Regeringens proposition

1991/92:90

om svenskt medborgarskap för adoptivbarn och förbättrad rätt till

föräldraledighet vid adoption

[Picture]

 Prop.

 1991/92:90

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som tagits upp i

bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 6 februari 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa ändringar i lagen (1950:382) om

svenskt med-borgarskap (medborgarskapslagen) och i lagen (1978:410)

om rätt till ledig-het för vård av barn, m.m.

(föräldraledighetslagen).

 I medborgarskapslagen införs en bestämmelse om att ett

barn som adopteras av en svensk medborgare automatiskt får svenskt

medborgarskap vid adoptionen. Det skall gälla när barnet adopteras

genom beslut i Sverige eller i ett annat nordiskt land. Det skall

också gälla när ett utländskt adoptionsbeslut godkänns i Sverige.

Samtidigt ändras medborgarskapslagen så att barn som adopterats på

nyss redovisat sätt likställs med andra barn när det gäller förvärv

eller förlust av svenskt medborgarskap i samband med föräldrarnas

byte av medborgarskap.

 Föräldraledighetslagen ändras så att adoptivföräldrar

får rätt att beräkna den rätt till hel ledighet utan ersättning som

gäller i ett och ett halvt år med utgångspunkt från den tidpunkt då

de fått barnet i sin vård i stället för tidpunkten för barnets

födelse. Adoptivföräldrar får på så sätt samma rätt som andra

föräldrar till obetald ledighet för vård av barn under ett och ett

halvt år.

 Bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 juli 1992.

ropositionens lagförslag

1 Förslag till Lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1950:382) om

svenskt medborgarskap

 dels att 13 a § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 a

§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 a §

 Ett barn som inte fyllt tolv år och som adopteras av

svensk medborgare blir vid adoptionen svensk med-borgare om___1.

barnet adopteras i Sverige, Danmark, Finland, Island eller Norge,

eller___2. barnet adopteras genom ett utländskt adoptionsbeslut som

godkänts i Sverige enligt lagen (1971:796) om internationella

rättsförhållanden rörande adoption.__

 13 a §

 Endast om fader eller moder adopterat eget barn gäller

i fråga om adoptivbarnet bestämmelserna i denna lag om barns

förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap med anledning av att

barnets fader eller moder förvärvar eller förlorar sådant

medborgarskap._I fråga om adoptivbarn gäller bestämmelserna i denna

lag om barns förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap med

anledning av att barnets adoptivfar eller adoptivmor förvärvar

eller förlorar sådant medborgarskap endast___1. om barnet

adopterats i Sverige, Danmark, Finland, Island eller Norge,___2. om

barnet adopterats genom ett utländskt adoptionsbeslut som godkänts

i Sverige enligt lagen (1971:796) om internationella

rättsförhållanden rörande adoption, eller___3. om en far eller en

mor adopterat sitt eget barn.__

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och gäller i

fall då adoption i enlighet med 1 a § beslutats eller godkänts

efter ikraftträdandet.

 Förslag till Lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1978:410) om rätt

till ledighet för vård av barn m.m.1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Arbetstagare har rätt till ledighet för vård av barn

dels i form av hel ledighet, dels i form av förkortning av

arbetstiden till tre fjärdedelar av normal arbetstid. Rätten till

hel ledighet gäller till dess barnet har uppnått ett och ett halvt

års ålder. Rätten till förkortning av arbetstiden gäller till dess

barnet har uppnått åtta års ålder eller till den senare tidpunkt då

barnet har avslutat det första skolåret._Arbetstagare har rätt till

ledighet för vård av barn dels i form av hel ledighet, dels i form

av förkortning av arbetstiden till tre fjärdedelar av normal

arbetstid.

 Rätten till hel ledighet gäller under ett och ett

halvt år från barnets födelse. För en arbetstagare som har

adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera

det skall tiden ett och ett halvt år i stället räknas från den

tidpunkt då arbetstagaren fått barnet i sin vård. Är det fråga om

adoption av andra makens barn eller av eget barn, föreligger inte

rätt till ledighet utöver vad som skulle ha gällt om adoptionen

inte hade ägt rum.

 Rätten till förkortning av arbetstiden liksom rätten

till hel ledighet för adoptivföräldrar upphör att gälla när barnet

har uppnått åtta års ålder eller vid den senare tidpunkt då barnet

har avslutat det första skolåret.__

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och gäller

för arbetstagare som fått barnet i sin vård efter ikraftträdandet.

ulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 februari 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af
[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P. Wester-berg,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om svenskt medborgarskap för adoptivbarn och förbättrad

rätt till föräldraledighet vid adoption

1 Inledning

Frågan om en svensk medborgares adoption av ett utländskt barn bör

medföra svenskt medborgarskap för barnet har länge varit föremål

för överväganden i olika sammanhang. Den år 1985 tillsatta

medborgarskapskommittén (A 1985:01) tog i en tilläggspromemoria år

1989 upp frågan och föreslog en lagändring.

 Föräldraledighetslagen innehåller till skillnad från

bestämmelserna om föräldrapenning i lagen (1962:381) om allmän

försäkring inte någon regel om att barnets ankomst till

adoptivföräldrarna skall jämställas med tidpunkten för barnets

födelse. Riksdagen har därför (mot. 1987/88:A743, AU5, rskr. 43)

hemställt att regeringen skall överväga förutsättningarna för

förlängd föräldraledighet vid adoption.

 Med anledning av medborgarskapskommitténs förslag och

det nyss nämnda riksdagsbeslutet upprättades inom

arbetsmarknadsdepartementet promemorian (Ds 1991:33) Svenskt

medborgarskap vid adoption och förbättrad föräldraledighet för

adoptivbarn.

 Till protokollet i detta ärende bör fogas

sammanfattningen ur promemorian som bilaga 1.

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstan-serna och en sammanställning av remissyttrandena har

upprättats och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr

Ku91/1163/R).

 Regeringen beslutade den 19 december 1991 att inhämta

lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen

(1950:382) om svenskt medborgarskap samt till lag om ändring i

lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m.

Förslagen hade upprättats i kulturdepartementet på grundval av den

ovan nämnda promemorian. De lagförslag som remitterades till

lagrådet och som återfinns i bilaga 2 överensstämmer, bortsett från

några redaktionella ändringar, med de förslag som jag nu lägger

fram.

