Regeringens proposition

1998/99:127

Införsel av beskattade varor

Prop.

1998/99:127

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 3 juni 1999

Lena Hjelm-Wallén

 Lars-Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lämnas förslag till ändringar i alkohol- och

tobaksskattelagarna i syfte att göra reglerna tydligare samt mer i

överensstämmelse med ordalydelsen i EG-rätten och den praxis som nu

finns från EG-domstolen. Genom ändringarna kommer det att

uttryckligen framgå att införsel för privat bruk endast kan komma i fråga

för varor som enskilda själva transporterar in i landet.

Regeringen lämnar också förslag till hur gåvoförsändelser i form av

alkohol- och tobaksvaror från en enskild person i ett annat EG-land till en

enskild person i Sverige skall hanteras skattemässigt. Regeringen

konstaterar i propositionen att någon beskattningsrätt i princip inte

föreligger för gåvor men anser samtidigt att en rätt till införsel av gåvor

utan restriktioner skulle kunna leda till missbruk. Vissa regler ställs

därför upp som skall tjäna till ledning för vad som skall betraktas som

gåva. För att skattefrihet skall föreligga krävs att det rör sig om enstaka

gåvoförsändelser under yrkesmässig befordran och att varorna är avsedda

för mottagarens eller dennes familjs personliga bruk.

Slutligen föreslås vissa lagtekniska ändringar i lagen om skatt på

energi.

Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt 5

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt 7

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi 9

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen 13

3 Ärendet och dess beredning 15

4 Införsel av beskattade varor 16

4.1 Huvuddragen i cirkulationsdirektivet och svensk

lagstiftning 16

4.1.1 Inledning 16

4.1.2 Centrala begrepp i cirkulationsdirektivet 16

4.1.3 Huvudprinciper för beskattningsförfarandet 17

4.1.4 Avvikelser från suspensionsordningen 18

4.2 Införsel av beskattade varor för kommersiellt bruk 18

4.3 Privat införsel av beskattade alkohol- och tobaksvaror 19

4.3.1 Cirkulationsdirektivets bestämmelser 19

4.3.2 Den svenska privatinförsellagen 19

4.4 Privat införsel av beskattade mineraloljeprodukter 20

4.4.1 Cirkulationsdirektivets bestämmelser 20

4.4.2 Privat införsel enligt svensk lagstiftning 21

4.5 Distansförsäljning 21

4.6 The Man in Black 21

4.6.1 Bakgrund 21

4.6.2 Frågorna till EG-domstolen 22

4.6.3 EG-domstolens resonemang 23

4.6.4 EG-domstolens svar på frågorna 25

4.6.5 Slutsats 25

4.7 Skattefri införsel i några andra EU-länder 25

5 Ändringar på alkohol- och tobaksskatte- området 26

5.1 Tydligare skillnad mellan privat och kommersiell

införsel 26

5.2 Införsel av alkohol- och tobaksvaror i form av gåvor 28

6 Ändringar på mineraloljeområdet 30

7 Ekonomiska konsekvenser 31

8 Författningskommentar 31

8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt 31

8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt 32

8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt

på energi 33

8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen 34

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Införsel av beskattade

varor 35

Bilaga 2 Utredningens författningsförslag 37

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser beträffande betänkandet

Införsel av beskattade varor 46

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 47

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 56

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 juni 1999 57

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt,

2. lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt,

3. lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi,

4. lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel

av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1563) om tobaksskatt

dels att 9 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 a §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §1

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 10 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 13 eller 14 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 15 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 16 §,

5. i annat fall än som avses i 1

3, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor, om varorna

skall användas för annat än privat

bruk,

5. i annat fall än som avses i 1

4, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar skattepliktiga varor,

7. använder varor som förvärvats skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

Skattskyldighet föreligger inte

för varor som förs in till Sverige

under sådana omständigheter att

förutsättningar skulle finnas att

medge återbetalning av skatten

enligt 31d §.

9 a §

Skattskyldighet enligt 9 § 5

föreligger inte för varor som förs

in till Sverige

1. under sådana omständig-

heter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 31 d §,

2. av en enskild person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-

land och som själv transporterar

dem till Sverige, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

3. som flyttgods av en enskild

person eller i yrkesmässig

befordran för en enskild person

som flyttar till Sverige, om

varorna är avsedda för dennes

eller dennes familjs personliga

bruk,

4. av en enskild person eller i

yrkesmässig befordran för en

enskild person som har förvärvat

varorna genom arv eller

testamente, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

5. som enstaka gåvoförsändelse

under yrkesmässig befordran från

en enskild person i ett annat EG-

land till en enskild person i

Sverige, om varorna är avsedda

för dennes eller dennes familjs

personliga bruk.

Regler om beskattning i vissa

fall av införsel enligt första stycket

2 finns i lagen (1994:1564) om

beskattning av viss privatinförsel.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1564) om alkoholskatt

dels att 8 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §1

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 9 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat

EG-land tar emot skattepliktiga

varor enligt 12 och 13 §§,

2. yrkesmässigt från ett annat

EG-land tar emot skattepliktiga

varor enligt 12 eller 13 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 14 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 15 §,

5. i annat fall än som avses i 1

3, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor, om varorna

skall användas för annat än privat

bruk,

5. i annat fall än som avses i 1

4, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar skattepliktiga varor,

7. annars i Sverige tillverkar etylalkohol,

8. använder varor som förvärvats skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

Skattskyldighet föreligger inte

för varor som förs in till Sverige

under sådana omständigheter att

förutsättningar skulle finnas att

medge återbetalning av skatten

enligt 31 d §.

8 a §

Skattskyldighet enligt 8 § 5

föreligger inte för varor som förs

in till Sverige

1. under sådana omständig-

heter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 31 d §,

2. av en enskild person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-

land och som själv transporterar

dem till Sverige, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

3. som flyttgods av en enskild

person eller i yrkesmässig

befordran för en enskild person

som flyttar till Sverige, om

varorna är avsedda för dennes

eller dennes familjs personliga

bruk,

4. av en enskild person eller i

yrkesmässig befordran för en

enskild person som har förvärvat

varorna genom arv eller

testamente, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

5. som enstaka gåvoförsändelse

under yrkesmässig befordran från

en enskild person i ett annat EG-

land till en enskild person i

Sverige, om varorna är avsedda

för dennes eller dennes familjs

personliga bruk.

Regler om beskattning i vissa

fall av införsel enligt första stycket

2 finns i lagen (1994:1565) om

beskattning av viss privatinförsel.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi

dels att 4 kap. 1 och 11 §§, 5 kap. 2 och 3 §§ och 6 kap. 2 § samt

rubriken närmast före 4 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 4 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

4 kap.

1 §

Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt

(skattskyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är

1. den som i Sverige tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som

godkänts som upplagshavare enligt 3 §,

2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §,

3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §,

4. den som i annat fall än som

avses i 1 3 från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot

leverans av bränsle, om bränslet

skall användas för annat än privat

ändamål,

5. den som från ett annat EG-

land säljer och levererar bränsle

till en köpare i Sverige genom

distansförsäljning enligt 9 §,

4. den som från ett annat EG-

land säljer och levererar bränsle

till en köpare i Sverige genom

distansförsäljning enligt 9 §,

5. den som i annat fall än som

avses i 1 4 från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot

leverans av bränsle,

6. annan än upplagshavare som importerar bränsle från tredje land,

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp, och

8. den som för privat ändamål

för in bränsle till Sverige enligt

vad som anges i 11 §.

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp.

Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för

vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt

2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas

a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller

b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen

(1993:787), när båten används för privat ändamål.

Skattskyldighet föreligger inte

för bränsle som förs in till Sverige

1. i normal bränsletank på

motordrivet fordon eller till

fordonet kopplad släpvagn, fartyg

eller luftfartyg som används

yrkesmässigt om bränslet är avsett

att användas i motor på fordonet,

släpvagnen, fartyget eller

luftfartyget under transporten,

eller

2. under sådana omstän-

digheter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 9 kap. 1 §.

Den som är skattskyldig enligt

första stycket 4 skall, innan

transporten av bränslet från det

andra EG-landet påbörjas, lämna

en redovisning över bränslet till

beskattningsmyndigheten samt hos

beskattningsmyndigheten ställa

säkerhet för betalning av skatten.

1 a §

Skattskyldighet enligt 1 § första

stycket 5 och 6 föreligger inte för

1. bränsle som förs in till

Sverige under sådana

omständigheter att förutsättningar

skulle finnas att medge

återbetalning av skatten enligt

9 kap. 1 §,

2. motorbränsle som förs in till

Sverige i normal bränsletank på

motordrivet fordon eller till

fordonet kopplad släpvagn, fartyg

eller luftfartyg som används

yrkesmässigt om bränslet är avsett

att användas i motor på fordonet,

släpvagnen, fartyget eller

luftfartyget under transporten,

3. motorbränsle som förs in till

Sverige för privat bruk i

fordonstank, bränsletank på fartyg

eller luftfartyg eller i reservdunk

som rymmer högst 10 liter.

Privat införsel

Övriga skattskyldiga

11 §

Den som för privat ändamål för

in bränsle till Sverige från ett

annat EG-land är skyldig att

betala skatt för bränslet, om han

inte visar att skatt har betalats för

det i Sverige, när det är fråga om

1. flytande bränsle som är avsett

för uppvärmning och som förs in

på annat sätt än genom

distansförsäljning enligt 9 §, eller

2. motorbränsle som förs in på

annat sätt än i fordonstank,

bränsletank på fartyg eller

luftfartyg eller i reservdunk som

rymmer högst 10 liter.

Första stycket gäller även den

för vars räkning införseln äger

rum.

Den som är skattskyldig enligt

1 § första stycket 5 skall, innan

bränslet transporteras från det

andra EG-landet, anmäla bränslet

till beskattningsmyndigheten och

ställa säkerhet för betalning av

skatten.

5 kap.

2 §

Skattskyldigheten inträder

1. för varumottagare som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första stycket

2, när han tar emot leverans av bränsle,

2. för skatterepresentant som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 3, när köparen tar emot leverans av bränsle, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 4

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

3 §

Skattskyldigheten inträder

1. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5,

när bränslet av honom levereras

till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt

4 kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp,

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 8,

när bränslet förs in till Sverige,

och

4. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket 1

eller 2 när

1. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 4,

när bränslet av honom levereras

till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt

4 kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket 1

eller 2 när

a) bränsle av honom levereras till en köpare som inte är registrerad

eller till eget försäljningsställe för detaljförsäljning som inte utgörs av

depå eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning, eller

b) han upphör att vara registrerad, varvid han är skyldig att betala skatt

för det bränsle som då ingår i hans lager och som inte redan har

beskattats.

6 kap.

2 §

Oregistrerad varumottagare skall lämna deklaration för varje leverans

av bränsle som han tagit emot och för vilket han är skyldig att betala

skatt. Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten

senast fem dagar efter den dag då han tog emot leveransen av bränslet.

Den som är skattskyldig enligt 4

kap. 1 § första stycket 4 eller 8

skall lämna deklaration när

bränslet förs in till Sverige.

Deklarationen skall ha kommit in

till beskattningsmyndigheten

senast fem dagar efter den dag då

bränslet fördes in till Sverige.

Den som är skattskyldig enligt 4

kap. 1 § första stycket 5 skall

lämna deklaration när bränslet förs

in till Sverige. Deklarationen skall

ha kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då

bränslet fördes in till Sverige.

