Regeringens proposition

1994/95:154

Val till Europaparlamentet m.m.

Prop.

1994/95:154

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 februari 1995

Lena Hjelm-Wallén

 Sten Heckscher

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas frågan om val i Sverige av företrädare i den

parlamentariska församlingen i Europeiska unionen, Europaparlamentet. Enligt det

avtal som reglerar Sveriges anslutning till unionen skall det i Sverige väljas

22 företrädare i Europaparlamentet och det första valet hållas inom två år efter

det att Sverige blivit medlem av unionen.

 I propositionen föreslås att

- det första valet hålls söndagen den 17 september 1995,

- valsystemet så nära som möjligt skall ansluta till den ordning som tillämpas

för val till riksdagen,

- hela landet skall utgöra en enda valkrets, eftersom det endast är fråga om 22

mandat som skall fördelas, och

- den möjlighet för väljarna att rösta på person som avses få tillämpning i de

nationella valen från och med år 1998 skall komma till användning också i valet

till Europaparlamentet.

 Förslaget tillgodoser de krav på enhetlighet som gemenskapsrätten ställer,

nämligen att den som är medborgare i någon medlemsstat och är bosatt i Sverige

skall ha rösträtt och vara valbar.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Lagtext.................................. 4

 2.1 Förslag till lag om val till Europa-

 parlamentet.......................... 4

 2.2 Lag om ändring i lagen (1993:1404) om

 brevröstning i Förbundsrepubliken

 Tyskland och i Schweiz............... 15

 2.3 Förslag till lag om ändring i folk-

 bokföringslagen (1991:481)........... 17

3 Ärendet och dess beredning............... 18

4 Europaparlamentet - dess roll och upp-

 gifter................................... 18

5 EU-regler om valförfarandet.............. 22

 5.1 Valrättsakten........................ 23

 5.2 Direktivet om unionsmedborgares röst-

 rätt och valbarhet................... 24

 5.3 Anslutningsakten..................... 25

6 Tidigare val till Europaparlamentet -

 några iakttagelser....................... 25

7 Ett svenskt valsystem.................... 27

 7.1 Tidpunkt för val till Europaparla-

 mentet............................... 29

 7.2 Rösträtt och valbarhet............... 30

 7.3 Valkretsindelning.................... 32

 7.4 Spärregler........................... 35

 7.5 Röstning på person................... 36

 7.6 Vissa övriga frågor.................. 38

8 Vissa folkbokföringsfrågor............... 40

9 Kostnader och ikraftträdande............. 42

10 Författningskommentar.................... 42

 10.1Lagen om val till Europaparlamentet.. 42

 10.2Lagen om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481)........................... 54

Bilaga 1 Lagförslag i promemorian Val till

 Europaparlamentet................... 55

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser.... 68

Bilaga 3 Akt om allmänna direkta val av

 företrädare i församlingen (val-

 rättsakten)......................... 69

Bilaga 4 Rådets beslut den 1 februari 1993 om

 ändring av valrättsakten............ 76

Bilaga 5 Rådets direktiv 93/109/EG........... 78

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 16 februari 1995.......................... 85

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

- lag om val till Europaparlamentet,

- lag om ändring i lagen (1994:1404) om brevröstning i Förbundsrepubliken

Tyskland och i Schweiz,

- lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om val till Europaparlamentet

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag gäller vid val år 1995 i Sverige till Europaparlamentet.

 För val till Europaparlamentet är landet inte indelat i valkretsar.

 Vid valet till Europaparlamentet tillämpas, om inte annat följer av denna

lag, i erforderliga delar bestämmelserna i vallagen (1972:620) om ordinarie val

till riksdagen.

Valmyndigheter

2 § Den centrala valmyndighet som avses i 1 kap. 2 § vallagen

(1972:620) är central valmyndighet också för val enligt denna lag.

3 § Länsstyrelsen är regional valmyndighet.

4 § För genomförande av valet på lokal nivå svarar inom varje kommun den

valnämnd som avses i 3 kap. vallagen (1972:620).

 Det som en kommun, en valnämnd och valförrättare är skyldiga att göra

enligt denna lag skall bekostas av kommunen.

Vem har rösträtt

5 § Den som har rösträtt vid val till riksdagen har rösträtt också vid val

enligt denna lag.

 Rösträtt har därutöver den medborgare i någon av Europeiska unionens

medlemsstater (unionsmedborgare) som inte utövat sin rösträtt vid de val till

Europaparlamentet som ägt rum i juni 1994 och som är bosatt här i landet och

senast på valdagen fyller 18 år.

 Den som enligt skattemyndighetens personband är folkbokförd här i landet

den 1 juli 1995 skall anses vara bosatt här.

6 § Närmare bestämmelser om röstlängd finns i 10 -16 §§.

Vem är valbar

7 § Valbar till Europaparlamentet är var och en som som har rösträtt enligt

denna lag. Unionsmedborgare är dock valbara under den ytterligare förutsätt-

ningen att de enligt 19 § visar att de inte förlorat sin valbarhet i sitt hem-

land vid val till Europaparlamentet.

 Den är inte heller valbar som är

 - ledamot av regeringen i en medlemsstat,

 - ledamot av EG-kommissionen,

 - domare, generaladvokat eller justitiesekreterare i EG-domstolen,

 - ledamot av Revisionsrätten,

 - medlem av Rådgivande kommittén i Europeiska kol- och stålgemenskapen

eller medlem av Ekonomiska och sociala kommittén i Europeiska gemenskapen och i

Europeiska atomenergigemenskapen,

 - medlem av sådana kommittéer eller andra organ som har tillsatts enligt

fördragen om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, Europeiska

gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen för att förvalta gemenskapernas

medel eller för att utföra en permanent och direkt förvaltningsuppgift,

 - styrelseledamot, direktionsledamot eller anställd i Europeiska

investeringsbanken, eller

 - tjänsteman eller annars anställd i aktiv tjänst inom Europeiska

gemenskapernas institutioner eller till dessa knutna fackorgan,

 Inte heller är den valbar som har kandiderat vid de val till

Europaparlamentet som ägt rum år 1994.

När skall val hållas

8 § Val förrättas den 17 september 1995.

Valdistrikt

9 § Vid val enligt denna lag tillämpas bestämmelserna om valdistrikt i 3 kap.

vallagen (1972:620). Den del av en kommun som vid val enligt vallagen bildar ett

valdistrikt utgör ett valdistrikt också vid val enligt denna lag.

 Länsstyrelsen får efter samråd med valnämnden besluta om valdistrikt som

omfattar fler röstberättigade än vad som sägs i 3 kap.

3 § vallagen.

Röstlängder

10 § Frågan om vem som har rösträtt enligt 5 § avgörs på grundval av en röst-

längd som upprättats före valet.

 Bestämmelserna i 4 kap. vallagen (1972:620) om allmän och särskild

röstlängd skall tillämpas i fråga om den som har rösträtt enligt 5 § första

stycket.

11 § Unionsmedborgare som vill utöva sin rösträtt enligt 5 § andra stycket skall

senast den 1 juli 1995 skriftligen hos skattemyndigheten anmäla sin önskan att

tas upp i allmän röstlängd för val till Europaparlamentet.

 I sin anmälan skall unionsmedborgare i en skriftlig försäkran

 - ange sin nationalitet och sin adress i Sverige,

 - ange den valkrets eller det område i hemstaten där de senast var upptagna

i röstlängd,

 - försäkra att de inte utövat rösträtt vid de val till Europaparlamentet

som ägde rum i juni 1994.

 Blanketter för anmälan skall finnas tillgängliga hos skattemyndigheten.

 Beslut med anledning av anmälan skall meddelas så snart som möjligt.

Underrättelse om sådant beslut skall sändas till valmyndigheten i den stat där

väljaren är medborgare.

Rättelse av uppgifter i röstlängd

12 § I fråga om allmän och särskild röstlängd gäller bestämmelserna i vallagen

(1972:620) om rättelse och om överklagande av ett sådant beslut.

13 § Unionsmedborgare som anser att röstlängden innehåller felaktiga uppgifter

om dem skall senast den 25 augusti 1995 skriftligen begära att uppgifterna

rättas. Detta gäller också dem som anser sig vara felaktigt uteslutna ur

röstlängden. Omständigheter som inträffat senare än den

1 juli 1995 får inte ligga till grund för rättelse.

 Frågor om rättelse skall prövas av skattemyndigheten.

 Centrala valmyndigheten bör informera allmänheten om hur man kan begära

rättelse av röstlängden.

14 § När samtliga beslut om rättelser förts in i röstlängden skall den så snart

som möjligt sändas till den kommun där valdistriktet ligger.

15 § Får skattemyndigheten från en myndighet i någon annan medlemsstat

meddelande om att en röstberättigad som finns upptagen i röstlängd här i landet

röstat vid valen till Europaparlamentet i juni 1994 skall myndigheten genast

rätta allmän röstlängd.

Överklagande

16 § Skattemyndighetens beslut i ett ärende om rättelse får överklagas bara i

samband med att det val överklagas för vilket röstlängden har upprättats. I ett

sådant ärende får bara de bevis åberopas som har visats upp för

skattemyndigheten.

Skydd för partibeteckning

17 § En partibeteckning som är skyddad vid val till riksdagen enligt

bestämmelserna i vallagen (1972:620) är skyddad också vid val enligt denna lag.

 En partibeteckning kan också registreras för val som skall hållas enligt

denna lag. Då gäller bestämmelserna i 5 kap. vallagen om registrering av

partibeteckning vid val till riksdagen.

 Ansökan om registrering skall göras senast den 22 maj 1995 för att

partibeteckningen skall vara skyddad vid val enligt denna lag.

18 § Kandidater skall anmälas till centrala valmyndigheten senast den dag

myndigheten bestämmer. Då gäller bestämmelserna i 5 kap. vallagen (1972:620) om

ordinarie val till riksdagen.

Försäkran av unionsmedborgare som önskar kandidera

19 § Unionsmedborgare som inte samtidigt är svenska medborgare och som önskar

kandidera vid valet till Europaparlamentet den 17 september 1995 skall senast

den 18 augusti 1995 lämna en försäkran till centrala valmyndigheten. I den skall

de

 - ange sin nationalitet och sin adress i Sverige,

 - ange den valkrets eller det område i hemstaten där kandidaten senast var

upptagen i röstlängd, och

 - försäkra att de inte kandiderat vid de val till Europaparlamentet som

ägde rum i juni 1994.

 Till en sådan försäkran skall fogas ett intyg av den behöriga myndigheten i

hemstaten att valbarheten inte har gått förlorad där eller att denna

diskvalifikationsgrund inte finns såvitt myndigheten vet.

Valsedlar och valkuvert

20 § Vid val till Europaparlamentet skall användas valsedlar och valkuvert som

hålls till handa av centrala valmyndigheten.

21 § Valsedlarna skall vara lika till storlek och material. För valet skall

användas vita valsedlar.

 På valsedlarna skall det finnas minst en rad där väljarna kan skriva till

namn, och en ruta intill varje rad där väljarna genom markering kan avge en

personröst för ett av dessa namn. På valsedlar som upptar namn på en eller flera

kandidater skall det dessutom framför varje namn finnas en ruta där väljarna

genom markering kan avge en personröst för det namnet.

 I övrigt gäller om valsedlar bestämmelserna i 6 kap. 2 § andra och tredje

styckena vallagen (1972:620).

22 § Om en valsedel innehåller mer än ett kandidatnamn, skall namnen tas upp i

en följd under varandra och förses med nummer som visar ordningen mellan dem.

 Namnen gäller själva valet samt, i den mån de inte därvid tas i anspråk,

val av ersättare för företrädare.

 Innehåller en valsedel med registrerad partibeteckning flera namn på

kandidater, skall valsedeln, om partiet enligt 18 § anmält kandidater för valet,

som första och andra namn ta upp namn på kandidater som finns på listan över

kandidater partiet anmält. Innehåller en valsedel i fall som nu sagts endast ett

namn skall detta vara ett namn som finns på listan över anmälda kandidater.

23 § Vallagens (1972:620) bestämmelser om beställning, kostnader,

förskottsbetalning m.m. i fråga om valsedlar och valkuvert skall gälla också vid

val enligt denna lag. Vad som där gäller för parti skall gälla också för

partier som deltar i val till Europaparlamentet.

 Utöver vad som anges i 6 kap. 7 § vallagen skall centrala valmyndigheten

också förse valsedelsblanketterna med sådana rader och rutor som anges i 21 §

andra stycket.

24 § I lokaler där röstning äger rum enligt denna lag skall väljarna ha

tillgång till

 1. valsedlar för varje parti som vid något av de två senaste riksdagsvalen

har fått mer än en procent av rösterna i hela landet; valsedlarna skall vara

försedda med

 - parti- och valbeteckning,

 - minst en rad där väljaren kan skriva till namn, och

 - en ruta intill varje rad där väljarna genom markering kan avge en

personröst för ett av dessa namn, och

 2. blanketter till valsedlar som försetts med

 - minst en rad där väljaren kan skriva namn, och

 - en ruta intill varje rad där väljarna genom markering kan avge en

personröst för ett av dessa namn.

 Lantbrevbärare som tar emot valsedelsförsändelser bör medföra sådana

valsedlar.

 Valsedlarna hålls till handa genom centrala valmyndigheten.

Röstkort

25 § Om den centrala valmyndigheten inte bestämmer annat, skall för var och en

som enligt gällande röstlängd är röstberättigad vid valet upprättas ett röstkort

med uppgifter om den röstberättigade. Röstkortet skall dessutom innehålla

uppgifter om valet till ledning för den röstberättigade. I fråga om röstkort

tillämpas i övrigt 7 kap. 1 § andra stycket, 2 § första och tredje styckena samt

3 § första - tredje styckena vallagen (1972:620).

 Röstkorten skall sändas till de röstberättigade senast 30 dagar före val-

dagen.

Allmänt om röstning

26 § Röstning sker på valdagen i vallokalen för det valdistrikt där väljaren är

upptagen i röstlängd. Röstberättigade som på grund av vistelse utomlands eller

på annan ort inom landet eller av andra skäl inte kan rösta på tid och plats som

nu sagts, får rösta på Posten Aktiebolags postkontor inom landet, hos en svensk

utlandsmyndighet eller på ett svenskt fartyg i utrikes fart.

 I fråga om röstningen och om den vidare behandlingen av röster som har

lämnats på ett postkontor, hos en utlandsmyndighet eller på ett fartyg tillämpas

i övrigt bestämmelserna om ordinarie val till riksdagen i 8 - 12 kap. vallagen

(1972:620).

 I den lokal där val äger rum skall ett exemplar av denna lag och av

vallagen finnas tillgängliga.

27 § Länsstyrelsen får efter samråd med valnämnden besluta att röstning på

valdagen får ske också på andra röstmottagningsställen i valdistriktet än som

anges i 8 kap. 1 § vallagen (1972:620) varvid det från bestämmelserna i 2, 3, 5

och 6 §§ i samma kapitel får göras de avvikelser som behövs för detta. Med

anledning av röstmottagning på sådana röstmottagningsställen får nödvändiga

avvikelser också göras vid tillämpningen av 10-13 och 15 §§ i samma kapitel samt

9 kap. 1-3 och 5 §§.

28 § Centrala valmyndigheten får efter samråd med länsstyrelsen, valnämnden och

Posten Aktiebolag besluta att en valnämnd skall ansvara för den röstmottagning

som sägs i 10 kap. 2 § tredje stycket vallagen (1972:620).

Rösträkning, sammanräkning och mandatfördelning

Preliminär rösträkning

29 § Rösterna räknas preliminärt i vallokalen och hos valnämnden. Därvid til-

lämpas bestämmelserna i 13 kap. vallagen (1972: 620).

Slutlig sammanräkning

30 § Varje länsstyrelse skall göra en sammanräkning av valresultatet i sitt

län. Resultatet av sammanräkningarna skall ligga till grund för centrala val-

myndighetens slutliga sammanräkning för hela landet, fördelning av mandaten

mellan partierna och utseende av ledamöter och ersättare.

 Vid rösträkningen tillämpas 14 kap. 1, 2, 4, 5 och 8 §§ vallagen

(1972:620). Med anmälda kandidater avses då sådana kandidater som anmälts enligt

18 §.

31 § Utöver vad som följer av 14 kap. 4 § andra stycket vallagen (1972:620)

gäller följande.

 Namnen på valsedlar skall anses obefintliga, om ett valkuvert innehåller

flera valsedlar som alla bär samma partibeteckning men är olika med avseende på

personrösterna.

 Namnen på en valsedel skall vidare anses obefintliga

 1. om valsedeln inte är utformad för röstning på person enligt vad som

anges i 21 § andra stycket,

 2. om det finns fler än en personmarkering på valsedeln eller det inte

klart framgår vilken kandidat som personmarkeringen avser, eller

 3. om personmarkeringen kan antas vara gjord maskinellt.

Hur fördelningen av mandaten mellan partierna görs

32 § Mandaten fördelas proportionellt mellan partierna på grundval av

valresultatet i hela landet. Vid mandatfördelningen används uddatalsmetoden med

första divisorn jämkad till 1,4.

33 § Endast partier som har fått minst fyra procent av rösterna i hela landet

får delta i fördelningen av mandaten.

34 § För varje mandat som ett parti har erhållit utses en företrädare samt

ersättare för företrädaren.

Hur företrädare utses

35 § Ordningen mellan kandidatnamnen inom varje parti fastställs genom

särskilda uträkningar. Vid varje uträkning gäller en valsedel endast för ett

namn.

 Valsedlar på vilka avgivits personröster ordnas gruppvis efter

partibeteckning. Därefter räknas antalet personröster för varje namn i gruppen.

Personliga röstetal fastställs endast för kandidater som fått personröster till

ett antal som motsvarar minst fem procent av partiets röstetal. Ett namns

personliga röstetal är lika med det antal personröster som har lämnats för

namnet under en och samma partibeteckning. Ordningsföljden mellan namnen bestäms

på grundval av varje namns personliga röstetal. Det namn som har det största

personliga röstetalet tar första plats i ordningen, det som har det näst största

personliga röstetalet tar andra plats i ordningen och så vidare enligt samma

grund. Har flera namn lika stora personliga röstetal avgörs företrädet genom

lottning.

 Får man inte fram tillräckligt många kandidatnamn när valsedlarna ordnas

enligt andra stycket, skall ordningsföljden bestämmas enligt 14 kap. 6 § andra -

femte styckena vallagen (1972:620).

 Vid de uträkningar som görs sedan kandidatnamn ordnats enligt andra stycket

skall samtliga valsedlar med namn delta, varvid bortses från de namn som tagit

plats enligt andra stycket.

36 § Har en kandidat fått plats i ordningen för mer än ett parti och skulle

kandidaten därför få mandat för mer än ett parti, skall kandidaten tillträda det

mandat, för vilket hans eller hennes personliga röstetal enligt 35 § andra

stycket är störst i förhållande till antalet avgivna röster för partiet.

 Har kandidaten inte tagit plats i ordningen på grundval av personligt

röstetal skall kandidaten tillträda det mandat, för vilket hans eller hennes

personliga jämförelsetal enligt 35 § tredje stycket är störst i förhållande till

antalet avgivna röster för partiet.

 Har kandidaten fått plats i ordningen i kraft av personligt röstetal skall

det mandat som kandidaten inte tillträder besättas på grundval av de sinsemellan

likadana valsedlar, på vilka kandidaten fått flest personröster jämte övriga

valsedlar som tar upp samma namnordning. Den som har det största personliga

röstetalet enligt 35 § andra stycket får mandatet. Vid lika tal avgörs

företrädet genom lottning. Kan mandatet inte besättas genom detta förfarande

tillämpas fjärde stycket.

 Har kandidaten fått plats i ordningen genom sitt jämförelsetal enligt 35 §

tredje stycket fastställs vid ny sammanräkning vem som skall få det mandat som

kandidaten inte tillträder på grundval av de valsedlar som gällde för

kandidatens namn när namnet fick plats i ordningen. Vid denna uträkning gäller

varje valsedel som hel röst. Röstvärdet skall tillgodoräknas det namn som står

främst på valsedeln och därvid skall iakttas att namnet på en kandidat som redan

tillträtt mandat för partiet skall anses som obefintligt. Den som får det högsta

röstetalet får mandatet. Mellan lika tal avgörs företrädet genom lottning.

 Om till följd av denna paragraf två eller flera mandat inte har tillträtts,

tillsätts de ett och ett allt efter storleken på de personliga röstetalen enligt

35 § andra stycket i förhållande till antalet avgivna röster för partiet. Kan

inte samtliga mandat tillträdas genom detta tillsätts de ett och ett allt efter

storleken på jämförelsetalen för namnen enligt 35 § tredje stycket.

Hur ersättare utses

37 § När en ersättare skall utses för en kandidat som fått plats i ordningen

enligt 35 § andra stycket på grundval av personligt röstetal ordnas de valsedlar

på vilka det lämnats personröster för namnet i särskilda grupper. Grupperna

bestäms med utgångspunkt i namnordningen på valsedlarna så att sinsemellan

likadana valsedlar bildar en särskild grupp. Valsedlarna i den största av dessa

grupper bildar en grupp tillsammans med övriga valsedlar som tar upp samma namn-

ordning. Ersättarna utses på grundval av valsedlarna i denna grupp efter

storleken på sina personliga röstetal under förutsättning att röstetalen uppgår

till minst fem procent av partiets röstetal.

 Det namn som har det största personliga röstetalet är utsedd till ersättare

för den företrädare som sammanräkningen avser. Vid lika tal avgörs företrädet

genom lottning. Kan inte ersättare utses genom detta förfarande tillämpas tredje

stycket.

 När en ersättare skall utses för en företrädare som fått plats i ordningen

på grundval av jämförelsetalet enligt 35 § tredje stycket görs för varje

företrädare en sammanräkning inom det parti, för vilket företrädaren har blivit

vald. Vid varje sammanräkning tas hänsyn endast till de valsedlar som upptar

företrädarens namn och som på grund av detta gällde för detta namn, när det fick

plats i ordningen. Varje valsedel gäller som hel röst. Röstvärdet skall

tillgodoräknas det namn som står främst på sedeln och därvid skall det iakttas

att namnet på en kandidat som utsetts till företrädare skall anses som

obefintligt. Den som får högsta röstetalet är utsedd till ersättare för den

företrädare som sammanräkningen avser. Mellan lika tal avgörs företrädet genom

lottning.

 Om det antal ersättare som har utsetts enligt första - tredje styckena är

mindre än det antal som med tillämpning av 14 kap. 11 § första stycket vallagen

(1972:620) skall utses, tillämpas 14 kap. 11 § andra stycket vallagen.

Kungörelse av valutgången

38 § När mandaten fördelats mellan partierna och besatts med företrädare samt

ersättare utsetts, tillkänneger centrala valmyndigheten valets utgång genom

kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar. Därmed är valet avslutat.

Ersättare för företrädare som har avgått

39 § Har en företrädare avgått före utgången av den tid för vilken han eller

hon har blivit vald, utser centrala valmyndigheten efter underrättelse från

Europaparlamentet till ny företrädare i den avgångnes ställe den ersättare som

enligt den mellan ersättarna bestämda ordningen står i tur att inträda. Därvid

skall 14 kap. 13 § andra stycket vallagen (1972:620) tillämpas.

 Centrala valmyndigheten skall om möjligt utse två nya ersättare, om antalet

ersättare för en företrädare har gått ner till hälften eller därunder av det vid

valet utsedda antalet genom att ersättare har utsetts till företrädare eller har

avgått av annan orsak.

 Centrala valmyndigheten utfärdar kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar

om utgången av förrättning som avses i första och andra stycket. Förrättningen

är därmed avslutad.

Bevis, överklagande av val och förrättning, m.m.

Bevis

40 § För den som blivit utsedd till företrädare i Europaparlamentet eller till

ersättare utfärdar centrala valmyndigheten genast ett bevis om detta. I beviset

anges namnet på den som blivit utsedd samt tid, parti och valkrets som han eller

hon blivit utsedd för. Bevis för ersättare skall dessutom innehålla uppgift om

den eller de företrädare som ersättaren utsetts till ersättare för och, om flera

ersättare utsetts för samma företrädare, ordningen mellan ersättarna.

