Regeringens proposition

1991/92:16

Forskning om den offentliga sektorn

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Föredragande vid regeringssammanträdet har varit chefen för

civildepartementet.

Stockholm den 29 augusti 1991

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Bengt K.Å.Johansson

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en fördelningsplan för de medel om

7 500 000 kr. till forskning om offentlig sektor, som har anvisats

för budgetåret 1991/92 under civildepartementets anslag Utredningar

m.m. Vidare föreslås riktlinjer för resursförstärkningar

till forskning om offentlig sektor under budgetåret 1992/93.

 Förslagen innebär att de resurser för forskning om offentlig

sektor som riksdagen anvisade i beslutet om forskningspolitiken

(prop.

1989/90: 90 FiU 28, rskr 329) fördelas till

-- Ett nytt forskningscentrum i Stockholm.

-- Ett nytt forskningscentrum i Göteborg.

-- Ett nationellt forskningsprogram administrerat av Humanistisk-

samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR) öppet för forskare

vid samtliga universitet och högskolor.

 Vart och ett av centra föreslås för budgetåret 1992/93 få

4 miljoner kronor och HSFR 9,5 miljoner kronor. Regeringen anger att

HSFR med förtur bör undersöka förutsättningarna för ett

statsvetenskapligt forskningsprogram.

1 Bakgrund

Regeringen konstaterade i 1990 års proposition om forskning (Prop.

1989/90: 90, s.90) att FoU för att utveckla den offentliga sektorn

fortfarande är mycket begränsad, bortsett från försvaret och

det medicinska området, trots att forskning om den offentliga sektorn

har varit ett prioriterat område i forskningspropositionerna under

hela 1980-talet. Det gäller särskilt FoU för att utveckla den

kommunala sektorn. Insatserna är dessutom utspridda över olika

discipliner, sektorsorgan och myndigheter.

 Regeringen ansåg att de ansvariga för produktionen inom

tjänstesektorn

-- privata och kooperativa företag, kommuner och landsting -- måste

öka sina insatser kraftigt för forskning och utvecklingsarbete.

Regeringen uttalade (s.452) att kommuner och landsting har ansvar

för huvuddelen av den offentliga sektorns verksamheter. Detta talar

för att de också tar ansvar för det utvecklingsarbete som syftar

till att förbättra den egna verksamheten.

 Staten borde, enligt regeringen, liksom hittills ta huvudansvaret

för den mer grundläggande forskningen om den offentliga sektorns

funktionssätt liksom för forskarutbildning inom relevanta

vetenskapsområden.

Regeringen förklarade sig ha för avsikt att under budgetåret

1990/91 låta utföra ett programarbete avseende forskning om den

offentliga sektorn.

 Regeringen angav i propositionen att det föreslagna programarbetet

i huvudsak skulle inriktas på grundläggande forskning och

forskarutbildning

som är relevant för den offentliga sektorn. Programarbetet skulle

huvudsakligen gälla grundläggande forskning om den offentliga

sektorns ledning, styrning, organisation och utvärdering. I

programarbetet

skulle även undersökas om den statliga sektorforskningen kan ge

större uppmärksamhet åt den offentliga sektorns allmänna förnyelse.

 För att bekosta programarbetet föreslog regeringen att under

trettonde huvudtitelns reservationsanslag Utredningar m. m. skulle

anvisas 500 000 kr. utöver vad som föreslagits i budgetpropositionen

(prop 1989/90: 100, bil.15) för budgetåret 1990/91. Regeringen

förespråkade att ytterligare 7 000 000 kr. skulle tillföras

budgetåret

1991/92 för planering och inledande forskningsinsatser och för

budgetåret 1992/93 ytterligare 10 000 000 kr., dvs. ett sammanlagt

belopp om 17 500 000 kr. vid periodens slut.

 Riksdagen beslutade att bifalla finansutskottets hemställan att

tillstyrka förslagen i propositionen. (1989/90: FiU28, rskr 329).

 I budgetpropositionen år 1991 (prop. 1990/91: 100, bil. 15) togs

under anslaget Utredningar m. m. upp det belopp för forskning om

offentlig sektor som för budgetåret 1991/92 angetts i 1990 års

proposition om forskning. I det angivna beloppet på 7 500 000 kr.

ingår som en reservation de 500 000 kr. som anvisats för budgetåret

1990/91. Regeringen förklarade sig ha för avsikt att återkomma

till riksdagen med förslag om hur dessa medel skulle fördelas.

 Efter bemyndigande av regeringen tillkallade chefen för

civildepartementet

den 2 juli 1990 en särskild utredare för att utreda forskningen

om den offentliga sektorn. Utredaren överlämnade i april 1991

sitt betänkande (SOU 1991: 36) Ny kunskap och förnyelse. Utredarens

sammanfattning av betänkandet återfinns i bilaga 1.

 Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna

har lagts som bilaga 2. Remissyttrandena och en sammanställning

över dessa finns att tillgå i civildepartementet (Dnr C91/764/KO).

2. Offentlig sektor som forskningsområde

2.1 Den offentliga sektorns kunskapsbehov

Det pågår idag ett omfattande förändrings- och förnyelsearbete

inom den offentliga sektorn. Detta arbete kan förväntas bli ännu

intensivare under resten av 1990-talet. Förnyelsen påverkar direkt

eller indirekt den politiska demokratin, de administrativa

styrsystemen

och välfärden. Den kännetecknas bl.a. av en strävan mot ökad

individuell valfrihet, främjande av olika effektivitetsvärden

och utveckling av nya modeller för politisk styrning.

 Förnyelsearbetet sker i en samhällsekonomisk situation där

det ställs allt större krav på kreativitet för att uppnå de

välfärdspolitiska målen. I det faktiska förändringsarbetet

i kommuner, landsting och statliga verksamheter framträder också

i allt större utsträckning nya former för att finansiera och

producera tjänster. Det blir allt vanligare att privata och

kooperativa

institutioner medverkar i den offentliga sektorns tjänsteproduktion.

För den offentliga sektorn gäller också alltmer marknadsliknande

förutsättningar.

 Mycket talar för att de viktigaste förändringsimpulserna under

1990-talet kommer ifrån den europeiska omgivningen. Det är

fortfarande

oklart vad anpassningen till EG exakt kommer att innebära för

det politiska systemet och för den offentliga sektorn. Det är

dock ingen tvekan om att generella förändringstendenser i Europa

också påverkar hur vi i Sverige utformar samhällsorganisationen

och välfärdssystemen.

 Förändringarna och förnyelsen skapar ett kunskapsbehov, vilket

till en del kan tillgodoses genom befintlig kunskap. Till betydande

del handlar dock behovet om ny kunskap, vilken kan genereras genom

ytterligare forskning.

