Regeringens proposition

1994/95:44

Konkurrensverkets ställning i överklagande ärenden enligt konkurrenslagen

(1993:20), m.m.

Prop.

1994/95:44

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Sten Heckscher

 (Näringsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ny bestämmelse bli införd i konkurrenslagen som

innebär att Stockholms tingsrätt och Marknadsdomstolen, när beslut av

Konkurrensverket har överklagats, inte får ändra verkets beslut utan att verket

har fått tillfälle att yttra sig i målet. Vidare föreslås en bestämmelse om att

Konkurrensverket skall få överklaga beslut av tingsrätten som innebär att denna

ändrar verkets beslut. Förslag till vissa ändringar i lagen om marknadsdomstol

m.m. läggs också fram. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1

januari 1995.

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

- lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20),

- lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (1993:20)

 dels att 63 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 65 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

63 §

Domar och beslut av Stockholms tingsrätt i följande mål och ärenden får

överklagas hos Marknadsdomstolen:

 1. ålägganden enligt 23 § andra stycket och 25 §,

 2. konkurrensskadeavgift enligt 26 §,

 3. kvarstad enligt 32 §,

 4. företagsförvärv enligt 34, 36, 41 och 43 §§,

 5. undersökningar enligt 47 och 48 §§, och

 6. prövning av överklaganden enligt 60 §.

Beslut under rättegången i frågor som avses i 25, 32 eller 41 § skall överklagas

särskilt. Ett beslut enligt 32 eller 41 § som meddelats innan rättegång har

inletts skall överklagas som om beslutet meddelats under rättegång.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Beslut som avses i första

 stycket 6 får överklagas

 även av

 Konkurrensverket om

 tingsrätten ändrat verkets

 beslut.

 65 a §

 Beslut i frågor som avses

 i 60 § första stycket får

 inte ändras av domstol

 utan att

 Konkurrensverket har

 lämnats tillfälle att

 yttra sig.

_____

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995 och tillämpas endast i de fall

Konkurrensverkets beslut meddelats efter utgången av år 1994.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.

 Härigenom föreskrivs att 13, 14 och 15 §§ lagen (1970:417) om Marknadsdomstol

m.m.[1] skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 §[2]

Ansökan görs skriftligen om förbud eller åläggande enligt 2-4 §§

marknadsföringslagen (1975:1418), 1 § lagen (1971:112) om avtalsvillkor i

konsumentförhållanden, 1 § lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan

näringsidkare eller 5-9 §§ eller 12 § tredje stycket produktsäkerhetslagen

(1988:1604) eller 3 § lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende

avseende offentlig upphandling. Av ansökan skall de skäl framgå på vilka ansökan

grundas och den utredning som sökanden åberopar.

Sökanden och hans

motpart skall beredas

tillfälle att vid

sammanträde inför

Marknadsdomstolen lägga

fram sina synpunkter

och förebringa den

utredning de vill

åberopa.

 14 §[3]

 Sökanden och hans motpart

 skall beredas tillfälle

 att vid sammanträde inför

 Marknadsdomstolen lägga

 fram sina synpunkter och

 förebringa den utredning

 de vill åberopa.

I mål enligt marknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor

i konsumentförhållanden och produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall

Konsumentombudsmannen kallas till sammanträde, även om han inte är sökande.

Vidare skall den som medverkar enligt 13 a § kallas till sammanträde. I mål

enligt lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseende

offentlig upphandling skall Konkurrensverket kallas till sammanträde, även om

verket inte är sökande.

Före sammanträde kan muntlig eller skriftlig förberedelse äga rum i den

utsträckning domstolen bestämmer.

Mål får avgöras och dom

med anledning av

särskild prövning enligt

15 a § meddelas utan

sammanträde enligt 14 §

första stycket, om

tillfredsställande

utredning föreligger och

part inte begär

sammanträde. Ansökan som

uppenbart inte förtjänar

avseende får avslås utan

sådant sammanträde.

