Regeringens proposition

1993/94:209

Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen

Prop.

1993/94:209

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 1994

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Börje[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Arbetsmarknadsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att det som ett andra steg i förverkligandet av en

allmän arbetslöshetsförsäkring införs en inkomstrelaterad ersättning

(dagpenning) i det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS). Dagpenningen i KAS skall

lämnas med samma belopp och på samma grunder som gäller för dagpenningen i

arbetslöshetsförsäkringen. En arbetslös medlem i en arbetslöshetskassa får

dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen medan övriga arbetslösa får dagpenning

från KAS, om avgifts- och arbetsvillkor är uppfyllda. Ett grundbelopp skall

finnas i KAS och lämnas enligt i huvudsak samma regler som gäller för det

nuvarande stödbeloppet. Dagpenningen i KAS skall fr.o.m. den 1 juli 1994 vara

högst 564 kr per dag och lägst 245 kr. Grundbeloppet skall vara 245 kr.

 För att få dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS skall den

arbetslöse uppfylla ett avgiftsvillkor och ett arbetsvillkor. Avgiftsvillkoret

innebär att den arbetssökande skall ha betalat avgift enligt lagen (1993:1441)

om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet eller är

skyldig att betala skatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt under tolv

månader inom en 24-månadersperiod.

 Arbetsvillkoret, som skall vara lika i både arbetslöshetsförsäkringen och KAS,

innebär att sökanden skall ha förvärvsarbetat minst 75 timmar per månad under

minst fem månader inom en ramtid på tolv månader. Ett alternativt arbetsvillkor

införs som innebär att förvärvsarbete skall ha utförts minst 65 timmar per månad

under minst tio månader inom ramtiden på tolv månader.

 Den första perioden med dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS

lämnas om sökanden har uppfyllt arbetsvillkoret genom förvärvsarbete (allmänt

arbetsvillkor), vari inte får räknas in tid då sökanden har deltagit i t.ex.

arbetsmarknadsutbildning, ungdomspraktik och arbetslivsutveckling (ALU) s.k.

jämställd tid. En andra ersättningsperiod om i normalfallet 300 dagar får

beviljas även om arbetsvillkoret innehåller s.k. jämställd tid (särskilt

arbetsvillkor). För ersättning därefter måste ett allmänt arbetsvillkor ånyo

uppfyllas. Om den arbetslöse inte kan få arbete efter den andra ersättnings-

perioden bör han eller hon erbjudas särskilda insatser som kan ha inslag av

utbildning, praktik eller rehabilitering. Den närmare utformningen av dessa

insatser skall utredas.

 Ersättningen till den arbetslöse skall bestämmas utifrån den arbetstid och

dagsförtjänst som var normal för henne eller honom under den tid med vilken det

senaste arbetsvillkoret har fullgjorts.

 Ersättningsperioderna för dagpenning i KAS skall vara desamma som gäller för

dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen. Det innebär att för den som inte har

fyllt 55 år är ersättningsperioden för dagpenning i KAS längst 300 dagar. För

den som har fyllt 55 år är ersättningsperioden längst 450 dagar.

 Förslagen föranleder omfattande ändringar i lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd och lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring.

Följdändringar föreslås i lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling och

studiestödslagen (1973:349).

 De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 juli 1994. Omfattande

övergångsbestämmelser föreslås för att möjliggöra en mjuk övergång till de nya

reglerna.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 5

2 Lagtext.................................. 6

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd................... 6

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring.............. 39

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1331) om arbetslivs-

 utveckling........................... 59

 2.4 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349) 60

3 Ärendet och dess beredning............... 61

4 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen 62

5 Grundbelopp och dagpenning i KAS......... 73

6 Förmånsrättsberättigade till KAS......... 76

7 Avgiftsvillkoret......................... 78

8 Arbetsvillkoren.......................... 81

9 Normalarbetstiden och dagsförtjänsten.... 88

10 Ersättningsperioderna.................... 93

11 Övergångsbestämmelser.................... 94

 11.1Allmänt.............................. 94

 11.2Avgiftsvillkoret..................... 96

 11.3Ersättningsperioderna................ 99

 11.4Arbetsvillkoren, normalarbetstiden och dagpenningen enligt

 ALF-lagen............................101

 11.5Normalarbetstid enligt KAS-lagen.....103

12 Uppgiftsskyldighet för arbetslöshetskassorna104

13 Kostnader m.m............................104

 13.1Utvecklingen av kontantstödens kostnader104

 13.2Kostnaderna för förslaget om en allmän arbetslöshetsförsäkring107

14 Redovisning av vissa uppdrag till AMS....109

15 Internationella överenskommelser.........110

16 Kommentarer till lagförslagen............110

 16.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd...................110

 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslös-

 hetsförsäkring ......................136

 16.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1331) om arbetslivs-

 utveckling...........................145

 16.4Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349)145

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars

1994..........................................146

Rättsdatablad.................................147

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd,

 2. lag om ändring i lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring,

 3. lag om ändring i lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling,

 4. lag om ändring i studiestödslagen (1973:349).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1973:371) om kontant arbets-

marknadsstöd[1]

 dels att 16, 26, 30 a, 30 b, 38 och 39 skall upphöra att gälla,

 dels att rubrikerna närmast före 4, 11, 18, 25 och 26 skall utgå,

 dels att 18 skall betecknas 17 ,

 dels att 1, 3, 4, 6-9, 11-14, 15, nya 17, 24, 25, 27, 28-30, 31, 32, 33, 34,

35 och 37 samt rubrikerna närmast före 6 och 13 skall ha följande lydelse,

 dels att rubrikerna närmast före 26, 30 och 30 a skall sättas närmast före

28, 32 respektive 33 ,

 dels att det i lagen skall införas 23 nya paragrafer, 10, 10 a, 14 a, 20,

20 a, 21, 21 a, 22, 23, 27 a-i, 31 a och 33 a-d samt närmast före 1, 7, 8,

14, nya 17, 21, 22, 27 a, 27 d, 27 g och 28 nya rubriker av följande lydelse.

 Allmänna villkor

1 [2]

 Kontant Kontant

arbetsmarknadsstöd utges arbetsmarknadsstöd vid

enligt denna lag vid arbetslöshet lämnas enligt

arbetslöshet till vad som följer av denna

 1. den som icke är lag med ett per dag

försäkrad enligt lagen beräknat belopp i form av

(1973:370) om arbets- dagpenning eller ett

löshetsförsäkring, grundbelopp. Den som är

 2. försäkrad enligt försäkrad enligt lagen

nämnda lag som efter (1973:370) om arbets-

inträdet i en arbetslös- löshetsförsäkring har inte

hetskassa ännu ej rätt till stöd i andra

uppfyllt med- fall än som sägs i andra

lemsvillkoret enligt stycket.

lagen,

 3. försäkrad enligt

nämnda lag som ej har

rätt till ersättning

enligt lagen på grund av

att ersättningsperiod Kontant

gått till ända sedan han arbetsmarknadsstöd i form

uppnått 60 års ålder. av ett grundbelopp lämnas

 även till en försäkrad

 enligt den lagen som

 inte har rätt till ersätt-

 ning från en arbetslös-

 hetskassa på grund av att

 1. avgiftsvillkoret

 enligt 9 lagen inte är

 uppfyllt, eller

 2. en ersättningsperiod

 har gått till ända sedan

 hon eller han har fyllt

 60 år utan att något nytt-

 arbetsvillkor som är

 kvalificerande för en ny

 ersättningsperiod har

 uppfyllts.

 Rätten till kontant

 arbetsmarknadsstöd upphör

 vid utgången av månaden

 före den under vilken den

 arbetslöse fyller 65 år. I

 fråga om stöd i form av

 ett grundbelopp upphör

 rätten dessutom när den

 arbetslöse före den tid-

 punkten börjar uppbära hel

 ålderspension, hel

 förtidspension eller helt

 sjukbidrag enligt lagen

 (1962:381) om allmän

 försäkring.