 Denna forskning bör präglas av såväl inomvetenskaplig betydelse

som samhällsrelevans. Forskningen skall kunna erbjuda

problematiseringar

och en fördjupad förståelse och därigenom bidra till att underlag

skapas för lösningar av problem av olika slag.

 Det finns emellertid en viss konflikt mellan å ena sidan den

offentliga

sektorns behov av forskningsbaserad kunskap inför starka

förändringskrav

och å andra sidan grundforskningens behov av att vara fri och

obunden.

 Det är viktigt att forskare garanteras en hög grad av frihet

vid val av problemställningar, metoder och tolkningar av data. Men

det hindrar inte att problemställningarna kan växa fram i en dialog

med praktiker av olika slag. Med en sådan dialog är risken mindre

för att den inomvetenskapliga styrningen leder forskningen för

långt bort från de problemställningar som inte minst praktiker

har att hantera.

 Dessutom kräver den snabba och dynamiska utvecklingen inom offentlig

sektor tillämpning av andra forskningsmetoder än de som tidigare

traditionellt har tillämpats. Förändringsarbetet får allt mer

inslag av experimenterande och prövning av nya system för styrning

och ledning av offentlig verksamhet. Det kräver bl.a. en kontinuerlig

uppföljning av och samspel med den studerade verksamheten.

 Forskningen om den offentliga sektorn kan knappast täckas av ett

enda program för grundforskning. Regeringen förutsätter därför

att såväl grundforskning som tillämpad forskning om den offentliga

sektorn kommer att bedrivas i betydande utsträckning även utanför

ramen för det program som föreslås i propositionen, kanske med

andra frågeställningar och vetenskapliga ansatser.

2.2 Forskningens organisation och finansiering

Det finns en rad forskningsfinansierande organ som stöder forskning

om offentlig sektor. Hit hör främst humanistisk-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet, statens råd för byggnadsforskning och

arbetsmiljöfonden.

Även Riksbankens jubileumsfond och det nya socialvetenskapliga

forskningsrådet

är betydande finansiärer. Myndigheter som universitets- och

högskoleämbetet,

skolöverstyrelsen, energiverket och naturvårdsverket har också

bidragit med begränsade insatser inom området.

 I början av 1980-talet blev forskning om den offentliga sektorn

ett av statsmakterna prioriterat forskningsområde. I 1982 års

forskningsproposition

uttalade det föredragande statsrådet (prop 1981/82: 106 s. 46)

att forskning om den ofentliga verksamheten skulle komma att kräva

betydande insatser av framför allt samhällsvetenskaplig forskning.

De satsningar som gjordes gällde främst inrättande av tjänster

med inriktning på olika aspekter av den offentliga sektorns

verksamhet

och ansvarsområden.

 Regeringen inrättade under den första halvan av 1980-talet flera

organ för att stimulera forskning om offentlig sektor. Det gällde

expertgruppen för studier om offentlig ekonomi (ESO) och delegationen

för forskning om offentlig sektor.

 ESOs uppgift har främst varit att bevaka forskning och utveckling

inom området, förmedla information t.ex. genom kunskapsöversikter,

utföra mindre undersökningar i egen regi och ge impulser till

forsknings- och utvecklingsinsatser rörande skilda

offentligekonomiska

problem. Man har låtit genomföra en mängd kartläggningar och

kunskapsöversikter och framfört idéer inom området offentlig ekonomi.

 Delegationen för forskning om den offentliga sektorn tillkom med

stöd av riksdagens beslut år 1984 (prop. 1983/84: 107 bil.10, UbU28,

rskr. 401). Dess verksamhetsområde inriktades i första hand på

övergripande frågor som rörde folkstyrelsen samt kommunernas,

landstingskommunernas och den statliga sektorns roll i

samhällsutvecklingen.

Delegationen fick till en början inte några egna resurser att fördela

utan prioriteringar och anslagsbeslut skulle liksom dittills ankomma

på andra organ.

 Delegationen behandlades på nytt av riksdagen i samband med 1987

års forskningspolitiska beslut (prop. 1986/87: 80, bil.11, FiU 26,

rskr 283). Delegationen fick nu möjlighet att finansiera forskning

för att förbättra situationen inom eftersatta områden. En

överenskommelse

träffades mellan regeringen och de båda kommunförbunden om att

man för olika forskningsinsatser under en treårsperiod tillsammans

skulle anslå 10 milj. kr., varav regeringen och förbunden skulle

svara för hälften var.

 Forskningsdelegationens verksamhet upphörde den 1 juli 1990. Chefen

för civildepartementet beslutade den 4 juni 1991 att inrätta en

arbetsgrupp (C 1991: A) för samverkan mellan stat och kommun om

forskningsfrågor. Till gruppens uppgift hör bl.a. att följa upp

de forskningsprojekt som erhållit stöd från forskningsdelegationen.

Arbetsgruppen skall särskilt uppmärksamma formerna för information

om forskningsresultaten.

 Både Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet har kraftigt

ökat sina forsknings- och utvecklingsinsatser. Svenska

kommunförbundet

har inrättat ett särskilt FoU-råd och man har för åren 1991

och 1992 avsatt totalt 20 milj. kr till nya FoU-projekt.

Landstingsförbundet

har beslutat att avsätta 15 milj. kr för FoU-ändamål.

2.3 Avgränsning av forskningsområdet

Huvuddelen av forskningen om den offentliga sektorn bedrivs inom

högskolan

och då i huvudsak inom universitetens samhällsvetenskapliga

fakulteter.

Forskningen har särskilt byggts upp inom disciplinerna

statsvetenskap,

företagsekonomi, nationalekonomi och sociologi/socialt arbete. Men

forskning av stor betydelse i detta sammanhang finns även inom

juridiska,

humanistiska och andra ämnesområden.

 När det gäller avgränsningen av vad forskning om offentlig

sektor omfattar har utredaren delat in forskningsområdet i tre

delområden;

-- folkstyrelse,

-- förvaltning och

-- offentlig problemlösning.

 Med folkstyrelse avses den demokratiska processen, dess strukturer

och värdefundament. Frågor om konstitution, politiska konflikter,

politiskt deltagande, representativitet, styrning och legitimitet är

centrala.

 Med förvaltning åsyftas utformningen av politikens genomförande

genom regler, organisation, ledning och materiella resurser. Frågan

om bästa modell för att uppnå ett givet politiskt mål är central.

 Med problemlösning avses politikens roll i samhället för att

lösa gemensamma problem och vilken framgång som uppnås. Metoderna

kan vara service, transfereringar och regleringar. Mycket av detta

faller inom sektoriella insatser. Inom detta område faller även

utvärderingar av välfärdspolitiken.