 Som bevis gäller utdrag ur protokoll eller annan handling från förrättning

vid vilken företrädaren eller ersättaren blivit utsedd. Bevis skall tillställas

den som blivit utsedd och Europaparlamentet samt Valprövningsnämnden och

riksdagens talman.

41 § Valprövningsnämnden skall granska bevis för företrädare och ersättare och

därvid pröva, om beviset blivit utfärdat i enlighet med

36 §. Granskningen skall avslutas så snart som möjligt. Berättelse om

granskningen skall ofördröjligen överlämnas till Europaparlamentet och till

riksdagens talman.

42 § Företrädare tillträder sitt uppdrag då deras behörighet prövats av

Europaparlamentet.

Överklagande

43 § Centrala valmyndighetens beslut som fastställt utgången av val får

överklagas hos Valprövningsnämnden. På ett sådant överklagande tillämpas de

bestämmelser i 15 kap. 4 § tredje och fjärde styckena vallagen (1972:620) som

avser riksdagen samt 5, 6 och 9 §§ samma kapitel.

 Beslut får överklagas av den som enligt röstlängd var röstberättigad vid

valet samt av den som enligt beslut som sägs i 4 kap. 4 och 16 §§ vallagen var

utesluten från rösträtt, men också av ett parti som deltagit i valet.

44 § Har i den verksamhet för förberedande och genomförande av valet, för

vilken en myndighet svarar, förekommit avvikelse från föreskriven ordning eller

har någon hindrat valet, förvanskat avgivna röster eller otillbörligen verkat

vid valet på något annat sätt, skall Valprövningsnämnden, om det med fog kan

antas att vad som har förekommit har inverkat på utgången av valet, vid prövning

av ett överklagande av valet upphäva detta och förordna om nytt val eller, om

rättelse kan åstadkommas genom förnyad rösträkning, uppdra åt centrala

valmyndigheten att vidta sådan rättelse.

 Om ett visst beslut enligt bestämmelse i lag inte får överklagas eller om

det skall överklagas i särskild ordning, får en omständighet som avses med be-

slutet inte åberopas vid ett överklagande som avses i denna paragraf.

Övriga bestämmelser

45 § Centrala valmyndigheten bör på lämpligt sätt sprida kännedom bland

allmänheten om tid och sätt för valet och om de bestämmelser i övrigt som gäller

för valet.

46 § Närmare föreskrifter om genomförande av val enligt denna lag meddelas av

regeringen eller, om regeringen bestämmer det, centrala valmyndigheten.

 Denna lag träder i kraft den 1 maj 1995.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbunds-

republiken Tyskland och i Schweiz

 Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ samt ikraftträdandebestämmelsen till

lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbundsrepubliken Tyskland och i Schweiz

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

 Vid 1994 års Vid 1994 års

ordinarie val till ordinarie val till

riksdagen och det riksdagen och det

samtidiga valet till samtidiga valet till

kommun- och lands- kommun- och lands-

tingsfullmäktige samt tingsfullmäktige, vid

vid extra val till 1995 års val till

riksdagen och folkom- Europaparlamentet samt

röstning som infaller vid extra val till

före 1997 års mots- riksdagen och fol-

varande val får röstbe- komröstning som

rättigade som vistas i infaller före 1998 års

Förbundsrepubliken motsvarande val får

Tyskland eller i röstberättigade som

Schweiz rösta genom att vistas i

från samma land sända Förbundsrepubliken

sina valsedlar till Tyskland eller i

valnämnden med posten Schweiz rösta genom att

(brevröstning). från samma land sända

 sina valsedlar till

 valnämnden med posten

 (brevröstning).

 Vid brevröstning tillämpas bestämmelserna i vallagen (1972:620), om inte

annat följer av denna lag.

2 §

 Brevröstning skall gå till på följande sätt.

 Väljaren lägger för varje val själv in sin valsedel i ett valkuvert. I närva-

ro av två vittnen lägger han sedan in iordningställda valkuvert i ett ytterku-

vert för brevröstningsförsändelse och tillsluter detta. Därefter skriver

väljaren på ytterkuvertet en försäkran på heder och samvete att han gjort på

detta sätt och att försändelsen har ställts i ordning i Förbundsrepubliken

Tyskland respektive Schweiz. På ytterkuvertet skall väljaren också anteckna sitt

personnummer. Vittnena intygar skriftligen att väljaren egenhändigt undertecknat

försäkran samt att de inte känner till något förhållande som strider mot de upp-

gifter väljaren lämnat på ytterkuvertet. Vittnena skall ha fyllt 18 år. Väl-

jarens make eller barn eller makens barn får inte vara vittne, och inte heller

väljarens sambo eller sambos barn.

 Sedan brevröstningsförsändelsen har gjorts i ordning enligt andra stycket

lägger väljaren in försändelsen tillsammans med sitt röstkort i ett

omslagskuvert och tillsluter detta. Därefter lämnas försändelsen för postbe-

fordran till valnämnden i den kommun där väljaren är upptagen i allmän röstlängd

eller, om väljaren är upptagen i särskild röstlängd, till

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

valnämnden i den kommun inom vilken den vallokal är belägen där den särskilda

röstlängden enligt 4 kap. 20 § vallagen (1972:620) skall finnas tillgänglig.

 Vid val till Vid val till

riksdagen, vid val i riksdagen, vid val i

hela landet till hela landet till

kommun- och lands- kommun- och

tingsfullmäktige, och landstingsfullmäktige,

vid en folkomröstning vid val till

får brevröst- Europaparlamentet och

ningsförsändelsen vara vid en folkomröstning

iordninggjord tidigast får brevröst-

24 dagar före valdagen ningsförsändelsen vara

och skall avges senast iordninggjord tidigast

dagen före valdagen. 24 dagar före valdagen

Vid extra val till och skall avges senast

riksdagen och folkom- dagen före valdagen.

röstning samtidigt med Vid extra val till

sådana val får riksdagen och folkom-

brevröstningsförsändelsen röstning samtidigt med

vara iordninggjord sådana val får

tidigast 20 dagar före brevröstningsförsändelsen

valdagen. Väljaren vara iordninggjord

skall på ytterkuvertet tidigast 20 dagar före

intyga att han inte valdagen. Väljaren

ställt i ordning försän- skall på ytterkuvertet

delsen tidigare än vad intyga att han inte

som nu har sagts. ställt i ordning försän-

Försändelsen skall anses delsen tidigare än vad

avgiven den dag då den som nu har sagts.

är poststämplad. Försändelsen skall anses

Brevröstningsförsändelsen avgiven den dag då den

bör lämnas för är poststämplad.

postbefordan i så god Brevröstningsförsändelsen

tid att den kan be- bör lämnas för postbe-

räknas vara valnämnden fordran i så god tid

till handa senast att den kan beräknas

andra dagen efter vara valnämnden till

valdagen. handa senast andra

 dagen efter valdagen.

 Denna lag träder i Denna lag träder i

kraft den 1 januari kraft den 1 januari

1994 och gäller till 1994 och gäller till

utgången av år 1997. utgången av år 1998.

 Denna lag träder i kraft den 1 maj 1995.

2.3 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

 Härigenom föreskrivs att 20 § folkbokföringslagen (1991:481) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelese

20 §

 Den som kan antas Den som kan antas

under sin normala under sin normala

livsföring komma att livsföring komma att

regelmässigt tillbringa regelmässigt tillbringa

sin dygnsvila utom sin dygnsvila utom

landet under minst ett landet under minst ett

år skall avregistreras år skall avregistreras

från folkbokföringen som från folkbokföringen som

utflyttad om inte utflyttad om inte

annat följer av 14 §. annat följer av andra

Även den som kan antas stycket eller 14 §. Även

komma att regelmässigt den som kan antas

tillbringa sin komma att regelmässigt

dygnsvila både inom och tillbringa sin dygn-

utom landet skall svila både inom och

avregistreras om han utom landet skall

med hänsyn till samt- avregistreras om han

liga omständigheter får med hänsyn till

anses ha sitt samtliga omständigheter

egentliga hemvist utom får anses ha sitt

landet. egentliga hemvist utom

 landet.

 En vistelse utom

 landet som föranleds av

 uppdrag som företrädare

 i Europaparlamentet

 skall inte leda till

 avregistrering enligt

 första stycket om

 företrädaren har

 anknytning till landet

 genom att disponera en

 bostad här. På ansökan

 av företrädaren får

 dock skattemyndigheten

 besluta om

 avregistrering under

 de förutsättningar som

 anges i första stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 maj 1995.

3 Ärendet och dess beredning

I april 1991 tillkallades en kommitté med uppdrag att lägga fram förslag till

grundlagsändringar m.m. inför ett svenskt medlemskap i EG. Kommittén - Grun-

dlagsutredningen inför EG - överlämnade i mars 1993 betänkandet EG och våra

grundlagar (SOU 1993:14).

 I kommitténs uppdrag ingick även att behandla frågan om hur val till

Europaparlamentet skall ske. Kommittén, som inte lämnade något förslag till

föreskrifter, angav emellertid efter vilka principer ett system för val till

Europaparlamentet bör kunna utformas.

 Sedan det efter den svenska folkomröstningen i november 1994 stod klart att

Sverige skulle komma att träda in i Europeiska unionen utarbetades i

Justitiedepartementet en promemoria om val till Europaparlamentet. Den

lagreglering som föreslogs i promemorian, se bilaga 1, tog sin utgångspunkt i de

principer som Grundlagsutredningen inför EG angett. Därutöver behandlades i

promemorian vissa folkbokföringsfrågor.

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som

yttrat sig finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i

Justitiedepartementet (dnr 94-4798).

 Den lag om val till Europaparlamentet som nu föreslås avser uttryckligen det

första val som skall hållas här i landet före utgången av år 1996. Det innebär

att lagen måste omarbetas inför de val som skall äga rum i samtliga

medlemsländer år 1999. De grundläggande principer som den nu föreslagna lagen

bygger på bör därvid kunna vinna fortsatt tillämpning, men åtskilliga

bestämmelser om främst tidpunkter måste ändras. Därtill kommer att det i

Justitiedepartementet pågår ett arbete med en ny vallag som till år 1998 skall

ersätta vallagen (1972:620) i fråga om regleringen av valen till våra nationella

församlingar. Också detta arbete kommer att kräva anspassningar av den nu

aktuella lagen.

4 Europaparlamentet - dess roll och uppgifter

Europeiska unionen är inte en traditionell mellanstatlig organisation där

regeringsföreträdare förhandlar för att nå fram till en handlingslinje som alla

länder kan vara överens om. Men unionen är inte heller någon stat där de

avgörande besluten fattas av en folkvald församling som också utser dem som

skall styra riket. Unionen bär visserligen drag av båda dessa beslutsformer men

har organiserat sitt beslutsfattande på ett sätt som saknar förebilder.

 Det mellanstatliga draget är tydligt genom att unionens viktigaste

beslutsfattande sker i ministerrådet. Beredningen inför rådsbesluten sker genom

medlemsländernas ständiga representanter (dvs. EU-ländernas diplomatiska

företrädare) i Coreper (Comité des Représentants Permanents) och besluten fattas

av regeringarnas företrädare. I några viktiga frågor krävs enhälliga beslut men

de flesta avgöranden kan, till skillnad från de flesta mellanstatliga

organisationer, ske genom majoritetsbeslut.

 Medlemsländerna i rådet har alltså tillsammans den avgörande makten att besluta

om vilka gemensamma regler som skall gälla. Men det är den av medlemsländerna

oberoende kommissionen som ensam kan initiera ett normgivningsärende i rådet.

Kommissionen skall utgå från gemenskapens, helhetens, intressen och inte främja

något enskilt medlemslands väl. Visserligen kan såväl rådet som Europaparlamen-

tet begära att kommissionen lägger fram ett förslag på ett visst område. Men de

kan inte kräva ett förslag med ett visst bestämt innehåll. Det är bara kom-

missionen som bestämmer vilka förslag till gemensam normgivning som skall

presenteras och vad de förslagen skall innehålla.Den likaledes oberoende

EG-domstolen skall säkerställa att lag och rätt följs när fördragen tolkas och

tillämpas. En av dess viktigaste uppgifter är då att företa en rättslig kontroll

av hur gemenskapens övriga institutioner utövar de befogenheter som

medlemsländerna anförtrott dem.

 Till detta system av oberoende, överstatliga, gemenskapsinstitutioner som

balanserar medlemsländernas makt i rådet hör också Europaparlamentet. Även det

är oberoende av medlemsländerna och deras regeringar. Det fullföljer i stället

ett uppdrag som getts av medlemsländernas folk i direkta val. Parlamentet har

numera tillagts rätten att godkänna dem som av medlemsländernas regeringar har

nominerats till ledamöter av kommissionen och parlamentet kan genom miss-

troendevotum framtvinga kommissionens avgång.

 I dessa avseenden kan Europaparlamentet sägas vara en med ett nationellt

parlament jämförbar institution. Europaparlamentet saknar däremot egna lags-

tiftande befogenheter. Dess väsentliga uppgift i beslutsprocessen är att yttra

sig över alla förslag till gemensam normgivning, inte att fatta det slutliga

beslutet.

 Inom några viktiga, men väl avgränsade, områden har parlamentet emellertid

numera rätt att besluta tillsammans med rådet. Det innebär att om de båda

institutionerna inte kan enas är något beslut inte möjligt att fatta. På dessa

områden har Europaparlamentet alltså en ställning som till en del påminner om

den en folkvald församling har i t.ex. ett federalt parlamentariskt

tvåkammarsystem. En annan parallell är den samfällda lagstiftningen i Sverige

före år 1975.

Europaparlamentet i beslutsprocessen

Flertalet bestämmelser i Romfördraget föreskriver att Europaparlamentet måste

ges tillfälle att yttra sig innan rådet fattar beslut. Det är ett viktigt

formkrav och EG-domstolen har i ett antal fall ogiltigförklarat beslut som rådet

fattat utan att invänta parlamentets ställningstagande.

 Den grundläggande beslutsgången är alltså att den inledande beredningen av ett

normgivningsärende sker hos kommissionen som därefter beslutar att lägga fram

ett förslag till gemensam rättsakt. Förslaget överlämnas till rådet som inleder

sin beredningsprocess med att översända det till medlemsländernas representanter

liksom till Europaparlamentet för yttrande. Sedan förslaget beretts i rådets

arbetsgrupper och i Coreper och efter det att parlamentet yttrat sig fattar

rådet det slutliga beslutet i saken.

 Det finns numera två mera utvecklade former för Europaparlamentets deltagande i

beslutsprocessen: samarbetsförfarandet (artikel 189c i Romfördraget) och

medbeslutandeförfarandet (artikel 189b).

 Det gemensamma för dessa båda förfaranden är att parlamentet åter kommer in i

bilden vid det tillfälle i beslutsprocessen då rådet annars skulle ha att fatta

slutligt beslut i saken. I stället för att fatta ett slutligt beslut antar rådet

i sådana fall endast vad som kallas en gemensam ståndpunkt. Denna rådets

ståndpunkt underställs sedan parlamentet som i en "andra läsning" på nytt

behandlar frågan.

 I samarbetsförfarandet gäller att om parlamentet förkastar rådets gemensamma

ståndpunkt måste rådet fatta beslut enhälligt. Parlamentet har alltså möjlighet

att hindra beslut som inte alla medlemsländer kan enas om. Samarbetsförfarandet

tillämpas främst inom området transportpolitik, närmare föreskrifter om det

gemensamma övervakningsförfarandet inom ramen för den ekonomiska politiken,

minimikrav på arbetsmiljön, beslut som rör den europeiska socialfonden och den

europeiska regionala utvecklingsfonden samt beslut om åtgärder på miljöpoliti-

kens område.

 I medbeslutandeförfarandet gäller att parlamentet och rådet måste bli eniga om

förslaget. Om en sådan enighet inte kan uppnås faller förslaget. I en särskild

förlikningskommitté kan företrädare för rådet och parlamentet försöka hitta en

för båda institutionerna godtagbar kompromiss. Parlamentet har alltså möjlighet

att direkt och aktivt påverka beslutets innehåll och att, om dess synpunkter

inte vinner gehör hos rådet, hindra att beslut alls fattas.

Medbeslutandeförfarandet tillämpas framför allt på frågor som rör den inre

marknaden (de fyra friheterna), normgivning till stöd för medlemsländernas eget

handlande inom de nya samarbetsområdena (folkhälsa, utbildning, kultur och

konsumentskydd) samt när det gäller att fastställa allmänna handlingsprogram på

forsknings- och miljöpolitikens områden.

 Europaparlamentet har dessutom en roll att spela när gemenskapen sluter avtal

med tredje land. När det gäller internationella avtal i allmänhet skall

parlamentet ges tillfälle att yttra sig. När det gäller s.k. associationsavtal

krävs parlamentets samtycke. I fråga om att ta upp nya medlemmar i unionen måste

parlamentets samtycke beslutas av en majoritet av dess ledamöter.

Europaparlamentets kontrollmakt

Parlamentet kan på flera sätt övervaka och kontrollera de övriga institu-

tionernas maktutövning. I parlamentet kan skriftliga och muntliga frågor ställas

till rådet och kommissionen och kommissionens allmänna årsrapport debatteras.

Parlamentet granskar kommissionens redovisning av gemenskapens räkenskaper och

prövar frågan om ansvarsfrihet för kommissionen. Dessutom kan, som redan nämnts,

parlamentet rikta misstroendevotum mot kommissionen och därigenom framtvinga

kommissionsledamöternas avgång.

 Enskilda medborgare har också möjlighet att genom Europaparlamentet få till

stånd en granskning av gemenskapsinstitutionernas handlande. Varje unions-

medborgare har rätt att vända sig till parlamentet med en skriftlig

framställning (petition) i frågor som direkt berör honom eller henne. I

parlamentet finns ett särskilt utskott som behandlar sådana framställningar.

Parlamentet kan också tillsätta särskilda undersökningskommissioner för att

utreda påstådda missförhållanden vid tillämpningen av gemenskapsrätten.

Slutligen skall parlamentet utse en ombudsman som kan ta emot klagomål från

enskilda i medlemsländerna.

 Parlamentet har också rätt att föra talan i EG-domstolen mot de övriga

institutionerna.

Europaparlamentet i arbete

I början bestod Europaparlamentet av 142 företrädare vilka utökades till 198 när

Storbritannien, Irland och Danmark blev medlemmar år 1973. I samband med att de

första direktvalen hölls år 1979 ökades antalet platser till 410. Sedan Grekland

liksom Spanien och Portugal blivit medlemmar kom parlamentet att bestå av 518

ledamöter. Till följd av den tyska återföreningen har antalet ökats ytterligare,

och vid de val som ägde rum i juni 1994 skulle sammanlagt 567 mandat besättas.

Vid ett medlemskap för Sverige, Finland och Österrike kommer Europaparlamentet

att utökas med ytterligare 59 företrädare från dessa länder och således bestå av

sammanlagt 626 företrädare.

 I Europaparlamentet agerar företrädarna i första hand som representanter för

ett tiotal transnationella partigrupperingar - inte som företrädare för det

medlemsland i vilket de har valts. Partigrupperingarna motsvarar i stort dem som

finns i medlemsländerna; från europeiska högern över bl.a. europeiska

folkpartiet och europeiska socialdemokraters parti till vänsterkoalitionen.

Eftersom valen till Europaparlamentet äger rum vid ett och samma tillfälle för

en mandatperiod om fem år kan den politiska majoriteten i parlamentet mycket väl

vara en annan än den som medlemsländernas regeringar företräder.

 På samma sätt som i nationella parlament sker beredningsarbetet i något av ett

20-tal utskott. Dessa utskott har i sin tur inte sällan ett eller flera

underutskott. Ett förslag till rättsakt från kommissionen överlämnas till

parlamentet och bereds alltså där inom något av utskotten. Inom utskottet utses

en "rapportör" (fr. rapporteur) vars uppgift är att inleda debatten i utskottet,

att - med bistånd av utskottets kansli - presentera utkast till betänkande och

att bearbeta de övriga företrädarnas synpunkter och förslag till ändringar i

syfte att åstadkomma ett betänkande som kan samla en majoritet av företrädarna.

Det är också rapportören som presenterar utskottets betänkande inför

parlamentets plenarsammanträde.

 Plenarsammanträde hålls i regel under en veckas tid en gång i månaden. Förslag

till ändringar i utskottens betänkanden kan då läggas fram av andra utskott, av

en partigrupp eller av minst 23 enskilda företrädare.

 Det bör nämnas att parlamentets arbete sker under stor öppenhet, t.o.m. dess

utskottsförhandlingar är normalt offentliga. På så sätt har parlamentet en stor

betydelse för insynen i unionens arbete.

Sammanfattningsvis har Europaparlamentet genom Maastrichtfördraget fått en mera

framträdande roll i EU:s beslutsprocess - om än inom avgränsade områden.

Därutöver har parlamentet viktiga kontrollfunktioner. En del av de

kontrollfunktioner som lades fast i Maastrichtfördraget - främst om-

budsmannainstitutionen och parlamentets rätt att ta emot skriftliga

framställningar från enskilda - accentuerar ytterligare parlamentets ställning

som företrädare för folken i samtliga medlemsländer, för unionens medborgare.

Därutöver behandlar parlamentet på eget eller enskilda företrädares initiativ

ärenden inom en lång rad olika sakområden och av skiftande dignitet. Dess

uttalanden i sådana frågor kan vinna åtskillig uppmärksamhet men har inte någon

formell betydelse i unionens beslutsprocess.

 Frågan om Europaparlamentets roll och ställning kommer att behandlas vid den

särskilda regeringskonferens mellan EU:s medlemsländer som år 1996 skall se över

Maastrichtfördraget.

5 EU-regler om valförfarandet

Europaparlamentet är den enda av Europeiska unionens institutioner som utses

genom direkta val. Sådana val skall hållas i alla medlemsstater under fyra dagar

i en bestämd tidsperiod i juni månad. Senast hölls val i juni 1994. Nästa val

kommer att äga rum i juni 1999.

 Platserna fördelas mellan medlemsländerna på grundval av deras invånarantal.

Förhållandet mellan invånarantalet och platsfördelningen gynnar klart de

befolkningsmässigt små länderna. Tyskland som är till invånarantalet det största

landet har 99 platser. Storbritannien, Italien och Frankrike har 87 platser var.

Spanien har 64, Nederländerna har 31, Grekland och Portugal 25, Belgien 24,

Danmark 16, Irland 15 och Luxemburg 6 platser i parlamentet. Enligt anslutnings-

akten kommer, som redan nämnts, Sverige att få 22, Österrike 21 och Finland 16

platser.

 I artikel 138.3 i Romfördraget anges som mål att medlemmar till

Europaparlamentet skall väljas genom allmänna direkta val enligt en för alla

medlemsländer enhetlig ordning. Från år 1979 har valen varit direkta men

valsättet är ännu inte enhetligt. Tills vidare väljs företrädare i Euro-

paparlamentet enligt nationellt bestämda regler.

 I artikel 8.b.2 i Romfördraget anges bl.a. att varje unionsmedborgare skall ha

rösträtt och vara valbar vid val i den medlemsstat där han bor men vars

medborgare han inte är under samma förutsättningar som den statens medborgare.

En unionsmedborgare skall kunna välja mellan att rösta i hemstaten eller

bosättningsstaten. Han får alltså inte rösta eller ställa upp som kandidat i

mera än ett av unionens medlemsländer.

 Vissa mera detaljerade, bindande bestämmelser om val av företrädare i

Europaparlamentet är redan i kraft i EU. Dessa måste beaktas när ett nationellt

valsystem skall utformas. Sådana bindande regler finns i en av rådet beslutad

akt (fogad till rådets beslut 76/787 av den 20 september 1976) om allmänna

direkta val till Europaparlamentet (valrättsakten) (se bilaga 3) samt i rådets

direktiv 93/109/EG av den 6 december 1993 om individuella arrangemang angående

unionsmedborgarnas rösträtt och valbarhet (direktivet) (se bilaga 5).