3

 Kontant Kontant

arbetsmarknadsstöd utgår arbetsmarknadsstöd lämnas

till den som uppfyller endast till den som upp-

föreskrivna fyller

ersättningsvillkor i ersättningsvillkoren i

Sverige. Sverige, om inte annat

 följer av

 1. lagen (1992:1776) om

 samordning av systemen

 för social trygghet när

 personer flyttar inom

 Europeiska ekonomiska

 samarbetsområdet (EES),

 eller

 2. överenskommelse som

 regeringen har träffat

 med någon annan stat om

 andra villkor för rätt att

 få ersättning.

4 [3]

 Kontant Kontant

arbetsmarknadsstöd vid arbetsmarknadsstöd

arbetslöshet tillkommer tillkommer den som

den som

 1. har fyllt 20 år, 1. är arbetsför och i

 2. är arbetsför och i övrigt oförhindrad att åta

övrigt oförhindrad att sig arbete för en

åtaga sig arbete för arbetsgivares räkning

arbetsgivares räkning minst 3 timmar varje

minst tre timmar varje arbetsdag och i

arbetsdag och i genomsnitt minst 17

genomsnitt minst 17 timmar i veckan,

timmar i veckan, 2. är beredd att anta

 3. är beredd att antaga erbjudet lämpligt arbete

erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken hon

under tid för vilken han eller han inte har anmält

icke anmält hinder som hinder som kan godtas,

kan godtagas, 3. är anmäld som

 4. är anmäld som arbetssökande hos den

arbetssökande hos den offentliga arbetsförmed-

offentliga arbetsförmed- lingen i den ordning som

lingen i den ordning föreskrivs av regeringen

som Arbets- eller den myndighet som

marknadsstyrelsen regeringen bestämmer, och

föreskriver, 4. inte kan få lämpligt

 arbete.

 5. icke kan erhålla Stöd i form av ett

lämpligt arbete. grundbelopp lämnas endast

 Ersättning enligt denna till den som har fyllt

lag lämnas inte till den 20 år.

som deltar i utbildning

om det inte finns sär-

skilda skäl. Närmare

föreskrifter om

tillämpningen av denna

bestämmelse meddelas av Ersättning enligt denna

regeringen eller den lag lämnas inte till den

myndighet som regering- som deltar i utbildning

en bestämmer. om det inte finns sär-

 Som företagare enligt skilda skäl. Närmare

denna lag anses den som föreskrifter om

äger eller är delägare - tillämpningen av denna

direkt eller indirekt - bestämmelse meddelas av

i näringsverksamhet som regeringen eller den

han är personligt myndighet som regeringen

verksam i och som han bestämmer.

har ett väsentligt

inflytande över.

Företagare anses

arbetslös, när hans Som företagare enligt

personliga verksamhet i denna lag anses den som

rörelsen har upphört äger eller är delägare -

annat än tillfälligt, om direkt eller indirekt -

icke Arbetsmark- i näringsverksamhet som

nadsstyrelsen av hon eller han är

särskilda skäl föreskriverpersonligt verksam i och

annat. som hon eller han har

 ett väsentligt inflytande

 över.

 En företagare skall

 anses vara arbetslös, när

 hennes eller hans

 personliga verksamhet i

 rörelsen har upphört annat

 än tillfälligt.Om det finns särskilda

 skäl, får regeringen eller

 den myndighet som

 regeringen bestämmer före-

 skriva att en företagare

 skall anses vara

 arbetslös även i andra

 fall än som sägs i femte

 stycket.

Arbetsvillkor m.m. Dagar med ersättning

 6 [4]

 Rätt till kontant Under en kalendervecka

arbetsmarknadsstöd får summan av antalet

föreligger, om den ar- ersatta och arbetade

betslöse under en ramtid dagar samt karensdagar

av tolv månader och avstängningsdagar

omedelbart före arbets- uppgå till högst 5.

löshetens inträde utfört

förvärvsarbete i minst

fem månader (ar-

betsvillkor). Härvid tas

hänsyn endast till månad Kontant

då förvärvsarbete utförtsarbetsmarknadsstöd får

minst 75 timmar. inte lämnas för lördag

 Tid då förvärvsarbete hareller söndag, om inte

utförts får icke räknas regeringen eller den

mer än en gång för myndighet som regeringen

uppfyllande av bestämmer medger

arbetsvillkoret. undantag.

 Stöd får inte lämnas för

 tid under vilken sökanden

 får föräldrapenningförmån

 enligt lagen (1962:381)

 om allmän försäkring.

 Karenstid

7 [5]

 Med tid under vilken Kontant

sökanden enligt 6 skallarbetsmarknadsstöd får

ha utfört förvärvsarbete inte lämnas förrän den

jämställs tid då sökandensökande under en

 1. i enskilt hem vårdat sammanhängande tid av 12

åldring eller månader varit arbetslös 5

handikappad i sådan ut- dagar (karensvillkor). I

sträckning att sökanden karenstiden räknas in

varit förhindrad att stå endast de dagar för vilka

till arbetsmarknadens stöd skulle ha lämnats, om

förfogande, karenstiden hade gått

 2. deltagit i och, om till ända.

inte särskilda skäl

hindrat det, fullföljt

ar-

betsmarknadsutbildning

eller yrkesinriktad

rehabilitering för

vilken statligt

utbildningsbidrag

utgått,

 3. fullgjort värnplikt

eller åtnjutit

föräldrapenningförmån

enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring, i

båda fallen dock till-

sammans högst två månader,Om tid under vilken

 4. haft semester, ersättning har lämnats

eller enligt lagen (1973:370)

 5. eljest varit ledig om arbetslöshetsförsäkring

av annan anledning än skall räknas in i en

sjukdom, värnplikts- ersättningsperiod enligt

tjänstgöring eller barns 14 andra stycket, skall

födelse med helt eller karensvillkoret anses

delvis bibehållen lön. vara uppfyllt.

 För den som regelbundet

 utför deltidsarbete under

 tid då hon eller han i

 övrigt är arbetslös får, om

 det finns särskilda skäl,

 regeringen eller den

 myndighet som rege-

 ringen bestämmer

 föreskriva om karenstid

 utöver vad som följer av

 första stycket.

 En sökande som sägs i 1

 andra stycket 2 behöver

 inte uppfylla karen-

 svillkoret. Detsamma

 gäller den som har rätt

 till ersättning enligt

 27 b eller är anvisad

 verksamhet för arbets-

 livsutveckling enligt

 föreskrifter som har med-

 delats av regeringen.

 Bestämmelser om dagpen-

 ning

 Avgifts- och

 arbetsvillkor

8 [6]

 Vid bestämmande av Dagpenning lämnas under

ramtid enligt 6 räknas en ersättningsperiod

inte tid då sökanden enligt 14 till den som

varit hindrad att uppfyller

arbeta på grund av karensvillkoret enligt

 1. styrkt sjukdom, 7 , avgiftsvillkoret

 2. heltidsutbildning enligt 9 och något

som den sökande har allmänt arbetsvillkor

avslutat efter fyllda enligt 10 .

25 år eller som har

föregåtts av

sammanhängande

förvärvsarbete på heltid i

minst fem månader,

 3. nykterhetsvård på

anstalt,

 4. frihetsberövande på

kriminalvårdens område,

 5. vård av eget barn

eller adoptivbarn som

inte har fyllt två år,

 6. beslut enligt

smittskyddslagen

(1988:1472) eller Av 11 framgår att rätt

livsmedelslagen till dagpenning under en

(1971:511) eller ersättningsperiod i vissa

föreskrifter som har fall finns också för den

meddelats med stöd av som inte uppfyller något

sistnämnda lag. allmänt arbetsvillkor men

 Detsamma gäller tid då som uppfyller det

sökanden har åtnjutit särskilda arbetsvillkoret

föräldrapenningförmån enligt 10 a .

enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring eller

varit hindrad att

arbeta på grund av

 1. En sökande som har

värnpliktstjänstgöring, påbörjat en ersätt-

 2. ningsperiod enligt lagen

arbetsmarknadsutbildning,(1973:370) om

 3. yrkesinriktad arbetslöshetsförsäkring,

rehabilitering, skall anses ha uppfyllt

 i den mån sådan tid inteavgiftsvillkoret och

enligt 7 jämställs med något allmänt

tid under vilken arbetsvillkor eller det

förvärvsarbete har särskilda arbetsvillkoret

utförts. när hon eller han begär

 Den tid som inte räknas dagpenning under samma

in i ramtiden får dock ersättningsperiod.

inte överstiga två år.

