Regeringens proposition

1992/93:82

Kapital för nya företag, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Föredragande vid regeringssammanträdet har varit chefen för Närings­departementet.

Stockholm den 3 november 1992 På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Fer[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lämnas förslag till bl.a. riktlinjer för och organisarion av statens medverkan vid finansiering av företagsetableringar och utvecklings­projekt i unga företag. Verksamheten fömtsätts bedrivas inom ramen för befintliga resurser.

Stiftelsen Industrifonden föreslås i fortsättningen rikta sin finansiering till utvecklingsprojekt i unga företag. Vidare föreslås ett nytt system med lån vid etablering av nya företag, efter tysk förebild. Förslaget iimebär att fö­retagaren eller företaget vid en nyetablering kan få lån med fördelaktiga ränte- och amorteringsvillkor under de första åren.

Handläggningen av nyföretagarlånen samordnas enligt förslaget med In­dustrifondens finansiering av utvecklingsprojekt. Verksamheten bedrivs i stiftelseform. Industrifonden byter namn till Industri- och nyforetagar­fonden. Besluten fattas i huvudsak centralt inom organisationen, men re­geringen ges möjlighet att lägga ut beslutanderätt avseende mindre ärenden till regional nivå. Regionala utvecklingsfonder men även vissa andra regio­nala oian förutsätts kunna medverka vid beredning av ärenden avseende i första hand nyföretagarlånen.

1 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 82

Prop. 1992/93:82

Verksamheten finansieras med resurser från två källor. Industrifonden har    Prop. 1992/93:82 för närvarande ett kapital på 1 200 miljoner kronor. I Stiftelsen Småföre­tagsfonden finns ett kapital på ca 1 200 miljoner kronor som bör överföras till Industri- och nyforetagarfonden.

I propositionen aviseras en utredning rörande utvecklingsfondemas fram­tid.

I propositionen föresläs vidare att riksdagen beslutar om lämpliga åtgär­der för att statens engagemang i och ansvar för Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling (SIFU) helt awecklas under år 1993.

Slutligen lämnas i propositionen redogörelser för dels arbetet med regel­förenkling och avreglering, dels aibetet med att underlätta småföretagens Europakontakter.

Regeringens proposition Kapital för nya företag,       Prop- 1992/93:82 m.m.

1     Inledning

I december 1991 beslutade riksdagen om riktlinjer för en ny småföretags-poUtik (prop. 1991/92:51, bet. 1991/92:NU14, rskr. 1991/92:93). Rikt­linjema innebär bl.a. att småföretagens utveciding skall stimuleras med framför allt generella medel som t.ex. skattepolitiska åtgärder. Den nya politiken syftar även till att bygga upp en effektiv riskkapitalmarknad med ett minimum av statlig inblandning. Ett område där staten, enligt både svenska och utländska erfarenheter, dock har en roll att spela är finansie­ringen av nya företag.

Regeringen har nyligen i propositionen om Kapital för tillväxt (prop. 1992/93:41) redogjort för de åtgärder som vidtagits för att bilda risk­kapitalbolag med medel ur fömtvarande löntagarfonderna i enlighet med riksdagens beslut våren 1992 (prop. 1991/92:92, bet. 1991/92:FiU21, rskr. 1991/92:339) samt lämnat förslag till hur denna verksamhet skall privatiseras för att sedan drivas på helt kommersiella gmnder.

Det har i praktiken visat sig att privata riskkapitalbolag i och utanför Sverige endast i begränsad utsträckning investerar i rena nyetableringar och produktutvecklingsprojekt i unga företag. Exempelvis visar beräkning­ar att endast ca en procent av kapitalmarknadens totala resurser i USA för­delas till nya företag. Uppgiftema från Europa är likartade. Näiings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) har i en skrivelse till regeringen den 10 september 1992 belyst dessa förhållanden.

De nya riskkapitalbolagen kommer att vara en finansieringskälla för bl.a. mer mogna småföretag med en hög utvecklingspotential. Det finns dock ut­rymme för satsningar även i tidiga skeden. Bolagen kommer därmed att till viss del överta den roll som utvecklingsfondemas finansieringsverksamhet tidigare fyllt vad gäller denna företagskategori, dock med iimktning mot ägarkapital.

Finansdepartementet har remissbehandlat två förslag med modeller till riskkapitalförsörjning av teknikintensiva företag. Enligt den ena modellen, som utarbetats av Sveriges Industriförbund, skulle allmänheten ges möjlig­het att köpa andelar i särskilda fonder - Projektkapitalfonder. Fondema skulle placera sina medel i bolag vars verksamhet syftar till att tillämpa eller exploatera tekniska eller naturvetenskapliga forskningsresultat. Under ett inledande skede skulle en särskild skattestimulans erbjudas. Vid köp av en fondandel skulle en skattereduktion medges med ett belopp motsvarande kapitalinkomstskattesatsen. Vid försäljning av fondandelar skulle å andra sidan inget avdrag medges för anskaflFningskostnaden.

Enligt den andra modellen, utarbetad av fil. dr. Stefan[REDACTED_EFTERNAMN], skulle staten som medfinansiärer vid sidan av särskilda riskkapitalbolag satsa me­del - Startkapital - i lovande teknikprojekt. Det statliga kaptitalet skulle uppgå till högst 25 % av det kapital riskkapitalbolaget självt investerade.

1* Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 82

Statens aktieinnehav skulle endast vara temporärt. När projektet ut-    Prop. 1992/93:82 vecklats skulle staten dra sig tillbaka och överlåta sitt aktiekapital till riskkapitalbolaget eller uppfinnaren på för dessa förmånliga villkor. I den­na modeU ingick ingen skattestimulans. Det redovisades emellertid hur ett sådant inslag skulle kunna ingå om det ansågs önskvärt.

Remissinstansemas mottagande var splittrat. Invändningar restes mot bå­da modellema. Det sattes i fråga om förslagen skuUe medföra den åsyftade stimulansen. Snårigheten i de institutionella förhållandena på kapitalmark­nadema befarades öka. Utvecklingen inom EG borde först awaktas. Det framhölls från flera håll att teknikintensiva projekt borde stimuleras på annat sätt än via skattesystemet. Ett förverkligande av förslagen om ny fö­retagsbeskattning och ett riskkapitalbolag grundat på löntagarfondemas medel borde i stället prioriteras.

De förslag som nu läggs fram om finansiering av utvecklingsprojekt och om nyföretagarlån samt de nyligen lämnade förslagen om riskkapitalbola­gen (prop. 1992/93:41 och 108) bör tUlgodose högt ställda förväntningar på åtgärder som förbättrar de små och medelstora företagens riskkapital-försörjning. Erinras kan att det på skatteområdet redan tidigare vidtagits åtgärder av generell karaktär som också bör underlätta riskkapitalförsörj­ningen (jfr. prop. 1991/92:60). Ytterligare åtgärder med gynnsamma eflFek-ter för riskkapitalförsörjningen kan aktualiseras när ställning tas till förslag som redovisats i betänkandena (SOU 1991:100) Neutral företagsbeskatt­ning och (SOU 1992:67) Fortsatt reformering av företagsbeskattningen. Det är lämpligt att awakta och se vad de redovisade åtgärdema innebär för riskkapitalförsörjningen. Det är därför inte aktuellt nu att överväga att införa ytterligare riktade åtgärder vid sidan av de som nu föreslås av re­geringen.

I propositionen Kapital för tillväxt aviseras att regeringen avser att lägga fram förslag rörande statlig medverkan i bl.a. sådan finansieringsverksam­het som inriktas på utvecklingsprojekt och som för närvarande bedrivs av vissa statliga organ. Dessa förslag redovisas i det följande.

Fonden för industriellt utvecklingsarbete (Industrifonden) inrättades år 1979 (prop. 1978/79:123, bet. 1978/79:NU59, rskr. 1978/79:415). Fonden är en statlig stiftelse vars syfte är att stödja utveckling av nya produkter, processer och system för industriell produktion genom att lämna främst lån eller bidrag med villkorlig återbetalningsskyldighet för riskfyllda utveck­lingsprojekt.

Professor Lars Vinell har på regeringens uppdrag utvärderat Indu­strifondens verksamhet och redovisat uppdraget i betänkandet (SOU 1992:95) Den svenska marknaden för projektkapital - statens nuvarande och framtida roll. En sammanfattning av betänkandet redovisas i bilaga 1.

Vid en s.k. hearing den 13 oktober 1992 lämnades synpunkter på utred­ningen. Även skriftliga synpunkter på förslagen har lämnats. En samman­fattning av remissynpunktema redovisas i bilaga 2.

Ett förslag om s.k. nyföretagarlån lades fram våren 1992 i departements­promemorian (Ds 1992:20) Nyföretagarlån. Promemorian har remissbe­handlats. En sammanfattning av promemorian redovisas i bilaga 3 och en sammanfattning av remissynpunkterna redovisas i bilaga 4.

2      Industrifonden

Prop. 1992/93:82

Industrifonden skall finansiera främst små och medelstora företag men har möjlighet att satsa upp till 50 miljoner kronor i varje enskilt projekt. Fon­den har infört en begränsning till projekt med ett sammanlagt kapitalbehov på lägst 5 miljoner kronor. Per den 1 oktober 1992 gällde ca 40 procent av fondens utestående engagemang företag med färre än 100 anställda.

Fonden kan normalt finansiera högst halva kapitalbehovet för ett projekt. Resten förväntas det aktuella företaget eller annan finansiär stå för. In­dustrifondens verksamhet bedöms som viktig och välskött av flertalet aktö­rer på marknaden.

Bestämmelser om stödgivningen finns i förordningen (1979:630, om­tryckt 1980:475) om statligt kreditstöd genom Fonden för industriellt utvecklingsarbete. Stödgivning av detta slag utgör myndighetsutövning, som inte får utövas av privaträttsliga organ utan stöd av lag. För Industri­fondens del finns sådant stöd i en särskild lag (SFS 1979:631).

Professor Vinell anser i sin utredning att Industrifonden bör fortsätta att driva verksamhet med nuvarande inriktning men strikt begränsa sig tiU att finansiera projekt i små företag. Utredaren menar att det inte finns några argument som talar för att finansiera projekt inom större företag eftersom dessa har andra finansieringsmöjligheter att tillgå. Industrifonden bör enligt utredaren stanna i statlig ägo under ännu en tid och tills vidare ligga utan­för de nybildade riskkapitalbolagen.