Den som tillverkar eller bearbetar bränslen som avses i 1 kap. 3 a §

utan att vara godkänd upplagshavare skall lämna deklaration när bränslet

tillverkas eller bearbetas. Deklarationen skall ha kommit in till

beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter den dag varan

tillverkades eller bearbetades.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen

dels att i 2 och 7 §§ ordet resande skall bytas ut mot en enskild

person ,

dels att rubriken till lagen skall lyda Lag om beskattning av viss

privatinförsel ,

dels att 1 och 3 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Resande som till Sverige för

privatbruk för in nedan angivna

alkoholdrycker och tobaksvaror

från ett annat land som är medlem

i Europeiska unionen skall, om

inte annat följer av 2 §, betala skatt

med

En enskild person som har

förvärvat nedan angivna alko-

holdrycker eller tobaksvaror och

som själv transporterar dem till

Sverige från ett annat EG-land, för

sitt eller sin familjs personliga

bruk, skall, om inte annat följer av

2 §, betala skatt med

196 kronor/liter för spritdryck,

45 kronor/liter för starkvin,

27 kronor/liter för vin,

8 kronor/liter för starköl,

88 öre/styck för cigaretter,

56 öre/styck för cigariller och cigarrer och

630 kronor/kg för röktobak.

I denna lag förstås med

spritdryck: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger

22 volymprocent,

starkvin: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 15 men inte

22 volymprocent, samt mousserande vin,

vin: annat vin än starkvin samt annan alkoholdryck med en alkoholhalt

som överstiger 3,5 men inte 15 volymprocent och som inte är starköl,

starköl: öl med en alkoholhalt som överstiger 3,5 volymprocent och

cigarill: cigarrer med en högsta vikt av 3 gram per styck.

3 §

Vad som sägs i 1 och 2 §§ gäller

inte sådan införsel som avses i 9 §

tullagen (1994:1550) eller sådan

införsel som sker under sådana

omständigheter att förutsättningar

skulle finnas att medge

återbetalning av skatt enligt 31 a §

lagen (1994:1563) om tobaksskatt

eller 31 a § lagen (1994:1564) om

alkoholskatt.

Vad som sägs i 1 och 2 §§ gäller

inte sådan införsel som avses i 9 §

tullagen (1994:1550) eller sådan

införsel som sker under sådana

omständigheter att förutsättningar

skulle finnas att medge

återbetalning av skatt enligt 31 d §

lagen (1994:1563) om tobaksskatt

eller 31 d § lagen (1994:1564) om

alkoholskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3 Ärendet och dess beredning

En särskild utredare fick den 18 december 1997 i uppdrag att se över

förfarandereglerna för punktskatter, m.m. (dir. 1997:152). Översynen

skall koncentreras till förfarandet för de harmoniserade punktskatterna,

dvs. punktskatterna på alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljor. Enligt

direktiven står det utredningen fritt att även ta upp andra frågeställningar

som kan vara av intresse i sammanhanget och som aktualiseras under

utredningsarbetet. Utredningen arbetar under namnet 1998 års

punktskatteutredning.

Riksskatteverket har uppmärksammat utredningen på olika förfaranden

som har till syfte att föra in tobak och alkohol till Sverige utan att svensk

skatt tas ut. Det handlar om försök att kringgå såväl reglerna för

kommersiell införsel i alkohol- och tobaksskattelagarna som reglerna om

resandeinförsel. I december 1998 lämnade Alkoholutredningen, i sitt

delbetänkande Alkoholpolitikens medel (SOU 1998:156), förslag som

innebär att det blir tillåtet att föra in gåvor i form av alkoholdrycker till

Sverige.

Mot bakgrund av ovan angivna förhållanden avlämnade utredaren i

mars 1999 delbetänkandet Införsel av beskattade varor (SOU 1999:26).

Utredningens sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1.

Utredningens författningsförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har

remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 3.

En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi1999/1020)

I delbetänkandet föreslås ändringar i reglerna för de harmoniserade

punktskatterna beträffande införsel av varor som redan beskattats i andra

medlemsländer. Ändringarna gör att reglerna blir enklare för

myndigheterna att tillämpa och att reglerna står i bättre

överensstämmelse med ordalydelsen i cirkulationsdirektivet och den

praxis som utbildats på området. I betänkandet lämnas även förslag till

hur införsel av alkohol- och tobaksvaror i form av gåvor skall hanteras

skattemässigt. Regeringen avser nu att ta upp betänkandets förslag.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 april 1999 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har lämnat förslagen

utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Det förslag som inte

remitterats är av sådan lagteknisk enkel beskaffaenhet att Lag rådets

yttrande skulle sakna betydelse. I förhållande till lagrådsremissen har

ävenvissa ändringar av redaktionell karaktär gjorts i lagtexten.

4 Införsel av beskattade varor

4.1 Huvuddragen i cirkulationsdirektivet och svensk

lagstiftning

4.1.1 Inledning

För punktskatter på alkohol- och tobaksvaror samt mineraloljeprodukter

har gemensamma förfaranderegler införts genom rådets direktiv

92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för

punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av

sådana varor (EGT nr L 076, 23.3.1992 s. 1, Celex 392L0012), det s.k.

cirkulationsdirektivet. Direktivet är ändrat genom direktiv 92/108/EEG,

94/74/EEG och 96/99/EEG.

Cirkulationsdirektivets bestämmelser införlivades i svensk lagstiftning

genom lagen (1994:1563) om tobaksskatt (LTS), lagen (1994:1564) om

alkoholskatt (LAS) och lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE).

4.1.2 Centrala begrepp i cirkulationsdirektivet

I direktivets artikel 4 definieras inledningsvis vissa begrepp som är

centrala för förståelsen av förfarandereglerna. Dessa begrepp är:

a) godkänd lagerhavare: fysisk eller juridisk person som av en

medlemsstats behöriga myndigheter fått tillstånd att tillverka, bearbeta,

förvara, ta emot och avsända punktskattebelagda varor inom ramen för

sin affärsverksamhet, varvid punktskatten är vilande enligt

uppskovsreglerna för skatteupplag,

b) skatteupplag: en plats där varor som är belagda med punktskatt

tillverkas, bearbetas, förvaras, mottas eller avsänds enligt

uppskovsreglerna av en godkänd lagerhavare inom ramen för hans

affärsverksamhet, under de särskilda villkor som fastställts av de

behöriga myndigheterna i den medlemsstat där skatteupplaget är beläget,

c) uppskovsregler: en skatteordning som tillämpas på tillverkning,

bearbetning, förvaring och flyttning av varor, varvid punktskatten är

vilande (suspensionsordningen),

d) näringsidkare med punktskatteregistrering: fysisk eller juridisk

person utan ställning som godkänd lagerhavare, som av behöriga

myndigheter i en medlemsstat fått tillstånd att, inom ramen för sin

affärsverksamhet, ta emot punktskattebelagda varor från en annan

medlemsstat enligt uppskovsreglerna; denna typ av näringsidkare skall

ställa säkerhet för skatten och får varken förvara eller avsända sådana

punktskattebelagda varor enligt uppskovsreglerna,

e) näringsidkare utan punktskatteregistrering: fysisk eller juridisk

person utan ställning som godkänd lagerhavare, som har rätt att inom

ramen för sin affärsverksamhet tillfälligtvis ta emot punktskattebelagda

varor från en annan medlemsstat enligt uppskovsreglerna; denna typ av

näringsidkare får varken förvara eller avsända sådana varor enligt

uppskovsreglerna och måste garantera betalningen av punktskatt till

skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaterna innan varorna

avsänds.

I lagarna om skatt på tobak, alkohol och energi används termen

upplagshavare i stället för lagerhavare och termerna registrerad och

oregistrerad varumottagare i stället för näringsidkare med eller utan

punktskatteregistrering. Termerna upplagshavare och varumottagare

kommer att användas i den fortsatta framställningen.

4.1.3 Huvudprinciper för beskattningsförfarandet

Förfarandereglerna i cirkulationsdirektivet innebär i princip att

punktskattepliktiga varor kan cirkulera fritt, att

beskattningskonsekvenserna skjuts upp tills varorna når den slutgiltiga

konsumenten och att beskattningen skall ske i konsumtionslandet.

Syftet med suspensionsordningen är att varorna, trots att de är

skattepliktiga, skall kunna bearbetas, lagras och förflyttas mellan

medlemsländerna i tidigare led än detaljistledet utan att

beskattningskonsekvenser inträder. Skatten förfaller med andra ord inte

till betalning under den tid varorna befinner sig inom

suspensionsordningen. Betalningsskyldighet inträder först när varan blir

tillgänglig för konsumtion, vilket den anses vara när den upphör att

omfattas av suspensionsordningen. För punktskattepliktiga varor, som

inte omfattas av suspensionsordningen, gäller att punktskatten förfaller

till betalning i samband med att varan framställs inom gemenskapen eller

importeras från land utanför gemenskapen.

Begreppet suspensionsordning har inte förts in i de svenska lagarna.

Suspensionsordningen har dock i praktiken införlivats, t.ex. genom att

skattskyldighet inte inträder i vissa fall.

Framställning, bearbetning och lagring av skattepliktiga varor skall i

princip alltid ske i skatteupplag om skatten inte är betald. Flyttning av

punktskattepliktiga varor under skatteuppskov skall enligt huvudregeln

ske från ett skatteupplag till ett annat. De risker som är förknippade med

sådan flyttning skall täckas av en säkerhet för skattens betalning.

Säkerheten skall ställas av den avsändande upplagshavaren.

En upplagshavare i ett medlemsland kan alltså sända skattepliktiga

varor till ett skatteupplag i ett annat medlemsland eller till ett annat

skatteupplag i det egna landet utan att det får några

beskattningskonsekvenser.

Mottagaren av skattepliktiga varor som sänds från ett skatteupplag

under skatteuppskov är dock inte alltid en upplagshavare. Mottagaren

kan också vara en registrerad eller oregistrerad varumottagare i ett annat

EU-land. Sådana varumottagare skall alltid ställa säkerhet för skattens

betalning och detta skall ske innan leveransen påbörjas. Skatten förfaller

till betalning när varorna tas emot.

Vid förflyttning mellan medlemsstater av skattepliktiga varor, som

omfattas av suspensionsordningen, skall varorna åtföljas av ett

ledsagardokument som upprättas av avsändaren. Syftet med dokumentet

är att underlätta skattekontrollen och det för en effektiv kontroll

nödvändiga samarbetet mellan medlemsländerna.

4.1.4 Avvikelser från suspensionsordningen

Alla avvikelser från suspensionsordningens regler innebär att varorna

upphör att omfattas av ordningen, dvs. att de anses släppta för

konsumtion. Detta gäller inte bara när varorna levereras till detaljistledet

utan också vid t.ex. stöld och svinn ur skatteupplag. Avvikelser från

suspensionsordningen innebär att skatten omedelbart förfaller till

betalning. Skatten skall betalas i det land där överträdelsen har skett av

den som har ställt säkerhet för betalning av skatten. Om det inte går att

fastställa var överträdelsen har skett, anses den ha skett i den

medlemsstat där felaktigheten konstaterades. Om en punktskattepliktig

vara inte når fram till mottagaren och det inte är möjligt att fastställa var

varan finns, skall skatten betalas i det land varifrån varan levererades.

4.2 Införsel av beskattade varor för kommersiellt bruk

Av artikel 7 i cirkulationsdirektivet framgår att då punktskattepliktiga

varor som redan släppts för konsumtion i en medlemsstat förvaras för

kommersiella ändamål i en annan medlemsstat skall punktskatt tas ut i

den medlemsstat där varorna förvaras. Detta innebär att då varor som

redan släppts för konsumtion flyttas till en annan medlemsstat för

kommersiella ändamål skall punktskatt tas ut i denna andra medlemsstat.

Beroende på omständigheterna skall skatten betalas av den som utför

leveransen eller innehar de varor som är avsedda för leverans eller av den

som tar emot varorna för användning. När varor som släppts för

konsumtion flyttas mellan olika medlemsstater skall de åtföljas av ett

förenklat ledsagardokument.

