Regeringens proposition

1996/97:21

Nedsättning av socialavgifter, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 12 september 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en nedsättning av socialavgifterna. Förslagen har

aviserats tidigare (prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbets-

lösheten till år 2000, ändrade anslag för budgetåret 1995/96, finansiering m.m.)

och ingår som ett led i regeringens strävan att stimulera nyanställningar och

uppmuntra egenföretagande. Vid beräkning av arbetsgivaravgifter föreslås en

arbetsgivare få göra avdrag med högst 2 500 kr per månad. Om flera arbetsgivare

ingår tillsammans i en koncern skall de vid bedömningen av rätten till avdrag

anses som en arbetsgivare. Vid beräkning av egenavgifter föreslås den försäkrade

få göra avdrag med högst 9 000 kr per år. Vissa avdragsbegränsningar i form av

takregler föreslås för den som skall betala både arbetsgivaravgifter och

egenavgifter samt för delägare i handelsbolag.

 I propositionen föreslås också att särskild löneskatt skall tas ut på bidrag

som en arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse.

 Reglerna föreslås gälla från och med den 1 januari 1997.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 3

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659)

 om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster3

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381)

 om allmän försäkring 6

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691)

 om socialavgifter 11

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och kontrolluppgifter16

3 Ärendet och dess beredning 17

 3.1 Nedsättning av socialavgifter 17

 3.2 Särskild löneskatt på vinstandelsmedel 18

4 Nedsättning av socialavgifter 19

5 Särskild löneskatt på vinstandelsmedel 22

 5.1 Bakgrund 22

 5.2 Övervägande och förslag 24

6 Budgeteffekter 25

7 Författningskommentarer 25

 7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659)

 om särskild löneskatt på vissa förvärsinkomster25

 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381)

 om allmän försäkring 26

 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691)

 om socialavgifter 26

 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och kontrolluppgifter31

Bilaga 1 Lagförslagen i lagrådsremissen om nedsättning av

 socialavgifter 32

Bilaga 2 Lagrådets yttrande över lagförslagen i lagråds-

 remissen om nedsättning av socialavgifter36

Bilaga 3 Lagförslagen i lagrådsremissen om särskild löneskatt

 på vinstandelsmedel 41

Bilaga 4 Lagrådets yttrande över lagförslagen i lagrådsremissen

 om särskild löneskatt på vinstandelsmedel 50

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 12 september 1996 52

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster,

 2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

 3. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

 4. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-

uppgifter.

 Ärendet bör behandlas under innevarande riksmöte.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 Särskild löneskatt skall för varje år betalas till staten med 23,52 procent på

 1. lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är 65 år

eller äldre,

 2. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad avgångs-

bidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för arbetstagare,

 3. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller kommunalförbund som

arbetsgivare eller av Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund, det för kommunerna och landstingen

gemensamma organet för administration av personalpension eller Sjukvårdens och

socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under förutsättning att

arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal eller av annan arbetsgivare,

under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal och att

borgen tecknats i enlighet med vad som anges i punkt 20 e första stycket b av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370),

 4. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

 5. ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt grunder

som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer

till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller till

sjukbidrag,

-------------------------------------------------------

 6. ersättning som utgår på 6. ersättning som utgår på

grund av grund av

ansvarighetsförsäkring som ansvarighetsförsäkring som

åtnjuts enligt grunder som åtnjuts enligt grunder som

fastställts i kollektivavtal fastställts i

mellan arbetsmarknadens kollektivavtal mellan

huvudorganisationer till arbetsmarknadens huvud-

den del ersättningen utgår i organisationer till den

form av engångsbelopp som del ersättningen utgår i

inte utgör kompensation för form av engångsbelopp som

mistad inkomst. inte utgör kompensation för

 mistad inkomst,

 7. bidrag som en

 arbetsgivare lämnar till en

 sådan vinstandelsstiftelse

 som avses i 3 kap. 2 §

 andra stycket lagen

 (1962:381) om allmän

 försäkring eller en annan

 juridisk person med

 motsvarande ändamål med

 undantag för bidrag som

 Skattskyldig är den som lämnas till en pensions-

utgett sådan ersättning som eller personalstiftelse

avses i första stycket. enligt lagen (1967:531) om

 tryggande av

 pensionsutfästelse m.m.

 Skattskyldig är den som

 utgett sådan ersättning

 eller sådant bidrag som

 avses i första stycket.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§

lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 2 och 13.

-------------------------------------------------------

 Vid bestämmande av skatte-

underlaget enligt första

stycket 6 skall bortses från

ersättning för arbetsskada

som inträffat före utgången av

juni 1993 om ersättningen

avser tid därefter samt från

ersättning för arbetsskada

som inträffat före utgången av

år 1992 om skadan anmälts

till allmän försäkringskassa

efter utgången av juni 1993.

Detta gäller dock endast

ersättning som för en och

samme arbetstagare beräknas

på lönedelar som inte

överstiger sju och en halv

gånger basbeloppet enligt

1 kap. 6 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

-------------------------------------------------------

 Vid bestämmande av skatte-

underlaget enligt första

stycket 6 skall bortses från

ersättning för arbetsskada

som inträffat före utgången av

juni 1993 om ersättningen

avser tid därefter samt från

ersättning för arbetsskada

som inträffat före utgången av

år 1992 om skadan anmälts

till allmän försäkringskassa

efter utgången av juni 1993.

Detta gäller dock endast

ersättning som för en och

samme arbetstagare beräknas

på lönedelar som inte

överstiger sju och en halv

gånger basbeloppet enligt

1 kap. 6 § lagen om allmän

försäkring.

-------------------------------------------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på bidrag som

arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk person

med motsvarande ändamål efter ikraftträdandet. På bidrag som arbetsgivare lämnar

under år 1997 skall dock särskild löneskatt tas ut med 22,42 procent.

1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.

2 Lydelse enligt prop. 1995/96:209.

 3

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 2 §2

 Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad

kan antas komma att tills vidare få för eget arbete, antingen såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund

(inkomst av annat förvärvsarbete). Som inkomst av anställning räknas dock inte

ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller en utländsk

juridisk person, om arbetet har utförts i arbetsgivarens verksamhet utom riket.

I fråga om arbete som utförs utomlands av den som av en statlig arbetsgivare

sänts till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning bortses vid

beräkningen av sjukpenninggrundande inkomst från sådana lönetillägg som betingas

av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Som inkomst av anställning eller inkomst av annat

förvärvsarbete räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket

h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 §

första stycket 2-6 och fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster. Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas inte sådan

ersättning enligt gruppsjukförsäkring eller trygghetsförsäkring vid arbetsskada

som enligt 2 § första stycket lagen om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt. Den sjukpenninggrundande

inkomsten fastställs av försäkringskassan. Inkomst av anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till närmast lägre

hundratal kronor.

-------------------------------------------------------

 Vid beräkning av sjukpen- Vid beräkning av sjukpen-

ninggrundande inkomst ninggrundande inkomst

bortses från sådan inkomst avbortses från sådan inkomst

anställning och annat av anställning och annat

förvärvsarbete som överstigerförvärvsarbete som överstiger

sju och en halv gånger sju och en halv gånger

basbeloppet. Det belopp som basbeloppet. Det belopp

sålunda skall undantas skall som sålunda skall undantas

i första hand räknas av från skall i första hand räknas

inkomst av annat av från inkomst av annat

förvärvsarbete. Ersättning förförvärvsarbete. Ersättning för

utfört arbete i annan form änutfört arbete i annan form

pension räknas som inkomst än pension räknas som

av anställning, såvida inkomst av anställning,

ersättningen under ett år såvida ersättningen under

uppgår till minst 1 000 ett år uppgår till minst 1

kronor, även om mottagaren 000 kronor, även om

inte är anställd hos den som mottagaren inte är anställd

utger ersättningen. I nu hos den som utger

angivna fall skall den som ersättningen. I nu angivna

utför arbetet anses såsom fall skall den som utför

arbetstagare och den som arbetet anses såsom

utger ersättningen såsom arbetstagare och den som

arbetsgivare. Kan ersättning utger ersättningen såsom

för arbete för någon annans arbetsgivare. Kan

räkning under året inte antasersättning för arbete för

uppgå till minst 1 000 någon annans räkning under

kronor, skall ersättningen året inte antas uppgå till

från denne inte tas med vid minst 1 000 kronor, skall

beräkningen av den ersättningen från denne inte

sjukpenninggrundande tas med vid beräkningen av

inkomsten i annat fall än då den sjukpenninggrundande

den utgör inkomst av inkomsten i annat fall än då

näringsverksamhet. Vid den utgör inkomst av

beräkning av sjukpenning- näringsverksamhet. Vid

grundande inkomst av beräkning av sjukpenning-

anställning skall bortses grundande inkomst av

från ersättning som enligt 2 anställning skall bortses

a § skall anses som inkomst från ersättning som enligt 2

av annat förvärvsarbete samt a § skall anses som inkomst

ersättning som idrottsutövareav annat förvärvsarbete samt

får från sådan ideell föreningersättning som

som avses i 7 § 5 mom. lagen idrottsutövare får från sådan

(1947:576) om statlig ideell förening som avses i

inkomstskatt och som har 7 § 5 mom. lagen (1947:576)

till huvudsakligt syfte att om statlig inkomstskatt

främja idrottslig verksamhet och som har till

om ersättningen från huvudsakligt syfte att

föreningen under året inte främja idrottslig

kan antas uppgå till minst verksamhet, om ersättningen

ett halvt basbelopp. Vid från föreningen under året

beräkning av inte kan antas uppgå till

sjukpenninggrundande minst ett halvt basbelopp.

inkomst av anställning Vid beräkning av

bortses även från ersättning sjukpenninggrundande

från en stiftelse som har inkomst av anställning

till väsentligt ändamål att bortses även från ersättning

tillgodose ekonomiska från en stiftelse som har

intressen hos dem som är till väsentligt ändamål att

eller har varit anställda tillgodose ekonomiska

hos en arbetsgivare som intressen hos dem som är

lämnat bidrag till eller har varit anställda

stiftelsen hos en arbetsgivare som

(vinstandelsstiftelse), om lämnat bidrag till

ersättningen avser en sådan stiftelsen

anställd och inte utgör (vinstandelsstiftelse)

ersättning för arbete för eller en annan juridisk

stiftelsens räkning. Detta person med motsvarande

gäller dock endast om de ändamål, om ersättningen

bidrag arbetsgivaren lämnat avser en sådan anställd och

till stiftelsen varit inte utgör ersättning för

avsedda att vara bundna arbete för den juridiska

under minst tre kalenderår personens räkning. Detta

och att på likartade villkor gäller dock endast om de

tillkomma en betydande del bidrag arbetsgivaren lämnat

av de anställda. Om till den juridiska

arbetsgivaren är ett personen varit avsedda att

fåmansföretag eller ett vara bundna under minst

fåmansägt handelsbolag skall tre kalenderår och att på

vid beräkningen inte bortses likartade villkor

från ersättning som tillkomma en betydande del

stiftelsen lämnar till sådan av de anställda. Om

företagsledare eller delägarearbetsgivaren är ett

i företaget eller denne fåmansföretag eller ett

närstående person som avses ifåmansägt handelsbolag skall

punkt 14 av anvisningarna vid beräkningen inte

till 32 § bortses från ersättning som

kommunalskattelagen. Vid den juridiska personen

beräkning av sjukpenning- lämnar till sådan före-

grundande inkomst av tagsledare eller delägare i

anställning skall alltid företaget eller denne

bortses från ersättning från närstående person som avses

en vinstandelsstiftelse som i punkt 14 av

härrör från bidrag som arbets-anvisningarna till 32 §

givaren lämnat under åren kommunalskattelagen. Vid

1988-1991. beräkning av sjukpenning-

 grundande inkomst av

 anställning skall alltid

 bortses från ersättning från

 en vinstandelsstiftelse

 som härrör från bidrag som

 arbetsgivaren lämnat under

 åren 1988-1991.

 Beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten skall, där förhållandena

inte är kända för försäkringskassan, grundas på de upplysningar som kassan kan

inhämta av den försäkrade eller dennes arbetsgivare eller som kan framgå av den

uppskattning, som vid taxering gjorts av den försäkrades inkomst. Semesterlön

eller semesterersättning får inte inräknas i den sjukpenninggrundande inkomsten

till högre belopp än som motsvarar lön för utfört arbete utan sådan ersättning.

Inkomst av arbete för egen räkning får ej beräknas högre än som motsvarar skälig

avlöning för liknande arbete för annans räkning.

 11 kap.