Den allmänna meningen bland dem som har anfört synpunkter på försla­get är att staten har en roll att spela som finansiär av produktutvecklings­projekt och att Industrifondens verksamhet fyller en viktig funktion. Vidare anses fonden vara effektiv i sin verksamhet. Tveksamhet råder i fråga om utredarens förslag att begränsa fondens verksamhet till att gälla endast små och medelstora företag.

Fonden har i enlighet med ett riksdagsl)eslut våren 1991 nyligen betalat tillbaka 100 miljoner kronor av sitt kapital tUl staten och skall betala in ytterligare 250 miljoner kronor under de närmaste åren (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:NU35, rskr. 1990/91:317). Denna inbetalning till staten bör enligt utredaren avbrytas, vilket skulle innebära att Industrifondens kapital även fortsättningsvis uppgår till diygt 1 200 milj.kr.

Industrifonden har sedan starten strävat efter att bibehålla sitt kapital realt intakt och det bör enligt utredaren vara ett rimligt krav också i fram­tiden. Han bedömer dock att det kan bli något högre kreditförluster om fondens verksamhet inriktas mot enbart små företag.

3    Förslag om nyföretagarlån

Bakgmnden till förslaget om nyföretagarlån är att många företag har svårt att starta på grund av bristande finansiering. Nya företag har bristfälliga säkerheter och saknar historik, vilket gör att kreditgivama är mycket re­striktiva med att lämna lån. Ett system med nyföretagarlån beräknas göra kreditgivama mer benägna att finansiera småföretag. Systemet kan därraed

medföra en multipUkatorefifekt. Den åtstramning som för närvarande råder    Prop. 1992/93:82 på kreditmarknaden vad gäller unga företag och som kan förväntas bestå under de närmaste åren, ökar behovet av en finansieringsform med den fö­reslagna inriktningen.

En bra finansieringslösning för nyetablerade företag bör enligt promemo­rian medföra låga räntekostnader samt inga eUer låga amorteringar i början av lånets löptid. På så sätt kompenseras det faktum att ett nystartat företag har stora initiala kostnader, medan intäktema tenderar att ligga senare. Förslaget till nyföretagarlån är konstruerat från dessa utgångspunkter.

Lån skaU kunna lämnas tiU de nyetablerare som inte kan lösa finansie­ringen av sitt företags uppbyggnad på tradifionellt sätt men som ändå be­döms kunna driva en lönsam verksamhet. Omvandlingen av den offentliga sektom kan påskyndas av en sådan finansieringsmöjlighet.

Denna speciella typ av lån kan enligt förslaget sökas endast i samband med att helt nya aktiebolag startas av en eller flera fysiska personer, såvida finansieringen inte går att lösa på annat sätt. I princip föreslås företag inom alla näringsgrenar vara berättigade att söka lån. Två sorters lån bör enligt förslaget finnas att tillgå. Det ena lånet beviljas direkt till privatpersonen, som sätter in medlen i företaget i form av aktiekapital. Det andra är ett s.k. förlagslån som går direkt till det nybildade bolaget. Därvid bör uppmärksammas att lån direkt tUl privatpersonen medför om­fattande skattekonsekvenser.

Lånets löptid föreslås vara 15 år med 5 års amorteringsfrihet. Lånet är ränterabatterat i fem år med de två första åren helt räntefria. År 3-5 tillämpas en räntetrappa som utmynnar i en marknadsränta som gäller från år6 tUlår 15.

Nyföretagaren förutsätts kunna stå för minst 10 procent av finansie­ringsbehovet med egna medel och nyföretagarlånet svara för högst 30 pro­cent. Normalt bör ca 40 procent av finansieringsbehovet täckas av dessa två komponenter, vilket i vissa sammanhang kan likställas med företagets soliditet. De resterande 60 procenten av finansieringsbehovet föreslås till­godoses i form av normala bankkrediter.

Nyföretagarlånet föreslås som mest uppgå tiU 1 miljon kronor och bör av bl.a. praktiska skäl i regel inte understiga 100 000 kronor.

De regionala utvecklingsfondemas kvarvarande resurser föreslås använ­das för nyföretagarlån. Fondema ges enligt förslaget i uppgift att hand­lägga ärendena i samråd med en särskild beredningsgmpp i varje län.

Det stora flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget att införa ett speciellt nyföretagarlån. Några organ påpekar dock att selektiva stödformer bör undvikas. Andra vämar om befintliga företag och anser därför att stat­lig finansieringsverksamhet inte skall begränsas till att gälla enbart nya företag. Det bör erinras om att yttrandena skrevs innan statsmaktema hade beslutat att 6 500 miljoner kronor ur förutvarande löntagarfondema skall satsas som riskkapital för små och medelstora företag. Vidare framhåller flera instanser att den föreslagna organisationen före­faller onödigt komplicerad.

Riktlinjer för Industrifondens vidare verksam­het, m.m.

Prop. 1992/93:82

Regeringens förslag

Industrifonden byter namn till Industri- och nyforetagarfonden. Verk­samheten koncentreras tiU nya och unga företag. Nuvarande stöd till utveckling av nya produkter m.m. behålls. En ny typ av lån på för­delaktiga villkor, nyföretagarlån, införs för att stimulera företags­etableringar.

Utredarens resp. promemorians förslag: se avsmtt 2 och 3. Remissinstanserna: se avsnitt 2 och 3.

Skäl för regeringens förslag

Det föreligger ett behov av statliga insatser för att stimulera framväxten av en marknad för finansiering av företag i tidiga skeden, s.k. sådd-finansie­ring. Det kan konstateras att det i dag i praktiken saknas en kommersieU marknad för sådan riskfinansiering.

Det finns en betydande efterfrågan på kapital för expansion i tillväxande företag. Beloppet 6 500 miljoner kronor som nu tillförs finansieringsmark­naden (jfr. prop. 1992/93:41) kommer att innebära en rejäl vitalisering av den mer mogna delen av småföretagssektom men beräknas också i viss mån ge positiva effekter när det gäller utveckling av företag i tidiga ske­den.

Det är utomordentligt viktigt för den industriella tillväxten i Sverige att den första länken i kedjan, dvs. uppkomsten av nya verksamheter och nya produkter, har tillgång till lämpliga finansieringsformer. Om resurser sat­sas enbart på kommersiella riskkapitalbolag kan man l)efara att en viktig del av marknaden kommer att sakna erforderligt utbud av kapital. Kre­ditinstituten är i dag och sannolikt under de närmaste åren mycket åter­hållsamma när det gäller att bevilja lån till nystartade företag och för ris­kabla satsningar på nya produkter och marknader.

Regeringens bedömning är att det - i Sverige liksom i våra konkunent­iänder - även fortsättningsvis finns behov av statlig medverkan när det gäller finansiering av företagsetableringar och utvecklingsprojekt i små företag. Genom sådana statliga insatser kompletteras den finansieringsverk­samhet på kommersiella grunder som sker med hjälp av medel från förut­varande löntagarfondema. Det innebär att ett andra steg nu bör tas när det gäller att förbättra småföretagens kapitalsituation.

Statliga organ bör arbeta med lån snarare än med ägarkapital. Det är viktigt att de finansieUa insatsema kombineras med rådgivning.

Mot bakgmnd av vad sora nu sagts och med tanke på att medlen är be­gränsade bör statens stöd i förra av lån tiU små företag renodlas. Finansie­ring i form av lån m.m. bör i princip inte lämnas till etablerade företag

som verkat under en längre tid. Faran är då stor att staten konkurrerar    Prop. 1992/93:82 med det ordinarie kreditväsendet. Statens knappa resurser bör i princip koncentreras tUl stimulans för utveckUng i nya och unga företag. Endast under en övergångsperiod bör lån lämnas tiU befintUga företag, med tanke på det besvärUga konjunkturläget och läget på kreditmarknaden.

Ett vik-tigt undantag är det regionalpoUtiska stödet. Dessa insatser är in­riktade på att stödja näringsUvet i bl.a. områden med geografiska konkur­rensnackdelar. Värdet av bl.a. byggnader och maskiner i främst Norrland är ofta lågt tiU följd av den mycket begränsade lokala marknaden. Det leder tUl att bankema har svårt att lämna lån tiU utbyggnad av norrländska företag. DärtiU kommer att kapitalmarknaden är mindre utbyggd i norra Sverige.

I norra Sverige och vissa andra oraråden som har utsatts för genomgri­pande stmkturomvandlingar kan staten därför behöva gå in raed både lån och bidrag för att stimulera nya och befintUga företag. Därför lämnar staten regionalpoUtiskt sföd tiU företag i form av olika typer av lån och bidrag på över 2 000 mUjoner kronor varje år.

Motivet för staten att stimulera och stödja just nya företag har accentue­rats ytterUgare av den påbörjade omvandUngen av den offentUga sektom. Betydande arbetskraftsresurser kommer att frigöras inom denna sektor, lik­som i den överdimensionerade byggsektom. En väl fimgerande riskkapital­marknad är nödvändig för att underlätta denna oraställning av den svenska ekonomin.

Statens verksamhet med att finansiera nyetableringar och nya produkter bör bedrivas inom den nuvarande Stiftelsen Industrifonden, som dock bör förändras och byta namn tiU Industri- och nyforetagarfonden.

Stiftelsekapitalet bör utökas med resurser från den befintUga Stiftelsen Småföretagsfonden, vUken efter hand bör awecklas. På siki bör övervägas att föra över resurser tiU stiftelsen från utvecklingsfondema. Dessa frågor behandlas närmare i avsnitt 5. Verksamheten bör om möjUgt bedrivas i samverkan med privata intressen.

Ett mål med den föreslagna verksamheten är att bidra tiU etablering och tiUväxt av nya, inte minst tekmkbaserade företag och därmed bredda basen i näringsUvet. Ett statUgt organ kan upprätthålla viktiga finansierings­funktioner gentemot nya eUer unga företag som riskkapitalmarknaden inte kan tänkas fyUa under överskådUg framtid. Marknaden för venture-capital-företag och kreditgivare blir därmed också bredare.

Det kan vara lämpUgt att göra en intem uppdelning i två verksamhets­områden, med delvis olika medelsarsenal. En viss typ av nya företag får relafivt fidigt intäkter sora minst raotsvarar kostnadema. Det gäUer främst handels- och tjänsteföretag. Andra nyetablerade företag kräver längre uppbyggnadsperiod, exempelvis teknikintensiva industriföretag. Dessa fö­retags projekt är ofta kompUcerade och kräver en specieU korapetens och en mer ingående handläggning.