 Lagrådet har i yttrande den 20 januari 1992 i

anslutning till 1 a § i medborgarskapslagen tagit upp frågan om

tidpunkten för förvärvet av det svenska medborgarskapet men i

övrigt lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas

till protokollet som bilaga 3. Jag tar upp lagrådets synpunkter i

samband med att jag behandlar den föreslagna bestämmelsen om

svenskt medborgarskap vid adoption (avsnitt 3.1).

 I det följande redovisar jag mina överväganden med

anledning av promemorian. I fråga om ändringarna i

föräldraledighetslagen har jag samrått med chefen för

arbetsmarknadsdepartementet.

2 Bakgrund

2.1 Svenskt medborgarskap vid adoption

2.1.1 Frågans tidigare behandling

Frågan om adoption av utländskt barn bör medföra svenskt

medborgarskap har övervägts i riksdagen vid flera tillfällen, bl.a.

i samband med de ändringar i 4 kap. föräldrabalken och i

medborgarskapslagen som trädde i kraft den 1 januari 1972 (SFS

1971:870 och 881).

 Ändringarna innebar bl.a. att adoptivbarns

likställighet med biologiska barn lagfästes genom en bestämmelse i

4 kap. 8 § föräldrabalken. De grundade sig på propositionen

(1971:143) med förslag till lag om ändring i föräldrabalken m.m. I

propositionen (s. 81) anförde föredragande statsrådet

sammanfattningsvis följande:

 I promemorian föreslås att undantag från huvudregeln

om adoptivbarns likställighet med andra barn skall gälla i fråga om

medborgarskapslagen. Vid remissbehandlingen har från ett par håll

framhållits som ett angeläget önskemål att adoptivbarn i

medborgarskapshänseende blir helt likställda med andra barn. För

egen del har jag stor förståelse för dessa synpunkter. De ligger

helt i linje med den syn på adoptionen som har präglat de senaste

reformerna på området. Emellertid bör någon ändring i

medborgarskapslagstiftningen inte företas utan samråd med de andra

nordiska länderna. Vidare kompliceras bedömningen av att man i

möjligaste mån bör undvika regler som leder till dubbla

medborgarskap. På grund härav och med beaktande av att några stora

praktiska komplikationer inte tycks föreligga f.n. har jag efter

samråd med chefen för inrikesdepartementet kommit fram till att

något förslag till ändrade regler inte bör läggas fram nu.

 År 1974 väcktes frågan på nytt genom en motion i

riksdagen. Lagutskottet inhämtade utlåtanden över motionen. I sitt

av riksdagen godkända betänkande (LU 1974:16) hemställde utskottet

därefter om avslag på motionen. Utskottet uttalade bl.a. följande

(s. 12):

 Även om utskottet således hyser stor förståelse för

motionärens synpunkter, vill utskottet dock understryka vikten av

att man i möjligaste mån undviker att införa sådana regler som kan

leda till dubbla medborgarskap. Detta har också framhållits under

remissbehandlingen. Den som har dubbelt medborgarskap är

underkastad alla de förpliktelser, som åligger medborgare i det

land där han vistas, och dessutom de förpliktelser, som det andra

landets rättsordning ålägger sina medborgare utanför territoriet.

Fall av dubbla lojalitetskrav, dubbelbeskattning och dubbel

värnplikt kan inte alltid lösas tillfredsställande traktatsvägen.

Bara genom att befrias från tidigare medborgarskap kan man också

påräkna fullt svenskt rättsskydd utomlands. Den som inte fått sådan

befrielse betraktas exempelvis i sitt gamla hemland som medborgare

endast där. I konfliktsituationer - t.ex. i samband med besök hos

släktingar i det gamla hemlandet - kan svenska myndigheter

följaktligen inte garantera sedvanligt bistånd.

 Utskottet vill också erinra om att

medborgarskapslagstiftningen tillkommit i nordiskt samarbete. I

motionen förordas att överläggningar tas upp i syfte att få till

stånd en samnordisk lösning av frågan. Utskottet vill understryka

betydelsen av en likformig nordisk medborgarskapslagstiftning och

är för sin del inte berett att nu tillstyrka en ensidig svensk

lagändring på området.

 I två motioner till riksdagen år 1988 föreslogs ånyo

att ett utländskt barn vid adoption i Sverige automatiskt skulle

bli svensk medborgare i samband med att adoptionen blev giltig.

Motionerna avslogs (1988/89:SfU3) med hänvisning till att

medborgarskapslagstiftningen var föremål för översyn i

medborgarskapskommittén (A 1985:01).

 Medborgarskapskommittén hade som sin huvudsakliga

uppgift att utreda frågan om ökat tillåtande av dubbla

medborgarskap. Kommitténs huvudbetänkande lades fram i december

1986. Kommittén ställde sig där relativt positiv till en utvidgning

av möjligheterna att få dubbelt medborgarskap. I en

tilläggspromemoria år 1989 behandlade kommittén några utestående

frågor, bl.a. om barn automatiskt skall få svenskt medborgarskap

när de adopteras av svenska föräldrar. Kommittén föreslog en

lagändring av sådan innebörd. Förslagen i den nu remitterade

promemorian överensstämmer i huvudsak med medborgarskapskommitténs

förslag.

2.1.2 Gällande rätt

Medborgarskapslagen

En svensk medborgares adoption av ett utländskt barn medför inte

att barnet automatiskt får svenskt medborgarskap. Det måste göras

en ansökan enligt 6 § medborgarskapslagen. Om adoptionen är

fullbordad antingen genom beslut av svensk domstol eller genom ett

utomlands meddelat beslut som godkänts här i landet, bifalls

ansökningen regelmässigt om barnet har hemvist i Sverige. För barn

mellan 15 och 18 år har i praxis krävts att hemvisttiden har varat

i tre år.

 En ansökan om svenskt medborgarskap görs hos statens

invandrarverk. Föreskrift om att sökanden skall styrka att barnet

har blivit befriat från sitt utländska medborgarskap, ges bara om

föreskriften tjänar något ändamål. En sådan föreskrift blir inte

aktuell när barnet enligt sitt hemlands lag automatiskt förlorar

sitt medborgarskap vid förvärv av ett annat. Den blir inte heller

aktuell när barnet är medborgare i en stat som inte erkänner

befrielseinstitutet. För adoptivbarn från ett land där egen

medborgare genom särskilt beslut kan befrias från medborgarskap ges

dock i regel en sådan föreskrift.