5.1 Valrättsakten

Enligt artikel 1 i valrättsakten skall, såsom t.ex. vid riksdagsvalen i Sverige,

valen vara direkta och rösträtten allmän. Ingen får rösta mer än en gång i samma

val (artikel 8).

 Parlamentets mandattid är fem år (artikel 3). Medlemsstaterna kan i viss

utsträckning välja valdag. Valet skall emellertid förrättas under samma tids-

period, nämligen från torsdag morgon till närmast följande söndag (artikel 9.1).

För det första direktvalet av ledamöter till parlamentet år 1979 valde rådet en

viss tidsperiod i juni månad. Sedan den tidpunkten fastställts gäller den även

för senare valtillfällen (artikel 10). Om det skulle visa sig omöjligt att hålla

kommande val under den tidsperioden skall rådet enhälligt bestämma en annan

period som då måste infalla under tiden maj-juli (artikel 10).

 Det finns inte några bestämmelser om förhandsröstning. Rösträkningen får inte

börja förrän röstningen i den sista medlemsstaten har avslutats (artikel 9.2).

 För det fall en plats blir vakant under mandatperioden, t.ex. genom att

företrädaren har förlorat sin valbarhet, skall varje medlemsland fastställa ett

förfarande för hur platsen skall besättas för återstoden av mandatperioden

(artikel 12.1).

 Enligt artikel 6.1 i valrättsakten är vissa ämbeten och sysslor oförenliga med

uppdrag som företrädare i Europaparlamentet, nämligen uppdrag som

 1. regeringsmedlem,

 2. ledamot av EG-kommissionen,

 3. domare, generaladvokat eller justitiesekreterare vid EG-domstolen,

 4. ledamot av Revisionsrätten,

 5. ledamot av EKSG:s rådgivande kommitté eller av EG:s och Euratoms Ekonomiska

och sociala kommitté

 6. ledamot i kommitté eller annat organ som har tillsatts enligt fördragen och

som sköter gemenskapernas gemensamma medel eller som utför en permanent och

direkt förvaltningsuppgift,

 7. styrelseledamot, direktionsledamot eller anställd i Europeiska in-

vesteringsbanken,

 8. tjänsteman eller anställd i aktiv tjänst inom EG-institutioner eller till

dessa knutna fackorgan.

 Varje medlemsland kan bestämma att något ytterligare ämbete, uppdrag eller

syssla är oförenligt med uppdrag som företrädare i Europaparlamentet (artikel

6.2). Det är emellertid uttryckligen föreskrivet i valrättsakten att ledamot av

ett nationellt parlament samtidigt kan vara företrädare i Europaparlamentet

(artikel 5).

5.2 Direktivet om unionsmedborgares rösträtt och valbarhet

Maastrichtfördraget förutsätter att medlemsländerna tillerkänner unions-

medborgare rösträtt och valbarhet i val till Europaparlamentet på samma villkor

som gäller för de egna medborgarna. I fördraget föreskrivs att rådet före den 31

december 1993 enhälligt skall utfärda närmare bestämmelser.

 Sådana närmare bestämmelser finns intagna i det redan tidigare omnämnda

direktivet från december 1993. Utgångspunkten är den att en unionsmedborgare

skall kunna välja att delta i val till Europaparlamentet i den stat där han är

medborgare (hemstaten) eller i den stat han bor (bosättningsstaten). Detta

gäller såväl rätten att rösta som rätten att ställa upp som kandidat i valet.

 Direktivets föreskrifter syftar framför allt till att säkerställa dels att

ingen röstar mer än en gång i samma val och att ingen kandiderar i mer än en

medlemsstat, dels att den som enligt hemlandets lagstiftning förlorat sin

valbarhet inte heller är valbar i bosättningsstaten.

 Den unionsmedborgare som önskar rösta i bosättningsstaten har att anmäla detta

(artikel 8.1). För att bli upptagen i röstlängden skall en sådan väljare

dessutom i en skriftlig försäkran ange sin nationalitet och adress i

bosättningsstaten samt att rösträtten kommer att utövas endast i

bosättningsstaten (artikel 9.2). Den som önskar kandidera i bosättningsstaten

skall i en försäkran lämna motsvarande uppgifter (artikel 10.1).

 Den berörda myndigheten i bosättningsstaten skall vidare kräva att

unionsmedborgare som ställer upp som kandidat visar ett intyg från hemlandet att

han inte förlorat sin valbarhet (artikel 10.2).

 Bosättningsstaten skall underrätta hemstaten om medborgare i denna som finns

upptagna i röstlängden eller som kandiderar. Hemstaten skall vidta lämpliga

åtgärder som att säkerställa att dess medborgare inte röstar mer än en gång

eller kandiderar i mer än en medlemsstat (artikel 13).

 I direktivet finns vissa ytterligare föreskrifter om tidsfrister, handlingar

som skall företes av den som vill utnyttja de rättigheter som direktivet ger,

informationsplikt för hem- och bosättningsstatens myndigheter samt om vissa

undantag som gäller främst Luxemburg.

5.3 Anslutningsakten

I artikel 31 i anslutningsakten föreskrivs att inom två år från anslutningen

skall var och en av de nya medlemsstaterna för sitt folk, i enlighet med

bestämmelserna i valrättsakten, hålla ett allmänt direkt val av företrädare i

Europaparlamentet.

 Dessutom föreskrivs att för tiden från anslutningen fram till valet skall

parlamentet i var och en av de nya medlemsstaterna inom sig utse företrädare i

Europaparlamentet för sitt lands folk på det sätt som medlemsstaten själv

bestämmer.

 För Sveriges del har riksdagen inom sig utsett 22 företrädare i

Europaparlamentet enligt lagen (1994:1650) om riksdagens val av företrädare för

Sverige i Europaparlamentet.

6 Tidigare val till Europaparlamentet - några iakttagelser

Något enhetligt valsystem finns, som redan konstaterats, inte. Vid valet år 1989

gällde valrättsakten vilket innebar att valen ägde rum vid i huvudsak samma

tidpunkt i alla medlemsländerna. Därutöver tillämpade alla länder samma

rösträttsålder, 18 år. Vid valet år 1994 tillkom de ytterligare gemensamma

regler som följer av Maastrichtfördraget och av det nyss omnämnda direktivet.

 I övrigt förekommer alltjämt betydande skillnader mellan de olika länderna när

det gäller hur valen till Europaparlamentet är utformade. Storbritannien avviker

mest från de övriga eftersom man använder majoritetsval i enmansvalkretsar. I

samtliga andra länder tillämpas någon form av proportionellt valsystem. Bland

dessa länder skiljer sig det irländska valsystemet mest markant från de övriga i

och med att man tillämpar systemet med s.k. single transferable vote, som

visserligen är ett proportionellt valsystem men som har ett mycket starkt inslag

av personval.

 Tydliga skillnader märks dessutom mellan länderna när det gäller frågan om

valkretsar. De flesta länder har föredragit att låta det egna landet utgöra en

enda valkrets, vilket kanske kan förefalla naturligt när det gäller länder som

har att utse endast få ledamöter. Men även Frankrike och Spanien tillämpar denna

princip. Återigen avviker dock Irland som har få ledamöter och som tillämpar ett

system med flera valkretsar.

 Ett par länder, Tyskland och Frankrike, har särskilda spärrar. Partierna måste

i dessa länder få minst fem procent av rösterna för att erhålla mandat. På samma

sätt som kan gälla vid val till nationella parlament finns det dessutom

indirekta spärregler i vissa medlemsländer. I en del länder krävs det ett visst

antal namnunderskrifter och det förekommer också att det ställs krav på

depositionsavgifter som endast återfås i händelse av att en viss del av valmans-

kåren ger sitt stöd till kandidaten.

 Den främsta förklaringen till det oenhetliga valsystemet är att länderna i

huvudsak har velat tillämpa ett valsätt som så långt möjligt liknar det som an-

vänds i de nationella valen. Men det finns dock för varje land skillnader mellan

det valsystem som tillämpas på nationell nivå och det som används vid val till

Europaparlamentet. Det land där skillnaden är tydligast är Frankrike. På

nationell nivå tillämpar Frankrike för närvarande ett majoritetsvalsystem i

enmansvalkretsar, medan ett proportionellt system används vid val till

Europaparlamentet. Frankrike använde visserligen under en period på 1980-talet

ett proportionellt valsätt även vid valen till nationalförsamlingen, men det

proportionella systemet för val till Europaparlamentet infördes redan vid det

första direkta valet år 1979.

 Det tyska systemet för val till Europaparlamentet avviker också en del från det

till förbundsdagen. Vid val till Europaparlamentet tillämpas ett renodlat

proportionellt valsätt, medan systemet för val till förbundsdagen innehåller en

blandning av proportionella val och majoritetsval. De nuvarande medlemsländerna

har alltså till stor del föredragit ett proportionellt valsystem. En

inkonsekvens finns t.o.m. i Storbritanniens fasthållande vid majoritetsval,

eftersom man tillämpar en form av proportionellt valsätt på Nordirland - det

tidigare nämnda systemet med "single transferable vote". Inte något av de länder

som har ett proportionellt valsystem på nationell nivå har infört något element

av majoritetsval när det gäller val till Europaparlamentet. Ett eventuellt

framtida enhetligt valsystem torde därför sannolikt bli av proportionellt slag.

 En jämförelse mellan medlemsstaternas system för val till Europaparlamentet ger

vid handen att en utveckling sker mot ett enhetligt valsystem av proportionell

typ. Dessutom förefaller de flesta länder föredra valsystem med en valkrets och

valmetoder som gynnar partival. Enskilda medlemsstater förefaller därmed gå i en

riktning som är motsatt den som diskuteras i samband med EU:s egna översyner av

valsystemet; man har i dessa diskussioner föredragit både en indelning i

valkretsar och inslag av personval. Det är främst två alternativ som därvid

diskuterats, ett tyskinspirerat valsystem som kombinerar majoritetsval med

proportionell valmetod och ett renodlat proportionellt valsystem med valkretsar

som omfattar mellan 5 och 15 mandat.

 I samtliga de fyra direktval som hittills har ägt rum har valdeltagandet varit

lägre än vad som är vanligt vid nationella val. Dessutom har valdeltagandet

sjunkit för varje val, år 1979 var det 62,5 procent, år 1984 59 procent, år 1989

57,2 procent och år 1994 56,4 procent. De länder som uppvisar ett högt

valdeltagande och vilkas valsystem inte avviker så mycket från det som gäller

för de nationella valen - Luxemburg, Belgien, Grekland och Italien - tillämpar

samtliga någon form av röstplikt. (Italien har formellt sett inte längre någon

röstplikt, men den som inte röstar blir registrerad.) Det genomsnittliga

valdeltagandet i valen till Europaparlamentet minskar visserligen men

valdeltagandet kan skifta en del vid jämförelse över tid i enskilda länder.

Förklaringen till ett förhållandevis högt valdeltagande i enstaka val beror ofta

på att de sammanfaller med nationella val. Endast Luxemburg har mandatperioder

och valtidpunkter som gör det möjligt att alltid ha gemensam valdag för

nationella val och val till Europaparlamentet.

 Valbeteendet vid val till Europaparlamentet skiljer sig från det vid val till

nationella parlament. Väljarna tenderar vid de förra valen mer än vid de senare

att stödja små partier. Ett av skälen härför kan vara att det inte skall bildas

någon regering med representationen i Europaparlamentet som underlag. Det leder

till att antalet partier bland ett lands representanter i Europaparlamentet ofta

är större än i de nationella parlamenten. Vidare har valen till

Europaparlamentet i många länder fått en ganska tydlig prägel av

proteströstande. Sådant röstande kan ta sig olika uttryck. I en del fall röstar

väljarna på de partier som bildar opposition i det egna landet för att

protestera mot den sittande regeringen och dess politik. I andra fall är det en

markerad protest mot etablerade partier över huvud taget eller mot EU-systemet

som sådant. Det förekommer partier i Europaparlamentet som uttryckligen gått

till val på ett program att avskaffa EU som organisation.

 Valkampanjerna inför valen till Europaparlamentet har i flertalet av de 12

länderna bedrivits efter välkända inhemska mönster. Trots att relationen mellan

väljare och valda är annorlunda i fråga om Europaparlamentet och trots att dessa

val gäller ett övernationellt organ, har valkampanjerna vanligtvis handlat om

nationella frågor och bedrivits som om det gällde nationella parlamentsval. I de

få fall där valen till Europaparlamentet sammanfallit med nationella val tycks

också de först nämnda helt ha kommit i skymundan.

7 Ett svenskt valsystem

Regeringens förslag: Val i Sverige av företrädare

i Europaparlamentet skall ske på ett sätt som så

nära som möjligt ansluter till den ordning som

gäller vid val till riksdagen.

 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna har anslutit sig till den övergripande hållning som

redovisats i promemorian.

 Skälen för regeringens förslag: De nuvarande medlemsländerna tillämpar alltså,

som framgått av avsnitt 6, vid val till Europaparlamentet ett valsystem som med

vissa modifikationer - ansluter till det system som används vid val till det

nationella parlamentet.

 Vårt nuvarande system för val till riksdagen är så utformat att man får en

fördelning av mandat mellan partierna som återspeglar valresultatet i hela lan-

det (riksproportionalitet), att riksproportionaliteten inte rubbas genom

konstlade partibildningar eller andra valtekniska manövrer, att rikspro-

portionaliteten inte heller rubbas genom ändringar i valkretsindelningen, att en

tillfredsställande och stabil regional representation uppnås samt att det

försvåras för mycket små partier att vinna representation i riksdagen.

 I riksdagsvalet tillgodoses kravet på regional representation genom att var och

en av 29 valkretsar tilldelas sin andel av 310 fasta mandat. Kravet på en

riksproportionalitet som inte rubbas av valtekniska manövrer eller genom

ändringar i valkretsindelningen tillgodoses genom användningen av 39

utjämningsmandat.

 Vidare är endast de partier som har fått minst fyra procent av rösterna i hela

landet berättigade att delta i mandatfördelningen. Ett parti som inte nått upp

till den spärren deltar dock i fördelningen av de fasta valkretsmandaten i en

valkrets där partiet har fått minst 12 procent av rösterna.

 Om huvuddragen i detta valsystem råder det en bred enighet i vårt land. Det

finns därför anledning även för Sverige att söka utforma systemet för val till

Europaparlamentet på ett sätt som så nära som möjligt ansluter till den ordning

som gäller vid riksdagsvalen.

 Som ytterligare skäl för en sådan övergripande hållning kan anföras att den kan

tänkas främja ett högt valdeltagande i valen till Europaparlamentet. Om väljarna

inte känner igen sig i det valsystem som utformas är risken stor att de avstår

från att rösta enbart på grund av att valmetoden förefaller främmande.

 Risken för ett lågt svenskt valdeltagande vid valen till Europaparlamentet får

emellertid ändå anses vara hög mot bakgrund av att det ytterst sällan kommer bli

möjligt att anordna riksdagsval samtidigt med det valet. Det är knappast troligt

att den svenska valperioden till riksdagen kommer att utökas till fem år eller

att man kommer att ändra tidpunkten för riksdagsvalet från hösten till juni.

Sammanfallande val kommer därför att kunna hållas endast om regeringen utlyser

extra val i samband med ett val till Europaparlamentet.

 Ett annat skäl för att anknyta till vad som tillämpas vid riksdagsvalen är att

det förefaller ligga väl i linje med den ordning som tillämpas av de flesta

andra medlemsstater. En sådan ordning överensstämmer även med de förslag till

ett enhetligt EU-valsystem som diskuterats vid olika tillfällen, dvs. ett pro-

portionellt system med inriktning på partival.

 Ett svenskt system för val till Europaparlamentet bör alltså så långt möjligt

utformas så att det ansluter till nu gällande ordning för riksdagsval. Det

innebär att den lag om val till Europaparlamentet som nu föreslås - inför nästa

Europaparlamentsval år 1999 - kan komma att behöva revideras med hänsyn till de

förändringar i vallagen som kan komma att ske inför 1998 års riksdagsval. Den nu

föreslagna lagen måste i vart fall ändras inför valen år 1999 mot bakgrund av

att de valen kommer att äga rum vid en annan tidpunkt på året än den som nu

föreslås för det första valet till Europaparlamentet (se avsnitt 7.1 nedan).

 Den fråga som återstår är vilka modifikationer som för Europaparlamentsvalens

del måste ske i förhållande till reglerna för riksdagsval.

 En första kategori av nödvändiga modifikationer är givetvis de som följer av

att gemenskapsrättsliga regler måste iakttas. Det gäller främst (jfr avsnitt

5.1) den tidpunkt då val skall äga rum, mandattid samt rösträtt och valbarhet i

vissa avseenden.

 En andra kategori av ändringar som förefaller nödvändiga att göra hänger

samman med det förhållandet att endast sammanlagt 22 företrädare skall väljas.

Frågan är då om det övergripande kravet på riksproportionalitet kan förenas med

kravet på regional representation och hur det i så fall skall ske.

 För det tredje kan frågan ställas om de spärregler som återfinns i det vanliga

svenska valsystemet har sitt berättigande vid val till Europaparlamentet.

 För det fjärde, slutligen, finns det anledning att diskutera om ett inslag av

personröstning bör finnas vid valet till Europaparlamentet. Någon möjlighet till

personröstning finns visserligen inte enligt nu gällande vallag, men det råder

en bred enighet om att en sådan möjlighet bör finnas vid de nationella val som

skall äga rum år 1998.

 De nu nämnda frågorna kommer att diskuteras närmare i det följande.

7.1 Tidpunkt för val till Europaparlamentet

Regeringens förslag: Allmänna direkta val av

svenska företrädare i Europaparlamentet skall

hållas söndagen den 17 september 1995.

 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget när det gäller

tidpunkt för valet.

 Skälen för regeringens förslag: Tidpunkten för de ordinarie val till

Europaparlamentet som kommer att äga rum från år 1999 och framåt följer av

gemenskapsrättsliga regler. Av valrättsakten och rådsbeslut framgår att val

skall förrättas under en viss tidsperiod i juni månad och under den perioden äga

rum från torsdag morgon till följande söndag. Från svenska utgångspunkter

förefaller det naturligt att anordna valen på söndagen.

 När det gäller det val av företrädare i Europaparlamentet som nu närmast

förestår har det i anslutningsakten föreskrivits att det måste äga rum inom två

år från Sveriges inträde i EU. Valet måste förrättas före utgången av år 1996.

 I Sverige skall inte något allmänt val äga rum förrän år 1998. Det är därför

inte möjligt för oss att samordna det första valet av företrädare i Europa-

parlamentet med något annat allmänt val. Det kan nämnas att man i Finland

planerar att val till Europaparlamentet skall äga rum den 20 oktober 1996 i

samband med de kommunalval som då skall förrättas. Genom att slå samman

valförrättningarna räknar man med att spara nästan 100 miljoner mark.

 Riksdagen har, som nämnts, inom sig utsett svenska företrädare i Euro-

paparlamentet för tiden intill dess direktvalda svenska ledamöter har utsetts

och tillträtt sina uppdrag. Detta förfarande har karaktären av en övergångslös-

ning. Det är rimligt att övergångsperioden blir kort så att svenska företrädare

så snart som möjligt i Europaparlamentet kan agera med den ytterligare legitimi-

tet och auktoritet som följer av att de utsetts av folket i direkta allmänna

val. Mot den bakgrunden föreslås att det första valet till Europaparlamentet

anordnas söndagen den 17 september 1995, dvs. vid en tidpunkt som motsvarar den

då allmänna val brukar äga rum här i landet.

7.2 Rösträtt och valbarhet

 Regeringens förslag: Unionsmedborgare som inte

samtidigt är svenska medborgare ges rätt att rösta

i valet till Europaparlamentet och rätt att kandi-

dera i det valet, under förutsättning att de inte

röstat eller kandiderat i hemstaten.

 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna har inte haft någon invändning mot promemorians förslag.

 Skälen för regeringens förslag: Mot bakgrund av regleringen i

Maastrichtfördraget och i direktivet är frågan egentligen inte om de medborgare

i andra medlemsstater som är bosatta i Sverige skall ges rösträtt och vara

valbara i det svenska valet till Europaparlamentet, utan hur detta skall ske.

 För svenska medborgare som är bosatta här i landet bör, liksom i riksdagsvalen,

allmän röstlängd komma till användning. I den tas upp, för varje valdistrikt,

svenska medborgare som den 1 juli är folkbokförda i valdistriktet. En utskrift

av allmän röstlängd får således, liksom annars när val eller folkomröstning

skall hållas, göras inför valet till Europaparlamentet. Svenska medborgare som

inte är bosatta i riket tas efter ansökan upp i särskild röstlängd.

Rösträtt

Direktivets regler bygger, som redan nämnts, på att unionsmedborgare som önskar

utöva rösträtt i bosättningsstaten skall anmäla det till en myndighet i

bosättningsstaten och därvid lämna en skriftlig försäkran om vissa för rätten

att rösta relevanta uppgifter.

 I direktivet (artikel 3) anges vidare att den som inte är medborgare i

bosättningsstaten men som på viss dag före valdagen (referensdagen) uppfyller de

villkor för rösträtt och valbarhet som enligt den statens lagstiftning gäller

för de egna medborgarna i bosättningsstaten skall ha rösträtt och vara valbar

till Europaparlamentet.

 Med tillämpning av direktivets bestämmelser bör den unionsmedborgare som önskar

utöva rösträtt vid valet till Europaparlamentet anmäla detta till

skattemyndigheten och därvid skriftligen försäkra sin nationalitet, sin adress

här i landet samt att rösträtten kommer att utövas endast vid valet i Sverige.

Den här bosatta unionsmedborgaren kan då föras upp i den allmänna röstlängd

inför Europaparlamentsvalet som för här bosatta svenska medborgare skall

upprättas senast den 15 juli 1995. Den referensdag som bör gälla bör därför vara

densamma som den dag som avgör svenska medborgares rösträtt, dvs. den 1 juli

1995. En kontroll av de lämnade uppgifterna bör regelmässigt kunna inskränkas

till att avse att unionsmedborgaren på referensdagen är folkbokförd här i

landet. I övrigt lämnas givetvis uppgifterna i anmälan under straffansvar enligt

15 kap. 11 § första stycket BrB.

 Den som begärt att bli upptagen i röstlängden skall underrättas om det beslut

som fattas med anledning av hans begäran och, om hans begäran lämnas utan

bifall, ha samma rätt till överprövning som landets egna medborgare (artikel

11).

 Enligt direktivet (artikel 7) har bosättningsstaten rätt att kontrollera att

unionsmedborgare inte har förlorat sin rösträtt i sin hemstat. Det är från

svenska synpunkter främmande att frånta någon hans rösträtt. Någon sådan

kontroll som direktivet ger möjlighet till bör därför inte företas från svensk

sida.

 Strävan efter ett enkelt valsystem och ett valsystem som så långt som möjligt

liknar det som redan finns på nationell nivå talar för att samma kriterier som

vid riksdagsvalet tillämpas när det gäller rösträtts- och valbarhetsålder.

Valbarhet

Enligt direktivet skall, som tidigare framgått, en unionsmedborgare som i

bosättningsstaten vill kandidera till Europaparlamentet lämna en försäkran om

sin nationalitet, om sin adress i bosättningsstaten samt om att han eller hon

inte kandiderar vid europaparlamentsval i någon annan medlemsstat (artikel

10.1). Vidare skall den som vill kandidera förete ett intyg från behörig

myndighet i hemstaten att valbarheten inte har gått förlorad där (artikel 10.2).

 Direktivets regler torde ha fått sin utformning mot bakgrund av att vissa

länder tillämpar ett system med officiell kandidatur. Här i landet råder

emellertid en i allt väsentligt fri nomineringsrätt. Kandidater registreras hos

oss endast som ett led i skydd för partibeteckning (5 kap. vallagen). Det

förefaller mot den bakgrunden rimligt att direktivets föreskrifter här i stället

tillämpas som valbarhetsregler.