Det innebär att verksamheten får två skilda huvudinriktningar, även om den organisatoriskt kan håUas samman i en juridisk person.

Finansiering som syftar tiU att stödja utveckling av nya produkter och Prop. 1992/93:82 marknadssatsningar i nya och unga företag bör i huvudsak bygga på Indu­strifondens nuvarande verksamhet. En avgörande skillnad bör vara att fi­nansiering i fortsättningen får lämnas endast till nya eUer unga småföretag. Dessas utvecklingsarbete kan stimuleras genom främst villkorslån och kapital mot royalty. Stora företags teknikutvecklingsprojekt kan indirekt stirauleras genora att små företag som medverkar som underleverantörer kan få sin finansiering genom statUga insatser.

Det är vUctigt att betona att finansiering från statUga organ, såvida pro­jekten lyckas, inte bör medföra någon subvention i det enskilda faUet. Industrifonden lämnar i dag inte större stöd än som motsvarar normalt högst 50 procent av det totala kapitalbehovet. Detta bör vara ett rUctmärke för stöd tiU utvecklingsprojekt även i framtiden. Det ankommer på rege­ringen att meddela närmare föreskrifter i bl.a. detta hänseende.

Industrifonden skaU inom ramen för sin nuvarande verksamhet prioritera s.k. EUREKA-projekt. Det är önskvärt att sådana projekt kan uppmärk-samraas även i den fortsatta verksamheten raed att stödja unga företags teknikprojekt.

Även Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) läranar stöd tiU produktutveckling men i regel i fidigare skeden än Industrifonden. Det kan i och för sig anföras motiv för att NUTEK: s verksamhet läggs in i Indu­strifonden. Vid den nämnda hearingen den 13 oktober 1992 framhöUs dock att NUTEK:s verksamhet visar avgörande olikheter gentemot den verksam­het som bedrivs av Industrifonden. Bl.a. finns det ett värde i att NUTEK i sin verksarahet med att allmänt stödja forskning har kvar en koppUng tiU konkreta utvecklingsprojekt. Regeringen avser därför inte att nu aktuaUsera en sådan förändring av NUTEK: s verksarahet.

En verksamhet med nyföretagarlån, som syftar till att allmänt stödja ny­etableringar, bör bygga vidare på det tyska systerael med s.k. EKH-lån (Eigenkapitalhilfe). En svensk långivning tiU nyforetagare bör utformas i huvudsakUg överensstäraraelse med det förslag som redovisades våren 1992 och sora nyss beskrivits (avsnitt 3). I promemorian fömtsätts att före­tagarens bank finansierar projektet tiU lägst 60 procent. Det torde i de flesta faU vara en rimUg andel och bör därför i regel inte underskridas.

I motsats tiU vad som redovisats i proraemorian bör dock denna typ av nyföretagarlån kunna kombineras med regionalpoUtiskt stöd och de starta-eget-bidrag sora kan beviljas inom ramen för arbetsmarknadspoUtUcen. Den sararaanlagda statUga finansieringen av ett enskUt etableringsprojekt bör inte överstiga 50 procent av kapitalbehovet. För det regionalpoUtiska stö­det gäUer särskilda regler.

Det är vUctigt att de sora får nyföretagarlån även får råd ora hur de skaU driva och utveckla sin verksamhet. Olika former av rådgivning bör därför i regel erbjudas. Utvecklingsfondema bör kunna svara för denna verksam­het i samarbete med bl.a. handelskamrar eUer andra privata organisationer på företagsområdet. Hos dessa organ finns kännedom om raarknad, konkur­rens och företaget i fråga.

Det ankommer på regeringen att närmare utforma föreskrifter för de oU­ka finansieringsformema med beaktande av de allmänna riktlinjer sora nu har angetts.

Även andra typer av finansieringsverksamhet sora bedöms som angeläg­na för småföretagen kan senare komma att ingå i verksamheten, efter prövning av statsmaktema i varje särskUt faU.

När verksarahet och organisation bestäms, bör stödsystemen utformas så att de inte kan störa marknaden genom att kapital och andra resurser för­delas så att konkurrensen snedvrids. Det är därför viktigt att överväga principema för hur medlen skaU fördelas. Verksamheten bör t.ex. inte kunna konkurrera med riskkapitalbolagen om kundema. En väg att åstad­komraa detta är att införa beloppsbegränsningar el. dyl. Det bör ankomma på regeringen att vid behov faststäUa sådana begränsningar. En gmndläg­gande fömtsättning i varje enskUt ärende är att företaget fömtsätts vara eUer bU företagsekonomiskt lönsamt.

Det är av stor betydelse att enhetUga kriterier tUlämpas i beslut om fi­nansiering av såväl UtveckUngsprojekt som företagsstarter. Regionalt eUer sektorieUt varierande kriterier leder tUl felaktig fördehiing av de begränsa­de resurser som finns tUlgängUga för lån tUl företag. Verksamheten skaU också kunna följas upp och utvärderas utifrån de konkreta mål som stiftel­sen StäUer upp på grundval av statsmaktemas beslut. En sådan utvärdering är enbart raöjUg om enhetUga kriterier används.

Genora att finansiera projekt inom många oUka bransch- och teknikområ­den där riskema är oberoende av varandra kan stiftelsen sänka risknivån på den totala projektportföljen. Statens risktagande bUr således lägre ora bredden i projektportföljen är stor.

Prop. 1992/93:82

5     Industri- och nyföretagarfondens organisation, resurser m.m.

Regeringens förslag

Industri- och nyforetagarfonden består av befintUgt kapital i Industri­fonden utökat raed kapital från Småföretagsfonden. Beslut bör i hu­vudsak fattas centralt. Utvecklingsfondema och andra regionala organ fömtsätts medverka vid beredning och uppföljning av främst nyföre­tagarlån, efter beslut av stiftelsen.

Utredarens och promemorians förslag: se avsnitt 2 och 3. Remissinstansema: se avsnitt 2 och 3.

Skäl för regeringens förslag

EnUgt regeringens mening bör en statUg orgamsation för stöd tiU ny­företagande bygga på befintUga stmkturer och organ. De organ som raed

10

bl.a. sina finansieUa resurser bör ingå i uppbyggnaden av en verksamhet    Prop. 1992/93:82 för s.k. såddfinansiering är Industrifonden och Småföretagsfonden.

Övergången tiU ny organisation kräver beslut av riksdagen om deb änd­rade riktlinjer för Industrifondens verksamhet och organisation med åt­följande slutsats om ökat kapitalbehov, deb ändrade riktlinjer för Små­företagsfondens verksarahet och beslut ora dess aweckling raed åtföljande slutsats om att fondens kapital efter hand skaU återbetalas tUl staten, deb att det kapital som Småföretagsfonden återför tiU staten skaU tillföras den nuvarande Industrifonden.

Eftersora stiftelsema är självständiga juridiska personer erfordras deras medverkan i genomförandet av detta. Beträffande utvecklingsfondema bör en utredning tiUsättas som bl.a. bör överväga om och när fondemas kvar­varande finansieringsresurser bör föras över tiU stiftelsen, via staten. En sådan åtgärd skuUe medföra vissa förändringar i de avtal som staten har träffat raed fondemas regionala huvudmän. Sistnämnda frågor behandlas i avsnirt 6.

Småföretagsfonden behandlades av statsraaktema senast med anledning av den tidigare nämnda proposifionen om en ny småföretagspoUtUc (prop. 1991/92:51 s. 25 ff). Fonden förvaltas av Företagskapital AB enUgt ett avtal meUan detta bolag och staten. Fonden hade i början av oktober 1992 följande tiUgångar. Beloppen är ungefärUga (rakr).

Engagemang i företag

70

Aktier i sex riskkapitalbolag

Ofr. prop. 1992/93:41)

760

LUcvida raedel____________ 370

Summa

1200

Aktiema i riskkapitalbolagen fömtsätts säljas i samband med att den nya riskkapitalstmkturen bUdas Ofr- prop. 1992/93:41).

Utökningen med nyföretagarlån innebär att stiftelsen - även ora det sker inora ramen för en och samma juridiska person - komraer att bedriva två typer av verksamhet med olika inriktning. Det gäUer dels nyföretagarlån, dels sådan finansiering av utvecklingsprojekt som hittiUs har bedrivits av Industrifonden. Den förändrade verksamheten gör att Industrifondens namn bör ändras tiU Industri- och nyforetagarfonden.

Stiftelsens beslut bör i regel fattas centralt. Det gäUer såväl finansiering av produktutveckling som nyföretagarlån. Bl.a. med tanke på koncentratio­nen på små och nya företag bör stiftelsen dock ges raöjUghet att lägga ut beslut i vissa låneärenden på regional nivå, genora att exempelvis inrätta ett eUer flera fiUalkontor med egna beslutsramar. Därmed införs i prak­tUcen en möjUghet tiU flera beslutsorgan, vUket ökar mångfalden.

UtveckUngsfondema och andra regionala organisationer bör kunna anU­tas som beeredande organ, såvida stiftelsen finner det lämpUgt. De re­gionala organens medverkan i beredningsarbetet gäUer i första hand nyfö­retagarlånet, men exerapelvis utvecklingsfonder som har lämpUg korape­tens kan anUtas för att bedöraa även teknikprojekt.

1" Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 82

11

Det ankoraraer på regeringen att besluta om den närmare orgamsationen    Prop. 1992/93:82 av stödet till nyföretagande. Det kan därvid komma i fråga att såvida ut­vecklingsfondema upphör med sin egen finansieringsverksamhet överlämna beslutsfattandet i vissa ärenden tUl fondema. Även för utveckUngsfondema finns lagstöd för att fatta beslut i stödärenden (SFS 1978:19).

I den nämnda promemorian föreslogs att utvecklingsfondema behåUer si­na medel och endast dessa bUdar bas för regionalt fattade beslut. Det skuUe dock raedföra svårigheter i vissa län att få tiUgång tiU kapital, medan det skuUe bU lättare i andra. Näringsutskottet har i ett betänkande (bet. 1991/92:92:NU20) våren 1992 pekat pä den stora variationen i ut­nyttjandet av utvecklingsfondemas finansieringsresurser. Centrala resurser och beslut leder däremot tiU att efterfrågan får bestämma fördelningen. De totala medlen kan därvid utnyttjas optimalt.

Den centrala funktionen när det gäUer nyföretagarlån bör i huvudsak inriktas på att pröva ora kriteriema för att erhålla ett lån är uppfyUda. Vidare skaU en kontinuerUg uppföljning av utfaUet av kreditgivningen ske.