 2 §3

 Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar eller

andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom arbetstagare i

allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersättning som inte

enligt 10 § uppbördslagen (1953:272) undantas vid beräkning av preliminär

A-skatt. Till sådan inkomst räknas dock inte från en och samme arbetsgivare

utgiven lön som under ett år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst

räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 § första

stycket 2-6 och fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster. I fråga om arbete som har utförts utomlands bortses vid

beräkningen av pensionsgrundande inkomst från sådana lönetillägg som betingas av

ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i sysselsättningslandet.

Såsom inkomst av anställning anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt sjukpenning

enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i

den mån ersättningen träder i stället för försäkrads inkomst såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för

merkostnader,

 d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

 e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode enligt

studiestödslagen (1973:349),

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning enligt de

för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid kommunal vuxenbildning (komvux), vid vuxenutbildning för

psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för invandrare

(sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är

att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån

regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen rörelse,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön.

-------------------------------------------------------

 I fråga om ersättning i I fråga om ersättning i

pengar eller andra pengar eller andra

skattepliktiga förmåner för skattepliktiga förmåner för

utfört arbete i annan form änutfört arbete i annan form

pension, i fråga om än pension, i fråga om

ersättning till ersättning till

idrottsutövare från visst idrottsutövare från visst

slag av ideell förening samt slag av ideell förening

i fråga om ersättning från samt i fråga om ersättning

vinstandelsstiftelse gäller från vinstandelsstiftelse

i tillämpliga delar bestäm- eller annan juridisk

melserna i 3 kap. 2 § andra person med motsvarande

stycket samt 2 a § tredje ändamål gäller i tillämpliga

och fjärde styckena. delar bestämmelserna i 3

 kap. 2 § andra stycket samt

 2 a § tredje och fjärde

 styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller annan

ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är bosatt utom

riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den försäkrade

sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3 kap. 2 a §

första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt

handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svenska

medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk juridisk

person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande inflytande över den

utländska juridiska personen, enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som

tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket,

om en utländsk beskickning här i riket enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses

som arbetsgivare.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1Lagen omtryckt 1982:120.

2Lydelse enligt prop. 1995/96:209.

3Senaste lydelse 1994:2072.

 4

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:691) om socialavgifter1

 dels att 2 kap. 4 och 6 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 2 kap. 5 a § och 3 kap.

5 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §2

 Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

 1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte uppgått

till 1 000 kronor,

 2. ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt 65 år,

 3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av barn

eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen motsvarar

sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som arbetsgivare får

uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring,

 4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

 5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som utförts i

hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte får göras vid

inkomsttaxeringen,

 6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som

arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

 8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till den del denna inte

räknas som lön enligt 11 kap. 2 § första stycket lagen om allmän försäkring,

 9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i skiljeförfarandet

är av utländsk nationalitet,

 10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen (1984:947) om

beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige inte utgör

skattepliktig intäkt,

 11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän försäkring,

 12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen

(1928:370),

 13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 2-6 lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt,

 14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan ideell förening

som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte uppgått till ett halvt basbelopp enligt lagen om

allmän försäkring,

 15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en

vinstandelsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens

räkning,

-------------------------------------------------------

 16. sådan ersättning från en 16. sådan ersättning från

vinstandelsstiftelse från en vinstandelsstiftelse

vilken enligt de fyra sista eller en annan juridisk

meningarna i 3 kap. 2 § person med motsvarande

andra stycket lagen om ändamål från vilken enligt de

allmän försäkring skall fyra sista meningarna i 3

bortses vid beräkning av kap. 2 § andra stycket

sjukpenninggrundande lagen om allmän försäkring

inkomst, skall bortses vid beräkning

 av sjukpenninggrundande

 inkomst,

 17. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993 om

ersättningen avser tid därefter och utgår på grund av ansvarighetsförsäkring

vilken åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens huvudorganisationer,

 18. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992 om

skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av juni 1993 och

ersättningen utgår på grund av sådan ansvarighetsförsäkring som anges i 17,

 19. ersättning enligt 11 kap. 2 § första stycket a - l, n, p och r lagen om

allmän försäkring.

 Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna kan

beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning från

arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får fastställa schablon för beräkning av arbetstagares kostnader i

viss verksamhet. Schablonen skall avse bestämda yrkesgrupper och grundas på de

genomsnittliga kostnaderna inom respektive grupp.

 Bestämmelserna i första stycket 17 och 18 gäller endast ersättning som inte

avser de första 180 dagarna efter skadetillfället och som för en och samme

arbetstagare beräknas på lönedelar som inte överstiger sju och en halv gånger

basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

 I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag skall

föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen

(1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

-------------------------------------------------------

 5 a §

 Vid beräkning av arbets-

 givaravgifter får en

 arbetsgivare från

 arbetsgivaravgifterna

 varje månad göra avdrag med

 5 procent av

 avgiftsunderlaget, dock

 högst 2 500 kronor.

 Om flera arbetsgivare

 ingår tillsammans i en

 koncern, skall de vid

 bedömningen av avdragsrätt

 enligt första stycket anses

 som en arbetsgivare.

 Avdraget skall i sådant

 fall i första hand göras av

 moderföretaget. Om avdraget

 inte kan utnyttjas av

 moderföretaget får det

 utnyttjas av

 dotterföretagen i den

 ordning moderföretaget be-

 stämmer.

 Om en arbetsgivare med

 stöd av 7 § andra stycket

 lagen (1984:668) om uppbörd

 av socialavgifter från

 arbetsgivare medgivits

 dispens från skyldigheten

 att redovisa arbetsgivar-

 avgifterna varje månad får

 han, i stället för vad som

 föreskrivs i första stycket,

 från arbetsgivaravgifterna

 varje år göra avdrag med 5

 procent av avgiftsunder-

 laget, dock högst 2 500

 kronor för varje månad

 verksamheten bedrivits.

6 §

-------------------------------------------------------

 Arbetsgivaravgifter skall Arbetsgivaravgifter

i den mån de inflyter skall i den mån de inflyter

fördelas mellan olika fördelas mellan olika

avgiftsändamål så som de avgiftsändamål så som de

belöper på dessa enligt belöper på dessa enligt

arbetsgivarnas redovisning arbetsgivarnas redovisning

eller beslut om eller beslut om

fastställelse enligt lagen fastställelse enligt lagen

(1984:668) om uppbörd av (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från socialavgifter från

arbetsgivare. arbetsgivare. Avdrag som

 görs enligt 5 a § skall avse

 arbetsmarknadsavgiften.

 Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas också på avgifts- och

räntebelopp som utbetalas till arbetsgivare.

 Föreskrifter om fördelningen meddelas av regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Riksförsäkringsverket.

 5

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

-------------------------------------------------------

 5 a §

 Vid beräkning av

 egenavgifter får avdrag

 göras med 5 procent av

 avgiftsunderlaget beräknat

 enligt 4 § första stycket,

 dock högst med 9 000 kronor

 per år. Om den försäkrade

 under året även betalat ut

 lön eller annan förmån till

 arbetstagare och som

 arbetsgivare gjort avdrag

 från arbetsgivaravgifterna

 enligt 2 kap. 5 a §, får

 dock avdrag från egen-

 avgifterna medges högst med

 ett så stort belopp att det

 sammanlagda avdraget från

 egenavgifterna och

 arbetsgivaravgifterna inte

 överstiger 30 000 kronor

 per år.

 Om den försäkrade är

 delägare i ett handelsbolag

 får det sammanlagda

 avdraget från de egenav-

 gifter som är hänförliga till

 handelsbolagets inkomster

 för samtliga delägare i

 handelsbolaget inte

 överstiga 30 000 kronor per

 år. Avdraget fördelas

 mellan delägarna i

 proportion till hur den

 skattepliktiga inkomsten

 från handelsbolaget fördelas

 mellan dem. Kan en eller

 flera av delägarna helt

 eller delvis inte utnyttja

 avdraget får resterande

 avdrag fördelas mellan

 övriga delägare på

 motsvarande sätt. Om

 handelsbolaget under året

 även betalat ut lön eller

 annan förmån till

 arbetstagare och som

 arbetsgivare gjort avdrag

 från arbetsgivaravgifterna

 enligt 2 kap. 5 a §, skall

 delägarna medges avdrag från

 egenavgifterna högst med så

 stort belopp att delägarnas

 sammanlagda avdrag från de

 egenavgifter som är

 hänförliga till inkomsten

 från handelsbolaget och

 handelsbolagets avdrag från

 arbetsgivaravgifterna inte

 överstiger 30 000 kronor

 per år.

 Avdrag enligt första

 stycket skall i angiven

 ordning avse arbetsmark-

 nadsavgiften sjukför-

 säkringsavgiften,

 arbetsskadeavgiften, folk-

 pensionsavgiften,

 delpensionsavgiften och

 tilläggspensionsavgiften.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

 1. Äldre föreskrifter i 2 kap. gäller fortfarande i fråga om

arbetsgivaravgifter som belöper på tid före ikraftträdandet.

 2. De nya föreskrifterna i 3 kap. skall tillämpas första gången vid 1998 års

taxering.

1Lagen omtryckt 1989:633.

2Senaste lydelse 1995:1492.

 6

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om själv-deklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

 25 §1

-------------------------------------------------------

 Handelsbolag och rederi Handelsbolag och rederi

för registreringspliktigt för registreringspliktigt

fartyg skall varje år till fartyg skall varje år till

ledning för delägares ledning för delägares

taxering lämna uppgifter som taxering lämna uppgifter

avses i 19 § första och andrasom avses i 19 § första och

styckena samt för varje andra styckena samt för

delägare uppgifter om hans varje delägare uppgifter om

andel av bolagets eller hans andel av bolagets

rederiets inkomst av varje eller rederiets inkomst av

förvärvskälla och värdet av varje förvärvskälla och värdet

hans andel eller lott i av hans andel eller lott i

bolaget eller rederiet. bolaget eller rederiet.

Uppgift skall också lämnas omUppgift skall också lämnas

delägares andel av skatte- om delägares andel av

underlag enligt 2 § lagen avdrag från

(1984:1052) om statlig arbetsgivaravgift enligt 2

fastighetsskatt, 3 § lagen kap. 5 a § lagen (1981:691)

(1990:661) om om socialavgifter,

avkastningsskatt på skatteunderlag enligt 2 §

pensionsmedel och 2 § lagen lagen (1984:1052) om

(1991:687) om särskild statlig fastighetsskatt, 3 §

löneskatt på pensions- lagen (1990:661) om

kostnader. avkastningsskatt på

 pensionsmedel och 2 § lagen

 (1991:687) om särskild

 löneskatt på

 pensionskostnader.

 Uppgifterna skall lämnas enligt bestämmelserna för särskild självdeklaration

och på det sätt som anges i 28 och 29 §§.

 Bestämmelserna i 32 § om anstånd gäller i tillämpliga delar för

uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering.

1Senaste lydelse 1994:483.

 7

3 Ärendet och dess beredning

3.1 Nedsättning av socialavgifter

I prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten till år 2000,

ändrade anslag för budgetåret 1995/96, finansiering m.m. aviserades att

regeringen under hösten 1996 avser att lägga fram förslag om nedsättning av

socialavgifterna från och med den 1 januari 1997. Arbetsgivaravgifterna skall

sättas ned med fem procentenheter på ett avgiftsunderlag om högst 600 000 kr på

årsbasis. Egenavgifterna för egenföretagare sätts ned med fem procentenheter på

ett avgiftsunderlag om högst 180 000 kr.

 Ett konkret förslag till nedsättning av socialavgifterna har under sommaren

utarbetats inom Finansdepartementet. Regeringen tar nu upp detta förslag.

Synpunkter på förslaget har under hand inhämtats från Riksskatteverket och

Riksförsäkringsverket. Verkens synpunkter har i allt väsentligt beaktats.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 22 augusti 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 1.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådet menar att beredingen av ärendet

svårligen uppfyller regeringsformens krav, främst genom att sammanslutningar och

enskilda inte getts tillfälle att yttra sig i saken. I lagrådsremissen anförs

att avsikten med den föreslagna nedsättningen av socialavgifterna är att

reducera de indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och

egenföretagande. Remissen innehåller inte någon analys som visar i vilken

utsträckning förslaget kommer att leda till de angivna målen. Enligt Lagrådets

uppfattning kan lagförslagen inte mer än möjligen marginellt tillgodose de

angivna syftena. Lagrådet anser slutligen att ett genomförande av förslagen

kommer att ge upphov till betydande tillämpningssvårigheter. Lagrådet har därför

avstyrkt de remitterade lagförslagen.

 Regeringen har mot bakgrund av det svåra sysselsättningsläget lämnat en rad

förslag i slutet av juni 1996 som syftar till att halvera arbetslösheten till år

2000. Enligt vår bedömning är det av mycket stor vikt att förslagen kan träda i

kraft redan den 1 januari 1997. Det har därför varit nödvändigt att utarbeta en

proposition som kan överlämnas till riksdagen redan i september 1996 för

riksdagsbehandling under innevarande riksmöte. Någon sedvanlig remissbehandling

av förslagen har därför inte varit möjlig. Synpunkter har under arbetets gång

under hand i stället inhämtats från Riksskatteverket och Riksförsäkringsverket.