Den som skall betala skatten på varorna skall innan varorna avsänds

lämna en deklaration till skattemyndigheterna i destinationsmedlems-

staten och ställa säkerhet för betalning av skatten. Han skall vidare

samtycka till varje kontroll som gör det möjligt för destinations-

medlemsstatens myndigheter att förvissa sig om att varorna faktiskt har

mottagits och att utgående punktskatt har betalats. Den punktskatt som

betalats i den första medlemsstaten skall återbetalas.

I de svenska lagarna har artikel 7 kommit till uttryck genom att den

som utan att vara upplagshavare eller varumottagare från ett annat EG-

land till Sverige för in eller tar emot skattepliktiga varor skall betala skatt

i Sverige om varorna skall användas för annat än privat bruk (9 § första

stycket 5 LTS, 8 § första stycket 5 LAS och 4 kap. 1 § första stycket 4

LSE).

Den som på detta sätt är skattskyldig skall, innan varorna transporteras

från det andra EU-landet, anmäla varorna till beskattningsmyndigheten

och ställa säkerhet för skattens betalning. Skattskyldigheten inträder vid

införseln till Sverige.

4.3 Privat införsel av beskattade alkohol- och

tobaksvaror

4.3.1 Cirkulationsdirektivets bestämmelser

I artikel 8 i cirkulationsdirektivet uttalas att vad beträffar varor som

förvärvats av enskilda individer för deras eget bruk och transporterats av

dem själva följer av principen för den inre marknaden att punktskatt skall

tas ut i den medlemsstat där de har förvärvats.

Enligt artikel 9.2 måste medlemsstaterna, för att fastställa om de varor

som avses i artikel 8 är avsedda för kommersiella ändamål, bl.a. ta

hänsyn till

a) innehavarens kommersiella status och dennes skäl att inneha dem,

b) den plats där varorna finns eller, i förekommande fall, det använda

transportsättet,

c) alla handlingar som hänför sig till varorna,

d) varornas beskaffenhet, och

e) varornas kvantitet.

Enligt samma artikel får medlemsländerna utfärda vägledande

anvisningar om vilken mängd som därvid bör godtas. Det förhållandet att

en person medför större mängder än vad som anges i anvisningarna får

emellertid inte ensamt medföra att varorna anses avsedda för annat än

eget bruk. Andra omständigheter som talar för motsatsen skall alltså

beaktas. Mängdangivelserna i sådana eventuella vägledande anvisningar

får inte understiga 800 cigaretter, 400 cigariller, 200 cigarrer, 1 kg

röktobak, 10 liter sprit, 20 liter starkvin, 90 liter vin (inklusive högst 60

liter mousserande vin) samt 110 liter öl.

4.3.2 Den svenska privatinförsellagen

Sverige fick vid anslutningen till EU ett undantag från huvudregeln i

cirkulationsdirektivet att privatpersoners inköp av alkohol- och

tobaksvaror endast skall beskattas i inköpslandet. Undantaget innebär att

Sverige får beskatta privat införsel över vissa angivna kvantiteter. Enligt

rådets direktiv 96/99/EG får Sverige, till och med den 30 juni 2000 och

underkastat en översyn, fortsätta att tillämpa dessa kvantitativa

begränsningar. Sveriges uppfattning är att undantaget förlängs

automatiskt såvida inte ett enigt rådsbeslut om motsatsen fattas. Enligt

nämnda direktiv får Sverige utföra nödvändiga kontroller med avseende

på de varor som omfattas av direktivet.

Bestämmelser om beskattningen av resandes införsel för privat bruk av

alkoholdrycker och tobaksvaror och vilka kvantiteter som får föras in i

landet utan att punktskatt skall betalas finns i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land

som är medlem i Europeiska unionen (privatinförsellagen).

Enligt privatinförsellagen skall resande som till Sverige för privat bruk

för in alkoholdrycker och tobaksvaror från ett annat land som är medlem

i Europeiska unionen betala skatt med:

196 kronor/liter för spritdryck,

45 kronor/liter för starkvin,

27 kronor/liter för vin,

8 kronor/liter för starköl,

88 öre/styck för cigaretter,

56 öre/styck för cigariller och cigarrer och

630 kronor/kg för röktobak.

För resande som är bosatt i annat land än Sverige, eller är bosatt i

Sverige och där inresan sker med luftfartyg i yrkesmässig trafik eller

utlandsvistelsen har varat längre än 20 timmar eller där varorna

beskattats i annat land som är medlem i Europeiska unionen, skall dock

skatt inte tas ut till den del införseln uppgår till högst följande

kvantiteter:

1 liter spritdryck eller 3 liter starkvin,

5 liter vin,

15 liter starköl och

300 cigaretter eller 150 cigariller eller 75 cigarrer eller 400 gram

röktobak.

Det som gäller för resande som är bosatt i Sverige gäller även den som

utför arbete på det fartyg eller luftfartyg som inresan sker med, även om

denne är bosatt i annat land.

Den som för in en vara för vilken skatt skall betalas enligt lagen skall

självmant deklarera detta. Deklarationen skall lämnas på heder och

samvete. Sker införseln på bemannad tullplats skall deklarationen lämnas

till tulltjänsteman. I andra fall skall deklarationen lämnas till

Skattemyndigheten i Gävle och deklarationen skall ha kommit in senast

fem dagar efter det att införseln gjordes. Skatten skall betalas senast två

veckor efter det att beslut om att påföra skatt har fattats.

Resande som inte deklarerar sin införsel eller som lämnar oriktiga

uppgifter i deklarationen kan påföras en särskild avgift på femtio procent

av det skattepliktiga beloppet och kan också dömas till böter.

Lagen innehåller också möjligheter för Tullverket att omhänderta varor

om det finns en påtaglig risk för att skatt inte kommer att betalas. Om

inte skatten betalas för de varor som omhändertagits kan Tullverket

besluta att de skall förverkas.

4.4 Privat införsel av beskattade mineraloljeprodukter

4.4.1 Cirkulationsdirektivets bestämmelser

Regeln i artikel 8 i cirkulationsdirektivet, att beskattning sker i

förvärvslandet om varorna förvärvats av enskilda individer för deras eget

bruk och transporterats av dem själva, gäller i princip även för

mineraloljeprodukter.

Enligt artikel 9.3 i cirkulationsdirektivet får dock medlemsstaterna

föreskriva att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där förbrukningen

sker vid förvärv av mineraloljor som redan släppts för förbrukning i en

annan medlemsstat, om dessa produkter transporteras med ovanliga

transportsätt av enskilda individer eller för deras räkning. Med ovanliga

transportsätt avses enligt direktivet transport av bränslen på annat sätt än

i fordons tankar eller lämpliga reservdunkar liksom transport av

eldningsbränsle på annat sätt än med tankar som används vid

yrkesmässig handel. Någon bestämmelse om återbetalning av den skatt

som påförts i den medlemsstat där bränslet släpptes för förbrukning finns

inte.

4.4.2 Privat införsel enligt svensk lagstiftning

Artikel 9.3 har införlivats med svensk lagstiftning genom 4 kap. 11 §

LSE. Enligt denna bestämmelse är den som för privat ändamål för in

bränsle till Sverige från ett annat EU-land skyldig att betala skatt för

bränslet, om han inte visar att skatt har betalats för bränslet i Sverige, när

det är fråga om flytande bränsle som är avsett för uppvärmning och som

förs in på annat sätt än genom distansförsäljning. Detsamma gäller om

motorbränsle förs in på annat sätt än i fordonstank, bränsletank på fartyg

eller luftfartyg eller i reservdunk som rymmer högst 10 liter.

Bestämmelsen gäller också den för vars räkning införseln äger rum.

4.5 Distansförsäljning

Distansförsäljning föreligger enligt artikel 10 i cirkulationsdirektivet om

annan än upplagshavare eller varumottagare förvärvar en skattepliktig

vara från en säljare i ett annat EU-land och varan transporteras av

säljaren eller för dennes räkning. Postorderförsäljning är ett exempel på

distansförsäljning. Vid distansförsäljning skall skatt tas ut i det land där

köparen finns. Det är dock säljaren som är skyldig att betala skatten och

skattskyldigheten inträder när säljaren levererar varorna. Säljaren skall

ställa säkerhet för betalning av skatten innan transporten påbörjas. Vid

distansförsäljning kan inte varorna transporteras under skatteuppskov.

Det rör sig alltså om varor som släppts för konsumtion, vilket innebär att

skatt redan har tagits ut i säljarens land. Säljaren har dock rätt att återfå

den skatt som erlagts i hemlandet.

4.6 The Man in Black

4.6.1 Bakgrund

Av central betydelse för gränsdragningen mellan privat införsel och

införsel av kommersiell natur är EG-domstolens avgörande i målet C-

296/95 The Queen och Commissioners of Customs and Excise v. EMU

Tabac SARL, The Man in Black och John Cunningham. Domen

meddelades den 2 april 1998 och är känd under beteckningen The Man

in Black .

I rättsfallet är tre bolag inblandade: EMU Tabac SARL (EMU), The

Man in Black Ltd (MBL) och The Enlightened Tobacco Co (ETC). Både

EMU och MBL var dotterbolag till ETC.

EMU hade specialiserat sig på att sälja tobaksvaror i Luxemburg.

MBL vände sig till enskilda personer bosatta i Storbritannien och

erbjöd dem att beställa cigaretter och tobak hos EMU. Personerna gjorde

dessa beställningar för eget bruk på grundval av priser i luxemburgska

franc. Mot provision köpte MBL in varorna och ombesörjde införseln till

Storbritannien via en fristående transportör i de enskilda personernas

namn och för deras räkning. Kunderna fick köpa högst 800 cigaretter per

gång.

Villkoren för transaktionerna fanns i ett avtal mellan EMU och MBL.

Bland annat föreskrevs att EMU skulle öppna och upprätthålla ett

kreditkonto för inköp i MBL:s namn avseende alla inköp som enskilda

gjorde via MBL. MBL hade åtagit sig att direkt inbetala de summor som

erhållits av kunderna till bankkonton i London eller Luxemburg. MBL

hade dessutom åtagit sig att, genom att höja eller sänka provisionen,

kompensera alla prisändringar till följd av ändringar i växelkurserna.

Avtalen om inköp och försäljning skulle ingås i Luxemburg, som även

var det land där äganderätten övergick.

Efter det att de brittiska skattemyndigheterna beslagtagit vissa

kvantiteter tobaksvaror i samband med införsel till Storbritannien, väckte

EMU, MBL och en privatperson talan mot detta beslut. De yrkade att den

nationella domstolen dels skulle fastställa att brittisk punktskatt inte

behövde betalas och att beslaget av tobaksvarorna i fråga var olagligt,

dels förbjuda skattemyndigheterna att upprätthålla beslaget av de

produkter som importerats inom ramen för sökandenas system. EMU

m.fl. ansåg att punktskatt skulle tas ut i Luxemburg och att produkterna i

fråga därför var undantagna från punktskatt i Storbritannien.

4.6.2 Frågorna till EG-domstolen

The Court of Appeal i London begärde att EG-domstolen skulle meddela

ett förhandsavgörande beträffande följande frågor:

1. Följer det av rådets direktiv 92/12/EEG och i synnerhet av artikel 8 i

detta direktiv, att varor inte får beläggas med punktskatt i medlemsstat A

om

a) varorna förvärvats för en enskild individs personliga bruk i

medlemsstat A,

b) varorna förvärvats i medlemsstat B av ett ombud som agerar på den

enskildes vägnar,

c) ombudet har ombesörjt transporten av varorna från medlemsstat B

till medlemsstat A, och

d) den enskilde inte själv har rest med varorna från medlemsstat B till

medlemsstat A?

2. Då en plan har utarbetats och marknadsförts kommersiellt och enligt

detta system inköp har skett genom ombud i medlemsstat B för en

enskild individs personliga bruk i medlemsstat A, och det inköpta genom

ombudets försorg transporterats från medlemsstat B till medlemsstat A,

följer det då av direktiv 92/12/EEG att punktskatt inte skall tas ut på

dessa varor i medlemsstat A?