Stiftelsens avkastningsförmåga kommer att begränsas av den verksamhet som skaU bedrivas. Det avkastningskrav som bör stäUas på verksamheten är att resultatet sett över en längre period skaU innebära att stiftelsens kapital är realt oförändrat. Det är av stor vikt att denna målsättning efter­levs, eftersora avvikelser bl.a. kan försämra konkurrensen på denna del av kapitalmarknaden. En real minskning av stiftelsens kapital innebär i prin­cip en statsfinansieU kostnad. En noggrann uppföljning av stiftelsekapi­talets utveckling är därför nödvändig. En genereU utvärdering av verksam­heten bör göras inom en femårsperiod.

Val av styrelse samt intem organisation och val av verkstäUande ledning bör utformas efter de nya fömtsättningama. Styrelsen bör bestå huvudsak­Ugen av ledamöter som är aktiva i näringsUvet. En långsUctig saraordning raed de nya portföljförvaltningsbolagen och riskkapitalbolagen kan tiU­godoses genora en representation från deras sida i stiftelsens styrelse.

Det ankommer på regeringen att utse styrelse för stiftelsen och att fast­stäUa dess stadgar.

Resursema i Stiftelsen Industri- och nyforetagarfonden bör baseras på i första hand Industrifondens nuvarande kapital på ca 1 200 mUjoner kronor. Den tidigare beslutade inbetalningen tiU staten bör nu avbrytas (]fr. avsnitt 2). Vidare bör Industri- och nyforetagarfonden så snart det är möjUgt tiU­föras Stiftelsen Småföretagsfondens medel på ca 1 2(X) mUjoner kronor. Staten har nyUgen mlett förhandlingar med Företagskapital AB raed syfte att bolaget inte längre skall förvalta mer än en mycket begränsad del av Småföretagsfonden.

Småföretagsfonden fömtsätts sälja sina aktier i de sex riskkapitalbolagen tiU staten - för utskiftning tUl privata intressenter - för ett belopp som har framkommit genom en värdering. Fonden består därefter av dels likvida medel, dels aktier och konvertibla skuldebrev i främst rörelsedrivande småföretag för ca 70 mUjoner kronor. De tUlgångama kan vara svåra att snabbt avyttra med hänsyn tUl konsortialavtal med andra ägare m.m.

12

Det bör dock eftersträvas att förvaltningen av - eUer äganderätten tiU -denna portfölj med bl.a. kundföretagens godkännande på sUrt överlåts tiU privata intressen.

De likvida medlen i Sraåföretagsfonden bör så snart sora möjUgt efter riksdagens beslut föras över tiU Industri- och nyforetagarfonden. Småföre­tagsfonden kan därefter awecklas.

Ora Industri- och nyforetagarfonden tUlförs intäkten från försäljningen av bl.a. de sex regionala riskkapitalbolagen och Småföretagsfondens övriga verksamhet skuUe de tiUgängUga medlen på sUct uppgå tUl ca 2 400 mU­joner kronor. Eftersom Industrifondens nuvarande resurser för stöd tiU produktutveckling m.m. i stor utsträckning är uppbundna tiU konkreta projekt, koraraer för verksamhet med nyföretagarlån finnas ett kapital på drygt 1 2(X) raUjoner kronor. Detta kapital raåste bedömas sora relativt Utet om nyföretagarlånen skaU kunna ges någon större omfattning.

Sora tidigare nämnts bör en utredning pröva bl.a. frågan ora utvecklings­fondemas kvarvarande kapital på 1 200 mUjoner kronor på sikt kan läggas in i stiftelsen Ofr- avsnitt 6).

Prop. 1992/93:82

6    Utvecklingsfondema

Regeringens bedömning

Riktlinjema för utvecklingsfondemas fraansieringsverksarahet ändras, så att villkoren för fondemas lån tiU nya företag anpassas tUl de regler som tiUämpas av Industri- och nyforetagarfonden.

Regeringen bör ta upp överläggningar med fondema och deras re­gionala huvudmän om eventueUa ändringar av avtalen om fondema efter år 1994. Regeringen avser också att tUlsätta en utredning om utvecklingsfondemas framtida roU och uppgifter.

Skäl for regeringens bedömning

De regionala utvecklingsfondema är stiftelser med staten och landstingen jämte kommuner utanför landsting sora huvudmän. Nuvarande konsortial­avtal gäUer t.o.m. år 1994. Utvecklingsfondema bedriver - fömtom olika typer av rådgivning - finansieringsverksamhet enUgt föreskrifter i förord­ningen (1987:894) ora statUg finansieringsverksamhet genora regional ut­vecklingsfond. De kan lämna lån, garantier och s.k. utvecklingskapital. Ca en tredjedel av den årUga nyutlåningen riktar sig tiU helt nya företag. Vissa fonder bedriver dessutom en begränsad utiåningsverksamhet med landstingsmedel.

Utvecklingfondemas verksamhet behandlades senast av statsmakterna hösten 1991 på gmndval av den tidigare näranda småföretagspropositionen (prop. 1991/92:51). RUcsdagen har vid två skUda tUlMUen beslutat att fon­dema t.o.m. år 1997 skaU ha betalat in sararaanlagt 1 600 mUjoner kronor

13

tiU staten vUket raotsvarar ca två tredjedelar av deras kapital år 1991. Därefter beräknas återstå ca I 200 mUjoner kronor.

Genom tillkomsten av nya kommersiella riskkapitalbolag med betydande resurser samt verksamhet med specieUa nyföretagarlån minskas behovet av utvecklingsfondemas låneverksamhet. Så snart läget på kreditmarknaden normaUseras och riskkapitalbolagen hunnit medverka tiU att höja soUdite­ten bland små och raedelstora företag koraraer behovet av fondemas lån troUgen att begränsas väsentUgt. Den typ av låneverksamhet som bedrivs av utvecklingsfondema kan dessutom riskera att konkurrera med den kom­mersieUa verksamhet som bedrivs av banker (x;h riskkapitalbolag. Med tanke på bl.a. bankemas nuvarande återhåUsarahet bör fondema dock tiUs vidare kunna fortsätta raed sin finansieringsverksamhet. Regeringen fömt­sätter att lägst ca en tredjedel av nyutiåningen även i fortsättningen riktar sig tiU nya företag.

Det bör betonas att fondemas lån tUl nya företag bör ges raed regler som ansluter tiU de regler som stiftelsen tUlämpar för nyföretagarlånen. Re­geringen bedömer att det är raöjUgt att göra sådana avgränsningar i finan­sieringsverksamheten inom ramen för gällande avtal, bl.a. eftersom det endast är den statUgt finansierade verksamheten som påverkas.

Tidigare (avsnitt 5) har förordats att utveckUngsfondema hjälper tiU med beredning och uppföljning när det gäUer bl.a. nyföretagarlån, i den mån stiftelsen finner det lämpligt.

Regeringen avser att tiUsätta en utredning med parlamentarisk förankring för att överväga utvecklingsfondemas framtida ställning och roU som sta­tens stödorgan för sraå cx;h medelstora företag i hela landet. Därvid bör prövas vilica verksamhetsuppgifter fondema skaU ha liksom frågan om lämpUga huvudmän. I fråga om fondemas finansieringsverksamhet bör ut­redningen inriktas på att pröva ora och när verksamheten kan upphöra. I så faU skaU raedlen betalas in tiU stiftelsen, via staten.

Prop. 1992/93:82

7     Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling (SIFU)

Regeringens förslag

Den verksarahet som Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling (SEFU) bedriver förs över tUl ett aktiebolag, som privatiseras. Stiftel­sen awecklas därefter. Regeringen bemyndigas att vidta de åtgärder som behövs för att genomföra detta.

Skäl för regeringens förslag

Den StatUga Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling (SIFU) inrättades år 1980 och bedriver fortbUdning i bl.a. tekniska ämnen (prop. 1979/80:88, bet. 1979/80:NU41, rskr. 1979/80:274). Verksamheten bedrivs i Stock-

14

hohn och Borås. SIFU:s kunder komraer från stora och små företag samt    Prop. 1992/93:82 offentUg förvaltning.

Ett skäl för staten att driva verksaraheten har varit att SIFU har ut­vecklat och tillhandahålUt vissa kurser som inte ansetts lönsamma i snäv företagsekonomisk mening men ändå gynnat framför aUt företagens utveck­ling och påskyndat teknikspridningen. Närings- och teknUcutveck­lingsverket (NUTEK) har köpt utbUdningstjänster m.ra. från SIFU.

Verksaraheten vid SIFU har koramit att i hög grad likna och konkurrera med den som bedrivs av kommersieUa utbUdningsföretag, vilket riskerar att leda tiU att den statUga insatsen snedvrider konkurrensen. Staten bör därför inte längre delfinansiera SIFU efter verksamhetsåret 1992/93. Vidare bör det statUga engagemanget som huvudraan för stiftelsen upphö­ra. Det kan lärapUgen ske genora att huvuddelen av SIFU:s verksamhet övergår i bolagsform och att bolaget avyttras tUl någon annan intressent eUer att statens engageraang på annat sätt awecklas.

Riksdagen bör besluta om ändrade riktlinjer för stiftelsen av ovan angi­ven innebörd. Eftersora stiftelsen är ett självständigt rättssubjekt fordras stiftelsens medverkan tiU åtgärden. Regeringen bör bemyndigas att vidta de åtgärder som behövs för att SIFU:s verksamhet skaU kunna övergå i bo­lagsform och bolaget avyttras eUer verksaraheten på annat sätt övergå i privat ägo och statens engagemang awecklas. I bemyndigandet bör ingå att vidta de åtgärder sora behövs för att aweckla stiftelsen.

8    Regelreformering

Regeringens arbete med regelreformering berör de aUra flesta samhäUsom­råden. Arbetet kan sägas bestå av att dels förenkla och begränsa stats­maktemas styming genom regler i förra av lagar och förordningar, dels förenkla och begränsa uppgiftsläranandet för statistUc samt tiUsyn (x;h kont­roU.

Fömtora att förenkla och minska omfattningen av befintUga regelsystem och uppgiftsinsamUngar är det vUctigt att bygga upp system för utvärdering av befintUga regleringar och uppgiftsinsamUngar samt förslag tiU nya sådana. Insatsema syftar tiU att skapa valfrihet för medborgama samt att förbättra marknadsekonomins effektivitet och därraed resursutnyttjandet i den svenska samhäUsekonomin. En annan målsättning för dessa insatser är att förbättra den svenska sarahäUsekonomins konkurrensförmåga i ett inter-nationeUt perspektiv och därmed stärka tiUväxten.