 Enligt utredarens beräkningar finns det ett 50-tal professorer

som helt eller delvis forskar om den offentliga sektorn. Inemot

hälften

av dessa professorer har sin forskning inriktad på förvaltning.

Drygt en tredjedel studerar sektorsövergripande aspekter på offentlig

problemlösning och drygt en fjärdedel arbetar med folkstyrelsefrågor.

Det exakta antalet är svårt att ange eftersom delområdena överlappar

varandra och en professor kan bedriva forskning inom flera av dessa.

Därtill kommer de betydande forskningsinsatser som utförs av

högskolelektorer

och forskarassistenter.

 Till denna bild måste läggas de insatser som skett i stora program

under åren, vilka inte minst har fördjupat analysen av offentlig

problemlösning och folkstyrelsen. Särskilt kan framhållas

Kommunaldemokratiska

forskningsgruppen, som i slutet av 1970-talet utvärderade

kommunindelningsreformen,

och maktutredningen under senare delen av 1980-talet.

3 Mångvetenskapliga forskningsmiljöer

Regeringens förslag: Medel ställs till förfogande för två

forskningscentra i Stockholm respektive Göteborg vilka skall

organisera

tematiskt koncentrerad och mångvetenskaplig grundforskning.

Forskningen

skall avse olika aspekter på styrning, ledning, organisation samt

utvärdering av offentlig sektor.

 För budgetåret 1991/92 bör vart och ett av dessa centra få

disponera 1 500 000 kr.

 För budgetåret 1992/93 bör vart och ett av dessa centra få

disponera ytterligare 2 500 000 kr., dvs. en total ram på 4 000 000

kr.

 Utredarens förslag: Överensstämmer med vårt förslag utom

vad gäller finansieringen. Utredaren föreslår att en större

andel av de totala resurserna för forskningsprogrammet anslås direkt

till centra.

 Remissinstanserna: Nästan samtliga remissinstanser tillstyrker

förslaget om att inrätta två mångvetenskapliga forskningscentra

i Stockholm och Göteborg under en tidsperiod av tolv år.

 Bara Riksrevisionsverket avstyrker utredarens förslag. Verket pekar

i stället på möjligheten att lägga medlen på ett nytt

forskningsinstitut

eller på att göra forskningsprogrammet till en självständig

enhet med eget råd och projektanställda forskare. Styrelsen för

teknisk utveckling och LO anser att innan två mångvetenskapliga

forskningscentra tillskapas bör humanistiskt-

samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR) ges i uppdrag att

i fortsatt dialog med andra forskningsfinansierande organ och med

forskare successivt utforma planer och ta ställning till om och

i så fall vilka centra som skulle behöva tillskapas.

 Även om de flesta remissinstanserna är positiva till utredarens

förslag har flera remissinstanser förslag på ytterligare centra.

 Några remissinstanser har också synpunkter på den av utredaren

föreslagna forskningsinriktningen vid centra. Några pekar i allmänna

ordalag på andra angelägna forskningsbehov inom den offentliga

sektorn. Andra är tveksamma till den inriktning mot grundforskning

som föreslås.

 Några remissinstanser är kritiska mot den starka inriktningen

på statsvetenskap och företagsekonomi vid de föreslagna

centrumbildningarna.

 Skälen för regeringens förslag: Utbyggnaden av forskningen

om den offentliga sektorn under 1980-talet har inneburit att det har

blivit en god spridning av grundforskning till de olika

universiteten.

De rörliga resurserna via forskningsråd och sektorforskningsorgan

har ökat och spridits till de olika forskningsmiljöerna. Det innebär

att den långsiktiga kompetensuppbyggnaden inom forskningsområdet

har fått en betydande förstärkning. De satsningar som har gjorts

innebär att grunden har lagts för att kunna gå vidare och bedriva

s.k. spjutspetsforskning inom vissa områden.

 Den kartläggning som utredaren har låtit göra visar att forskningen

om offentlig sektor kännetecknas av spridning över många problemfält

och många mindre projekt. Kartläggningen visar också att den

samhällsvetenskapliga

grundforskningen hittills har präglats av en tydlig

disciplinbundenhet

i sina analyser av den offentliga sektorn.

 Spridningen av de tillgängliga forskningsresurserna och uppdelningen

av forskningen om den offentliga sektorn i många kunskapsområden

talar för att det bör ske en viss koncentration av resurserna.

Vi delar därför utredarens uppfattning att en sådan koncentration

bör åstadkommas genom ett samarbete mellan forskare inom olika

kunskapsområden i form av mångvetenskapliga forskningscentra vid

ett par universitet.

 Vi föreslår i enlighet med utredarens förslag att ett

forskningscentrum

lokaliseras till vardera universitetet i Stockholm och universitetet

i Göteborg. Verksamheten i Stockholm skall bedrivas i samverkan

med Handelshögskolan i Stockholm. Flera remissinstanser har framfört

önskemål om ytterligare centrumbildningar. Vi anser att den ram

som angavs i 1990 års forskningsproposition för forskning om

offentlig

sektor inte medger någon satsning på ytterligare centra.

 Vi anser i likhet med utredaren att satsningen på de båda

centrumbildningarna

bör vara långsiktig. Härigenom kan slagkraftiga enheter skapas

som tar ett långsiktigt ansvar för kunskaps- och kompetensutveckling

inom forskningsområdet och som ger goda möjligheter till

forskarutbildning.

 En forskningsmiljö måste enligt vår mening skapas som möjliggör

ett samarbete mellan företrädare för flera vetenskapliga discipliner.

Den studie som utredaren har låtit göra om forskningscentra vid

svenska universitet och högskolor visar att mångvetenskap är

på frammarsch i Sverige, liksom internationellt.

 En god forskningsmiljö är dock inte liktydigt med ett antal

forskningsprojekt

under samma tak. De skisserade forskningscentras viktigaste uppgift

måste vara att verka för och utgöra kreativa och klart identifierbara

mångvetenskapliga forskningsmiljöer för forskningsprojekt av

mer långsiktig karaktär.

 Vi utgår i likhet med utredaren ifrån att dessa forskningscentra

blir en mellanform mellan det löst uppbyggda nätverket och det

permanenta forskningsinstitutet. Det är universiteten själva som

bestämmer hur man organiserar sin verksamhet. Vi utgår dock ifrån

att universiteten i Stockholm och Göteborg samt Handelshögskolan

i Stockholm kommer att använda de medel som anslås på det sätt

som man har angett i sina skrivelser till utredaren.

