplighet för att han skall få bedriva

 sådan verksamhet.

 De bestämmelser som finns om företräde vid

 konkurrens om bearbetning (4 kap. 3 §) bör också

 anpassas till nu redovisat synsätt, därigenom att

 sökandens lämplighet slopas som kriterium vid

 bestämmande av företrädesrätt.

 4.2.2. En koncessions giltighetstid

 Regeringens förslag: Bearbetningskoncession medde-

 las för femton år om inte sökanden begär kortare

 tid. Mineraltekniskt, metallurgiskt eller annat ut-

 vecklingsarbete i syfte att möjliggöra utvinning av

 fyndigheten skall kvalificera för rätt till för-

 längning av koncessionstiden utan föregående in-

 tresseavvägning enligt naturresurslagen. Förläng-

 ning av koncessionstiden skall ske med tio år i

 sänder om inte koncessionshavaren begär kortare

 tid.

 Promemorians förslag: Bearbetningskoncessionens

 giltighetstid bestäms utifrån förutsättningarna i

 det enskilda fallet. Tiden skall dock vara minst

 tio och högst tjugofem år. Promemorians förslag

 överensstämmer i övrigt med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna

 tillstyrker promemorians förslag eller lämnar det

 utan erinran. SGU, Gruvföreningen och

 Industriförbundet avstyrker förslaget att

 bearbetningskoncessionens giltighetstid ändras från

 tio år till minst tio år och högst tjugofem år.

 Nämnda instanser anser att giltighetstiden bör vara

 tjugofem år eller längre. Även Högskolan i Luleå

 delar denna uppfattning, men föreslår att kortare

 tid får bestämmas om sökanden begär det.

 Bergmästaren i norra distriktet anser, om ökad

 rättstrygghet eftersträvas, det motiverat att kon-

 cessionstiden sätts till minst femton år.

 Vidare har Gruvföreningen och Industriförbundet

 uppfattningen att koncessionstiden bör kunna

 förlängas med upp till tjugofem år åt gången resp.

 med tjugofem år i sänder. Med hänvisning till

 malmernas storlek och bearbetningsproblem samt

 gruvornas livslängd föreslår Bergmästaren i norra

 distriktet att koncessionstiden förlängs med minst

 tio år och högst tjugo år.

 Skälen för regeringens förslag: I 4 kap. 7-11 §§

 minerallagen finns bestämmelser om bearbetnings-

 koncessionens giltighetstid och om möjligheten att

 få koncessionstiden förlängd. De innebär följande.

 En bearbetningskoncession gäller i tio år. På

 sökandens begäran kan dock kortare tid bestämmas. I

 ett ärende om meddelande av bearbetningskoncession

 sker en intresseavvägning enligt naturresurslagen,

 NRL.

 En koncession förlängs automatiskt med tio år i

 sänder om regelbunden bearbetning pågår när

 giltighetstiden går ut.

 Pågår inte regelbunden bearbetning när konces-

 sionstiden löper ut skall tiden på ansökan av

 koncessionshavaren förlängas med minst fem år och

 högst tio år om det inom koncessionsområdet pågår

 1. tillredningsarbete eller anläggningsarbete för

 upptagande av bearbetning, eller

 2. undersökning av större omfattning.

 Koncessionshavaren har rätt att få förhandsbesked

 av bergmästaren om huruvida planerat

 undersökningsarbete skall anses ha större

 omfattning. I ett sådant förlängningsärende sker

 ingen intresseavvägning enligt NRL utan den

 avvägning som gjordes då koncessionen ursprungligen

 meddelades gäller alltjämt.

 Pågår inte bearbetning eller sådan verksamhet som

 anges i punkterna 1 och 2 ovan kan koncessionstiden

 på ansökan av koncessionshavaren förlängas med

 högst tio år. En förutsättning härför är att det är

 motiverat med hänsyn till det allmännas intresse av

 att mineraltillgångarna utnyttjas på ett

 ändamålsenligt sätt. Vid denna prövning sker en

 förnyad avvägning enligt NRL.

 Det har i olika sammanhang riktats kritik mot

 vissa av de nämnda bestämmelserna. Kritiken går i

 huvudsak ut på att giltighetstiden för koncessioner

 är för kort. Detta medför problem i två hänseenden.

 Det första är att en tioårig koncessionstid inte

 tillräckligt tillgodoser företagens behov att ha en

 malmbas som långsiktigt tryggar verksamhetens

 fortbestånd. Det anses allmänt inom branschen vara

 nödvändigt att genom prospektering vidmakthålla en

 malmbas för varje anrikningsverk som åtminstone

 motsvarar mellan tio och femton års produktion. I

 vissa fall är det önskvärt med en malmbas som

 motsvarar tjugofem års produktion. De korta kon-

 cessionstiderna medför att ett gruvföretag antingen

 kan förlora en del av sin malmbas då koncessionen

 för ett visst område skall förlängas och

 intresseavvägningen enligt NRL därvid får ett nega-

 tivt utfall för gruvföretaget eller att

 gruvföretaget tvingas påbörja bearbetningen i ett

 visst område tidigare än vad en rationell planering

 påbjuder för att undvika ett sådant negativt

 utfall. Gruvföreningen och Industriförbundet anser

 i sina yttranden över promemorian att

 giltighetstiden bör vara minst tjugofem år.

 Det andra problemet med de korta koncessionstiderna

 hänger samman med att prospektering är mycket

 kostnadskrävande. Resultaten är osäkra och ligger

 dessutom långt fram i tiden. Vidare är kostnaden

 för att undersöka ett område och förbereda

 gruvdrift hög i förhållande till riskerna om man

 jämför med etablering av annan industriell verk-

 samhet. Gruvnäringen är därför om möjligt i högre

 grad än annan industriell verksamhet beroende av

 fasta och långsiktiga spelregler. Koncessionens

 giltighetstid, då en betydande del av

 prospekteringsarbetet äger rum, är en viktig

 spelregel för branschen.

 Det är uppenbart att ingen är beredd att satsa de

 pengar det här gäller på undersöknings- och

 utvecklingsarbete om det föreligger risk för att

 bearbetningskoncessionen upphör innan undersökning-

 arna är avslutade. Det är därför av största vikt

 att en prospektör får så säkra garantier som möj-

 ligt för att han får bearbeta en påträffad

 fyndighet. De regler som nu gäller för

 koncessionens giltighetstid ger inte tillräckliga

 garantier i detta avseende.

 I detta sammanhang förtjänar också påpekas att det

 enligt 1938 års gruvlag inte fanns någon

 tidsbegränsning för en brytningsrätts

 giltighetstid. Genom 1974 års gruvlag begränsades

 tiden till tjugofem år. Fr.o.m. den 1 juli 1992 har

 giltighetstiden ytterligare begränsats så att den

 nu är tio år.

 Regeringen anser att giltighetstiden för en

 bearbetningskoncession bör vara femton år om inte

 sökanden begär kortare tid.

 Bestämmelserna om förlängning av koncessionens

 giltighetstid bör ändras på det sättet att, förutom

 pågående tillrednings- eller anläggningsarbeten för

 upptagande av bearbetning eller pågående

 undersökningsarbete, även pågående mineraltekniskt,

 metallurgiskt eller annat utvecklingsarbete av

 större omfattning i syfte att göra fyndigheten

 brytvärd också bör kvalificera för rätt till för-

 längning utan föregående intresseavvägning enligt

 NRL. Koncessionshavaren bör därvid också ha rätt

 att få förhandsbesked om huruvida sådant planerat

 utvecklingsarbete skall anses ha större omfattning.

 Slutligen bör, enligt regeringens uppfattning,

 koncessionstiden alltid förlängas med tio år i sän-

 der såvida inte koncessionshavaren begär kortare

 förlängningstid.

 4.2.3 Kronoandelsystemet

 Regeringens förslag: Bestämmelserna om kronoandel

 och kravet på svenskt medborgarskap för gruvföre-

 ståndare tas bort.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med rege-

 ringens förslag.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser

 tillstyrker förslaget eller har inte några

 invändningar. Gruvindustriarbetareförbundet

 avstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om

 kronoandel finns nu i 1 kap. 6 § och 11 kap.

 minerallagen. De innebär att staten automatiskt får

 andel med hälften i bearbetningskoncession, som

 meddelas för annan än staten. Staten har dock

 möjlighet att avstå från kronoandelen. Vidare kan

 kronoandelen helt eller till viss del överlåtas

 eller upplåtas. Regeringen eller den myndighet

 regeringen bestämmer får besluta i frågor om krono-

 andel. Regeringen har i mineralförordningen

 (1992:285) föreskrivit att Nämnden för statens

 gruvegendom (NSG) beslutar i frågor om kronoandel.

 Genom kronoandel erhåller staten enligt 12 kap. 6

 § minerallagen s.k. brytningsvitsord, dvs. rätt att

 mot annan andelshavares vilja påbörja eller utöka

 undersökning eller bearbetning inom koncessionen.

 Gruvföretagen arrenderar i dag genom avtal mellan

 NSG och resp. företag de kronoandelar som har

 ekonomiskt intresse. För detta erlägger

 gruvföretagen arrendeavgifter till staten. Dessa

 avgifter, som år 1991 uppgick till sammanlagt 31,6

 miljoner kronor jämfört med 27,7 miljoner kronor år

 1990, uppfattas av gruvnäringen som en extra

 beskattning av branschen. Denna typ av avgifter

 finns i princip inte i med Sverige konkurrerande

 länder med marknadsekonomi. I sådana länder sker

 enbart en företagsbeskattning av verksamheten.

 Kronoandelssystemet innebär därför en

 konkurrensnackdel för svensk gruvnäring. Av flera

 utländska företag ses det som ett hinder av

 institutionell karaktär för dem att satsa på pro-

 spektering i Sverige. Minerallagstiftningen kan

 därför på denna punkt inte sägas ligga i linje med

 regeringens uttalade intresse av att främja

 utländska investeringar i landet.

 Arrendeavgifterna, dvs. ersättningen för

 upplåtelsen av kronoandelarna, minskar företagens

 ekonomiska utrymme för den prospektering efter

 brytvärda fyndigheter som är en grundförutsättning

 för en fortsatt gruvverksamhet i Sverige efter år

 2000. Detta gäller i hög grad för den del av

 branschen som bryter och förädlar sulfidmalmer.