Insatsema för att begränsa, förenkla och effektivisera regelsysteraen och inforraationsinsamlingen av samhäUsorganen är inordnat i det löpande ar­betet inom regeringskansUet och de olika myndighetema. Det finns krav på konsekvensutredningar vid förslag tiU ny eUer ändrad regelgivning. Detta framgår bl.a. för myndighetemas del av begränsmngsförordningen (1987: 1347). Ett Uknande krav på konsekvensutredningar stäUs på de utredningar sora tiUsätts av regeringen (dir 1984:5). SlutUgen kan i sammanhanget pekas på att rayndighetema, enUgt de förändringar som år 1991 införts i budgetförordningen (1991:1029), i saraband med sitt arbete med den för­djupade anslagsframställningen skaU redovisa behovet av och förslag tiU

15

förändringar i verksaraheten. Vidare skaU konsekvensema av föreslagna    Prop. 1992/93:82 förändringar redovisas.

I regeringens proposition om en ny småföretagspoUtik (prop. 1991/92:51 s. 29 ff) framhöUs att regelgivningen genteraot näringsUvet skaU vara restriktiv och att de små och medelstora företagens situation och admini­strativa resurser särskUt skaU beaktas.

NyUgen har genom en enkät inhämtats förslag från de större näringsUvs-oiganisationema tiU regelreformer som de finner angelägna. På gmndval av detta raaterial har en samlad genomgång gjorts av det berörda regelre­formeringsarbetet inora regeringskansUet. Arbetet har följts upp raed fortsatt inforraationsutbyte raed näringsUvsorganisationema. På basis av detta underlag kommer det fortsatta reformarbetet under de följande åren att läggas fast.

Det kan konstateras att det är relativt få av näringsUvet prioriterade frågor som inte berörts av redan fattade beslut av regering eUer riksdag eUer för vilka inga reforminsatser är planerade. Saratidigt kan konstateras att behovet av bevakning av regelsysteraets effekter från näringsUvets syn­punkt kvarstår oförändrat, eftersom regelgivningen är en ständigt fortgåen­de process och att regler och uppgiftsläranande fortfarande anses betungan­de för företagen.

Som exerapel på frågor som redan åtgärdats genora riksdagsbeslut, rege­ringsbeslut eUer regeringsförslag tiU riksdagen kan nämnas

-

riksdagsbeslut hösten 1991 om att tiUåta uthyming av arbetskraft särat legaUsera chefsrekrytering fr.o.ra. den 1 januari 1992,

-

införande av F-skattesedeln fr.o.m. den 1 aprU 1993 varigenom bl.a. problemet med osäkerheten i klassificeringen sora företagare/uppdragstaga­re rainskas,

-

borttagande av förmögenhetsskatten för arbetande kapital i företagen fr.o.m. 1992 års taxering,

-

sänkning av arvs- och gåvoskatten vid årsskiftet 1991/92 tiU maximalt 30 procent,

-

avskaffande av det s.k. börsmonopolet vilket innebär möjUgheter att inrätta lokala och regionala s.k småföretagsbörser,

-

komplettering av nya Plan- och bygglagen, vilket innebär att näringsfri­heten och konkurrensen främjas i koraraunemas planering.

Ett flertal regelsystem av betydelse berörs av pågående utredningar eUer bereds inom regeringskansUet inför planerade propositioner. TiU sådana områden hör bl.a. avreglering av vissa offentUga monopol, arbetsrätten, vissa skattefrågor, aktiebolagslagen, lagstiftningen rörande konkurs ra.m.

På Näringsdeparteraentets uppdrag har Statistiska centralbyrån (SCB) ut­rett möjUghetema att minska företagens arbetsbelastning med uppgifts­läranandet tiU ofläcieU obUgatorisk statistik genora utökad användning av urvalsundersökningar eUer minskning av urvalsfrekvensen. Arbetet har av-rappporterats tiU Näringsdepartementet den 2 oktober i år.

I rapporten konstateras att efterfrågan på statistik är stor och dessutora ökar ytterUgare. Detta gäUer i hög grad den ekonomiska statistiken. Bland annat framhåUs att produktivitetsdelegationen i sitt betänkande Drivkrafter för produktivitet och välstånd,(SOU 1991:82 s 122 ff) pekar på behovet av

16

vissa förbättringar i det statistiska underlaget för produktivitetsberäkningar.    Prop. 1992/93:82 EES-avtalet framhåUs vidare av SCB sora en faktor som gör det olämpUgt med omfattande ingrepp i den befintUga StatistUcen. På basis av bl.a. enkä­ter tiU och kontakter med de uppgiftslämnande företagen bedöraer SCB att företagens arbetsbelastning raed statistikrapporteringen är relativt Uten.

Totalt uppskattas företagens kostnader för uppgiftslämnandet för aU oflicieU obUgatorisk statistik tiU 100 mUjoner kronor. EnUgt SCB stäUer statistUcanvändama höga krav på detaljeringsgrad cx;h hög datakvaUtet. Mot bakgmnd härav bedömer SCB att möjUghetema är små att gå över tiU urvalsundersökningar. De problera som berörts i det aktueUa utredningsar­betet föranleder fortsatta åtgärder. Regeringen viU erinra om att SCB:s skäl raot ökad användning av urvalsundersökningar måste vägas mot före­tagens berättigade önskemål att minska sina kostnader.

Konkurrensområdet är ett av Näringsdeparteraentets sakområden som be­rörs av omfettande reforminsatser. En proposition om en ny konkurrenslag (prop. 1992/93:56) har nyUgen förelagts riksdagen. Förslaget innebär att ett regelverk med EG:s konkurrensregler sora förebUd införs. I lagen föreslås förbud mot konkurrensbegränsande saraarbete meUan företag samt förbud mot missbmk av raarknadsdominans. Vidare föreslås nya regler för pröv­ning av företagsförvärv. Syftet med den nya lagen är i stor utsträckning att håUa marknaden öppen för små- och nyföretagande. Förbuden tar därför sUrte på förhåUanden som kan vara negativa för små företag och nyeta­blering. Lagen ser vidare positivt på samarbete meUan småföretag som ger dera styrka att konkurrera med andra företag på marknaden. Detta genom­syrar också raöjUghetema tiU undantag från lagen.

Det nybUdade Konkurrensverket har tiU uppgift att tiUämpa den nya konkurrenslagstiftningen. Konkurrensverket skall fömtom denna uppgift även lämna förslag tiU regeringen ora ändring av offentUga regler som hämmar en effektiv konkurrens i näringsUvet. Verket skall även lämna förslag i syfte att undanröja hinder för en ökad konkurrens i offentUg verksamhet. Även länsstyrelsema har vUctiga uppgifter på konkurrensområ­det. De kommer att på oUka sätt verka för att den nationeUa konkurrens-poUtUcen får genomslag på regional nivå.

För att ytterUgare förstärka möjUghetema tUl en öppen konkurrens inom det offentUga området har en arbetsgmpp inora Näringsdepartementet tiU­satts med uppgift att pröva ett systera för att i större utsträckning utsätta offentUg verksamhet för anbudsupphandUng. Ett sådant system ökar möj­Ughetema bl.a. för småföretagen att konkurrera om verksamhet som i dag produceras i offentUg regi.

Även byggområdet berörs av ett omfettande reformarbete. Ett huvudmo­tiv för dessa insatser är att den omfettande regleringen inom byggsektom begränsar valfriheten och konlcurrensen. Detta har bidragit tiU sjunkande produktivitet och onödigt höga kostnader. Regleringen har således i långa stycken varit tiU men för konsumentema. Avreglering inom detta område är därför särskUt angelägen eftersora förenklade regler bör kunna leda tiU minskade byggkostnader. Det andra huvudmotivet är kravet på anpassning tiU EES-avtalet. Sora exempel på det pågående reformarbetet kan följande redovisas.

17

För att kunna fuUgöra Sveriges åtagande i EES-avtalet har regeringen    Prop. 1992/93:82 nyUgen beslutat att tiU riksdagen framlägga en proposition med förslag tiU byggproduktiag samt vissa ändringar i Plan- (x;h bygglagen. Propositionens syfte är att i Sverige genomföra EG:s byggproduktdirektiv.

9     Småföretagens Europakontakter

Skapandet av Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) underlättar för de små och medelstora företagen att arbeta på den geraensarama euro­peiska marknaden. EES-avtalet omfattar bl.a. den fria rörUgheten för varor, tjänster, kapital, personer samt angränsande poUtikoraråden. Det ger en gmnd för svenska småföretag att kunna ta del av de Europeiska Geraenskapemas (EG) sraåföretagsprogram på likartade villkor sora EG-ländemas småföretag. Flera rayndigheter och organ genomför omfettande aktiviteter riktade mot sraåföretagen raed inriktning på EG-frågor.

Euro Info Centre

De 210 Euro Info Centres som etablerats inom EG har ansvar för att spri­da information ora den geraensarama marknaden tiU sraå och medelstora företag. Informationen kan avse såväl lagstiftning, finansieringsmöjUg­heter, forskning och utveckling som standardiseringsprogram. Ett informa­tionscenter ansvarar också för att sprida information om de nationella regelverken i övriga länder.

Inforraationsgivningen skaU vara snabb. Företagen förväntas få svar på sina förfrågningar inora 24 tiraraar. Inforraationsspridningen skaU eraeUer­tid inte enbart vara efterfrågestyrd. Målet är att varje informationscenter skaU agera aktivt på marknaden för att sprida kunskap om bl.a. de pro­gram och aktiviteter som det berörda generaldirektoratet (DG XXIQ) driver.

I böljan av år 1992 beslutades att EFTA-ländema skuUe få möjUghet att medverka i nätverket, dock med den skillnaden att endast en motsvarighet tUl ett informationscenter fick etableras per land (Correspondence Centre).

I juni 1992 beslutades att Närings- cx;h teknikutvecklingsverket (NUTEK) skuUe vara värdorganisation för det svenska centret och i augus­ti erhöUs EG-koraraissionens godkännande. Under hösten byggs verksam­heten upp.

Upprättandet av ett center i Sverige kan ses sora en plattform för arbetet att hjälpa svenska små (x;h medelstora företag att ta tiU vara de möjUgheter som den inre marknaden skapar samt ge dera tUlgång tiU information om främst EG:s regelverk.