 Till skillnad från vad som gäller beträffande rösträtten måste direktivet

förstås så att Sverige är skyldigt att se till att den som förlorat sin valbar-

het i hemlandet inte heller är valbar här. Frågan om valbarhet i hemlandet måste

därför behandlas vid den prövning som centrala valmyndigheten har att göra då

den fastställer vilka personer som skall erhålla mandaten som ledamöter. För att

en sådan prövning skall kunna ske, måste centrala valmyndigheten ha tillgång

till sådan försäkran och sådant intyg som avses i direktivet. Av den anledningen

bör det, i enlighet med direktivets bestämmelser, föreskrivas att den unionsmed-

borgare som önskar kandidera vid val till Europaparlamentet senast viss kortare

tid före valet till centrala valmyndigheten ger in försäkran och intyg om

valbarhet.

 Till centrala valmyndighetens prövning av valbarhet hör också att kontrollera

att den som utses inte tillhör den undantagskrets som enligt valrättsakten

(artikel 6) inte är valbar.

 Enligt artikel 5 i valrättsakten kan en ledamot av Europaparlamentet vara

medlem av det nationella parlamentet.

 Valrättsaktens bestämmelser är bindande och det är därför i princip inte

möjligt att i nationella bestämmelser förbjuda riksdagsledamöter att också vara

ledamöter av Europaparlamentet. Ändå är sådana dubbla mandat uttryckligen

förbjudna i vallagstiftningen i Belgien, Spanien och Grekland. Kommissionen har

dock inte väckt talan om fördragsbrott mot dessa stater. Detta kommer knappast

heller att ske om inte Europaparlamentet så kräver. Eftersom Europaparlamentet

självt förhåller sig negativt till dubbla mandat kommer man sannolikt inte att

ingripa i saken.

 På en skriftlig fråga ställd av en ledamot av Europaparlamentet år 1986

angående den belgiska lagstiftningen har kommissionen motiverat sitt sätt att

inte ingripa med att de största politiska partierna har i medlemsstaterna

strävat att inte uppmuntra dubbla mandat eller t.o.m. förbjudit detta. Inom Eur-

opaparlamentet synes man utgå från att frågan skall avgöras i medlemsstaterna

genom politiska beslut. I praktiken har endast ett litet antal av ledamöterna

dubbla mandat.

 För svensk del saknas anledning att i strid med valrättsaktens uttryckliga

föreskrift förbjuda dubbla mandat. Vart och ett av uppdragen som riksdagsledamot

och företrädare i Europaparlamentet är emellertid i sig så betungande att dubbla

mandat redan av den anledningen knappast kan komma i fråga. Man bör därför kunna

räkna med att om en riksdagsledamot blir invald i Europaparlamentet, han eller

hon frånträder uppdraget som riksdagsledamot.

7.3 Valkretsindelning

Regeringens förslag: Vid valet av svenska före-

trädare i Europaparlamentet skall mandaten för-

delas proportionellt med hänsyn till valresultatet

i landet som helhet. Någon indelning av landet i

valkretsar skall således inte förekomma.

 Promemorians förslag: I promemorian föreslogs, i enlighet med

Grundlagsutredningen inför EG:s principella överväganden, att mandaten skulle

fördelas i två steg. I ett första steg skulle mandaten fördelas mellan

partierna, varvid hela landet betraktades som en valkrets. I ett andra steg

skulle de mandat partierna erhållit placeras i tre valkretsar, en i norra, en i

mellersta och en i södra Sverige.

 Remissinstanserna: Remissopinionen är delad i denna fråga. Länsstyrelsen i

Östergötlands län, Länsstyrelsen i Västerbottens län, Krokoms kommun,

Helsingborgs kommun och Övertorneå kommun tillstyrker promemorians förslag i

denna del medan Riksskatteverket, Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid

Göteborgs universitet och Stockholms stad avstyrker. Länsstyrelsen i Malmöhus

län och Länsstyrelsen i Dalarna är ytterst tveksamma till förslaget.

Länsstyrelsen i Stockholms län föreslår en alternativ metod för att fördela

mandaten mellan valkretsarna.

 De remissinstanser som är kritiska till förslaget anför bl.a. att det antal

mandat som skall fördelas är så litet att en valkretsindelning inte är

meningsfull. Vidare anförs att den tekniska lösning som förordas i promemorian

riskerar leda till delvis oförutsägbara resultat. Samhällsvetenskapliga

fakultetsnämnden vid Göteborgs universitet uttalar att en regional

representation i stället bör åstadkommas på frivillig väg via partiernas

nomineringsprocesser.

 Skälen för regeringens förslag: Vid riksdagsvalen fördelas, som redan nämnts,

först 310 fasta valkretsmandat. Därigenom säkerställs en regional

representation. Därefter tillgodoses kravet på riksproportionalitet genom

fördelning av 39 utjämningsmandat.

 Eftersom i valen till Europaparlamentet endast 22 företrädare skall utses

inställer sig frågan om en användning av valkretsar alls är möjlig om det grun-

dläggande kravet på riksproportionalitet skall kunna upprätthållas. Om

valkretsar alls skall komma till användning medför antalet mandat att det inte

kan bli fråga om mer än ett begränsat antal kretsar. Det skulle t.ex., som

föreslås i promemorian, kunna bli fråga om en valkrets i södra, mellersta och

norra Sverige.

 För att valkretsar bör användas talar främst att valsystemet blir något mer

likt systemet för val till riksdagen, att en viss regional förankring kan bli

tydlig för väljare och valda samt att partier kan uppmuntras att nominera

personer med förankring utanför storstadsregionerna där en stor del av väljarna

finns.

 Likheten med systemet för val till riksdagen skulle emellertid noga taget inte

bli särskilt påfallande. I riksdagsvalet är det fråga om val i kretsar med fasta

valkretsmandat och att först därefter en utjämning sker för att åstadkomma

riksproportionalitet. Enligt promemorians förslag skulle ordningen vid val till

Europaparlamentet bli den omvända; först en fördelning utifrån valresultatet i

landet som helhet och därefter en placering av mandat i kretsar för att

åstadkomma en viss regional representation. Det måste bedömas som helt uteslutet

att när endast 22 mandat skall besättas tillskapa en ordning som rymmer såväl

fasta valkretsmandat som utjämningsmandat.

 Den regionala förankring som ett system med kretsar skulle kunna åstadkomma är

långt ifrån lika tydlig som i riksdagsvalet. Det är, som redan konstaterats,

knappast tänkbart att ha fler valkretsar än de tre som föreslås i promemorian.

Det blir således fråga om såväl geografiskt som befolkningsmässigt mycket stora

kretsar. Man kan med fog ifrågasätta, som t.ex. Samhällsvetenskapliga

fakultetsnämnden vid Göteborgs universitet har gjort, vad väljarna i Göteborg

och Kalmar (södra kretsen), Stockholm och Värmland (mellersta kretsen)

respektive Norrbotten och Dalarna (norra kretsen) egentligen har gemensamt.

 Ett system med valkretsar enligt promemorians förslag skulle visserligen kunna

sägas uppmuntra partierna att nominera personer med förankring utanför

storstadsregionerna men enligt förslaget skulle partierna trots allt ha full

valfrihet därvidlag. Något krav på bostadsband skulle nämligen inte ställas och

något sådant krav finns ju inte heller vid val till riksdagen. Mycket talar mot

den bakgrunden för att partiernas intresse av att tillgodose regionala intressen

vid sina nomineringar egentligen inte påverkas av om kretsar enligt promemorians

förslag kommer till användning eller inte. Man bör kunna förutsätta att ett

parti som önskar vinna stöd bland breda grupper av landets befolkning i sin

nomineringsprocess beaktar regionala intressen, oavsett om landet utgör en enda

krets eller delas in i tre kretsar.

 Mot att tillämpa ett system med valkretsar talar bl.a. att befolknings-

underlaget i t.ex. en valkrets i norr är sådant att den kommer att få avsevärt

färre antal mandat än andra kretsar. De beräkningar som gjorts i promemorian

visar att den norra kretsen, även om Dalarna förs dit, endast bör tilldelas fyra

mandat medan de båda andra kretsarna skulle få nio mandat vardera. Övertorneå

kommun har ansett det orimligt att den till ytan största kretsen endast skulle

tilldelas fyra mandat och påpekat att den önskvärda närheten mellan väljare och

valda då skulle bli omöjlig att upprätthålla. Det är inte uteslutet att t.ex.

Norrland, till följd av att partierna önskar konkurrera om de norrländska

väljarnas röster, skulle kunna få en större representation i ett system utan

valkretsar än om dess mandat redan från början bestämts till endast fyra.

 Härtill kommer att ett system med valkretsar för endast 22 mandat är tekniskt

svårt att konstruera utan att systemet kan leda till icke önskvärda resultat.

Det system som förordats i promemorian skulle, som flera remissinstanser

påpekat, kunna ge vissa orimliga utfall. Det föreslagna systemet bygger på att

valkretsarna tilldelas ett visst antal mandat med hänsyn till antalet

röstberättigade i varje krets. Det faktiska röstutfallet kan emellertid bli

sådant att det inte fullt ut motsvarar den tilldelningen. I promemorian föreslås

därför en ordning enligt vilken mandat kan flyttas från en till följd av

röstutfallet överrepresenterad krets till en underrepresenterad. Den föreslagna

ordningen kan leda till att ett parti tar mandat i en krets där det fått endast

ett begränsat väljarstöd. Det finns mot den bakgrunden, som t.ex. Länsstyrelsen

i Dalarna påpekar, en "risk för att valutgången av väljare och partier kan

uppfattas som ett resultat mer av reglernas utformning och slumpen än av

väljarnas utslag".

 Regeringen anser att övervägande skäl talar för att avstå från valkretsar vid

valet till Europaparlamentet. Vid det valet skall således hela landet betraktas

som en valkrets vid mandatfördelningen. Det finns emellertid, som redan

konstaterats, goda skäl att räkna med att partierna ändå kommer att beakta

regionala intressen när de nominerar kandidater till Europaparlamentet.

7.4 Spärregler

Regeringens förslag: Liksom vid riksdagsvalen

skall endast partier som fått minst fyra procent

av rösterna i hela landet delta i fördelningen av

mandat.

 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Göteborgs

universitet liksom Stockholms stad anser att någon spärr inte bör gälla. Även

Länsstyrelsen i Dalarna sätter en fyraprocentsspärr i fråga.

 Fakultetsnämnden anför bl.a. att en spärr syftar till att underlätta

regeringsbildning och att någon sådan ju inte är aktuell såvitt avser

Europaparlamentet. Fakultetsnämnden anser också att det ur effektivitetssynpunkt

kan vara värdefullt om ett parti som är representerat i riksdagen, men som i

valet till Europaparlamentet endast får mellan tre och fyra procent av rösterna,

ändå lyckas erövra ett mandat.

 Övriga remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Fakultetsnämnden anför också att den jämkade

uddatalsmetoden missgynnar små partier eftersom några utjämningsmandat inte kan

förekomma. Fakultetsnämnden förordar därför att någon form av valkvotsmetod i

stället kommer till användning vid mandatfördelningen.

 Skälen för regeringens förslag: Ett av de centrala argumenten för införande av

spärr är att underlätta regeringsbildandet genom att något begränsa möjligheten

för små partier att vinna säte i parlamentet. Den synpunkten saknar, som

fakultetsnämnden påpekat, relevans såvitt gäller val till Europaparlamentet.

 Det viktigaste argumentet för att trots allt behålla en fyraprocentsspärr vid

val till Europaparlamentet är givetvis den övergripande ambitionen att så mycket

som möjligt anknyta reglerna för val av representanter till detta organ till dem

som gäller för val till den svenska riksdagen.

 Ett annat argument för bibehållande av fyraprocentsspärr vid valen till

Europaparlamentet är att man inte kan bortse från risken för att valdeltagandet

blir lägre än i riksdagsvalen. I Danmark, som vanligen har ett högt deltagande i

valet till folketinget, har det genomsnittliga deltagandet i valen till

Europaparlamentet varit 48,8 procent. Om ett så lågt valdeltagande skulle komma

att bli vanligt även i Sverige, skulle det utan spärr kunna räcka med stöd av i

mycket ungefärliga tal 100 000 väljare, dvs. cirka 1,5 procent av de rös-

tberättigade, för att ett parti skulle vinna säte i Europaparlamentet. En spärr

av detta för Sverige traditionella slag kan således motverka att partier med ett

mycket litet, men lätt mobiliserat, väljarstöd vinner säte i Europaparlamentet.

Det proportionella valsystemet har, till följd av ett lågt valdeltagande, över

huvud bidragit till en fragmentering av partistrukturen i Europaparlamentet. Som

exempel kan nämnas att Tyskland och Frankrike representeras i Europaparlamentet

av fler partier än de med säte i de nationella parlamenten, trots att det i

dessa länder tillämpas spärrar vid valen till Europaparlamentet.

 Ett ytterligare argument för bibehållande av en fyraprocentsspärr är att den

kan verka väljarmobiliserande. Erfarenheten från val till den svenska riksdagen

är visserligen att spärren kan verka återhållande på sympatisörer till vissa

partier men också att den kan tjäna som draghjälp åt de partier som enligt

opinionsmätningar ligger nära den "magiska" gränsen.

 Regeringen anser att övervägande skäl talar för att den spärr på fyra procent

som tillämpas i riksdagsvalen bör tillämpas också i val till Europaparlamentet.

Däremot är givetvis en sådan särskild spärregel som tillämpas i riksdagsvalet på

12 procent i en valkrets inte meningsfull. Det föreslagna systemet bygger ju på

att någon valkretsindelning inte kommer till användning.

 Fakultetsnämndens påpekande om att den jämkade uddatalsmetoden i viss mån kan

missgynna små partier när utjämningsmandat saknas har visserligen fog för sig.

Metoden innebär ju att ett partis röstetal divideras med 1,4 innan partiet har

tagit sitt första mandat. Regeringen är emellertid för sin del inte beredd att

föreslå att man skall avstå från att tillämpa denna väl inarbetade

mandatfördelningsmetod till förmån för en oprövad ordning.

7.5 Röstning på person

Regeringens förslag: Väljarna ges möjlighet att

rösta på person i enlighet med den ordning som

föreslås gälla vid de nationella valen år 1998 och

som på försök tillämpats i några kommuner vid

valet år 1994.

 Promemorians förslag: I promemorian behandlades inte frågan om röstning på

person.

 Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan.

 Skälen för regeringens förslag: Under de senaste 20 åren har flera utredningar

behandlat frågan om ett ökat inslag av personval i vårt valsystem, vilket brukar

karaktäriseras som ett renodlat partival. Folkstyrelsekommittén framhöll i sitt

betänkande Folkstyrelsens villkor (SOU 1987:6) att det var viktigt att man

underlättar för väljarna att inom ramen för sitt partival påverka vilka

kandidater som väljs. Ett ökat personvalsinslag skulle enligt kommittén

uppmuntra väljarna att intressera sig mer för åsikter och egenskaper hos de

uppställda kandidaterna och dessa skulle å sin sida anse det viktigt att

informera sig om väljarnas inställning.

 Personvalskommittén har i betänkandet Ökat personval (SOU 1993:21) redovisat

olika modeller med inslag av personval och därvid förordat ett system för

frivillig personröstning enligt vad som betecknats som en modifierad dansk

modell. Grunddragen i den modellen är följande. Partierna förutsätts liksom

hittills presentera listor på vilka kandidaterna rangordnats i enlighet med

partiets nominering. Väljarna får en möjlighet att göra en markering intill ett

av namnen på valsedeln och avger därmed en personröst för den aktuella

kandidaten. Att personröstningen begränsas till endast ett namn är motiverat

bl.a. av att sammanräkningsförfarandet i annat fall skulle riskera att fördröjas

på ett oacceptabelt sätt. Avgörande för vilken eller vilka kandidater som skall

förklaras valda är antalet personröster på varje kandidat under förutsättning

att kandidaten fått ett visst minsta antal personröster, dvs. uppnått en spärr.

Anledningen till spärregeln är att en kandidat som fått ett mycket litet antal

personröster inte skall kunna bryta den rangordning som partiet gjort upp.

Kommittén förordar att spärren för riksdagsvalets del bör ligga mellan 5 och 10

procent av partiets röstetal i en valkrets. I sitt lagförslag har kommittén

bestämt spärren till 8 procent. Den kandidat som fått flest personröster blir

vald först, kandidaten med näst flest personröster blir vald därnäst osv., allt

under förutsättning att de kommit upp till spärren. Om inte alla mandat som

partiet vunnit kan tillsättas med kandidater som kommit över spärren, övergår

man till att utse ledamöter med den nuvarande metoden vilket innebär att

listordningen i regel blir bestående.

 De flesta remissinstanser som yttrat sig över Personvalskommitténs betänkande

har tillstyrkt en reform som innebär att personvalsmomentet förstärkts.

 Vid överläggningar mellan riksdagspartierna som hållits under år 1993 har bl.a.

frågan om personval varit föremål för diskussioner. Partierna enades därvid om

att det i regeringsformen införs en bestämmelse om att val till riksdagen sker

genom röstning på parti med möjlighet för väljarna att avge särskild personröst,

att vid 1998 års val personröstning enligt den modfierade danska modellen skall

tillämpas första gången samt att en personvalsreform bör föregås av försök genom

att det vid val till kommunfullmäktige i minst tre representativa kommuner år

1994 skall vara möjligt för väljarna att personrösta.

 En ändring i regeringsformen i enlighet med vad som sålunda överenskommits

trädde i kraft den 1 januari 1995. I dess 3 kap. 1 § första stycke föreskrivs nu

(SFS 1994:1469) följande

 Riksdagen utses genom fria, hemliga och direkta val. Vid sådant val sker

 röstning på parti med möjlighet för väljarna att avge särskild personröst.

 Försök med personröstning har vid 1994 års kommunfullmäktigval ägt rum i

Helsingborg, Linköping, Solna, Vaggeryd, Vänersborg, Östersund och Övertorneå

(SFS 1994:285).

 Det står således nu klart att det vid 1998 års allmänna nationella val och

framöver kommer att finnas möjlighet till personröstning. Starka skäl talar

därför för att valet till Europaparlamentet även i detta avseende bör ske på ett

sätt som ansluter till det som gäller vid val till riksdagen. Även om den frågan

inte berörts i den remitterade promemorian med förslag till lag om val till

Europaparlamentet är frågan om personval, som framgått, så väl beredd att en

sådan ordning kan genomföras.

 Regeringen anser således att det vid 1995 års val till Europaparlamentet skall

ges möjlighet för väljarna att avge personröst enligt samma regler som förutses

gälla för 1998 års riksdagsval.

 En särskild fråga är hur många personröster en kandidat måste få för att

partiets rangordning skall sättas ur spel, dvs. vilken nivå som är lämplig för

en spärr. Personvalskommittén ansåg, som redan redovisats, att en lämplig nivå

utgjordes av intervallet 5-10 procent och förordade 8 procent i riksdagsvalet.

Det är också den nivå som partierna enats om vad gäller riksdagsvalet år 1998.

Kommittén förordade också en slags försiktighetsprincip, dvs. att man

inledningsvis valde en relativt hög spärrnivå för att därefter, om så bedömdes

erforderligt, sänka nivån. Kommitténs överväganden bygger emellertid naturligen

på den ordning som gäller för riksdagsval med valkretsar. Den spärr som föreslås

avser således antalet personröster i förhållande till samtliga giltiga valsedlar

som avgetts för ett parti i en valkrets. Kommitténs beräkningar visade att en

spärr på 8 procent av partiernas röstetal vid riksdagsvalet år 1991 motsvarade

som mest 14 877 röster (för Moderata samlingspartiet i Stockholms län) och som

minst 604 röster (för Vänsterpartiet i Uppsala län).

 Om det skall finnas en reell möjlighet att röst på person skall få genomslag i

valet till Europaparlamentet, då hela landet utgör en enda valkrets, är det

regeringens bedömning att spärren bör sättas vid den undre gräns som

Personvalskommittén föreslagit, dvs. 5 procent. En sådan ordning innebär dock

inte att det för riksdagsvalets del finns anledning att frångå den spärrnivå som

man enats om bör gälla, dvs. 8 procent i valkrets.

7.6 Vissa övriga frågor

Regeringens förslag: Länsstyrelse får besluta om

större valdistrikt än som följer av vallagens

regler och om att röstmottagning får ske på något

annat ställe än i vallokal, t.ex. genom "ambule-

rande" röstmottagning. De kommunala valnämnderna

ges möjlighet att ta ansvar för den s.k. institu-

tionsröstning som sker söndagen före valdagen.

 Promemorians förslag: I promemorian behandlas inte dessa frågor.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser har förordat att vissa av inslagen i

den försöksverksamhet som förekom vid valet år 1994 bör tillämpas även vid valet

till Europaparlamentet.

 Skälen för regeringens förslag: Vallagsutredningen föreslog i sitt

delbetänkande VAL, Organisation Teknik Ekonomi (SOU 1992:108) en rad åtgärder

för att reformera valförfarandet från administrativ och ekonomisk synpunkt.

Vissa av de föreslagna åtgärderna, vilka bemötts positivt av remissinstanserna,

blev föremål för försöksverksamhet vid valet år 1994 (SFS 1993:1403).

 Ett inslag i försöksverksamheten var att kommunerna gavs möjlighet att ta över

ansvaret för den röstmottagning som sker på sjukhus och vissa andra

vårdinrättningar söndagen före valdagen, den s.k. institutionsröstningen. Det

antogs att det kunde finnas fördelar i att samla ansvaret för att organisera och

genomföra all röstmottagning i den kommunala valnämndens regi och därigenom

kunna få en effektivare organisation, trots att den nuvarande ordningen i och

för sig tycktes fungera väl.

 Ett annat inslag var att valdistrikt kunde få omfatta fler röstberättigade än

enligt vallagens föreskrifter samt att röstmottagning kunde få ske också på

annat röstmottagningsställe än den vallokal som avses i vallagen. Avsikten var

att finna lösningar som kunde tillgodose såväl kostnads- som serviceproblem med

den ordinarie organisationen samtidigt som väljarnas valhemlighet garanterades

och säkerheten i förfarandet upprätthölls.

 Flera remissinstanser har ansett att det borde ges möjlighet att tillämpa dessa

inslag i försöksverksamheten också vid valet till Europaparlamentet. Regeringen

fäster därvid särskilt avseende vid att Riksskatteverket som central

valmyndighet förordat att så sker. Riksskatteverket har också ansett att

beslutanderätten, utom såvitt gäller frågan om ansvaret för institutions-

röstningen, med fördel kan anförtros länsstyrelserna. Regeringen föreslår

således att möjlighet till sådana alternativa lösningar som nu redovisats ges

också i valet till Europaparlamentet.

 Vad särskilt gäller frågan om större valdistrikt vill regeringen anmärka att

det visserligen inte är osannolikt att deltagandet i valet till Europaparlamen-

tet blir lägre än vid valen till riksdagen. Däremot får det bedömas som ytterst

osannolikt att deltagandet skulle komma att bli på den nivå som brukar gälla för

val till kyrkofullmäktige. Det bör således inte komma i fråga att bestämma

valdistrikten i enlighet med vad som tillämpas vid kyrkofullmäktigvalen. Tvärtom

måste det garanteras att valen till Europaparlamentet kan genomföras i god

ordning även vid ett valdeltagande som endast mera obetydligt understiger det

som är vanligt i riksdagsvalen.

Lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbundsrepubliken Tyskland och i Schweiz

bör ändras så att brevröstning kan komma till användning även i valet till

Europaparlamentet. I samband därmed bör med hänsyn till den förlängda

mandatperioden för riksdagen m.m. en justering ske i bestämmelserna om under

vilken tid och vid vilka val lagen är tillämplig.

8 Vissa folkbokföringsfrågor

Regeringens förslag: En vistelse som föranleds av

uppdrag som företrädare i Europaparlamentet skall

inte medföra att företrädaren avregistreras från

folkbokföringen som utflyttad, om företrädaren har

anknytning till Sverige genom att disponera en

bostad här. Skattemyndigheten får dock på ansökan

av företrädaren besluta om avregistrering.

 Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian

har dock föreslagits att undantaget från avregistrering även skall omfatta

företrädarens familj.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket (RSV), Skattemyndigheten i Stockholms län

och Skattemyndigheten i Kalmar län avstyrker promemorians förslag. Enligt RSV:s

mening bör förutsättningarna för avregistrering från folkbokföringen ses över

innan någon ändring sker. Om en undantagsbestämmelse för företrädare i

Europaparlamentet skall införas bör det ske genom en ändring i 20 §

folkbokföringslagen (1991:481) med den innebörden att dygnsvilan som någon för

fullgörandet av uppdrag som företrädare i Europaparlamentet tillbringar utom

landet inte skall beaktas vid bedömningen av om han skall avregistreras. Övriga

remissinstanser har inte haft något att erinra mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 20 § folkbokföringslagen skall den som

kan antas under sin normala livsföring komma att regelmässigt tillbringa sin

dygnsvila utom landet under minst ett år avregistreras från folkbokföringen som

utflyttad. Även den som kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin

dygnsvila både inom och utom landet skall avregistreras om han med hänsyn till

samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga hemvist utom landet. Vid

bedömning av var en person, som regelmässigt vistas både inom och utom landet,

skall anses bosatt tillmäts familjeförhållandena störst betydelse. En person som

under sin vistelse utomlands sammanbor med sin familj får normalt anses ha sitt

egentliga hemvist där. För en person som saknar familj bör anknytning på grund

av arbetsförhållandena väga tyngst. Då en familj gemensamt har en dubbel

bosättning får det egentliga hemvistet bestämmas bl.a. med ledning av vistelsens

omfattning och bostädernas art (prop. 1990/91:153 s. 137).

 Uppdraget som företrädare i Europaparlamentet förutsätter normalt inte att

företrädaren flyttar till Bryssel eller Strasbourg. Det ligger dock i sakens

natur att företrädaren för att utöva sitt uppdrag regelmässigt tillbringar en

inte obetydlig tid där. Det är osäkert vilken Europaparlamentets roll blir efter

EU:s nästa fördragsgenomgång 1996. Det kan inte uteslutas att arbetet i

parlamentet kan komma att bli mer omfattande och kräva närvaro i Bryssel eller

Strasbourg i högre utsträckning än vad som är fallet i dag.

 För en ensamstående företrädare som regelmässigt kommer att tillbringa sin

dygnsvila i såväl Sverige som Bryssel kan folkbokföringslagens bestämmelser

innebära att han kommer att avregistreras från folkbokföringen. Har företrädaren

familj kommer han i regel att anses ha sitt egentliga hemvist i Sverige om han

sammanlever med sin familj här. För det fall företrädaren däremot väljer att

flytta själv eller tillsammans med sin familj till t.ex. Bryssel innebär

folkbokföringslagens bestämmelser att han kommer att avregistreras från folkbok-

föringen som utflyttad.

 För riksdagsledamöter gäller enligt 10 § folkbokföringslagen att en vistelse

som föranleds enbart av uppdrag som riksdagsledamot inte skall föranleda ändrad

bosättning. Genom ändringar i folkbokföringslagen som trädde i kraft den 1

januari 1995 (prop. 1994/95:94, bet. 1994/95:SkU14, rskr. 1994/95:159, SFS

1994:1975) skall en vistelse som föranleds av uppdrag som riksdagsledamot inte

heller leda till ändrad bosättning om ledamoten har anknytning till annan

fastighet genom att disponera en bostad där. Skattemyndigheten kan dock på

ansökan besluta att ledamoten skall folkbokföras på fastighet där han

sammanlever med sin familj.

 Arbetet i Europaparlamentet är i likhet med uppdraget som riksdagsledamot av

sådan speciell karaktär att en definitiv avflyttning i regel är utesluten. Det

är också ofta nödvändigt att företrädarna behåller bostadsanknytningen till sin

hemort. De skäl som ligger bakom särreglerna för riksdagsledamöter kan åberopas

också för särskilda bestämmelser om folkbokföring av de förtroendevalda i

Europaparlamentet. Riksdagsledamöternas vistelse på tjänstgöringsorten skall som

ovan nämnts inte leda till ändrad bosättning. På samma sätt bör den som har

valts till företrädare i parlamentet som representant för ett svenskt politiskt

parti inte avregistreras från folkbokföringen på grund av förhållanden som

föranleds av uppdraget. Folkbokföringslagens bestämmelser måste därför ändras

för att möjliggöra folkbokföring i Sverige även i det fall företrädaren anses ha

sitt egentliga hemvist utom landet.

 I promemorian har föreslagits att även medföljande familj skall omfattas av

undantaget. I likhet med vad som gäller för riksdagsledamöter anser emellertid

regeringen att det endast är företrädaren som skall omfattas av undantaget. Den

övriga familjens folkbokföring får bedömas efter vanliga regler. Det är därvid

företrädarens faktiska vistelse som skall anses vara den familjeanknytning som

skall tillämpas på familjemedlemmarna.

 Mot bakgrund av det anförda föreslår regeringen att bestämmelsen i

20 § folkbokföringslagen kompletteras med ett nytt stycke varav framgår att en

vistelse som föranleds av uppdrag som företrädare i Europaparlamentet inte skall

medföra avregistrering från folkbokföringen om företrädaren har anknytning till

Sverige genom att disponera en bostad här. Efter ansökan bör dock den

företrädare som önskar kunna bli avregistrerad från folkbokföringen som

utflyttad även om han har kvar en bostad i Sverige.

 För andra grupper som arbetar i Europaparlamentet, t.ex. politiska sekreterare,

är det inte på samma sätt som för de förtroendevalda nödvändigt att de behåller

bostadsanknytningen till Sverige. Något skäl att låta bestämmelsen omfatta även

dessa grupper kan därför inte anses föreligga.

9 Kostnader och ikraftträdande

Riksskatteverket har uppskattat statens kostnader för genomförande av valet till

Europaparlamentet till cirka 140 miljoner kronor. I det belopp som regeringen i

budgetpropositionen har föreslagit för anslaget för allmänna val ingår beräknade

utgifter på 140 miljoner kronor för valet till Europaparlamentet (prop.

1994/95:100, bilaga 3, s. 16).

 Kommunernas kostnader för arvoden till valförrättare, valnämnds ledamöter,

utbildning, vallokaler osv. låter sig inte anges. Svenska Kommunförbundet har i

sitt remissyttrande krävt att staten ersätter kommunerna för deras kostnader. De

kostnader som uppkommer för kommunerna vid val, extra val och folkomröstning kan

emellertid inte utgå ur det allmänna valanslaget och kommunerna får därför i

vanlig ordning bära de kostnaderna själva.

 Lagen om val till Europaparlamentet föreslås träda i kraft den 1 maj 1995. Det

bör då vara möjligt för valmyndigheterna att vidta de förberedande åtgärder som

erfordras.

10 Författningskommentar

10.1 Lag om val till Europaparlamentet

Inledande bestämmelser

1 §

Inledningvis anges i första stycket att lagen avser det första val av före-

trädare i Europaparlamentet som Sverige som ny medlem av Europeiska unionen

enligt anslutningsakten har att anordna under de två första åren av ett

medlemskap. I avsnitt 7.1 har föreslagits att detta första val skall äga rum

söndagen den 17 september 1995 (jfr 8 §).

 I andra stycket föreskrivs att vid val till Europaparlamentet skall, till

skillnad mot vad som enligt 3 kap. 6 § första stycket RF gäller vid riksdagsval,

landet inte vara indelat i valkretsar (se avsnitt 7.3).

 Av tredje stycket framgår att vallagens bestämmelser om ordinarie val till

riksdagen skall tillämpas i erforderliga delar om inte annat följer av denna

lag. Det innebär att vallagens regler gäller om t.ex. hur valmaterialet skall

förvaras under avbrott i förrättningen, vilka delar av valmaterialet som skall

arkiveras och hur länge. Det innebär också att lagen skall tillämpas vid

efterträdarval (jfr 39 §) och eventuellt omval (jfr 44 §) även om sådant val

skulle komma att ske efter år 1995.

2-4 §§

Här regleras några frågor om valförfarandets organisation på olika nivåer. Inte

bara i fråga om valsystemet utan också beträffande administrationen kring valet

till Europaparlamentet måste det vara av största betydelse att så långt möjligt

tillämpa vad som gäller för nationella val. För en fungerande valorganisation är

det alltså viktigt att den i allt väsentligt överensstämmer med vad som gäller

för de nationella valen. Skillnaderna mellan valet till Europaparlamentet och de

nationella valen är inte större än att det går att behålla och använda sig av

den valorganisation som vi redan har, såväl centralt och regionalt som på lokal

nivå.

5 §

I paragrafen anges vilka personer som har rätt att rösta i det svenska valet

till Europaparlamentet.

 Bestämmelsen i första stycket innebär att, förutom de svenska medborgare som på

valdagen fyller 18 år och är folkbokförda i Sverige, även svenska medborgare som

är bosatta utomlands har rösträtt.

 I andra stycket anges i vilka fall icke svenska medborgare som är bosatta här

har rösträtt. Rösträtt har därvid den som är medborgare i ett annat medlemsland

(unionsmedborgare) och som inte utövat sin rösträtt vid de val till

Europaparlamentet som ägt rum i juni 1994. Det är härvid fråga om en tillämpning

av artikel 4.1 i direktivet (se avsnitt 5.2) som föreskriver att ingen får rösta

mer än en gång i samma val. För det första val som skall äga rum här år 1995

måste den föreskriften förstås på så sätt att ingen får rösta i Sverige som

redan röstat i något annat land vid val till den parlamentariska församling som

i övrigt utsetts vid val i juni 1994. Vidare föreskrivs att unionsmedborgare,

liksom svensk medborgare, senast på valdagen skall ha fyllt 18 år.

 Av 11 § framgår att unionsmedborgare som vill utöva sin rösträtt vid det

svenska valet år 1995 har att göra en anmälan om det och att därvid försäkra att

vissa för rösträtten relevanta omständigheter är för handen, bland dem att han

eller hon inte röstat vid val till Europaparlamentet i juni 1994. I 15 §

föreskrivs att om skattemyndigheten får uppgift om att den som finns upptagen i

röstlängd här har röstat vid valen i juni 1994 skall myndigheten rätta

röstlängden.

 Av tredje stycket följer att den som den 1 juli 1995 är folkbokförd här i

landet skall anses vara bosatt här. För unionsmedborgare gäller således samma

tidpunkt i detta avseende som för svenska medborgare.

6 §

Se kommentaren till 10 - 16 §§.

7 §

I denna paragraf regleras vem som är valbar som företrädare i Europaparlamentet.

I första stycket, första meningen, anges som huvudregel att, liksom vid na-

tionella val här i landet, den som har rösträtt (jfr 5 §) också är valbar. Det

innebär att eftersom en unionsmedborgare som röstat i 1994 års

Europaparlamentsval inte har rätt att rösta i 1995 års svenska val är han inte

heller valbar i det valet. I andra meningen görs för unionsmedborgare det

undantaget att den som förlorat sin valbarhet i hemlandet inte är valbar. Som

utvecklats i avsnitt 7.2 utgör detta en tillämpning av artikel 10.2 i direktivet

som föreskriver inskränkningar i rätten att kandidera. Även om det för svenskt

vidkommande saknas möjlighet till och intresse av att hindra någon från att

ställa upp som kandidat i valet till Europaparlamentet torde Sverige vara

skyldigt att se till att den som kandiderar i en annan medlemsstat inte utses

till företrädare i det val som äger rum här. Liksom i fråga om rösträtten (se

kommentaren till 5 §) bör vid valet 1995 det avgörande vara att den inte är

valbar som i någon annan medlemsstat kandiderat vid de val till samma

parlamentariska församling som ägt rum i juni 1994.

 Enligt paragrafen krävs att unionsmedborgaren på det sätt som föreskrivs i 19 §

visat att han inte förlorat sin valbarhet i sitt hemland (se vidare kommentaren

till 19 §).

 I andra stycket föreskrivs, för såväl svenska medborgare som för

unionsmedborgare, att den som innehar vissa särskilt uppräknade ämbeten eller

uppdrag inte är valbar som företrädare i Europaparlamentet. I den delen är

bestämmelsen en tillämpning av bindande föreskrifter i artikel 6 valrättsakten.

 Prövningen av en persons valbarhet får, liksom sker i riksdagsvalen, företas av

centrala valmyndigheten då myndigheten enligt 34 § har att utse svenska

företrädare i Europaparlamentet. Till ledning för sin prövning har myndigheten

då bl.a. de uppgifter som lämnats i försäkran enligt 19 §.

8 §

Paragrafen fordrar ingen särskild kommentar (jfr avsnitt 7.1).

Valdistrikt

9 §

I första stycket föreskrivs att den valdistriktsindelning som gäller vid allmän-

na val enligt vallagen skall gälla också vid val till Europaparlamentet. Detta

är en förutsättning för att den väl fungerande valorganisation som finns i

landet skall kunna användas.

 Enligt andra stycket får länsstyrelsen efter samråd med valnämnd besluta om

större valdistrikt än som följer av vallagens bestämmelser. Motsvarande

möjlighet har försöksvis tillämpats vid 1994 års allmänna val (SFS 1993:1403),

varvid emellertid beslutanderätten tillkom centrala valmyndigheten.

Röstlängder

10 §

I paragrafens första stycke anges att frågan om huruvida rösträtt föreligger

skall avgöras på grundval av röstlängd som upprättats före valet.

 Enligt andra stycket skall vallagens regler om allmän och särskild röstlängd

tillämpas såvitt gäller svenska medborgare. Det innebär för svenska medborgare

att den som finns upptagen i allmän eller särskild röstlängd som gäller för val

till riksdagen även skall ha rösträtt vid val till Europaparlamentet.

 På sätt och tid som anges i vallagen (4 kap. 13 §), dvs. senast den 1 juli

1995, kan svenska medborgare bosatta utomlands inför val till Europaparlamentet

ansöka om att bli upptagna i den särskilda röstlängden.

11 §

Bestämmelserna i denna paragraf gör det möjligt för unionsmedborgare som är

bosatta i Sverige att rösta här i landet (se avsnitt 7.2).

 I första stycket anges att den unionsmedborgare som är bosatt här och som

önskar utöva rösträtt här i landet har att göra anmälan (jfr artikel 8.1

direktivet) om att han eller hon önskar bli upptagen i allmän röstlängd för

Europaparlamentsvalet 1995.

 I andra stycket anges att den som gör en sådan anmälan som avses i första

stycket i en skriftlig försäkran skall lämna vissa för hans rätt att rösta

relevanta uppgifter (jfr artikel 9.2 direktivet). Den som gör anmälan har

således att försäkra att de förutsättningar är för handen som enligt 5 § andra

stycket gäller för hans rätt att rösta, dvs. att han är medborgare i någon av

unionens medlemsstater, att han är bosatt här i landet samt att han inte röstat

i de val till Europaparlamentet som ägt rum i juni 1994. Jämför beträffande den

sist nämnda förutsättningen kommentaren till 7 §. Uppgifterna i en försäkran

lämnas under straffansvar, 15 kap. 11 § första stycket BrB.

 Enligt tredje stycket skall skattemyndigheten tillhandahålla blanketter för an-

mälan.

 I fjärde stycket föreskrivs att det skall fattas ett beslut i anledning av

ansökan så snart det kan ske samt att underrättelse om sådant beslut skall

sändas till valmyndigheten i den stat där den som avses med beslutet är med-

borgare. Skattemyndighetens beslut att ta upp den som gjort anmälan kan således

grundas på dels uppgifterna i anmälan och i försäkran, dels på en kontroll av

att den som gjort anmälan var folkbokförd här i landet den 1 juli 1995. Om

hemstatens valmyndigheter, sedan de informerats om beslutet, skulle komma att

uppge att personen i fråga röstat vid valet till Europaparlamentet i juni 1994,

skall röstlängd rättas (15 §). Någon kontroll av att den som gjort anmälan inte

har förlorat sin rösträtt i hemstaten bör emellertid inte ske (se avsnitt 7.2).

Om en uppgift av den innebörden ändå lämnas bör den lämnas utan avseende.

 Skyldigheten att underrätta hemstaten följer av artikel 13 i direktivet som

föreskriver att bosättningsstaten skall, i tillräckligt god tid före valet,

förse hemstaten med information om medborgare i denna som finns upptagna i

röstlängden. Vidare föreskrivs att hemstaten skall, i enlighet med sin

nationella lagstiftning, vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att dess

medborgare inte röstar mer än en gång. Underrättelsen syftar således dels till

att förse Finland och Österrike med information om medborgare i dessa stater som

anmält att de önskar rösta i Sverige, dels till att svenska myndigheter skall

kunna få information från övriga medlemsstater i det fall att någon av dess

medborgare som anmält att han eller hon önskar rösta här redan utövat sin

rösträtt i någon annan medlemsstat.

12 - 14 §§

Bestämmelserna motsvarar vad som gäller enligt vallagen. I 13 § föreskrivs att

unionsmedborgare skall ha samma rätt som svenska medborgare att begära rättelse

av uppgift i röstlängd (jfr artikel 11.2 direktivet).

 Med föreskriften i 13 § första stycket om att omständighet som inträffat senare

än den 1 juli 1995 inte får ligga till grund för rättelse avses givetvis inte

den omständigheten att skattemyndigheten tar emot ett meddelande från en

unionsmedborgares hemstat om att denne utövat sin rösträtt vid val till

Europaparlamentet där (15 §).

15 §

Det har i avsnitt 7.2 konstaterats att Sverige enligt direktivet torde vara

skyldigt att motverka att någon röstar två gånger i samma val till Europa-

parlamentet. Som utvecklats i anslutning till 7 § bör detta för det första

svenska valet år 1995 vara att förstå så att den som tidigare röstat vid val

till samma parlamentariska församling, dvs. vid de val som ägde rum i juni 1994,

inte skall tillåtas rösta. I förevarande paragraf föreskrivs därför att om det

genom underrättelse från hemstaten står klart att den som upptagits i röstlängd

för unionsmedborgare röstat i valet i juni 1994 skall röstlängden rättas genom

att personens namn stryks.

16 §

Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt vallagen.

Skydd för partibeteckning

17 §

I paragrafens första stycke anges att en partibeteckning som redan genom val-

lagens bestämmelser är skyddad, också skall vara skyddad vid val till Euro-

paparlamentet. Eftersom det vid valet till Europaparlamentet också är fråga om i

första hand partival och de etablerade partierna kan väntas komma att delta även

i det valet, bör det skydd som redan finns enligt vallagen gälla också utan att

en ny registrering måste göras.

 Det finns emellertid anledning anta, att även andra partier än de redan

registrerade kommer att vara intresserade av att delta i valet till Europapar-

lamentet och kanske bara i detta val. För dessa partier ges därför i andra sty-

cket möjlighet att skydda sin partibeteckning. Därvid är vallagens bestämmelser

om förfarandet för att uppnå sådant skydd tillämpliga liksom också reglerna om

centrala valmyndighetens åligganden enligt 5 kap. 10 § och om överklagande i 5

kap. 11 § vallagen.

 Det anges i tredje stycket att en sådan ansökan måste göras senast den 22 maj

1995. Av vallagens bestämmelser följer att ansökan om registrering skall göras

hos centrala valmyndigheten. Av 5 kap. 2 § vallagen framgår att parti som

ansöker om registrering skall ange för vilket slag av val registrering söks. Om

ett parti önskar erhålla skydd för partibeteckning såväl vid valet till

Europaparlamentet som vid kommande riksdagsval kan ett sådant skydd också

erhållas under förutsättning att ansökan, såvitt gäller valet till

Europaparlamentet, sker senast den 22 maj 1995.

18 §

På motsvarande sätt som enligt 17 § skall vallagens bestämmelser om anmälan av

kandidater till skydd för partibeteckning tillämpas också vid valet till

Europaparlamentet.

Försäkran av unionsmedborgare som önskar kandidera

19 §

Paragrafen utgör en tillämpning av artiklarna 4.2, 10.1 och 10.2 i direktivet.

 Av bestämmelsen framgår att unionsmedborgare som önskar kandidera vid det

svenska valet till Europaparlamentet har att till centrala valmyndigheten ge in

dels en försäkran av visst innehåll (första stycket), dels ett intyg från

behörig myndighet i hemstaten (andra stycket). Uppgifterna i en sådan försäkran

lämnas under straffansvar (jfr 11 §).

 Av paragrafen jämförd med 7 § följer att den som inte lämnat försäkran och

intyg, eller som gjort det för sent, inte är valbar. Eftersom sista dag för att

lämna försäkran och intyg är den 18 augusti 1995 måste det i tidigare skeden

ankomma på partierna att se till att de som anmäls som kandidater också

uppfyller villkoren för valbarhet. Centrala valmyndighetens prövning av en

persons valbarhet får, som påpekats i kommentaren till 7 §, ske då myndigheten

enligt 34 § har att utse svenska företrädare i Europaparlamentet.

Valsedlar och valkuvert

20 §

Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 1 § och 8 kap. 8 § första stycket vallagen.

21 §

I första stycket anges att valsedlarna skall vara lika till storlek och material

samt vita till färgen.

 Av andra stycket framgår att alla former av valsedlar dessutom skall vara så

beskaffade att väljarna kan avge personröst (jfr avsnitt 7.5).

 Enligt tredje stycket gäller i övrigt vallagens bestämmelser om vad valsedlar

skall eller bör innehålla.

22 §

Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 § vallagen. Dess tredje stycke motsvarar den

ändring (SFS 1994:287) som skett i vallagen och som innebär att, om partiet

anmält kandidater för valet, valsedel med registrerad partibeteckning som upptar

flera kandidater måste som första och andra namn uppta namn på kandidater som

tagits upp på listan över kandidater partiet anmält. Bestämmelsen avser att

hindra missbruk av den fria nomineringsrätten.

23 §

Paragrafens första stycke innebär att samma villkor i fråga om beställning,

kostnader, förskottsbetalning m.m. i fråga om valsedlar och valkuvert skall

gälla för partier som enligt vallagen är berättigade till dessa förmåner. Dess-

utom skall motsvarande gälla för partier som enbart deltar i valet till

Europaparlamentet om de uppfyller de förutsättningar som finns angivna i val-

lagen i detta avseende. Det innebär t.ex. att ett parti som fått ett visst antal

röster i det valet kan vara berättigat att få tillbaka erlagd förskottsbetalning

eller vid nästa val vara berättigat till kostnadsfria valsedlar eller kuvert.

 Av andra stycket framgår att centrala valmyndigheten, i tillägg till vad som

föreskrivs i 6 kap. 7 § vallagen, skall förse valsedelsblanketterna också med

rader och rutor för personröstning (jfr 21 § andra stycket).

24 §

Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt 6 kap. 9 § vallagen men har

modifierats med hänsyn till att personröstning skall kunna ske.

Röstkort

25 §

På samma sätt som gäller vid nationella val skall röstkort utfärdas. Röstkorten

skall sändas till de röstberättigade senast 30 dagar före valdagen. I övrigt

gäller vallagens bestämmelser om röstkort.

 Eftersom röstkort skall sändas ut senast 30 dagar före valdagen kan det

inträffa att det efter den tidpunkten till skattemyndighet ges in meddelande

från en unionsmedborgares hemstat om att denne utövat sin rösträtt i hemstaten.

Väljaren skall i sådant fall strykas ur röstlängden (15 §). Även om röstkort

utfärdats föreligger inte rösträtt i den beskrivna situationen.

Allmänt om röstning

26 §

Paragrafens första stycke motsvarar 8 kap. 1 § första stycket vallagen. Även vid

val till Europaparlamentet skall det finnas möjligheter att rösta på annan plats

och tid än som följer av huvudregeln om att röstning skall ske på valdagen i

vallokal.

 Av andra stycket följer att vid röstning på annan tid och plats än på valdagen

i vallokal skall bestämmelserna i 8-12 kap. vallagen tillämpas.

 Tredje stycket motsvarar 8 kap. 12 § första stycket vallagen.