 När systemet med kronoandel genom 1938 års gruvlag

 infördes i svensk rätt angavs behovet av

 samhällsinflytande över gruvnäringen som ett av de

 bärande motiven. Under förarbetena till motsvarande

 bestämmelser i 1974 års gruvlag framhölls

 möjligheterna att genom en aktiv statlig

 gruvpolitik få till stånd ett ändamålsenligt

 utnyttjande av gruvrätter för bearbetning.

 Kronoandelen förutsattes genom det s.k.

 brytningsvitsordet vid behov kunna användas som

 medel för att sätta igång undersökning eller

 gruvdrift på vilande gruvrätter i statlig regi.

 Statligt deltagande skulle således kunna användas

 som ett verksamt medel för att åstadkomma önskvärd

 aktivitet. Detta var också ett huvudargument för

 att ha kvar kronoandelssystemet i 1991 års

 minerallag.

 Staten har emellertid ännu inte i något fall

 använt sin kronoandel för att få till stånd

 brytning i egen regi eller tillsammans med in-

 nehavaren av gruvrätten. Det kan finnas flera skäl

 till detta. En orsak kan vara att det inte funnits

 faktiska skäl att framtvinga aktivitet. Oberoende

 av skälen härför kan det inte anses ligga i statens

 intresse att, i en marknadsekonomi som man vill

 skapa väl fungerande villkor för, ha spelregler som

 innebär att man genom ingripande med statligt del-

 tagande kan framtvinga gruvdrift inom ramen för en

 gruvrätt som koncessionshavaren inte för närvarande

 bedömer som lönsam att starta.

 Med hänvisning till det anförda föreslås att

 bestämmelserna i 1 kap. 6 § och 11 kap.

 minerallagen om kronoandel tas bort.

 De kronoandelar som etablerats med stöd av äldre

 lagstiftning och som NSG inte avyttrat senast den

 30 juni 1993 bör efter denna tidpunkt fortsätta att

 gälla. Regeringen kommer senare att besluta vilken

 myndighet som skall förvalta dessa kvarstående

 kronoandelar.

 En avveckling av kronoandelssystemet får även

 konsekvenser för vissa bestämmelser i 12 kap.

 minerallagen om gemensam förvaltning av kon-

 cessionsrätt. Vidare bör, med hänvisning till

 EES-avtalet, kravet i 12 kap. 2 § på att en

 gruvföreståndare skall vara svensk medborgare tas

 bort. Skälet härför är att kravet på svenskt

 medborgarskap strider mot Romfördragets bestäm-

 melser om förbud mot diskriminering på grund av

 nationalitet.

 4.2.4 Hinder mot undersökningsarbete och

 bearbetning inomnationalpark m.m.

 Regeringens förslag: I minerallaggen införs ett

 förbud mot undersökningsarbete och bearbetning i

 nationalpark, område som statlig myndighet hos

 regeringen har begärt skall avsättas till national-

 park, obrutna fjällområden samt naturreservat.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med

 regeringens förslag utom såvitt avser obrutna

 fjällområden och naturreservat.

 Remissinstanserna: Flertalet av de instanser som

 tar upp frågan tillstyrker eller har ingen erinran

 mot förslaget. Bland dem kan nämnas Statens

 naturvårdsverk, Boverket samt länsstyrelserna i

 Örebro, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens

 län.

 Gruvföreningen anser att det är mycket tveksamt om

 det verkligen finns tillräckliga motiv för att

 införa det föreslagna totalförbudet mot undersök-

 ningsarbete i nationalparker.

 Bergmästaren i norra distriktet anser att

 nuvarande ordning bör bibehållas. Enligt denna kan

 undersökningsarbete bedrivas i den utsträckning det

 är förenligt med föreskrifterna för nationalparken

 eller undantag från dem kan erhållas enligt

 nationalparksförordningen. Gruvindustriarbetareför-

 bundet delar i huvudsak denna uppfattning.

 SGU föreslår att regeringen får möjlighet att

 bevilja dispens för prospektering i nationalpark

 vid särskilda skäl.

 Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 6-7 §§

 och 5 kap. 10 § minerallagen finns bestämmelser om

 hinder mot undersökningsarbete och bearbetning. De

 innebär att undersökning och bearbetning inte får

 äga rum inom vissa särskilt angivna områden, bl.a.

 befästningsområden, begravningsplatser samt i

 närheten av vägar, järnvägar, bostadshus, vissa

 allmänna byggnader och industriella anläggningar.

 Länsstyrelsen resp. bergmästaren har möjlighet att

 bevilja dispens för undersökning och bearbetning

 inom de i hindersbestämmelserna angivna områdena.

 Det har i olika sammanhang riktats kritik mot att

 de nämnda hindersbestämmelserna inte innefattar

 nationalparker, naturreservat och obrutna

 fjällområden. I propositionen 1991/92:161 om

 ändringar i minerallagen anfördes att frågan om

 prövning av undersökningstillstånd i nationalpar-

 ker, naturreservat och obrutna fjällområden

 tidigare har aktualiserats i riksdagen. Eftersom

 prospektering i vissa fall kan innebära kraftiga

 ingrepp i den fysiska miljön utan att för den skull

 bearbetningskoncession senare kan meddelas finns

 det skäl att överväga en förstärkning av

 möjligheterna att reglera prospektering inom en del

 områden (a. prop. s. 9).

 Regler om nationalparker och naturreservat finns i

 naturvårdslagen (1964:822) och

 nationalparksförordningen (1987:938). Syftet med

 att avsätta ett område som nationalpark är att ge

 dess natur ett kvalificerat skydd. Institutet

 används endast för de mest skyddsvärda områdena i

 landet.

 Beslut om att avsätta mark till nationalpark

 meddelas av regeringen efter riksdagens medgivande.

 Ingrepp som kan påverka eller skada ett område som

 avsatts som nationalpark får i princip inte

 förekomma. Intrång i nationalpark får inte ske utan

 riksdagens godkännande.

 Ett område kan av länsstyrelsen avsättas som

 naturreservat om det bör skyddas på grund av sin

 betydelse för kännedom om landets natur, sin

 skönhet eller eljest märkliga beskaffenhet eller om

 området är av väsentlig betydelse för landets

 friluftsliv. I ett beslut om bildande av

 naturreservat ges föreskrifter om vissa inskränk-

 ningar vad gäller markanvändningen till skydd för

 ändamålet med reservatsbildningen. Prospektering

 kan därför ske inom reservat i den utsträckning

 arbetet inte kommer i konflikt med dessa reser-

 vatsbestämmelser.

 Inom de områden som anges i 3 kap. 5 §

 naturresurslagen, s.k. obrutna fjällområden, får

 bebyggelse och anläggningar komma till stånd endast

 om det behövs för rennäringen, den bofasta befolk-

 ningen, den vetenskapliga forskningen eller det

 rörliga friluftslivet. Andra åtgärder inom områdena

 får vidtas endast om det kan ske utan att områdenas

 karaktär påverkas.

 Fråga om tillstånd till undersökning enligt

 minerallagen får prövas av bergmästaren utan att

 någon annan än sökanden haft tillfälle att yttra

 sig.

 För att ytterligare säkerställa skyddet för

 nationalparker, naturreservat och obrutna

 fjällområden bör man i minerallagen införa ett

 särskilt förbud mot att bedriva undersökningsarbete

 dels inom nationalpark och område som statlig

 myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas

 till nationalpark, dels inom naturreservat och

 obrutet fjällområde.

 När det gäller möjlighet till dispens från

 förbudet gäller för nationalparker att intrång i

 nationalparker över huvud taget inte får ske utan

 att riksdagen godkänner intrånget.

 När det gäller undantag från förbudet att bedriva

 undersökningsarbete inom obrutna fjällområden bör

 länsstyrelsen få besluta om dispens från förbudet

 att bedriva undersökningsarbete enligt mine-

 rallagen.

 Beträffande naturreservat kan dispens utverkas

 enligt bestämmelserna i naturvårdslagen.

 4.2.5 Ersättning till sakägare vid bearbetning

 Regeringens bedömning: Bestämmelserna om ersätt-

 ning till fastighetsägare och andra sakägare vid

 bearbetning bibehålls oförändrade.

 I promemorian har föreslagits att ersättningen till

 fastighetsägare och andra sakägare vid bearbetning

 förbättras. Syftet är att stärka deras ställning.

 Förslaget har under remissbehandlingen utsatts för

 kritik.

 Gruvföreningen, Industriförbundet och LKAB

 avstyrker förslaget. Motivet härför är att en

 höjning med femtio procent innebär en icke

 oväsentlig kostnadsökning för gruvor som behöver ta

 mark i anspråk inom tätbebyggda områden. Som

 exempel framhålls LKAB:s gruva i Malmberget. Även

 Bergmästaren i norra distriktet pekar på detta

 förhållande. Luleå tingsrätt framhåller att det

 framlagda förslaget innebär ett avsteg från de

 principer som gäller i annan liknande lagstiftning

 (expropriationslagen, vattenlagen). De skäl som

 promemorian innehåller är enligt tingsrättens

 mening inte tillräckliga för en särreglering.

 Gruvindustriarbetareförbundet uttrycker tveksamhet

 till förslaget.

 Den kommitté som har tillkallats för att utreda

 frågan om grundlagsskydd för äganderätten m.m.

 (dir. 1991:119) har fått i uppdrag att överväga

 preciseringar som förstärker den enskildes rätt

 till ersättning vid expropriation och liknande för-

 foganden. I avvaktan på kommitténs förslag och

 remissbehandlingen av detta avstår regeringen för

 närvarande från att lägga fram förslag till ändrade

 regler i detta ämne.

 4.3 Lagen om vissa torvfyndigheter

 Regeringens förslag: Möjligheten att i koncession

 föreskriva om statligt deltagande i verksamheten

 eller om avgift till staten tas bort.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med rege-

 ringens förslag.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller

 lämnas utan erinran av de instanser som kommenterat

 det.

 Bergmästaren i norra distriktet påpekar att

 arealavgifter för år 1993 har inbetalats i förskott

 under år 1992. Promemorieförslaget medför att det

 sätts i fråga om hälften av avgiften skall återbe-

 talas. Bergmästaren föreslår därför att angivet

 koncessionsvillkor upphör att gälla först vid

 utgången av december 1993.

 Skälen för regeringens förslag: Undersökning och

 bearbetning av torv för energianvändning är

 reglerad i lagen (1985:620) om vissa torvfyndig-

 heter (torvlagen). Regleringen innebär att det for-

 dras särskilt tillstånd (koncession) för att

 undersöka eller bearbeta torv för energianvändning.