För att nå ut med informationen tiU målgmppen små och medelstora företag koramer ett regionalt nätverk att etableras. Oiganisationer som ingår i nätverket koramer företrädesvis att vara utvecklingsfonder och handelskamrar. Nätverket kommer att bestå av ungefär 15 organisationer.

Syftet är att de organisationer som ingår i nätverket har det operationella ansvaret och direkticontakten med företagen. NUTEK tar på sig en samord­nande roU samt ansvarar för utbUdning av nätverkets aktörer och för natio-

18

neUa informationsaktiviteter. Verksamheten kommer att bedrivas i nära    Prop. 1992/93:82 samart)ete med främst KommerskoUegium och Exportrådet.

Business Cooperation Netwoik (BC-Net)

Sedan våren 1991 är NUTEK utsett att vara den nationeUa kontaktpunkten för Business Cooperation Network (BC-Net). Det är ett program som byg­ger på datoriserad inforraationsöverföring (x;h syftar tiU att öka samarbetet meUan företag i olika länder och regioner. Det finns för närvarande drygt 80 konsulter inom 35 olika organisationer som arbetar med BC-Net i Sve­rige. HittiUs har ca 200 svenska företag använt sig av detta prograra för att söka affärspartners. Motsvarande förfrågningar från utländska företag upp­går tUl ca 500.

Europaitnership

Målet med programmet Europartnership är att stimulera företag i stmktur-svaga regioner inora EG att samarbeta raed företag från andra regioner i Europa. Det sker frärast genora mässarrangemang, varigenom de lokala företagens varor och tjänster presenteras. Sveriges deltagande Europart­nership har tidigare varit mycket blygsamt. I det arrangemang som äger mm under senare delen av 1992 bedöms Sverige emeUertid koraraa att re­presenteras av ett tiotal företagare.

Inteiprise

Interprise syftar tiU att stimulera företagssaraverkan raeUan olika regioner inora Europa. Erfarenhetema är goda (x;h avsUaen är att möjUggöra svenskt deltagande i högre grad i framtiden. Under hösten 1992 koramer från svensk sida att göras en utvärdering av vad denna saraverkansform kan ge.

Konsekvensanalyser

Utvecklingsfondema utför även s.k. konsekvensanalyser för att belysa raöjUgheter och hot för enskUda företag i saraband raed Sveriges inte­gration raed EG. Sararaanlagt har hittiUs drygt 400 analyser genomförts. Flera ytterUgare aktiviteter är aktueUa på utvecklingsfondema, i form av exerapelvis läns- och koramunanalyser och projekt inriktade på vissa känsUga branscher.

19

10   Ärendet till riksdagen

Prop. 1992/93:82

Regeringen föreslår

deb att rUcsdagen godkänner

1. de ändrade riktlinjer för Stiftelsen Industrifonden med angivna konse­

kvenser för stiftelsens kapitalbehov som regeringen förordar (avsnitt 4

och 5),

2.

de riktlinjer för verksamhet med nyföretagarlån som regeringen för­ordar (avsnitt 4 och 5),

3.

de riktUnjer för ändrad medelsanvändning och senare aweckling av Stiftelsen Småföretagsfonden som regeringen förordar (avsmtt 5),

4.

att de medel som Småföretagsfonden fömtsätts återföra tiU staten får tillföras den nuvarande Industrifonden,

deb att rUcsdagen

5. bemyndigar regeringen att aweckla sfetens engagemang i Stiftelsen

Institutet för Företagsutveckling, SIFU, samt vidta de åtgärder som be­

hövs för att därefter aweckla stiftelsen i enUghet med de riktlinjer sora

regeringen förordar (avsnitt 7).

20

Sammanfattning av betänkandet

Pyop. 1992/93:82

Den svenska marknaden för projektkapital -Statens nuvarande och framtida roll (SOU 1992:95)

1     Allmänna förutsättningar

En stor del av den framtida tiUväxten i ekonomin måste de nytUlkom-raande företogen särat dagens sraå och medelstora företog stå för. Utveck­Ungen fömtsätter enUgt den särskUda utredaren ett lyft i produkt- och processutvecklingen hos dessa företog.

Den poUtiska gmnden för en effektiv kapitalmarknad har lagts men i dagsläget råder en allmän finansieU kris och raarknaden för projektkapital är påtogUgt outvecklad. Det tar mycket lång tid att utveckla en sådan raarknad.

Den ekonomiska poUtUcen har fått en företogsvänUg inriktning, vilket främst manifesteras i en skattereform som gjort Sverige tiU ett attraktivt land vad gäUer s.k. partiella skattekUar och därmed också tiU ett attraktivt land att investera i. Skattestmkturen kan dock inte få fuU effekt förrän den totala offentUga utgiftsandelen och det totala skattetrycket dragits ned tiU genomsnittUg EG-nivå.

Tillkomsten av ett riskkapitalbolag med ett startkapital på 6,5 mUjarder kronor kan bU av stor betydelse för produktutvecklingen och för sraåföre-togsaraheten i Sverige.

2    Generella förslag

Det är viktigt att regering och riksdag skapar fömtsättningar för en effek­tiv marknad för projektkapital. Fyra vUlkor är avgörande, näraUgen:

-

att de allmänna institutioneUa villkoren för företogande är goda,

-

att låneraarknadema och de reguljära riskkapitalmarknadema är effektiva,

-

att investeringar med höga utgångsrisker inte blåses upp extra på gmnd av stora skattekUar och

-

att jordmånen för individueU förmögenhetsbUdning är god.

I samtUga dessa avseenden har Sverige genomgått en ur investeringssyn­vinkel mycket positiv utveckling. Två i sammanhanget vUaiga korrigering­ar kvarstår dock på skatteområdet. Det är orimUgt att extrabeskatta kapitalvinsten från fåraansföretog eftersora risken förenad med dessa är större än för placeringar i storföretog. Den andra korrigeringen gäUer dubbelbeskattningen av utdehiingar. Tas denna bort kommer effektiviteten på hela riskkapitalmarknaden att öka.

Även ora denna utveckling förbättrar projektkapitalmarknadens effektivi­tet finns ett antal argument för stotUgt stöd tiU produkt- och processutveck­ling-

21

- Ingen kan säga hur länge den rådande krisen på finansmarknaden kom-    Prop. 1992/93:82

raer att bestå. Att slå sönder verksamheter som fungerar inora givna ramar    ilgä 1

ökar osäkerheten bland aktörema utan att bidra tiU krislösning.

-

Enligt amerikanska erfarenheter kommer det att to mycket lång tid att bygga upp en projektkapitalraarknad även under goda yttre betingelser.

-

Med hänsyn tiU det rika kontaktnät NUTEK, Industrifonden och Utveck­lingsfondema har, vore det ett orimUgt stort chanstogande att slå sönder deras verksamheter i förhoppning ora att nya företog snabbt skaU fyUa ut tommmmet.

-

TUl detto kommer intrycket av att Industrifondens professionaUsm i regel står högt i kurs t.o.ra. bland de sora inte bevUjats stöd. Inora industrin hy­ser man också stor aktning för NUTEK: s teknologiska expertis.

Riksdagen beslutode under juni 1992 att ett nytt riskkapitalbolag skaU inrättos. Industrifonden skaU enUgt beslutet samordnas med riskkapitalbo­laget. EnUgt utredarens mening är den ägargmpp sora föreslås i riksdagsbe­slutet olämpUg. Utredaren föreslår bl.a. följande:

-

Under en tid bedrivs verksamheten i stiftelseform.

-

Stiftelsens huvudman är stoten.

-

I stiftelseurkunden preciseras dels tiden för stiftelsens upplösning, dels styrelsens sammansättning med avseende på yrkeskategorier; i styrelsen skaU personer med erfarenhet av affärsutveckling, finansieringsfrågor och teknologi ingå.

-

Stiftelsen arbetar genom ett antal företog som svarar för placeringen av medlen.

-

Det skaU klart framgå att medlen kan sökas av både enskUda industri-företog och av riskkapitalbolag som arbetar med en eUer flera projektport­följer.

-

Riskkapitalbolaget bör gå ut "löst" med tanke på "övergödningens" ris­ker.

3     Specifika förslag

De organ som berörs av utredningsdUektiven är Industrifonden, NUTEK och UtveckUngsfondema. Förslagen rörande dessa organ är följande:

'3.1   Industrifonden

-

Industrifonden stannar i stotUg ägo ännu en tid.

-

Fonden bör tiUs vidare Ugga utanför den nya riskkapitalverksaraheten.

-

Fonden skaU så länge den ägs av stoten koncentrera sin verksamhet tiU raindre företogs och enskUda personers projekt. Projekt som Ugger inom större företogs kämområde skaU inte finansieras av fonden.

-

Fonden bör fortsätto öka andelen kapital mot royalty.

-

Fondens nya engagemang bör, under en tid, minska tiU raaxiraalt 750 mUjoner kronor per treårsperiod i 1992 års priser eftersora en inriktning på småföretog kraftigt kommer att öka arbetsbelastningen på fonden per satsad krona.

22

-

Fonden sUpper återbetala 200 raUjoner kronor, men stotens bidrag tUl   Prop. 1992/93:82 fonden upphör efter detta.

Bilaga 1

-

Fonden som nu är en stiftelse må göras om tiU aktiebolag, där verksam­heten vad beträffar investeringar är klart markerad.

3.2 NUTEK

-

Den del av organisationen som arbetar med stöd tiU FoU och tiU ut­vecklingsprojekt bör frigöras från övriga delar av NUTEK.

-

Den nya orgamsationen bör uppdelas på en FoU-del som ägnar sig åt sådana projekt vars möjUgheter att kommersiaUseras är raycket osäkra och en industriprojektsdel där kopplingen tiU marknaden känns tydUg.

-

NUTEK bör se över sina principer för selektering av projekt, framför aUt ifrågasätts koncentrationen mot vissa branscher.

3.3 Utvecklingsfonderna

I finansieringsutredningens betänkande föreslogs en rad förändringar av vilka de flesto har genomförts. Det finns ingen mening i att ytterligare förändra villkoren för utvecklingsfondema.