15 §[4]

 Mål får avgöras och dom med

 anledning av särskild

 prövning enligt 15 a §

 meddelas utan sammanträde

 enligt 14 § första

 stycket, om

 tillfredsställande

 utredning föreligger och

 part inte begär

 sammanträde. Ansökan som

 uppenbart inte förtjänar

 avseende får avslås utan

 sådant sammanträde.

Fråga om förbud eller åläggande enligt 13 § marknadsföringslagen (1975:1418),

5 § lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, 21 §

produktsäkerhetslagen (1988:1604) eller 4 § lagen (1994:615) om ingripande mot

otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling får prövas utan sammanträde

enligt 14 § första stycket.

Förbud eller åläggande som avses i andra stycket får inte beslutas utan att den

som förbudet eller åläggandet avser fått tillfälle att yttra sig i frågan,

såvida det inte finns anledning anta, att han avvikit eller eljest håller sig

undan. I ett mål om åläggande eller förbud enligt 5-9 §§ eller 12 § tredje

stycket produktsäkerhetslagen får Marknadsdomstolen dock även i annat fall

omedelbart meddela beslut enligt 21 § samma lag, om synnerliga skäl föreligger.

___________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Konkurrenslagen (1993:20) trädde i kraft den 1 juli 1993. De materiella

konkurrensreglerna i lagen är utformade efter förebild från EU:s

konkurrensregler i Romfördraget och EES-avtalets konkurrensregler. Det innebär

principiella förbud mot dels samarbete mellan företag som har till syfte att

begränsa konkurrensen på den svenska marknaden på ett märkbart sätt eller som

ger detta resultat (6 §), dels missbruk från ett eller flera företags sida av en

dominerande ställning på den svenska marknaden (19 §).

 Överträdelser av förbuden kan medföra skadeståndsskyldighet och skyldighet att

betala s.k. konkurrensskadeavgift. Frågor om sådan avgift prövas i första

instans av Stockholms tingsrätt på talan av Konkurrensverket. En överträdelse

av förbudet i 6 § kan vidare innebära att det aktuella avtalet eller

avtalsvillkoret blir civilrättsligt ogiltigt. Frågor om skadeståndskyldighet och

ogiltighet liksom om utdömande av viten som förelagts med stöd av

konkurrenslagen prövas av de allmänna domstolarna.

 Från förbudet i 6 § mot konkurrensbegränsande samarbete mellan företag kan

undantag medges i enskilda fall av Konkurrensverket. Undantag från förbudet

gäller också, enligt särskilda föreskrifter, för vissa grupper av avtal, s.k.

gruppundantag (se 17 § konkurrenslagen, SFS 1993:72-80 och Regeringens

förordningsmotiv 1993:1).

 Möjlighet finns för ett företag att efter ansökan hos Konkurrensverket få en

förklaring om att förbuden i lagen inte är tillämpliga, s.k.

icke-ingripandebesked.

 Om det behövs för att Konkurrensverket skall kunna fullgöra sina uppgifter

enligt lagen får verket vid vite ålägga företag och andra att bl.a.

tillhandahålla uppgifter och handlingar samt inställa sig för förhör på tid och

plats som verket bestämmer.

 Konkurrensverket kan besluta om åläggande vid vite att upphöra med en pågående

överträdelse av lagens förbud.

 Konkurrensverkets beslut om undantag, icke-ingripandebesked och vitesålägganden

får överklagas hos Stockholms tingsrätt. Tingsrättens avgöranden får överklagas

hos Marknadsdomstolen.

 Konkurrensverket har i en skrivelse till regeringen den 5 november 1993 anfört

att rättsläget får anses oklart när det gäller vilken ställning verket har vid

handläggningen i Stockholms tingsrätt och Marknadsdomstolen vid prövning av

överklaganden av verkets beslut enligt konkurrenslagen.

 För att verket på ett tillfredsställande sätt skall kunna fullgöra de uppgifter

som ålagts verket enligt lagen - och för att säkerställa att föreliggande frågor

blir allsidigt belysta och domstolen ges ett fullständigt beslutsunderlag - är

det, enligt verket, absolut nödvändigt att verket har möjlighet att i

processerna yttra sig och bemöta vad klaganden anfört samt har möjlighet att

överklaga tingsrättens beslut till Marknadsdomstolen. Det sistnämnda är enligt

verket särskilt viktigt för möjligheten att skapa vägledande avgöranden av den

högsta domstolsinstansen.