 Länsstyrelsen är prövningsmyndighet.

 I torvlagen finns en bestämmelse om att som

 villkor för koncession får bestämmas att staten

 skall ha rätt att delta i verksamheten eller att

 koncessionshavaren skall betala avgift eller

 produktionsandel till staten eller iaktta liknande

 villkor (12 § andra stycket). Denna föreskrift

 syftar till att tillförsäkra staten möjlighet till

 visst ekonomiskt utbyte av den koncessionerade

 verksamheten. Detta kan ske genom direkt statligt

 engagemang i verksamheten eller genom att staten

 uppbär royalty eller liknande avgifter eller får

 andel av produktionen.

 I de flesta meddelade koncessionerna enligt

 torvlagen och dess föregångare 1974 års minerallag

 har som villkor föreskrivits dels att koncessions-

 havaren skall erlägga en viss årlig arealavgift

 till staten, dels att staten skall ha andel i

 fyndigheten med hälften. Från och med år 1991 får

 koncessionshavarna betala en årlig

 produktionsavgift till staten, vilken grundar sig

 på utnyttjandet av statens hälftenandel i

 fyndigheten. Båda avgifterna utgår per kalenderår.

 Arealavgiften betalas i förskott och produktionsav-

 giften i efterskott.

 Som nyss nämnts är syftet med bestämmelsen i 12 §

 andra stycket torvlagen att tillförsäkra staten

 möjlighet till visst ekonomiskt utbyte av den

 koncessionerade verksamheten. Detta är även ett av

 huvudsyftena med kronoandelssystemet i

 minerallagen. Som framgått tidigare (avsnitt 4.2.3)

 föreslås att kronoandelssystemet avvecklas. De

 motiv som där framförts för avveckling av kronoan-

 delssystemet vad avser ekonomiskt utbyte för staten

 har samma relevans för ett borttagande av

 bestämmelsen om produktionsavgift m.m. i torvlagen.

 Dessutom skapar en sådan förändring

 förutsättningar för konkurrensneutralitet mellan

 detta energislag och andra inhemska bränslen vad

 avser statliga pålagor.

 Med hänsyn härtill bör 12 § andra stycket

 torvlagen tas bort. Villkor som har meddelats med

 stöd av 12 § andra stycket i gällande koncessioner

 för energitorv bör då också upphöra att gälla.

 Eftersom avgifterna utgår per kalenderår och

 arealavgiften för innevarande år dessutom redan har

 betalats för år 1993 bör dock dessa

 koncessionsvillkor upphöra att gälla först vid

 utgången av år 1993.

 5 Upprättade lagförslag

 I enlighet med vad som nu anförts har inom

 Näringsdepartementet upprättats förslag till

 1. lag om ändring i minerallagen (1991:45),

 2. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

 torvfyndigheter.

 Lagrådet har granskat lagförslagen.

 6 Specialmotivering

 6.1 Förslaget till lag om ändring i minerallagen

 (1991:45)

 3 kap.

 6 §

 I paragrafen har nu införts ett förbud mot

 undersökningsarbete inom nationalpark eller område

 som statlig myndighet hos regeringen har begärt

 skall avsättas som nationalpark. I motsats till vad

 som gäller för de områden som tidigare angavs i

 paragrafen kan dispens från förbudet inte medges.

 Vidare införs ett förbud mot att bedriva

 undersökningsarbete inom naturreservat i strid med

 de föreskrifter som gäller för reservatet. Enligt 7

 § naturvårdslagen fattar länsstyrelsen beslut om

 att avsätta ett område som naturreservat. I beslut

 om att bilda ett naturreservat skall länsstyrelsen,

 enligt 8 § naturvårdslagen, bl.a. föreskriva om de

 inskränkningar i rätten att förfoga över fastig-

 heten som behövs för att trygga ändamålet med

 reservatet. Länsstyrelsen kan också, med stöd av 10

 § naturvårdslagen, meddela föreskrifter om vad

 allmänheten har att iaktta inom reservatet till

 skyddande av ändamålet med reservatet.

 Genom den nya bestämmelsen i minerallagen markeras

 att undersökningsarbete i naturreservat måste

 bedrivas med iakttagande av de bestämmelser som

 gäller för reservatet och som har meddelats med

 stöd av naturvårdslagen. Om ett planerat

 undersökningsarbete kommer i konflikt med dessa

 bestämmelser kan prospektören hos länsstyrelsen

 ansöka om undantag från reservatsföreskrifterna

 enligt 12 § naturvårdslagen.

 Dessutom införs i minerallagen ett förbud mot

 undersökningsarbete inom obrutna fjällområden.

 Beträffande dessa områden kan dock länsstyrelsen

 meddela dispens från förbudet.

 Man bör observera att paragrafen inte utgör en

 uttömmande beskrivning av områden där hinder mot

 undersökning kan föreligga. Den verksamhet som

 regleras i minerallagen måste alltid bedrivas med

 iakttagande av all övrig lagstiftning. I 1 kap. 7 §

 anges ett antal lagar som ofta berör verksamhet

 enligt minerallagen. Vid undersökningsarbete bör

 man särskilt beakta lagen (1988:950) om

 kulturminnen m.m. Bestämmelserna i den lagen

 innebär att undersökningsarbete inte får bedrivas

 så att fast fornlämning eller annat kulturskyddat

 objekt skadas.

 4 kap.

 2 §

 Som har utvecklats i den allmänna motiveringen

 (avsnitt 4.2.1) har, som förutsättning för att få

 bearbetningskoncession, lämplighetskravet tagits

 bort utom vid ansökningar som avser olja eller

 gasformiga kolväten.

 4 kap.

 3 §

 I paragrafen behandlas företrädesrätten då flera

 har ansökt om bearbetningskoncession i samma

 område. Enligt första stycket har den företräde som

 har undersökningstillstånd i området för något

 mineral som omfattas av dennes ansökan om

 koncession. Denna bestämmelse bibehålls.

 Om ingen av sökandena har undersökningstillstånd

 skall för närvarande en lämplighetsbedömning av

 sökandena göras varvid särskilt skall beaktas om

 någon av sökandena har utfört ändamålsenligt

 undersökningsarbete inom området. Eftersom någon

 lämplighetsprövning i de flesta fall numera inte

 skall göras enligt 4 kap. 2 § har även i förevaran-

 de paragraf lämplighetsprövningen tagits bort. I

 stället görs nu uteslutande en prövning av om någon

 har utfört ändamålsenligt undersökningsarbete i

 området och om så är fallet får denne företrä-

 desrätt. I annat fall blir dagen då ansökan om

 koncession kom in avgörande.

 Om ansökningarna har kommit in samma dag har

 sökandena lika rätt till andel i koncessionen, dvs.

 de får gemensamt koncession. Bestämmelserna i 12

 kap. blir därvid tillämpliga.

 Paragrafen reglerar förhållandet mellan enskilda

 parter. Detta förhållande bör inte rubbas

 beträffande ansökningar som är under behandling då

 de nya föreskrifterna träder i kraft. Därför

 stadgas i övergångsbestämmelserna att äldre

 föreskrifter gäller i fråga om ansökningar som har

 kommit in före den 1 juli 1993.

 4 kap.

 7 §

 Som har utvecklats i den allmänna motiveringen

 (avsnitt 4.2.2) blir nu koncessionstiden femton år.

 4 kap.

 9 §

 I paragrafen regleras möjligheten att i vissa fall

 få koncessionstiden förlängd då regelbunden

 bearbetning ännu inte har påbörjats vid

 koncessionstidens utgång. Paragrafen är för

 närvarande, enligt första stycket, tillämplig då

 tillredningsarbete eller anläggningsarbete för upp-

 tagande av bearbetning eller undersökningsarbete av

 större omfattning pågår vid koncessionstidens

 utgång.

 Som har utvecklats i den allmänna motiveringen

 (avsnitt 4.2.2) blir paragrafen nu också, enligt

 den nya tredje punkten i första stycket, tillämplig

 då mineraltekniskt, metallurgiskt eller annat

 utvecklingsarbete av större omfattning i syfte att

 möjliggöra utvinning av fyndigheten pågår vid kon-

 cessionstidens utgång. Man bör observera att, till

 skillnad mot första och andra punkten, krävs enligt

 den nya punkten inte att arbetet bedrivs inom

 koncessionsområdet.

 Om ansökan om förlängning bifalls sker i dag,

 enligt första stycket, förlängning med minst fem

 och högst tio år. Den bestämmelsen ändras nu så att

 förlängning alltid sker med tio år om inte kon-

 cessionshavaren begär kortare tid.

 Andra stycket har ändrats i enlighet med denna nya

 bestämmelse.

 Enligt tredje stycket har koncessionshavaren rätt

 att få förhandsbesked huruvida ett planerat

 undersökningsarbete skall anses ha sådan större om-

 fattning som ger rätt till förlängning enligt denna

 paragraf.

 Nu utvidgas möjligheten att få sådant

 förhandsbesked till att omfatta även arbete enligt

 den nya tredje punkten i första stycket.

 6 kap.

 1 §

 Kriterierna för att få överta en koncession har

 anpassats till de nya kriterierna för att få

 koncession. Dock skall, som anförts i den allmänna

 motiveringen (avsnitt 4.2.1), en lämplighetspröv-

 ning alltid göras av förvärvaren oavsett vilken typ

 av mineral som avses med ansökan.

 11 kap.

 Som har nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt

 4.2.3) upphör statens rätt till kronoandel den 1

 juli 1993. Bestämmelserna i 11 kap. reglerar

 uteslutande frågor om kronoandel, varför kapitlet

 nu upphävs.

 Som framgår av övergångsbestämmelserna tillämpas

 dock det upphävda kapitlet på kronoandelar som har

 uppstått före den 1 juli 1993. Sådana äldre

 kronoandelar äger ju alltjämt bestånd, vilket har

 utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt

 4.2.3).

 12 kap.

 1 §

 12 kap. innehåller ett antal bestämmelser om

 gemensam förvaltning av koncessionsrätt. I 1 §

 anges i vilka fall kapitlets bestämmelser gäller.

 Dessa fall definieras som koncessioner i vilka det

 finns kronoandel eller där annars flera har andel i

 koncessionen. Genom att systemet med kronoandel nu

 tas bort inskränks definitionen till att avse

 endast koncessioner där flera har andel i kon-

 cessionen.

 12 kap.