 I skrivelserna anges att om och när riksdagen har tagit ställning

i frågan kommer särskilda organisatoriska enheter att inrättas

och styrelser för dessa att utses. Vi utgår ifrån att arbetsformerna

inom centra blir sådana att samverkan främjas mellan centra,

institutioner

och forskare såväl vid berörda universitet/högskola som vid

andra universitet och högskolor och att forskningsresultaten sprids

via såväl grundutbildning som olika påbyggnadsutbildningar. Vi

vill särskilt understryka behovet av en nära samverkan mellan

centret i Göteborg och institutet för kvalitetsutveckling i Göteborg,

som är ett kollektivforskningsinstitut för att stimulera och

underlätta

kvalitetsutvecklingarbete i det svenska samhället.

 När det gäller inriktningen på forskningen vid de båda centra

angavs i direktiven till utredaren att programarbetet huvudsakligen

skulle gälla grundläggande forskning om den offentliga sektorns

ledning, styrning, organisation och utvärdering. Det var också

en av utgångspunkterna i den förfrågan som gick ut till samtliga

universitet och till Handelshögskolan i Stockholm.

 Universitetet i Göteborg har i sin skrivelse till utredaren

formulerat

ett övergripande principprogram med följande teman som skall ligga

till grund för forskningen vid centrat i Göteborg:

1 Den offentliga sektorn i ett makroperspektiv,

2 Den offentliga sektorns inre organisering samt

3 Den offentliga sektorn och medborgarna.

 Universitetet i Stockholm har i sin skrivelse till utredaren

formulerat

ett principprogram med följande teman för centrat i Stockholm:

1 De offentliga transfereringssystemen,

2 Utvärdering av offentlig verksamhet samt

3 Den offentliga sektorns ledning, styrning och organisation.

 Det sistnämnda temat skall bedrivas i samarbete med Handelshögskolan

i Stockholm, som i sin skrivelse till utredaren har formulerat ett

program med temat: Ledning och organisation inom offentlig sektor.

 Det som utredaren har presenterat i denna fråga bör betraktas

som en utgångspunkt för det fortsatta programarbetet. Det ankommer

på respektive centrumledning att precisera och fördjupa innehållet

i principprogrammen.

 Regeringen anser att centra bör tillföras tillräckliga resurser

för att till respektive centrum kunna knyta vetenskaplig ledning

och för att kunna skapa en stabil infrastruktur. När det gäller

forskningsverksamheten anser vi att projekt vid centra till

övervägande

del bör finansieras genom att respektive centrums forskare söker

och tilldelas forskningsbidrag från andra källor än centrets

egen budget. Vi tar upp frågan om finansiering från forskningsråd

och sektorsforskningsorgan i avsnitten 4 och 6.

 Därigenom skapas enligt vår mening de bästa förutsättningarna

för en kontinuerlig extern kvalitetsprövning av den forskning

som bedrivs vid centret. Det får också den önskvärda effekten

att respektive centrums utveckling kommer att bestämmas av hur goda

projekt som centrets forskare initierar.

 Regeringen föreslår att de båda forskningscentra vardera bör

få disponera 1 500 000 kr. för budgetåret 1991/92 och ytterligare

2 500 000 kr. fr. o. m. budgetåret 1992/93. Den totala basen för

vardera centret skulle därmed uppgå till 4 000 000 kr.

4 Disciplinforskningsprogram

Regeringens förslag: Humanistiskt-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet

(HSFR) tilldelas under budgetåret 1991/92 4 500 000 kr. för att

finansiera -- dels disciplinforskningsprogram, varav ett skall avse

statsvetenskap.

 -- dels ett gästforskarprogram vid Kollegiet för samhällsforskning

(SCASSS) i Uppsala.

 För budgetåret 1992/93 bör anslaget Humanistisk

samhällsvetenskapliga

forskningsrådet ökas med ytterligare 5 000 000 kr. Den totala ramen

blir således 9 500 000 kr.

 Utredaren: Humanistiskt-samhällsvetenskapliga forskningsrådet

(HSFR) ges långsiktiga resurser för att kunna organisera högst

femåriga stora forskningsprogram. De första programmen bör ha

karaktär av disciplinprogram i statsvetenskap och i företagsekonomi.

Disciplinprogrammen föreslås bli samordnade med uppbyggnaden av

de båda centra och vetenskapligt prövade av HSFR.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har allmänt

tillstyrkt

utredarens förslag utan att närmare gå in på de tekniska lösningarna

av programmen eller kopplingen mellan programmen och centra. Några

remissinstanser invänder emot att HSFR: s prövning av

disciplinforskningsprogrammen

i den första omgången begränsas till enbart statsvetenskap och

företagsekonomi. Program även inom andra discipliner föreslås.

 Socialvetenskapliga forskningsrådet föreslår att medlen för

de stora programmen bör ställas till förfogande för forskare

från hela landet med inriktning mot de principprogram som föreslås

för de båda centra.

 Enligt Forskningsrådsnämnden (FRN) och Universitetsoch

högskoleämbetet

(UHÄ) bör det ankomma på HSFR att med det framtagna materialet

som underlag och i dialog med forskare från en rad discipliner

successivt

utforma dessa program. Liknande synpunkter framförs även av LO.

Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet betonar att alla

forskningsinstitutioner som vill och kan delta i programmen skall

erbjudas möjlighet att göra det. Humanistiskt-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet (HSFR) anser att uppläggningen av det

företagsekonomiska

programmet bör omprövas. När det gäller det statsvetenskapliga

programmet föreligger det enligt HSFR en ganska detaljerad

organisationsplan

med specificerade delprojekt och planer för forskningsledning. Ett

av disciplinprogrammen bör enligt HSFR därför få denna huvudsakliga

inriktning.

 När det gäller förslaget att HSFR finansierar ett gästforskarprogram

vid SCASSS tillstyrks förslaget av bl.a. HSFR och FRN.

 Skälen för regeringens förslag: De kunskapsområden, som har

utvecklats under senare år nära knutna till enskilda vetenskapliga

discipliner, bör förstärkas i form av disciplinforskningsprogram.

Därigenom kan forskare inom hela högskolan erbjudas möjlighet

att delta i kunskapsutvecklingen, liksom att behandla andra

forskningsproblem

än de som är aktuella vid de båda centra. Regeringen föreslår

därför att HSFR fr.o.m. budgetåret 1992/93 bör få disponera

9 500 000 kr. för att finansiera dels disciplinforskningsprogram,

dels ett gästforskarprogram vid Kollegiet för samhällsforskning

(SCASSS) i Uppsala.

 Ett viktigt skäl för att HSFR bör ges en central roll vad gäller

forskningsprogrammets genomförande är att HSFR redan tidigare

har givits ett särskilt ansvar av statsmakterna för att stimulera

och stödja detta forskningsområde. Bland disciplinerna som faller

inom HSFR: s ansvarsområde finns också kärnämnena när det

gäller forskning om den offentliga sektorn.