9 [7]

 Den som i minst 90 Dagpenning lämnas endast

kalenderdagar under en till en sökande som under

ramtid av tio månader i 12 kalendermånader under

anslutning till att han en ramtid av 24 månader

avslutat utbildning på omedelbart före arbets-

heltid som omfattar löshetens inträde har haft

minst ett läsår och som förvärvsinkomster för vilka

berättigar till hon eller han är skyldig

studiesocialt stöd stått att betala avgift enligt

till arbetsmarknadens lagen (1993:1441) om

förfogande som allmän avgift för

arbetssökande genom den finansiering av kontant-

offentliga förmåner vid arbetslöshet

arbetsförmedlingen eller eller är skyldig att

förvärvsarbetat är betala sjömansskatt

berättigad till kontant enligt lagen (1958:295)

arbetsmarknadsstöd utan om sjömansskatt (av-

att ha uppfyllt giftsvillkor).

arbetsvillkoret. Vid Skyldigheten skall

bestämmande av ramtid bedömas efter vad som är

inräknas inte tid då känt vid den tidpunkt då

sökanden har varit rätten till en ersätt-

hindrad att stå till ningsperiod prövas. Hänsyn

arbetsmarknadens skall dock inte tas till

förfogande på grund av skyldighet att betala

sjukdom, sjömansskatt för tid före år

värnpliktstjänstgöring, 1994.

havandeskap eller vård

av eget barn eller Den som inte har varit

adoptivbarn som inte försäkrad enligt lagen

har fyllt två år. (1973:370) om arbets-

 Arbetslös som avses i löshetsförsäkring eller som

1 3 skall vid inte tidigare har fått

tillämpning av första dagpenning enligt denna

stycket anses ha lag skall dessutom ha

fullgjort arbets- utfört sådant förvärvsarbete

villkoret. som avses i 10 i minst

 75 timmar under var och

 en av minst 5 av de 12

 månader som beaktas

 enligt första stycket.

 10

 Om inte något annat

 följer av 10 a och 11 får

 dagpenning lämnas endast

 till den som under en

 ramtid av 12 månader ome-

 delbart före arbetslös-

 hetens inträde har utfört

 förvärvsarbete i minst

 1. 5 månader, varvid

 hänsyn tas endast till

 månad då förvärvsarbete har

 utförts i minst 75 timmar

 eller, om sökanden inte

 uppfyller detta villkor,

 2. 10 månader, varvid

 hänsyn tas endast till

 månad då förvärvsarbete har

 utförts i minst 65 timmar

 (allmänt arbetsvillkor).

 Med tid då förvärvsarbete

 har utförts likställs

 1. uppsägningstid, även

 om arbetstagaren inte

 behöver stå till

 arbetsgivarens för-

 fogande,

 2. semester, och

 3. annan tid då den

 arbetslöse av något annat

 skäl än sjukdom,

 värnpliktstjänstgöring

 eller barns födelse har

 varit ledig med helt

 eller delvis bibehållen

 lön.

 Med förvärvsarbete avses

 inte beredskapsarbete

 enligt förordningen

 (1987:411) om bered-

 skapsarbete.

 10 a

 I den omfattning som

 följer av 11 får

 dagpenning lämnas också

 till den som inte

 uppfyller något allmänt

 arbetsvillkor men som

 uppfyller

 arbetsvillkoret enligt

 denna paragraf

 (s ä r s k i l t a r -

 b e t s v i l l k o r).

 Vid bedömningen av om en

 sökande har uppfyllt det

 särskilda arbetsvillkoret

 gäller vad som sägs i 10 ,

 dock att med tid då för-

 värvsarbete har utförts

 skall jämställas också tid

 då sökanden

 1. har utfört

 beredskapsarbete enligt

 förordningen (1987:411)

 om beredskapsarbete,

 2. i enskilt hem har

 vårdat åldring eller

 handikappad i sådan ut-

 sträckning att hon eller

 han har varit förhindrad

 att stå till arbets-

 marknadens förfogande,

 3. har deltagit i och,

 om inte särskilda skäl har

 hindrat det, fullföljt

 sådan arbetsmark-

 nadsutbildning eller

 yrkesinriktad

 rehabilitering för vilken

 statligt

 utbildningsbidrag har

 lämnats, eller

 4. har fullgjort

 värnplikt eller har fått

 föräldrapenningförmån enligt

 lagen (1962:381) om

 allmän försäkring, i båda

 fallen dock tillsammans

 högst två månader.

11 [8]

 Kontant Till en sökande som

arbetsmarknadsstöd lämnasuppfyller det särskilda

i form av ett per dag arbetsvillkoret men inte

beräknat belopp. Under något allmänt arbets-

en kalendervecka får villkor får dagpenning

summan av antalet lämnas endast om hon

ersatta och arbetade eller han

dagar samt karens- och 1. tidigare har fått

avstängningsdagar uppgå ersättning med dagpenning

till högst fem. enligt denna lag eller

 ersättning enligt lagen

 (1973:370) om arbetslös-

 hetsförsäkring, och

 2. under den närmast

 föregående

 ersättningsperioden har

 fått dagpenning till

 vilken hon eller han har

 kvalificerat sig genom

 att uppfylla något allmänt

 arbetsvillkor enligt

 denna lag eller enligt

 lagen (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring.

12 [9]

 Kontant Tid som har

arbetsmarknadsstöd får, tillgodoräknats för att

om inte uppfylla ett arbetsvill-

arbetsmarknadsstyrelsen kor för dagpenning enligt

medger undantag, ej denna lag eller enligt

utges för lördag eller lagen (1973:370) om

söndag. arbetslöshetsförsäkring får

 inte tillgodoräknas för

 att uppfylla ett nytt

 arbetsvillkor. Tid som

 har tillgodoräknats för

 att uppfylla ett

 arbetsvillkor för

 grundbelopp enligt denna

 lag får däremot

 tillgodoräknas också för

 att uppfylla ett

 Stöd får ej utges för tidarbetsvillkor för dagpen-

under vilken stödtagaren ning.

uppbär föräldrapenning

enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

Karenstid och

ersättningstidens längd

 Överhoppningsbar tid

 13 [10]

 Dagpenning får inte När ramtid enligt 9 -

lämnas förrän den sökande10 a skall bestämmas rä-

under en sammanhängande knas inte tid då sökanden

tid av tolv månader har varit hindrad att

varit arbetslös fem arbeta på grund av

dagar (karensvillkor). 1. styrkt sjukdom,

I karenstiden räknas in 2. heltidsutbildning

endast de dagar för som den sökande har

vilka stöd skulle ha avslutat efter fyllda 25

lämnats, om karenstiden år eller som har föregåtts

gått till ända. av sammanhängande

 förvärvsarbete på heltid i

 minst fem månader,

 3. tvångsvård enligt

 lagen (1988:870) om vård

 av missbrukare i vissa

 fall,

 4. frihetsberövande på

 kriminalvårdens område,

 5. vård av eget barn

 eller av adoptivbarn som

 inte har fyllt två år,

 eller

 6. beslut enligt

 smittskyddslagen

 (1988:1472) eller

 Sökande som avses i 1 livsmedelslagen

3 behöver inte uppfylla (1971:511) eller

karensvillkoret. föreskrifter som har

Detsamma gäller dem som meddelats med stöd av

är ersättningsberättigadelivsmedelslagen.

enligt 9 eller är Detsamma gäller tid då

anvisade verksamhet för sökanden har varit

arbetslivsutveckling i hindrad att uppfylla

enlighet med något arbetsvillkor på

föreskrifter som har grund av ett skäl som sägs

meddelats av i 10 a 1 - 4.

regeringen.