 När en förälder som har vårdnaden om ett ogift barn

under 18 år byter medborgarskap medför det normalt byte av

medborgarskap även för barnet. Det följer av innehållet i 5 och 7

§§ medborgarskapslagen. Enligt 13 a § i lagen gäller detta dock

inte för adoptivbarn. Endast om en far eller en mor har adopterat

sitt eget barn gäller de bestämmelser som finns i lagen om barns

förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap i den situationen då

barnets far eller mor förvärvar eller förlorar sitt svenska

medborgarskap.

Utländska adoptioner

I lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande

adoption ges bestämmelser om svensk domstols behörighet att pröva

ansökan om adoption, om tillämplig lag vid prövningen av sådan

ansökan, om erkännande av utländska adoptionsbeslut och om vissa

rättsverkningar av adoption.

 Enligt dessa bestämmelser är svensk domstol behörig

att pröva ansökan om adoption om adoptanten eller adoptanterna har

svenskt medborgarskap eller har hemvist i Sverige eller om

regeringen medgett att ansökan prövas. Ansökan prövas enligt svensk

lag. Det uppställs inte något absolut krav på att adoptionen blir

giltig i den främmande stat där adoptanten eller adoptivbarnet är

medborgare. Om barnet är under 18 år skall det dock särskilt

beaktas om avsevärd olägenhet kan uppstå för barnet på grund av att

adoptionen inte blir gällande i den främmande staten.

 Har adoptionsbeslut meddelats i utlandet gäller det

också i Sverige om sökanden var medborgare eller hade hemvist i den

främmande staten när beslutet meddelades. Om barnet vid den

tidpunkten var svenskt eller hade hemvist i Sverige skall

regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer ha godkänt

adoptionen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

kan även i annat fall förordna att ett utländskt adoptionsbeslut

skall gälla i Sverige. Enligt förordningen (1976:834) om prövning

av utländskt beslut om adoption är det statens nämnd för

internationella adoptionsfrågor (NIA) som prövar frågan om

godkännande. Nämndens beslut kan överklagas till regeringen.

Nordiska adoptionsregler

Mellan de nordiska länderna slöts år 1931 en konvention med

internationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adoption

och förmynderskap. Till konventionen ansluter sig bestämmelserna i

förordningen (1931:429) om internationella rättsförhållanden

rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. I fråga om adoption

gäller enligt 11 och 12 §§ följande.

 Om den som är medborgare i fördragsslutande stat och

har hemvist i sådan stat vill adoptera någon som har medborgarskap

i en av staterna skall ansökningen göras i den stat där adoptanten

har hemvist. Vid prövning av ansökningen tillämpas i varje stat där

gällande lag. Är den som skall adopteras under 18 år och har han

hemvist i hemlandet får ansökningen dock inte bifallas i annan stat

utan att vederbörande barnavårdsmyndighet i hemlandet har haft

tillfälle att avge yttrande.

 Har beslut om adoption meddelats i ett nordiskt land

enligt konventionens bestämmelser skall beslutet enligt 22 § i

förordningen gälla i övriga nordiska länder utan särskild

stadfästelse och utan prövning av avgörandets riktighet eller av

dess förutsättningar med hänsyn till hemvist eller medborgarskap i

det ena eller andra av de fördragsslutande länderna.

2.1.3 Förmynderskapsutredningens förslag i adoptionsfrågor

På grundval av tilläggsdirektiv från november 1987 (dir. 1987:50)

har förmynderskapsutredningen i sitt slutbetänkande (SOU 1989:100)

Adoptions-frågor behandlat vissa frågor om adoption. Utredningen

har bl. a. föreslagit att man helt och hållet slopar systemet med

en överprövning hos NIA och låter principen vara att utländska

adoptionsbeslut automatiskt har rättsverkan i Sverige om beslutet

har meddelats eller annars gäller i den stat där

adoptiv-föräldrarna (adoptivföräldern) eller adoptivbarnet hade

sitt hemvist vid tiden för beslutet. Utöver i dessa fall har

utredningen föreslagit att adoptionen skall erkännas i Sverige om

det med hänsyn till barnets tidigare hemvist fanns skälig anledning

att adoptionsfrågan prövades i domstolslandet.

 Utgångspunkten för förslaget har varit önskemålet att

få ett väl fungerande internationellt privaträttsligt system. Detta

förutsätter bl. a. att parterna slipper processa flera gånger i

samma sak. Förmynderskapsutredningen har också velat undvika att

adoptivbarn får en osäker rättslig ställning under tiden från det

att barnet anlänt till Sverige till dess adoptionen godkänts av

NIA.

 I ett särskilt avsnitt i betänkandet har

förmynderskapsutredningen uttalat sig om medborgarskapskommitténs

förslag om att adoptioner under vissa förhållanden automatiskt

skall medföra svenskt medborgarskap för barnet.

Förmynderskapsutredningen anser i princip att detta förslag bör

genomföras. Förslaget påverkas emellertid av de ändringar

beträffande erkännande av utländska adoptioner som utredningen

förordat. Införs automatiska förvärv av svenskt medborgarskap för

adoptivbarn bör principen enligt förmynderskapsutredningens

uppfattning vara att barnet får svenskt medborgarskap om adoptionen

har gjorts efter ansökan av en svensk medborgare och har beslutats

eller är gällande här i landet.

2.2 Adoptivföräldrars rätt till ledighet för vård av barn

2.2.1 Frågans tidigare behandling

År 1985 gjordes en ändring i lagen om allmän försäkring som syftade

till att ge adoptivföräldrar samma rätt till föräldrapenning som

andra föräldrar. I 4 kap. 5 § i lagen infördes en bestämmelse som

innebar att tidpunkten då den försäkrade fått barnet i sin vård

skulle jämställas med tidpunkten för barnets födelse. Efter

ändringen i lagen om allmän försäkring har det rests krav på att

föräldraledighetslagen skall ändras på motsvarande sätt.

 I motionerna 1986/87:A743 av Charlotte[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl.

(fp) och 1986/87:A701 av Margareta[REDACTED_EFTERNAMN] (fp) föreslogs att 3 §

föräldraledighetslagen skulle ändras så att det blev möjligt för

adoptivföräldrar att stanna hemma hos barnet i ett och ett halvt år

räknat från barnets ankomst till Sverige. Motsvarande borde gälla

vid adoption av barn födda i Sverige.

 På grundval av de båda motionerna samt en skrivelse

med likartade synpunkter från Adoptionscentrum förklarade

arbetsmarknadsutskottet i sitt betänkande (1987/88:AU5) om ledighet

att utskottet hade sympati för syftet med de aktuella motionerna.