Verkens synpunkter har i allt väsentligt beaktats. Regeringen anser mot

bakgrund av detta att behövliga upplysningar och yttranden inhämtats från

berörda myndigheter. Vid bedömningen av behovet av att genom ett sedvanligt

remissförfarande lämna enskilda och sammanslutningar tillfälle att yttra sig

måste frågans karaktär och den korta tid som stått till buds för utarbetandet av

lagrådsremissen beaktas. Dessutom tillkommer att regeringens ställningstagande

om nedsättning och ramarna för detsamma tillkännagivits redan genom prop.

1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten till år 2000, ändrade

anslag för budgetåret 1995/96, finansiering m.m. och därför varit känt en längre

tid. Berörda näringar har således under en längre tid haft möjlighet att komma

in med synpunkter på förslagets utformning. Eventuella synpunkter har, eftersom

regeringens ställningstagande i juni varit tämligen detaljerat och vilat på en

bred politisk överenkommelse, endast kunnat ta sikte på detaljutformningen av

förslaget. Regeringen anser vid en samlad bedömning att propositionen nu bör

överlämnas till riksdagen. Frågan om eventuell ytterligare beredning får prövas

vid behandlingen i riksdagen.

 Vad sedan gäller frågan om förslagen i om att sätta ned arbetsgivaravgifterna

och egenavgifterna på det sätt som föreslagits i remissen kommer att leda till

ökad sysselsättning vill vi påpeka att arbetslösheten är en mångfasetterad fråga

och att det är förenat med mycket stora svårigheter att se direkta samband

mellan enskilda åtgärder och en förändring i sysselsättningsgraden. Regeringens

bedömning kvarstår dock att de åtgärder som föreslås i prop. 1995/96:222 Vissa

åtgärder för att halvera arbetslösheten till år 2000, ändrade anslag för

budgetåret 1995/96, finansiering m.m. sammantaget kommer att ha en

sysselsättningsbefrämjande effekt.

 Regeringen har beaktat Lagrådets synpunkter på lagtexten och vår bedömning är

att förslagen inte kan antas leda till sådana tillämpningsproblem att det av den

anledningen finns skäl att inte lägga fram förslagen för riksdagen. Eftersom

propositionens förslag i realiteten innebär att ett helt nytt moment, en

generell progressiv avgiftsskala införs i lagen (1981:691) om socialavgifter

kommer regeringen dock givetvis att följa upp effekterna av de föreslagna

åtgärderna och eventuella tillämpningsproblem.

 Regeringen väljer alltså att trots Lagrådets kritik överlämna förslagen till

riksdagen.

 Lagrådets synpunkter i övrigt behandlas närmare i författningskommentarerna

till 2 kap. 5 a § och 3 kap. 5 a § lagen (1981:691) om socialavgifter.

3.2 Särskild löneskatt på vinstandelsmedel

I propositionen Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m.m. (prop. 1994/95:25 s.

43) uttalas att avgiftsfriheten vad gäller socialavgifter för vissa

vinstandelsstiftelser bör slopas. I propositionen uttalas också att regeringen

avser att senare efter närmare beredning återkomma till riksdagen med förslag om

slopande av avgiftsfriheten.

 Frågan har härefter beretts inom regeringskansliet i syfte att lägga fram ett

förslag till riksdagen om uttag av någon form av skatt eller avgift på bidrag

till vinstandelsstiftelser.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 12 juni 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 3.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i propositionen följt

Lagrådets förslag.

4 Nedsättning av socialavgifter

Regeringens förslag: Arbetsgivare får vid beräkning av arbetsgivaravgifter varje

månad göra ett särskilt avdrag med 5 procent av avgiftsunderlaget, dock högst

med 2 500 kr. Om flera arbetsgivare ingår tillsammans i en koncern skall de vid

tillämpningen av avdragsregeln anses som en arbetsgivare.

 Vid beräkningen av egenavgifter skall avdrag göras med 5 procent av

avgiftsunderlaget, dock högst med 9 000 kr per år. En företagare som redovisar

såväl egenavgifter som arbetsgivaravgifter får dock inte medges högre avdrag

från egenavgifterna än att det sammanlagda avdraget från egenavgifterna och

arbetsgivaravgifterna uppgår till högst 30 000 kr per år. Vissa begränsande

bestämmelser har även intagits för handelsbolag.

Skälen för regeringens förslag: Socialavgifter tas ut enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter för finansiering av den allmänna försäkringen och vissa andra

sociala ändamål. Avgifterna tas ut som arbetsgivaravgifter eller egenavgifter.

Arbetsgivaravgifter betalas av arbetsgivare och beräknas på ett underlag som

består av lön och andra skattepliktiga förmåner som arbetsgivaren utger till

anställda. Uttaget av arbetsgivaravgifter enligt lagen om socialavgifter under

inkomståret 1996 uppgår till 31,56 procent. Därtill kommer allmän löneavgift,

som uppgår till 1,5 procent. Egenavgifter betalas främst av den som bedriver

näringsverksamhet och beräknas på ett underlag som består av inkomst av annat

förvärvsarbete. Egenavgifterna uppgår för närvarande till 29,75 procent. Därtill

kommer den allmänna löneavgiften om 1,5 procent.

 Enligt lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter medges i vissa fall

nedsättning av arbetsgivaravgifter resp. egenavgifter med 10 procentenheter.

Stödet ges till näringslivet i vissa särskilt angivna kommuner, främst i

norrlandslänen. Lagen tillämpas på socialavgifter som är hänförliga till arbete

inom sådan verksamhet som är stödberättigad enligt 6 eller 11 § och omfattar

tiden till och med utgiftsåret resp. inkomståret 2000. Nedsättning av avgifter

enligt denna lag skall, i fråga om arbetsgivaravgifter, i första hand avse

folkpensionsavgiften och därefter sjukförsäkringsavgiften eller, i fråga om

egenavgifter, folkpensionsavgiften och därefter i angiven ordning sjukförsäk-

ringsavgiften, delpensionsavgiften, arbetsskadeavgiften och tilläggs-

pensionsavgiften.

 I prop. 1995/96:209 Försäkringsskydd vid sjukdom, m.m. föreslås bl.a. en

ändring i uttaget av arbetsgivaravgifter på så sätt att sjukförsäkringsavgiften

sänks med 1,24 procentenheter fr.o.m. den 1 januari 1997, varefter

arbetsgivaravgifterna uppgår till 30,32 procent. För år 1998 föreslås att en

ytterligare sänkning av sjukförsäkringsavgiften med 1,10 procentenheter skall

genomföras, varefter arbetsgivaravgifterna uppgår till 29,22 procent. Vidare

föreslås att egenavgifterna enligt lagen om socialavgifter vid motsvarande

tidpunkter sänks med 1,10 procentenheter vid vardera tillfället till 28,65

procent resp. 27,55 procent. Den allmänna löneavgiften föreslås höjd med 1,10

procentenheter fr.o.m. den 1 januari 1997 och med ytterligare 1,10

procentenheter fr.o.m. den 1 januari 1998.

 Som redan nämnts har regeringen i prop. 1995/96:222 om vissa åtgärder för att

halvera arbetslösheten till år 2000, ändrade anslag för budgetåret 1995/96,

finansiering m.m. aviserat ett förslag om att arbetsgivaravgifterna fr.o.m. den

1 januari 1997 skall sättas ned med fem procentenheter på ett avgiftsunderlag om

högst 600 000 kr på årsbasis. Egenavgifterna för egenföretagare har föreslagits

sättas ned med fem procentenheter på ett avgiftsunderlag om högst 180 000 kr på

årsbasis. Avsikten med en sänkning av socialavgifterna är att reducera de

indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och uppmuntra

egenföretagande. Bakgrunden till förslagen är den oacceptabelt höga

arbetslösheten och att socialavgifterna utgör en betydande del av

lönekostnaderna och därför, inte minst i nystartade företag och vid överväganden

om nyanställningar, kan utgöra ett hinder för expansion och ökad sysselsättning.

Förslagen riktar sig därvidlag främst till små och medelstora företag även om

lättnaderna i avgifterna kommer samtliga arbetsgivare och egenföretagare till

del.

Arbetsgivaravgifter

Arbetsgivare redovisar varje månad arbetsgivaravgifter i uppbördsdeklarationen

(4 § lagen [1984:668] om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare).

Skattemyndigheten kan dock om det finns särskilda skäl medge att utländsk

arbetsgivare, som saknar fast driftställe här i landet, redovisar

arbetsgivaravgifterna för en längre tidsperiod.

 Regeringen föreslår att arbetsgivare vid beräkning av arbetsgivaravgifter

varje månad får göra ett särskilt avdrag med 5 procent av avgiftsunderlaget,

dock högst med 2 500 kr. De utländska arbetsgivare som fått dispens från

skyldigheten att redovisa och betala arbetsgivaravgifter varje månad föreslås

varje år få göra ett särskilt avdrag med 5 procent av avgiftsunderlaget, dock

högst med 2 500 kr för varje månad som verksamheten bedrivits.

 Arbetsgivaravgifter tas inte ut på ersättning till arbetstagare som vid årets

ingång fyllt 65 år. I stället betalas särskild löneskatt enligt lagen (1990:659)

om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Någon nedsättning av den

särskilda löneskatten föreslås inte i detta sammanhang.

 Den nedsättning som föreslås här kan kombineras med nedsättning enligt lagen

(1990:912) om nedsättning av socialavgifter.

 Som nämnts är syftet med de nya bestämmelserna i första hand att underlätta

för små och medelstora företag. Regeringen har därför övervägt olika modeller

för att begränsa avdragsrätten för större företag och för företag som ingår i

större företagsgrupper med intressegemenskap. Begreppet intressegemenskap har

emellertid en tämligen vid innebörd och saknar en preciserad och enhetlig

definition. För att undvika tillämpningsproblem föreslår därför regeringen att

begränsningsregeln utformas med utgångspunkt i det civilrättsliga

koncernbegreppet. Begränsningen bör utformas på så sätt att om flera företag

ingår i en och samma koncern skall de vid tillämpning av avdragsregeln anses som

en arbetsgivare. Inom koncernen får sålunda endast ett avdrag utnyttjas. I

första hand skall avdraget tillgodoföras moderföretaget. Om moderföretaget inte

kan utnyttjas av moderföretaget får det utnyttjas av dotterföretagen i den

ordning moderföretaget bestämmer. I detta sammanhang kan nämnas att anknytningen

till det civilrättsliga koncernbegreppet innebär att utländska koncerners

dotterbolag i Sverige inte anses ingå i en koncern i den mening som här åsyftas

(se författningskommentaren till 2 kap. 5 a § lagen [1981:691] om social-

avgifter).

 Våra förslag i denna del föranleder att en ny paragraf, 2 kap. 5 a §, införs i

lagen om socialavgifter.

Egenavgifter

Enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag som är fysiska personer skall

betala egenavgifter. Motsvarande gäller i vissa fall även de som har inkomst av

tjänst. Beräkningen av egenavgifterna baseras på taxeringen till statlig

inkomstskatt. På inkomst av passiv näringsverksamhet eller för näringsidkare som

fyllt 65 år skall i stället för egenavgifter särskild löneskatt betalas. I vissa

fall tas inte fulla egenavgifter ut, t.ex. i det fall sjukpenningförsäkringen

gäller med karenstid.

 Debitering av egenavgifter sker på årsbasis. Avdrag föreslås därför få göras

med 5 procent av avgiftsunderlaget per år, dock högst med 9 000 kr.

 Det kan även förekomma att en egenföretagare har anställd personal. I dessa

fall skall, förutom egenavgifter avseende den egna inkomsten, även

arbetsgivaravgifter betalas för den lön och andra förmåner som utgivits till den

anställda personalen. Det är inte regeringens avsikt att fullt avdrag i dessa

fall skall kunna erhållas såväl från egenavgifterna som från

arbetsgivaravgifterna. Vi föreslår därför att avdraget från egenavgifterna i

sådana fall begränsas så att det sammanlagda avdraget från arbetsgivaravgifter

och egenavgifter inte överstiger 30 000 kr per år, dvs. motsvarande beloppsgräns

som gäller för aktiebolag.

 Beträffande handelsbolag finns anledning till särskilda begränsningsregler.

För att uppnå neutralitet mellan olika associationsformer föreslås att det

sammanlagda avdraget från egenavgifterna för samtliga delägare i ett

handelsbolag maximeras till 30 000 kr. Dessutom gäller det tidigare nämnda

9 000-kronorstaket för var och en av delägarna. Vidare gäller motsvarande

begränsning som för enskilda näringsidkare i de fall handelsbolaget även betalat

ut lön till arbetstagare och gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna.