 Konkurrensverket förordar att konkurrenslagen ändras och lämnar ett förslag

till lagändring. Enligt verket är saken så brådskande att det inte går att

avvakta en mer generell översyn av frågan i enlighet med Domstolsutredningens

betänkande (SOU 1991:106) Domstolarna inför 2000-talet (se angående sagda

betänkande avsnitt 4.3, nedan).

 Inom Näringsdepartementet har med anledning av Konkurrensverkets skrivelse

utarbetats en promemoria (PM 1994-06-28). Promemorians lagförslag finns i bilaga

1.

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss-instanserna finns

i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i Näringsdepartementet (dnr.

1054/94).

 I promemorian behandlas också under vilka förutsättningar Konkurrensverket bör

få genomföra undersökningar hos företag utan att dessa underrättas i förväg och

vad som i anslutning härtill bör gälla om kronofogdemyndighetens medverkan.

Såvitt avser dessa frågor föranleder remissutfallet ytterligare överväganden

varför något förslag i denna del inte läggs fram nu.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 22 september 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över

det lagförslag som finns i bilaga 3.

 Lagrådet har i yttrande den 3 oktober 1994 lämnat förslaget utan erinran.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. I den nu förslagna lagtexten har vissa

redaktionella ändringar gjorts i förhållande till lagrådsremissens lagförslag.

I denna proposition föreslås också vissa ändringar i lagen (1970:417) om

marknadsdomstol m.m. Det förslaget har lagrådsgranskats samtidigt med

regeringens förslag till ny marknadsföringslag och därvid lämnats utan erinran.

Lagrådets yttrande finns tillgängligt i Civildepartementet (dnr.C93/764).

Ändringarna i marknadsdomstolslagen behandlas i författningskommentaren, avsnitt

7.2.

4 Gällande ordning

4.1 Konkurrenslagens regler

Det skall inledningsvis betonas att det som här behandlas är de fall när

Konkurrensverkets beslut har överklagats. Detta måste skiljas från de fall när

verket för talan inför tingsrätten t.ex. i mål om konkurrensskade-avgift eller

om tillstånd att genomföra en undersökning hos ett företag. I de sistnämnda

fallen uppkommer inga problem av det slag som här diskuteras eftersom verket i

sådana fall uppträder som part med allt vad detta innebär i fråga om rätt att

överklaga m.m.

 Ett flertal av Konkurrensverkets beslut enligt konkurrenslagen får överklagas

hos Stockholms tingsrätt. Enligt 60 § får således verkets beslut angående

undantag, icke-ingripandebesked och ålägganden i där angivna avseenden

överklagas hos tingsrätten. Besluten får, enligt paragrafens andra stycke, bara

överklagas av företag som berörs av beslutet. Härav följer, enligt motiven, att

även andra företag än de som kan sägas vara parter i ärendet har rätt att

överklaga, om de berörs av beslutet. Hit kan höra konkurrerande företag men

också företag i senare eller tidigare säljled som berörs mer direkt av beslutet

(prop. 1992/93:56 s. 114).

 Enligt 63 § första stycket 6 konkurrenslagen får beslut av Stockholms tingsrätt

som avser prövning av överklaganden enligt 60 § överklagas hos

Marknadsdomstolen.

 När det gäller handläggningen vid tingsrätten och i Marknadsdomstolen av frågor

som avser beslut av Konkurrensverket som överklagats, tillämpas enligt 64 §, om

inget annat följer av konkurrenslagen, lagen (1946:807) om handläggning av

domstolsärenden (ärendelagen) respektive 52 kap. rättegångsbalken.

 I 65 § konkurrenslagen föreskrivs att för Konkurrensverket som part i mål och

ärenden enligt lagen gäller, i fråga om föreläggande för part och parts utevaro,

vad som i rättegångsbalken är föreskrivet för åklagare.