Enligt EG-domstolen syftade de två frågorna huvudsakligen till att få

klarhet i om direktivet skall tolkas så, att det utgör hinder för att det i

medlemsstat A tas ut en punktskatt på varor som har släppts för

konsumtion i medlemsstat B, där de har förvärvats av bolag X för att

tillfredsställa behoven hos enskilda individer i medlemsstat A via bolag

Y, som handlar som ombud för enskilda individer och mot arvode, med

vetskap om att transporten av varorna från medlemsstat B till

medlemsstat A även har ombesörjts av bolag Y för de enskilda

individernas räkning och genomförts av en yrkesmässig transportör mot

ersättning.

4.6.3 EG-domstolens resonemang

Domstolen uttalade inledningsvis att det av direktivet framgår att det

syftar till att fastställa ett visst antal regler vad gäller innehav, flyttning

och övervakning av punktskattepliktiga varor, i synnerhet för att

säkerställa att punktskatt tas ut på samma sätt i alla medlemsstater.

Direktivet föreskriver en skillnad mellan å ena sidan varor som innehas i

kommersiellt syfte och som under transporten skall åtföljas av

ledsagardokument och å andra sidan varor som innehas för personligt

bruk.

Vad gäller de sistnämnda varorna påpekade domstolen att det, i den

utsträckning som artikel 8 föreskriver att punktskatt skall tas ut i den

medlemsstat där varorna har förvärvats, inte krävs något

ledsagardokument då de transporteras till en annan medlemsstat.

Tillämpningen av artikel 8 förutsätter emellertid att flera villkor är

uppfyllda. De punktskattebelagda varorna skall ha förvärvats av enskilda

individer för deras eget bruk och skall ha transporterats av dem själva.

Dessa villkor bör göra det möjligt att fastställa att de punktskattebelagda

varor som har förvärvats i en medlemsstat och sedan transporterats till en

annan medlemsstat uteslutande skall innehas personligen.

EMU m.fl. hävdade i första hand att artikel 8 skulle tillämpas när

inköp av punktskattebelagda varor gjorts genom ett ombud som även

ombesörjt transporten av varorna. De anförde att som en allmän

rättsgrundsats gäller att en person som handlar genom ombud skall

behandlas på samma sätt som om han själv hade handlat.

Domstolen konstaterade att artikel 8 i direktivet inte är avsedd att

tillämpas då inköp och/eller transport av punktskattebelagda varor sker

genom ombud. Villkoren i artikel 8 var således inte uppfyllda i det

aktuella fallet.

EMU m.fl. hade också påpekat att rättssäkerhetsprincipen förutsätter

att alla oklarheter i direktivet bör tolkas till de enskildas fördel i den mån

bestämmelserna kan ha ekonomiska återverkningar.

Med anledning av detta anförde domstolen att det klart framgår av

direktivet att gemenskapslagstiftaren inte vid någon tidpunkt har avsett

att även ett ombud skall omfattas av artikel 8. Bestämmelsen är inte på

något sätt otydlig.

I andra hand hävdade EMU m.fl. att om inte artikel 8 är tillämplig i ett

fall då ett ombud anlitas, så är artikel 6 tillämplig. Det skulle innebära att

punktskatt enbart tas ut i Luxemburg eftersom varorna släppts för

konsumtion där.

På detta svarade domstolen att även om det i artikel 6 föreskrivs att

skattskyldigheten för punktskatt inträder när varan släpps för konsumtion

i en medlemsstat, utesluter det inte att punktskatt sedan tas ut i en annan

medlemsstat med stöd av artiklarna 7, 9 och 10, varvid de punktskatter

som eventuellt har erlagts i den första staten skall återbetalas.

Den situation som beskrivits av den nationella domstolen verkade

enligt EG-domstolen kunna falla under såväl artikel 7 som artikel 10 i

direktivet.

Av artikel 10.2 framgår att punktskatt skall tas ut i destinations-

medlemsstaten när punktskattebelagda varor som redan släppts för

konsumtion i en medlemsstat levereras till någon som varken är

upplagshavare eller varumottagare och varorna avsänds eller

transporteras direkt eller indirekt av säljaren eller för dennes räkning.

Bestämmelsen har enligt EG-domstolen avfattats så, att den inte enbart

täcker det fallet att säljaren själv transporterar eller avsänder varorna utan

på ett mycket mer omfattande sätt även täcker alla de fall där varorna

avsänds eller transporteras för säljarens räkning. Dessutom framgår det

klart av den formulering som har använts att gemenskapslagstiftaren

snarare är intresserad av transaktionernas objektiva beskaffenhet än av

deras rättsliga form.

Domstolen påpekade att EMU och MBL var dotterbolag till ett och

samma bolag och att de i den egenskapen kunde anses höra till en och

samma ekonomiska enhet, trots att de var skilda juridiska personer.

Dessutom framgick det att MBL inte handlade på initiativ av de enskilda

individer som det företrädde utan att bolaget erbjöd dessa enskilda

individer att beställa tobak och cigaretter. Beställningarna lämnades

sedan uteslutande till EMU, som var säljaren. MBL och EMU hade

slutligen på ett allmänt sätt definierat ramarna för sitt samarbete i ett

avtal, av vilket det bland annat framgick att det var MBL och inte

köparna själva som skull bära riskerna för förändringar i växelkurserna.

Följaktligen skulle varorna, även om MBL enligt engelsk rätt handlade

som köparnas ombud, anses avsända eller transporterade direkt eller

indirekt av säljaren eller för dennes räkning i den mening som avses i

artikel 10 i direktivet. Punktskatt skulle därför tas ut i Storbritannien.

Beträffande artikel 7 påpekade domstolen att artikel 7.1 föreskriver att

om punktskattebelagda varor som redan släppts för konsumtion i en

medlemsstat, förvaras för kommersiella ändamål i en annan medlemsstat,

skall punktskatten tas ut i den medlemsstat där varorna förvaras. Artikel

7.2 anger att då dessa varor antingen levereras till, är avsedda att

levereras till eller används i en annan medlemsstat av en näringsidkare

som bedriver självständig verksamhet eller av ett offentligrättsligt

reglerat organ, skall punktskatten tas ut i denna andra medlemsstat. I ett

fall som det aktuella, där varor som härrörde från en medlemsstat

transporterades till en annan medlemsstat av en näringsidkare som

handlade mot ersättning och som först ingått avtal med kunderna i den

sistnämnda staten och ombesörjt importen av varorna, tas punktskatten ut

i den sistnämnda medlemsstaten.

4.6.4 EG-domstolens svar på frågorna

Domstolens resonemang ledde fram till följande svar:

 Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna

regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och

övervakning av sådana varor, i dess lydelse enligt rådets direktiv

92/108/EEG av den 14 december 1992, skall tolkas så, att det inte utgör

hinder för att det i medlemsstat A tas ut en punktskatt på varor som har

släppts för konsumtion i medlemsstat B, där de har förvärvats av bolag X

för att tillfredsställa behoven hos enskilda individer i medlemsstat A via

bolag Y, som handlar som ombud för enskilda individer och mot

ersättning, med vetskap om att transporten av varorna från medlemsstat

B till medlemsstat A även har ombesörjts av bolag Y för de enskilda

individernas räkning och genomförts av en yrkesmässig transportör mot

ersättning.

4.6.5 Slutsats

Domen ger ett entydigt svar på frågan när artikel 8 kan bli tillämplig.

Artikeln kan endast tillämpas om den enskilde själv transporterar

varorna.

När det gäller artiklarna 7 och 10 kan, enligt EG-domstolen, båda

artiklarna tillämpas på bolagens förfarande.

Beträffande distansförsäljning, artikel 10, framgår av domen att man

skall titta på de objektiva faktorerna och inte på de formella när man

avgör om en transport sker för säljarens räkning. Med de nu inblandade

bolagen var de objektiva faktorerna mycket klara så det var inte svårt för

domstolen att komma fram till att det var fråga om en distansförsäljning

för vilken således EMU skulle vara skattskyldig i Storbritannien.

Även artikel 7 skulle emellertid kunna tillämpas, då med MBL som

skattskyldig. Detta eftersom MBL hade agerat mot ersättning, ingått avtal

med personer i Storbritannien och ombesörjt transporten dit. Även här är

frågan om vem som rent fysiskt utfört transporten av underordnad

betydelse. De objektiva faktorerna visar att MBL fört in varorna på ett

sådant sätt att artikel 7 är tillämplig.

4.7 Skattefri införsel i några andra EU-länder

Det kan vara av intresse att jämföra hur lagstiftningen beträffande

skattefri införsel av tobaks- och alkoholvaror är utformad i vissa andra

medlemsländer.

I tysk lagstiftning anges att varor, som en privatperson för eget bruk

köpt i en annan medlemsstat och själv fört in, är skattefria (t.ex. 145 §

BranntweinMonopolGesetz). För att avgöra om införseln är för privat

eller kommersiellt ändamål skall vissa omständigheter beaktas. Dessa är

desamma som anges i artikel 9.2 i cirkulationsdirektivet, alltså bl.a.

innehavarens kommersiella status och varornas beskaffenhet och

kvantitet.

Enligt brittisk lagstiftning är införseln skattefri om varorna har

beskattats i EG och en person har anskaffat dem för privat bruk och han

har transporterat dem (Excise Duties Personal Reliefs Order 1992;

SI 1992/3155). Även i den brittiska lagstiftningen finns de omständig-

heter som anges i artikel 9.2 i cirkulationsdirektivet samt några ytter-

ligare för att avgöra införselns kommersiella status.

För både den tyska och den brittiska lagstiftningen gäller således att de

ligger mycket nära ordalydelsen av cirkulationsdirektivet såväl när det

gäller artikel 8 som artikel 9.2. I båda fallen gäller också att orda-

lydelsen ger uttryck för att införseln av varorna rent fysiskt måste ske av

personen själv för att skattefrihet skall komma i fråga.

I finsk lagstiftning anges att en privatperson som anländer till Finland

från en annan medlemsstat får skattefritt för eget bruk föra med sig en

viss angiven mängd tobaks- och alkoholvaror (18 § lagen om påförande

av accis). Även den finska lagstiftningen ger alltså uttryck för ett klart

samband mellan den skattefria införseln och att varan fysiskt tas in i

landet av privatpersonen själv.

5 Ändringar på alkohol- och tobaksskatte-

området

5.1 Tydligare skillnad mellan privat och kommersiell

införsel

Regeringens förslag: Alkohol- och tobaksskattelagarna ändras för att

skillnaden mellan privat införsel och kommersiell införsel skall bli

tydligare. Att flyttgods och arvegods avsett för personligt bruk kan

föras in utan beskattningskonsekvenser anges direkt i alkohol- och

tobaksskattelagarna.

Utredningens förslag: Stämmer överens med regeringens.

Remissinstanserna: Svenska Bryggareföreningen är kritisk till att

privatinförsellagen endast tillämpas på införsel av starköl och anser att

lagen bör tillämpas på införsel av öl med en alkoholhalt som överstiger

2,8 volymprocent. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 9 § första stycket 5 LTS och

8 § första stycket 5 LAS är den skattskyldig som från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot skattepliktiga varor, om varorna skall

användas för annat än privat bruk. Å andra sidan föreskrivs i

privatinförsellagen att varor över en viss kvantitet som resande för med

sig skall beskattas.

Enligt vad regeringen erfarit används olika förfaranden för att försöka

kringgå såväl reglerna för kommersiell införsel i LTS och LAS som

reglerna för resandeinförsel i privatinförsellagen. I korthet går

förfarandena ut på att en privatperson i Sverige kontaktar en

näringsidkare i Sverige eller ett annat medlemsland och beställer tobaks-

eller alkoholvaror från ett annat EU-land. Därefter vidtalas en

transportör, som påstås sakna samband med näringsidkaren, för själva

transporten till Sverige. Genom att påstå att varorna skall användas för

privat bruk försöker man kringgå reglerna i LTS och LAS. Dessutom

påstås att inte heller privatinförsellagen kan tillämpas eftersom det inte

rör sig om resandeinförsel. Erbjudanden om att handla på det nu

beskrivna sättet finns bl.a. på Internet.