 Förslagen föranleder införandet av en ny paragraf, 3 kap. 5 a §, i lagen om

socialavgifter och en komplettering i 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

 Enligt punkt 19 av anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370), KL,

medges avdrag vid beräkning av egenavgifter enligt lagen om socialavgifter i

självdeklarationen bl.a. för belopp som har avsatts för att täcka på

beskattningsåret belöpande egenavgifter avseende näringsverksamhet här i riket.

Medgivet avdrag skall återföras till beskattning nästföljande beskattningsår.

Sådant avdrag får uppgå till högst 25 procent av ett underlag som motsvarar den

skattskyldiges inkomst av förvärvskällan minskat med bl.a. sjukpenning. Enligt

punkt 7 av anvisningarna till 33 § KL medges avdrag för påförda egenavgifter i

den mån avgifterna hänför sig till sådan intäkt av tjänst som enligt 11 kap. 3 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring utgör inkomst av annat förvärvsarbete.

Från sådan intäkt av tjänst medges dessutom i huvudfallet avdrag med 25 procent.

Medgivet avdrag skall återföras till beskattning nästföljande beskattningsår. De

förslag som nu lagts fram är inte skäl att ändra ovan nämnda procentsatser.

Redovisning av avdraget

Avdraget skall vid fördelningen av arbetsgivaravgifterna avse

arbetsmarknadsavgiften. Avdrag från egenavgifterna skall i angiven ordning avse

arbetsmarknadsavgiften och till den del avdraget överstiger denna,

sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften, folkpensionsavgiften,

delpensionsavgiften och tilläggspensionsavgiften.

5 Särskild löneskatt på vinstandelsmedel

5.1 Bakgrund

Ett stort antal företag har sedan i huvudsak början av 1980-talet överfört

vinstmedel till särskilda stiftelser, s.k. vinstandelsstiftelser. Syftet med

överföringarna är bl.a. att de anställda skall få del av företagets vinst och

att därigenom känslan av samhörighet med företaget skall öka produktiviteten.

 I regel beslutar företaget om överföring av vinstmedel i anslutning till att

resultatet för det gångna året fastställs. Överföringen sker till en av de

anställda eller av personalorganisationerna vid företaget bildad stiftelse.

Stiftelsen, som är ett från företaget fristående rättssubjekt, förvaltar de

överförda medlen (vinstandelsmedlen) för andelsägarnas räkning och placerar dem

i regel i värdepapper, ofta i aktier i det företag som lämnat bidraget. Medlen

delas sedan ut till de anställda efter en viss tid, vanligen efter tre till fem

år eller sedan den anställde har pensionerats. En anställds andel i stiftelsens

förmögenhet grundas på anställning i det överförande företaget vid en viss

tidpunkt eller under en viss tidsperiod. När stiftelsen betalar ut medlen

beskattas enligt 32 § 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) mottagaren för sin

andel i inkomstslaget tjänst.

Socialavgifter på vinstandelar

Fr.o.m. den 1 januari 1988 infördes skyldighet för arbetsgivare att betala

socialavgifter på de bidrag som lämnades till en vinstandelsstiftelse (prop.

1986/87:107, bet. 1986/87:SfU20, rskr. 1986/87:334, SFS 1987:567). Dessförinnan

fanns inte någon reglering vad gäller uttag av avgifter och för den anställde

beräknades varken pensionsgrundande eller sjukpenninggrundande inkomst på dessa

medel.

 Reglerna gällde t.o.m. 1990 och innebar att en arbetsgivare var skyldig att

betala arbetsgivaravgifter i form av andra avgifter än sjukförsäkringsavgift och

arbetsskadeavgift för de bidrag som lämnades till vinstandelsstiftelsen. Värdet

som därvid tillgodofördes den anställde grundade rätt till allmän

tilläggspension (ATP) men däremot inte - i överensstämmelse med den motsvarande

avgiftsfriheten - rätt till sjukförsäkrings- och arbetsskadeförmåner. Detta

motiverades med svårigheter att ta med andelen vid beräkning av den

sjukpenninggrundande inkomsten, eftersom denna inkomst bygger på en förväntad

framtida inkomst och det inte gick att på förhand uppskatta vinstandelens

storlek. Skulle en anställds andel göras sjukpenninggrundande ansågs detta

strida mot grundtanken inom sjukförsäkringssystemet eftersom något

inkomstbortfall inte skulle inträffa om den anställde tillgodoräknades sin andel

oavsett senare sjukdom.

 Genom skattereformen (prop. 1989/90:110, bet. 1989/90:SkU30, rskr.

1989/90:356, SFS 1990:650 m.fl. samt prop. 1990/91:54, bet. 1990/91:SkU10, rskr.

1990/91:106, SFS 1990:1426 m.fl.) blev i princip alla inkomster som skulle tas

upp till beskattning under inkomst av tjänst också förmånsgrundande inom den

allmänna försäkringen och därigenom avgiftspliktiga enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter. Även sjukförsäkringsavgift och arbetsskadeavgift togs sålunda ut

på de bidrag som arbetsgivaren lämnade till en vinstandelsstiftelse.

Bestämmelserna kom att gälla endast för bidrag som lämnades under år 1991.

 För att stimulera det sparande som vinstandelssystem ansågs innebära slopades

fr.o.m. den 1 januari 1992 avgiftsskyldigheten för bidrag till

vinstandelsstiftelser (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr. 1991/92:97,

SFS 1991:1842). I prop. 1991/92:60 om skattepolitik för tillväxt framhölls att

socialavgifter inte heller skulle tas ut när medel betalades ut från stiftelsen

till anställda eller tidigare anställda. Vidare angavs att eftersom bidrag till

en vinstandelsstiftelse inte skulle ingå i underlagen för beräkning av

arbetsgivaravgifter skulle värdet av vad som tillfördes en anställd genom

avsättning till stiftelsen inte vara pensionsgrundande.

 En av de ändringar som gjordes i samband med skattereformen var att utvidga

arbetsgivarbegreppet. Denna utvidgning fick till följd att det blev oklart

huruvida socialavgifter skulle betalas vid utbetalning av medel från

vinstandelsstiftelser. På grund härav klargjordes att ersättningar från

vinstandelsstiftelser varken skulle vara förmånsgrundande eller avgiftsgrundande

(prop. 1992/93:29, bet. 1992/93:SfU5, rskr. 1992/93:140, SFS 1992:1710-1711).

Bestämmelserna trädde i kraft den 1 januari 1993 och avsåg ersättningar som

lämnats fr.o.m. den 1 januari 1992. Vissa krav uppställdes dock för att

avgiftsfriheten skulle gälla. De bidrag som arbetsgivaren lämnar till stiftelsen

skall vara avsedda att vara bundna under minst tre kalenderår, tillkomma en

betydande del av de anställda - minst en tredjedel av personalen - och lämnas

till dem efter enhetliga principer.

Särskild löneskatt

En av principerna vid genomförandet av skattereformen var - vad gäller

socialavgifter - att alla förvärvsinkomster skulle beläggas med fulla avgifter

om inkomsten var förmånsgrundande och en särskild löneskatt motsvarande

skattedelen av socialavgifterna, dvs. de socialavgifter en arbetsgivare betalar

för sina anställda och som saknar samband med någon förmån, om inkomsten inte

var förmånsgrundande (prop. 1989/90:110, bet. 1989/90:SkU30, rskr. 1989/90:356,

SFS 1990:650 m.fl.). Syftet var att så långt det var möjligt åstadkomma

likformighet mellan alla förvärvsinkomster.

5.2 Överväganden och förslag

Regeringens förslag: Särskild löneskatt tas ut på bidrag som en arbetsgivare

lämnar till en vinstandelsstiftelse.

Skälen för regeringens förslag: En av grundtankarna bakom skattereformen är att

alla typer av förvärvsinkomster skall behandlas likformigt. I de fall

inkomsterna grundar rätt till socialförsäkringsförmåner tas socialavgifter ut.

Beträffande inkomster som inte grundar sådana förmåner begränsas uttaget till

den särskilda löneskatten som motsvarar skattedelen av socialavgifterna.

 För närvarande tas varken socialavgifter eller särskild löneskatt ut på

överföringar som görs till vinstandelsstiftelser. De medel som betalas ut från

en vinstandelsstiftelse utgör skattepliktig inkomst för mottagaren. Inkomsten

grundar sig på en överföring som en arbetsgivare gjort för en anställds räkning.

De bidrag som arbetsgivare lämnar till vinstandelsstiftelser bör därför beläggas

med antingen socialavgifter eller särskild löneskatt.

 De medel som avsätts till en vinstandelsstiftelse får i de flesta fall lyftas

av den anställde först efter det att en viss tid förflutit - minst tre år - och

den anställde uppnått viss ålder, vanligen 55-65 år. Ofta förekommer att

utbetalning görs i samband med den anställdes pensionering. Utbetalningen sker

periodiskt eller i form av engångsbelopp som avser arbetsprestationer som

utförts under tidigare år. Avsättningen betraktas ofta av såväl arbetsgivaren

som den anställde som en form av pension. Det finns således stora likheter

mellan överföringar till vinstandelsstiftelser och avsättningar till pensioner,

för vilka det tas ut särskild löneskatt.

 De bidrag som lämnas till en vinstandelsstiftelse blir inte skattepliktiga för

den anställde i samband med själva överlämnandet. I stället blir bidraget, efter

att det har förräntats hos stiftelsen, skattepliktigt först det år då mottagaren

får medlen från stiftelsen. Det råder därför inte någon samstämmighet mellan det

belopp som avsätts för en anställd till en vinstandelsstiftelse och det belopp

som betalas ut från en sådan stiftelse. På grund härav uppkommer svårigheter att

veta hur mycket av utbetalda medel som grundas på den anställdes eget arbete

resp. värdestegringen på andelen. Detta har betydelse vid beräkning av

socialavgifter.

 Regeringen föreslår därför att särskild löneskatt skall tas ut i stället för

socialavgifter på överföringar som görs till en vinstandelsstiftelse. Medlen

grundar därmed inte rätt till socialförsäkringsförmåner. Vårt förslag föranleder

ändringar i 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster, 3 kap. 2 § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring samt 2 kap. 4 § lagen (1981:691) om socialavgifter.

6 Budgeteffekter

Förslagen om nedsättning av socialavgifter är finansierade. De ofentlig

finansiella effekterna av förslagen har behandlats i prop. 1995/96:222 om vissa

åtgärder för att halvera arbetslösheten till år 2000, ändrade anslag för

budgetåret 1995/96, finansiering m.m.

 Enligt propositionen 1994/95:25 Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m.m.

skulle ett införande av socialavgifter på vinstandelsmedel medföra en

inkomstförstärkning på 100 milj. kr. Förslaget att införa särskild löneskatt på

vinstandelsmedel torde ge motsvarande budgeteffekt.

7 Författningskommentarer

7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster

1 §

I första stycket, i en ny punkt 7, anges att särskild löneskatt skall betalas på

bidrag som en arbetsgivare lämnar till en sådan vinstandelsstiftelse som enligt

bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring

är avgiftsbefriad. Detsamma gäller bidrag som lämnas till en annan juridisk

person med motsvarande ändamål. De bidrag som beläggs med särskild löneskatt

skall enligt nämnda lag även i fortsättningen undantas vid beräkning av såväl

sjukpenninggrundande som pensionsgrundande inkomst av anställning. Punkten har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

 I andra stycket anges att den som utgett bidraget är skattskyldig. Det är

således den arbetsgivare som lämnar bidraget till vinstandelsstiftelsen eller

den juridiska personen som skall betala den särskilda löneskatten.

Skattskyldigheten inträder vid den tidpunkt då medlen faktiskt överlämnas till

stiftelsen.

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

3 kap. 2 § och 11 kap. 2 §

Ändringarna är av redaktionell art och har gjorts i enlighet med Lagrådets

förslag. I sammanhanget kan nämnas att 11 kap. 2 § föreslås ändrad också i prop.

1996/97:19 Beskattning av bilförmån, m.m.

7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

2 kap.

4 §

Punkt 16 har ändrats i redaktionellt hänseende i enlighet med Lagrådets förslag.

5 a §

I paragrafen, som är ny, har i första stycket intagits en bestämmelse om rätt

för arbetsgivare att från arbetsgivaravgifterna varje månad göra avdrag med 5

procent av avgiftsunderlaget, dock högst 2 500 kr. Med avgiftsunderlag avses

underlaget efter det att eventuellt kostnadsavdrag enligt 2 kap. 4 § första

stycket 6 gjorts. Avdraget görs i samband med redovisningen av

arbetsgivaravgifter. Om avdraget inte utnyttjas till fullo för en månad, kan den

outnyttjade delen inte användas för en annan månad. Undantag gäller dock i vissa

fall för utländska arbetsgivare, se kommentaren till tredje stycket.