27-28 §§

I paragraferna föreskrivs att länsstyrelsen får besluta om att röstning på

valdagen får ske på annat röstmottagningsställe än den vallokal som avses i 8

kap. 1 § vallagen (27 §) samt att centrala valmyndigheten får besluta att

valnämnd får ansvara för den s.k. institutionsröstning som äger rum söndagen

före valdagen (28 §). Bestämmelsen i 27 § har samband med föreskriften i 9 §

andra stycket och syftar till att röstmottagning skall kunna ske på fler ställen

främst i valdistrikt som omfattar fler röstberättigade än som förutsätts i

vallagen. De avvikelser som förevarande paragrafer ger möjlighet till,

tillämpades på försök vid 1994 års allmänna val (SFS 1993:1403).

Rösträkning, sammanräkning och mandatfördelning

29 §

På motsvarande sätt som gäller för val till riksdagen skall den preliminära

rösträkningen ske i vallokal och hos valnämnd. Den skall vara offentlig och

genomföras utan avbrott. Därvid gäller de regler för förfarandet som ges i 13

kap. vallagen.

30 §

När det gäller den slutliga sammanräkningen skall den göras på i huvudsak samma

sätt som anges i vallagen för sammanräkning av riksdagsvalet. Däremot skall den

ordningen gälla, att det är centrala valmyndigheten som skall göra den slutliga

sammanräkningen för hela landet. Denna ordning skiljer sig alltså från vad som

enligt vallagen gäller vid sammanräkningen av riksdagsvalet. Anledningen till

detta är det förhållandet att det vid valet till Europaparlamentet endast är 22

mandat som skall besättas och att det är fråga om en sammanräkning med hela lan-

det som en valkrets. Det är mot denna bakgrund angeläget att länsstyrelsernas

sammanräkningar sker snabbt eftersom de skall ligga till grund för centrala

valmyndighetens slutliga sammanräkning för hela landet.

 Denna ordning har varit föremål för vissa försök vid de allmänna valen år 1994

(SFS 1993:1404).

31 §

I paragrafen ges i tillägg till 14 kap. 4 § andra stycket vallagen vissa

föreskrifter med anledning av att möjlighet skall finnas att avge personröst.

 I andra stycket anges att om ett valkuvert innehåller flera valsedlar som alla

bär samma partibeteckning men är olika med avseende på personrösterna, skall

namnen på valsedlarna anses obefintliga. I sådant fall tillfaller rösten i

vanlig ordning partiet.

 Enligt tredje stycket 1. och 2. skall namnen på en valsedel vidare anses

obefintliga om valsedeln inte är utformad för personröstning på sätt som sägs i

21 § andra stycket eller om det finns fler än en personmarkering på valsedeln

eller det inte klart framgår vilken kandidat som personmarkeringen avser.

 Personmarkering bör göras med en kryssmarkering. Skulle en valsedel i den

därför avsedda rutan ha försetts med en personmarkering utan att markeringen kan

betecknas som ett kryss skall det emellertid inte medföra att personrösten anses

obefintlig. Naturligtvis kan svårbedömbara fall förekomma. Utgångspunkten för

bedömningen bör då vara om väljaren kan antas ha velat uttrycka en preferens för

en särskild kandidat eller inte.

 Förbudet i tredje stycket 3. mot maskinella markeringar är föranlett av

önskemålet att hindra mera organiserade och omfattande former av försåtliga

förfaranden i syfte att vilseleda väljarna.

32 §

Samtliga 22 mandat fördelas proportionellt mellan partierna på grundval av

valresultatet i hela landet. Någon valkretsindelning förekommer således inte (se

avsnitt 7.3). Vid mandatfördelningen tillämpas, liksom i riksdagsvalen (3 kap. 8

§ tredje stycket RF), den jämkade uddatalsmetoden.

33 §

Liksom i riksdagsvalen (3 kap. 7 § andra stycket RF) deltar endast partier som

fått minst fyra procent av rösterna i hela landet i fördelningen av mandaten (se

avsnitt 7.4).

34 §

I paragrafen föreskrivs att för varje parti som ett parti erhållit utses en

företrädare samt ersättare för denne. Härigenom uppnås dels överensstämmelse med

vad som gäller för riksdagsvalen (3 kap. 9 § RF), dels att en nationell ordning

finns för hur en plats i Europaparlamentet skall besättas som blir vakant under

mandattiden (artikel 12.1 valrättsakten).

35 §

I paragrafen föreskrivs på grund av möjligheten till personröstning en delvis

annan ordning än den som följer av 14 kap. 6 § vallagen. Första stycket

motsvarar emellertid 14 kap. 6 § första stycket vallagen och i tredje stycket

anges att om inte alla mandat besatts på grund av personröster, skall

återstående mandat besättas med tillämpning av 14 kap. 6 § andra-femte styckena

vallagen.

 I andra stycket anges utgångspunkten för ordnandet av kandidatnamn som fått

personröster och hur spärregeln är konstruerad. Spärren skall beräknas med

utgångspunkt i antalet giltiga röster för partiet. Kandidatnamnen skall ordnas

så att partiets mandat i första hand kommer att besättas med kandidater som

kommit över spärren och att det då är antalet personröster för varje kandidat

som är avgörande för i vilken ordning kandidaterna skall utses. Termen

personligt röstetal används för att ange det antal personröster som en kandidat

har fått på valsedlar med samma partibeteckning. Spärren utgörs av minst fem

procent av partiets röstetal. Om två eller flera kandidater har fått lika stora

personliga röstetal, skall företrädet dem emellan avgöras genom lottning.

 Genom hänvisningen i tredje stycket till vallagens regler klargörs att för

kandidater som inte fått så många personröster att de uppnått spärren skall

jämförelsetal beräknas på det sätt vallagen föreskriver. Beräkningen av

jämförelsetal skall alltså ske först sedan kandidatnamn ordnats på grund av

personliga röstetal enligt andra stycket. I fjärde stycket markeras att vid

beräkning av jämförelsetal i dessa fall skall bortses från namn som tagit plats

på grund av personröster. Någon reduktion av jämförelsetal för de kandidater som

inte nått upp till spärren skall därför inte ske med anledning av att

kandidatnamn dessförinnan ordnats efter personliga röstetal.

36 §

Förevarande paragraf, som är föranledd av ordningen med personröstning, har sin

motsvarighet i 14 kap. 10 § tredje stycket vallagen.

 Av första stycket framgår att en kandidat som fått plats för mer än ett parti

och han eller hon till följd därav skulle erhålla mandat för mer än ett parti,

skall kandidaten tillträda mandat för det parti där han eller hon relativt sett

fått störst personligt röstetal. Det innebär att kandidaten skall tillträda ett

mandat som han eller hon vunnit på grund av personröster före ett som erhållits

genom jämförelsetal enligt heltalsmetoden.

 I de fall kandidaten fått mandat för flera partier på grund av jämförelsetal

blir, enligt andra stycket, storleken på dessa tal avgörande.

 I tredje stycket regleras vem som skall besätta det mandat kandidaten inte

tillträder om han eller hon erhållit sitt mandat i kraft av personligt röstetal

och i fjärde stycket regleras motsvarande situation då kandidaten tillträtt ett

mandat genom sitt jämförelsetal.

 I femte stycket regleras i vilken ordningsföljd mandaten skall besättas då

flera mandat blivit lediga. Avgörande är kandidatens relativa personliga

röstetal respektive jämförelsetal. Ett mandat som blivit obesatt därför att

kandidaten tillträtt ett mandat på grund av personligt röstetal skall besättas

före ett som kandidaten vunnit till följd av jämförelsetal.

37 §

I paragrafens första och andra stycken regleras förfarandet vid utseende av

ersättare för kandidater som blivit valda på personröster.

 Utgångspunkten för att bestämma ersättarordningen är den lista som mest

bidragit till att den ordinarie ledamoten blivit vald. Med lista avses i detta

sammanhang en grupp av valsedlar som upptar samma namn och har samma rangordning

mellan namnen. De valsedlar på vilka det avgetts en personröst för den kandidat

som valts får alltså sorteras med utgångspunkt i namnen och rangordningen mellan

dessa så att man får fram en grupp som är större än övriga. I normalfallet torde

detta bli partiets huvudlista utan strykningar. Denna grupp innehåller ett antal

valsedlar på vilka det avgetts en personröst för den ordinarie ledamoten.

Valsedlarna är även i övrigt identiska i fråga om namn och rangordning. För att

få fram det slutliga underlaget för ersättarordningen skall till gruppen läggas

övriga valsedlar som upptar samma namn och rangordning. Bland dessa kan finnas

valsedlar som saknar personröster och sådana som upptar en personröst för någon

annan kandidat än den som blivit vald. Att personröster avgetts för olika

kandidater innebär inte att valsedlarna skall anses vara olika i fråga om namn

och rangordning. Den sammanlagda gruppen kan alltså innehålla tre kategorier av

valsedlar, nämligen sådana som saknar en personröst, sådana som har en

personröst för den kandidat för vilken ersättare skall utses och sådana som

upptar en personröst för någon annan kandidat.

 Ordningsföljden för utseende av ersättarna inom gruppen avgörs i första hand av

om det finns några kandidater som fått ett personligt röstetal som når upp till

eller överstiger spärren. Är så fallet utses ersättarna i ordning efter

storleken på de personliga röstetalen. Har flera kandidater lika stora

personliga röstetal får också här lottning tillgripas. Om det inte finns några

eller alltför få ersättarkandidater som nått upp till spärren får ersättare

utses med ledning av jämförelsetal på sätt som föreskrivs i tredje stycket.

 I tredje stycket anges hur ersättare utses för kandidater som blivit valda på

grundval av sitt jämförelsetal (jfr 14 kap. 7 § andra stycket vallagen).

 Om inte ett tillräckligt antal ersättare kan utses med tillämpning av

första-tredje styckena får, enligt fjärde stycket, 14 kap. 11 § andra stycket

vallagen tillämpas, dvs. den kandidat som står i tur att erhålla mandat för

partiet får utses till ersättare.

38 §

Bestämmelsen motsvarar 14 kap. 12 § vallagen.

39 §

Av artikel 12.2 valrättsakten framgår att Europaparlamentet skall underrätta

medlemsstaten om en plats blir vakant. Om så sker har centrala valmyndigheten

enligt första stycket att utse ny ledamot enligt den ordning som gäller

ersättarna emellan.

 I andra stycket föreskrivs att centrala valmyndigheten har att utse ytterligare

ersättare när antalet ersättare blir för litet (jfr 14 kap. 14 § vallagen).

 Tredje stycket innehåller en regel om att förättning som avses i de båda

föregående styckena skall kungöras (jfr 14 kap. 14 a § vallagen).

Bevis, överklagande av val och förrättning, m.m.

40 och 41 §§

Paragraferna innehåller bestämmelser som motsvarar vad som gäller enligt

vallagen.

42 §

Enligt artikel 11 valrättsakten prövar Europaparlamentet företrädarnas

behörighet. Det innebär att de företrädare som valts i valet den 17 september

1995 tillträder sedan centrala valmyndigheten utsett dem, utfärdat bevis därom

och Europaparlamentet prövat deras behörighet.

43 och 44 §§

Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt vallagen.

Övriga bestämmelser

45 och 46 §§

Paragraferna fordrar inte någon närmare kommentar.

Ikraftträdande

Lagen bör träda i kraft den 1 maj 1995.

10.2Lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

20 §

Paragrafen har kompletterats med ett nytt andra stycke varav framgår att den som

valts till företrädare i Europaparlamentet inte skall avregistreras från

folkbokföringen som utflyttad även om han med stöd av huvudregeln i första

stycket skulle anses ha sitt egentliga hemvist utom landet. Detta gäller dock

endast under förutsättning att han har anknytning till landet genom att

disponera en bostad här. Kravet på att företrädaren skall ha kvar en bostad i

landet innebär inte att bostaden måste vara densamma som den han bodde i vid

tillträdet. Företrädaren bör givetvis ha möjlighet att byta bostadsort inom

landet.

 På ansökan av företrädaren skall skattemyndigheten kunna besluta att

avregistrera honom från folkbokföringen om förutsättningarna för detta är

uppfyllda. Skälet till detta är att inte omöjliggöra för den företrädare som så

önskar att avregistreras som utflyttad.

 Undantaget i andra stycket gäller endast företrädaren och inte eventuellt

medföljande familj. Vid bedömningen av var familjen har sin egentliga hemvist är

det företrädarens faktiska vistelse som skall vara den familjeanknytning som

skall tillämpas på familjemedlemmarna.

Lagförslag i promemorian Val till Europaparlamentet

Förslag till lag om val till Europaparlamentet

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

Tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller vid val år 1995 i Sverige till Europaparlamentet.

Valmyndigheter

2 § Den centrala valmyndighet som avses i 1 kap. 2 § vallagen

(1972:620) är central valmyndighet också för val enligt denna lag.

3 § Länsstyrelsen är regional valmyndighet.

4 § För genomförande av valet på lokal nivå svarar inom varje kommun den

valnämnd som avses i 3 kap. vallagen (1972:620).

 Det som en kommun, en valnämnd och valförrättare är skyldiga att göra enligt

denna lag skall bekostas av kommunen.

Vem har rösträtt

5 § Den som har rösträtt vid val till riksdagen har rösträtt också vid val

enligt denna lag.

 Rösträtt har därutöver den medborgare i någon av Europeiska unionens

medlemsstater (unionsmedborgare) som inte utövat sin rösträtt vid de val till

Europaparlamentet som ägt rum i juni 1994 och som är bosatt här i landet och

senast på valdagen fyller 18 år.

 Den som enligt skattemyndighetens personband är folkbokförd här i landet den 1

juli 1995 skall anses vara bosatt här.

6 § Närmare bestämmelser om röstlängd finns i 23 -29 §§.

Vem är valbar

7 § Den som har rösträtt enligt denna lag är valbar till Europaparlamentet.

Unionsmedborgare är dock valbar under den ytterligare förutsättningen att han

inte förlorat sin valbarhet i sitt hemland vid val till Europaparlamentet.

 Den är inte heller valbar som är

 - ledamot av regeringen i en medlemsstat,

 - ledamot av Europeiska gemenskapernas kommission,

 - domare, generaladvokat eller justitiesekreterare i Europeiska gemenskapernas

domstol,

 - ledamot av Europeiska gemenskapernas revisionsrätt,

 - medlem av Rådgivande kommittén i Europeiska kol- och stålgemenskapen eller

medlem av Ekonomiska och sociala kommittén i Europeiska gemenskapen och i

Europeiska atomenergigemenskapen,

 - medlem av sådana kommittéer eller andra organ som har tillsatts enligt

fördragen om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, Europeiska

gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen för att förvalta gemenskapernas

medel eller för att utföra en permanent och direkt förvaltningsuppgift,

 - styrelseledamot, direktionsledamot eller anställd i Europeiska

Investeringsbanken,

 - tjänsteman eller annars anställd i aktiv tjänst inom Europeiska

gemenskapernas institutioner eller till dessa knutna fackorgan,

 - har kandiderat vid de val till Europaparlamentet som ägt rum i juni 1994.

När skall val hållas

8 § Val förrättas den 17 september 1995.

Valkretsar och mandatfördelning

Valkretsar

9 § Vid val enligt denna lag är landet indelat i tre valkretsar. Dessa är

 - södra Sveriges valkrets

 - mellersta Sveriges valkrets

 - norra Sveriges valkrets

 Södra Sveriges valkrets omfattar Jönköpings, Kronobergs, Kalmar, Blekinge,

Kristianstads, Malmöhus, Hallands, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs och Skaraborgs

län.

 Mellersta Sveriges valkrets omfattar Stockholms, Uppsala, Södermanlands,

Östergötlands, Gotlands, Värmlands, Örebro och Västmanlands län.

 Norra Sveriges valkrets omfattar Kopparbergs, Gävleborgs, Västernorrlands,

Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län.

10 § Centrala valmyndigheten beslutar, senast den 8 maj 1995, hur många mandat

som skall föras till varje valkrets. Varje valkrets tillförs ett mandat för

varje gång som antalet röstberättigade i valkretsen är jämnt delbart med en

tjugoandradel av antalet röstberättigade i hela landet. Om inte alla mandat kan

fördelas på detta sätt tillförs valkretsarna de återstående mandaten i tur och

ordning efter de överskott som uppstår vid beräkningen. Om överskottstalen är

lika stora i två eller tre valkretsar skall lotten avgöra vilken valkrets som

skall tillföras mandatet.

 Antalet röstberättigade beräknas på grundval av uppgifterna i folkbokföringens

register den 1 november 1994.

Mandatfördelning

11 § Mandaten fördelas först proportionellt mellan partierna på

grundval av valresultatet i hela landet. Vid denna mandatfördelning mellan

partierna används uddatalsmetoden med första divisorn jämkad till 1,4.

12 § De mandat partierna erhållit enligt 11 § fördelas därefter mellan

valkretsarna på grundval av valresultatet i varje valkrets. Denna fördelning av

mandat sker på följande sätt.

 Vid tilldelningen av mandat i valkrets divideras antalet avgivna giltiga röster

i valkretsen med det antal mandat som valkretsen har tilldelats enligt 10 §.

Därefter divideras varje partis röstetal i valkretsen med det tal som erhållits.

Partierna tilldelas därefter mandat i valkretsen efter den sålunda erhållna

kvoten.

 Om mandatfördelningen enligt andra stycket medför att valkretsarna tillförs ett

antal mandat som avviker från den fördelning som följt av beräkningen enligt 10

§, korrigeras den avvikelsen genom att det sist erhållna mandatet flyttas. Om

inte heller därvid överensstämmelse med fördelningen enligt 10 § uppnås, flyttas

det näst sist erhållna mandatet och så vidare intill dess att överensstämmelse

uppnås. Mandaten flyttas därvid i den utsträckning det behövs för att uppnå

överensstämmelse så, att först den norra valkretsen erhåller mandat från den

mellersta, den mellersta från den södra och den södra från den norra. Därefter

erhåller den norra valkretsen mandat från den södra, den mellersta från den

norra och den södra från den mellersta.

13 § Endast partier som har fått minst fyra procent av rösterna i hela landet

får delta i fördelningen av mandaten.

14 § För varje mandat som ett parti har erhållit utses en företrädare samt

ersättare för denne.

Valdistrikt

15 § Vid val enligt denna lag är valkretsarna indelade valdistrikt. Del av

kommun som vid val enligt vallagen (1972:620) bildar ett valdistrikt utgör ett

valdistrikt också vid val enligt denna lag.

 Centrala valmyndigheten får efter samråd med länsstyrelse och valnämnd besluta

om valdistrikt som omfattar fler röstberättigade än vad som sägs i 3 kap. 3 §

vallagen.

Skydd för partibeteckning m.m.

Partibeteckning skyddas genom registrering och anmälan av kandidater

16 § En partibeteckning som är skyddad vid val till riksdagen enligt

bestämmelserna i vallagen (1972:620) är skyddad också vid val enligt denna lag.

 En partibeteckning kan också registreras i anslutning till val som skall hållas

enligt denna lag. Bestämmelserna i 5 kap. vallagen om registrering av

partibeteckning vid val till riksdagen är därvid tillämpliga. Ansökan om

registrering skall göras senast den 22 maj 1995.

17 § Anmälan av kandidater skall göras hos centrala valmyndigheten senast den

dag myndigheten bestämmer. Härvid gäller bestämmelserna i 5 kap. vallagen (197-

2:620) om ordinarie val till riksdagen.

18 § Den som är unionsmedborgare utan att samtidigt vara svensk medborgare och

som önskar kandidera vid valet till Europaparlamentet den 17 september 1995

skall i en till centrala valmyndigheten ställd försäkran senast den 18 augusti

1995 ange

 - sin nationalitet och sin adress i Sverige,

 - den valkrets eller det område i hemstaten där han senast var upptagen i

röstlängd,

 - att han inte kandiderat vid de val till Europaparlamentet som ägde rum i juni

1994.

 Till en sådan försäkran som avses i första stycket skall fogas ett intyg av

behörig myndighet i hemstaten att valbarheten inte har gått förlorad där eller

att denna diskvalifikationsgrund inte är för handen såvitt myndigheten vet.

Valsedlar och valkuvert

19 § Vid val till Europaparlamentet får användas endast valsedlar och valkuvert

som tillhandahålls av centrala valmyndigheten.

20 § Valsedlarna skall vara lika till storlek och material. För valet skall

användas vita valsedlar. I övrigt gäller om valsedlar bestämmelserna i vallagen

(1972:620) om valsedlar för val till riksdagen.

21 § Om en valsedel upptar mer än ett kandidatnamn, skall namnen tas upp i en

följd under varandra och förses med nummer som visar ordningen mellan dem.

 Namnen gäller själva valet samt, i den mån de inte därvid tas i anspråk, val av

ersättare för ledamöter.

 Upptar valsedel med registrerad partibeteckning flera namn på kandidater,

skall valsedeln, om partiet enligt 17 § anmält kandidater för valet, som första

och andra namn uppta namn på kandidater som tagits upp på listan över kandidater

partiet anmält. Upptar valsedel i fall som nu sagts endast ett namn skall detta

vara ett namn som tagits upp på listan över anmälda kandidater.

22 § Vallagens (1972:620) bestämmelser om beställning, kostnader,

förskottsbetalning m.m. i fråga om valsedlar och valkuvert skall gälla också vid

val enligt denna lag. Vad som där gäller för parti skall gälla - förutom för

sådana partier - också för partier som deltar i val till Europaparlamentet.

Röstlängder

23 § Frågan huruvida rösträtt enligt 5 § föreligger avgörs på grundval av en

före valet upprättad röstlängd.

 Bestämmelserna i 4 kap. vallagen (1972:620) om allmän och särskild röstlängd

skall tillämpas i fråga om den som har rösträtt enligt

5 § första stycket.

24 § En unionsmedborgare som vill utöva sin rösträtt enligt 5 § andra stycket

skall senast den 1 juli 1995 skriftligen hos centrala valmyndigheten anmäla att

han önskar tas upp i allmän röstlängd för valet till Europaparlamentet.

 I anmälan skall sökanden i en skriftlig försäkran ange

 - sin nationalitet och sin adress i Sverige,

 - den valkrets eller det område i hemstaten där väljaren senast var upptagen i

röstlängd,

 - att väljaren inte utövat rösträtt vid de val till Europaparlamentet som ägde

rum i juni 1994.

 Blanketter för anmälan skall finnas tillgängliga hos centrala valmyndigheten.

 Beslut i anledning av anmälan enligt första stycket skall meddelas så snart det

kan ske. En kopia av beslutet skall sändas även till valmyndigheten i den stat

där personen är medborgare.

Rättelse av uppgifter i en röstlängd

25 § I fråga om allmän och särskild röstlängd gäller bestämmelserna i vallagen

(1972:620) om rättelse och om överklagande av ett sådant beslut.

26 § En unionsmedborgare som anser att röstlängd innehåller felaktiga uppgifter

om honom skall senast den 25 augusti 1995 skriftligen begära att uppgifterna

rättas. Detta gäller också den som anser sig vara felaktigt utesluten ur

röstlängden. Omständighet som inträffat senare än den 1 juli 1995 får inte ligga

till grund för rättelse.

 Frågor om rättelse skall prövas av centrala valmyndigheten.

 Centrala valmyndigheten bör informera allmänheten om hur man kan begära

rättelse av röstlängden.

27 § När samtliga beslut om rättelser förts in i röstlängden skall den så snart

som möjligt sändas till den kommun där valdistriktet ligger.

28 § Får centrala valmyndigheten från en myndighet i någon annan medlemsstat

meddelande om att en röstberättigad som finns upptagen i röstlängd här i landet

röstat vid valen till Europaparlamentet i juni 1994 skall centrala

valmyndigheten genast rätta särskild röstlängd eller meddela berörd

skattemyndighet som skall rätta allmän röstlängd i aktuellt avseende.

Överklagande

29 § Centrala valmyndighetens beslut i ett ärende om rättelse får överklagas

bara i samband med att det val överklagas för vilket röstlängden har upprättats.

I ett sådant ärende får bara de bevis åberopas som har visats upp för centrala

valmyndigheten.