 Vad som sägs i andra

 stycket gäller inte om

 sökanden enligt 10 a och

 11 får tillgodoräkna sig

 tiden för att uppfylla

 det särskilda arbets-

 villkoret.

 Ersättningsperioden

 14 [11]

 Kontant Dagpenning lämnas under

arbetsmarknadsstöd utgår längst 300 dagar

under längst 150 dagar (ersättningsperioden), om

(ersättningsperioden), inte annat följer av

om inte annat följer av 14 a 2 eller 24 . Har

andra stycket eller av sökanden kvalificerat sig

15 sista stycket. Har för ersättning genom att

stödtagaren uppnått 55 årsuppfylla något allmänt

ålder innan arbetsvillkor enligt 10

ersättningsperioden gått och fyller hon eller han

till ända, är perioden i 55 år innan ersättnings-

stället 300 dagar. Sedan perioden har gått till

stödtagaren uppnått 60 årsända, är perioden i stället

ålder, är 450 dagar. Om det finns

ersättningsperioden 450 synnerliga skäl, får

dagar. regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer efter ansökan

 förlänga ersättningsperio-

 den enligt detta stycke,

 dock längst till utgången

 I ersättningsperioden av år 1996.

inräknas inte dagar, I ersättningsperioden

under vilka stödtagaren räknas in ersättningstid

har anvisats verksamhet enligt lagen (1973:370)

för arbetslivsutveckling om arbetslöshetsförsäkring.

i enlighet med

föreskrifter som har

meddelats av

regeringen.

 Rätten till kontant

arbetsmarknadsstöd upphör

vid utgången av månaden

före den under vilken

den arbetslöse fyller 65

år eller när han

dessförinnan börjar upp-

bära hel ålderspension,

hel förtidspension eller

helt sjukbidrag enligt

lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

 14 a

 I ersättningsperioden

 räknas inte in

 1. karenstid, eller

 2. dagar, under vilka

 sökanden har anvisats

 verksamhet för ar-

 betslivsutveckling

 enligt föreskrifter som

 har meddelats av rege-

 ringen.

15 [12]

 Om arbetslöshet upphör Om arbetslöshet upphör

innan innan ersättningsperioden

ersättningsperioden gått har gått till ända, har

till ända, har sökanden rätt till dag-

stödtagaren, om inte penning under återstående

annat följer av 16 , rättantal dagar av perioden

till kontant vid ny arbetslöshet, även

arbetsmarknadsstöd under om hon eller han då inte

återstående antal dagar uppfyller avgifts- och

av perioden vid ny karensvillkoren eller

arbetslöshet, även om hanett arbetsvillkor. Vad

då inte uppfyller som nu har sagts gäller

arbets- och ka- dock inte om en

rensvillkoren. sammanhängande tid av 12

 månader, i vilken tid

 inte räknas in tid som

 avses i 13 , har

 förflutit sedan hon eller

 han senast fick

 Har ersättningsperioden ersättning.

gått till ända men har Har ersättningsperioden

stödtagaren inom en tid gått till ända men har

av tolv månader sökanden under perioden på

dessförinnan uppfyllt nytt uppfyllt avgifts-

arbetsvillkoret, lämnas villkoret och något

kontant allmänt arbetsvillkor

arbetsmarknadsstöd under eller, i den utsträckning

ytterligare en som framgår av 11 , det

ersättningsperiod. Därvidsärskilda

skall dock arbetsvillkoret, lämnas

karensvillkoret på nytt dagpenning under ytter-

uppfyllas. Den nya ligare en ersättnings-

ersättningsperioden period. Då skall dock ka-

räknas från inträdet av rensvillkoret på nytt

den arbetslöshet, då uppfyllas. Den nya

stödtagaren senast ersättningsperioden räknas

uppfyllde arbetsvillko- från inträdet av den

ret. arbetslöshet, då sökanden

 uppfyllde det arbets-

 villkor som ligger till

 grund för den nya-

 För den som regelbundet perioden.

utför deltidsarbete

under tid då han i övrigt

är arbetslös får, om det

finns särskilda skäl,

regeringen eller den

myndighet regeringen

bestämmer föreskriva om

begränsningar i

ersättningsrätten och om

karenstid utöver vad som

följer av denna lag.

 Dagpenningens storlek

Det kontanta

arbetsmarknadsstödets

storlek

 17 [13]

 Kontant Dagpenning lämnas högst

arbetsmarknadsstöd lämnasmed det belopp som

med det belopp som regeringen fastställer.

regeringen fastställer

om inte annat följer av Dagpenning lämnas lägst

denna lag. med ett belopp som

 Till den som söker motsvarar grundbeloppet,

deltidsarbete eller i om inte annat följer av

annat fall är arbetslös bestämmelserna om

under del av vecka utgår pensionsavdrag.

arbetsmarknadsstöd med

det antal ersätt-

ningsdagar per vecka

som föjer av en av

regeringen fastställd

omräkningstabell.

 20

 Dagpenning lämnas med 80

 procent av sökandens

 dagsförtjänst, om inte

 annat följer av 17 .

 Dagpenning till en

 sökande som har

 tillerkänts ålderspension

 i form av folkpension,

 allmän tilläggspension

 eller annan pension som

 betalas på grund av

 förvärvsarbete, lämnas med

 65 procent av hennes

 eller hans dagsförtjänst,

 med den begränsning som

 följer av 17 första

 stycket.

 Med dagsförtjänst avses

 1/5 av den veckoinkomst

 eller, i fråga om en

 sökande med månadslön, 1/22

 av den månadsinkomst, som

 hon eller han före

 arbetslöshetens inträde

 vanligen fick under ar-

 betstid som var normal

 för sökanden

 1. i arbete som ryms

 inom det arbetsvillkor

 som ligger till grund för

 den nya

 ersättningsperioden

 eller, om det finns

 särskilda skäl för det,

 2. i allt det arbete

 som har utförts under

 hela ramtiden.

 Med dagsförtjänst enligt

 andra stycket avses

 inkomster från sådant

 förvärvsarbete som sägs i

 10 .

 Trots bestämmelserna i

 första - tredje styckena

 skall, om inte annat

 följer av femte stycket,

 dagpenning till en

 sökande, som har

 kvalificerat sig för rätt

 till ersättning på grund

 av det särskilda

 arbetsvillkoret och där-

 vid har uppfyllt

 villkoret huvudsakligen

 genom beredskapsarbete,

 arbetsmarknadsutbildning

 eller yrkesinriktad

 rehabilitering för vilken

 statligt utbildningsbi-

 drag har lämnats eller

 genom deltagande i

 arbetslivsutveckling

 enligt 2 lagen

 (1992:1331) om

 arbetslivsutveckling,

 bestämmas till belopp som

 motsvarar inkomsten i

 beredskapsarbetet

 respektive utbild-

 ningsbidraget. Har

 sökanden varit berättigad

 till särskilt studielån

 enligt lagen (1993:719)

 om särskilt studielån för

 den som genomgår arbets-

 marknadsutbildning,

 skall dagpenningen dock

 bestämmas till ett belopp

 som motsvarar det högre

 utbildningsbidrag som

 sökanden skulle ha fått om

 hon eller han inte hade

 varit berättigad till lån

 enligt den lagen.

 Med undantag från

 bestämmelsen i fjärde

 stycket skall gälla, att

 dagpenningen inte får

 bestämmas till ett högre

 belopp än det som motsva-

 rar dagpenningen i den

 närmast föregående

 ersättningsperioden.

 Omprövning av den fast-

 ställda dagsförtjänsten

 under en pågående

 ersättningsperiod skall

 göras till sökandens förmån

 när hon eller han under

 ett sammanhängande upp-

 ehåll i ersättnings-

 perioden har uppfyllt nå-

 got allmänt arbetsvillkor

 enligt 10 .