 Avslutningsvis bör här 69 § konkurrenslagen nämnas. Där meddelas bestämmelser

om kumulation av mål och ärenden. Enligt denna paragraf finns möjlighet att i

samma rättegång handlägga ärenden om överklagade beslut av Konkurrensverket,

t.ex. om undantag eller icke-ingripandebesked, och mål om

konkurrensskadeavgift, när dessa gäller samma avtal eller förfarande och

frågorna är uppe samtidigt hos tingsrätten eller Marknadsdomstolen.

4.2 Rättsläget

Konkurrenslagen innehåller ingen bestämmelse som ger Konkurrensverket ställning

som part vid tingsrätten när verkets beslut har överklagats och inte heller

någon bestämmelse om rätt för verket att i dessa fall överklaga tingsrättens

beslut. Inte heller ärendelagen eller rättegångsbalken ger något stöd för att

Konkurrensverket skulle ha sådan partsställning och rätt att överklaga. På grund

härav måste den slutsatsen dras att Konkurrensverket enligt gällande rätt inte

har ställning av part vid tingsrätten eller i Marknadsdomstolen vid överprövning

av verkets beslut och inte heller har rätt att i dessa fall överklaga tings-

rättens beslut hos Marknadsdomstolen. Processerna i tingsrätten och Marknads-

domstolen är således i dessa fall av enpartskaraktär och för att åstadkomma vad

Konkurrensverket begärt krävs därför en lagändring.

4.3 Domstolsutredningens betänkande

Frågan om förvaltningsmyndighets ställning i processen när dess beslut

överklagats har behandlats utförligt i Domstolsutredningens betänkande (SOU

1991:106) Domstolarna inför 2000-talet (se bl.a. s. 480 ff.).

 I betänkandet föreslås en för allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol

gemensam förfarandelag ersätta bl.a. ärendelagen och förvaltningsprocesslagen

(1971:291). Lagförslaget innehåller regler om att domstolen skall få uppdra åt

en förvaltningsmyndighet som har beslutat i saken att som part företräda det

allmännas intressen i målet, om den enskilde parten inte redan har en motpart.

En förvaltningsmyndighet som själv beslutat i saken eller som är överordnad

sådan myndighet får också självmant inträda som part i förfarandet (14 §). En

förvaltningsmyndighet, vars beslut överklagats till länsrätten eller

kammarrätten, skall få överklaga domstolens beslut i saken, om domstolen ändrat

myndighetens beslut och ingen annan myndighet enligt särskild bestämmelse har

rätt att överklaga (37 § andra stycket). Undantag från vad som nu sagts skall

dock gälla beträffande sekretessmål.

 Betänkandet har remissbehandlats och en sammanställning av remissvaren har

publicerats i promemorian Ds 1993:5. Det stora flertalet av de remissinstanser

som har yttrat sig över förslaget i nyss redovisade delar tillstyrker

utredningens förslag. Någon instans vill att man går ännu längre och tillskapar

en obligatorisk tvåpartsprocess, i stället för, såsom utredningen föreslår, en

fakultativ tvåpartsprocess. Några remissinstanser avstyrker dock förslaget

eftersom de anser det vara oförenligt med hänsyn till kraven på opartiskhet och

saklighet för en beslutsmyndighet att uppträda som part i samma ärende som man

tidigare beslutat i (Ds 1993:5 s.1131 ff.).

 På grundval av Domstolsutredningens nämnda betänkande bereds för närvarande

inom Justitiedepartementet frågan om att dels ersätta den nuvarande ärendelagen

med en ny lag dels revidera förvaltnings-processlagen. Därvid aktualiseras

frågor av det slag som här diskuteras. Avsikten är att en departementspromemoria

med förslag till en ny ärendelag skall remissbehandlas under innevarande år och

en proposition överlämnas till riksdagen under våren 1995. Den nya lagen torde

tidigast kunna träda ikraft den 1 juli 1995.