 Avdraget kan som nämnts utnyttjas av den som redovisar arbetsgivaravgifter.

Detta innebär bl.a. att även stat och kommun i egenskap av arbetsgivare kommer

att erhålla avdrag. Lagrådet har påpekat att det för den offentliga sektorns

vidkommande får betydelse om en viss statlig eller kommunal förvaltning vid

tillämpning av första stycket kommer att betraktas som en särskild arbetsgivare

eller inte. Problemställningen är likartad även för den enskilda sektorn.

Arbetsgivarbegreppet i första stycket knyter helt an till det arbetsgivarbegrepp

som generellt gäller på socialavgiftsområdet. För den statliga sektorn kan i

korthet sägas att arbetsgivaravgifter i regel redovisas för varje myndighet. För

kommunerna gäller att varje kommun anses som en arbetsgivare och därför

redovisar arbetsgivaravgifter som en arbetsgivare. Kommunala bolag redovisar

dock i regel avgifter för varje bolag för sig.

 Det är inte avsikten att endast den som betalar fulla avgifter skall kunna

åtnjuta avdrag. Även den som betalar endast ATP-avgift, ATP- och

folkpensionsavgift eller ATP-, folkpensions- och arbetsskadeavgift har således

möjlighet att göra avdrag. Det förstnämnda fallet gäller normalt för

arbetsgivare med anställda som avses arbeta i utlandet (tredje land) mer än tolv

månader. De två senare fallen kan uppstå till följd av konvention med tredje

land.

 I detta sammanhang bör vidare nämnas att avdrag enligt de nu föreslagna

bestämmelserna inte hindrar att nedsättning sker enligt lagen (1990:912) om

nedsättning av socialavgifter. Det kan också påpekas att bestämmelserna inte

innebär att avdrag får göras från särskild löneskatt enligt lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på förvärvsinkomster.

 I andra stycket har en begränsningsregel intagits beträffande vissa företag

med intressegemenskap. Ingår flera företag tillsammans i en koncern skall de vid

bedömning av avdragsrätten enligt första stycket anses som en arbetsgivare.

Sålunda får endast ett avdrag göras. Avdraget skall i första hand tillgodoföras

moderföretaget. I den utsträckning avdraget inte kan utnyttjas av

moderföretaget, t.ex. beroende på att moderföretaget inte har några

lönekostnader, får dock resterande del av avdraget utnyttjas av dotterföretag. I

lagtexten har med anledning av Lagrådets yttrande tagits in en bestämmelse som

innebär att moderföretaget i förekommande fall får bestämma i vilken ordning

dotterföretagen får utnyttja avdragsmöjligheten. Bestämmelsen innebär i sig inte

att moderföretaget får fördela avdraget mellan två eller flera dotterföretag

utan endast att företaget får bestämma i vilken ordning dotterföretagen får

utnyttja avdraget. Kan det dotterföretag som i första hand får göra avdrag

utnyttja avdraget fullt ut skall avdraget göras där och rätten till avdrag för

koncernen kommer då att vara förbrukad.

 Med koncern avses samtliga inom civilrätten förekommande koncernbegrepp (jfr

1 kap. 5 § aktiebolagslagen [1975:1385], 1 kap. 4 § lagen [1987:667] om

ekonomiska föreningar, 1 kap. 4 § årsredovisningslagen [1995:1554] m.fl.).

Svenska dotterföretag i utländska koncerner, liksom det fallet att en fysisk

person äger flera aktiebolag utan att det är fråga om ett koncernförhållande,

dvs. om den fysiska personen inte bedriver enskild näringsverksamhet, faller

därför utanför begränsningsregelns tillämpningsområde.

 Som Lagrådet har påpekat innebär en anknytning till de civilrättsliga

koncernbegreppen att den föreslagna koncernregeln blir tillämplig på en mängd

olika situationer och olika rättssubjekt. Problemen med att bedöma om ett

koncernförhållande föreligger blir dock inte större på socialavgiftsområdet än

det är inom civilrätten. Utgångspunkten måste vara att berörda företag väl

känner till koncernförhållandet. Några samordningsproblem av betydelse inom en

koncern torde knappast uppstå i normalfallet eftersom det i först hand är

moderföretaget som får göra avdrag. Endast i det fall moderföretaget inte kan

göra fullt avdrag finns det behov av kontakt mellan moderföretaget och ett

dotterföretag. Avdragsbeloppens storlek gör att det måste vara ytterst sällsynt

att fler dotterföretag berörs.

 I tredje stycket har intagits ett undantag till regeln att avdrag skall göras

månadsvis. Om en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är juridisk person

saknar fast driftställe i Sverige, kan han om särskilda skäl föreligger få

redovisa arbetsgivaravgifterna med längre intervall än en månad, vanligen årsvis

(7 § andra stycket lagen [1984:668] om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare jämfört med 3 § första stycket samma lag). I sådant fall får avdrag

göras från arbetsgivaravgifterna varje år med 5 procent av avgiftsunderlaget,

dock högst 2 500 kr för varje månad verksamheten bedrivits.

6 §

I paragrafen, som innehåller bestämmelser om fördelning av influtna

arbetsgivaravgifter, har ett tillägg gjorts innebärande att avdrag enligt 5 a §

skall avse arbetsmarknadsavgiften. Att avräkning enligt den nu aktuella

paragrafen skall göras före eventuell nedsättning enligt 14 § lagen (1990:912)

om nedsättning av socialavgifter följer av att lagen om socialavgifter

innehåller de centrala bestämmelserna om sådana avgifter.

3 kap.

5 a §

Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att den försäkrade får medges

avdrag från egenavgifterna med 5 procent av avgiftsunderlaget beräknat enligt 4

§ första stycket, dock högst 9 000 kr per år. Lagrådet har efterlyst ett

klarläggande i fråga vad som avses med år. Eftersom inkomsttaxeringen utgör

utgångspunkt för avgifter enligt 3 kap. avses här med år - liksom i bestämmelsen

i övrigt - beskattningsår. Detta innebär att det blir aktuellt med ett avdrag på

högst 9 000 kr även i de fall egenföretagarens räkenskapsår/beskattningsår,

t.ex. i samband med bokföringsskyldighetens inträdande, omfattar kortare eller

längre tid än tolv månader.

 Hänvisningen till 4 § första stycket innebär att avdraget beräknas efter

avgiftsunderlaget för t.ex. arbetsmarknadsavgift. Hänvisningen gäller oavsett om

någon avgift vars underlag skall beräknas enligt 4 § första stycket rent

faktiskt skall påföras eller inte. Beloppsgränsen 9 000 kr avser det totala

avdragsbeloppet även om den försäkrade bedriver flera olika verksamheter. Att

avräkning enligt den nu aktuella paragrafen skall göras före eventuell

nedsättning enligt 14 § lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter följer

av att lagen om socialavgifter innehåller de centrala bestämmelserna om sådana

avgifter.

 En begränsningsregel har intagits för de fall den som är skyldig att betala

egenavgifter även har anställd personal, för vilken arbetsgivaravgifter skall

betalas för utgiven lön och andra förmåner. Om avdrag under året även gjorts

från arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 5 a §, får avdrag från egenavgifterna

medges högst med så stort belopp att det sammanlagda avdraget från egenavgifter

och arbetsgivaravgifter inte överstiger 30 000 kr per år. Som illustration kan

nämnas följande exempel. En egenföretagare har under tio månader haft anställd

personal och utbetald lön uppgår till sådana belopp att han är berättigad till

maximalt avdrag från arbetsgivaravgifterna för var och en av de tio månaderna.

Maximalt avdrag från egenavgifterna är då 5 procent av avgiftsunderlaget, dock

högst 5 000 kr (30 000 ./. [10x2 500]). Det bör dock observeras att, som

tidigare nämnts, avdraget från egenavgifterna enligt grundregeln inte i något

fall får överstiga 9 000 kr per år.

 För handelsbolag har en särskild begränsningsregel intagits. Det sammanlagda

avdraget från de egenavgifter som är hänförliga till handelsbolagets inkomster

för samtliga delägare får inte överstiga 30 000 kr per år. Avdragstaket 30 000

kr avser således i dessa fall handelsbolaget som helhet. Om handelsbolaget har

fler än tre delägare, kan dessa därför inte få avdrag från egenavgifterna med

mer än 30 000 kr sammantaget. Samtidigt gäller den i första stycket angivna

beloppsgränsen på 9 000 kr för var och en av dem. Avdraget fördelas mellan

delägarna i proportion till hur den skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget

fördelas mellan dem. I vissa fall kan den civilrättsliga fördelningen av

inkomster från handelsbolaget avvika från den fördelning som läggs till grund

för beskattningen. Att utgångspunkten skall vara den skattepliktiga och inte - i

den mån någon avvikelse föreligger - den civilrättsliga fördelningen har efter

Lagrådets påpekande kommit till uttryck i lagtexten. Lagrådet har ansett att en

nedsättning av avgifterna som baseras på en proportionell fördelning av

handelsbolagets inkomst kan leda till ett materiellt otillfredsställande

resultat. Regeringen delar Lagrådets uppfattning därvidlag och föreslår därför

en uttrycklig lagregel med den innebörden att om en eller flera av delägarna

helt eller delvis inte kan utnyttja avdraget får resterande avdrag fördelas

mellan övriga delägare i proportion till hur den skattepliktiga inkomsten från

handelsbolaget fördelas mellan dem.

 Beträffande de fall där handelsbolaget även betalat ut lön till arbetstagare

och gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna gäller motsvarande begränsning som

för enskilda näringsidkare. Avdraget från de egenavgifter som är hänförliga till

inkomsten från handelsbolaget för samtliga handelsbolagsdelägare får,

tillsammans med handelsbolagets avdrag från arbetsgivaravgifterna, således inte

överstiga 30 000 kr.

 För delägare i handelsbolag kommer rätten till avdrag att schematiskt bedömas

i följande led.

 1. Om handelsbolagsdelägaren har anställda i egen enskild näringsverksamhet

skall avdrag först göras för arbetsgivaravgifter. Taket här är 30 000 kr (2 kap.

5 a §). Om avdragsmöjligheten på arbetsgivaravgifterna i den enskilda

näringsverksamheten kan utnyttjas fullt ut kan något avdrag på egenavgifter inte

göras för den delägaren. Om däremot avdragsmöjligheten för arbetsgivaravgifter

inte utnyttjats fullt ut kan avdrag för egenavgifter komma i fråga, dock högst

upp till ett sammanlagt avdragsbelopp per år räknat för arbetsgivaravgifter och

egenavgifter på 30 000 kr (3 kap. 5 a § första stycket andra meningen). Även

begränsningen på 9 000 kr skall beaktas (3 kap. 5 a § första stycket första men-

ingen).

 2. Det avdragsbelopp som kan utnyttjas i handelsbolaget i dess helhet

beräknas. Det sammanlagda avdraget från egenavgifter som är hänförliga till

handelsbolagets inkomster för samtliga delägare i handelsbolaget får inte

överstiga 30 000 kr för år räknat (3 kap 5 a § andra stycket första meningen).

Avdrag för egenavgifter kan erhållas av delägarna endast i den mån

handelsbolagets avdrag från eventuella arbetsgivaravgifter inte överstiger

30 000 kr (3 kap. 5 a § andra stycket fjärde meningen).

 3. Vid fördelningen av det avdrag som kan utnyttjas inom handelsbolaget på de

enskilda handelsbolagsdelägarna skall, förutom eventuella begränsningar på grund

av enskild näringsverksamhet, även begränsningen på 9 000 kr per delägare

beaktas (3 kap. 5 a § första stycket första meningen).

 Följande exempel får illustrera det anförda. Ett handelsbolag har åtta

delägare. En delägares inkomst räknas som inkomst av passiv näringsverksamhet.

Han skall inte betala egenavgifter och är därför inte berättigad till något

avdrag. Två av delägarna driver enskild näringsverksamhet vid sidan av

handelsbolaget. Den ene av dem har anställda och betalar ut lön till

arbetstagare med mer än 600 000 kr. Han har därför gjort avdrag från

arbetsgivaravgifterna med 30 000 kr och är inte berättigad till ytterligare

avdrag. Den andre delägaren som driver enskild näringsverksamhet har inga

anställda. Hans inkomst från den egna näringsverksamheten är dock så stor att

han kan göra avdrag från egenavgifterna som är hänförliga till denna inkomst med

avdragstaket 9 000 kr. I och med detta är inte heller han berättigad till

ytterligare avdrag. Resterande fem delägare får nu i proportion till hur den

skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget fördelas mellan dem göra avdrag med

det belopp som handelsbolaget är berättigat till, dvs sammantaget högst 30 000

kr.