Genom avgörandet i fallet The Man in Black är det nu helt klarlagt

att de förfaranden som beskrivits ovan inte kan komma i fråga för att

undgå skatt i det land där varorna konsumeras. Det finns dock anledning

att göra reglerna i LTS och LAS tydligare och i bättre överensstämmelse

med cirkulationsdirektivets ordalydelse och den praxis som nu finns

genom The Man in Black . Enligt regeringens mening bör detta

åstadkommas genom att förutsättningen för skattefrihet i artikel 8 i

cirkulationsdirektivet att den som köpt varorna i ett annat medlemsland

också måste transportera dem själv kommer till klart uttryck i LTS och

LAS.

Lagtekniskt uppnås detta genom att rekvisitet om varorna skall

användas för annat än privat bruk tas bort från 9 § första stycket 5 LTS

och 8 § första stycket 5 LAS. I stället föreskrivs att skattskyldighet inte

inträder för varor som förs in för privat bruk av en person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-land och som själv transporterar dem till

Sverige, alltså i enlighet med artikel 8.

Riksskatteverket anser att det är en brist att utredningen inte har berört

frågan om vem som är skattskyldig vid införsel av beskattade varor. Om

fråga inte är om distansförsäljning är den som för in eller tar emot

beskattade varor skyldig att betala skatt i Sverige. Det är främst uttrycket

för in eller tar emot som enligt Riksskatteverket kan leda till

tillämpningsproblem. Enligt regeringen är det bl.a. av kontrollskäl viktigt

att skattskyldighetsbegreppet är tydligt. Denna fråga omfattas dock av

direktiven för 1998 års punktskatteutredning (Dir 1997:152).

Utredningen kommer alltså att behandla frågan i sitt fortsatta arbete.

Privatinförsellagen reglerar också beskattningen av varor som en

person själv för in i Sverige från ett annat EG-land. En smärre justering

bör göras i 1 § privatinförsellagen så att ordalydelserna i den lagen och i

LTS och LAS stämmer bättre överens. Det finns även anledning att korta

ned lagens rubrik. Svenska Bryggareföreningen är kritisk till att lagen

endast är tillämplig på införsel av starköl och anför i sitt remissvar att

tillämpningsområdet bör utvidgas till öl med en alkoholhalt som

överstiger 2,8 volymprocent. Som redogjorts för i avsnitt 4.3.2 grundar

sig privatinförsellagen på ett undantag från huvudregeln i

cirkulationsdirektivet att privatpersoners inköp av alkohol- och

tobaksvaror endast skall beskattas i inköpslandet. Undantaget gäller

t.o.m. den 30 juni 2000 och är underkastat en översyn. Även om det är

Sveriges uppfattning att undantaget förlängs automatiskt, såvida inte ett

enhälligt rådsbeslut om motsatsen fattas, är regeringen med hänsyn till att

undantaget snart kan bli föremål för förhandlingar på gemenskapsnivå

inte beredd att utvidga tillämpningen av undantaget. Dessutom bygger

Bryggareföreningens resonemang på att resande utöver sin skattefria kvot

på 15 liter starköl skulle föra in öl med en alkoholstyrka på 3,5

volymprocent, s.k. folköl. Det är sannolikt endast ett fåtal resenärer som

gör sig besväret att utöver den skattefria kvoten för starköl även föra in

folköl. Det är därför rimligt att anta att det rör sig om förhållandevis

begränsade kvantiteter folköl som resande för in till Sverige. Det bör

vidare noteras att i fall enskilda personer i Sverige beställer folköl från

näringsidkare i andra EU-länder, t.ex. via Internet, skall skatt betalas i

Sverige enligt lagen om alkoholskatt. Transporten av varorna till Sverige

kan kontrolleras med stöd av kontrollbefogenheterna i lagen (1998:506)

om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror

och mineraloljeprodukter. Mot bakgrund av nu angivna förhållanden är

regeringen inte beredd att utvidga privatinförsellagens

tillämpningsområde.

Genom de nu föreslagna ändringarna i LTS och LAS skulle den i dag

skattefria införseln av flytt- och arvegods avsett för privat bruk bli

skattepliktig. Dessa situationer bör därför uttryckligen undantas i lagarna.

De föreslagna ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

5.2 Införsel av alkohol- och tobaksvaror i form av gåvor

Regeringens förslag: Skattefrihet enligt alkohol- och

tobaksskattelagarna skall gälla för varor som förs in till Sverige som

enstaka gåvoförsändelser under yrkesmässig befordran från en enskild

person i ett annat EU-land till en enskild person i Sverige, om varorna

är avsedda för mottagarens eller mottagarens familjs personliga bruk.

Utredningens förslag: Stämmer överens med regeringens.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg, Kammarrätten i

Sundsvall, Länsrätten i Skåne län och Länsrätten i Dalarnas län anser att

gåvokriterierna är för vaga och att det kan leda till problem vid

rättstillämpningen. Länsrätten i Skåne län ifrågasätter också varför

utländska företag inte skall kunna ge skattefria gåvor till enskilda

personer i Sverige. Riksskatteverket anser att det från kontrollsynpunkt

skulle vara en fördel om de vägledande riktlinjerna i stället angavs som

presumtionsregler i lagtexten. Även Svenska Bryggareföreningen

efterlyser klara regler för i vilka fall en försändelse skall betraktas som

en gåvoförsändelse. Övriga remissinstanser tillstyrker eller berör inte

förslaget.

Skälen för regeringens förslag: I prop. 1997/98:100 Förbättrade

möjligheter till punktskattekontroll m.m. uttalade regeringen att det

undantag för resandeinförsel som Sverige fick i anslutningsfördraget inte

kan anses omfatta rätt att beskatta införsel av gåvoförsändelser i form av

alkohol- och tobaksvaror. Enligt regeringen borde dock försändelser av

tobaksvaror från ett annat medlemsland till privatpersoner beskattas i

Sverige även om avsändaren inte gör någon ekonomisk vinst på

transaktionen, såvida det inte är fråga om gåvoförsändelser. Rådet och

kommissionen har i rådsprotokoll till cirkulationsdirektivet förklarat att

medlemsländerna kan föreskriva sådana regler. Eftersom det inte var

tillåtet för privatpersoner att införa alkoholvaror via distansförsäljning

eller som gåvoförsändelser, ansåg regeringen en motsvarande

bestämmelse avseende alkoholvaror vara onödig (s 115). LTS ändrades i

enlighet med regeringens förslag (SFS 1998:512).

I propositionen uttalades också att när det gäller gåvoförsändelser av

alkoholdrycker så måste dessa, om införsel av sådana skall tillåtas,

regleras på ett sådant sätt att en skattefrihet för gåvoförsändelser inte

missbrukas. Att sända paket med alkoholinnehåll får inte utnyttjas för

postorderförsäljning eller marknadsföring under täckmantel av gåva.

Frågan om gåvoförsändelser överlämnades för ytterligare utredning till

Alkoholutredningen (s. 113).

Alkoholutredningen har i sitt delbetänkande Alkoholpolitikens medel

(SOU 1998:156) föreslagit att införsel av spritdrycker, vin och starköl i

form av gåvoförsändelser skall tillåtas. Rätten till införsel skall endast

gälla enstaka gåvoförsändelser från en enskild person under yrkesmässig

befordran till en annan enskild person som har fyllt 20 år. Dessutom skall

försändelsen vara avsedd för mottagarens eller dennes familjs personliga

bruk. Däremot skall distansförsäljning fortfarande vara förbjudet.

Regeringen föreslår i prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m. att

utredningens förslag genomförs med det tillägget att givaren skall finnas

i utlandet.

Som framgått av uttalandena i propositionen om punktskattekontroll

skall gåvoförsändelser från andra medlemsländer av tobaks- och

alkoholvaror i princip inte beskattas. Med dagens regler kan denna

skattefrihet sägas regleras genom att skattskyldigheten i 9 § 5 LTS och

8 § 5 LAS endast gäller varor som skall användas för annat än privat

bruk. Detta rekvisit föreslås nu tas bort och i likhet med flytt- och

arvegods måste därför gåvofallet anges uttryckligen i lagarna.

En rätt till införsel av gåvor utan restriktioner skulle dock kunna leda

till missbruk. Exempelvis skulle postorderförsäljning kunna förekomma

under sken av gåva för att undvika beskattning enligt reglerna för

distansförsäljning. Det bör dock påpekas att distansförsäljning av

alkoholdrycker till Sverige från andra länder är förbjudet. Vidare skulle

den som kommer resande från ett annat medlemsland kunna hävda att en

del av de varor han medför är gåva från en person i det andra

medlemslandet till en tredje person i Sverige.

Enligt regeringens bedömning bör därför, efter förebild i prop.

1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m., en skattefri gåva förutsätta att

den sker mellan enskilda personer. En sådan regel gör det svårare att

hävda att en postorderförsändelse är en gåva och därför inte skall

beskattas enligt reglerna för distansförsäljning. Regeringen är därför inte

beredd att, som Länsrätten i Skåne län förordat, tillåta skattefria gåvor

mellan utländska företag och enskilda personer i Sverige. Vidare bör

försändelsen ske under yrkesmässig befordran för att hindra försök till

kringgående av begränsningarna för den skattefri resandeinförseln.

I prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m. finns även ett krav på

att det skall röra sig om enstaka gåvoförsändelser. Härigenom markeras

att det i fall av regelbundna försändelser till en och samma mottagare

finns anledning att ifrågasätta den aktuella försändelsens status.

Även från beskattningssynpunkt finns det anledning att införa en sådan

begränsning. Det kan allmänt sättas ifråga om regelbundna försändelser

verkligen är gåvor. Det kan snarare i flertalet fall vara fråga om

försändelser där avsändaren visserligen inte gör någon ekonomisk vinst

på transaktionen, men det ändå inte är fråga om gåva, t.ex. att en i

Sverige bosatt person får sig tillskickat varor mot att han ersätter

avsändaren för dennes kostnader.

Några remissinstanser anser att gåvokriterierna är för vaga och att det

kan leda till problem vid rättstillämpningen. Det bör först påpekas att

samma begrepp används i prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m.

Där anförs att utgångspunkten för resonemangen och förslagen är att

endast vad som är eller kan anses vara en gåvoförsändelse skall tillåtas

föras in till Sverige på detta sätt (se avsnitt 9.6). Enligt regeringens

mening bör utgångspunkten vara densamma när det gäller att avgränsa

det skattefria området för gåvor. Det är därför inte möjligt att i lagen

föreskriva att försändelser under vissa kvantiteter skall presumeras vara

gåvor eller omvänt. En sådan regel skulle nämligen kunna leda till att

försändelser som inte är gåvor undgår beskattning och att försändelser

som är gåvor beskattas. För att undvika detta bör gåvokriterierna ge

utrymme för att i varje enskilt fall göra en helhetsbedömning av samtliga

relevanta omständigheter. Begreppet enstaka gåvoförsändelser markerar

åtminstone en gräns för vad som i normala fall är att betrakta som gåvor.

Möjligheterna att kringgå skattelagstiftningen bör därför minska. Med

hänsyn till det nu sagda är regeringen inte beredd att i det här ärendet

föreslå andra gåvokriterier än vad som föreslås i prop. 1998/99:134 Vissa

alkoholfrågor, m.m.

De regler som nu föreslås bör gälla såväl alkohol- som tobaksvaror.

Reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

6 Ändringar på mineraloljeområdet

Regeringens förslag: Endast lagtekniska ändringar görs i lagen om

skatt på energi.

Utredningens förslag: Stämmer överens med regeringens.

Remissinstanserna: Tillstyrker eller berör inte förslaget.