 20 a

 Får en sökande med anled-

 ning av arbetslöshet

 fortlöpande ersättning av

 annat slag än ersättning

 enligt lagen (1973:370)

 om arbetslöshetsförsäkring

 eller enligt denna lag,

 skall dagpenning lämnas

 högst med ett belopp som

 motsvarar skillnaden

 mellan det högsta belopp

 som får lämnas enligt 20

 och ersättningen.

 Pensionsavdrag

 21

 Dagpenning som har

 fastställts enligt 20

 första stycket andra

 meningen skall sättas ned

 med 1/260 av

 ålderspensionen. Ersätt-

 ning som understiger 10

 kronor per dag betalas

 inte ut. Brutet krontal

 jämnas ut till närmaste

 högre krontal.

 21 a

 Vad som föreskrivs i 20

 första stycket andra

 meningen och i 21 skall

 inte gälla om regeringen

av särskilda skäl

föreskriver annat.

 Ersättning vid

arbetslöshet under en-

del av vecka

22

 Ersättning till den som

söker deltidsarbete

lämnas med det antal

dagpenningbelopp per

vecka som svarar mot

den arbetslöshet som

skall ersättas enligt en

av regeringen fastställd

omräkningstabell.

 Regeringen eller den

myndighet som rege-

ringen bestämmer får

utfärda föreskrifter för

beräkning av ersättning

vid deltidsarbete för

det fall att arbets-

tiden inte är bestämd i

ett visst antal timmar

per dag eller vecka.

23

 Är någon arbetslös under

en del av veckan i

andra fall än som avses

i 22 , lämnas ersättning

med det antal

dagpenningbelopp per

vecka som svarar mot

den arbetslöshet som

skall ersättas enligt

den tabell som avses i

22 första stycket.

 Vid beräkning av

arbetslöshet enligt

första stycket tas inte

hänsyn till bisyssla som

sökanden före

arbetslöshetens inträde

varaktigt har utfört vid

sidan av heltidsarbete,

om bisysslan inte

utvidgas under

arbetslösheten och inte

hindrar sökanden från att

anta erbjudet lämpligt

arbete.

24 [14]

 Uppbär en stödtagare För en sökande som

änke- eller regelbundet utför

änklingspension eller deltidsarbete under

annan ålderspension än veckor då hon eller han i

enligt lagen (1962:381) övrigt är arbetslös får, om

om allmän försäkring ellerdet finns särskilda skäl,

mindre än hel förmån av regeringen eller den

förtidspension, myndighet som regeringen

sjukbidrag eller bestämmer föreskriva om

ålderspension enligt begränsningar i

nämnda lag eller ersättningsrätten utöver

delpension enligt lagen vad som följer av denna

(1979:84) om lag.

delpensionsförsäkring,

nedsätts det kontanta

arbetsmarknadsstödet med

pensionsbeloppet. En

sådan nedsättning skall

inte göras med hänsyn

till omställningspension

eller särskild

efterlevandepension

enligt lagen om allmän

försäkring.

 Uppbär stödtagare

livränta från

försäkringsinrättning på

grund av yrkesskada

eller olycksfall, ned-

sättes stödet enligt

grunderna i första

stycket.

 Ersättning

understigande tio

kronor för dag utbetalas

ej. Brutet krontal

utjämnas till närmast

högre krontal.

25

 I fråga om arbetstagare Överstiger sökandens

som huvudsakligen är arbetsutbud per vecka

sysselsatta i yrke, den veckotid, under

inom vilket arbetslöshet vilken hon eller han

årligen regelbundet normalt har utfört arbete

förekommer, får närmast före arbetslös-

arbetsmarknadsstyrelsen, heten, räknas inte över-

om särskilda skäl skjutande tid med när er-

föreligger, begränsa sättningen fastställs. Från

rätten till kontant vad som nu har sagts får

arbetsmarknadsstöd. dock göras undantag, om

 sökanden har särskilda skäl

 för att utvidga

 arbetsutbudet.

27 [15]

 Är det sannolikt att Om särskilda skäl finns

arbete som avses i 26 får beslutas att en

skulle ha varat högst sökande som under en

fem dagar eller mer än kalendervecka i fyra

fem men högst tio dagar dagar utför arbete i sådan

eller mer än tio dagar, utsträckning att hel

utgör avstängningstiden dagpenning inte har

fem, tio respektive 20 kunnat lämnas för någon av

ersättningsdagar. I dagarna, inte heller

avstängningstiden in- skall ha rätt till

räknas endast dagar för dagpenning för den femte

vilka karenstid skulle dagen samt att

ha tillgodoräknats eller dagpenning inte får lämnas

kontant för dag för vilken sökanden

arbetsmarknadsstöd kan anses gottgjord

skulle ha lämnats, om genom semesterersättning.

avstängningen inte hade

skett, eller dagar

under vilka stödtagaren

har utfört förvärvsarbete.

Den totala avstängnings-

tiden får dock inte

överstiga 14, 28

respektive 56

kalenderdagar.

 Inträffar under

avstängningstiden

förhållande som avses i

26 , beräknas ny

avstängningstid i

enlighet med

bestämmelserna i första

stycket, om inte den

nya avstängningstiden

ryms inom den löpande

avstängningstiden.

 Är det uppenbart att

stödtagaren ej vill

antaga lämpligt arbete,

såsom då stödtagaren vid

upprepade tillfällen

antingen har avvisat

erbjudet sådant arbete

eller lämnat sitt arbete

frivilligt utan giltig

anledning, skall stödta-

garen vara avstängd till

dess han eller hon

utfört förvärvsarbete

under 20 dagar.

 Avstängningstiden räknas

från den dag då det

förhållande som anges i

26 inträffat.

 Bestämmelser om

 grundbelopp

 Arbets- och

 studerandevillkor m.m.

 27 a

 Om inte något annat

 följer av andra stycket

 får grundbelopp lämnas

 under en

 ersättningsperiod enligt

 27 d till den som

 uppfyller

 1. ett arbetsvillkor

 enligt 10 eller 10 a

 men inte avgiftsvillko-

 ret enligt 9 , eller

 2. studerandevillkoret

 enligt 27 b .

 Till den som uppfyller

 det särskilda

 arbetsvillkoret enligt

 10 a men inte något

 allmänt arbetsvillkor

 enligt 10 , får ersättning

 inte lämnas om sökanden

 under de två närmast

 föregående ersätt-

 ningsperioderna har fått

 ersättning enligt denna

 lag eller enligt lagen

 (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring

 genom att uppfylla det

 särskilda

 arbetsvillkoret.

 Bestämmelserna om

 överhoppningsbar tid i

 13 första och andra

 styckena skall tillämpas

 också när ramtid bestäms

 enligt första stycket 1.

 27 b

 Den som i minst 90

 kalenderdagar under en

 ramtid av tio månader i

 anslutning till att hon

 eller han har avslutat

 utbildning på heltid som

 omfattar minst ett läsår

 och som berättigar till

 studiesocialt stöd har

 stått till arbetsmarkna-

 dens förfogande som

 arbetssökande genom den

 offentliga arbetsför-

 medlingen eller

 förvärvsarbetat är

 berättigad till

 grundbelopp utan att ha

 uppfyllt ett ar-

 betsvillkor. Vid bestäm-

 mande av ramtid räknas

 inte in tid då sökanden

 har varit hindrad att stå

 till arbetsmarknadens

 förfogande på grund av

 sjukdom, värnplikt-

 stjänstgöring, havandeskap

 eller vård av eget barn

 eller adoptivbarn som

 inte har fyllt två år.

 En sökande för vilken en

 ersättningsperiod enligt

 14 denna lag eller 14

 lagen (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring har

 gått till ända, utan att

 ett nytt arbetsvillkor

 enligt 27 a första

 stycket 1 har uppfyllts

 sedan hon eller han har

 fyllt 60 år, skall vid

 tillämpning av första

 stycket anses ha

 fullgjort ett ar-

 betsvillkor.