23

Sammanfattning av remissyttranden över betänkan­det Den svenska marknaden för projektkapital -statens nuvarande och framtida roll (SOU 1992:95)

Prop. 1992/93:82 Bilaga 2

Den särskUde utredaren, professor Lars VineU, överlämnade i september 1992 sitt betänkande Den svenska marknaden för projektkapital - stotens nuvarande och framtida roU. Genom remiss i form av en hearing den 13 oktober 1992 bereddes 33 remissinstanser tUlfäUe att inkomma med munt­Uga och skriftUga synpunkter. Yttranden har lämnats av Finansinspektio­nen, Riksrevisionsverket, Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), länsstyrelsen i Stockholras län, Fonden för IndustrieUt utvecklingsarbete, Chalmers tekniska högskola. Stiftelsen Norrlandsfonden, Utvecklingsfon­dernas VD-råd, Norrköpings kommun, Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA), Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Sveriges Industri­förbund, Företogamas Riksorganisation, Tjänstemännens centralorganisa­tion (TCO), MetalUndustriarbetarföibundet, Svenska Arbetsgivareför­eningen (SAF), Svenska Uppfinnarföreningen, Svenska Riskkapitalför­eningen samt enskUda personer och företog.

1     Allmänna synpunkter

Nästan samtUga remissinstanser betonar att stoten har en roU att spela vid finansiering av produktutveckling. Det anses vara vUctigt att stoten deltar i det initiala utvecklingsskedet. I denna gmpp återfinns Finansinspektionen, Riksrevisionsverket, NUTEK, Industrifonden, Chahners tekniska högskola. Norrlandsfonden, Utvecklingsfondemas VD-råd, länsstyrelsen i Stock­hohns län, Norrköpings kommun, Företogamas Riksorganisation, Industri­förbundet, TCO, Svensk-norsk Industrifond, MetalUndustriarbetareförbun-det. Svenska Riskkapitalföreningen menar att stoten har en roU på detto område, men att denna roU frärast är att skapa riktiga spelregler så att den privato raarknaden kan fungera utan stömingar. NUTEK understryker ock­så att hur stor den stotUga roUen på produktutvecklingsområdet skaU vara styrs i viss mån vUken roU stoten har i våra konkurrentländer på området.

Vissa av remissinstansema menar att behovet av stotUg finansiering tiU tidiga utvecklingsprojekt inte är av temporär karaktär eftersora raarknaden inte heUer på sikt kommer att klara finansieringen av utvecklingsprojekt. Vidare påpekas att marknaden ofto kan ha en teknikkonserverande effekt eftersom derma tenderar att övervärdera känd teknologi, vilket den stotUga finansieringen inora process- och produktutvecklingen inte anses göra, en­Ugt några av instansema.

Några remissinstanser poängterar att prissättningen är vUctig hos de stot­Uga organen för att dessa inte skaU snedvrida konkurrensen gentemot pri­vato aktörer och därmed hämma uppkomsten av en privat marknad. Bakora denna åsUct står bl.a. Industriförbundet, SAF och Svenska Riskkapitalföre­ningen.

24

SaratUga remissinstanser anser det oklokt att lägga ned eUer avsluto det    Prop. 1992/93:82

StotUga stödet tiU process- och produktutveckling för närvarande.

Bilaga 2

2    Industrifonden

Många av reraissinstansema stäUer sig tveksamraa eUer negativa tiU en in­riktning av Industrifondens verksamhet raot enbart små (x;h medelstora fö­retog. Industrifonden själv poängterar att dess roU är att via finansiering tiU olika företog stimulera samarbetet meUan små och stora företog. Industriförbundet påpekar att bra utvecklingsprojekt som Ugger utanför större företogs kämområde ofto har svårt att finansiera sig intemt och att i dessa faU har många gånger Industrifondens medverkan varit vUaig. Bl.a. NUTEK, Non-landsfonden, FVA, TCO, SAF, Riskkapitafföreningen, ABB STAL AB, Saab AutomobUe AB (Kh Siemens-Eleraa AB stäUer sig också bakora denna uppfattning.

RUcsrevisionsverket, Utvecklingsfondemas VD-råd och Företogamas Riksorganisation fastslår å andra sidan att en begränsning av Industrifon­dens finansiering mot enbart sraå och raedelstora är önskvärd.

Utredaren föreslår att Industrifondens engageraang bör, under en tid, minska tiU 750 railjoner kronor per treårsperiod i 1992 års priser. Industri­ fonden, Industriförbundet, SAF och Företogamas Riksorganisation motsät­ter sig detto förslag.

3    NUTEK

Att den verksamhet sora tidigare drevs av Styrelsen för Teknisk Ut­veckling (STU) skaU avskUjas från NUTEK för att utgöra en egen or­ganisation anses vara felaktigt av NUTEK, eftersom verkets nya organisa­tion ännu inte kunnat etobleras tiU fuUo. Industrifonden, Utvecklings­fondemas VD-råd, länsstyrelsen i Stockholras län, Industriförbundet, TCO, Metallindustriarbetareförbundet motsätter sig en delning av NUTEK.

Utredaren föreslår också att NUTEK:s verksamhet med nya produkter bör särskUjas från den övriga verksamheten. FramföraUt för att på detto sätt få en tydligare gränsdragning meUan forskning och utvecklingsprojekt. NUTEK avvisar detto förslag med hänvisning tiU att det är vUctigt raed af-färstonkande i forskningsverksamheten på NUTEK. Omvänt är det viktigt med teknisk kompetens och forskningskompetens vid den mer aflärsinrik-tode produktutvecklingsdelen. En delning skuUe aUtså medföra att NUTEK går raiste om vUctiga synergieffekter. Industrifonden, Industriförbundet, TCO och MetaU är också tveksamma tiU den föreslagna delningen.

Att NUTEK: s produktutvecklingsstöd bör kunna skiljas ur och renodlas endera som en egen organisation eUer som en mer fristående enhet inora NUTEK anser flera av remissinstansema. Utvecklingsfondema anser att stödet tiU nya produkter organisatoriskt bör ingå under enheten för före-togsutveckling på NUTEK och inte under forskningsenheten. Företogamas Riksorganisation, Uppfinnarföreningen och Riskkapitalföreningen är positi­va tiU en fristående produktutvecklingsfunktion inom eUer utora NUTEK: s

25

doraäner. En av orsakema tiU detto är att effektema av produktutveck-    Prop. 1992/93:82 lingsstödet blir möjUga att utvärdera om de på ett tydUgt sätt skUjs från    Bilaga 2 NUTEK: s forskningsverksamhet. Ett par av instansema anser att NU­TEK: s profil vad gäUer stöd tiU forskning och utveckling är suddig och att det därför behövs en renodling på respektive område.

NUTEK, Industriförbundet och Uppfinnarföreningen poängterar att det finns stora skUlnader mellan NUTEK och Industrifonden. Ora NUTEK:s anslag för nya produkter skUjs ut från NUTEK bör detto därför inte läggas in i Industrifonden. Dessa verksaraheter bör även fraragent håUas isär.

26

Sammanfattning av promemorian Nyföretagarlån      Prop. 1992/93:82

(Ds 1992:20)

"""

Ett nystartet företog har ofta stora initiala kostnader medan intäkterna tenderar att ligga senare. Betydande tidsskillnader i betalningsströmmarna under de försto åren kan leda tiU ett negativt "cash-flow" vilket i sin tur kan leda tiU obestånd. Av denna anledning är det av intresse att omfördela kapitalkostnadema i tiden.

Många nyetobleringar har problera att finanisera sin verksamhet. I vissa faU går det mte att starto på gmnd av bristande finansiering.

En bra finansieringslösning för nyetoblerade företog bör medföra låga räntekostnader samt inga eUer låga amorteringar i början av lånets löptid. I promemorian ges förslag tiU nyföretogarlån som är konstmerat med dessa utgångspunkter. Lånen föreslås beslutos (Kh finansieras av utveckUngsfon­dema. Ett altemativ tiU länsvisa beslut vore att utvecklingsfondema be-tolade in sina raedel tiU en central instans sora beslutode om lån i varje enskUt faU. Det finns dock fördelar med ett decentraUserat system där be­sluten fattos nära de företog som berörs.

Nyföretogarlån skaU gå tiU de nyetoblerare som inte kan lösa finansie­ringen av sitt företogs uppbyggnad på traditioneUt sätt.

Två sorters lån bör enUgt förslaget finnas att tUlgå. Det ena lånet be­vUjas direkt tiU privatpersonen, som sätter in detto i företoget i form av aktiekapital. Det andra är ett s.k. förlagslån som går dUekt tiU det nybU­dade företoget. Nyföretogaren bestämmer i samråd raed de aktörer som handlägger lånet vUken typ av lån som passar bäst i det enskUda faUet.

Lånets löptid föreslås vara 15 år. Lånet är amorteringsfritt i 5 år CKh är ränterabatterat i 5 år. De två försto åren är lånet heU räntefritt och år 3-5 tUlämpas en räntetrappa som utmynnar i en rörUg marknadsränto sora gäl­ler från år 6 tiU år 15. Om lånet löses i förtid skaU det utestående kapitalet betalas in (Kh dessutora skaU utvecklingsfonden korapenseras för räntera­batten.

Nyföretogaren h)ör kunna stå för minst 10 procent av finansieringsbeho­vet raed egna medel. Nyföretogarlånet står som mest för 30 procent av fi­nansieringsbehovet. 40 procent av finansieringsbehovet bör täckas av dessa två komponenter, vilket i praktiken kan UkstäUas med företogets soUditet. De resterande 60 procenten av finansieringsbehovet skaU tiUgodoses i form av normala bankkrediter.

Nyföretogarlånet kan sora mest uppgå tiU 1 mUjon kronor men får inte understiga 100 000 kronor.

De huvudsakUga aktörema i samband med ansökningsproceduren, bevU-jandet av lån och uppföljningen av projekten kommer att vara nyföretoga­ren, bankema, utvecklingsfondema och en särskUd affärsbedömnings-gmpp.

27

Samnlanfattning av remissyttranden över

Prop. 1992/93:82

promemorian Nyföretagarlån (Ds 1992:20)

Promemorian Nyföretogarlån (Ds 1992:10) har remissbehandlats. Yttran­den har inkommit från Fullmäktige i Sveriges Riksbank, Stotskontoret, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket, Närings- (Kh teknikutvecklings­verket (NUTEK), Glesbygdsdelegationen, Expertgmppen för forskning om regional utveckling (ERU), länsstyrelsema i Stockholms, Kronobergs, Älvsborgs, Kopparbergs, Jämtlands CKh Västerbottens län. Insolvensutred­ningen, Fonden för industrieUt utveckUngsarbete, 22 regionala utvecklings­fonder, Centralorganisationen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Svenska koramunför-bundet, Landstingsförbundet, 18 landsting, Gotlands, Malmö och Göte­borgs komrauner, Lantbmkamas Riksförbund, Företogamas Riksorganisa­tion, Svensk Industriförening, Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Sveriges Industriförbund, Svenska Bankföreningen, Svenska Sparbanks­föreningen, Sveriges föreningsbankers Förbund, Svenska Riskkapitalför­eningen, Svenska Revisorsarafundet, Sveriges Advokatsarafund, Sveriges Köpraannaförbund (Kh Svenska Uppfinnarföreningen.