Skälen för regeringens förslag: De regler som finns i dag för privat

införsel av mineraloljor fungerar, såvitt framkommit, utan större

problem. Något behov av ändringar i sak i LSE föreligger därför inte.

Däremot bör vissa lagtekniska ändringar göras för att bl.a. få större

samstämmighet mellan LSE , LTS och LAS.

Utformningen av gällande svensk rätt samt bakomliggande

gemenskapsrätt har närmare redovisats i avsnitt 4.4. Vad gäller

mineraloljor som redan beskattats i ett annat EG-land och därefter förts

in till Sverige för privat ändamål innehåller gemenskapsrätten tvingande

regler om att svensk skatt skall tas ut om införseln sker i form av

distansförsäljning. Vidare har Sverige utnyttjat den möjlighet som ges i

artikel 9.3 i cirkulationsdirektivet att även ta ut skatt om mineraloljorna

förs in på annat sätt än genom distansförsäljning. Enligt nuvarande 4 kap.

11 § första stycket 1 LSE är den som för privat ändamål för in bränsle till

Sverige från ett annat EG-land skyldig att betala skatt för bränslet, om

han inte visar att skatt har betalats för bränslet i Sverige, när det är fråga

om flytande bränsle som är avsett för uppvärmning och som förs in på

annat sätt än genom distansförsäljning. I samband med en justering av

utformningen av lagtexten uttalades i prop. 1995/96:57 bl.a. att om

flytande bränsle som är avsett för uppvärmning förs in till Sverige,

antingen direkt av en privatperson eller av någon som agerar på dennes

uppdrag, medför bestämmelsen att privatpersonen blir skyldig att betala

svensk skatt för bränslet. I det fall säljaren i det andra EG-landet ansvarar

för transporten av bränslet gäller i stället reglerna för distansförsäljning

(prop.1995/96:57 s. 44). Av detta uttalande framgår således att det i

praktiken inte är möjligt att föra in bränsle för uppvärmning till Sverige

utan att skatt tas ut här i landet. Sammantaget innebär den nuvarande

regleringen alltså att det inte under några omständigheter är möjligt att

skattefritt för privat ändamål föra in bränsle för uppvärmning till Sverige.

Detta är endast möjligt beträffande motorbränsle som finns i bränsletank

på transportmedel eller i reservdunk. För att detta skall framgå tydligare

föreslås vissa justeringar av lagtexten.

7 Ekonomiska konsekvenser

Merparten av föreslagna ändringar utgör förtydliganden eller lagtekniska

justeringar av nuvarande lagstiftning. De ändringar som görs i

förtydligande syfte bör leda till att reglerna blir enklare att tillämpa,

vilket är positivt för såväl myndigheter som enskilda.

I prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m. föreslås att det skall bli

tillåtet att föra in alkoholdrycker i form av enstaka gåvoförsändelser

mellan enskilda. Med anledning därav och att det enligt EG:s regler för

punktskatter inte finns någon rätt för medlemsstaterna att beskatta gåvor

mellan enskilda föreslås att sådan gåvor skall vara skattefria. Att det blir

tillåtet att skicka alkoholdrycker som gåvor från andra EU-länder och att

gåvorna skall vara skattefria beräknas inte leda till minskade

skatteintäkter.

Sammanfattningsvis anser regeringen att förslagen inte medför några

statsfinansiella konsekvenser.

8 Författningskommentar

8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

9 §

Se kommentaren till 8 § förslaget till om ändring i lagen om alkoholskatt.

9 a §

I punkten 5 regleras skattefrihet för gåvoförsändelser från en enskild

person i ett annat EG-land till en enskild person i Sverige. För att

försändelser skall undgå beskattning måste det vara fråga om en enstaka

gåvoförsändelse under yrkesmässig befordran. Det är inte möjligt att

ange hur stora kvantiteter en försändelse kan omfatta och ändå betraktas

som en gåva och därmed vara skattefri. Större kvantiteter än vad som får

föras in enligt privatinförsellagen (avsnitt 4.3.2) bör dock normalt inte

godtas som gåva utan ytterligare utredning. I övrigt se kommentaren till 8

a § förslaget till ändring i lagen om alkoholskatt.

8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

8 §

I cirkulationsdirektivet finns fyra typiska skattskyldiga när varor

levereras mellan medlemsländer; upplagshavare, registrerade och

oregistrerade varumottagare samt distansförsäljare. Genom att i första

stycket 5 ange att skattskyldighet föreligger i annat fall än som avses

enligt 1 4 framgår tydligt att skattskyldighet enligt 5 föreligger i alla de

fall då inte någon av de tidigare nämnda aktörerna är inblandade i

leveranser.

I första stycket 5 har också rekvisitet om varorna skall användas för

annat än privat bruk tagits bort. Härigenom blir all införsel av

alkoholvaror från ett annat EG-land skattepliktig om inte någon av

förutsättningarna för skattefrihet enligt 8 a § föreligger.

Andra stycket, som i dag reglerar skattefri införsel för bl.a. diplomater,

flyttas till den nya 8 a §.

8 a §

I första stycket anges de fall då införsel av varor enligt 8 § 5 är skattefri.

Första stycket 1 behandlar den skattefria införseln för diplomater m.fl.

och som i dag återfinns i 8 § andra stycket. Det är således inte fråga om

någon ändring i sak.

Punkten 2 överensstämmer i stort sett med ordalydelsen av artikel 8 i

cirkulationsdirektivet. Den behandlar den situation då en enskild person

förvärvat - genom köp, byte eller gåva - en skattepliktig vara på plats i ett

annat EG-land. För att skattefrihet enligt alkoholskattelagen skall kunna

komma i fråga när varan förs in till Sverige krävs dels att varan är avsedd

för personens eller hans familjs personliga bruk, dels att han själv

transporterar varan in i landet. Rättsläget för den nu beskrivna situationen

är klarlagt genom EG-domstolens avgörande i The Man in Black , se

avsnitt 2.6.

Som beskrivits i avsnitt 3.1.2 gäller i dag skattefrihet för flytt- och

arvegods som förs in till Sverige. Genom den föreslagna ändringen av

8 § första stycket 5 måste dock dessa fall nu uttryckligen anges i lagen,

vilket sker i punkterna 3 och 4. Punkterna är utformade efter förebild i 4

kap. 2 § alkohollagen (1994:1738).

I punkten 5 regleras skattefrihet för gåvoförsändelser från en enskild

person i ett annat EG-land till en enskild person i Sverige. Bestämmelsen

har utformats med ledning av föreslagen lydelse av 4 kap. 2 § andra

stycket 6 alkohollagen i prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m.

Begreppen enstaka gåvoförsändelse och yrkesmässig befordran skall ha

samma innebörd som i förslaget till ändring i alkohollagen. De

resonemang som förs i prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m. om

den mängd varor som kan godtas som en gåvoförsändelse utan att

ytterligare utredningen behöver göras skall även tillmätas betydelse vid

bedömningar enligt förevarande lag (se avsnitt 9.6). De vägledande

riktlinjer för bedömningen av om en gåvoförsändelse föreligger som

anges där skall alltså beaktas vid bedömningen av om fråga är om en

skattefri gåva. I likhet med vad som anförs i prop. 1998/99:134 Vissa

alkoholfrågor, m.m. måste dock alltid en helhetsbedömning göras i varje

enskilt fall.

I andra stycket ges en hänvisning till privatinförsellagen eftersom

beskattning enligt den lagen kan förekomma även om skattskyldighet

inte föreligger enligt första stycket 2.

8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi

4 kap.

1 §

Ändringarna i punkterna 4 och 5 i första stycket görs för att lydelsen av

nämnda punkter skall stämma överens med lydelsen av motsvarande

bestämmelser i LTS och LAS. Att rekvisitet om bränslet skall användas

för annat än privat ändamål tagits bort från den nya lydelsen av punkten

5 innebär att skattskyldighet föreligger för all införsel av mineraloljor

från annat EG-land om inte någon av förutsättningarna i 1 a § föreligger.

Genom den nu föreslagna ändringen saknas behov av den särskilda

bestämmelsen i 4 kap. 11 § om skattskyldighet för bränsle som förs in till

Sverige för privat bruk. Det saknas vidare anledning att särskilt ange att

skattskyldighet gäller för det fall det inte visas att skatt redan har betalats

för bränslet. Skulle någon föra in bränsle till Sverige från ett annat EG-

land och hävda att bränslet redan beskattats här följer det av allmänna

principer att han också har att visa detta. De nu föreslagna ändringarna

innebär att första stycket 8 kan utgå. Avslutningsvis bör det påpekas att

det inte är fråga om några ändringar i sak (se avsnitt 6).

Nuvarande tredje stycket reglerar skattefrihet för viss införsel av

bränsle i yrkesmässig verksamhet samt den skattefria införsel för

diplomater m.fl. Dessa bestämmelser flyttas till en ny paragraf, 4 kap. 1 a

§.

Bestämmelserna i 1 § avser att beskriva vem som kan bli att betrakta

som skattskyldig enligt lagen. Nuvarande fjärde stycket behandlar inte

den frågan utan redovisning och ställande av säkerhet för vissa

skattskyldiga. Redaktionellt bör därför denna bestämmelse flyttas till

annan plats i lagen (se kommentaren till 11 §).

1 a §

I den nya paragrafen samlas de fall då införsel skall vara skattefri trots att

den sker enligt 4 kap. 1 § första stycket 5 och 6. Tidigare fanns dessa fall

angivna i 4 kap. 1 § tredje stycket och 4 kap. 11 § första stycket 2.

Till punkten 1 har flyttats den skattefria införsel för diplomater m.fl.

som tidigare reglerades i 4 kap. 1 § tredje stycket 2.

Punkten 2 motsvarar tidigare 4 kap. 1 § tredje stycket 1. För att

lydelsen av förevarande punkt skall stämma överens med lydelsen av

punkten 3 har begreppet bränsle bytts ut mot motorbränsle. Detta innebär

dock ingen ändring i sak.

I punkten 3 finns skattefriheten för motorbränsle som för privat bruk

förs in i fordonstanken på bl.a. en bil eller i en reservdunk. Denna

skattefrihet reglerades tidigare i 4 kap. 11 § första stycket 2.

11 §

Till 11 § har flyttats den bestämmelse som tidigare fanns i 4 kap. 1 §

fjärde stycket. Vissa redaktionella ändringar har gjorts för att få

enhetlighet med motsvarande bestämmelser i 17 § LTS och 16 § LAS.

5 kap. 2 och 3 §§ och 6 kap. 2 §

Det rör sig i samtliga fall om rena följdändringar med anledning av att

punkterna 4 och 5 i 4 kap. 1 § första stycket byter plats samt att 4 kap.

1 § första stycket 8 försvinner. Angående de bestämmelser som tidigare

fanns i 11 § se kommentarerna till 1 § första stycket och 1 a §.

8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen

1 §

Bestämmelserna i 1 § avser samma situationer som behandlas i 9 a §

första stycket 5 LTS och 8 a § första stycket 5 LAS, dvs. enskilda

personers införsel för personligt bruk där de enskilda själva transporterar

varorna, och har därför ändrats för att ordalydelserna skall stämma bättre

överens mellan lagarna. Där är således inte fråga om någon ändring i sak.

2 och 7 §§

Ändringarna är föranledda av att ordet resande i 1 § föreslås bytas ut

mot en enskild person .

3 §

Ändringen är föranledd av att 31 a § numera betecknas 31 d § (se prop.

1998/99:18, bet. 1998/99:SkU6, rskr. 1998/99:68, SFS 1998:1678).