Enligt utskottet borde regeringen överväga förutsättningarna för en

förlängd föräldraledighet vid adoption. Riksdagen anslöt sig till

utskottet (rskr. 1987/88:43).

2.2.2 Gällande rätt

Enligt 3 § föräldraledighetslagen har arbetstagare rätt till

ledighet för vård av barn dels i form av hel ledighet, dels i form

av förkortning av arbetstiden till tre fjärdedelar av normal

arbetstid. Rätten till hel ledighet gäller till dess barnet har

uppnått ett och ett halvt års ålder. Rätten till förkortning av

arbetstiden gäller till dess barnet har uppnått åtta års ålder

eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det första

skolåret.

 Därutöver har arbetstagare enligt 4 §

föräldraledighetslagen rätt till hel ledighet under tid då

arbetstagaren uppbär hel föräldrapenningförmån enligt 4 kap. lagen

om allmän försäkring och till förkortning av arbetstiden till

hälften eller till tre fjärdedelar under tid då arbetstagaren

uppbär halv resp. fjärdedels föräldrapenningförmån.

 Enligt 4 kap. 3 § första stycket lagen om allmän

försäkring utges föräldrapenning med anledning av barns födelse

under högst 450 dagar sammanlagt för föräldrarna. Under 360 dagar

utgår en föräldrapenning som för flertalet arbetstagare motsvarar

cirka 90 % av inkomsten. Under de resterande 90 dagarna har

föräldern rätt till ersättning med belopp enligt garantinivån (för

närvarande 60 kronor om dagen). Enligt femte stycket i samma

bestämmelse utges föräldrapenning längst till dess barnet har fyllt

åtta år eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det

första skolåret.

 Föräldraledighetslagen är enligt 1 § tillämplig främst

på arbetstagare som är rättslig vårdnadshavare och har vård om ett

barn samt på arbetstagare som har tagit emot ett barn för

stadigvarande vård och fostran i sitt hem.

 Vid tillämpning av 4 kap. lagen om allmän försäkring

likställs enligt 4 kap. 2 § den med förälder som är rättslig

vårdnadshavare och har vård om barnet. Detsamma gäller den som med

socialnämndens medgivande har tagit emot ett barn för stadigvarande

vård och fostran i syfte att adoptera det. Bestämmel-serna om

föräldrapenning gäller vidare enligt 5 § vid adoption av barn. Som

adoption anses även att någon tar emot ett barn i avsikt att

adoptera det. Tidpunkten då den försäkrade fått barnet i sin vård

jämställs därvid med tidpunkten för barnets födelse.

Föräldrapenning utges dock inte för barn som fyllt tio år. Om en

förälder adopterar sitt eget eller sin makes barn ger detta inte

rätt till föräldrapenning utöver vad som skulle ha gällt om

adoptionen inte hade ägt rum.

 Allmän motivering

3.1 Svenskt medborgarskap vid adoption

Mitt förslag: Medborgarskapslagen kompletteras med en bestämmelse

om att ett barn som inte fyllt tolv år och som adopterats av svensk

medborgare förvärvar svenskt medborgarskap dels vid adoption i

Sverige eller i Danmark, Finland, Island eller Norge, dels vid

godkännande i Sverige av en adoption som ägt rum i utlandet.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt

eller förklarat att de inte har något att erinra mot att en sådan

bestämmelse införs. Vissa remissinstanser har redovisat synpunkter

på utformningen av förslaget.

 Skälen för mitt förslag: Genom 4 kap. 8 §

föräldrabalken är det sedan 1972 fastlagt att adoptivbarn skall

vara likställda med biologiska barn. Där föreskrivs det att vid

tillämpning av en bestämmelse i lag eller annan författning som

tillägger släktskap eller svågerlag rättslig betydelse skall

adoptivbarn anses som adoptantens barn och inte som barn till sina

biologiska föräldrar. Om en make har adopterat den andre makens

barn eller adoptivbarn skall dock barnet anses som makarnas

gemensamma. Vad nu sagts gäller inte om annat är särskilt

föreskrivet eller följer av rättsförhållandets natur.

 I vidare mening får det sägas vara ett avsteg från

tanken på likställighet att barn, som förs till Sverige för att

adopteras av svenska medborgare och växa upp här, inte redan genom

adoptionen får vårt lands medborgarskap.

 Remissinstanserna har inte haft något att invända mot

att svenska adoptivföräldrars medborgarskap automatiskt överförs

till deras adoptivbarn. Skälen för de invändningar som tidigare

funnits mot ett sådant förslag har främst varit två, dels att

dubbelt medborgarskap skulle uppkomma i många fall, dels att det är

angeläget att den nordiska rättsgemenskapen bevaras.

 Vad gäller den första invändningen kan jag konstatera

att genom den lagändring som i enlighet med en rekommendation av

Europarådet genomfördes år 1979 och som innebär att barn i ökad

utsträckning får moderns medborgarskap, kan dubbla medborgarskap

för barn anses ha accepterats i svensk lagstiftning. Samma

lagstiftning har genomförts i de andra nordiska länderna. Avsikten

med lagändringen var visserligen inte att dubbla medborgarskap även

för vuxna helt skulle accepteras. Samtidigt infördes nämligen en

bestämmelse som syftar till en automatisk avveckling av ett

medborgarskap när barnet nått vuxen ålder. Den bestämmelsen skall

emellertid tillämpas endast i fråga om stat med vilken Sverige har

ingått avtal om detta. Något sådant avtal har inte ingåtts och

några förhandlingar har heller inte inletts.

 Även invändningen att överläggningar med andra

nordiska länder borde föregå en lagändring har förlorat i betydelse

genom att de danska adoptions- och medborgarskapslagarna år 1986

ändrats på det sätt som nu är i fråga. I det danska

lagstiftningsärendet pekades bl.a., förutom på

likställighetsprincipen, på att ändringen låg i linje med en rad

andra länders lagstiftning. Samma synpunkter kan anläggas också när

frågan övervägs i Sverige.

 Det förefaller alltså klart att de invändningar som

tidigare gjorts mot att en adoption av ett utländskt barn skall

medföra svenskt medborgarskap för barnet har minskat väsentligt i

styrka. Därför bör också det intresse adoptivföräldrarna har av att

slippa den väntetid och kostnad som är förenad med det nuvarande

naturalisationsförfarandet och adoptivbarnets intresse av att

direkt få svenskt medborgarskap få väga över. Det finns också andra

skäl för en ändring, nämligen den administrativa förenkling och den

resursbesparing det skulle innebära att statens invandrarverks

handläggning av naturalisationsansökningar för dessa adoptivbarn

skulle upphöra.