 2 §

 Paragrafen handlar om gruvföreståndare och anger

 bl.a. behörighetskraven för denne. I detta

 hänseende stipuleras att gruvföreståndare skall

 vara svensk medborgare och vara bosatt i Sverige.

 Kravet på svenskt medborgarskap strider, som har

 angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt

 4.2.3), mot Romfördragets bestämmelser om förbud

 mot diskriminering på grund av nationalitet, varför

 detta behörighetskrav nu slopas.

 Befogenheten för regeringen eller myndighet som

 regeringen utser att medge undantag från kravet på

 svenskt medborgarskap blir därmed överflödig och

 tas därför bort.

 Övergångsbestämmelser

 5. f.

 Bestämmelsen har anpassats till den nya lydelsen av

 4 kap. 2 och 9 §§.

 7. b.

 Bestämmelsen har anpassats till den nya

 föreskriften om koncessionstidens längd i 4 kap. 7

 §.

 6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1985:620) omvissa torvfyndigheter

 12 §

 Som har utvecklats i den allmänna motiveringen

 (avsnitt 4.3) slopas möjligheten för staten att i

 meddelade koncessioner föreskriva om rätt till

 statligt deltagande i verksamheten, skyldighet att

 utge avgift eller produktionsandel till staten

 eller annat liknande villkor.

 Övergångsbestämmelser

 Möjligheten att förena koncessioner med villkor

 enligt 12 § andra stycket upphävs den 1 juli 1993.

 De villkor som redan har meddelats i beviljade

 koncessioner upphör dock att gälla först vid

 utgången av år 1993, vilket har berörts i den

 allmänna motiveringen (avsnitt 4.3). Som där också

 har anmärkts innefattar villkoren en skyldighet att

 erlägga produktionsavgift. Denna avgift utgår per

 kalenderår men erläggs i efterskott. Skyldigheten

 att erlägga produktionsavgift för år 1993 och

 eventuella övriga skyldigheter som uppkommit före

 utgången av år 1993 skall dock fullgöras.

 7 Ärendet till riksdagen

 Regeringen föreslår

 att riksdagen antar förslagen till

 1. lag om ändring i minerallagen (1991:45),

 2. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

 torvfyndigheter.

 8 Propositionens lagförslag

 1. Förslag till

 Lag om ändring i minerallagen (1991:45)

 Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen

 (1991:45)

 dels att 1 kap. 6 § och 11 kap. skall upphöra att

 gälla,

 dels att 3 kap. 6 §, 4 kap. 2, 3, 7 och 9 §§, 6

 kap. 1 §, 12 kap. 1 och 2 §§ samt punkterna 5 f och

 7 b i övergångsbestämmelserna skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Förelagen lydelse

 3 kap.

 6 §

 Undersökningsarbete får

 inte äga rum inom

 nationalpark eller område

 som statlig myndighet hos

 regeringen har begärt

 skall avsättas till

 nationalpark eller i

 strid med föreskrifter

 som har meddelats

 Undersökningsarbete får beträffande naturreservat

 inte utan medgivande av med stöd av naturvårds-

 länsstyrelsen äga rum lagen (1964:822).

 inom Undersökningsarbete får

 1. befästningsområde inte heller, utan

 och sådant område medgivande av läns-

 utanför detta som styrelsen, äga rum inom

 regeringen bestämmer, 1. befästningsområde och

 2. kyrkogård och annan sådant område utanför

 begravningsplats. detta som regeringen

 bestämmer,

 2. kyrkogård och annan

 begravningsplats,

 3. område som avses i 3

 kap. 5 § lagen (1987:12)

 om hushållning med

 naturresurser m.m.

 4 kap.[1]

 2 §

 Koncession skall Koncession skall

 meddelas, om meddelas, om

 1. en fyndighet som 1. en fyndighet som

 sannolikt kan sannolikt kan

 tillgodogöras ekonomiskt tillgodogöras ekonomiskt

 har blivit påträffad, har blivit påträffad och

 2. sökanden är lämplig 2. fyndighetens

 att bearbeta fyndigheten belägenhet och art inte

 och gör det olämpligt att sö-

 3. fyndighetens kanden får den begärda

 belägenhet och art inte koncessionen.

 gör det olämpligt att Koncession för

 sökanden får den begärda bearbetning av olja eller

 koncessionen. gasformiga kolväten får

 beviljas endast den som

 visar att han är lämplig

 att bedriva sådan

 bearbetning.

 I ärenden om beviljande av koncession skall lagen

 (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m.

 tillämpas.

 Om ett ärende om beviljande av koncession avser

 ett företag vars tillåtlighet skall prövas enligt

 flera av de lagar som anges i 1 kap. 2 § lagen om

 hushållning med naturresurser m.m., skall 2 och 3

 kap. samma lag tillämpas endast vid den prövning

 som sker i koncessionsärendet.

 I ärenden om beviljande I ärenden om beviljande

 av koncession skall en av koncession skall en

 miljökon- miljökon-

 sekvensbeskrivning sekvensbeskrivning enligt

 enligt 5 kap. lagen om 5 kap. lagen om

 hushållning med natur- hushållning med natur-

 resurser m.m. fogas till resurser m.m. fogas till

 ansökan. Denna ansökan. Denna

 beskrivning skall även beskrivning skall även

 ligga till grund för ligga till grund för

 tillämpningen av 2 och 3 tillämpningen av 2 och 3

 kap. samma lag enligt kap. samma lag enligt

 andra och tredje tredje och fjärde

 stycket. styckena.

 Koncession får inte strida mot detaljplan eller

 områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller

 bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre

 avvikelser göras.

 3 §

 Om flera har ansökt om koncession för samma område

 och fler än en kan komma i fråga enligt 2 §, skall

 den ha företräde som har undersökningstillstånd i

 området för något mineral som omfattas av dennes

 ansökan om koncession.

 Om ingen av sökandena Om ingen av sökandena

 har har

 undersökningstillstånd, undersökningstillstånd,

 skall pröv- skall den ha företräde

 ningsmyndigheten avgöra som har utfört ända-

 vem av dem som lämpligen målsenligt under-

 bör få koncessionen. sökningsarbete inom

 Därvid skall särskilt området. I annat fall har

 beaktas om någon av den företräde som först

 sökandena har utfört kom in med sin ansökan.

 ändamålsenligt under- Om ansökningarna har

 sökningsarbete inom kommit in samma dag har

 området. sökandena lika rätt till

 andel i koncessionen.

 7 §

 Bearbetningskoncession En

 gäller i tio år från bearbetningskoncession

 dagen för beslutet. Om skall meddelas för femton

 sökanden begär det, får år. Om sökanden begär

 kortare tid bestämmas. det, får kortare tid

 bestämmas.

 9 §

 Pågår inte regelbunden Om det inte pågår

 bearbetning när regelbunden bearbetning

 koncessionstiden går ut, när koncessionstiden går

 skall tiden på ansökan ut, skall tiden på

 av koncessionshavaren ansökan av koncessionsha-

 förlängas med minst fem varen förlängas med tio

 och högst tio år, om det år, om det pågår

 inom koncessionsområdet 1. tillredningsarbete

 pågår eller anläggningsarbete

 1. tillredningsarbete för upptagande av

 eller anläggningsarbete bearbetning inom

 för upptagande av koncessionsområdet,

 bearbetning, eller 2. undersökningsarbete

 2. undersökningsarbete av större omfattning inom

 av större omfattning. koncessionsområdet, eller

 3. mineraltekniskt,

 metallurgiskt eller annat

 utvecklingsarbete av

 större omfattning i syfte

 att möjliggöra bearbet-

 ning av fyndigheten.

 Om koncessionshavaren Om koncessionshavaren

 begär det, får kortare begär det, får kortare

 tid än fem år bestämmas. tid än tio år bestämmas.

 Koncessionshavaren har Koncessionshavaren har

 rätt att få rätt att få

 förhandsbesked av pröv- förhandsbesked av pröv-

 ningsmyndigheten om ningsmyndigheten om

 huruvida planerat huruvida planerat

 undersökningsarbete undersökningsarbete eller

 skall anses ha större planerat mineraltekniskt,

 omfattning. metallurgiskt eller annat

 utvecklingsarbete skall

 anses ha större

 omfattning.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1992:466.

 6 kap.

 1 §

 Undersökningstillstånd Undersökningstillstånd

 och be- och be-

 arbetningskoncession får arbetningskoncession får

 överlåtas efter överlåtas efter

 medgivande av prövnings- medgivande av prövnings-

 myndigheten. Medgivande myndigheten. Medgivande i

 får lämnas, om de krav fråga om undersök-

 är uppfyllda som anges i ningstillstånd får lämnas

 2 kap. 2 § första om de krav är uppfyllda

 stycket 2 och andra som anges i 2 kap. 2 §

 stycket i fråga om första stycket 2 och

 undersökningstillstånd andra stycket. Medgivande

 och 4 kap. 2 § första i fråga om bearbetnings-

 stycket 2 och 3 i fråga koncession får lämnas om

 om bearbetningskon- de krav är uppfyllda som

 cession. anges i 4 kap. 2 § första

 stycket 2 och förvärvaren

 dessutom visar att han är

 lämplig att bedriva

 bearbetning av fyndig-

 heten.

 12 kap.

 1 §

 Bestämmelserna i detta Bestämmelserna i detta

 kapitel gäller kapitel gäller

 koncessioner i vilka det koncessioner där flera

 finns kronoandel eller har andel i koncessionen.

 där annars flera har

 andel i koncessionen.

 Bestämmelserna i 4-9 §§ gäller bara i den mån

 annat inte har avtalats mellan andelshavarna.

 2 §

 Andelshavarna skall Andelshavarna skall

 välja en föreståndare välja en föreståndare för

 för verksamheten verksamheten

 (gruvföreståndare). (gruvföreståndare). Denne

 Denne skall vara bosatt skall vara bosatt i

 i Sverige och svensk Sverige.

 medborgare. Regeringen

 eller den myndighet som

 regeringen bestämmer får

 medge undantag från

 kravet på svenskt

 medborgarskap.

 Val av föreståndare skall anmälas till

 bergmästaren. Sker inte sådan anmälan eller har

 någon utsetts som inte är behörig, ansvarar varje

 andelshavare som om han var föreståndare.

 Övergångsbestämmelser

 1. Denna lag[2] träder i kraft den 1 juli 1992, då

 gruvlagen (1974:342), lagen (1974:890) om vissa

 mineralfyndigheter och lagen (1949:658) om inlösen

 i vissa fall av rätt till gruva m.m. skall upphöra

 att gälla.