Sammanfattning av betänkandet Införsel av

beskattade varor

Införsel av beskattade alkohol- och tobaksvaror

Inom EG-rätten görs skillnad mellan införsel som sker för kommersiella

ändamål och sådan införsel där varorna är avsedda för privat bruk. Varor

som förs in för kommersiella ändamål skall beskattas i

konsumtionslandet. Däremot skall privatpersoners inköp för privat bruk i

princip beskattas i inköpslandet. Sverige fick dock vid anslutningen till

EU ett undantag från sistnämnda regel. Undantaget innebär att Sverige

får beskatta privat införsel över vissa angivna kvantiteter. Detta regleras i

privatinförsellagen, som tar sikte på resandes införsel för privat bruk.

Riksskatteverket har uppmärksammat utredningen på olika förfaranden

som har till syfte att föra in tobak och alkohol till Sverige utan att svensk

skatt tas ut. Det handlar om försök att kringgå dels reglerna för

kommersiell införsel i alkohol- och tobaksskattelagarna, dels reglerna om

resandeinförsel.

I korthet går det ut på att en privatperson i Sverige kontaktar en

näringsidkare i ett annat medlemsland och beställer tobaks- eller

alkoholvaror. Därefter vidtalas en transportör, som påstås sakna samband

med den utländske näringsidkaren, för själva transporten till Sverige.

Tanken är att reglerna i alkohol- och tobaksskattelagarna inte skall vara

tillämpliga eftersom det hävdas att varorna skall användas för privat

bruk. Inte heller privatinförsellagen skall kunna tillämpas eftersom det

inte är fråga om införsel i samband med resa. Erbjudande om att handla

på det nu beskrivna sättet finns också på Internet.

I en dom från EG-domstolen i april 1998, känd under beteckningen

The Man in Black, har det klargjorts att regeln om att beskattning skall

ske i inköpslandet endast kan komma i fråga om den som för in varorna

själv transporterar dem.

Utredningen föreslår ändringar i alkohol- och tobaksskattelagarna i

syfte att göra reglerna tydligare samt mer i överensstämmelse med

ordalydelsen i EG-rätten och den praxis som nu finns genom The Man in

Black. Av lagarna skall uttryckligen framgå att införsel för privat bruk

endast kan komma i fråga för varor som personen själv transporterar in i

landet.

Införsel av alkohol- och tobaksvaror i form av gåvor

Utredningen lämnar också förslag på den skattemässiga regleringen av

gåvoförsändelser i form av alkohol- och tobaksvaror från en enskild

person i ett annat EG-land till en enskild person i Sverige. Utredningen

konstaterar att någon beskattningsrätt i princip inte föreligger för gåvor

men anser samtidigt att en rätt till införsel av gåvor utan restriktioner

skulle kunna leda till missbruk. Vissa regler ställs därför upp som skall

tjäna till ledning för vad som skall betraktas som gåva. För att

skattefrihet skall föreligga skall det röra sig om enstaka gåvoförsändelse

under yrkesmässig befordran och dessutom skall varorna vara avsedda

för mottagarens eget personliga bruk.

Införsel av mineraloljor

Vad utredningen erfarit så fungerar reglerna kring införsel av

mineraloljor utan större problem. Beträffande energiskattelagen lämnas

därför bara förslag på lagtekniska ändringar.

Utredningens författningsförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1563) om tobaksskatt

dels att 9 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 a §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 10 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 13 eller 14 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 15 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 16 §,

5. i annat fall än som avses i 1

3, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor, om varorna

skall användas för annat än privat

bruk,

5. i annat fall än som avses i 1

4, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar skattepliktiga varor.

Skattskyldighet föreligger inte

för varor som förs in till Sverige

under sådana omständigheter att

förutsättningar skulle finnas att

medge återbetalning av skatten

enligt 31d §.

9 a §

Skattskyldighet enligt 9 § första

stycket 5 föreligger inte för varor

som förs in till Sverige

1. under sådana omständig-

heter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 31 d §,

2. av en enskild person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-

land och som själv transporterar

dem till Sverige, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

3. som flyttgods av en enskild

person eller i yrkesmässig

befordran för en enskild person

som flyttar till Sverige, om

varorna är avsedda för dennes

eller dennes familjs personliga

bruk,

4. av en enskild person eller i

yrkesmässig befordran för en

enskild person som har förvärvat

varorna genom arv eller

testamente, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk, och

5. som enstaka gåvoförsän-delse

under yrkesmässig befordran från

en enskild person i ett annat EG-

land till en enskild person i

Sverige om varorna är avsedda för

mottagarens eller mottagarens

familjs personliga bruk.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1564) om alkoholskatt

dels att 8 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 9 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 12 och 13 §§,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 14 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 15 §,

5. i annat fall än som avses i 1

3, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor, om varorna

skall användas för annat än privat

bruk

5. i annat fall än som avses i 1

4, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar skattepliktiga varor,

7. annars i Sverige tillverkar etylalkohol.

Skattskyldighet föreligger inte

för varor som förs in till Sverige

under sådana omständigheter att

förutsättningar skulle finnas att

medge återbetalning av skatten

enligt 31 d §.

8 a §

Skattskyldighet enligt 8 § första

stycket 5 föreligger inte för varor

som förs in till Sverige

1. under sådana omständig-

heter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 31 d §,

2. av en enskild person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-

land och som själv transporterar

dem till Sverige, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

3. som flyttgods av en enskild

person eller i yrkesmässig

befordran för en enskild person

som flyttar till Sverige, om

varorna är avsedda för dennes

eller dennes familjs personliga

bruk,

4. av en enskild person eller i

yrkesmässig befordran för en

enskild person som har förvärvat

varorna genom arv eller

testamente, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk, och

5. som enstaka gåvoförsändelse

under yrkesmässig befordran från

en enskild person i ett annat EG-

land till en enskild person i

Sverige om varorna är avsedda för

mottagarens eller mottagarens

familjs personliga bruk.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på

energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi

dels att 4 kap. 1 och 11 §§, 5 kap. 2 och 3 §§ och 6 kap. 2 § samt

rubriken närmast före 4 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 4 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

4 kap.

1 §

Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt (skatt-

skyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är

1. den som i Sverige tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som

godkänts som upplagshavare enligt 3 §,

2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §,

3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §,

4. den som i annat fall än som

avses i 1-3 från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot

leverans av bränsle, om bränslet

skall användas för annat än privat

ändamål,

5. den som från ett annat EG-

land säljer och levererar bränsle

till en köpare i Sverige genom

distansförsäljning enligt 9 §,

6. annan än upplagshavare som

importerar bränsle från tredje land,

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp, och

8. den som för privat ändamål

för in bränsle till Sverige enligt

vad som anges i 11 §.

4. den som från ett annat EG-

land säljer och levererar bränsle

till en köpare i Sverige genom

distansförsäljning enligt 9 §,

5. den som i annat fall än som

avses i 1 4 från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot

leverans av bränsle,

6. annan än upplagshavare som

importerar bränsle från tredje land,

och

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp.

Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för

vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt

2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas

a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller

b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen

(1993:787), när båten används för privat ändamål.

Skattskyldighet föreligger inte

för bränsle som förs in till Sverige

1. i normal bränsletank på

motordrivet fordon eller till

fordonet kopplad släpvagn, fartyg

eller luftfartyg som används

yrkesmässigt om bränslet är avsett

att användas i motor på fordonet,

släpvagnen, fartyget eller

luftfartyget under transporten,

eller

2. under sådana omstän-

digheter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 9 kap. 1 §.

Den som är skattskyldig enligt

första stycket 4 skall, innan

transporten av bränslet från det

andra EG-landet påbörjas, lämna

en redovisning över bränslet till

beskattningsmyndigheten samt hos

beskattningsmyndigheten ställa

säkerhet för betalning av skatten.

1 a §

Skattskyldighet enligt 1 § första

stycket 5 och 6 föreligger inte för

1. bränsle som förs in till

Sverige under sådana

omständigheter att förutsättningar

skulle finnas att medge

återbetalning av skatten enligt

9 kap. 1 §,

2. motorbränsle som förs in till

Sverige i normal bränsletank på

motordrivet fordon eller till

fordonet kopplad släpvagn, fartyg

eller luftfartyg som används

yrkesmässigt om bränslet är avsett

att användas i motor på fordonet,

släpvagnen, fartyget eller

luftfartyget under transporten,

3. motorbränsle som förs in till

Sverige för privat bruk i

fordonstank, bränsletank på fartyg

eller luftfartyg eller i reservdunk

som rymmer högst 10 liter.

Privat Införsel

Övriga skattskyldiga

11 §

Den som för privat ändamål för

in bränsle till Sverige från ett

annat EG-land är skyldig att

betala skatt för bränslet, om han

inte visar att skatt har betalats för

det i Sverige, när det är fråga om

1. flytande bränsle som är avsett

för uppvärmning och som förs in

på annat sätt än

genomdistansförsäljning enligt 9

§, eller

2. motorbränsle som förs in på

annat sätt än i fordonstank,

bränsletank på fartyg eller

luftfartyg eller i reservdunk som

rymmer högst 10 liter.

Första stycket gäller även den

för vars räkning införseln äger

rum.

Den som är skattskyldig enligt

1 § första stycket 5 skall, innan

bränslet transporteras från det

andra EG-landet, anmäla bränslet

till beskattningsmyndigheten och

ställa säkerhet för betalning av

skatten.

5 kap.

2 §

Skattskyldigheten inträder

1. för varumottagare som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första stycket

2, när han tar emot leverans av bränsle,

2. för skatterepresentant som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 3, när köparen tar emot leverans av bränsle, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 4

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

3 §

Skattskyldigheten inträder

1. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5,

när bränslet av honom levereras

till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt

4 kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp,

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 8,

när bränslet förs in till Sverige,

och

4. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket 1

eller 2 när

1. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 4,

när bränslet av honom levereras

till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt

4 kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket 1

eller 2 när

a) bränsle av honom levereras till en köpare som inte är registrerad

eller till eget försäljningsställe för detaljförsäljning som inte utgörs av

depå eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning, eller

b) han upphör att vara registrerad, varvid han är skyldig att betala skatt

för det bränsle som då ingår i hans lager och som inte redan har

beskattats.

6 kap.

2 §

Oregistrerad varumottagare skall lämna deklaration för varje leverans

av bränsle som han tagit emot och för vilket han är skyldig att betala

skatt. Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten

senast fem dagar efter den dag då han tog emot leveransen av bränslet.

Den som är skattskyldig enligt 4

kap. 1 § första stycket 4 eller 8

skall lämna deklaration när

bränslet förs in till Sverige.

Deklarationen skall ha kommit in

till beskattningsmyndigheten

senast fem dagar efter den dag då

bränslet fördes in till Sverige.

Den som är skattskyldig enligt 4

kap. 1 § första stycket 5 skall

lämna deklaration när bränslet förs

in till Sverige. Deklarationen skall

ha kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då

bränslet fördes in till Sverige.

Den som tillverkar eller bearbetar bränslen som avses i 1 kap. 3 a §

utan att vara godkänd upplagshavare skall lämna deklaration när bränslet

tillverkas eller bearbetas. Deklarationen skall ha kommit in till

beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter den dag varan

tillverkades eller bearbetades.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning

av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land

som är medlem i Europeiska unionen

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen

dels att rubriken till lagen skall lyda Lag om beskattning av

privatinförsel ,

dels att 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Resande som till Sverige för

privatbruk för in nedan angivna

alkoholdrycker och tobaksvaror

från ett annat land som är medlem

i Europeiska unionen skall, om

inte annat följer av 2 §, betala skatt

med

En enskild person som har

förvärvat nedan angivna alko-

holdrycker och tobaksvaror för sitt

eller sin familjs personliga bruk

och som själv transporterar dem

till Sverige från ett annat EG-land

skall, om inte annat följer av 2 §,

betala skatt med

196 kronor/liter för spritdryck,

45 kronor/liter för starkvin,

27 kronor/liter för vin,

8 kronor/liter för starköl,

88 öre/styck för cigaretter,

56 öre/styck för cigariller och cigarrer och

630 kronor/kg för röktobak.