5 Konkurrensverkets ställning när dess beslut har överklagats

Regeringens förslag: I konkurrenslagen införs

bestämmelser om att Stockholms tingsrätt och

Marknadsdomstolen inte får ändra Konkurrensverkets

beslut i frågor som avses i 60 § första stycket utan

att verket har haft tillfälle att yttra sig i målet

och om att Konkurrensverket skall ha rätt att

överklaga tingsrättens beslut.

Promemorians förslag: I konkurrenslagen införs en bestämmelse om att

Konkurrensverket alltid som part skall företräda det allmännas intressen vid

Stockholms tingsrätt och i Marknadsdomstolen när beslut av verket enligt lagen

har överklagats. Genom denna partsställning får Konkurrensverket också rätt att

till Marknadsdomstolen överklaga beslut av tingsrätten som innebär att denna

ändrar verkets beslut.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom en har tillstyrkt eller inte

haft någon invändning mot promemorians förslag. Stockholms universitet har

tillagt att lagändringen bör ses som ett provisorium i avbidan på en närmare

översyn av processordningen i konkurrensmål. Sveriges Advokatsamfund har motsatt

sig att Konkurrensverket skall få ställning av part vid tingsrätten när beslut

av verket har överklagats. I rättsfrågor bör dock, enligt Advokatsamfundet,

Konkurrensverket få inträda som part för att överklaga beslut av tingsrätten;

ärendet bör dock inte komma under Marknadsdomstolens prövning om det inte är av

synnerlig vikt för rättstillämpningen att talan prövas av Marknads-domstolen.

Som skäl för sin inställning har Advokatsamfundet åberopat bl.a. att något

praktiskt behov av en lagändring inte påvisats varför regeringens

ställningstagande till Domstolsutredningens betänkande bör avvaktas och att

förslaget leder till att handläggningen av frågor om undantag etc. fördröjs till

men för företagen.

Skälen för regeringens förslag: Som framgått i avsnitt 4.2 är Konkurrensverket

enligt nuvarande regler inte part vid Stockholms tingsrätt eller i

Marknadsdomstolen när verkets beslut enligt konkurrenslagen har överklagats.

 Det kan förekomma att två eller flera företag vars samarbete är föremål för

Konkurrensverkets prövning har olika uppfattning om huruvida samarbetet skall

beviljas undantag enligt 8 § konkurrenslagen eller inte. Det kan således tänkas

att ett företag, under åberopande av att ett avtal är ogiltigt enligt 7 §

konkurrenslagen, vill komma ifrån ett avtalsförhållande eller få detta ändrat

och därför hävdar att undantag inte skall beviljas. I ett sådant fall torde

företagen i avtalet vara motparter vid domstolsprövningen av verkets beslut. En

situation där två eller flera företag är motparter i processen torde också kunna

uppkomma i de fall ett konkurrerande företag eller ett företag i ett annat

säljled överklagar ett beslut av Konkurrensverket med stöd av 60 § andra stycket

konkurrenslagen. I de allra flesta fall när Konkurrensverkets beslut överklagats

torde dock alla de inblandade företagen eftersträva samma ändring av verkets

beslut. Handläggningen i domstolarna sker därför oftast i en enpartsprocess.

 En följd av att det är fråga om en enpartsprocess är att domstolarna får ett

större utredningsansvar än vad som annars hade varit fallet. Detta torde i viss

mån kunna bidra till att de överklagade frågorna blir väl belysta och till att

det allmännas intresse av en fungerande konkurrens blir tillgodosett. Om

domstolen är aktiv i utredningshänseende kan emellertid tilltron till domstolens

opartiskhet komma i fara.

 Flera av de frågor som kan överklagas till domstol är dessutom komplicerade.

Således krävs det ofta, vid prövningen av dem, ingående kännedom om

förhållandena på enskilda marknader och dessas funktionssätt. Sådan kännedom kan

naturligtvis vara erforderlig också vid bedömningen av omständigheter som

åberopas av företagen först vid domstolsprövningen.