 Den beskrivna ordningen innebär att om en eller flera delägare redan utnyttjat

maximal avdragsrätt t.ex. i enskilt bedriven näringsverksamhet eller om han inte

är berättigad till avdrag på grund av att inkomsten räknas som passiv

näringsverksamhet kan resterande avdrag med vissa begränsningar i form av 9 000

kronors- och 30 000 kronorsreglerna i vissa fall utnyttjas av övriga delägare.

Om en delägare som skall beskattas från inkomst från bolaget samtidigt har

inkomst i enskilt bedriven verksamhet utgör detta däremot två skilda

förvärvskällor och underskott i den ena är inte avdragsgill i den andra.

 I likhet med vad som anfört i kommentaren till 2 kap. 5 § är avsikten att

även den som inte betalar fulla avgifter skall kunna åtnjuta avdrag.

 Enligt tredje stycket skall avdrag enligt första stycket i angiven ordning

avse arbetsmarknadsavgiften, sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften

folkpensionsavgiften, delpensionsavgiften och tilläggspensionsavgiften.

Anledningen till uppräkningen är att egenavgifterna specificeras på

slutskattesedeln och att samtliga av de uppräknade avgifterna inte betalas t.ex.

vid vissa s.k. konventionsfall.

7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

2 kap.

25 §

I första stycket har en komplettering gjorts med innebörden att ett handelsbolag

skall vara skyldigt att lämna uppgift om varje delägares andel av avdrag från

arbetsgivaravgifterna. Anledningen är att skattemyndigheterna skall kunna stämma

av att ett handelsbolag inte sammantaget får avdrag från arbetsgivaravgifterna

med mer än 30 000 kr. Paragrafen föreslås ändrad också i prop. 1996/97:12 Vissa

justeringar i lagen om räntefördelning vid beskattning m.m..

 8

Lagförslagen i lagrådsremissen om nedsättning av socialavgifter

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:691) om socialavgifter1

 dels att 2 kap. 6 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 2 kap. 5 a § och 3 kap.

5 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

-------------------------------------------------------

 5 a §

 Vid beräkning av arbets-

 givaravgifter får en

 arbetsgivare från

 arbetsgivaravgifterna

 varje månad göra avdrag med

 5 procent av

 avgiftsunderlaget, dock

 högst 2 500 kronor.

 Om flera arbetsgivare

 ingår tillsammans i en

 koncern, skall de vid

 bedömningen av avdragsrätt

 enligt första stycket anses

 som en arbetsgivare.

 Avdraget skall i sådant

 fall i första hand göras av

 moderföretaget.

 Om en arbetsgivare med

 stöd av 7 § andra stycket

 lagen (1984:668) om uppbörd

 av socialavgifter från

 arbetsgivare medgivits

 dispens från skyldigheten

 att redovisa arbetsgivar-

 avgifterna varje månad får

 han, i stället för vad som

 föreskrivs i första stycket,

 från arbetsgivaravgifterna

 varje år göra avdrag med 5

 procent av avgiftsunder-

 laget, dock högst 2 500

 kronor för varje månad

 verksamheten bedrivits.

6 §

-------------------------------------------------------

 Arbetsgivaravgifter skall Arbetsgivaravgifter

i den mån de inflyter skall i den mån de inflyter

fördelas mellan olika fördelas mellan olika

avgiftsändamål så som de avgiftsändamål så som de

belöper på dessa enligt belöper på dessa enligt

arbetsgivarnas redovisning arbetsgivarnas redovisning

eller beslut om eller beslut om

fastställelse enligt lagen fastställelse enligt lagen

(1984:668) om uppbörd av (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från socialavgifter från

arbetsgivare. arbetsgivare. Avdrag som

 görs enligt 5 a § skall avse

 arbetsmarknadsavgiften.

 Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas också på avgifts- och

räntebelopp som utbetalas till arbetsgivare.

 Föreskrifter om fördelningen meddelas av regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Riksförsäkringsverket.

3 kap.

-------------------------------------------------------

 5 a §

 Vid beräkning av

 egenavgifter får avdrag

 göras med 5 procent av

 avgiftsunderlaget beräknat

 enligt 4 § första stycket,

 dock högst med 9 000 kronor

 per år. Om den försäkrade

 under året även betalat ut

 lön eller annan förmån till

 arbetstagare och som

 arbetsgivare gjort avdrag

 från arbetsgivaravgifterna

 enligt 2 kap. 5 a §, får

 dock avdrag från

 egenavgifterna medges högst

 med ett så stort belopp

 att det sammanlagda

 avdraget från

 egenavgifterna och

 arbetsgivaravgifterna inte

 överstiger 30 000 kronor för

 år räknat.

 Om den försäkrade är

 delägare i ett handelsbolag

 får det sammanlagda

 avdraget från de

 egenavgifter som är

 hänförliga till

 handelsbolagets inkomster

 för samtliga delägare i

 handelsbolaget inte

 överstiga 30 000 kronor för

 år räknat. Avdraget fördelas

 mellan delägarna i

 proportion till hur

 inkomsten från

 handelsbolaget fördelas

 mellan dem. Om

 handelsbolaget under året

 även betalat ut lön eller

 annan förmån till

 arbetstagare och som

 arbetsgivare gjort avdrag

 från arbetsgivaravgifterna

 enligt 2 kap. 5 a §, skall

 delägarna medges avdrag från

 egenavgifterna högst med så

 stort belopp att delägarnas

 sammanlagda avdrag från de

 egenavgifter som är

 hänförliga till inkomsten

 från handelsbolaget och

 handelsbolagets avdrag från

 arbetsgivaravgifterna inte

 överstiger 30 000 kronor för

 år räknat.

 Avdrag enligt första

 stycket skall i angiven

 ordning avse arbets-

 marknadsavgiften sjukförsäk-

 ringsavgiften, arbets-

 skadeavgiften, folk-

 pensionsavgiften,

 delpensionsavgiften och

 tilläggspensionsavgiften.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1. Äldre föreskrifter i 2 kap. gäller fortfarande i fråga om arbetsgivaravgifter

som belöper på tid före ikraftträdandet.

2. De nya föreskrifterna i 3 kap. skall tillämpas första gången vid 1998 års

taxering.

**FOOTNOTES**

1Lagen omtryckt 1989:633.

 9

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om själv-deklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

 25 §1

-------------------------------------------------------

 Handelsbolag och rederi Handelsbolag och rederi

för registreringspliktigt för registreringspliktigt

fartyg skall varje år till fartyg skall varje år till

ledning för delägares ledning för delägares

taxering lämna uppgifter som taxering lämna uppgifter

avses i 19 § första och andrasom avses i 19 § första och

styckena samt för varje andra styckena samt för

delägare uppgifter om hans varje delägare uppgifter om

andel av bolagets eller hans andel av bolagets

rederiets inkomst av varje eller rederiets inkomst av

förvärvskälla och värdet av varje förvärvskälla och värdet

hans andel eller lott i av hans andel eller lott i

bolaget eller rederiet. bolaget eller rederiet.

Uppgift skall också lämnas omUppgift skall också lämnas

delägares andel av skatte- om delägares andel av

underlag enligt 2 § lagen avdrag från

(1984:1052) om statlig arbetsgivaravgift enligt 2

fastighetsskatt, 3 § lagen kap. 5 a § lagen (1981:691)

(1990:661) om avkast- om socialavgifter,

ningsskatt på pensionsmedel skatteunderlag enligt 2 §

och 2 § lagen (1991:687) om lagen (1984:1052) om

särskild löneskatt på statlig fastighetsskatt, 3 §

pensionskostnader. lagen (1990:661) om

 avkastningsskatt på

 pensionsmedel och 2 § lagen

 (1991:687) om särskild

 löneskatt på

 pensionskostnader.

 Uppgifterna skall lämnas enligt bestämmelserna för särskild självdeklaration

och på det sätt som anges i 28 och 29 §§.

 Bestämmelserna i 32 § om anstånd gäller i tillämpliga delar för

uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering.

1Senaste lydelse 1994:483.

 10

Lagrådets yttrande över lagförslagen i lagråds-

remissen om nedsättning av socialavgifter

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-09-10

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Stig von Bahr,

justitierådet Bengt Lambe.

Enligt en lagrådsremiss den 22 augusti 1996 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Stefan
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Allmänna synpunkter

Enligt 8 kap. 18 § regeringsformen skall Lagrådets granskning avse bl.a. hur ett

lagförslag förhåller sig till grundlagarna och rättsordningen i övrigt, om

förslaget är så utformat att lagen kan antas tillgodose angivna syften samt

vilka problem som kan uppstå vid tillämpningen.

 Vad gäller förhållandet mellan lagförslaget och grundlagarna är bl.a. i 7 kap.

2 § regeringsformen intagna bestämmelser om beredning av regeringsärenden av

intresse. Vid sådan beredning skall enligt lagrummet behövliga upplysningar

inhämtas från berörda myndigheter. I den omfattning som behövs skall tillfälle

vidare lämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig.

 Beträffande de föreliggande lagförslagens beredning kan till en början

konstateras att någon sedvanlig remissbehandling inte förekommit. I den till

Lagrådet överlämnade remissen anförs endast att ett konkret förslag till

nedsättning av socialavgifter under sommaren utarbetats inom Finansdepartementet

samt att synpunkter på förslaget under hand inhämtats från Riksskatteverket och

Riksförsäkringsverket. Tillfälle synes således inte ha lämnats sammanslutningar

eller enskilda att yttra sig i saken. Lagrådsremissen innehåller inte heller

några upplysningar om i vilken utsträckning Riksskatteverket och

Riksförsäkringsverket lämnat synpunkter på eller riktat anmärkningar mot

Finansdepartementets förslag och i vad mån dessa beaktats vid utformningen av

remissen. Med tanke på att lagförslagen synes kunna ge upphov till problem av

såväl principiell som praktisk natur - mer härom i det följande - råder det

enligt Lagrådets mening inget tvivel om att ett mer omfattande

informationsinhämtande hade varit av värde. Lagrådets slutsats är att

beredningen av ärendet svårligen uppfyller de krav som uppställs i 7 kap. 2 §

regeringsformen.

 Som nyss nämnts skall Lagrådet också granska om ett lagförslag kan antas

tillgodose angivna syften. I lagrådsremissen anförs att avsikten med den

föreslagna nedsättningen av socialavgifterna är att reducera de indirekta

lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och uppmuntra egenföretagande.

Bakgrunden till förslaget anges vara den oacceptabelt höga arbetslösheten och

att socialavgifterna utgör en betydande del av lönekostnaderna och därför, inte

minst i nystartade företag och vid övervägande av nyanställningar, kan utgöra

ett hinder för expansion och ökad sysselsättning.

 Lagrådsremissen innehåller inte någon diskussion om vilken effekt en

nedsättning av avgiftsuttaget med femprocentenheter inom ett avgiftsunderlag för

arbetsgivaravgifter på 600 000 kr och egenavgifter på 180 000 kr kan förväntas

få på nyanställningar och egenföretagande. Det finns således inte någon analys

som visar i vilken utsträckning förslaget enligt regeringens uppfattning kommer

att leda till de angivna målen. Några uppgifter i detta hänseende lämnades inte

heller när regeringen i juni 1996 aviserade den nu aktuella nedsättningen av

socialavgifterna (prop. 1995/96:222). Som framgått av det föregående har

regeringens beredning av ärendet vidare fått till följd att det saknas remiss-

yttranden vari förslagets inverkan på sysselsättning och egenföretagande

belyses.

 Den omständigheten att den överlämnade remissen saknar uppgifter om förslagets

effekter medför inte att Lagrådet kan avstå från att göra en sådan bedömning.

Lagrådet avser därför att - med nödvändighet ytterst översiktligt - ta upp

frågan i vad mån förslaget kan förväntas påverka sysselsättning och

egenföretagande.

 Vad först gäller arbetsgivare föreslås nedsättningen uppgå till fem procent av

avgiftsunderlaget, dock högst 2 500 kr per månad. Lättnaden utgör således

maximalt 30 000 kr per år och omfattar därmed inte avgiftsunderlag som

överstiger 600 000 kr.

 Av förslagets utformning följer att för arbetsgivare vars avgiftsunderlag är

högre än 600 000 kr - vilket normalt torde vara fallet om arbetsgivaren har fler

än fyra helårsanställda - kan nedsättningen ses som ett rent bidrag på 30 000

kr. Nedsättningen uppgår med andra ord till samma belopp oavsett om

arbetsgivaren anställer fler personer eller inte. Att nedsättningen i dessa fall

skulle stimulera till nyanställning framstår som osannolikt. För övriga

arbetsgivare, dvs. sådana vars avgiftsunderlag understiger 600 000 kr, innebär

nedsättningen däremot att avgiftsuttaget för en nyanställd blir lägre än vad som

annars skulle ha varit fallet. Om hänsyn tas även till indirekta lönekostnader

och andra kostnader i samband med nyanställning blir lättnaden emellertid

väsentligt lägre än fem procent. Såvitt Lagrådet kan finna kan en förmån av så

begränsad omfattning inte annat än undantagsvis antas påverka sysselsättningen.