I denna lag förstås med

spritdryck: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger

22 volymprocent,

starkvin: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 15 men inte

22 volymprocent, samt mousserande vin,

vin: annat vin än starkvin samt annan alkoholdryck med en alkoholhalt

som överstiger 3,5 men inte 15 volymprocent och som inte är starköl,

starköl: öl med en alkoholhalt som överstiger 3,5 volymprocent och

cigarill: cigarrer med en högsta vikt av 3 gram per styck.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förteckning över remissinstanser beträffande

betänkandet Införsel av beskattade varor

Efter remiss har följande lämnat yttrande över utredningens förslag:

Kammarrätten i Göteborg, Kammarrätten i Sundsvall, Länsrätten i Skåne

län, Länsrätten i Dalarnas län, Tullverket, Riksskatteverket, Sveriges

Industriförbund, Sprit & Vinleverantörernas förening, Svensk Handel

och Tjänsteföretagen, Svenska Bryggareföreningen, Svenska Petroleum

Institutet, Systembolaget.

Alkoholinspektionen, Föreningen Sveriges Fria Bryggerier, Sveriges

Köpmannaförbund, Sveriges Livsmedelshandlareförbund, Swedish

Match och Vin & Sprit AB har inte hörsammat remissen.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

 tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1563) om tobaksskatt

dels att 9 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 a §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 10 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 13 eller 14 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 15 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 16 §,

5. i annat fall än som avses i 1

3, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor, om varorna

skall användas för annat än privat

bruk,

5. i annat fall än som avses i 1

4, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar skattepliktiga varor.

Skattskyldighet föreligger inte

för varor som förs in till Sverige

under sådana omständigheter att

förutsättningar skulle finnas att

medge återbetalning av skatten

enligt 31d §.

9 a §

Skattskyldighet enligt 9 § 5

föreligger inte för varor som förs

in till Sverige

1. under sådana omständig-

heter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 31 d §,

2. av en enskild person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-

land och som själv transporterar

dem till Sverige, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

3. som flyttgods av en enskild

person eller i yrkesmässig

befordran för en enskild person

som flyttar till Sverige, om

varorna är avsedda för dennes

eller dennes familjs personliga

bruk,

4. av en enskild person eller i

yrkesmässig befordran för en

enskild person som har förvärvat

varorna genom arv eller

testamente, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

5. som enstaka gåvoförsändelse

under yrkesmässig befordran från

en enskild person i ett annat EG-

land till en enskild person i

Sverige, om varorna är avsedda

för dennes eller dennes familjs

personliga bruk.

Regler om beskattning i vissa

fall av införsel enligt första stycket

2 finns i lagen (1994:1564) om

beskattning av viss privatinförsel.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

 alkoholskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1564) om alkoholskatt

dels att 8 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 9 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 12 och 13 §§,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 14 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 15 §,

5. i annat fall än som avses i 1

3, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor, om varorna

skall användas för annat än privat

bruk,

5. i annat fall än som avses i 1

4, från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot

skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar skattepliktiga varor,

7. annars i Sverige tillverkar etylalkohol.

Skattskyldighet föreligger inte

för varor som förs in till Sverige

under sådana omständigheter att

förutsättningar skulle finnas att

medge återbetalning av skatten

enligt 31 d §.

8 a §

Skattskyldighet enligt 8 § 5

föreligger inte för varor som förs

in till Sverige

1. under sådana omständig-

heter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 31 d §,

2. av en enskild person som har

förvärvat varorna i ett annat EG-

land och som själv transporterar

dem till Sverige, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

3. som flyttgods av en enskild

person eller i yrkesmässig

befordran för en enskild person

som flyttar till Sverige, om

varorna är avsedda för dennes

eller dennes familjs personliga

bruk,

4. av en enskild person eller i

yrkesmässig befordran för en

enskild person som har förvärvat

varorna genom arv eller

testamente, om varorna är

avsedda för dennes eller dennes

familjs personliga bruk,

5. som enstaka gåvoförsändelse

under yrkesmässig befordran från

en enskild person i ett annat EG-

land till en enskild person i

Sverige, om varorna är avsedda

för dennes eller dennes familjs

personliga bruk.

Regler om beskattning i vissa

fall av införsel enligt första stycket

2 finns i lagen (1994:1565) om

beskattning av viss privatinförsel.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt

 på energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi

dels att 4 kap. 1 och 11 §§, 5 kap. 2 och 3 §§ och 6 kap. 2 § samt

rubriken närmast före 4 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 4 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

4 kap.

1 §

Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt

(skattskyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är

1. den som i Sverige tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som

godkänts som upplagshavare enligt 3 §,

2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §,

3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §,

4. den som i annat fall än som

avses i 1-3 från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot

leverans av bränsle, om bränslet

skall användas för annat än privat

ändamål,

5. den som från ett annat EG-

land säljer och levererar bränsle

till en köpare i Sverige genom

distansförsäljning enligt 9 §,

6. annan än upplagshavare som

importerar bränsle från tredje land,

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp, och

8. den som för privat ändamål

för in bränsle till Sverige enligt

vad som anges i 11 §.

4. den som från ett annat EG-

land säljer och levererar bränsle

till en köpare i Sverige genom

distansförsäljning enligt 9 §,

5. den som i annat fall än som

avses i 1 4 från ett annat EG-land

till Sverige för in eller tar emot

leverans av bränsle,

6. annan än upplagshavare som

importerar bränsle från tredje land,

och

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp.

Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för

vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt

2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas

a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller

b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen

(1993:787), när båten används för privat ändamål.

Skattskyldighet föreligger inte

för bränsle som förs in till Sverige

1. i normal bränsletank på

motordrivet fordon eller till

fordonet kopplad släpvagn, fartyg

eller luftfartyg som används

yrkesmässigt om bränslet är avsett

att användas i motor på fordonet,

släpvagnen, fartyget eller

luftfartyget under transporten,

eller

2. under sådana omstän-

digheter att förutsättningar skulle

finnas att medge återbetalning av

skatten enligt 9 kap. 1 §.

Den som är skattskyldig enligt

första stycket 4 skall, innan

transporten av bränslet från det

andra EG-landet påbörjas, lämna

en redovisning över bränslet till

beskattningsmyndigheten samt hos

beskattningsmyndigheten ställa

säkerhet för betalning av skatten.

1 a §

Skattskyldighet enligt 1 § första

stycket 5 och 6 föreligger inte för

1. bränsle som förs in till

Sverige under sådana

omständigheter att förutsättningar

skulle finnas att medge

återbetalning av skatten enligt

9 kap. 1 §,

2. motorbränsle som förs in till

Sverige i normal bränsletank på

motordrivet fordon eller till

fordonet kopplad släpvagn, fartyg

eller luftfartyg som används

yrkesmässigt om bränslet är avsett

att användas i motor på fordonet,

släpvagnen, fartyget eller

luftfartyget under transporten,

3. motorbränsle som förs in till

Sverige för privat bruk i

fordonstank, bränsletank på fartyg

eller luftfartyg eller i reservdunk

som rymmer högst 10 liter.

Privat införsel

Övriga skattskyldiga

11 §

Den som för privat ändamål för

in bränsle till Sverige från ett

annat EG-land är skyldig att

betala skatt för bränslet, om han

inte visar att skatt har betalats för

det i Sverige, när det är fråga om

1. flytande bränsle som är avsett

för uppvärmning och som förs in

på annat sätt än genom

distansförsäljning enligt 9 §, eller

2. motorbränsle som förs in på

annat sätt än i fordonstank,

bränsletank på fartyg eller

luftfartyg eller i reservdunk som

rymmer högst 10 liter.

Första stycket gäller även den

för vars räkning införseln äger

rum.

Den som är skattskyldig enligt

1 § första stycket 5 skall, innan

bränslet transporteras från det

andra EG-landet, anmäla bränslet

till beskattningsmyndigheten och

ställa säkerhet för betalning av

skatten.

5 kap.

2 §

Skattskyldigheten inträder

1. för varumottagare som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första stycket

2, när han tar emot leverans av bränsle,

2. för skatterepresentant som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 3, när köparen tar emot leverans av bränsle, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 4

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

3 §

Skattskyldigheten inträder

1. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5,

när bränslet av honom levereras

till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt

4 kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp,

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 8,

när bränslet förs in till Sverige,

och

4. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket 1

eller 2 när

1. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 4,

när bränslet av honom levereras

till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt

4 kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket 1

eller 2 när

a) bränsle av honom levereras till en köpare som inte är registrerad

eller till eget försäljningsställe för detaljförsäljning som inte utgörs av

depå eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning, eller

b) han upphör att vara registrerad, varvid han är skyldig att betala skatt

för det bränsle som då ingår i hans lager och som inte redan har

beskattats.

6 kap.

2 §

Oregistrerad varumottagare skall lämna deklaration för varje leverans

av bränsle som han tagit emot och för vilket han är skyldig att betala

skatt. Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten

senast fem dagar efter den dag då han tog emot leveransen av bränslet.

Den som är skattskyldig enligt 4

kap. 1 § första stycket 4 eller 8

skall lämna deklaration när

bränslet förs in till Sverige.

Deklarationen skall ha kommit in

till beskattningsmyndigheten

senast fem dagar efter den dag då

bränslet fördes in till Sverige.

Den som är skattskyldig enligt 4

kap. 1 § första stycket 5 skall

lämna deklaration när bränslet förs

in till Sverige. Deklarationen skall

ha kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då

bränslet fördes in till Sverige.

Den som tillverkar eller bearbetar bränslen som avses i 1 kap. 3 a §

utan att vara godkänd upplagshavare skall lämna deklaration när bränslet

tillverkas eller bearbetas. Deklarationen skall ha kommit in till

beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter den dag varan

tillverkades eller bearbetades.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

 beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

 tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

 unionen

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen

dels att i 2 och 7 §§ ordet resande skall bytas ut mot en enskild

person ,

dels att rubriken till lagen skall lyda Lag om beskattning av viss

privatinförsel ,

dels att 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Resande som till Sverige för

privatbruk för in nedan angivna

alkoholdrycker och tobaksvaror

från ett annat land som är medlem

i Europeiska unionen skall, om

inte annat följer av 2 §, betala skatt

med

En enskild person som har

förvärvat nedan angivna alko-

holdrycker eller tobaksvaror och

som själv transporterar dem till

Sverige från ett annat EG-land, för

sitt eller sin familjs personliga

bruk, skall, om inte annat följer av

2 §, betala skatt med

196 kronor/liter för spritdryck,

45 kronor/liter för starkvin,

27 kronor/liter för vin,

8 kronor/liter för starköl,

88 öre/styck för cigaretter,

56 öre/styck för cigariller och cigarrer och

630 kronor/kg för röktobak.

I denna lag förstås med

spritdryck: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger

22 volymprocent,

starkvin: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 15 men inte

22 volymprocent, samt mousserande vin,

vin: annat vin än starkvin samt annan alkoholdryck med en alkoholhalt

som överstiger 3,5 men inte 15 volymprocent och som inte är starköl,

starköl: öl med en alkoholhalt som överstiger 3,5 volymprocent och

cigarill: cigarrer med en högsta vikt av 3 gram per styck.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1999-05-18

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Gertrud

Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN]

Enligt en lagrådsremiss den 29 april 1999 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt,

2. lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt,

3. lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi,

4. lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel

av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Petter

Classon

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 juni 1999

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:127 Införsel av beskattade

varor

1 Lydelse enligt bet. 1998/99:SkU21.

1 Lydelse enligt bet. 1998/99:SkU21.

Prop. 1998/99:127

3

1

36

56

Prop. 1998/99:127

Bilaga 1

45

56

Prop. 1998/99:127

Bilaga 2

46

56

Prop. 1998/99:127

Bilaga 3

55

56

Prop. 1998/99:127

Bilaga 4

56

56

Prop. 1998/99:127

Bilaga 5

57

1

Prop. 1998/99:127