 Domstolarnas avgöranden enligt konkurrenslagen har tillsammans stor betydelse

för konsumentintresset och samhällsekonomin. Många av dem är också betydelse-

fulla för näringslivet som sådant, inte minst genom att domstolsavgörandena

ytterst ger innehåll åt de förhållandevis allmänt formulerade bestämmelserna i

lagen.

 Det finns som nämnts vissa allmänna skäl som talar mot att en beslutsmyndighet

ges partsställning och fullföljdsrätt. Till dessa kan läggas att det med en

sådan ordning kan dröja längre innan ett slutligt avgörande föreligger. Enligt

regeringens mening är dock dessa skäl i det nu aktuella fallet inte tillräckligt

starka för att uppväga fördelarna med att Konkurrensverket ges en mer aktiv roll

i processen.

 Det anförda leder till slutsatsen att Konkurrensverket bör ges möjlighet att

aktivt delta i och påverka också de mål och ärenden som kommer under domstols

prövning genom att verkets beslut överklagas. Verket bör därför ges möjlighet

att yttra sig i domstolsprocessen och ha rätt att överklaga tingsrättens

avgörande till Marknadsdomstolen om tingsrätten ändrar verkets beslut. Eftersom

Konkurrensverkets uppgift är att tillvarata det allmännas intressen bör det i

dessa avseenden vara utan betydelse om den som överklagat verkets beslut redan

har en enskild motpart i processen. Av samma skäl bör verkets möjligheter att

överklaga tingsrättens beslut till Marknadsdomstolen inte inskränkas till att

avse frågor av prejudikatintresse.

 Med hänsyn till att konkurrenslagen är en ny lag som har stor betydelse för

näringslivet är det viktigt att det redan från början utbildas en tillförlitlig

praxis på området. Det finns tidsvinster att göra genom en separat lösning för

konkurrenslagen. Det är därför inte lämpligt att, som Advokatsamfundet förordat,

avvakta den generella översyn av frågan som pågår på grundval av Domstolsutred-

ningens betänkande. I stället bör saken nu regleras genom nya bestämmelser i

konkurrenslagen.

 Enligt regeringens mening är det i detta lagstiftningsärende inte nödvändigt

att föregripa den fortsatta beredningen av Domstolsutredningens förslag genom

att ta ställning till frågan om förfarandet bör utformas som en fakultativ eller

obligatorisk tvåpartsprocess. De behov som finns av att ge Konkurrensverket

möjlighet att delta i domstolsprocessen kan i stället tillgodoses om verket

dels ges möjlighet att yttra sig i processen dels ges rätt att överklaga

Stockholms tingsrätts beslut. Den förstnämnda regeln kan efter mönster av 52

kap. 7 § rättegångsbalken utformas så att domstolarna inte får ändra

Konkurrensverkets beslut utan att verket har beretts tillfälle att yttra sig

över vad klaganden anfört; verket torde knappast ha något intresse av att yttra

sig i de fall tingsrätten fastställer beslutet. Om verket med stöd av den

föreslagna bestämmelsen överklagar tingsrättens beslut, får det automatiskt

partsställning inför Marknadsdomstolen.

 Lösningen bör betraktas som provisorisk i så måtto att frågorna om

Konkurrensverkets medverkan i domstolsförfarandet kan behöva tas upp på nytt i

samband med de mera allmänna överväganden som behöver göras i anslutning till

nyregleringen av förfarandet i domstolsärenden.

 De bestämmelser som nu föreslås föranleder inga särskilda överväganden med

avseende på de regler med anknytning till Konkurrensverkets ställning i

processen som redovisats i avsnitt 4.1.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Den föreslagna ändringen bör träda i kraft den 1 januari 1995. För att olika

regler inte skall gälla under handläggningen av ett ärende bör dock de nya

bestämmelserna endast tillämpas i de fall Konkurrensverkets beslut meddelats

efter ikraftträdandet.

6 Kostnader

Förslaget medför vissa kostnader för Konkurrensverket. Uppgiften att förbereda

och driva processerna torde därvid vara mest belastande. För Marknadsdomstolens

del kan det nya systemet innebära att ytterligare ärenden förs till domstolen.