-----------------------------------------------------------

 5. f.

 Om en utmålshavare senast ett år före utgången av

 utmålets giltighetstid ansöker om

 bearbetningskoncession inom utmålet för sådana

 mineral som var inmutningsbara enligt gruvlagen när

 den upphörde att gälla, skall prövningen ske med

 iakttagande av följande.

 Om regelbunden Om regelbunden

 bearbetning eller bearbetning eller

 tillredningsarbete eller tillredningsarbete eller

 anläggningsarbete för anläggningsarbete för

 upptagande av upptagande av bearbetning

 bearbetning pågår, skall pågår, skall ansökningen

 ansökningen bifallas bifallas utan prövning

 utan prövning enligt 4 enligt 4 kap. 2 § och

 kap. 2 § och utan att utan att koncessionen

 koncessionen förenas med förenas med villkor

 villkor enligt 4 kap. 5 enligt 4 kap. 5 och 6 §§.

 och 6 §§. Om Om undersökningsarbete

 undersökningsarbete av eller mineraltekniskt,

 större omfattning pågår metallurgiskt eller annat

 skall ansök- ningen utvecklingsarbete av

 prövas utan tillämpning större omfattning i syfte

 av 4 kap. 2 § första att möjliggöra

 stycket 1-3. bearbetning av

 fyndigheten pågår skall

 ansökningen prövas utan

 tillämpning av 4 kap. 2 §

 första stycket 1-2.

 7. b.[3]

 Ansökningen skall Ansökningen skall prövas

 prövas utan tillämpning utan tillämpning av 4

 av 4 kap. 2 § nya lagen. kap. 2 § nya lagen.

 Koncessionstiden skall Koncessionstiden skall

 bestämmas till tio år. bestämmas till femton år.

 Om sökanden begär det Om sökanden begär det

 skall dock kortare tid skall dock kortare tid

 bestämmas. bestämmas.

-----------------------------------------------------------

 1. Denna lag[4] träder i kraft den 1 juli 1993.

 2. I fråga om ansökningar om

 bearbetningskoncession som har kommit in till

 prövningsmyndigheten före ikraftträdandet gäller 4

 kap. 3 § i sin äldre lydelse.

 3. I fråga om kronoandelar som staten har fått

 före den 1 juli 1993 gäller det upphävda 11 kap.

 **FOOTNOTES**

 [2]1991:45.

 [3]Senaste lydelse 1991:153.

 [4]1993:000.

 2. Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

 torvfyndigheter

 Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (1985:620) om

 vissa torvfyndigheter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 §

 Koncession skall förenas med de villkor som behövs

 för att motverka eller begränsa menlig inverkan på

 naturmiljön samt för att beakta andra allmänna

 intressen och enskild rätt.

 Som villkor för

 koncession får bestämmas

 att staten skall ha rätt

 att delta i verksamheten

 eller att koncessionsha-

 varen skall betala

 avgift eller

 produktionsandel till

 staten eller iaktta

 något annat liknande

 villkor.

 Meddelas bearbetningskoncession för någon annan än

 fastighetsägaren i fråga om en fyndighet från

 vilken denne utvinner torv för sitt husbehov, skall

 koncessionen, om inte särskilda skäl föranleder

 annat, förenas med villkor som gör det möjligt för

 fastighetsägaren att på skäliga villkor få torv för

 sitt husbehov även i fortsättningen.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 2. Koncessionsvillkor som har meddelats med stöd

 av det upphävda andra stycket i 12 § upphör att

 gälla vid utgången av 1993. Skyldigheter enligt

 sådana villkor som har uppkommit dessförinnan skall

 dock fullgöras.

 Sammanfattning av promemorian (Ds 1992:128) Översyn

 av vissa bestämmelser i minerallagen, m.m.

 Föreliggande promemoria har utarbetats inom

 Näringsdepartementet.

 Det övergripande målet för regeringens näringspo-

 litik är att skapa goda allmänna förutsättningar

 för ett livs- och konkurrenskraftigt näringsliv i

 Sverige, bl.a. för gruvnäringen.

 För att främja och stimulera gruvnäringens

 utveckling koncentrerar staten sina insatser på

 basverksamhet, främst i form av grundläggande

 geologisk undersökningsverksamhet samt forskning

 och utveckling. I syfte att ytterligare förbättra

 möjligheterna för prospektering beslutade riksdagen

 våren 1992 om ökade statliga insatser inom

 basverksamheten, dvs. de tidigare leden i pro-

 spekteringskedjan.

 Ett viktigt generellt medel för att skapa goda

 förutsättningar för gruvnäringen är lagstiftningen

 inom mineralområdet.

 En ny minerallag (1991:45) har trätt i kraft den 1

 juli 1992. I promemorian föreslås vissa

 bestämmelser i minerallagen ändras. Ändringarna

 innebär i huvudsak följande.

 - Kravet på att en sökande skall vara lämplig för

 att få bearbeta fyndighet av koncessionsmineral tas

 bort utom såvitt avser olja och gasformiga

 kolväten. Den som kan prestera en godtagbar

 malmbevisning får anses ha förmåga och vilja att få

 utvinning till stånd.

 - Bearbetningskoncessionens giltighetstid bestäms

 utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet och

 tiden sätts till mellan tio och tjugofem år.

 Koncessionstiden är för närvarande tio år.

 - Kronoandelsinstitutet, dvs. statens rätt till

 andel i bearbetningskoncession med hälften,

 avvecklas.

 De tre nämnda ändringarna syftar till att skapa

 bättre generella förutsättningar för prospektering

 och gruvdrift i landet. Detta sker bl.a. genom att

 minska statens inflytande över och styrning av

 gruvnäringen.

 I promemorian föreslås vidare att ersättningen

 till fastighetsägare för mark som tvångsvis tas i

 anspråk för bearbetning skall höjas från 100 till

 150 procent av skadans resp. fastighetens värde.

 Syftet är att stärka fastighetsägarens ställning.

 För att trygga skyddet för nationalparker föreslås

 en ny bestämmelse av innebörden att prospektering

 och mineralutvinning inte får äga rum inom

 nationalpark eller område som statlig myndighet hos

 regeringen har begärt skall avsättas som

 nationalpark.

 Som en konsekvens av promemorians förslag om

 avveckling av kronoandelsinstitutet föreslås

 slopande av möjligheten i lagen (1985:620) om vissa

 torvfyndigheter för staten att i meddelade

 koncessioner föreskriva om rätt till statligt

 deltagande i verksamheten, skyldighet att utge

 avgift eller produktionsandel till staten.

 Remissammanställning

 1 Remissförfarandet

 Promemorian (Ds 1992:128) Översyn av vissa bestäm-

 melser i minerallagen, m.m. har remissbehandlats.

 Efter remiss har yttranden över promemorian

 avgetts av Hovrätten för Övre Norrland, Luleå

 tingsrätt, Kammarrätten i Sundsvall, Överstyrelsen

 för civil beredskap (ÖCB), Högskolan i Luleå,

 Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK),

 Konkurrensverket, Sveriges geologiska undersökning

 (SGU), Nämnden för statens gruvegendom (NSG),

 Bergmästaren i norra distriktet, Bergmästaren i

 södra distriktet, Länsstyrelsen i Örebro län,

 Länsstyrelsen i Jämtlands län, Länsstyrelsen i

 Västerbottens bottens län, Länsstyrelsen i

 Norrbottens län, Statens naturvårdsverk, Boverket,

 Sveriges Industriförbund, Svenska Bioenergifö-

 reningen (SVEBIO), Svenska Gruvföreningen, Svenska

 Gruvindustriarbetareförbundet, Svenska

 Torvproducentföreningen, Härjedalens Mineral AB,

 Luossavaara-Kiirunavaara AB (LKAB), Råsjö Torv AB

 och Södra Skogsenergi AB.

 Dessutom har yttrande inkommit från Svenska

 Samernas Riksförbund.

 Följande synpunkter har framförts på innehållet i

 promemorian.

 2 Minerallagen

 2.1 Allmänna synpunkter

 Några remissinstanser inleder sina yttranden med

 allmänna synpunkter på förslagets betydelse för den

 svenska gruvnäringens fortsatta utveckling.

 ÖCB, Högskolan i Luleå, NUTEK, Konkurrensverket,

 SGU, Bergmästaren i södra distriktet,

 länsstyrelserna i Jämtlands, Västerbottens och

 Norrbottens län, Industriförbundet samt

 Gruvföreningen menar att de föreslagna ändringarna,

 helt eller delvis, ger bättre förutsättningar för

 prospektering och gruvdrift i landet.

 Bergmästaren i norra distriktet anser att

 lagförslaget förbättrar sambandet mellan

 undersökningstillstånd och bearbetningskoncession

 samt möjliggör en längre giltighetstid för

 koncessionerna. Detta ökar rättstryggheten för dem

 som satsar på prospektering och bör utgöra en

 stimulans för verksamheten.

 ÖCB anser att borttagande av kronoandelsinstitutet

 och lämplighetskravet samt förlängning av

 koncessionstiden innebär i fortsättningen ett

 minskat statligt inflytande på gruvnäringen samt

 klarare och säkrare verksamhetsvillkor för de

 företag som vill ägna sig åt gruvhantering. Detta

 kan medföra ett ökat utländskt intresse för malm-

 och mineralbrytning i Sverige. Förutsättningarna

 för ÖCB att planera för försörjningen i kriser och

 krig och att vidta beredskapsåtgärder påverkas inte

 av detta förhållande eller av ändringarna i sig.

 Gruvindustriarbetareförbundet delar inte

 utgångspunkterna för de förslag som framförts.

 Enligt förbundets uppfattning medför den redan

 beslutade strukturella förändringen - avvecklandet

 av NSG och de direkta statliga

 prospekteringsinsatserna - förödande konsekvenser

 för den svenska gruvindustrins långsiktiga

 utveckling. De kvarstående verksamheterna inom

 prospekteringens område med SGU som huvudman torde

 endast i ringa mån kunna tillgodose de åtgärder som

 behövs för att upprätthålla en tillfredsställande

 malmbas i vårt land. Förbundet noterar därför med

 förvåning att utgångspunkten för promemorians

 förslag är att stimulera gruvnäringens utveckling.

 Gruvindustriarbetareförbundets huvudsakliga

 inställning till de föreslagna ändringarna i

 minerallagen är negativ. Förbundets utgångspunkt

 härför är att man ser ett sammanhållet förslag där

 förutsättningarna för att driva gruvindustrin

 underordnas en ohämmad marknadsekonomi.