 27 c

 Tid som har

 tillgodoräknats för

 uppfyllande av ett

 arbetsvillkor enligt

 denna lag eller lagen

 (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring får

 inte tillgodoräknas för

 uppfyllande av ett nytt

 arbetsvillkor för

 grundbeloppet.

 Ersättningsperioden

 27 d

 Grundbelopp lämnas under

 längst 150 dagar (ersätt-

 ningsperioden), om inte

 annat följer av denna

 paragraf eller av 27 e

 första stycket andra

 meningen och 27 f andra

 stycket. Har sökanden

 fyllt 55 år innan ersätt-

 ningsperioden har gått

 till ända, är perioden i

 stället 300 dagar. Sedan

 sökanden har fyllt 60 år,

 är ersättningsperioden 450

 dagar, under förutsättning

 att ersättning för den

 närmast föregående perioden

 inte har lämnats enligt

 denna paragraf.

 Bestämmelserna i 14

 första stycket tredje

 meningen och 14 a skall

 tillämpas också på en

 ersättningsperiod enligt

 första stycket.

 27 e

 Om arbetslöshet upphör

 innan ersättningsperioden

 har gått till ända, har

 sökanden, om inte annat

 följer av 27 f andra

 stycket, rätt till ersätt-

 ning med grundbelopp

 under återstående antal

 dagar av perioden vid ny

 arbetslöshet, även om hon

 eller han då inte

 uppfyller något ar-

 betsvillkor eller ka-

 rensvillkoret. Vad som

 nu har sagts gäller dock

 inte om en sammanhängande

 tid av 12 månader, i

 vilken tid inte räknas in

 tid som avses i 13 , har

 förflutit sedan hon eller

 han senast fick ersätt-

 ning.

 27 f

 Om sökanden innan

 ersättningsperioden har

 gått till ända på nytt

 uppfyller ett arbets-

 villkor enligt 10 eller

 10 a men inte avgifts-

 villkoret lämnas ersätt-

 ning med grundbelopp

 under ytterligare en

 ersättningsperiod, om

 inte annat följer av

 27 a andra stycket. Den

 nya perioden räknas från

 inträdet av den arbets-

 löshet då sökanden upp-

 fyllde det arbetsvillkor

 som ligger till grund för

 den nya ersättnings-

 perioden.

 Uppfyller sökanden innan

 ersättningsperioden har

 gått till ända både något

 nytt allmänt arbets-

 villkor och avgiftsvill-

 koret enligt 9 , lämnas

 kontant arbetsmarknads-

 stöd i form av dagpenning

under en ersättnings-

period enligt 14 . Då

faller rätten till er-

sättning med grundbelopp

för återstående antal

dagar av perioden bort.

Ersättningens storlek

27 g

 Regeringen fastställer

grundbeloppet.

27 h

 Grundbeloppet skall

sättas ned med

pensionsbeloppet, om

sökanden får änke- eller

änklingspension eller

någon annan ålderspension

än enligt lagen

(1962:381) om allmän för-

säkring eller mindre än

en hel förmån av

förtidspension, sjuk-

bidrag eller ålderspen-

sion enligt nämnda lag

eller delpension enligt

lagen (1979:84) om

delpensionsförsäkring. En

sådan nedsättning skall

inte göras med hänsyn

till omställningspension

eller särskild efter-

levandepension enligt

lagen om allmän för-

säkring.

 Får sökanden livränta från

försäkringsinrättning på

grund av en yrkesskada

eller ett olycksfall,

skall grundbeloppet

sättas ned enligt

grunderna i första

stycket.

 Ersättning som

understiger tio kronor

för dag betalas inte ut.

Brutet krontal jämnas ut

till närmaste högre

krontal.

27 i

 Bestämmelserna i 22

första stycket, 23

första stycket och 24

om ersättning vid

arbetslöshet del av

vecka skall tillämpas

också på grundbeloppet.

 Gemensamma bestämmelser

 för det kontanta

 arbetsmarknadsstödet

 Begränsning vid

 säsongsarbetslöshet

28

 Bestämmelserna i 26 Om det finns särskilda

1-3 om arbete får, om skäl för det får regeringen

det är skäligt, tillämpaseller den myndighet som

i fråga om arbetsmark- regeringen bestämmer

nadsutbildning och begränsa rätten till

yrkesinriktad kontant arbets-

rehabilitering. marknadsstöd för sådana

Bestämmelserna i 27 arbetstagare som är

skall därvid gälla i sysselsatta i ett yrke

tillämpliga delar. inom vilket arbetslöshet

 årligen regelbundet

 förekommer.

29

 Med beslut om En sökande skall stängas

avstängning enligt av från rätten till

26-28 jämställes beslutersättning under tid som

om avstängning från rätt anges i 30 , om hon

till ersättning enligt eller han

29, 30, 31 och 34 1. lämnat sitt arbete

lagen (1973:370) om frivilligt utan giltig

arbetslöshetsförsäkring. anledning,

 2. skilts från arbetet på

 grund av otillbörligt

 uppförande,

 3. avvisat ett erbjudet

 lämpligt arbete, eller

 4. utan att

 uttryckligen ha avvisat

 ett sådant arbete ändå

 genom sitt uppträdande

 uppenbarligen har vållat

 att anställning inte har

 kommit till stånd.

30 [16]

 Ansökan om kontant Är det sannolikt att

arbetsmarknadsstöd görs arbete som avses i 29

skriftligen hos läns- skulle ha varat högst 5

arbetsnämnd som dagar eller mer än 5 men

regeringen bestämmer. högst 10 dagar eller mer

Vid ansökningen skall än 10 dagar, utgör

fogas intyg av avstängningstiden 5, 10

arbetsgivaren om respektive 20

sökandens ersättningsdagar. I

arbetsförhållanden samt avstängningstiden räknas

de uppgifter i övrigt in endast dagar för vilka

som behövs för bedömande karenstid skulle ha

av hans rätt till stöd. tillgodoräknats eller

Kan sådant intyg endast kontant ar-

med stora svårigheter betsmarknadsstöd skulle

införskaffas, får ha lämnats, om avstäng-

arbetsförhållandena och ningen inte hade skett,

övriga uppgifter styrkas eller dagar under vilka

på annat sätt. sökanden har utfört

 förvärvsarbete. Den totala

 avstängningstiden får dock

 inte överstiga 14, 28

 respektive 56

 Arbetsgivare skall på kalenderdagar.

begäran utfärda intyg som Inträffar under

avses i första stycket avstängningstiden

enligt formulär som förhållande som avses i

fastställes av 29 , beräknas ny

arbetsmarknadsstyrelsen. avstängningstid i

 enlighet med

 bestämmelserna i första

 stycket, om inte den nya

 Utbetalning av kontant avstängningstiden ryms

arbetsmarknadsstöd görs inom den löpande

av den allmänna avstängningstiden.

försäkringskassa i vilken Är det uppenbart att en

sökanden är inskriven. sökande inte vill anta

 ett lämpligt arbete,

 skall sökanden vara

 avstängd till dess hon

 eller han har utfört

 förvärvsarbete under 20

 dagar.

 Avstängningstiden räknas

 från den dag då det

 förhållande som anges i

 29 inträffade.

 **Fotnot**

 [1] Lagen omtryckt 1982:433.

 Senaste lydelse av 16 1993:657.

 [2] Senaste lydelse 1993:657.

 [3] Senaste lydelse 1993:657.

 [4]Senaste lydelse 1984:514.

 [5]Senaste lydelse 1989:332.

 [6]Senaste lydelse 1989:338.

 [7] Senaste lydelse 1986:410.

 [8]Senaste lydelse 1993:657.

 [9]Senaste lydelse 1984:514.

 [10]Senaste lydelse 1993:657.

 [11]Senaste lydelse 1993:155.

 [12] Senaste lydelse 1993:657.

 [13] Senaste lydelse av förutvarande 18

 1993:657.

 [14] Senaste lydelse 1992:380.

 [15] Senaste lydelse 1993:657.

 [16] Senaste lydelse 1989:332.