 Regeringens bedömning är att kostnaderna för berörda myndigheters egna insatser

kommer att kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

63 §

Genom det nya tredje stycket ges Konkurrensverket rätt att överklaga Stockholms

tingsrätts beslut i ärenden som avser prövning av över-klaganden enligt 60 § om

tingsrätten ändrat verkets beslut.

 Denna rätt gäller oavsett om den part som haft framgång vid tingsrätten redan

har en motpart som kan överklaga beslutet.

 Med uttrycket "även" markeras att bestämmelsen inte påverkar den rätt att

överklaga som andra kan ha till följd av partsställningen och utgången vid

tingsrätten (jfr. 60 § andra stycket och avsnitt 5 ovan).

 Om Konkurrensverket överklagar tingsrättens beslut får verket ställning av part

inför Marknadsdomstolen.

65 a §

I paragrafen föreskrivs att domstol inte får ändra Konkurrensverkets beslut i

frågor som avses i 60 § första stycket utan att verket har fått tillfälle att

yttra sig i målet.

 I första hand avses med "domstol" Stockholms tingsrätt. Om tingsrätten inte

ändrar Konkurrensverkets beslut kan ärendet dock genom överklagande av annan

komma under Marknadsdomstolens prövning. I sådana fall följer också av

paragrafen att Marknadsdomstolen inte får ändra tingsrättens beslut utan att

först ge verket tillfälle att yttra sig. Det spelar härvid ingen roll om verket

har beretts tillfälle att yttra sig vid tingsrätten eller inte. Om det är

Konkurrensverket som överklagat tingsrättens beslut saknar denna paragraf

självfallet betydelse vid handläggningen i Marknadsdomstolen.

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.

13-15 §§

Genom ändringarna rättas till vissa icke avsedda ändringar i 13-15 §§ i deras

lydelse från den 1 juli 1994 (SFS 1994:616). Ändringarna innebär att sista

styckena i 13 och 14 §§ återfår den placering i 14 resp. 15 §, som de haft

tidigare och rätteligen bör ha. De icke avsedda ändringarna tillkom i samband

med riksdagens beslut i maj 1994 om lag om ingripande mot otillbörligt beteende

avseende offentlig upphandling (prop. 1993/94:222, bet. 1993/94:FiU22, rskr.

1993/94:383). Bakgrunden är följande.

 Regeringen beslöt den 7 oktober 1993 att lägga fram en proposition om

ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling (prop.

1993/94:35). Däri föreslogs dels en ny lag om ingripande mot otillbörligt

beteende avseende offentlig upphandling, dels en lag om ändring i lagen om

Marknadsdomstol m.m. Det senare förslaget innebar smärre tillägg i 1 och 13-15

§§ föranledda av Marknadsdomstolens uppgifter enligt det förstnämnda förslaget.

Lagförslagen hade granskats av Lagrådet efter beslut av regeringen den 15 juli

1993 om att inhämta Lagrådets yttrande. Lagförslagen i propositionen följde

Lagrådets förslag till vissa ändringar, huvudsakligen i redaktionellt avseende

(prop. 1993/94:35 s.23).

 Vid framställandet av propositionen kom genom misstag vid ordbehandlingen det

till riksdagen framlagda förslaget till ändringar i lagen om Marknadsdomstol

m.m. att innefatta också icke avsedda textförflyttningar i 13-15 §§. Första

stycket i 14 § (enligt lydelse SFS 1993:22) flyttades således till 13 § som ett

sista stycke och första stycket i 15 § (enligt lydelse SFS 1993:22) flyttades

till 14 § som ett sista stycke. Att detta skedde oavsiktligt framgår tydligt.

Förslaget skiljer sig i detta avseende från lagrådsremissen. I propositionens

uppgifter om paragrafernas gällande lydelse är styckena felplacerade. Vidare har

genom textförflyttningen vissa hänvisningar i lagen blivit felaktiga.