 2.2 Förutsättningar för bearbetningskoncession

 Kravet på att en sökande skall vara lämplig för att

 få bearbeta fyndighet av koncessionsmineral

 föreslås i promemorian tas bort utom såvitt avser

 olja och gasformiga kolväten.

 De allra flesta remissinstanserna tillstyrker

 eller lämnar förslaget utan erinran.

 Hovrätten för Övre Norrland, ÖCB, NUTEK, Bergmäs-

 taren i norra distriktet, Bergmästaren i södra

 distriktet, länsstyrelserna i Jämtlands,

 Västerbottens och Norrbottens län, Gruvföreningen

 samt Industriförbundet tillstyrker förslaget.

 SGU tillstyrker att lämplighetskravet tas bort.

 SGU föreslår att kravet tas bort även för

 fyndigheter av olja och gasformiga kolväten. SGU

 framhåller bl.a. att de villkor beträffande

 användning av säkerhetsutrustning m.m. som

 tillståndsmyndigheten tar in i ett beslut om

 bearbetningskoncession automatiskt medför att

 olämpliga exploatörer sållas bort.

 Kammarrätten i Sundsvall anser att det inte kan

 vara till någon större nackdel att

 lämplighetskravet bibehålls, i synnerhet som sådana

 krav i allmänhet brukar ställas för

 tillståndspliktiga verksamheter. Även om

 lämlighetskravet bibehålls kan dock enligt

 kammarrättens mening den föreslagna ändringen i 4

 kap. 3 § göras när det gäller företrädesrätten när

 flera sökanden till samma koncession föreligger.

 Ändringsförslaget innebär att i undantagsfall flera

 sökanden kan erhålla andel i koncession.

 Statens naturvårdsverk och

 Gruvindustriarbetareförbundet avstyrker förslaget.

 Kravet på att exploatören skall ha kompetens att

 bedriva verksamheten på ett med hänsyn till

 miljöriskerna lämpligt sätt kan enligt Na-

 turvårdsverkets uppfattning inte inskränkas till

 att avse utvinning av olja och gasformiga kolväten.

 Gruvindustriarbetareförbundet framhåller att det

 inte kommit till förbundets kännedom att

 lämplighetskriteriet medfört svårigheter för

 seriösa företag. Däremot finns internationella

 kunskaper som visar att man bör ha

 lämplighetsprövning.

 Bergmästaren i norra distriktet föreslår att

 kravet på lämplighet bibehålls, när

 bearbetningskoncession söks utan innehav av

 undersökningstillstånd och när koncession erhålls

 genom överlåtelse. I dessa fall bedömer

 bergmästaren att den föreslagna ändringen inte har

 någon prospekteringsstimulerande betydelse och att

 den medför att kompetenskravet blir lägre för

 förvärv av bearbetningskoncession än av under-

 sökningstillstånd.

 Enligt Hovrätten för Övre Norrland kunde det

 möjligen i p. 2 i övergångsbestämmelserna om

 företräde vid konkurrens om bearbetning för

 tydlighetens skull anges att det där är fråga om

 ansökningar om bearbetningskoncession.

 2.3 En koncessions giltighetstid

 Promemorians förslag innebär att en bearbetnings-

 koncessions giltighetstid bestäms utifrån förut-

 sättningarna i det enskilda fallet. Tiden skall

 dock vara minst tio och högst tjugofem år.

 Vidare skall mineraltekniskt, metallurgiskt eller

 annat utvecklingsarbete i syfte att göra

 fyndigheten brytvärd kvalificera för rätt till för-

 längning av koncessionstiden utan föregående

 intresseavvägning enligt naturresurslagen.

 Förlängning av koncessionstiden skall ske med tio

 år i sänder om inte koncessionshavaren begär

 kortare tid.

 Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker

 förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i

 Sundsvall, ÖCB, NUTEK, NSG, Bergmästaren i norra

 distriktet, Bergmästaren i södra distriktet,

 Boverket samt länsstyrelserna i Jämtlands,

 Västerbottens och Norrbottens län tillstyrker

 förslaget om koncessionstidens längd.

 ÖCB framhåller att förslaget om koncessionstiden i

 egentlig mening inte är nytt utan i stort sett en

 återgång till vad som gällt före den 1 juli 1992

 och som varit anpassat till gruvnäringens speciella

 förhållanden.

 NSG, som inte har några invändningar mot den

 föreslagna förlängningen upp till tjugofem år,

 konstaterar att för vissa fyndigheter krävs inte så

 långa koncessionstider. Det bör enligt nämndens

 uppfattning undvikas att koncessionstiderna i

 sådana fall medges med en praxis eller automatik

 utan närmare prövning. Bergmästaren bör i varje

 särskilt fall pröva rimligheten i koncessionstidens

 längd.

 Boverket understryker att det i vissa avseenden är

 nödvändigt att allmänna intressen fortsatt får

 påverka gruvverksamheten. Vid ett tillstånd till

 bearbetningskoncession måste således även frågan om

 samhällets eventuella behov på längre sikt liksom

 möjligheterna att ingripa om någon ändamålsenlig

 bearbetning inte kommer till stånd, tas i be-

 aktande. En sådan hänsyn är möjlig att beakta även

 inom ramen för den föreslagna lagändringen, och

 gäller framför allt hur lagen tilllämpas. Boverket

 anser att fyndigheter nära befintliga tätorter bör

 ges en kortare koncessionstid. Skälet är att det

 vore olyckligt om det i tätortsnära lägen inte

 skedde någon aktivitet under tillståndsperioden

 under så lång tid som tjugofem år, där exempelvis

 en annars ändamålsenlig tätortsutbyggnad kunde ägt

 rum.

 Bergmästaren i södra distriktet påpekar att den

 vanligast tillämpade giltighetstiden torde komma

 att ligga i den övre delen av intervallet tio till

 tjugofem år.

 Bergmästaren i norra distriktet anser, om ökad

 rättstrygghet eftersträvas, det motiverat att

 koncessionstiden sätts till minst femton år.

 Länsstyrelsen i Örebro län anser att det är av

 största vikt att bearbetningen av en fyndighet sker

 så kompetent och effektivt som möjligt. Slopandet

 av lämplighetsprövningen vid en

 bearbetningskoncession gör att särskild omsorg

 behöver läggas vid prövningen av koncessionstidens

 längd. Det bör därför enligt länsstyrelsens mening

 markeras att tiden för rätten att bearbeta funnet

 mineral väljs med utgångspunkt från sökandens

 kompetens och förmåga att genomföra en bearbetning.

 Råder osäkerhet bör den kortaste tiden, tio år,

 väljas.

 Enligt Konkurrensverket finns det risk för att

 konkurrensen kan komma att hämmas om

 koncessionstiderna generellt förlängs och de

 företag som inmutat fyndigheterna genom inaktivitet

 medverkar till att utestänga konkurrenter vid

 utvinningen av landets mineraltillgångar.

 SGU, Gruvföreningen och Industriförbundet

 avstyrker förslaget om koncessionens giltighetstid.

 Nämnda instanser anser att giltighetstiden bör vara

 tjugofem år eller längre. Även Högskolan i Luleå

 delar denna uppfattning, men föreslår att kortare

 tid får bestämmas om sökanden begär det.

 SGU, Bergmästaren i norra distriktet,

 Bergmästaren i södra distriktet, Högskolan i Luleå,

 länsstyrelserna i Jämtlands, Västerbottens och

 Norrbottens län samt Gruvföreningen tillstyrker

 förslaget att pågående mineraltekniskt,

 metallurgiskt eller annat utvecklingsarbete av

 större omfattning kvalificerar för rätt till för-

 längning av koncessionstiden. För det inte skall

 råda någon tvekan om vad det är för

 utvecklingsarbete som avses föreslår Gruvföreningen

 tillägget "i syfte att göra fyndigheten brytvärd".

 Även Bergmästaren i norra distriktet föreslår ett

 tillägg av samma innebörd.

 Vidare har Gruvföreningen och Industriförbundet

 uppfattningen att koncessionstiden bör kunna

 förlängas med upp till tjugofem år åt gången resp.

 med tjugofem år i sänder. Med hänvisning till

 malmernas storlek och bearbetningsproblem samt

 gruvornas livslängd föreslår Bergmästaren i norra

 distriktet att koncessionstiden förlängs med minst

 tio år och högst tjugo år. SGU anser att

 giltighetstiden under vissa förutsättningar kan

 förlängas med tio år i sänder.

 Kammarrätten i Sundsvall föreslår att den gällande

 förlängningstiden, minst fem och högst tio år,

 behålls. Som skäl härför anför kammarrätten att det

 ger prövningsinstansen mer flexibilitet och

 möjlighet att informera sig om varför bearbetning

 inte påbörjats och därmed skydda det allmännas

 intresse av att mineraltillgången utnyttjas på ett

 lämpligt sätt.

 2.4 Kronoandelssystemet

 I promemorian föreslås att bestämmelserna om

 kronoandel och kravet på svenskt medborgarskap för

 gruvföreståndare tas bort.

 De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget

 eller har inte några invändningar.

 SGU delar uppfattningen att kronoandelssystemet

 medför konkurrensnackdelar för svensk gruvnäring

 och utgör ett institutionellt hinder för utländsk

 prospektering i Sverige. SGU tillstyrker att

 kronoandelssystemet avskaffas. SGU delar vidare

 uppfattningen att de kronoandelar som NSG inte

 avyttrat den 30 juni 1993 bör fortsätta att gälla.

 Kronoandelarna bör därefter förvaltas och avyttras

 på affärsmässiga grunder så snart som möjligt.

 Vidare tillstyrks förslaget av Hovrätten för Övre

 Norrland, ÖCB, NUTEK, Bergmästaren i norra

 distriktet, Bergmästaren i södra distriktet,

 länsstyrelserna i Jämtlands och Västerbottens län,

 Gruvföreningen samt Industriförbundet.

 Länsstyrelsen för Norrbottens län bedömer att

 kronoandelssystemet inte utgör en ekonomisk

 belastning av någon större betydelse för gruv-

 näringen. Ett avskaffande av systemet kan dock som

 symbolhandling få en större stimulanseffekt än som

 svarar mot dess ekonomiska betydelse. Särskilt mot

 bakgrund av statens kraftiga neddragning av

 prospekteringsverksamheten framstår enligt

 länsstyrelsens uppfattning avskaffandet som

 motiverat.