 Som tidigare nämnts har även beslut om adoption som

meddelats i utlandet automatisk giltighet i Sverige om sökanden var

medborgare eller hade hemvist i den främmande staten när beslutet

meddelades och adoptionen gällde ett barn som inte var svensk

medborgare eller hade hemvist här i landet. Det sistnämnda innebär

alltså, att en adoption där adoptanten är svensk medborgare med

hemvist utomlands blir giltig i Sverige om den skett genom beslut

meddelat i bosättningslandet.

 Socialstyrelsen och NIA anser att adoptivbarn

automatiskt bör få svenskt medborgarskap vid alla adoptioner

varigenom barn adopteras av en svensk medborgare med hemvist i det

land där adoptionen sker.

 För egen del vill jag skilja mellan ett

adoptionsbeslut som meddelats eller godkänts i Sverige eller i de

övriga nordiska länderna och ett annat adoptionsbeslut som i och

för sig kan visa sig giltigt här. När det gäller beslut av det

senare slaget behövs det ofta en utredning om gällande rätt i det

främmande landet innan det står klart om en adoption med verkan i

Sverige föreligger. Några uppgifter om hur många adoptioner som

görs av svenska medborgare bosatta utomlands finns inte, men

antalet kan på goda grunder antas utgöra en mindre del av de

internationella adoptioner som görs av svenska medborgare.

 NIA och riksskatteverket har noterat att promemorians

förslag kan komma att påverkas av det förslag från

förmynderskapsutredningen som jag redovisat i avsnitt 2.1.3. Som

NIA påpekat skulle förmynderskapsutredningens förslag kunna leda

till att det i framtiden åter blir nödvändigt för adoptivbarn som

adopterats utomlands att ansöka om svenskt medborgarskap i särskild

ordning.

 Jag är medveten om att det förslag jag nu lägger fram

till viss del förlorar sin verkan om förmynderskapsutredningens

förslag om att slopa systemet med ett särskilt erkännandeförfarande

i Sverige av utländska adoptioner genomförs.

Förmynderskapsutredningens förslag bereds för närvarande inom

justitiedepartementet. En lagrådsremiss är att vänta först under

hösten 1993. Jag vill inte vänta så länge med att lägga fram ett

förslag om att adoptivbarn automatiskt skall få svenskt

medborgarskap. I avvaktan på regeringens ställningstagande till

förmynderskapsutredningens förslag vill jag inte heller föreslå

längre gående förändringar än medborgarskapskommittén har gjort. Om

förmynderskapsutredningens förslag genomförs får ett förnyat

övervägande av medborgarskapsfrågan göras i det sammanhanget.

 I 4 kap. 5 § föräldrabalken anges en åldersgräns. Den

som fyllt tolv år får normalt inte adopteras utan eget samtycke.

Även i fråga om att få ett nytt medborgarskap gör sig den

synpunkten gällande att barnets inställning bör göras klar. Detta

medför att det automatiska förvärvet av svenskt medborgarskap vid

adoption inte bör gälla barn över den ålder där barnet nått

tillräcklig mognad för att kunna ha en egen uppfattning i frågan.

Samma åldersgräns, tolv år, som i fråga om samtycke till själva

adoptionen ter sig naturlig. Grän-sen är också densamma som valts i

den danska lagstiftningen. Adoptions-centrum anser att automatiskt

byte av medborgarskap bör ske även för barn som är över tolv år och

föreslår att samtycket inhämtas vid tingsrätten eller i samband med

att NIA godkänner adoptionen. För egen del anser jag dock att en

prövning i sådana fall bör göras av de myndigheter som normalt

skall handlägga ärenden om svenskt medborgarskap.

 De nya bestämmelserna bör endast gälla i fall då

adoptions- och godkännandebeslutet fattats efter ikraftträdandet av

dem. Adoptionscentrum och Ensamstående Adoptivföräldrars Förening

finner det angeläget att bestämmelserna tillämpas även för

adoptioner som beslutats eller godkänts dessförinnan. I fråga om

medborgarskapsfrågor får dock intresset av att medborgarskapsbytet

blir känt för berörda personer anses så väsentligt att det väger

över det intresse av ett automatiskt medborgarskapsbyte som kan

föreligga i adoptivfamiljer där adoptionen redan beslutats eller

godkänts. I flertalet sådana fall torde ansökan om svenskt

medborgarskap för övrigt redan ha beviljats genom särskilt

förfarande.

 Lagrådet har diskuterat om det svenska medborgarskapet

förvärvas redan i och med att beslutet om adoption meddelas eller

först när beslutet vinner laga kraft.

 Det ligger enligt lagrådet formellt sett närmast till

hands att hävda, att i lagförslaget avsedd rättsverkan skall anses

inträda när beslutet om adoption vinner laga kraft. Vägande

ändamålssynpunkter kan emellertid enligt lagrådet åberopas för att

nämnda rättsverkan skall anses inträda redan vid tidpunkten för

adoptionsbeslutet under förutsättning att det vinner laga kraft.

Något hinder mot detta senare synsätt, enligt vilket frågan om nytt

medborgarskap hålls öppen under fullföljdstiden, finner lagrådet

inte föreligga. Lagrådet anser att det under det fortsatta

lagstiftningsarbetet bör klargöras vad som skall gälla i berört

hänseende.

 Jag ansluter mig till lagrådets uppfattning att

ändamålssynpunkter kan åberopas för att adoptionsrättsverkningar

skall inträda vid tidpunkten för adoptionsbeslutet under

förutsättning att det vinner laga kraft. Som framgår av lagrådets

redovisning kan detta också sägas ligga i linje med nu rådande

rättsuppfattning. Något förtydligande i lagtexten behövs enligt min

mening inte.

.2 Byte av medborgarskap i adoptivfamiljer

Mitt förslag: Bestämmelserna i medborgarskapslagen om ett barns

förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap med anledning av att

barnets far eller mor förvärvar eller förlorar sådant medborgarskap

skall gälla även för adoptivbarn under förutsättning att de

adopterats i Sverige eller i Danmark, Finland, Island eller Norge

eller att de adopterats genom ett utländskt adoptionsbeslut som

godkänts i Sverige.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt

eller förklarat sig inte ha något att erinra mot att adoptivbarn i

vissa fall automatiskt får byta medborgarskap när

adoptivföräldrarna gör det. Några remissinstanser vill att

bestämmelsen skall göras mer omfattande än vad som föreslagits.