 Sammanfattningsvis kan alltså konstateras att den till Lagrådet överlämnade

remissen inte innehåller något underlag som visar att den föreslagna

nedsättningen av socialavgifterna kommer att öka sysselsättningen eller

uppmuntra egenföretagande. Enligt Lagrådets uppfattning kan lagförslagen inte

mer än möjligen marginellt tillgodose de syften som regeringen angivit.

 Vad beträffar problem vid tillämpningen bör inledningsvis slås fast att

förslaget introducerar ett nytt element vid beräkningen av socialavgifter,

nämligen övergång från ett i princip strikt proportionellt till ett progressivt

avgiftssystem. Förslaget innebär sålunda att avgiftssatsen höjs med fem

procentenheter när avgiftsunderlaget uppnått en viss nivå (600 000 kr för

arbetsgivare och 180 000 kr för egenföretagare).

 Ett progressivt system förutsätter - vilket också beaktats i remissen - att

hänsyn tas inte bara till den enskilda arbetsgivarens underlag utan även till

underlaget hos närstående personer. Utan en sådan samordning skulle den åsyftade

progressiviteten kunna kringgås genom en uppdelning av verksamheten på ett antal

formellt fristående personer.

 Lagrådet har mot denna bakgrund inte något att invända mot förslaget att -

såvida flera arbetsgivare ingår i en koncern - dessa vid bedömningen av

avgiftsuttaget skall räknas som en enda arbetsgivare. Med koncern avses, enligt

vad som upplysts under lagrådsföredragningen, samtliga inom civilrätten

förekommande koncernbegrepp. Koncernregeln skall således tillämpas inte bara på

aktiebolagsrättsliga koncerner utan också exempelvis på koncerner enligt

stiftelselagen (1994:1220) och lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa

företag. Enligt sistnämnda lag kan bl.a. fysiska personer, handelsbolag och

ideella föreningar vara moderföretag i en koncern.

 Av det sagda följer att den föreslagna koncernregeln är tillämplig i en

mängd olika situationer och på en mängd olika rättssubjekt. Det ligger i öppen

dag att svårigheter kan uppkomma när avgiftsuttaget hos moderföretaget skall

samordnas med dotterföretag som kanske är belägna på helt andra platser i

landet. Ytterligare problem kan uppstå vid gränsdragningen mellan s.k. oäkta

koncerner - exempelvis två aktiebolag vars aktier ägs av en icke näringsdrivande

fysisk person - och de "äkta" koncerner för vilka koncernregeln är tillämplig.

 Svårigheter motsvarande dem som koncernregeln föranleder kan vidare väntas

uppkomma vid uttag av socialavgifter för handelsbolag som har fysiska personer

som delägare. Som Lagrådet påpekar i följande kommentarer till lagtexten kan

särskilda överväganden behöva göras om en delägare i ett handelsbolag samtidigt

är enskild näringsidkare. För en korrekt beräkning av nedsättningens storlek

erfordras i dessa fall en samordning mellan underlagen för dels delägarna

inbördes, dels handelsbolaget och delägarna. Även denna samordning torde

förutsätta att nya rutiner införs vid avgiftskontrollen.

 Vad Lagrådet i det föregående redovisat innebär att kritik kan riktas mot det

sätt varpå regeringen berett ärendet. Det framstår vidare som uppenbart att ett

genomförande av förslaget kommer att ge upphov till betydande

tillämpningsproblem. Till detta kommer att det inte heller framstår som

sannolikt att lagförslagen mer än marginellt kommer att tillgodose de syften som

regeringen angivit. De nu anförda bristerna är enligt Lagrådets uppfattning

sammantagna av så allvarlig natur att den föreslagna nedsättningen av social-

avgifterna inte bör genomföras. Lagrådet avstyrker därför de remitterade

lagförslagen.

 11

Synpunkter på lagtexten

För den händelse regeringen trots Lagrådets avstyrkande beslutar att överlämna

en proposition i ämnet till riksdagen redovisas i det följande vissa synpunkter

på den föreslagna lagtexten.

Förslaget till

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

2 kap. 5 a §

Den föreslagna nedsättningen av avgiftsuttaget innebär, som Lagrådet tidigare

framhållit, att ett progressivt element införs i avgiftssystemet. Detta medför

att en och samma lönesumma kan bli föremål för olika avgiftbelastning beroende

på om lönen anses ha kommit från en eller flera arbetsgivare. För den offentliga

sektorns vidkommande får det därför betydelse om en viss statlig eller kommunal

förvaltning vid tillämpning av första stycket skall anses utgöra en särskild

arbetsgivare eller inte. Enligt Lagrådets uppfattning bör denna problematik

belysas närmare om förslaget genomförs.

 Vid tillämpning av koncernregeln i andra stycket skall avdraget i första hand

göras av moderföretaget. Varken lagtext, allmänmotivering eller

författningskommentar ger något besked om vilken ordning som skall gälla när

moderföretagets outnyttjade avdragsutrymme skall fördelas mellan dotterföretag.

Även denna fråga bör klarläggas.

3 kap. 5 a §

Av första meningen i första stycket framgår att nedsättningen av egenavgifter

kan uppgå till högst 9 000 kr "per år". Vad som avses med sistnämnda begrepp

framstår som oklart i de fall då egenföretagarens räkenskapsår/beskattningsår,

t.ex. i samband med bokföringsskyldighetens inträdande, omfattar kortare eller

längre tid än tolv månader.

 Enligt styckets sista mening får nedsättningen av egenavgifterna uppgå till

högst ett så stort belopp att den sammanlagda nedsättningen av egenavgifter och

arbetsgivaravgifter inte överstiger 30 000 kr "för år räknat". Uttrycket "för år

räknat" leder tanken till att nedsättningens storlek är beroende av

räkenskapsårets/beskattningsårets längd. Av remissen kan inte med säkerhet

utläsas om detta varit avsikten och - i så fall - varför ett annat tidsbegrepp

använts i styckets första mening.

 Enligt andra meningen i andra stycket skall nedsättningen av egenavgifter

fördelas mellan delägarna i ett handelsbolag "i proportion till hur inkomsten

från handelsbolaget fördelas mellan dem." Under föredragningen har upplysts att

föredelningen skall göras med utgångspunkt i den skattepliktiga inkomst från

handelsbolaget som skall delas upp mellan delägarna. Enligt Lagrådets mening bör

detta komma till uttryck i lagtexten.

 Det kan förekomma att en delägare i ett handelsbolag skall beskattas för

inkomst från bolaget samtidigt som delägaren har underskott i enskilt bedriven

näringsverksamhet. Såväl skatte- som avgiftsuttaget beräknas i en sådan

situation normalt på nettot av verksamheterna, dvs. underskottet kan kvittas mot

inkomsten från handelsbolaget. Det är tydligt att en nedsättning av avgifterna

som baseras på en proportionell fördelning av handelsbolagets inkomst här kan

leda till ett materiellt otillfredsställande resultat. Skäl kan anföras för att

proportionalitetsregeln bör jämkas i nu beskrivna fall.

 Vad gäller uttrycken "för år räknat" och "året" hänvisar Lagrådet till vad som

sagts i anslutning till första stycket.

 12

Lagförslagen i lagrådsremissen om särskild

löneskatt på vinstandelsmedel

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 Särskild löneskatt skall för varje år betalas till staten med 23,52 procent på

 1. lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är 65 år

eller äldre,

 2. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för

arbetstagare,

 3. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller kommunalförbund som

arbetsgivare eller av Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund, det för kommunerna och landstingen

gemensamma organet för administration av personalpension eller Sjukvårdens och

socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under förutsättning att

arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal eller av annan arbetsgivare,

under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal och att

borgen tecknats i enlighet med vad som anges i punkt 20 e första stycket b av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370),

 4. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

 5. ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt grunder

som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer

till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller till

sjukbidrag,

-------------------------------------------------------

 6. ersättning som utgår på

grund av

ansvarighetsförsäkring som

åtnjuts enligt grunder som

fastställts i kollektivavtal

mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer till

den del ersättningen utgår i

form av engångsbelopp som

inte utgör kompensation för

mistad inkomst.

 Skattskyldig är den som

utgett sådan ersättning som

avses i första stycket.

-------------------------------------------------------

 6. ersättning som utgår på

grund av ansvarighets-

försäkring som åtnjuts enligt

grunder som fastställts i

kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens huvud-

organisationer till den del

ersättningen utgår i form av

engångsbelopp som inte utgör

kompensation för mistad

inkomst,

 7. bidrag som en

arbetsgivare lämnar till en

vinstandelsstiftelse eller

en annan juridisk person

som har till väsentligt

ändamål att tillgodose

ekonomiska intressen hos

dem som är eller har varit

anställda hos arbetsgivaren

med undantag för bidrag som

lämnas till en pensions-

eller personalstiftelse

enligt lagen (1967:531) om

tryggande av

pensionsutfästelse m.m.

 Skattskyldig är den som

utgett sådan ersättning eller

sådant bidrag som avses i

första stycket.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§

lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 2 och 13.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget enligt första stycket 6 skall bortses från

ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993 om

ersättningen avser tid därefter samt från ersättning för arbetsskada som

inträffat före utgången av år 1992 om skadan anmälts till allmän

försäkringskassa efter utgången av juni 1993. Detta gäller dock endast

ersättning som för en och samme arbetstagare beräknas på lönedelar som inte

överstiger sju och en halv gånger basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på bidrag som

arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse efter ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.

2 Lydelse enligt prop. 1995/96:209.

 13

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 2 §2

-------------------------------------------------------

 Sjukpenninggrundande

inkomst är den årliga inkomst

i pengar som en försäkrad kan

antas komma att tills

vidare få för eget arbete,

antingen såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst

(inkomst av anställning)

eller på annan grund

(inkomst av annat

förvärvsarbete). Som inkomst

av anställning räknas dock

inte ersättning från en

arbetsgivare som är bosatt

utomlands eller en utländsk

juridisk person, om arbetet

har utförts i arbetsgivarens

verksamhet utom riket. I

fråga om arbete som utförs

utomlands av den som av en

statlig arbetsgivare sänts

till ett annat land för

arbete för arbetsgivarens

räkning bortses vid

beräkningen av sjukpenning-

grundande inkomst från sådana

lönetillägg som betingas av

ökade levnadskostnader och

andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Som

inkomst av anställning eller

inkomst av annat

förvärvsarbete räknas inte

heller intäkt som avses i 32 §

1 mom. första stycket h och

i kommunalskattelagen

(1928:370) eller sådan

ersättning som anges i 1 §

första stycket 2-6 och fjärde

stycket lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster. Som

inkomst av annat

förvärvsarbete räknas inte

sådan ersättning enligt

gruppsjukförsäkring eller

trygghetsförsäkring vid

arbetsskada som enligt 2 §

första stycket lagen om

särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt.

Den sjukpenninggrundande

inkomsten fastställs av

försäkringskassan. Inkomst av

anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete skall

därvid var för sig avrundas

till närmast lägre hundratal

kronor.

-------------------------------------------------------

 Sjukpenninggrundande

inkomst är den årliga inkomst

i pengar som en försäkrad kan

antas komma att tills

vidare få för eget arbete,

antingen såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst

(inkomst av anställning)

eller på annan grund

(inkomst av annat

förvärvsarbete). Som inkomst

av anställning räknas dock

inte ersättning från en

arbetsgivare som är bosatt

utomlands eller en utländsk

juridisk person, om arbetet

har utförts i arbetsgivarens

verksamhet utom riket. I

fråga om arbete som utförs

utomlands av den som av en

statlig arbetsgivare sänts

till ett annat land för

arbete för arbetsgivarens

räkning bortses vid

beräkningen av sjukpenning-

grundande inkomst från sådana

lönetillägg som betingas av

ökade levnadskostnader och

andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Som

inkomst av anställning eller

inkomst av annat

förvärvsarbete räknas inte

heller intäkt som avses i 32 §

1 mom. första stycket h och

i kommunalskattelagen

(1928:370) eller sådan

ersättning eller sådant

bidrag som anges i 1 § första

stycket 2-7 och fjärde

stycket lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster. Som

inkomst av annat förvärvs-

arbete räknas inte sådan

ersättning enligt gruppsjuk-

försäkring eller trygghets-

försäkring vid arbetsskada

som enligt 2 § första stycket

lagen om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt.