Röstkort

30 § I den mån centrala valmyndigheten inte bestämmer annat, skall för var och

en som enligt gällande röstlängd är röstberättigad vid valet upprättas ett

röstkort med uppgifter om den röstberättigade. Röstkortet skall dessutom

innehålla uppgifter om valet till ledning för den röstberättigade. I fråga om

röstkort tillämpas i övrigt 7 kap. 1 § andra stycket, 2 § första och tredje

styckena samt 3 § första - tredje styckena vallagen (1972:620). Röstkorten skall

sändas till de röstberättigade senast 30 dagar före valdagen.

Allmänt om röstning

31 § Röstning sker på valdagen i vallokalen för det valdistrikt där väljaren är

upptagen i röstlängd. Röstberättigad, som på grund av vistelse utomlands eller

på annan ort inom landet eller av annat skäl finner sig vara förhindrad att

rösta på tid och plats som nu sagts, får rösta på Posten Aktiebolags postkontor

inom riket, hos svensk utlandsmyndighet eller på svenskt fartyg i utrikes fart.

 I fråga om röstningen och om den vidare behandlingen av röster som har avgivits

på postkontor, hos utlandsmyndighet eller på fartyg tillämpas i övrigt bestäm-

melserna om ordinarie val till riksdagen i 8 - 12 kap. vallagen (1972:620).

 I lokal där val äger rum skall finnas tillgängliga ett exemplar av denna lag

och av vallagen.

Rösträkning, sammanräkning och mandatfördelning

Preliminär rösträkning

32 § Rösterna räknas preliminärt i vallokal och hos valnämnd.

 Därvid tillämpas bestämmelserna i 13 kap. vallagen (1972: 620).

Slutlig sammanräkning

33 § Varje länsstyrelse skall göra en sammanräkning av valresultatet i sitt

län. Resultatet av sammanräkningarna skall ligga till grund för centrala val-

myndighetens slutliga sammanräkning för hela landet och varje valkrets,

fördelning av mandaten mellan partierna och utseende av ledamöter och ersättare.

 Vid rösträkningen tillämpas 14 kap. 1, 2, 4 och 5 §§ vallagen (1972:620).

 Med anmälda kandidater avses därvid sådana kandidater som blivit anmälda enligt

17 §.

Hur fördelningen av mandaten mellan partierna görs

34 § Centrala valmyndigheten skall fördela mandaten mellan partierna med

tillämpning av 11 - 13 §§.

Hur företrädare och ersättare utses

35 § Centrala valmyndigheten skall för varje valkrets bestämma ordningsföljden

mellan kandidatnamnen på partiernas valsedlar och på grundval därav utse

företrädarna enligt den ordning som anges i 36 § så att den kandidat som står

först i ordningen besätter det första mandatet, den som står näst i ordningen

det andra och så vidare efter samma grund.

36 § Ordningen mellan kandidatnamnen och utseende av ersättare för företrädare

inom varje parti fastställs genom särskilda uträkningar, allt i enlighet vad som

gäller för riksdagsval enligt 14 kap. 6 och 7 §§ vallagen (1972:620). I övrigt

tillämpas bestämmelserna i 14 kap. vallagen i erforderliga delar.

Bevis, överklagande av val och förrättning, m.m.

Bevis

37 § För den som blivit utsedd till företrädare i Europaparlamentet eller till

ersättare utfärdar centrala valmyndigheten genast bevis därom. I beviset anges

namnet på den som blivit utsedd samt tid, parti och valkrets som han blivit

utsedd för. Bevis för ersättare skall dessutom innehålla uppgift om den eller de

företrädare som han utsetts till ersättare för och, om flera ersättare utsetts

för samma företrädare, ordningen mellan ersättarna.

 Som bevis gäller utdrag ur protokoll eller annan handling från förrättning vid

vilken företrädaren eller ersättaren blivit utsedd. Bevis skall tillställas

förutom den som blivit utsedd och Europaparlamentet, även Valprövningsnämnden

och riksdagens talman.

38 § Valprövningsnämnden skall granska bevis för företrädare och ersättare och

därvid pröva om beviset blivit utfärdat i enlighet med

37 §. Granskningen skall vara avslutad senast dagen innan det första sam-

manträdet i Europaparlamentet för mandatperioden eller, i fråga om bevis som

kommer in till Valprövningsnämnden därefter, så snart det kan ske. Berättelse om

granskningen skall ofördröjligen överlämnas till Europaparlamentet, men också

till riksdagens talman.

Överklagande

39 § Beslut, varigenom centrala valmyndigheten fastställt utgången av val, får

överklagas hos Valprövningsnämnden. Överklagandet prövas av Valprövningsnämnden

i den sammansättning denna hade vid tiden för valet. I fråga om sådan talan

tillämpas i övrigt bestämmelserna i 15 kap. 4 § tredje och fjärde styckena

vallagen (1972:620) som avser riksdagen samt 5, 6 och 9 §§ samma kapitel.

 Beslut får överklagas av den som enligt röstlängd var röstberättigad vid valet

samt av den som enligt beslut som sägs i 4 kap. 4 och 16 §§ vallagen var

utesluten från rösträtt, men också av ett parti som deltagit i valet.

40 § Har i den verksamhet för förberedande och genomförande av valet, för

vilken myndighet svarar, förekommit avvikelse från föreskriven ordning eller

har någon hindrat valet, förvanskat avgivna röster eller otillbörligen verkat

vid valet på något annat sätt, skall Valprövningsnämnden, om det med fog kan

antas att vad som har förekommit har inverkat på utgången av valet, vid prövning

av ett överklagande av valet upphäva detta i den omfattning som behövs och

förordna om nytt val i hela landet eller beträffande ett eller flera områden som

bildar valkrets eller, om rättelse kan åstadkommas genom förnyad rösträkning,

uppdra åt centrala valmyndigheten att vidta sådan rättelse.

 Om enligt bestämmelse i lag ett visst beslut inte får överklagas eller om det

skall överklagas i särskild ordning, får en omständighet som avses med beslutet

inte åberopas vid ett överklagande som avses i denna paragraf.

 Av 25 § följer att bestämmelserna i 4 kap. 6 § och 18 § första stycket vallagen

(1972:620) om överklagande av ett beslut i samband med ett överklagande av ett

val mot en skattemyndighets respektive centrala valmyndighetens beslut om

rättelse av röstlängd skall tillämpas i fråga om överklagande av val enligt

denna lag.

Övriga bestämmelser

41 § Centrala valmyndigheten bör på lämpligt sätt sprida kännedom bland

allmänheten om tid och sätt för valet och om de bestämmelser i övrigt som gäller

för valet.

42 § Närmare föreskrifter om genomförande av val enligt denna lag meddelas av

regeringen eller, om regeringen bestämmer det, centrala valmyndigheten.

 Denna lag träder i kraft den 1 maj 1995.

Lag om ändring i lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbundsrepubliken Tyskland

och i Schweiz

 Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ samt ikraftträdandebestämmelsen till lagen

(1993:1404) om brevröstning i Förbundsrepubliken Tyskland och i Schweiz skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Vid 1994 års ordinarie Vid 1994 års ordinarie

val till riksdagen och val till riksdagen och

det samtidiga valet till det samtidiga valet till

kommun- och landstings- kommun- och landstings-

fullmäktige samt vid fullmäktige, vid 1995

extra val till riksdagen års val till Europa-

och folkomröstning som parlamentet samt vid

infaller före 1997 års extra val till riksdagen

motsvarande val får och folkomröstning som

röstberättigade som vis- infaller före 1998 års

tas i Förbundsrepubliken motsvarande val får

Tyskland eller i Schweiz röstberättigade som

rösta genom att från vistas i Förbundsrepu-

samma land sända sina bliken Tyskland eller i

valsedlar till valnämn- Schweiz rösta genom att

den med posten (brev- från samma land sända

röstning). valsedlar till valnämn-

 den med posten (brev-

 röstning).

 Vid brevröstning till- Vid brevröstning till-

lämpas bestämmelserna i lämpas bestämmelserna i

vallagen (1972:620), om vallagen (1972:620), om

inte annat följer av inte annat följer av

denna lag. denna lag.

 2 §

 Brevröstning skall gå Brevröstning skall gå

till på följande sätt. till på följande sätt.

 Väljaren lägger för Väljaren lägger för

varje val själv in sin varje val själv in sin

valsedel i ett valkuvert. valsedel i ett valkuvert.

I närvaro av två vittnen I närvaro av två vittnen

lägger han sedan in lägger han sedan in

iordningställda val- iordningställda val-

kuvert i ett ytterkuvert kuvert i ett ytterkuvert

för brevröstningsför- för brevröstningsför-

sändelse och tillsluter sändelse och tillsluter

detta. Därefter skriver detta. Därefter skriver

väljaren på ytterkuver- väljaren på ytterkuver-

tet en försäkran på tet en försäkran på

heder och samvete att heder och samvete att

han gjort på detta sätt han gjort på detta sätt

och att försändelsen har och att försändelsen har

ställts i ordning i För- ställts i ordning i För-

bundsrepubliken Tyskland bundsrepubliken Tyskland

respektive Schweiz. På respektive Schweiz. På

ytterkuvertet skall väl- ytterkuvertet skall väl-

jaren också anteckna jaren också anteckna

sitt personnummer. Vitt- sitt personnummer. Vitt-

nena intygar skriftligen nena intygar skriftligen

att väljaren egenhändigt att väljaren egenhändigt

undertecknat försäkran undertecknat försäkran

samt att de inte känner samt att de inte känner

till något förhållande till något förhållande

som strider mot de upp- som strider mot de upp-

gifter väljaren lämnat gifter väljaren lämnat

på ytterkuvertet. Vitt- på ytterkuvertet. Vitt-

nena skall ha fyllt 18 nena skall ha fyllt 18

år. Väljarens make eller år. Väljarens make eller

barn eller makens barn barn eller makens barn

får inte vara vittne, får inte vara vittne,

och inte heller välja- och inte heller välja-

rens sambo eller sambos rens sambo eller sambos

barn. barn.

 Sedan brevröstningsför- Sedan brevröstningsför-

sändelsen har gjorts i sändelsen har gjorts i

ordning enligt andra ordning enligt andra

stycket lägger väljaren stycket lägger väljaren

in försändelsen till- in försändelsen till-

sammans med sitt röst- sammans med sitt röst-

kort i ett omslagskuvert kort i ett omslagskuvert

och tillsluter detta. och tillsluter detta.

Därefter lämnas för- Därefter lämnas för-

sändelsen för postbe- sändelsen för postbe-

fordran till valnämnden fordran till valnämnden

i den kommun där välja- i den kommun där välja-

ren är upptagen i allmän ren är upptagen i allmän

röstlängd eller, om väl- röstlängd eller, om väl-

jaren är upptagen i jaren är upptagen i

särskild röstlängd, till särskild röstlängd, till

valnämnden i den kommun valnämnden i den kommun

inom vilken den vallokal inom vilken den vallokal

är belägen där den sär- är belägen där den sär-

skilda röstlängden en- skilda röstlängden en-

ligt 4 kap. 20 § val- ligt 4 kap. 20 § val-

lagen (1972:620) skall lagen (1972:620) skall

finnas tillgänglig. finnas tillgänglig.

 Vid val till riksdagen, Vid val till riksdagen,

vid val i hela landet vid val i hela landet

till kommun- och land- till kommun- och land-

stingsfullmäktige och stingsfullmäktige, vid

vid en folkomröstning val till Europaparlamen-

får brevröstningsför- tet och vid en folkom-

sändelsen vara iordning- röstning får brevröst-

gjord tidigast 24 dagar ningsförsändelsen vara

före valdagen och skall iordninggjord tidigast

avges senast dagen före 24 dagar före valdagen

valdagen. Vid extra val och skall avges senast

till riksdagen och vid dagen före valdagen. Vid

folkomröstning samtidigt extra val till riksdagen

med sådana val får brev- och folkomröstning sam-

röstningsförsändelsen tidigt med sådana val

vara iordninggjord tidi- får brevröstningsförsän-

gast 20 dagar före val- delsen vara iordning-

dagen. Väljaren skall på gjord tidigast 20 dagar

ytterkuvertet intyga att före valdagen. Väljaren

han inte ställt i ord- skall på ytterkuvertet

ning försändelsen intyga att han inte

tidigare än vad som nu ställt i ordning försän-

har sagts. Försändelsen delsen tidigare än vad

skall anses avgiven den som nu har sagts. För-

dag då den är poststämp- sändelsen skall anses

lad. Brevröstningsför- avgiven den dag då den

sändelsen bör lämnas för är poststämplad. Brev-

postbefordran i så god röstningsförsändelsen

tid att den kan beräknas bör lämnas för postbe-

vara valnämnden till fordan i så god tid att

handa senast andra dagen den kan beräknas vara

efter valdagen. valnämnden till handa

 senast andra dagen efter

 valdagen.

 Denna lag träder i Denna lag träder i

kraft den 1 janauri 1994 kraft den 1 januari 1994

och gäller till utgången och gäller till utgången

av år 1997. av år 1998.

 Denna lag träder i kraft den 1 maj 1995.

Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

 Härigenom föreskrivs i fråga om folkbokföringslagen (1991:481)

 dels att 20 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 14 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14 a §

 Vad som sägs i 14 §

 gäller även den som på

 grund av uppdrag som

 företrädare i Europa-

 parlamentet regelmässigt

 tillbringar sin dygns-

 vila utom landet. På an-

 sökan av företrädaren

 får dock skattemyndighe-

 ten besluta att han

 skall avregistreras från

 folkbokföringen som ut-

 flyttad.

 20 §

 Den som kan antas under Den som kan antas under

sin normala livsföring sin normala livsföring

komma att regelmässigt komma att regelmässigt

tillbringa sin dygnsvila tillbringa sin dygnsvila

utom landet under minst utom landet under minst

ett år skall avregistre- ett år skall avregistre-

ras från folkbokföringen ras från folkbokföringen

som utflyttad om inte som utflyttad om inte

annat följer av 14 §. annat följer av 14 eller

Även den som kan antas 14 a §. Även den som kan

komma att regelmässigt antas komma att regel-

tillbringa sin dygnsvila mässigt tillbringa sin

både inom och utom dygnsvila både inom och

landet skall avregistre- utom landet skall av-

ras om han med hänsyn registreras om han med

till samtliga omständig- hänsyn till samtliga om-

heter får anses ha sitt ständigheter får anses

egentliga hemvist utom ha sitt egentliga hem-

landet. vist utom landet.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Förteckning över remissinstanser

Yttranden över promemorian Val till Europaparlamentet (dnr 94-4798) har till

Justitiedepartementet avgetts av Valprövningsnämnden, Datainspektionen,

Riksskatteverket, Skattemyndigheten i Stockholms län, Skattemyndigheten i Kalmar

län, Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Universitetet i Göteborg,

Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Universitet i Umeå, Länsstyrelsen i

Stockholms län, Länsstyrelsen i Östergötlands län, Länsstyrelsen i Jönköpings

län, Länsstyrelsen i Malmöhus län, Länsstyrelsen i Dalarna, Länsstyrelsen i

Västerbottens län, Stockholms stad, Helsingborgs kommun, Göteborgs kommun, Gävle

kommun, Krokoms kommun, Övertorneå kommun, Posten Aktiebolag och Svenska

Kommunförbundet.

 AKT

 om allmänna direkta val av företrädare i församlingen

 Artikel 1 - tjänsteman eller annan an-

 ställd i aktiv tjänst inom

Församlingens företrädare för Europeiska gemenskapernas

folken i de stater som slutit institutioner eller till

sig samman i gemenskapen skall dessa knutna fackorgan.2.

väljas genom allmänna direkta Dessutom kan varje medlems-

val. stat, under de förutsätt-

 ningar som anges i artikel

 7.2, fastställa nationella

 Artikel 2 regler om oförenlighet.

Antalet företrädare valda i 3. Sådana företrädare i försam-

varje medlemsstat är följande: lingen på vilka punkterna 1 och

 2 blir tillämpliga under den

 Belgien 24 femårsperiod som avses i artikel

 3, skall ersättas enligt artikel

 Danmark 16 12.

 Tyskland 81 Artikel 7

 Frankrike 81 1. Enligt artikel 21.3 i För-

 draget om upprättandet av Euro-

 Irland 15 peiska kol- och stålgemenskapen,

 artikel 138.3 i Fördraget om

 Italien 81 upprättandet av Europeiska eko-

 nomiska gemenskapen och artikel

 Luxemburg 6 108.3 i Fördraget om upprättan-

 det av Europeiska atomenergi-

 Nederländerna 25 gemenskapen skall församlingen

 utarbeta ett förslag till en

 Förenade kungariket 81 enhetlig valordning.

 2. Tills dess att en enhetlig

 valordning träder i kraft och om

 inte annat följer av de övriga

 bestämmelserna i denna akt,

 skall valförfarandet regleras av

 varje medlemsstats nationella

 Artikel 3 föreskrifter.

1. Företrädarna skall väljas för Artikel 8

en period av 5 år.

 Vid val av företrädare i försam-

 lingen får ingen rösta mer än

2. Denna femårsperiod skall en gång.

börja då den första sessionen

öppnas efter varje val.

Valperioden kan förlängas eller

förkortas enligt artikel 10.2 Artikel 9

andra stycket.

 1. Val till församlingen skall

3. Företrädarnas mandattid skall hållas den dag som varje med-

börja och sluta vid samma lemsstat fastställer; denna dag

tidpunkt som den period som av- skall för samtliga medlemsstater

ses i punkt 2. infalla under samma period, som

 skall börja en torsdag morgon

 och sluta närmast följande

 söndag.

Artikel 4 2. Rösträkningen får inte börja

 förrän valet har avslutats i den

1. Företrädarna skall rösta medlemsstat vars väljare skall

individuellt och personligen. rösta sist inom den period som

De får inte bindas av några anges i punkt 1.

instruktioner eller uppdrag.

2. Företrädarna skall åtnjuta 3. Om en medlemsstat beslutar

den immunitet och de privilegier att omröstning skall ske i två

som gäller för församlingens omgångar för val till försam-

ledamöter enligt det protokoll lingen, skall den första om-

om immunitet och privilegier för gången äga rum inom den period

Europeiska gemenskaperna som är som avses i punkt 1.

fogat till Fördraget om upp-

rättandet av ett gemensamt råd

och en gemensam kommission för

Europeiska gemenskaperna. Artikel 10

 1. För det första valet skall

 rådet enhälligt och efter att ha

 hört församlingen bestämma den

Artikel 5 period som avses i artikel 9.1.2.

 De följande valen skall äga rum

Uppdraget som företrädare i inom samma period under det

församlingen är förenligt med sista året av den femårstid som

att vara ledamot av parlamentet avses i artikel 3.

i en medlemsstat.

 Om det visar sig omöjligt att

 under den perioden hålla valen i

 gemenskapen, skall rådet en-

Artikel 6 hälligt och efter att ha hört

 församlingen bestämma en annan

1. Uppdraget som företrädare i period som inte får infalla mer

församlingen är inte förenligt än en månad före eller en månad

med att vara efter den enligt föregående

 stycke bestämda perioden.

- ledamot av regeringen i en

 medlemsstat,

 3. Utan att det påverkar till-

 lämpningen av artikel 22 i

- ledamot av Europeiska gemen- Fördraget om upprättandet av

 skapernas kommission, Europeiska kol- och stålgemen-

 skapen, artikel 139 i Fördraget

- domare, generaladvokat eller om upprättandet av Europeiska

 justitiesekreterare i Euro- ekonomiska gemenskapen och

 peiska gemenskapernas domstol, artikel 109 i Fördraget om upp-

 rättandet av Europeiska atom-

 energigemenskapen, skall försam-

- ledamot av Europeiska gemen- lingen utan särskild kallelse

 skapernas revisionsrätt, sammanträda den första tisdagen

 sedan en månad har förflutit

 efter utgången av den i artikel

- medlem av Rådgivande 9.1 avsedda perioden.

 kommittén i Europeiska kol-

 och stålgemenskapen eller

 medlem av Ekonomiska och 4. Det avgående församlingens

 sociala kommittén i befogenheter skall upphöra när

 Europeiska ekonomiska gemen- det nya församlingen samman-

 skapen och i Europeiska atom- träder första gången.

 energigemenskapen,

 Artikel 11

- medlem av sådana kommittéer

 eller andra organ som har Tills dess att den enhetliga

 tillsatts enligt fördragen om valordning som avses i artikel

 upprättandet av Europeiska 7.1 träder i kraft, skall för-

 kol- och stålgemenskapen, samlingen pröva företrädarnas

 Europeiska ekonomiska gemen- behörighet. I detta syfte skall

 skapen och Europeiska atom- församlingen beakta de valresul-

 energigemenskapen för att tat som medlemsstaterna offi-

 förvalta gemenskapernas medel ciellt har tillkännagivit och

 eller för att utföra en per- avgöra sådana tvister som kan

 manent och direkt förvalt- uppkomma på grund av bestämmel-

 ningsuppgift. serna i denna akt, dock inte

 tvister som uppkommer på grund

 av nationella bestämmelser som

 akten hänvisar till.

- styrelseledamot, direktions-

 ledamot eller anställd i

 Europeiska Investeringsbanken,

Artikel 12

1. Tills dess att den enhetliga

valordning som avses i artikel

7.1 träder i kraft och om inte

annat följer av de övriga be-

stämmelserna i denna akt, skall

varje medlemsstat fastställa ett

lämpligt förfarande för hur en

plats, som blir vakant under den

femåriga mandattid som avses i

artikel 3, skall besättas för

den återstående mandattiden.

2. Om en plats blir vakant på

grund av gällande nationella

bestämmelser i en medlemsstat

skall medlemsstaten underrätta

församlingen, som skall beakta

denna underrättelse.

I alla andra fall skall försam-

lingen fastställa när en plats

är vakant och underrätta med-

lemsstaten om detta.

Artikel 13

Om det visar sig nödvändigt att

besluta om åtgärder för att

genomföra denna akt, skall rådet

på förslag från församlingen och

efter att ha hört kommissionen

enhälligt besluta om sådana

åtgärder. Rådet skall först ha

försökt komma överens med för-

samlingen i en förliknings-

kommitté som skall bestå av

rådet och företrädare för för-

samlingen.

Artikel 14

Artikel 21.1 och 21.2 i För-

draget om upprättandet av

Europeiska kol- och stålgemen-

skapen, artikel 138.1 och 138.2

i Fördraget om upprättandet av

Europeiska ekonomiska gemen-

skapen och artikel 108.1 och

108.2 i Fördraget om upprättan-

det av Europeiska atomenergi-

gemenskapen skall upphöra att

gälla den dag, då det första

församlingen som valts enligt

denna akt sammanträder enligt

artikel 10.3.

Artikel 15

Denna akt är upprättad på danska,

engelska, franska, iriska,

italienska, nederländska och

tyska språken, vilka samtliga

texter är lika giltiga.

Bilagorna I - III skall utgöra

en integrerad del av denna akt.

En förklaring av Förbunds-

republiken Tysklands regering är

fogad till denna akt.

Artikel 16

Bestämmelserna i denna akt

träder i kraft den första dagen

i den månad som följer efter det

att den sista av de anmälningar

som avses i beslutet har tagits

emot.