 Skälen för mitt förslag: Regeln i 13 a §

medborgarskapslagen om att bestämmelserna i lagen om barns förvärv

eller förlust av svenskt medborgarskap vid adoption normalt inte

skall gälla för adoptivbarn utgör ett undantag från huvudregeln i

föräldrabalken.

 Bestämmelserna om adoptivbarns byte av medborgarskap i

samband med att barnets adoptivmor eller adoptivfar byter

medborgarskap bör följa samma principer som jag föreslagit såvitt

gäller adoptivbarns förvärv av svenskt medborgarskap. En

förutsättning för automatiskt byte av medborgarskap bör alltså vara

att barnet adopterats antingen genom ett beslut i Sverige eller i

ett annat nordiskt land eller genom ett utländskt adoptionsbeslut

som godkänts i Sverige. Någon annan åldersgräns än 18 år bör inte

gälla i detta sammanhang.

 NIA anser i konsekvens med sin uppfattning när det

gäller förslaget i avsnitt 3.1 att 13 a § bör slopas så att

adopterade barn alltid likställs med andra barn i detta sammanhang.

Jag vill därför nämna att förmynderskapsutredning-ens förslag

längre fram kan leda till en förändring av reglerna om sådana byten

av medborgarskap för adoptivbarn som föranleds av att

adoptivföräldrarna byter medborgarskap.

 Även i fortsättningen bör automatiskt byte självfallet

alltid ske för adoptivbarn som adopterats av en av sina biologiska

föräldrar. Adoptionscentrum vill ha en justering av förslaget så

att det inte görs någon skillnad mellan adoption av eget barn och

sådana adoptioner som gäller styvbarn eller barn som är släkt med

adoptivföräldern. För egen del är jag inte beredd att föreslå någon

längre gående ändring än den som läggs fram i promemorian.

Förslaget omfattar under alla förhållanden styvbarns- och

släktadoptioner som beslutats i ett nordiskt land eller som

godkänts i Sverige.

.3 Adoptivföräldrars rätt till ledighet för vård av barn

Mitt förslag: Vid tillämpning av bestämmelsen om hel ledighet i 3 §

föräldraledighetslagen på arbetstagare som har adopterat ett barn

eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera det, skall tiden

ett och ett halvt år räknas från den tidpunkt då arbetstagaren fått

barnet i sin vård.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med

mitt förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt

eller förklarat sig inte ha något att erinra mot att bestämmelsen

införs.

 Skälen för mitt förslag: Enligt 4 kap. 8 §

föräldrabalken skall adoptivföräldrar jämställas med andra

föräldrar om inte annat är föreskrivet eller följer av

rättsförhållandets natur. Föräldrar som adopterat ett barn har

alltså samma rätt till föräldraledighet som andra föräldrar. Den

skillnad jag vill undanröja med detta förslag uppstår genom att

adoptivbarnet vanligen inte kommer till sina adoptivföräldrar eller

blivande adoptivföräldrar förrän en tid efter födelsen.

 Föräldraledighetslagen har ett något vidare

tillämpningsområde än lagen om allmän försäkring. Lagen omfattar

arbetstagare som har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och

fostran i sitt hem. Även blivande adoptivföräldrar har därigenom

formellt sett samma rätt som andra föräldrar att vara lediga för

vård av barn.

 En komplikation för adoptivföräldrar och blivande

adoptivföräldrar är att rätten till ledighet enligt 3 § tidsmässigt

kopplats till barnets födelse. Rätten till hel ledighet blir därmed

kortare än vad den blir för andra föräldrar.

 Den rätt till ledighet som föräldrar har under tid då

föräldrapenning uppbärs enligt lagen om allmän försäkring består i

hel ledighet i ett år och tre månader. Ledighet med föräldrapenning

kan också tas ut i form av förkortning av arbetstiden till hälften

eller tre fjärdedelar och kan då pågå under längre tid. Den kan tas

ut när som helst under tiden fram till dess barnet fyllt åtta år

eller avslutat sitt första skolår.

 Adoptivföräldrar bör ha rätt till hel ledighet under

lika lång tid som andra föräldrar. Som framhållits i motionerna

torde behovet av ledighet i samband med adoption vara lika stort

som behovet av ledighet efter ett barns födelse. En regel om att

rätten till ledighet enligt 3 § föräldraledighetslagen tidsmässigt

skall räknas med utgångspunkt från det att barnet togs emot och

inte från barnets födelse bör därför införas i

föräldraledighetslagen.

 Tillämpningsområdet för den nya bestämmelsen i

föräldraledighetslagen bör sammanfalla med tillämpningsområdet för

4 kap. 5 § lagen om allmän försäkring. I den regeln står det att

bestämmelserna om föräldrapenning gäller också vid adoption av

barn. Som adoption anses även att någon tar emot ett barn i avsikt

att adoptera det.

 Efter förslag av arbetsdomstolen har jag justerat

promemorians förslag så att även den situationen att någon redan

har adopterat ett barn nämns i den föreslagna bestämmelsen.

 Arbetsdomstolen, Adoptionscentrum och Ensamstående

Adoptivföräldrars Förening har föreslagit en ändring så att det

endast är i situationer när barnet tagits emot med socialnämndens

medgivande som den föreslagna tidsmässiga omräkningen skall få ske.

Här anser jag dock att bestämmelsen bör få samma lydelse som gäller

enligt lagen om allmän försäkring. Jag är inte heller beredd att -

så som juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms universitet anser

- föreslå ändring i både 3 § föräldraledighetslagen och 4 kap. 5 §

lagen om allmän försäkring så att de gäller "efter ingivande av

adoptionsansökan till vederbörlig myndighet".

 Länsrätten i Stockholms län har undrat varför de båda

bestämmelserna inte samordnats fullt ut i promemorians förslag så

att rätten till ledighet även i det här fallet gäller till dess

barnet fyllt tio år. Jag vill med anledning härav framhålla att det

i så fall skulle komma att finnas två olika tidsgränser i 3 §

föräldraledighetslagen. Jag delar den uppfattning som framförs i

promemorian att det torde vara helt tillräckligt om

adoptivföräldrarna har rätt till hel ledighet till dess barnet

fyllt åtta år eller till den senare tidpunkt då barnet avslutat

sitt första skolår.