 Regeringen föreslår att ett av de stora programmen bör avse

statsvetenskap. Svensk statsvetenskap har tidigare genomfört två

stora forskningsprogram om kommunal demokrati och kommunal

självstyrelse

vilka är internationellt unika. Inom ramen för utredarens uppdrag

har ett förslag till ett statsvetenskapligt program för fortsatt

kommunal forskning utarbetats under ledning av professor Gunnel
[REDACTED_EFTERNAMN].

Programmet bör vara en värdefull utgångspunkt för HSFR: s fortsatta

arbete. Det bör dock, vilket också varit utredarens mening, stå

rådet fritt att lägga upp verksamheten på det sätt som man bäst

finner lämpligt.

 Valet av ytterligare stora program bör göras av HSFR, med

utgångspunkt

i det av utredaren framtagna materialet och sedan forskare och

forskargrupper

inbjudits att inge projektförslag. Det ankommer på HSFR att

vetenskapligt

pröva och besluta om resurstilldelningen till olika delprojekt inom

programmen. Vi vill här peka på att det vid remissbehandlingen

av betänkandet (SOU 1991: 36) Ny kunskap och förnyelse, har

framkommit

åtskilliga konstruktiva förslag om angelägna forskningsbehov.

Vi förutsätter att både forskarna inom området samt HSFR och

andra forskningsfinansierande organ tar del av dessa förslag.

 Utredaren har föreslagit att medel avsätts för fullföljande

av den medborgarundersökning som görs i anslutning till 1991 års

val. Den finansieras det första året genom anslag från

civildepartementet

och de båda kommunförbunden. HSFR bör pröva angelägenheten

av detta projekt och avsätta eventuellt erforderliga resurser för

ändamålet inom ramen för de medel som anvisas för forskning

om den offentliga sektorn.

 Av det belopp som ställs till HSFR: s förfogande föreslår

regeringen att medel avsätts för att ge Kollegiet för

samhällsforskning

(SCASSS) i Uppsala resurser för att utforma ett tema om förnyelsen

av den offentliga sektorn i sitt gästforskarprogram.

 Forskningen vid SCASSS avser grundforskning. Verksamheten är

uppbyggd

kring ett antal teman. Till dessa teman har knutits ett nätverk

av svenska och internationella forskare. Man har dessutom ett

särskilt

gästforskarprogram. De utländska gästforskarna föreläser

och har ofta seminarieverksamhet vid de olika universiteten och

högskolorna.

 Verksamheten vid SCASSS finansieras av HSFR tillsammans med

Forskningsrådsnämnden

och Riksbankens jubileumsfond.

 Om verksamheten vid SCASSS ej skulle fortsätta sedan den gällande

finansieringen upphört, bör HSFR dock även därefter avsätta

vissa medel för gästforskare.

 Utredaren har föreslagit att en professur i statsvetenskap, med

särskild inriktning mot offentlig förvaltning, inrättas vid

universitetet i Uppsala. Som motiv anförs att sådana professurer

finns inrättade vid övriga universitet. En vetenskaplig lärartjänst

med denna inriktning saknas i Uppsala, trots att en omfattande

statsvetenskaplig

grundforskning om den offentliga sektorn där har bedrivits på hög

nivå under lång tid.

 Regeringen anser sig inte kunna biträda utredarens förslag i

denna del. Detta gäller trots att förutsättningarna för

grundforskning

inom området vid detta universitet är särdeles goda. Efter det

att förslaget framlades har riksdagen beslutat om nya regler för

inrättande av professurer. Enligt dessa ankommer det på Uppsala

universitet att som ett led i sin egen planering bedöma behovet

av en professur i statsvetenskap med denna inriktning.

5. Kontakter mellan forskare och praktiker

Regeringens bedömning: Olika kanaler bör tillskapas -- dels för

att föra ut forskningsresultat till dem som är praktiskt verksamma

inom offentlig sektor -- dels för att återföra erfarenheter

från förnyelsen inom den offentliga sektorn till det vetenskapliga

fältet.

Remissinstanserna:

Flera remissinstanser tar upp frågan om forskningsinformation och

möjligheterna att sprida resultaten från forskningen. Man pekar

på behovet av att finna former som säkerställer att

forskningsresultat

uppfattas som relevanta och som därigenom kan omsättas i den

offentliga

sektorns utvecklingsarbete.

 Skälen för regeringens bedömning: Regeringen delar

remissinstansernas

uppfattning att det måste skapas kanaler för kontakter och

informationsutbyte

mellan forskningen och de praktiskt verksamma inom den offentliga

sektorn.

 Denna fråga bör därför särskilt uppmärksammas av HSFR,

liksom av centra. Samråd bör ske med den tidigare nämnda

arbetsgruppen

(C 1991: A) som består av företrädare för staten, kommunerna

och landstingen.

 I den skiss till statsvetenskapligt program som bifogas utredarens

betänkande betonas vikten av att det kommer till stånd en

kontinuerlig

dialog mellan forskarna och de som är verksamma i det pågående

förnyelsearbetet. Man föreslår bl.a. att det anordnas årliga

konferenser där både forskare och praktiker presenterar idéer,

projekt och resultat av utvecklingsarbete och forskning.

 Även i skissen till företagsekonomiskt program påpekas att det

kommer att krävas särskilda ansträngningar för spridning av

resultaten till dem som deltar i samhällets policyskapande processer.

Sådan forskningsinformation kan ges olika former, exempelvis genom

att årliga konferenser anordnas med syfte att sammanföra forskning

och praktik, att särskilda ansträngningar görs för att popularisera

forskningsresultat via professionella tidskrifter med inriktning mot

tjänstemän i offentlig sektor och att årsböcker och skriftserier

produceras.

 Vi utgår ifrån att dessa idéer prövas i det fortsatta arbetet.

 Regeringen anser att förnyelsen av den offentliga sektorn måste

bygga på ett kvalificerat utvecklingsarbete och utbildningsverksamhet

för att utforma nya arbetssätt, ge verksamheterna en ny inriktning

etc.

 Forskningens roll i utvecklingsarbetet och utbildningen är

betydelsefull.

Den bidrar inte minst till det förändringsklimat som behövs

för att förändringarna skall komma till stånd. Kommunernas,

landstingens och myndigheternas utvecklingsarbete bör därför

ha en hög grad av forskningsanknytning. Utvecklingsarbetet kan därmed

fungera som en länk mellan forskningen och den praktiska

tillämpningen

av kunskapen.