 Utfärdad i Bryssel den tjugonde september nittonhundrasjuttiosex.
[REDACTED_EFTERNAMN] le royaume de Belgique, son représentant

Voor het Koninkrijk België, zijn Vertegenwoordiger

le ministre des affaires étrangères du royaume de Belgique

De Minister van Buitenlandse Zaken van het Koninkrijk België

R. VAN ELSLANDE

For kongeriget Danmark, dets repræsentant

kongeriget Danmarks udenrigs konomiminister

Ivar NØRGAARD

Für die Bundesrepublik Deutschland, ihr Vertreter

Der Bundesminister des Auswärtigen der Bundesrepublik Deutschland

Hans-Dietrich GENSCHER
[REDACTED_EFTERNAMN] la République française, son représentant

le ministre des affaires étrangères de la République française

Louis DE GUIRINGAUD

For Ireland, its Representative

Thar ceann na hÉireann, a hIonadaí

The Minister for Foreign Affairs of Ireland

Aire Gnóthaí Eachtracha na hÉireann

Gearóid MAC GEARAILT

Per la Repubblica italiana, il suo rappresentante

il ministro degli Affari esteri della Repubblica italiana

Arnaldo FORLANI
[REDACTED_EFTERNAMN] le grand-duché de Luxembourg, son représentant,

membre du gouvernement du grand-duché de Luxembourg

Jean HAMILIUS

Voor het Koninkrijk der Nederlanden, zijn Vertegenwoordiger

De Staatssecretaris van Buitenlandse Zaken van het Koninkrijk der Nederlanden

L. J. BRINKHORST

For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, their

representative

The Minister for Foreign Affairs and of the Commonwealth of the United Kingdom

of Great Britain and Northern Ireland

A. CROSLAND

 BILAGA I

De danska myndigheterna får besluta om de dagar då val av ledamöter till

församlingen skall äga rum på Grönland.

 BILAGA II

Förenade Konungariket skall tillämpa bestämmelserna i denna akt endast på

Förenade Konungariket.

 BILAGA III

 Förklaring om artikel 13

Det föreligger enighet om att förlikningskommittén i fråga om sitt förfarande

skall följa bestämmelserna i punkterna 5-7 för det förfarande som fastställdes i

församlingens, rådets och kommissionens gemensamma förklaring av

den 4 mars 1975.1

1 Europeiska gemenskapernas officiella tidning, nr C 89, den 22 april 1975.

 Förklaring av Förbundsrepubliken Tysklands regering

Förbundsrepubliken Tysklands regering förklarar att akten om allmänna direkta

val av ledamöter av församlingen skall tillämpas på Land Berlin.

Med beaktande av Frankrikes, Förenade Konungariket Storbritannien och

Nordirlands och Amerikas Förenta Staters rättigheter och skyldigheter skall

Berlins parlament välja företrädare till de platser som inom Förbundsrepubliken

Tysklands kvot tillfaller Land Berlin.

E.2 - Rådets beslut av den 1 februari 1993 om ändring av den akt

om allmänna direkta val av företrädare i Europaparlamentet som

bifogats rådets beslut av den 20 september 1976

------------------------------------

EGT nr L 33, 9.2.1993, s.15.

------------------------------------

Rådet

SOM BEAKTAR artikel 21.3 i Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och

stålgemenskapen,

SOM BEAKTAR artikel 138.3 i Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska

gemenskapen,

SOM BEAKTAR artikel 108.3 i Fördraget om upprättandet av Europeiska

atomenergigemenskapen,

SOM BEAKTAR Europaparlamentets resolution av den 10 juni 1992, särskilt punkt 4

i denna1,

SOM AVSER att verkställa slutsatserna från Europeiska rådets möte i Edinburgh

den 11 och 12 december 1992 om fördelningen av platserna i Europaparlamentet

från och med år 1994 för att ta hänsyn till Tysklands enande och till en

förväntad utvidgning,

BESLUTAR OM följande ändringar av den akt som bifogats rådets beslut

76/787/EKSG, EEG, Euratom av den 20 september 19762, ändrad genom artikel 10 i

anslutningsakten för Spanien och Portugal, och rekommenderar medlemsstaterna att

anta ändringarna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser.

 Artikel 1

Artikel 2 i den akt om allmänna direkta val av företrädare i Europaparlamentet

som bifogats rådets beslut 76/787/EKSG, EEG, Euratom av den 20 september 1976

och som ändrats genom artikel 10 i anslutningsakten för Spanien och Portugal,

skall ersättas med följande:

"Artikel 2

Antalet företrädare valda i varje medlemsstat är följande:

 Belgien 25

 Danmark 16

 Tyskland 99

 Grekland 25

 Spanien 64

 Frankrike 87

 Irland 15

 Italien 87

 Luxemburg 6

 Nederländerna 31

 Storbritannien 87."

 Artikel 2

Medlemsstaterna skall genast anmäla till generalsekreteraren i Europeiska

gemenskapernas råd när de har avslutat det förfarande som enligt deras

konstitutionella bestämmelser krävs för att anta bestämmelserna i artikel 1.

Bestämmelserna träder i kraft den första dagen i månaden efter mottagandet av

den sista av dessa anmälningar. De skall tillämpas första gången vid valen till

Europaparlamentet år 1994.

 Artikel 3

Detta beslut skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella

tidning.

Det träder i kraft den dag det offentliggörs.

Utfärdat i Bryssel den 1 februari 1993

På rådets vägnar

N. HELVIG[REDACTED_EFTERNAMN]

Ordförande

1 EGT nr C 176, 22.5.1992, s. 72.

2 EGT nr L 278, 8.10.1976.

 RÅDETS DIREKTIV 93/109/EG

 av den 6 december 1993

om fastställande av närmare bestämmelser för rösträtt och valbarhet vid val till

Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de

inte är medborgare

 (93/109/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD Sådana särskilda problem kan

HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV uppstå i en medlemsstat där an-

 talet unionsmedborgare som upp-

 fyller ålderskravet för rösträtt

med beaktande av Fördraget om och som bor i medlemsstaten utan

upprättandet av Europeiska att vara medborgare där är

gemenskapen, särskild artikel betydligt högre än genomsnittet.

8b.2 i detta, Undantag är motiverade om dessa

 medborgare utgör mer än 20 % av

 väljarkåren. Dessa undantag

med beaktande av kommissionens måste baseras på kriteriet om

förslag, bosättningens varaktighet.

 Unionsmedborgarskapet har till

Europaparlamentets yttrande[1], syfte att underlätta unionsmed-

och borgares integration i värd-

 landet, och det är i detta

 sammanhang förenligt med för-

med beaktande av följande: dragets avsikt att undvika pola-

 risering mellan nationella och

 icke-nationella listor över

Fördraget om upprättandet av kandidater.

Europeiska unionen markerar en

ny fas i processen med att Risken för polarisering gör sig

skapa en allt fastare särskilt gällande i en medlems-

sammanslutning mellan de stat där antalet unionsmedborga-

europeiska folken. En av re som uppfyller ålderskravet

unionens uppgifter är att på för rösträtt och som bor i med-

ett konsekvent och solidariskt lemsstaten utan att vara med-

sätt organisera förbindelserna borgare där överstiger 20 % av

mellan medlemsstaternas folk. det totala antalet unionsmed-

I dess grundläggande mål ingår borgare som uppfyller ålders-

att stärka skyddet av kravet för rösträtt och som bor

medlemsstaternas medborgares i medlemsstaten, och det är där-

rättigheter och intressen genom för viktigt att medlemsstaten i

att införa ett unionsmed- fråga i enlighet med artikel 8b

borgarskap. i fördraget kan fastställa sär-

 skilda bestämmelser vad gäller

 kandidatlistornas sammansättning.

I avdelning II i Fördraget om

upprättandet av Europeiska I vissa medlemsstater har

unionen, som innehåller be- personer som är bosatta där men

stämmelser om ändring av För- som är medborgare i någon annan

draget om upprättndet av medlemsstat rösträtt vid val

Europeiska ekonomiska gemen- till det nationella parlamentet,

skapen i syfte att upprätta och vissa bestämmelser i detta

Europeiska gemenskapen, införs direktiv behöver därför inte

ett unionsmedborgarskap för alla tillämpas i dessa medlemsstater.

medborgare i medlemsstaterna,

som därigenom får ett antal HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

rättigheter.

 [1]EGT nr C 329, 6.12.1993.

Den rösträtt och valbarhet vid

val till Europaparlamentet i

bosättningsstaten som fastställs

i artikel 8b.2 i Fördraget om

upprättandet av Europeiska

gemenskapen är exempel på till-

lämpningen av principen om icke-

diskriminering mellan en

medlemsstats medborgare och med-

borgare i andra medlemsstater

och en naturlig följd av den

rätt att fritt röra sig och

uppehålla sig som föreskrivs i

artikel 8a i det fördraget.

I artikel 8b.2 i Romfördraget

behandlas endast möjligheten att

utöva rösträtten och valbarheten

vid val till Europaparlamentet,

utan att det påverkar tillämp-

ningen av artikel 138.3 i Rom-

fördraget, i vilken föreskrivs

att en i alla medlemsstater en-

hetlig ordning skall fastställas

för dessa val. Bestämmelsens

huvudsakliga syfte är att

avskaffa det medborgarskapskrav

som för närvarande måste vara

uppfyllt i de flesta medlems-

stater för att dessa rättigheter

skall kunna utövas.

Tillämpningen av artikel 8b.2 i

Romfördraget förutsätter inte

harmonisering av medlemsstater-

nas valsystem. Med hänsyn till

principen om proportionalitet

enligt artikel 3b tredje stycket

i Romfördraget får inte gemen-

skapens lagstiftning på detta

område gå utöver vad som är nöd-

vändigt för att uppnå målet i

artikel 8b.2 i Romfördraget.

Syftet med artikel 8b.2 i

Romfördraget är att säkerställa

att alla unionsmedborgare, vare

sig de är medborgare i den med-

lemsstat där de är bosatta eller

inte, kan utöva sin rösträtt och

sin valbarhet vid val till

Europaparlamentet i den staten

på samma villkor. De villkor,

bl.a. vad gäller bosättningens

varaktighet och bevis på denna,

som gäller för medborgare i

andra medlemsstater bör därför

vara identiska med de villkor

som i förekommande fall gäller

för medborgare i medlemsstaten i

fråga.

Den rösträtt och valbarhet vid

val till Europaparlamentet i

bosättningsstaten som föreskrivs

i artikel 8b.2 i Romfördraget

ersätter emellertid inte röst-

rätten och valbarheten i hem-

staten. Unionsmedborgarnas

frihet att välja i vilken med-

lemsstat de vill delta i euro-

peiska val måste respekteras,

samtidigt som det säkerställs

att denna frihet inte missbrukas

av personer som röstar eller

ställer upp för val i mer än ett

land.

Varje undantag från de allmänna

bestämmelserna i detta direktiv

måste, i enlighet med artikel

8b.2 i Romfördraget, vara moti-

verat med hänsyn till särskilda

problem i en medlemsstat. Varje

undantag måste enligt sakens

natur kunna tas upp till förnyad

prövning.

 KAPITEL 1

 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

 Artikel 1

1. I detta direktiv fastställs

närmare bestämmelser för röst-

rätt och valbarhet vid val till

Europaparlamentet för unionsmed-

borgare som är bosatta i en

medlemsstat där de inte är med-

borgare.

2. Bestämmelserna i detta direk-

tiv skall inte påverka medlems-

staternas bestämmelser om röst-

rätt och valbarhet för de av

deras medborgare som bor utanför

deras respektive valterritorier.

 Artikel 2 Artikel 7

I detta direktiv avses med

 1. Bosättningsstaten har rätt

1. europaparlamentsval: all- att kontrollera att unionsmed-

 männa direkta val av före- borgare, som anmält att de vill

 trädare i Europaparlamentet utöva sin rösträtt där, inte

 enligt rättsakten av den 20 har förlorat den rätten i hem-

 september 1976[1], staden genom ett civilrättsligt

 eller straffrättsligt beslut.

2. valterritorium: en medlems- 2. För detta ändamål kan

 stats territorium där med- bosättningsstaten översända till

 lemsstatens folk väljer hemstaten den försäkran som av-

 företrädare i Europaparla- ses i artikel 9.2. Hemstaten

 mentet i enlighet med den skall i god tid och på lämpligt

 ovannämnda rättsakten och sätt lämna de upplysningar av

 inom dennas ramar, enligt betydelse som normalt finns

 vallagstiftningen i medlems- tillgängliga; dessa upplysningar

 staten i fråga, får endast omfatta det som är

 strikt nödvändigt för genom-

3. bosättningsstat: en medlems- förandet av denna artikel och

 stat där en unions- får inte utnyttjas för något

 medborgare är bosatt annat ändamål. Om upplysningarna

 men där han eller hon inte visar att försäkran innehåller

 är medborgare, oriktiga uppgifter, skall

 bosättningsstaten vidta lämpliga

4. hemstat: den medlemsstat där åtgärder för att hindra att

 unionsmedborgaren är med- personen i fråga röstar.

 borgare,

 3. Hemstaten får, i god tid och

5. väljare: en unionsmedborgare på lämpligt sätt, lämna bosätt-

 som har rösträtt vid europa- ningsstaten alla upplysningar

 parlamentsval i bosättnings- som är nödvändiga för genom-

 staten enligt detta direktiv, förandet av denna artikel.

 Artikel 8

6. valbar person: en unionsmed-

 borgare som i bosättnings- 1. Väljare kan utöva sin röst-

 staten är valbar till rätt i bosättningsstaten, om de

 Europaparlamentet enligt har anmält att de vill göra det.

 detta direktiv,

 2. Om röstning är en skyldighet

7. röstlängd: antingen ett i bosättningsstaten, skall den

 sådant officiellt register som gjort en sådan anmälan vara

 över alla röstberättigade i skyldig att rösta.

 en valkrets eller ett område

 som en behörig myndighet

 upprättar och håller

 aktuellt enligt bosättnings-

 statens vallagstiftning,

 eller folkbokföringen, om

 den innehåller uppgifter om

 rösträtt,

8. referensdag: den eller de

 dagar då unionsmedborgare UTÖVANDE AV RÖSTRÄTTEN OCH

 enligt bosättningsstatens RÄTTEN ATT KANDIDERA

 lagstiftning skall uppfylla

 villkoren för rösträtt och

 valbarhet i den staten, Artikel 9

9. försäkran: en försäkran som 1. Medlemsstaterna skall vidta

 avges under straffansvar de åtgärder som behövs för att

 enligt nationell rätt. väljare, som anmäler att de

 önskar det, skall bli upptagna i

[1]EGT nr L 278, 8.10.1976, s. 5. röstlängden i tillräckligt god

 tid före valet.

 Artikel 3

Den som på referensdagen 2. För att en väljare skall bli

 upptagen i röstlängden skall

a) är unionsmedborgare enligt samma krav på bevis gälla som

 artikel 8.1 andra stycket i för statens egna medborgare.

 fördraget, Väljaren skall dessutom i en

 skriftlig försäkran ange

b) inte är medborgare i bosätt-

 ningsstaten men som uppfyller a) sin nationalitet och sin

 de villkor för rösträtt och adress i bosättningsstatens

 valbarhet som enligt den valterritorium,

 statens lagstiftning gäller

 för de egna medborgarna b) i fall då det har betydelse,

 den valkrets eller det område

 i hemstaten där väljaren

skall i bosättningsstaten ha senast var upptagen i en

rösträtt vid europaparlamentsval röstlängd,

och vara valbar till Europa-

parlamentet om han eller hon c) att rösträtten kommer att

inte har förlorat sin rätt utövas endast i bosättnings-

enligt artikel 6 eller 7. staten.

I fall då medborgare i bosätt- 3. Bosättningsstaten får kräva

ningsstaten måste ha varit med- att väljaren dessutom

borgare under en viss tid för

att vara valbara, skall unions- a) i sin försäkran enligt punkt

medborgare anses uppfylla detta 2 anger att rösträtten i hem-

krav, om de varit medborgare i staten inte har gått förlorad,

en medlemsstat under den tiden.

 b) visar upp en giltig

 identitetshandling, och

 Artikel 4

 c) anger vilken dag han eller

1. Väljare skall utöva sin röst- hon bosatte sig i den staten

rätt antingen i bosättnings- eller i någon annan

staten eller i hemstaten. Ingen medlemsstat.

får rösta mer än en gång vid

samma val.

 4. Väljaren skall stå kvar i

2. Ingen får kandidera i mer än röstlängden på samma villkor som

en medlemsstat vid samma val. statens egna medborgare tills

 han eller hon stryks från den på

 Artikel 5 egen begäran eller därför att

 villkoren för rösträtt inte

I fall då medborgare i längre är uppfyllda.

bosättningsstaten måste ha varit

bosatta i den statens val-

territorium under en viss tid Artikel 10

för att få rösta eller för att

vara valbara, skall unionsmed- 1. När en valbar person vill

borgare anses uppfylla det vill- kandidera till Europaparlamentet

koret, om de varit bosatta i en skall samma krav på bevis om

annan medlemsstat under den valbarheten gälla som för

tiden. Denna bestämmelse skall landets egna medborgare. Den

inte hindra att det ställs sär- valbara personen skall dessutom

skilda krav på bosättningens i en försäkran ange

varaktighet för vissa valkretsar

eller områden. a) sin nationalitet och sin

 adress i bosättningsstatens

 valterritorium,

 b) att han eller hon inte

 Artikel 6 kandiderar vid europaparlaments-

 val i någon annan medlemsstat,

1. Unionsmedborgare som bor i en c) i fall då det har betydelse:

medlemsstat utan att vara med- den valkrets eller det område i

borgare där och som genom ett hemstaten där han eller hon

straffrättsligt eller civil- senast var upptagen i en

rättsligt beslut har förlorat röstlängd,

sin valberhet enligt bosätt- 2. Vidare skall begäran att få

ningsstatens eller hemstatens kandidera vara åtföljd av ett

lagstiftning, skall inte vara intyg från de behöriga

valbara till Europaparlamentet. myndigheterna i hemstaten att

 valbarheten inte har gått

 förlorad där eller att denna

2. En unionsmedborgare, som i diskvalifikationsgrund inte är

bosättningsstaten vill kandidera för handen såvitt myndigheterna

till Europaparlamentet men som vet.

inte kan visa upp det intyg som

anges i artikel 10.2, skall 3. Bosättningsstaten får

vägras att kandidera. dessutom kräva att en giltig

 identitetshandling visas upp.

 Den får också kräva besked om

 vilken dag personen blev

 medborgare i en medlemsstat.

 Artikel 11

1. Bosättningsstaten skall lämna

den som begärt att bli upptagen

i röstlängden eller som begärt

att få kandidera en under-

rättelse om de åtgärder som vid-

tas eller det beslut som fattas

med anledning av begäran.

2. Den som vägras att bli upp-

tagen i röstlängden eller att få

kandidera skall ha samma rätt

till överprövning som lagstift-

ningen i bosättningsstaten ger

de egna medborgarna.

 Artikel 12

Bosättningsstaten skall i god

tid och på lämpligt sätt under-

rätta väljare och valbara per-

soner om villkor och närmare

bestämmelser för utövande av

rösträtten och rätten att

kandidera.

 Artikel 13

Medlemsstaterna skall utbyta den

information som är nödvändig för

genomförandet av artikel 4. För

detta ändamål skall bosättnings-

staten, på grundval av den för-

klaring som avses i artiklarna 9

och 10, i tillräckligt god tid

före valet förse hemstaten med

information om medborgare i

denna som finns upptagna i röst-

längden eller som kandiderar.

Hemstaten skall, i enlighet med

sin nationella lagstiftning,

vidta lämpliga åtgärder för att

säkerställa att dess medborgare

inte röstar mer än en gång eller

kandiderar i mer än en medlems-

stat.

 KAPITEL III c) I medlemsstater där inga sär-

 skilda röstlängder upprättas

 UNDANTAG OCH utan i stället folkbok-

 ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER föringen innehåller uppgifter

 om rösträtt och där röstning

 Artikel 14 inte är en skyldighet, kan

 denna ordning även tillämpas

1. Om antalet unionsmedborgare på väljare som finns upptagna

som uppfyller ålderskravet för i folkbokföringen och som,

rösträtt och som bor i en med- efter det att de individuellt

lemsstat utan att vara med- har underlättats om sina

borgare där den 1 januari 1993 rättigheter, inte har anmält

utgör mer än 20 % av det totala att de vill utöva sin röst-

antalet unionsmedborgare som rätt i hemstaten. De först-

uppfyller ålderskravet för röst- nämnda medlemsstaterna skall

rätt och som är bosatta i med- till hemstaten sända över den

lemsstaten, får staten, trots handling som visar den av

vad som föreskrivs i artikel 3, dessa väljare uttryckta av-

9 och 10 bestämma sikten att rösta i bosätt-

a) att endast den får rösta som ningsstaten.

 har varit bosatt i medlems- d) Medlemsstater om genom lag-

 staten under en minsta tid reglerar det interna för-

 vilken inte får överstiga fem farandet för nominering av

 år, kandidater för politiska

b) att endast den skall vara partier och grupper, kan

 valbar som har varit bosatt i föreskriva att sådana för-

 medlemsstaten under en minsta faranden som i enlighet med

 tid vilken inte får överstiga den lagstiftning inleddes

 tio år. före den 1 februari 1994 och

Dessa bestämmelser skall inte de beslut som fattas i sam-

påverka tillämpningen av de band med detta skall förbli

åtgärder i fråga om listor över giltiga.

kandidater som en medlemsstat

kan vidta och som tar sikte på

att främja integrationen av

sådana unionsmedborgare som inte

är medborgare i medlemsstaten.

Unionsmedborgare, som har bosatt

sig utanför hemstaten och som

därför eller på grund av bosätt-

ningens varaktighet inte är

röstberättigade eller valbara

där, skall inte omfattas av

sådana krav på en viss tids

bosättning som avses i första

stycket.

2. Om det i en medlemsstats lag-

stiftning den 1 februari 1994

föreskrivs att medborgare i en

annan medlemsstat som är

bosatta i den förstnämnda

medlemsstaten har rösträtt vid

val till det nationella

parlamentet och därför på samma

villkor som medlemsstatens

egna väljare kan upptas på

röstlängden, behöver den först-

nämnda medlemsstaten, trots vad

som föreskrivs i detta direktiv,

inte tillämpa artikel 6-13 på

dessa medborgare.

3. Senast den 31 december 1997

och därefter 18 månader före

varje europaparlamentsval skall

kommissionen till Europaparla-

mentet och rådet överlämna en

rapport i vilken den kontrolle-

rar om undantag för den berörda

medlemsstaten i enlighet med

artikel 8b.2 i Romfördraget

fortfarande är motiverat samt

föreslår att nödvändiga anpass-

ningar görs. Medlemsstater som

utnyttjar möjligheten till

undantag enligt punkt 1 skall

till kommissionen lämna alla

nödvändiga upplysningar om

bakgrunden.

Artikel 15

Följande särskilda bestämmelser

skall gälla för det fjärde

direkta europaparlamentsvalet:

a) Unionsmedborgare som den 15

 februari 1994 redan har röst-

 rätt i bosättningsstaten och

 som finns upptagna i röst-

 längden i denna stat behöver

 inte uppfylla formaliteterna

 i artikel 9.

b) De medlemsstater där röst-

 längderna har färdigställts

 före den 15 februari 1994

 skall vidta de åtgärder som

 behövs för att väljare som

 vill utöva sin rösträtt där

 skall bli upptagna i röst-

 längden i tillräckligt god

 tid före valet

 KAPITEL IV

 SLUTBESTÄMMELSER

 Artikel 16

 När en medlemsstat antar dessa

Senast den 31 december 1995 bestämmelser skall de innehålla

skall kommissionen till Europa- en hänvisning till detta direk-

parlamentet och rådet överlämna tiv eller åtföljas av en sådan

överlämna en rapport om till- hänvisning när de offentlig-

lämpningen av detta direktiv vid görs. Närmare föreskrifter om

europaparlamentsvalet i juni hur hänvisningen skall göras

1994. På grundval av denna skall varje medlemsstat själv

rapport kan rådet genom ett utfärda.

enhälligt beslut som fattas på

förslag från kommissionen och

efter samråd med Europaparla- Artikel 18

mentet anta bestämmelser om

ändring av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft

 samma dag som det offentliggörs

 i Europeiska gemenskapernas

 officiella tidning.

 Artikel 17

Medlemsstaterna skall anta de Artikel 19

lagar och andra författningar

som är nödvändiga för att följa Detta direktiv riktar sig till

detta direktiv senast den 1 medlemsstaterna.

februari 1994. De skall genast

underrätta kommissionen om detta. Utfärdat i Bryssel den 6

 december 1993.

 På rådets vägnar

 W. CLAES

 Ordförande

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 februari 1995

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Heckscher

Regeringen beslutar proposition 1994/95:154 Val till Europaparlamentet m.m..