1     Allmänna synpunkter

De flesto reraissinstanser inleder sitt yttrande raed att konstotera vUcten av ett dynamiskt nyföretogande. Många påpekar vikten av att stödja nyetoble­ringar, finansieUt såväl som genom rådgivningsinsatser. Det stora flertalet av remissinstansema tiUstyrker ocksä förslaget ora än raed vissa ändringar. Riksbanken avvisar förslaget på två gmnder, dels då fömtsättningama för riskkapitalförsörjning förbättrats genora ny skatte- och banklagstUitning, dels då en subventionering av riskkapital leder tiU avsevärda risker för felaUokeringar på raarknaden. Stotskontoret anser att förslaget är selektivt tiU sin karaktär och att det därmed går emot regeringens övriga poUtik som syftar tiU att selektivt stöd skaU awecklas. GenereU rådgivning (Kh UtbUdning tiU nyföretogare torde enligt Stotskontoret Ugga bättre i Unje med regeringens poUtik. Länsstyrelsen i Jämtland avstyrker förslaget efter­sora det anses ha en starkt negativ regionalpoUtisk effekt. Expertgmppen för forskning om regional utveckUng (ERU) anser att effekten av lånet ris­kerar att bU att bankemas utbud av riskkapital minskar samtidigt som by­råkratin kring nyetobleringar ökar. Utvecklingsfonden i Uppsala län stäUer sig tveksam tiU förslaget bl.a. för att de medel som anges i promemorian inte anses tillräckUga för att stimulera och initiera tiU ett aktivt nyföreto­gande.

28

2    Finansieringen av nyföretagarlånet

Prop. 1992/93:82

Bilaga 4

De flesto instonser är överens om att det är vUctigt att stödja nyföretogan­de och då inte rainst finansieUt i den förra som föreslagits i promemori­an. En vanUgt förekommande åsUct i många reraissvar är att medlen för att reaUsera förslaget inte bör utgöras av Utvecklingsfondemas befintUga lånefonder. Många instanser tUlstyrker endast under fömtsättning att ut­vecklingsfondema skaU kunna fortsätto sin finansiering av redan befintU­ga småföretog. I stort sett samtUga utvecklingsfonder, landsting, läns­styrelser och kommuner som inkommit med svar är av denna uppfatt­ning. Även NUTEK, Riksrevisionsverket, LO, TCO, Svensk industriför­ening, SAF, Industriförbundet och Svenska Riskkapitalföreningen stäUer sig negativa tiU att utvecklingsfondemas finansiering av befintUga företog försvinner och pekar på behovet av en ersättning vad gäUer finansiering inora detto område.

Svenska Riskkapitalföreningen avstyrker hela förslaget ora det skaU fi­nansieras genom Utvecklingsfondemas befintUga lånesttKk. Många före­slår att de från UF planerade indragningarna ej genoraförs (Kh att de rae­del som då frigörs används för att finansiera nyföretogarlånet. Ett par instanser föreslår att raedel från löntogarfondema används för att finan­siera nyföretogarlånet.

Den sammanlagda satsningen på 1,2 mUjarder kronor anses av flera or­gan som aUtför blygsam och de efterlyser att ytterUgare medel tillförs nyföretogarlånesysteraet.

3     Organisation

På en punlct är en stor raajoritet av instansema negativa. Orgamsationen anses som otympUg CKh införandet av en affärsbedömningsgmpp anses sora aUtför byråkratiskt och kostsamt både vad gäUer tid och pengar.

4    Lånets konstruktion

Lånet anses av utvecklingsfondema (Kh raajoriteten av landstingen sora aUtför detaljreglerat, och den tekniska utforraningen betraktos som aUtför stelbent. Det anses att utvecklingsfondema efter införandet av nyföreto­garlånet inte längre kan skräddarsy finansieringslösningar efter företogens behov. Även Riksrevisionsverket, Sveriges Advokatsaraftmd (Kh länssty­relsen i St(Kkholra uttrycker liknande farhågor.

En möjUghet för företoget att kombinera förlagslån och lån tiU privat­personen efterlyses också, av Utvecklingsfondema och fyra landsting. Indu­strifonden anser det vara positivt att båda variantema finns tiUgängUga medan NUTEK förespråkar att endast personlån bör finnas för att det ny­startade företoget skaU få tillräckUgt stort eget kapital. Bankföreningen, Sparbanksföreningen och Föreningsbankemas Förbund påpekar att förlags­lånevarianten kan medföra att företogen i "onödan" kan bU Ukvidations-

29

pUktiga enUgt aktiebolagslagen, eftersom det egna kapitalet bara raotsvarar    Prop. 1992/93:82 10 procent av balansomslutningen. SamtUga Utvecklingsfonder, TCO och    Bilaga 4 Riskkapitalföreningen förespråkar föriagslåneformen.

Stockholms läns landsting, Gotlands kommun, Företogamas Riksorgani­sation och Köpmannaförbundet påpekar att skattekonsekvensema i sam­band med personUgt lån är för omfattande. Skattelagstiftningen bör enUgt dessa instonser ses över för att göra det personUga lånet mer attraktivt.

Industriförbundet, SAF, NUTEK, Köpmannaförbundet och Stockhohns läns landsting pekar på att lånet bör gå att kombinera med andra stotUga stödformer, sora exempelvis produktutvecklingsstöd och selektivt regio­nalpoUtiskt stöd. Vad gäUer det regionalpolitiska stödet påpekar flera utvecklingsfonder, länsstyrelser och landsting i stödorarådena att detto borde gå att kombinera med nyföretogarlån.

Det personUga betalningsansvaret bör ej överdrivas. MöjUgheter att skriva av lånet vid konkurs bör finnas, anser Industrifonden, Utvecklings­fondema, fyra av landstingen, Riskkapitalföreningen och Svenska Uppfin­narföreningen.

Följande instanser anser att även andra juridiska forraer än aktiebolag bör kunna få nyföretogarlån om beskattningen meUan olika företogsformer neutraUseras: NUTEK, Insolvensutredningen, SACO, Gotlands kommun, Lantbmkamas Riksförbund, Företogamas Riksorganisation, SAF, Industri­förbundet och Köpmannaförbundet.

En eventueU personUg förmögenhet bör inte diskkvalificera sökande företogare anser Industrifonden, ett par utvecklingsfonder och landsting, Gotlands kommun och RiskkapitaUöreningen. Argumenten bakom detto är att en finansieUt stark företogare klarar expansion och fortsatt investering bättre än en företogare utan personUg förmögenhet. Dessutora riskerar en­Ugt dessa instanser detaljregleringen för att definiera vad som är "god­känd" personUg förmögenhet att bU aUtför omfettande och byråkratisk.

NUTEK, Företogama, Advokatsamfundet och Köpmannaförbundet anser att löptiden på lånet och den amorteringsfria perioden borde förlängas tiU 20 respektive 10 år, dels för att göra låneformen raindre kostsara och eventueUt kunna finansiera densamma på marknaden och dels för att ytter­Ugare underlätto de nystartade företogens verksamheter under de försto åren.

En förtida återbetalning av lånebeloppet tUl utvecklingsfonden bör på något sätt stimuleras av låneformens konstmktion för att därigenora öka omsättningen och därraed antalet lån som kan bevUjas varje år. Bakom denna uppfattning står samtliga utvecklingsfonder, 6 landsting. Industriför­bundet, SAF och RiskkapitaUöreningen.

4    Övrigt

Ett lånesystera är att föredra fraraför ett garantisystem, påpekar SAF, Bankföreningen, Föreningsbankemas Förbund och Svenska Revisorssam-fiindet. LO däremot föredrar garantisystera eftersom man menar att ut­vecklingsfondemas kapital då även kan finansiera befintUga företog medan garantier lämnas tiU nyföretogare från samraa kapitalbas.

30

Vissa instanser anser att även andra företog än rena nyetobleringar bör    Prop. 1992/93:82 kunna få nyföretogarlån, exempelvis övertoganden och hobbyföretog sora    Bilaga 4 övergår tUl heltidssysselsättning. Att termen nyetobleringar inte bör toUcas för snävt anser två länsstyrelser (Kh två landsting. Insolvensutredningen, Riskkapitalföreningen (Kh Köpmannaförbundet.

NUTEK och Industrifonden anser att maximibeloppet bör begränsas per delägare i stäUet för per projekt.

31

Näringsdepartementet

Prop. 1992/93:82

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den 3 november 1992

Närvarande: stotsministem BUdt, ordförande, (Kh stotsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén, Hömlund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], HeUsvUc,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], OdeU,[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Stotsrådet P.[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler fråga om kapitalförsörjrung för nya företag, m.m.

Regeringen beslutar att genom proposition lämna förslag tiU riksdagen ora kapital för nya företog, m.ra. i enUghet med bUaga tiU detto beslut.

Ur protokoUet:

Maud[REDACTED_EFTERNAMN]

32

Innehåll

Prop. 1992/93:82

Propositionens huvudsakUga innehåU   .................... 1

1

Inledning........................................................ 3

2

Industrifonden................................................. 5

3

Förslag om nyföretogarlån   .............................. 5

4

Riktlinjer för Industrifondens vidare verksarahet, m.ra  7

5

Industri- och nyföretogarfondens orgamsation, resurser m.ra.   .  10

6

Utvecklingsfondema........................................ 13

7

Stiftelsen Institutet för Företogsutveckling (SIFU) 14

8

RegeUeformering............................................ 15

9

Småföretogens Europakontakter........................ 18

10

Ärendet tUl riksdagen...................................... 20

BU. 1      Sammanfettning av betänkandet Den svenska raarknaden

för projektkapital - stotens nuvarande och framtida roU

(SOU 1992:95)......................................... 21

BU. 2     Sammanfattning av remissyttranden över betänkandet

Den svenska raarknaden för projektkapital - stotens

nuvarande och framtida roU (SOU 1992:95).. 24

BU. 3      Sararaanfattning av promeraorian Nyföretogarlån

(Ds 1992:20)........................................... 27

BU. 4     Sararaanfettning av remissyttranden över promemorian

Nyföretogarlån (Ds 1992:20)   ................... 28

Utdrag ur protokoU vid regeringssamraanträde   ...... 32

33