 Utländska erfarenheter av typen "schools of public affairs" ger

talrika exempel på att det på olika sätt går att finna former

för en utbildning som inte bara befruktar det praktiska

utvecklingsarbetet,

utan också ger värdefull näring åt forskningsverksamheten.

 Civildepartementet har beslutat att tillsammans med Svenska

kommunförbundet

och Landstingsförbundet ge stöd till ett planeringsarbete vid

högskolan i Örebro i syfte att tillskapa ett utvecklingscentrum

för offentlig verksamhet. Ett sådant centrum bör kunna bli ett

för det praktiska utvecklingsarbetet viktigt komplement till de

föreslagna centrumbildningarna för grundforskning i Göteborg

och Stockholm.

 Det bör kunna fungera som en mötesplats mellan forskare och olika

slag av praktiskt verksamma aktörer kring förnyelsearbetet i den

offentliga verksamheten. Det bör bl.a. kunna organisera en

utvecklingsinriktad

utbildning för den offentliga sektorns förnyelse och ge ett

kraftfullt

stöd åt de offentliganställdas professionella ambitioner. Det

bör på ett effektivt sätt kunna förmedla kunskaper som kommer

från forskningen.

6. Finansiering från sektorsforskningsorgan

Regeringens bedömning: De organ som finansierar sektorsforskning

bör inom sina respektive verksamhetsområden undersöka möjligheterna

att finansiera forskning med anknytning till forskningsprogrammet.

 Utredaren: Utredarens bedömning överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna:

Det är i huvudsak de berörda sektorforskningsorganen som har

behandlat

denna fråga i sina remissyttranden.

 Byggforskningsrådet delar utredarens bedömning. Arbetsmiljöfonden

är under vissa förutsättningar som gäller programmens inriktning

beredd att överväga bidrag. Några remissinstanser pekar på

sektorforskningsorganens

möjligheter att utveckla metoder för utvärdering av den offentliga

sektorns verksamheter.

 Skälen för regeringens bedömning: Forskning som rör den

offentliga sektorns ledning, styrning, organisation och utvärdering

har en sektorsövergripande karaktär. Den ger en generell kunskap

som inte är knuten till en enskild sektor. Självfallet bör,

som forskningsrådsnämnden framhållit, inom såväl centra som

disciplinprogrammen, problem kunna tas upp som har direkt relevans

för olika sektorers styrning, förvaltning, och problemlösning.

Härigenom skulle den teoretiska och generellt inriktade forskningen

kunna få ökad konkretion och verklighetsanknytning och en kritisk

sektoriell förvaltningsforskning skulle främjas.

 Regeringen bedömer att det finns goda förutsättningar för

att även sektorforskningsorgan skall kunna ge långsiktigt stöd

till de föreslagna forskningscentra. Vi är emellertid inte beredda

att föreslå att vissa medel eller viss andel av de medel som

disponeras

för sektorforskning avsätts för forskning som gäller den offentliga

sektorns ledning, styrning och organisation. Den närmare inriktningen

och omfattningen av sektororganens insatser måste enligt vår

uppfattning

vara ett ansvar för de berörda myndigheterna.

7. Uppföljning och utvärdering av forskningsprogrammet

Regeringens bedömning: Humanistisk-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet

(HSFR) och universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) bör få

i uppdrag att utvärdera forskningsprogrammet.

 Utredaren: HSFR bör få ett ansvar att följa och utvärdera

de båda forskningscentra, de stora forskningsprogrammen och det

internationella

gästforskarprogrammet.

Remissinstanserna:

Humanistiskt-samhällsvetenskapliga forskningsrådet förklarar

sig berett att genomföra utvärderingar av det slag som utredaren

har föreslagit. Universitets- och högskoleämbetet menar att

de föreslagna centra blir en del av det samlade högskolesystemet.

Utvärderingen av centras kvalitet faller således inom UHÄ: s

ansvarsområde.

 Skälen för regeringens bedömning: Forskningsprogrammet om offentlig

sektor bör enligt vår mening ses i ett sammanhang, även om det

är uppdelat på två centra och flera disciplinprogram. Det är

därför viktigt att det sker en samlad bedömning av hela satsningen.

 Vi anser att bedömningen av forskningen bör ske utifrån kriterierna

inomvetenskaplig betydelse, vetenskaplig kvalitet, samhällsrelevans,

långsiktig kompetensuppbyggnad, mångvetenskaplighet och koncentration

inom ramen för fastställda temata.

 Riksdagens beslut angående omställning och minskning av den statliga

administrationen innebär att UHÄ fortsättningsvis främst skall

svara för uppföljning och utvärdering av utbildning och forskning

inom högskolan. Utvärderingen av centras verksamhet faller därför

främst inom UHÄ: s ansvarsområde. Utvärderingen vid HSFR berör

främst den del av forskningsprogrammet som finansieras av rådet.

 Eftersom en samlad bedömning av hela satsningen bör ske, är

det viktigt att HSFR och UHÄ, utöver att svara för utvärdering

av sina respektive delar, också samverkar vad gäller bedömningen

av den samlade satsningen.

8. Finansiering av forskningsprogrammet

 De beräknade kostnaderna för genomförande av forskningsprogrammet

finns angivna i 1990 års proposition om forskning. Det gäller till

att börja med 500 000 kr. som avsatts för budgetåret 1990/91.

För budgetåret 1991/92 gäller ett belopp av 7 000 000 kr. Detta

belopp har anvisats under civildepartementets reservationsanslag

Utredningar

m. m. Det belopp om 500 000 kr., som anvisats under anslaget för

budgetåret 1990/91, ingår som en reservation i det belopp som är

tillgängligt för budgetåret 1991/92 (7 154 203 kr. efter avdrag

för mervärdesskatt). I den aktuella budgetpropositionen (prop.

1990/91: 100 bil. 15) förklarade sig regeringen ha för avsikt

att återkomma till riksdagen med förslag om hur dessa medel skall

fördelas.

 I 1990 års proposition om forskning har förordats att 10 000 000

kr. tillförs för budgetåret 1992/93 för forskning om offentlig

sektor, dvs. en total ram om 17 500 000 kr. vid periodens slut.

 Regeringen förslag i avsnitten 3 och 4 innebär att de medel för

forskning om offentlig sektor som finns anvisade för budgetåret

1991/92 och de medel som beräknas för ändamålet 1992/93, vilka

får anvisas i sedvanlig ordning, fördelas enligt följande plan.

(I beloppen inkluderas mervärdesskatt.)

Belopp kr.

Belopp kr.