 Konkurrensverket ser positivt på att

 arrendeavgifter inte längre skall utgå till staten

 för mineralfyndigheter och på slopandet av kravet

 att gruvföreståndare skall vara svensk medborgare.

 Gruvindustriarbetareförbundet motsätter sig

 avveckling av systemet med kronoandel. Som främsta

 skäl härför anför förbundet att systemet innebär en

 möjlighet för staten att genom ägaråtgärder aktivt

 påverka att en fyndighet bryts.

 NSG anser att NUTEK i enlighet med promemorians

 förslag bör anförtros förvaltningen av kvarvarande

 icke inlösta kronoandelar. NUTEK delar synsättet

 att särskilja myndighetsfunktionen från ägarfunk-

 tionen. Vidare framhåller NUTEK att det inom

 myndigheten finns i huvudsak den kompetens som

 behövs för att företräda staten i förvaltningen av

 statens återstående gruvrätter.

 2.5 Ersättning till sakägare vid bearbetning

 I promemorian föreslås att ersättningen till

 fastighetsägare och andra sakägare för mark som

 tvångsvis tas i anspråk för bearbetning skall höjas

 från 100 till 150 procent av skadans resp.

 fastighetens värde.

 Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i

 Sundsvall, SGU, Bergmästaren i norra distriktet,

 Bergmästaren i södra distriktet, länstyrelserna i

 Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län samt

 Boverket tillstyrker förslaget.

 Gruvindustriarbetareförbundet uttrycker tveksamhet

 till förbättrad ersättning då konsekvenserna av

 förslaget enligt förbundet är svagt belysta och

 inte kan överblickas.

 Gruvföreningen, Industriförbundet och LKAB

 avstyrker förslaget. Motivet härför är att en

 höjning med femtio procent innebär en icke

 oväsentlig kostnadsökning för gruvor som behöver ta

 i anspråk mark inom tätbebyggda områden. Som

 exempel framhålls LKAB:s gruva i Malmberget. Även

 Bergmästaren i norra distriktet, som dock

 tillstyrker förslaget, pekar på detta förhållande.

 Luleå tingsrätt framhåller att det framlagda

 förslaget innebär ett avsteg från de principer som

 gäller i annan liknande lagstiftning (expropria-

 tionslagen, vattenlagen). De skäl som promemorian

 innehåller är enligt tingsrättens mening inte

 tillräckliga för en särreglering. Enligt tings-

 rätten förefaller inte heller ett återinförande av

 jordägaravgäld vara lämpligt.

 Övriga remissinstanser har ingen erinran eller har

 inte särskilt kommenterat förslaget.

 2.6 Hinder mot undersökningsarbete och bearbetning

 inom nationalpark

 Förslaget att i minerallagen införa ett förbud mot

 undersökningsarbete och bearbetning i nationalpark

 tillstyrks av Hovrätten för Övre Norrland, SGU,

 Bergmästaren i södra distriktet, länsstyrelserna i

 Jämtlands och Norrbottens län, Statens natur-

 vårdsverk och Boverket.

 Länsstyrelsen i Västerbottens län, som inte har

 några invändningar mot förslaget, anser att det

 även bör diskuteras om naturresurslagen utgör

 tillräcklig grund för skydd av andra områden med

 mycket höga naturvärden. Ytterligare skydd i

 minerallagstiftningen på motsvarande sätt som i

 andra markanvändningsreglerade speciallagar kan

 behöva övervägas.

 Gruvföreningen menar att det är mycket tveksamt om

 det verkligen finns tillräckliga motiv för att

 införa ett totalförbud mot undersökningsarbete i

 nationalparker. Föreningen anser vidare att

 undersökning och mineralutvinning bör kunna vara

 tillåten även i en nationalpark om gruvverksamheten

 inte får någon eller blott ringa påverkan på omgiv-

 ningen. Man kan exempelvis tänka sig en

 underjordsgruva som sträcker sig under gränsen till

 en nationalpark.

 Bergmästaren i norra distriktet anser att

 nuvarande ordning bör bibehållas. Enligt denna kan

 undersökningsarbete bedrivas i den utsträckning det

 är förenligt med föreskrifterna för nationalparken

 eller undantag från dem kan erhållas enligt

 nationalparksförordningen. Gruvindustri-

 arbetareförbundet framför liknande synpunkter.

 SGU föreslår att regeringen får möjlighet att

 bevilja dispens för prospektering i nationalpark

 vid särskilda skäl.

 2.7 Övriga synpunkter

 Några remissinstanser framför synpunkter på andra

 bestämmelser i minerallagen än de som behandlas i

 promemorian.

 Bergmästaren i norra distriktet föreslår att den

 gällande bestämmelsen i 4 kap. 2 § tredje punkten

 ändras så att betydelsen av fyndighetens art och

 belägenhet klargörs i lagtexten. Gruvföreningen

 anser att denna bestämmelse bör tas bort.

 Eftersom lagförslaget innebär att det

 diskretionära inslaget i minerallagen minskar,

 torde vidare enligt Bergmästaren i norra distriktet

 erfordras bestämmelser som reglerar

 företrädesrätten mellan ansökningar om

 undersökningstillstånd och bearbetningskoncession.

 Här kan t.ex. 1 kap. 6 § i den tidigare gruvlagen

 vara förebild. Bearbetningskoncessionernas

 förlängda giltighetstid och den ökade likheten i

 övrigt med utmål enligt gruvlagen anser

 bergmästaren motiverar att en avgift införs, som

 motsvarar gruvlagens försvarsavgift.

 Länsstyrelsen i Örebro län föreslår att

 länsstyrelsen i berört län får, i likhet med den

 tidigare gruvlagens bestämmelser, pröva frågan om

 vissa hinder för undersökning och bearbetning.

 Svenska Samernas Riksförbund föreslår att

 bestämmelsen i 8 kap.

 6 a § ändras så att även rennäringen kan omfattas

 av sådant förordnande om behövlig utredning som

 gäller för jord- eller skogsbruket.

 3 Lagen om vissa torvfyndigheter

 Förlaget att ta bort möjligheten att i koncession

 föreskriva om statligt deltagande i verksamheten

 eller om avgift till staten tillstyrks av Hovrätten

 för Övre Norrland, SGU, Bergmästaren i norra

 distriktet, Bergmästaren i södra distriktet,

 länsstyrelserna i Jämtlands och Norrbottens län,

 Industriförbundet, Svenska Torvproducentföreningen,

 SVEBIO, Härjedalens Mineral AB, Råsjö Torv AB och

 Södra Skogsenergi AB.

 Konkurrensverket anser att slopandet av

 produktionsavgifter för energitorv kommer att

 medföra att konkurrensförutsättningarna för detta

 energislag blir mer likformiga med vad som gäller

 för övriga biobränslen.

 Bergmästaren i norra distriktet påpekar att

 arealavgifter för år 1993 har inbetalats i förskott

 under år 1992. Promemorieförslaget medför att det

 sätts i fråga om hälften av avgiften skall

 återbetalas. Bergmästaren föreslår därför att

 angivet koncessionsvillkor upphör att gälla först

 vid utgången av december 1993.

 Svenska Torvproducentföreningen, Härjedalens

 Mineral AB och Södra Skogsenergi AB anser att

 slopandet av produktionsavgiften bör träda i kraft

 innan 1993 års produktionssäsong startar, dvs. före

 maj månad.

 SGU har i fråga om gällande bearbetningskon-

 cessioner och i dem fastställda villkor uppfatt-

 ningen att avvecklingen av statens hälftenandel i

 fyndigheterna bör ske på affärsmässiga grunder och

 så snart som möjligt.

 Vidare anser SGU att den i promemorian föreslagna

 höjningen av ersättningen till fastighetsägare vid

 bearbetning enligt minerallagen även bör gälla vid

 ianspråktagande av mark för utvinning av

 energitorv.

 Lagrådsremissens lagförslag

 1. Förslag till

 Lag om ändring i minerallagen (1991:45)

 Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen

 (1991:45)

 dels att 1 kap. 6 § och 11 kap. skall upphöra att

 gälla,

 dels att 3 kap. 6 §, 4 kap. 2, 3, 7 och 9 §§, 6

 kap. 1 §, 12 kap. 1 och 2 §§ samt 5. f. och 7. b. i

 övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 6 §

 Undersökningsarbete får

 inte äga rum inom

 nationalpark eller område

 som statlig myndighet hos

 regeringen har begärt

 skall avsättas till

 nationalpark eller i

 strid med föreskrifter

 som har meddelats

 Undersökningsarbete får beträffande naturreservat

 inte utan medgivande av med stöd av naturvårds-

 länsstyrelsen äga rum lagen (1964:822).

 inom Undersökningsarbete får

 1. befästningsområde inte heller, utan

 och sådant område medgivande av läns-

 utanför detta som styrelsen, äga rum inom

 regeringen bestämmer, 1. befästningsområde och

 2. kyrkogård och annan sådant område utanför

 begravningsplats. detta som regeringen

 bestämmer,

 2. kyrkogård och annan

 begravningsplats,

 3. område som avses i 3

 kap. 5 § lagen (1987:12)

 om hushållning med

 naturresurser m.m.

 4 kap.

 2 §

 Koncession skall Koncession skall

 meddelas, om meddelas, om

 1. en fyndighet som 1. en fyndighet som

 sannolikt kan sannolikt kan

 tillgodogöras ekonomiskt tillgodogöras ekonomiskt

 har blivit påträffad, har blivit påträffad och

 2. sökanden är lämplig 2. fyndighetens

 att bearbeta fyndigheten belägenhet och art inte

 och gör det olämpligt att sö-

 3. fyndighetens kanden får den begärda

 belägenhet och art inte koncessionen.

 gör det olämpligt att Koncession för

 sökanden får den begärda bearbetning av olja eller

 koncessionen. gasformiga kolväten får

 beviljas endast den som

 visar att han är lämplig

 att bedriva sådan

 bearbetning.

 I ärenden om beviljande av koncession skall lagen

 (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m.

 tillämpas.

 Om ett ärende om beviljande av koncession avser

 ett företag vars tillåtlighet skall prövas enligt

 flera av de lagar som anges i 1 kap. 2 § lagen om

 hushållning med naturresurser m.m., skall 2 och 3

 kap. samma lag tillämpas endast vid den prövning

 som sker i koncessionsärendet.