 Det är en självklarhet att föräldrar som adopterar

sitt eget eller sin makes barn inte skall få rätt till mer ledighet

genom adoptionen. För säkerhets skull bör det dock göras ett

förtydligande i lagtexten på den punkten.

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom kulturdepartementet

upprättats förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap, och

 2. lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

5 Specialmotivering

1. Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap

1 a § Ett barn som inte fyllt tolv år och som adopteras av svensk

medborgare blir vid adoptionen svensk medborgare om

 1. barnet adopteras i Sverige, Danmark, Finland,

Island eller Norge, eller

 2. barnet adopteras genom ett utländskt

adoptionsbeslut som godkänts i Sverige enligt lagen (1971:796) om

internationella rättsförhållanden rörande adoption.

 Bestämmelsen som är helt ny innebär att barn som fyllt

tolv år automatiskt får svenskt medborgarskap när de adopteras av

en svensk medborgare om adoptionen äger rum i ett nordiskt land

eller godkänns i Sverige.

 Om barnet är över tolv år är det lämpligt att barnet

själv tar ställning i medborgarskapsfrågan. Bytet sker då efter

ansökan hos statens invandrarverk. Detsamma gäller när barnet

adopterats utanför Norden och adoptionen inte godkänts i Sverige.

 På förslag av Svea hovrätt har bestämmelsen

redaktionellt fått en något annorlunda utformning än i promemorian.

13 a § I fråga om adoptivbarn gäller bestämmelserna i denna lag om

barns förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap med anledning

av att barnets adoptivfar eller adoptivmor förvärvar eller förlorar

sådant medborgarskap endast

 1. om barnet adopterats i Sverige, Danmark, Finland,

Island eller Norge,

 2. om barnet adopterats genom ett utländskt

adoptionsbeslut som godkänts i Sverige enligt lagen (1971:796) om

internationella rättsförhållanden rörande adoption, eller

 3. om en far eller en mor adopterat sitt eget barn.

 En utförlig beskrivning av innebörden av denna

bestämmelse har givits i avsnitt 3.2. Bestämmelserna om automatiskt

byte av medborgarskap för adoptivbarn följer samma principer som

skall gälla för förvärv av svenskt medborgarskap vid adoptionen.

Byte sker om adoptionsbeslutet fattats i ett nordiskt land eller om

det godkänts i Sverige. Till skillnad från vad som gäller vid

förvärv av svenskt medborgarskap vid adoptionen skall byte

automatiskt ske även för barn som är mellan 12 och 18 år.

 Den tredje punkten i bestämmelsen är inte ny. Redan

tidigare har automatiskt byte skett för adoptivbarn som adopterats

av sin biologiska förälder.

2. Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

3 § Arbetstagare har rätt till ledighet för vård av barn dels i

form av hel ledighet, dels i form av förkortning av arbetstiden

till tre fjärdedelar av normal arbetstid.

 Rätten till hel ledighet gäller under ett och ett

halvt år från barnets födelse. För en arbetstagare som har

adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera

det skall tiden ett och ett halvt år i stället räknas från den

tidpunkt då arbetstagaren fått barnet i sin vård. Är det fråga om

adoption av andra makens barn eller av eget barn, föreligger inte

rätt till ledighet utöver vad som skulle ha gällt om adoptionen

inte hade ägt rum.

 Rätten till förkortning av arbetstiden liksom rätten

till hel ledighet för adoptivföräldrar upphör att gälla när barnet

har uppnått åtta års ålder eller vid den senare tidpunkt då barnet

avslutat det första skolåret.

 I paragrafens andra stycket har det införts en regel

om att rätten till hel ledighet enligt första stycket skall

justeras tidsmässigt när det gäller adoptivbarn. Rätten till

ledighet skall räknas med utgångspunkt - inte från barnets födelse

- utan från den tidpunkt då adoptivföräldrarna eller de blivande

adoptivföräldrarna fått barnet i sin vård. Adoptivföräldrar får på

så sätt rätt till lika lång ledighet som andra föräldrar.

 En mera utförlig kommentar till bestämmelsen har

lämnats i avsnitt 3.2.

 Rätten till hel ledighet för adoptivföräldrar skall

upphöra att gälla samtidigt som rätten till arbetstidsförkortning

enligt föräldraledighetslagen upphör att gälla, nämligen när barnet

uppnått åtta års ålder eller vid den senare tidpunkt då barnet

avslutat det första skolåret.

De nya bestämmelserna i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap

föreslås träda i kraft den 1 juli 1992. Enligt en särskild

övergångsbestämmelse skall de gälla i fall då adoption i enlighet

med 1 a § beslutats eller godkänts efter ikraftträdandet.

 Den nya paragrafen i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn m.m. föreslås träda i kraft den 1 juli

1992. Den skall gälla för arbetstagare som fått barnet i sin vård

efter ikraftträdandet.

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

 1. lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap

 2. lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

7 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom propositionen föreslå riksdagen att anta de

förslag som föredraganden har lagt fram.

ammanfattning ur promemorian (Ds 1991:33) Svenskt medborgarskap och

förbättrad rätt till föräldraledighet för adoptivföräldrar

I denna promemoria föreslås vissa förändringar i lagen (1950:382)

om svenskt medborgarskap och i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m. (föräldraledighetslagen).

Förändringarna är i båda fallen avsedda att undanröja vissa

skillnader som finns i villkoren för adoptivbarn och

adoptivföräldrar jämfört med vad som gäller för andra barn och

deras föräldrar.

 Genom den föreslagna ändringen i medborgarskapslagen

får barn som adopteras av en svensk medborgare automatiskt svenskt

medborgarskap vid adoptionen om adoptionen sker i Sverige eller i

ett annat nordiskt land. Bestämmelserna i medborgarskapslagen om

att barn förvärvar eller förlorar sitt svenska medborgarskap i

samband med att deras föräldrar gör det föreslås samtidigt, under

vissa förutsättningar, komma att gälla för adoptivbarn på samma

sätt som för andra barn.

 Den föreslagna ändringen i föräldraledighetslagen ger

adoptivföräldrar rätt att beräkna rätten till ledighet utan

ersättning i samband med barnets födelse med utgångspunkt från

barnets ankomst i stället för tidpunkten för barnets födelse.

Adoptivföräldrar får på så sätt samma möjlighet som andra föräldrar

att vara lediga under ett och ett halvt år efter det att de har

fått barnet i sin vård.

 Bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 juli 1992.

agrådsremissens lagförslag

1. Förslag till Lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1950:382) om

svenskt medborgarskap

 dels att 13 a § i lagen skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 a

§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 a §

 Ett barn som inte fyllt tolv år och som adopteras av

svensk medborgare blir vid adoptionen svensk medborgare om___1.

barnet adopteras i Sverige, Danmark, Finland, Island eller Norge,

eller___2. barnet adopteras genom ett utländskt adoptionsbeslut som

godkänts i Sverige enligt lagen (1971:796) om internationella

rättsförhållanden rörande adoption.__

 13 a §

 Endast om fader eller moder adopterat eget barn gäller

i fråga om adoptivbarnet bestämmelserna i denna lag om barns

förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap med anledning av att

barnets fader eller moder förvärvar eller förlorar sådant

medborgarskap._I fråga om adoptivbarn gäller bestämmelserna i denna

lag om barns förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap med

anledning av att barnets adoptivfar eller adoptivmor förvärvar

eller förlorar sådant medborgarskap endast___1. om barnet

adopterats i Sverige, Danmark, Finland, Island eller Norge,___2. om

barnet adopterats genom ett utländskt adoptionsbeslut som godkänts

i Sverige enligt lagen (1971:796) om internationella

rättsförhållanden rörande adoption, eller___3. om en far eller en

mor adopterat sitt eget barn.__

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och skall

gälla adoptivbarn vars adoption i enlighet med 1 a § beslutats

eller godkänts efter ikraftträdandet.

. Förslag till Lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1978:410) om rätt

till ledighet för vård av barn, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Arbetstagare har rätt till ledighet för vård av barn

dels i form av hel ledighet, dels i form av förkortning av

arbetstiden till tre fjärdedelar av normal arbetstid. Rätten till

hel ledighet gäller till dess barnet har uppnått ett och ett halvt

års ålder. Rätten till förkortning av arbetstiden gäller till dess

barnet har uppnått åtta års ålder eller till den senare tidpunkt då

barnet har avslutat det första skolåret._Arbetstagare har rätt till

ledighet för vård av barn dels i form av hel ledighet, dels i form

av förkortning av arbetstiden till tre fjärdedelar av normal

arbetstid.

 Rätten till hel ledighet gäller under ett och ett

halvt år från barnets födelse. För en arbetstagare som har

adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera

det skall rätten till hel ledighet beräknas så att tidpunkten då

arbetstagaren fått barnet i sin vård jämställs med tidpunkten för

barnets födelse. Är det fråga om adoption av andra makens barn

eller av eget barn föreligger inte rätt till ledighet utöver vad

som skulle ha gällt om adoptionen inte hade ägt rum.

 Rätten till förkortning av arbetstiden och rätten till

hel ledighet för adoptivföräldrar upphör att gälla när barnet har

uppnått åtta års ålder eller vid den senare tidpunkt då barnet har

avslutat det första skolåret.__

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och gäller

för arbetstagare som fått barnet i sin vård efter ikraftträdandet.

agrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-01-20

Närvarande: justitierådet Bengt Rydin, regeringsrådet Stig von

Bahr, justitierådet Inger[REDACTED_EFTERNAMN].

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 19

december 1991 har regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap,

 2. lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits av

hovrättsassessorn Marianne Tejning.

 Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt

medborgarskap

1 a §

Enligt denna paragraf blir ett barn, som inte har fyllt 12 år och

som adopteras av svensk medborgare, vid adoptionen svensk

medborgare under vissa angivna förutsättningar. En fråga som här

inställer sig men som inte har berörts i remissen är, om det

svenska medborgarskapet förvärvas redan i och med att beslutet om

adoption meddelas eller först när beslutet vinner laga kraft.

 När det gäller svenska adoptionsbeslut ger

föräldrabalken inte någon ledning för bedömningen av den nu väckta

frågan. Ett par äldre rättsfall är emellertid av intresse, se NJA

1919 s. 474 (beräkning av hemskillnadstid) och SvJT 1926 rf s. 77

(verkan av adoptionsbeslut vid bestämmande av arvsskatt). Ett av

Högsta domstolen nyligen avgjort mål angående lagfart (beslut den 5

december 1991, SÖ 515) har också viss beröring med det aktuella

spörsmålet. Bland litteraturuttalanden i ämnet kan hänvisas till

Walin, Föräldrabalken, 4 uppl. 1986 s. 134 och[REDACTED_EFTERNAMN],

Föräldrarätt, 1956, s. 95 not 18. Jfr även t.ex. vad som gäller om

förvärv av efternamn vid adoption, 2 och 3 §§ namnlagen (1982:670).

 Formellt sett ligger det närmast till hands att hävda,

att i lagförslaget avsedd rättsverkan skall anses inträda när

beslutet om adoption vinner laga kraft. Vägande ändamålssynpunkter

kan emellertid åberopas för att nämnda rättsverkan skall anses

inträda redan vid tidpunkten för adoptionsbeslutet under

förutsättning att det vinner laga kraft. Något hinder mot detta

senare synsätt, enligt vilket frågan om nytt medborgarskap hålls

öppen under fullföljdstiden, finner lagrådet inte föreligga. Vad

som enligt det remitterade förslaget skall gälla i berörda

hänseende bör klargöras under det fortsatta lagstiftningsarbetet.

örslaget till lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll1

Propositionens lagförslag2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 februari 19925

1 Inledning5

2 Bakgrund 6

2.1 Svenskt medborgarskap vid adoption6

 2.1.1 Frågans tidigare behandling 6

 2.1.2 Gällande rätt 7

 2.1.3 Förmynderskapsutredningens förslag i

adoptionsfrågor 9

2.2 Adoptivföräldrars rätt till ledighet för vård av barn

 9

 2.2.1 Frågans tidigare behandling 9

 2.2.2 Gällande rätt10

3 Allmän motivering11

3.1 Svenskt medborgarskap vid adoption11

3.2 Byte av medborgarskap i adoptivfamiljer14

3.3 Adoptivföräldrars rätt till ledighet för vård av barn

 15

4 Upprättade lagförslag 16

5 Specialmotivering16

6 Hemställan 18

7 Beslut 18

Bilaga 1 Sammanfattning ur promemorian (Ds 1991:33) Svenskt

 medborgarskap och förbättrad rätt till

föräldraledighet

 för adoptivföräldrar 19

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag20

Bilaga 3 Lagrådets yttrande23