31 [17]

 Beslut av Bestämmelserna i 29 1-3

länsarbetsnämnd enligt om arbete får, om det är

denna lag får överklagas skäligt, tillämpas i fråga

hos om arbetsmark-

arbetsmarknadsstyrelsen nadspolitiska åtgärder som

genom besvär. Nämndens får tillgodoräknas för att

beslut får dock inte uppfylla ett särskilt

överklagas innan nämnden arbetsvillkor enligt

har omprövat sitt beslut 10 a . Bestämmelserna i

enligt 30 a . Överklagas30 skall då gälla.

ett beslut innan det

har omprövats skall

överklagandet anses som

en begäran om omprövning

enligt den paragrafen.

 I fråga om ärende som i

första instans handläggs

av allmän försäkringskassa

har bestämmelserna i 20

kap. 10-13 lagen

(1962:381) om allmän

försäkring om omprövning

och ändring av

försäkringskassas beslut

samt överklagande av

försäkringskassas och

domstols beslut

motsvarande tillämpning.

 31 a

 Med beslut om

 avstängning enligt denna

 lag jämställs beslut

 enligt lagen (1973:370)

 om arbetslöshetsförsäkring

 om avstängning från rätt

 till ersättning.

32 [18]

 Arbetsmarknadsstyrelsens En ansökan om kontant

beslut angående rätt tillarbetsmarknadsstöd skall

ersättning enligt denna göras på blankett enligt

lag överklagas genom be- fastställt formulär hos

svär hos länsrätt, om inteden länsarbetsnämnd som

annat följer av lagen regeringen bestämmer.

(1969:93) om begränsning

av samhällsstöd vid Sökanden skall lämna

arbetskonflikt. uppgift om

 Vid prövning av 1. medlemskapet i en

överklagande av arbetslöshetskassa och

länsrättens beslut i mål den tidpunkt då hon eller

som avses i första han senast fick

stycket skall nämndemän ersättning från en sådan

ingå i kammarrätten, om kassa, eller

nämndemän deltagit i 2. begäran om medlemskap

länsrätten. i en arbetslöshetskassa.

 Till ansökan skall fogas

 ett intyg av

 Kammarrättens beslut i arbetsgivaren om

mål som avses i denna sökandens

paragraf överklagas hos arbetsförhållanden samt de

Försäkringsöverdomstolen.uppgifter i övrigt som

 behövs för bedömande av

 hennes eller hans rätt

 till ersättning. Om ett

 sådant intyg endast med

 stora svårigheter kan

 skaffas, får arbets-

 förhållandena och övriga

 uppgifter styrkas på något

 annat sätt. En

 arbetsgivare skall på

 Arbetsmarknadsstyrelsensbegäran utfärda intyg som

och nu har sagts enligt

Riksförsäkringsverkets fastställt formulär.

beslut enligt denna lag Sökanden skall på heder

i annat fall än som och samvete intyga att

avses i första stycket uppgifter som avses i

överklagas hos andra stycket är riktiga.

regeringen genom besvär.

 Kontant

 arbetsmarknadsstöd

 betalas ut av den

 allmänna försäkringskassa

 där sökanden är inskriven.

33 [19]

 Besvär skall inges till Beslut av en

den myndighet eller det länsarbetsnämnd i ärenden

organ som har meddelat om stöd enligt denna lag

beslutet. Den omständig- skall omprövas av nämnden,

heten att besvären om det begärs av en

ingivits eller insänts enskild som beslutet

direkt till den angår och beslutet inte

myndighet som har att har meddelats med stöd av

pröva besvären utgör dock33 a .

ej hinder för besvärens

upptagande till

prövning, om de inkommit

före besvärstidens utgång.

 Vad som sägs i denna Vid omprövningen får

paragraf om besvär skall beslutet inte ändras till

i tillämpliga delar gälladen enskildes nackdel.

en begäran om omprövning

enligt 30 a . Begäran om

omprövning av ett beslut

skall ske inom samma

tid som besvär skall

anföras mot beslutet.

 Länsarbetsnämnds, allmän

försäkringskassa,

arbetsmark-

nadsstyrelsens,

riksförsäkringsverkets

och domstols beslut

skall gälla omedelbart,

om inte annat anges i

beslutet eller bestäms

av myndighet som har

att pröva beslutet.

 33 a

 Även om begäran om ompröv-

 ning inte har

 framställts, skall

 länsarbetsnämnden ändra

 beslutet i ett ärende om

 stöd enligt denna lag som

 har fattats av nämnden

 och inte har prövats av

 Arbetsmarknadsstyrelsen,

 om beslutet

 1. på grund av skrivfel,

 räknefel eller något annat

 sådant förbiseende

 innehåller någon uppenbar

 oriktighet,

 2. har blivit oriktigt

 på grund av att det har

 fattats på uppenbart

 felaktigt eller

 ofullständigt underlag,

 eller

 3. har blivit oriktigt

 på grund av uppenbart

 felaktig rättstillämpning

 eller annan liknande

 orsak.

 Ändring behöver inte göras

 om oriktigheten är av

 ringa betydelse.

 Ett beslut får inte

 ändras till den enskildes

 nackdel, om den beslu-

 tade förmånen har förfallit

 till betalning och inte

 heller i andra fall om

 det finns synnerliga skäl

 mot det.

 Ändring enligt denna

 paragraf får inte göras

 sedan mer än två år har

 förflutit från den dag då

 beslutet meddelades.

 Ändring får dock ske även

 efter utgången av denna

 tid, om det först därefter

 har kommit fram att

 beslutet har fattats på

 ett uppenbart felaktigt

 eller ofullständigt

 underlag eller om det

 finns andra synnerliga

 skäl.

 33 b

 Ett beslut av en

 länsarbetsnämnd får

 överklagas hos Arbets-

 marknadsstyrelsen.

 Nämndens beslut får dock

 inte överklagas innan

 nämnden har omprövat sitt

 beslut enligt 33 .

 Överklagas ett beslut

 innan det har omprövats

 skall överklagandet anses

 som en begäran om

 omprövning enligt den

 paragrafen.

 I fråga om ett ärende som

 i första instans handläggs

 av en allmän

 försäkringskassa tillämpas

 bestämmelserna i 20 kap.

 10-13 lagen (1962:381)

 om allmän försäkring om

 omprövning och ändring av

 en försäkringskassas

 beslut samt överklagande

 av en försäkringskassas

 och en domstols beslut.

 33 c

 Arbetsmarknadsstyrelsens

 beslut om rätt till

 ersättning överklagas hos

 länsrätt, om inte annat

 följer av lagen (1969:93)

 om begränsning av

 samhällsstöd vid arbets-

 konflikt.

 Vid prövning av

 överklagande av länsrättens

 beslut i mål som avses i

 första stycket skall nämn-

 demän ingå i kammarrätten,

 om nämndemän har deltagit

 i länsrätten.

 Kammarrättens beslut i

 mål som avses i denna

 paragraf överklagas hos

 Försäkringsöverdomstolen.

 Arbetsmarknadsstyrelsen

 och Riksförsäkringsverkets

 beslut enligt denna lag

 i andra fall än som avses

 i första stycket över-

 klagas hos regeringen.

 33 d

 Skrivelsen med

 överklagandet skall ges

 in till den myndighet

 eller det organ som har

 meddelat beslutet inom

 två månader från den dag

 klaganden fick del av

 beslutet. Den omständig-

 heten att överklagandet

 har getts in eller sänts

 in direkt till den

 myndighet som har att

 pröva det utgör dock inte

 hinder mot att ta upp

 överklagandet till

 prövning, om överklagandet

 har kommit in i rätt tid.

 Vad som sägs i denna

 paragraf om överklagande

 skall också gälla en

 begäran om omprövning

 enligt 33 . Omprövning av

 ett beslut skall begäras

 inom samma tid som ett

 överklagande av beslutet.

 Ett beslut av en

 länsarbetsnämnd, en allmän

 försäkringskassa, Arbets-

 marknadsstyrelsen, Riks-

 försäkringsverket och en

 domstol skall gälla

 omedelbart, om inte

 annat anges i beslutet

 eller bestäms av den myn-

 dighet som har att pröva

 beslutet.