 I ärenden om beviljande av koncession skall en

 miljökonsekvensbeskrivning enligt 5 kap. lagen om

 hushållning med naturresurser m.m. fogas till

 ansökan. Denna beskrivning skall även ligga till

 grund för tillämpningen av 2 och 3 kap. samma lag

 enligt andra och tredje stycket.

 Koncession får inte strida mot detaljplan eller

 områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller

 bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre

 avvikelser göras.

 4 kap.

 3 §

 Om flera har ansökt om koncession för samma område

 och fler än en kan komma i fråga enligt 2 §, skall

 den ha företräde som har undersökningstillstånd i

 området för något mineral som omfattas av dennes

 ansökan om koncession.

 Om ingen av sökandena Om ingen av sökandena

 har har

 undersökningstillstånd, undersökningstillstånd,

 skall pröv- skall den ha företräde

 ningsmyndigheten avgöra som har utfört ända-

 vem av dem som lämpligen målsenligt under-

 bör få koncessionen. sökningsarbete inom

 Därvid skall särskilt området.

 beaktas om någon av I annat fall har den

 sökandena har utfört företräde som först kom

 ändamålsenligt under- in med sin ansökan. Om

 sökningsarbete inom ansökningarna har kommit

 området. in samma dag har

 sökandena lika rätt till

 andel i koncessionen.

 4 kap.

 7 §

 Bearbetningskoncession En

 gäller i tio år från bearbetningskoncession

 dagen för beslutet. Om skall meddelas för femton

 sökanden begär det, får år. Om sökanden begär

 kortare tid bestämmas. det, får kortare tid

 bestämmas.

 4 kap.

 9 §

 Pågår inte regelbunden Om det inte pågår

 bearbetning när regelbunden bearbetning

 koncessionstiden går ut, när koncessionstiden går

 skall tiden på ansökan ut, skall tiden på

 av koncessionshavaren ansökan av koncessionsha-

 förlängas med minst fem varen förlängas med tio

 och högst tio år, om det år, om det pågår

 inom koncessionsområdet 1. tillredningsarbete

 pågår eller anläggningsarbete

 1. tillredningsarbete för upptagande av

 eller anläggningsarbete bearbetning inom

 för upptagande av koncessionsområdet,

 bearbetning, eller 2. undersökningsarbete

 2. undersökningsarbete av större omfattning inom

 av större omfattning. koncessionsområdet, eller

 3. mineraltekniskt,

 metallurgiskt eller annat

 utvecklingsarbete av

 större omfattning i syfte

 att möjliggöra utvinning

 av fyndigheten.

 Om koncessionshavaren Om koncessionshavaren

 begär det, får kortare begär det, får kortare

 tid än fem år bestämmas. tid än tio år bestämmas.

 Koncessionshavaren har Koncessionshavaren har

 rätt att få rätt att få

 förhandsbesked av pröv- förhandsbesked av pröv-

 ningsmyndigheten om ningsmyndigheten om

 huruvida planerat huruvida planerat

 undersökningsarbete undersökningsarbete eller

 skall anses ha större planerat mineraltekniskt,

 omfattning. metallurgiskt eller annat

 utvecklingsarbete skall

 anses ha större

 omfattning.

 6 kap.

 1 §

 Undersökningstillstånd Undersökningstillstånd

 och be- och be-

 arbetningskoncession får arbetningskoncession får

 överlåtas efter överlåtas efter

 medgivande av prövnings- medgivande av prövnings-

 myndigheten. Medgivande myndigheten. Medgivande

 får lämnas, om de krav får lämnas, om de krav är

 är uppfyllda som anges i uppfyllda som anges i 2

 2 kap. 2 § första kap. 2 § första stycket 2

 stycket 2 och andra och andra stycket i fråga

 stycket i fråga om om undersökningstillstånd

 undersökningstillstånd och 4 kap. 2 § första

 och 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren

 stycket 2 och 3 i fråga dessutom visar att han är

 om bearbetningskon- lämplig att bedriva

 cession. bearbetning av fyndig-

 heten i fråga om bearbet-

 ningskoncession.

 12 kap.

 1 §

 Bestämmelserna i detta Bestämmelserna i detta

 kapitel gäller kapitel gäller

 koncessioner i vilka det koncessioner där flera

 finns kronoandel eller har andel i koncessionen.

 där annars flera har

 andel i koncessionen.

 Bestämmelserna i 4-9 §§ gäller bara i den mån

 annat inte har avtalats mellan andelshavarna.

 2 §

 Andelshavarna skall Andelshavarna skall

 välja en föreståndare välja en föreståndare för

 för verksamheten verksamheten

 (gruvföreståndare). (gruvföreståndare). Denne

 Denne skall vara bosatt skall vara bosatt i

 i Sverige och svensk Sverige.

 medborgare. Regeringen

 eller den myndighet som

 regeringen bestämmer får

 medge undantag från

 kravet på svenskt

 medborgarskap.

 Val av föreståndare skall anmälas till

 bergmästaren. Sker inte sådan anmälan eller har

 någon utsetts som inte är behörig, ansvarar varje

 andelshavare som om han var föreståndare.

 5.

 f.

 Om en utmålshavare senast ett år före utgången av

 utmålets giltighetstid ansöker om

 bearbetningskoncession inom utmålet för sådan

 mineral som var inmutningsbara enligt gruvlagen när

 den upphörde att gälla, skall prövningen ske med

 iakttagande av följande.

 Om regelbunden Om regelbunden

 bearbetning eller bearbetning eller

 tillredningsarbete eller tillredningsarbete eller

 anläggningsarbete för anläggningsarbete för

 upptagande av upptagande av bearbetning

 bearbetning pågår, skall pågår, skall ansökningen

 ansökningen bifallas bifallas utan prövning

 utan prövning enligt 4 enligt 4 kap. 2 § och

 kap. 2 § och utan att utan att koncessionen

 koncessionen förenas med förenas med villkor

 villkor enligt 4 kap. 5 enligt 4 kap. 5 och 6 §§.

 och 6 §§. Om Om det pågår under-

 undersökningsarbete av sökningsarbete eller

 större omfattning pågår mineraltekniskt,

 skall ansök- ningen metallurgiskt eller annat

 prövas utan tillämpning utvecklingsarbete av

 av 4 kap. 2 § första större omfattning i syfte

 stycket 1-3. att möjliggöra utvinning

 av fyndigheten skall

 ansökningen prövas utan

 tillämpning av 4 kap. 2 §

 första stycket 1-2.

 7.

 b.

 Ansökningen skall Ansökningen skall prövas

 prövas utan tillämpning utan tillämpning av 4

 av 4 kap. 2 § nya lagen. kap. 2 § nya lagen.

 Koncessionstiden skall Koncessionstiden skall

 bestämmas till tio år. bestämmas till femton år.

 Om sökanden begär det

 skall dock kortare tid

 bestämmas.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 2. I fråga om ansökningar om

 bearbetningskoncession som har kommit in till

 prövningsmyndigheten före ikraftträdandet gäller 4

 kap. 3 § i sin äldre lydelse.

 3. I fråga om kronoandelar som staten har fått

 före den 1 juli 1993 gäller det upphävda 11 kap.

 samt 12 kap. 1 § i sin äldre lydelse.

 2. Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

 fyndigheter

 Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (1985:620) om

 vissa torvfyndigheter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 §

 Koncession skall förenas med de villkor som behövs

 för att motverka eller begränsa menlig inverkan på

 naturmiljön samt för att beakta andra allmänna

 intressen och enskild rätt.

 Som villkor för

 koncession får bestämmas

 att staten skall ha rätt

 att delta i verksamheten

 eller att koncessionsha-

 varen skall betala

 avgift eller

 produktionsandel till

 staten eller iaktta

 något annat liknande

 villkor.

 Meddelas bearbetningskoncession för någon annan än

 fastighetsägaren i fråga om en fyndighet från

 vilken denne utvinner torv för sitt husbehov, skall

 koncessionen, om inte särskilda skäl föranleder

 annat, förenas med villkor som gör det möjligt för

 fastighetsägaren att på skäliga villkor få torv för

 sitt husbehov även i fortsättningnen.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 2. Koncessionsvillkor som har meddelats med stöd

 av det upphävda andra stycket i 12 § upphör att

 gälla vid utgången av 1993. Skyldigheter enligt

 dessa villkor som har uppkommit dessförinnan skall

 dock fullgöras.

 LAGRÅDET

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1993-03-19

 Närvarande: justitierådet Per Jermsten,

 regeringsrådet Stig von Bahr, justitierådet Inger

[REDACTED_EFTERNAMN].

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 11

 mars 1993 har regeringen på hemställan av

 statsrådet Per[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta

 lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i minerallagen (1991:45),

 2. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

 torvfyndigheter.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits av

 hovrättsassessorn Bengt Agartz.

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 NäringsdepartementetUtdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 25 mars 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

 statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

 Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Tf. chefen för Näringsdepartementet, statsrådet

[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler fråga om ändringar i minerallagen

 m.m.

 Regeringen beslutar att genom proposition lämna

 förslag till riksdagen om ändringar i minerallagen

 m.m. i enlighet med bilagan till detta protokoll.

 Ur protokollet:

 Gunnel Strinde

 Innehåll

 Propositionens huvudsakliga innehåll..............1

 1 Inledning .....................................2

 2 Allmän bakgrund ...............................3

 3 Gällande rätt..................................4

 4 Överväganden och förslag.......................5

 4.1 Inledning.................................5

 4.2 Minerallagen..............................6

 4.2.1Förutsättningar för meddelande av bear-

 betningskoncession........................6

 4.2.2En koncessions giltighetstid..............8

 4.2.3Kronoandelssystemet .....................10

 4.2.4Hinder mot undersökningsarbete och

 bearbetning inom nationalpark m.m........11

 4.2.5Ersättning till sakägare vid bearbetning.13

 4.3 Lagen om vissa torvfyndigheter...........14

 5 Upprättade lagförslag.........................15

 6 Specialmotivering.............................15

 6.1 Förslaget till lag om ändring i mineral-

 lagen (1991:45)..........................15

 6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1985:620) om vissa torvfyndigheter......18

 7 Ärendet till riksdagen........................19

 8 Propositionens lagförslag ....................20

 Bilaga 1Sammanfattning av promemorian (Ds 1992:

 128) Översyn av vissa bestämmelser i

 minerallagen, m.m........................27

 Bilaga 2Remissammanställning.....................28

 Bilaga 3Lagrådsremissens lagförslag..............36

 Bilaga 4Lagrådets yttrande.......................42

 Utdrag ur regeringsprotokoll 1993-03-25..........43