Högskoleenhet/Ändamål

1991/92

1992/93

Summa

Universitetet

1 500 000

+2 500 000

4 000 000

Stockholm/

Handelshögskolan

i Stockholm

Forskning om

offentlig sektor

Universitetet i

1 500 000

+2 500 000

4 000 000

Göteborg, Forskning

om offentlig sektor

Humanistisk-samhälls-

4 500 000

+5 000 000

9 500 000

vetenskapliga forsk-

rådet. Disciplinforsk-

ningsprogram samt

gästforskningsprogram

vid SCASSS

7 500 000

+10 000 000

17 500 000

 Medlen till universiteten bör fr. o. m. budgetåret 1992/93 anvisas

under det under åttonde huvudtiteln uppförda anslaget

Samhällsvetenskapliga

fakulteterna m. m. Medlen för verksamheten vid centret i Stockholm

bör anvisas till universitetet i Stockholm, som har att svara för

den närmare fördelningen, liksom för förvaltningen av medlen

i samråd med Handelshögskolan i Stockholm. Medlen till

forskningsrådet

bör anvisas under det under samma huvudtitel uppförda anslaget

Humanistisk-

samhällsvetenskapliga forskningsrådet. Regeringen återkommer i

dessa anslagsfrågor i budgetpropositionen avseende budgetåret

1992/93.

9. Ärendet till riksdagen

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. godkänner att de medel som för budgetåren 1990/91 och 1991/92

har anvisats för forskning om offentlig sektor under trettonde

huvudtitelns

reservationsanslag Utredningar m. m. fördelas i enlighet med den

fördelningsplan som regeringen föreslår (avsnitten 3 och 4).

 2. godkänner de riktlinjer för resursförstärkningar för

forskning om offentlig sektor avseende budgetåret 1992/93 som har

angetts (avsnitten 3 och 4).

Bilaga 1

Utredarens sammanfattning av sitt betänkande (SOU 1991: 36) Ny

kunskap

och förnyelse.

Utgångspunkten för utredaren har varit den omfattande förnyelsen

av den offentliga sektorn under de senaste årtiondena. Förändringar

kan förväntas bli ännu intensivare under 1990-talet. Förnyelsen

skapar ett kunskapsbehov, vilket till en del kan tillgodoses genom

befintlig kunskap. Till betydande del behövs emellertid ny kunskap,

vilken endast kan genereras i grundforskningen. Utredarens uppgift

har därför varit att studera möjligheterna att organisera

utvecklingen

av ny kunskap -dvs grundforskning vid universiteten -- av relevans

för förnyelsen av den offentliga sektorn.

 Forskning om offentlig sektor har varit ett av statsmakterna

prioriterat

forskningsområde sedan början av 1980-talet. I kapitel 2 redovisas

utvecklingen inom forskningsområdet, som avgränsas till tre områden,

nämligen folkstyrelse, förvaltning och sektorsövergripande aspekter

på offentlig problemlösning. Det finns idag uppskattningsvis ett

femtiotal professorer som bedriver forskning om den offentliga

sektorn.

Den nuvarande forskningen kännetecknas av god spridning på flera

kunskapsmiljöer och många mindre projekt. Det innebär att grunden

nu är lagd för att kunna gå vidare och göra spetssatsningar.

 Det pågår en tyst frammarsch av institutionaliserat

mångvetenskapligt

samarbete. Det finns för närvarande ett 70-tal centrumbildningar

med 800 -- 900 forskare vid svenska universitet, vilka bedriver

mångoch

tvärvetenskaplig forskning. Exempel på centrumbildningar med

inriktning

mot mångvetenskaplig forskning om offentliga sektorn redovisas också

från Norge och Danmark. Flertalet forskningscentra i Sverige har

initierats av forskarna själva. Mångvetenskapens utveckling utgör

en viktig del av förnyelsen av universiteten.

 I kapitel 3 ges en kortfattad karaktäristik av förändringar

som har skett inom de tre delområdena folkstyrelse, förvaltning

och problemlösning under de senaste årtiondena. Den aktuella

utvecklingen

kännetecknas av en förskjutning från kollektivism till individualism

samt försök att utveckla en långtgående institutionell autonomi

och främjande av olika effektivitetsvärden. Sammantaget synes

förnyelsen innebära framväxten av en öppnare och mera pluralistisk

enhetsstat.

 En genomgång av huvuddragen i strukturomvandlingen i det svenska

samhället och i förnyelsen av den offentliga sektorn ger en bild

av ett samhälle i snabb utveckling där de offentliga styrsystemen

har tydliga svårigheter att hantera de ständigt nya villkoren.

Problemen har till stor del att göra med den moderna demokratiska

välfärdsstatens utmaningar.

 Vad slags behov av kunskap skapar då förnyelsen av den offentliga

sektorn? Behovet av ny kunskap är inte värdeneutralt. Vem som

efterfrågar underlaget och vad som efterfrågas är avhängigt

bestämda styrningsfilosofier. Den ena betonar styrningskapacitet

med ett stort inslag av managementtänkande och marknadssystem.

Informationen

ska vara till nytta för dem som styr. Uppgiften blir att skaffa

fram ny kunskap vilken antas medverka till ett mer effektivt

resursutnyttjande.

Den andra lägger stor vikt vid styrningsrepresentativitet och brett

demokratiskt deltagande. Uppgiften blir att ta fram kunskap som är

anpassad till allmänhetens behov av information för att kunna

utöva sitt demokratiska inflytande. Utredarens ståndpunkt är

att den nya kunskapen bör utvecklas i sådana former att

grundforskningens

integritet bevaras. I praktiken kan därför forskningsresultaten

tjäna båda syftena utan att något av dem i förväg angetts

som mål för verksamheten.

 I kapitel 3 diskuteras även förhållandet mellan forskning och

utvecklingsarbete. Vilken betydelse har grundforskningen när det

gäller kunskapsanvändningen för förnyelsen av den offentliga

sektorn? Utredarens slutsats är att den distinktion som brukar göras

mellan grundforskning, tillämpad forskning och utvecklingsarbete

inte fångar in de mångskiftande och oberäkneliga former i vilka

ny kunskap och nya produkter kommer fram. Omorienteringen och

förnyelsen

av den offentliga sektorn måste bygga på ett kvalificerat

utvecklingsarbete

och utbildningsverksamhet för att utforma nya arbetssätt, ge

verksamheterna

en ny inriktning etc. Forskningens roll i utvecklingsarbetet och

utbildningen

är mångsidig och viktig. Den bidrar på olika sätt till det

förändringsklimat

som behövs för att förändringarna ska komma till stånd. Förändrarna

eller innovatörerna använder kunskaper och insikter som kommer

från forskningen. Utvecklingsarbetet kan därmed fungera som en

länk mellan forskningen och den praktiska tillämpningen av kunskapen.

Den offentliga sektorns utvecklingsarbete bör därför ha en högre

grad av forskningsanknytning.