 Misstaget upptäcktes inte vid behandlingen i riksdagen men kom dock inte att då

påverka lagens utformning, eftersom riksdagen i december 1993 beslöt att avslå

propositionen (bet. 1993/94:FiU5, rskr. 1993/94:84). Regeringen beslöt

emellertid den 24 mars 1994 att genom prop. 1993/94:222 på nytt föreslå

riksdagen dessa lagförslag med den enda skillnaden att tidpunkten för

ikraftträdandet flyttades fram till den 1 juli 1994. Den tidigare avslagna prop.

1993/94:35 fogades som en bilaga till den nya propositionen och samma lagtext

med den felaktiga avfattningen förelades riksdagen på nytt. Inte heller denna

gång kom de felaktiga textförflyttningarna att upptäckas. Riksdagen kom

därigenom att anta även de icke avsedda ändringarna av 13-15 §§, som därmed fick

den i propositionen angivna lydelsen från den 1 juli 1994.

 Tillbakaflyttningen av de berörda styckena i 13 och 14 §§ bör träda i kraft den

1 januari 1995.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (1993:20)

 dels att 53 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 65 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

65 a §

 Konkurrensverket företräder

 som part det allmännas

 intressen vid Stockholms

 tingsrätts och Marknadsdom-

 stolens prövning av frågor

 som avses i 60 § första

 stycket.

_______________________

1. Denna lag träder ikraft den 1 januari 1995.

2. De nya föreskrifterna i 65 a § skall tillämpas endast i de fall

Konkurrensverkets beslut meddelats efter utgången av år 1994.

Förteckning över remissinstanser

PM 1994-06-28 Konkurrensverkets ställning i överklagade ärenden enligt

konkurrenslagen (1993:20) m.m. (Näringsdepartementet, dnr. 1054/94)

Svea Hovrätt, Stockholms tingsrätt, Domstolsverket, Kommerskollegium,

Riksskatteverket, Marknadsdomstolen, Konkurrensverket, Stockholms universitet,

Länsstyrelsen i Uppsala län, Länsstyrelsen i Malmöhus län, Länsstyrelsen i

Jämtlands län, Konsumentverket, Sveriges Industriförbund, Grossistförbundet

Svensk Handel, Sveriges Köpmannaförbund, Företagarnas Riksorganisation, Sveriges

Advokatsamfund, Näringslivets delegation för marknadsrätt, Landsorganisationen i

Sverige, Tjänstemännens centralorganisation och Sveriges Akademikers

centralorganisation.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (1993:20)

 dels att 63 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 65 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

63 §

Domar och beslut av Stockholms tingsrätt i följande mål och ärenden får

överklagas hos Marknads-domstolen:

 1. ålägganden enligt 23 § andra stycket och 25 §,

 2. konkurrensskadeavgift enligt 26 §,

 3. kvarstad enligt 32 §,

 4. företagsförvärv enligt 34, 36, 41 och 43 §§,

 5. undersökningar enligt 47 och 48 §§, och

 6. prövning av överklaganden enligt 60 §.

Beslut under rättegången i frågor som avses i 25, 32 eller 41 § skall överklagas

särskilt. Ett beslut enligt 32 eller 41 § som meddelats innan rättegång har

inletts skall överklagas som om beslutet meddelats under rättegång.

 Beslut som avses i första

 stycket 6 får överklagas

 även av Konkurrensverket

 om tingsrätten ändrat

 verkets beslut.

 65 a §

 Konkurrensverkets beslut i

 frågor som avses i 60 §

 första stycket får inte

 ändras av domstol utan att

 verket har lämnats tillfälle

 att yttra sig.

_____

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995 och tillämpas endast i de fall

Konkurrensverkets beslut meddelats efter utgången av år 1994.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-10-03

Närvarande: f.d. regeringsrådet Magnus Sjöberg, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 22 september 1994 (Näringsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i konkurrenslagen (1993:20).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Jan[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Heckscher

________________________________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:44 Konkurrensverkets ställning i

överklagade ärenden enligt konkurrenslagen (1993:20), m.m.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1984:294.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1972:732.

 [2]Senaste lydelse 1994:616.

 [3]Senaste lydelse 1994:616.

 [4]Senaste lydelse 1994:616.