Den sjukpenninggrundande

inkomsten fastställs av

försäkringskassan. Inkomst av

anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete skall

därvid var för sig avrundas

till närmast lägre hundratal

kronor.

 Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst bortses från sådan inkomst av

anställning och annat förvärvsarbete som överstiger sju och en halv gånger

basbeloppet. Det belopp som sålunda skall undantas skall i första hand räknas av

från inkomst av annat förvärvsarbete. Ersättning för utfört arbete i annan form

än pension räknas som inkomst av anställning, såvida ersättningen under ett år

uppgår till minst 1 000 kronor, även om mottagaren inte är anställd hos den som

utger ersättningen. I nu angivna fall skall den som utför arbetet anses såsom

arbetstagare och den som utger ersättningen såsom arbetsgivare. Kan ersättning

för arbete för någon annans räkning under året inte antas uppgå till minst 1 000

kronor, skall ersättningen från denne inte tas med vid beräkningen av den

sjukpenninggrundande inkomsten i annat fall än då den utgör inkomst av

näringsverksamhet. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning

skall bortses från ersättning som enligt 2 a § skall anses som inkomst av annat

förvärvsarbete samt ersättning som idrottsutövare får från sådan ideell förening

som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte kan antas uppgå till minst ett halvt basbelopp. Vid

beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning bortses även från

ersättning från en stiftelse som har till väsentligt ändamål att tillgodose

ekonomiska intressen hos dem som är eller har varit anställda hos en

arbetsgivare som lämnat bidrag till stiftelsen (vinstandelsstiftelse), om

ersättningen avser en sådan anställd och inte utgör ersättning för arbete för

stiftelsens räkning. Detta gäller dock endast om de bidrag arbetsgivaren lämnat

till stiftelsen varit avsedda att vara bundna under minst tre kalenderår och att

på likartade villkor tillkomma en betydande del av de anställda. Om

arbetsgivaren är ett fåmansföretag eller ett fåmansägt handelsbolag skall vid

beräkningen inte bortses från ersättning som stiftelsen lämnar till sådan

företagsledare eller delägare i företaget eller denne närstående person som

avses i punkt 14 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen. Vid beräkning

av sjukpenninggrundande inkomst av anställning skall alltid bortses från

ersättning från en vinstandelsstiftelse som härrör från bidrag som arbetsgivaren

lämnat under åren 1988-1991.

 Beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten skall, där förhållandena

inte är kända för försäkringskassan, grundas på de upplysningar som kassan kan

inhämta av den försäkrade eller dennes arbetsgivare eller som kan framgå av den

uppskattning, som vid taxering gjorts av den försäkrades inkomst. Semesterlön

eller semesterersättning får inte inräknas i den sjukpenninggrundande inkomsten

till högre belopp än som motsvarar lön för utfört arbete utan sådan ersättning.

Inkomst av arbete för egen räkning får ej beräknas högre än som motsvarar skälig

avlöning för liknande arbete för annans räkning.

 11 kap.

 2 §3

-------------------------------------------------------

 Med inkomst av anställning Med inkomst av

avses lön eller annan anställning avses lön eller

ersättning i pengar eller annan ersättning i pengar

andra skattepliktiga eller andra skattepliktiga

förmåner, som en försäkrad harförmåner, som en försäkrad har

fått såsom arbetstagare i fått såsom arbetstagare i

allmän eller enskild tjänst. allmän eller enskild tjänst.

Med lön likställs Med lön likställs

kostnadsersättning som inte kostnadsersättning som inte

enligt 10 § uppbördslagen enligt 10 § uppbördslagen

(1953:272) undantas vid (1953:272) undantas vid

beräkning av preliminär beräkning av preliminär

A-skatt. Till sådan inkomst A-skatt. Till sådan inkomst

räknas dock inte från en och räknas dock inte från en och

samme arbetsgivare utgiven samme arbetsgivare utgiven

lön som under ett år ej lön som under ett år ej

uppgått till 1 000 kronor. uppgått till 1 000 kronor.

Till sådan inkomst räknas Till sådan inkomst räknas

inte heller intäkt som avses inte heller intäkt som

i 32 § 1 mom. första stycket avses i 32 § 1 mom. första

h och i kommunalskattelagen stycket h och i

(1928:370) eller sådan kommunalskattelagen

ersättning som anges i 1 § (1928:370) eller sådan

första stycket 2-6 och fjärdeersättning eller sådant

stycket lagen (1990:659) om bidrag som anges i 1 §

särskild löneskatt på vissa första stycket 2-7 och

förvärvsinkomster. I fråga omfjärde stycket lagen

arbete som har utförts (1990:659) om särskild

utomlands bortses vid löneskatt på vissa

beräkningen av förvärvsinkomster. I fråga om

pensionsgrundande inkomst arbete som har utförts

från sådana lönetillägg som utomlands bortses vid

betingas av ökade beräkningen av

levnadskostnader och andra pensionsgrundande inkomst

särskilda förhållanden i från sådana lönetillägg som

sysselsättningslandet. Såsom betingas av ökade

inkomst av anställning anses levnadskostnader och andra

även särskilda förhållanden i

 sysselsättningslandet. Såsom

 inkomst av anställning

 anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt sjukpenning

enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i

den mån ersättningen träder i stället för försäkrads inkomst såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för

merkostnader,

 d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

 e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode enligt

studiestödslagen (1973:349),

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning enligt de

för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid kommunal vuxenbildning (komvux), vid vuxenutbildning för

psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för invandrare

(sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är

att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån

regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen rörelse,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för utfört

arbete i annan form än pension, i fråga om ersättning till idrottsutövare från

visst slag av ideell förening samt i fråga om ersättning från

vinstandelsstiftelse gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller annan

ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är bosatt utom

riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den försäkrade

sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3 kap. 2 a §

första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt

handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svenska

medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk juridisk

person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande inflytande över den

utländska juridiska personen, enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som

tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket,

om en utländsk beskickning här i riket enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses

som arbetsgivare.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande i fråga om sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande

inkomst som avser tid före ikraftträdandet.

1Lagen omtryckt 1982:120.

2Lydelse enligt prop. 1995/96:209.

3Senaste lydelse 1994:2072.

 14

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 § lagen (1981:691) om socialavgifter1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §2

 Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

 1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte uppgått

till 1 000 kronor,

 2. ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt 65 år,

 3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av barn

eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen motsvarar

sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som arbetsgivare får

uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring,

 4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

 5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som utförts i

hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte får göras vid

inkomsttaxeringen,

 6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som

arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

 8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till den del denna inte

räknas som lön enligt 11 kap. 2 § första stycket lagen om allmän försäkring,

 9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i skiljeförfarandet

är av utländsk nationalitet,

 10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen (1984:947) om

beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige inte utgör

skattepliktig intäkt,

 11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän försäkring,

 12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen

(1928:370),

-------------------------------------------------------

13. sådan ersättning som 13. sådan ersättning eller

enligt 1 § första stycket 2-6sådant bidrag som enligt 1 §

lagen (1990:659) om särskild första stycket 2-7 lagen

löneskatt på vissa (1990:659) om särskild

förvärvsinkomster utgör löneskatt på vissa förvärvs-

underlag för nämnda skatt, inkomster utgör underlag för

 nämnda skatt,

 14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan ideell förening

som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte uppgått till ett halvt basbelopp enligt lagen om

allmän försäkring,

 15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en

vinstandelsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens

räkning,

 16. sådan ersättning från en vinstandelsstiftelse från vilken enligt de fyra

sista meningarna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring skall

bortses vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst,

 17. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993 om

ersättningen avser tid därefter och utgår på grund av ansvarighetsförsäkring

vilken åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens huvudorganisationer,

 18. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992 om

skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av juni 1993 och

ersättningen utgår på grund av sådan ansvarighetsförsäkring som anges i 17,

 19. ersättning enligt 11 kap. 2 § första stycket a - l, n, p och r lagen om

allmän försäkring.

 Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna kan

beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning från

arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får fastställa schablon för beräkning av arbetstagares kostnader i

viss verksamhet. Schablonen skall avse bestämda yrkesgrupper och grundas på de

genomsnittliga kostnaderna inom respektive grupp.

 Bestämmelserna i första stycket 17 och 18 gäller endast ersättning som inte

avser de första 180 dagarna efter skadetillfället och som för en och samme

arbetstagare beräknas på lönedelar som inte överstiger sju och en halv gånger

basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

 I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag skall

föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen

(1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande i fråga om avgifter som avser tid före ikraftträdandet.

1Lagen omtryckt 1989:633.

2Senaste lydelse 1995:1492.

 15

Lagrådets yttrande över lagförslagen i

lagrådsremissen om särskild löneskatt på

vinstandelsmedel

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-08-21.

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i Försäkrings-

överdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

 Enligt en lagrådsremiss den 13 juni 1996 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster,

2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Ingrid

Engquist.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i lagen om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster

Lagförslaget innebär att en ny punkt 7 förs in i 1 § första stycket. Enligt den

nya punkten skall särskild löneskatt betalas på bidrag som en arbetsgivare

lämnar till en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk person som har till

väsentligt ändamål att tillgodose ekonomiska intressen hos dem som är eller har

varit anställda hos arbetsgivaren. Detta skall dock inte gälla bidrag till

pensions- eller personalstiftelser enligt lagen (1967:531) om tryggande av

pensionsutfästelse m.m.

 Vad som utgör en vinstandelsstiftelse framgår inte direkt av den föreslagna

bestämmelsen. En bestämning av begreppet finns i 3 kap. 2 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring, och det är enligt Lagrådets mening lämpligt att

hänvisa till sistnämnda bestämmelse. Vidare kan beträffande andra juridiska

personer lämpligen anges att dessa skall ha "motsvarande ändamål".

 I övergångsbestämmelserna bör, i stället för vad som sägs i det remitterade

förslaget, anges att den nya lagen tillämpas på bidrag som en arbetsgivare efter

ikraftträdandet lämnar till en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk

person med motsvarande ändamål.

 16

Förslaget till lag om ändring i lagen om allmän försäkring

I 3 kap. 2 § anges vad som utgör sjukpenninggrundande inkomst. Dit räknas bl.a.

inkomst av anställning. Enligt den gällande lydelsen av paragrafens första

stycke räknas inte ersättning som anges i 1 § första stycket 2-6 eller fjärde

stycket lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster som inkomst av

anställning.

 Enligt remissförslaget skall hänvisningen till lagen om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster omfatta även den nya punkten 7. Det finns dock enligt

Lagrådets mening en avgörande skillnad mellan punkterna 2-6 och punkten 7. De

förstnämnda punkterna avser ersättningar som utges direkt till en enskild

person, under det att punkten 7 avser bidrag som en arbetsgivare lämnar till en

juridisk person med visst ändamål. Även utan en hänvisning till punkt 7 torde

det följa av bestämmelserna i 3 kap 2 § första stycket lagen om allmän

försäkring att sådana bidrag inte är att jämställa med inkomst av anställning

och därför inte är sjukpenninggrundande. Någon ändring av det angivna stycket

synes därför inte behövas.

 I paragrafens andra stycket finns en bestämmelse om att vid beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst av anställning bortses från ersättning från en

vinstandelsstiftelse. I likhet med vad som föreslås beträffande 1 § första

stycket 7 lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster bör det göras

ett tillägg som innebär att bestämmelsen gäller också beträffande en annan

juridisk person med motsvarande ändamål.

 I 11 kap. 2 § första stycket behöver, av samma skäl som anförts beträffande 3

kap. 2 § första stycket, enligt Lagrådets mening någon ändring inte göras.

 Paragrafens andra stycke bör, på samma sätt som 3 kap. 2 § andra stycket,

ändras så att vad som föreskrivs om ersättning från en vinstandelsstiftelse

skall gälla också ersättning från en annan juridisk person med motsvarande

ändamål.

 Vad Lagrådet har förordat i det föregående innebär att någon särskild

övergångsbestämmelse inte torde behövas.

Förslaget till lag om ändring i lagen om socialavgifter

I konsekvens med vad Lagrådet anfört beträffande 3 kap. 2 § första stycket och

11 kap 2 § första stycket lagen om allmän försäkring torde i 2 kap. 4 § första

stycket lagen om socialavgifter inte behövas någon hänvisning till 1 § första

stycket 7 lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. I punkt 16

bör, som i bl.a. 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring, läggas

till orden "eller annan juridisk person med motsvarande ändamål."

 Inte heller när det gäller förslaget till lag om ändring i lagen om

socialavgifter torde någon särskild övergångsbestämmelse behövas.

 17

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 september 1996.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden, Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositionen 1996/97:21 Nedsättning av socialavgifter,

m.m..

 18