 I kapitel 4 diskuteras hur en innovativ och internationellt

konkurrenskraftig

kunskapsutveckling om den offentliga sektorns förnyelse bäst ska

kunna åstadkommas i Sverige. En analys av kunskapsförsörjning

och kompetensutveckling leder fram till slutsatsen att en tänkbar

fördelning av nya forskningsresurser inom området offentliga sektorns

förnyelse kan ske efter två dimensioner: koncentration -- spridning,

fasta -- rörliga.

 I kapitel 5 föreslås att de nya forskningsresurserna främst

bör koncentreras till ett par mångvetenskapliga kunskapsmiljöer

och att vissa resurser bör avsättas för stora forskningsprogram.

Härigenom skapas slagkraftiga forskningsenheter som långsiktigt

kan ta ansvar för kunskapsoch kompetensutvecklingen. Genom att

parallellt

stödja stora forskningsprogram ges möjlighet att erbjuda forskare

inom hela högskolan möjlighet att delta i kunskapsutvecklingen,

liksom att behandla andra forskningsproblem än de som är aktuella

vid de mångvetenskapliga forskningsmiljöerna som inrättas. Genom

denna kombination av insatser är utsikterna goda för att åstadkomma

en innovativ och internationellt konkurrenskraftig

kunskapsutveckling.

 Två nya forskningscentra föreslås skapas i Sverige -- i Stockholm

respektive Stockholm -- vilka under tolv år får resurser för att

organisera tematiskt koncentrerad och mångvetenskaplig

grundforskning.

Inriktningen ska handla om olika aspekter på styrning (folkstyrelse),

ledning och organisation (förvaltning) samt utvärdering

(problemlösning).

Vid vardera av dessa forskningscentra har valts ut tre övergripande

principprogram i dialog mellan utredaren och berörda

universitet/högskolor.

I Göteborg föreslås följande teman: Den offentliga sektorn

i ett makroperspektiv, Den offentliga sektorns inre organisering samt

Den offentliga sektorn och medborgarna. I Stockholm föreslås följande

teman: De offentliga transfereringssystemen, Utvärdering av offentlig

verksamhet samt Den offentliga sektorns ledning, styrning och

organisation.

Det sistnämnda temat skall bedrivas i samarbete med Handelshögskolan

i Stockholm: Ledning och organisation inom offentlig sektor.

 Vidare bör Humanistiskt-samhällsvetenskapliga forskningsrådet

(HSFR) ges långsiktiga resurser för att kunna organisera högst

femåriga stora forskningsprogram. De första programmen bör ha

karaktär av disciplinprogram i statsvetenskap och i företagsekonomi.

Utredaren har initierat två disciplinprogram vilka föreslås bli

samordnade med uppbyggnaden av de båda centra och vetenskapligt

prövade

av HSFR.

 För att ytterligare accentuera programmets internationella dimension

föreslås att Kollegiet för samhällsforskning (SCASSS) i Uppsala

ges resurser för att utforma ett tema om förnyelsen av den offentliga

sektorn i sitt gästforskarprogram. Dessa gästforskare utgör

en nationell resurs och kan tillgodogöras alla universitet i riket.

 Ansvaret för uppföljning och utvärdering av forskningscentra,

stora forskningsprogram och det internationella gästforskarprogrammet

föreslås lämnas till HSFR.

 En professur i statsvetenskap, med särskild inriktning mot offentlig

förvaltning, föreslås inrättas vid universitet i Uppsala. Sådana

professurer finns inrättade vid övriga universitet. Universitetet

i Uppsala har hittills saknat en sådan professur, trots att

omfattande

grundforskning om den offentliga sektorn bedrivits under lång tid.

 Slutligen föreslås att sektorsforskningsorganen, särskilt statens

råd för byggnadsforskning (BFR) och arbetsmiljöfonden (AMFO),

inom sina respektive program undersöker möjligheten att finansiera

forskning med anknytning till FOS-programmet. Därvid förutsätts

att de båda forskningscentra utvecklar ett långsiktigt samarbete

med sektorsforskningsorganen på basis av de detaljerade

forskningsprogram

som ska formuleras. Den närmare inriktningen av de insatser som

finansieras av sektorsorgan är emellertid ett ansvar för berörda

myndigheter och bör komma till uttryck i deras verksamhetsplanering.

Bilaga 2

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet

(SOU 1991: 36) Ny kunskap och förnyelse.

Brottsförebyggande rådet, Försvarets forskningsanstalt,

Socialvetenskapliga

forskningsrådet, Transportforskningsberedningen, Expertgruppen för

studier i offentlig ekonomi, Universitets- och högskoleämbetet,

Humanistiskt-samhällsvetenskapliga forskningsrådet,

Forskningsrådsnämnden,

Statens råd för byggnadsforskning, Statens institut för

byggnadsforskning,

Arbetsmiljöfonden, Arbetslivscentrum, Expertgruppen för regional

utveckling, Styrelsen för teknisk utveckling ,Statens

arbetsgivarverk,

Riksrevisionsverket, Statskontoret, Statens institut för

personalutveckling,

Institutet för kvalitetsutveckling, Svenska kommunförbundet,

Landstingsförbundet,

Svenska arbetsgivareföreningen, Landsorganisationen i Sverige,

Tjänstemännens

centralorganisation Sveriges akademikers centralorganisation,

Statsvetenskapliga

förbundet, Föreningen Sveriges kommunalekonomer samt Beredningen

för högre förvaltningsstudier.

 Yttranden har också inkommit från Kommunforskning i Väst och

Västsvenska kvalitetssatsningen.

 Civildepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 29 augusti 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler fråga om forskning om den offentliga

sektorn.

Regeringen beslutar att genom proposition lämna förslag till

riksdagen

om forskning om den offentliga sektorn i enlighet med bilagan till

detta protokoll.

Ur protokollet:

Maud[REDACTED_EFTERNAMN]

Innehållsförteckning

Sid

Propositionens huvudsakliga innehåll

 1

1 Bakgrund

 2

2 Offentlig sektor som forskningsområde

 3

 2.1 Den offentliga sektorns kunskapsbehov

 3

 2.2 Forskningens organisation och finansiering

 4

 2.3 Avgränsning av forskningsområdet

 5

3 Mångvetenskapliga forskningsmiljöer

 6

4 Disciplinforskningsprogram

 9

5 Kontakter mellan forskare och praktiker

11

6 Finansiering från sektorsforskningsorgan

12

7 Uppföljning och utvärdering av forskningsprogrammet

13

8 Finansiering av forskningsprogrammet

14

9 Ärendet till riksdagen

15

Bilaga 1 Sammanfattning av utredningen

16

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna

19

Utdrag ur regeringsprotokollet 1991-08-29

20