 **Fotnot**

 [17] Senaste lydelse 1991:219.

 [18] Senaste lydelse 1993:577.

 [19] Senaste lydelse 1991:219.

34

 Har regeringen träffat Kontant

överenskommelse med arbetsmarknadsstöd får

annan stat om andra dras in eller sättas ned

villkor för rätt att med ett skäligt belopp om

erhålla ersättning än somsökanden medvetet eller

föreskrives i denna lag, av grov vårdslöshet lämnar

skall dessa villkor oriktiga eller

tillämpas. vilseledande uppgifter

 om förhållanden som är av

 betydelse för rätten till

 stöd.

 Med beslut om att dra

 in ersättning enligt

 denna lag jämställs beslut

 enligt lagen (1973:370)

 om arbetslöshetsförsäkring

 om frånkännande av rätt

 till ersättning under en

 viss tid.

 Ett beslut om

 uteslutning ur

 arbetslöshetskassan

 enligt 48 2 den lagen,

 skall vid tillämpning av

 denna lag anses innebära

 att den försäkrade har

 frånkänts rätt till

 ersättning under ett år.

35

 Kontant Lagen (1969:93) om

arbetsmarknadsstöd får begränsning av samhällsstöd

indragas eller skäligen vid arbetskonflikt skall

nedsättas, om stödtagarentillämpas på ersättning

medvetet eller av grov enligt denna lag.

vårdslöshet lämnar oriktig

eller vilseledande

uppgift angående

förhållande som är av

betydelse för rätten till

stöd.

37

 Lagen (1969:93) om Vid minskning av vissa

begränsning av ersättningar med utgiven

samhällsstöd vid ersättning enligt denna

arbetskonflikt äger lag gäller föreskrifterna

tillämpning på ersättningi 17 kap. 1 lagen

enligt denna lag. (1962:381) om allmän

 försäkring och 6 kap. 7

 andra stycket lagen

 (1976:380) om

 arbetsskadeförsäkring.

___________________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. För tiden den 1 juli 1994 - den 31 december 1995 skall med undantag från vad

som sägs i 9 första stycket gälla att avgiftsvillkoret är uppfyllt i fråga om

rätt till ersättning under en ersättningsperiod enligt 14 , om ersätt-

ningsperioden börjar under tiden

 a) den 1 juli - den 30 september 1994, när skyldigheten att betala avgift

 eller skatt avsett minst sex månader,

 b) den 1 oktober - den 31 december 1994, när skyldigheten att betala avgift

 eller skatt avsett minst sju månader,

 c) den 1 januari - den 31 mars 1995, när skyldigheten att betala avgift eller

 skatt avsett minst åtta månader,

 d) den 1 april - den 30 juni 1995, när skyldigheten att betala avgift eller

 skatt avsett minst nio månader,

 e) den 1 juli - den 30 september 1995, när skyldigheten att betala avgift

 eller skatt avsett minst tio månader, och

 f) den 1 oktober - den 31 december 1995, när skyldigheten att betala avgift

 eller skatt avsett minst elva månader.

 3. Om något annat inte framgår av andra stycket, skall äldre bestämmelser

fortfarande tillämpas på en ersättningsperiod som har påbörjats men inte

avslutats före ikraftträdandet.

 De nya bestämmelserna i 20 sjätte stycket och 27 f andra stycket skall

tillämpas på en ersättningsperiod enligt första stycket. Om en ny

ersättningsperiod börjar enligt bestämmelsen i 27 f andra stycket, skall de

nya bestämmelserna tillämpas på den ersättningsperioden, om något annat inte

följer av punkterna 4 - 7.

 4. En sökande som under en ersättningsperiod som sägs i punkten 3 första

stycket uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a men inte något

allmänt arbetsvillkor enligt 10 , skall, vid prövningen av rätten till fortsatt

ersättning när ersättningsperioden har gått till ända, anses ha uppfyllt något

allmänt arbetsvillkor.

 Om den ersättningsperiod som sägs i punkten 3 första stycket går till ända före

den 1 juli 1995, skall vad som sägs i första stycket i denna punkt också gälla

vid prövningen av rätten till fortsatt ersättning när den nya ersättningsperiod

som börjar efter ikraftträdandet går till ända.

 5. Den som, utom i fall som avses i punkten 3 första stycket, blir arbetslös

enligt denna lag före utgången av år 1994 och som uppfyller det särskilda

arbetsvillkoret men inte något allmänt arbetsvillkor, skall likväl anses ha

uppfyllt något allmänt arbetsvillkor när rätten till ersättning prövas.

 6. Med undantag från vad som föreskrivs i 15 andra stycket tredje meningen

och i 27 f första stycket andra meningen skall den nya ersättningsperioden

inte börja innan den föregående perioden har gått till ända, under förutsättning

att den föregående perioden går till ända före utgången av år 1996.

 7. Om det är till sökandens förmån, skall de nya bestämmelserna i 20 andra

och tredje styckena inte tillämpas i en ersättningsperiod

 a) som har börjat före ikraftträdandet,

 b) som börjar efter ikraftträdandet, om den närmast föregående ersätt-

ningsperioden har börjat före ikraftträdandet och går till ända efter denna

tidpunkt men före den 1 juli 1995, eller

 c) som börjar efter ikraftträdandet, om sökanden blir arbetslös enligt denna

lag före utgången av år 1994.

 8. De nya bestämmelserna i 32 första, andra och fjärde styckena skall

tillämpas på ansökningar om ersättning som görs efter ikraftträdandet.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring[1]

 dels att 16 och 33 skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 11 skall utgå,

 dels att 4, 6-10, 11-14, 15, 17, 20, 21, 24, 25, 30, 31, 32 och 34 och

rubrikerna närmast före 6 och 13 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas 7 nya paragrafer, 2, 9, 10 a, 14 a, 31 a,

31 b och 52 a , och närmast före 7, 8 och 14 nya rubriker av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2

 Ersättning lämnas i form

 av ett per dag beräknat

 belopp (dagpenning).

 Ersättning lämnas endast

 till den som uppfyller

 ersättningsvillkoren i

 Sverige, om inte annat

 följer av

 1. lagen (1992:1776) om

 samordning av systemen

 för social trygghet när

 personer flyttar inom

 Europeiska ekonomiska

 samarbetsområdet (EES),

 eller

 2. överenskommelse som

 regeringen har träffat

 med någon annan stat om

 andra villkor för rätt att

 få ersättning.

4 [2]

Ersättning vid arbetslöshet tillkommer försäkrad som

 1. är arbetsför och i övrigt oförhindrad att åtaga sig arbete,

 2. är beredd att antaga erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken han icke

anmält hinder som kan godtagas av arbetslöshetskassan,

 3. är anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen i den

ordning som Arbetsmarknadsstyrelsen föreskriver,

 4. icke kan erhålla lämpligt arbete.

 Ersättning enligt denna lag lämnas inte till den som deltar i utbildning om det

inte finns särskilda skäl. Närmare föreskrifter om tillämpningen av denna

bestämmelse meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

 Som företagare i denna Som företagare i denna

lag anses den som äger lag anses den som äger

eller är delägare - di- eller är delägare - direkt

rekt eller indirekt - i eller indirekt - i

näringsverksamhet som näringsverksamhet som hon

han är personligt eller han är personligt

verksam i och som han verksam i och som hon

har ett väsentligt eller han har ett

inflytande över. Före- väsentligt inflytande

tagare anses arbetslös, över.

när hans personliga

verksamhet i rörelsen

har upphört annat än

tillfälligt, om icke

Arbetsmarknadsstyrelsen

av särskilda skäl En företagare skall

föreskriver annat. anses vara arbetslös, när

 hennes eller hans

 personliga verksamhet i

 rörelsen har upphört annat

 än tillfälligt. Om det finns särskilda

 skäl, får regeringen eller

 den myndighet som

 regeringen bestämmer

 föreskriva att en

 företagare skall anses

 vara arbetslös även i

 andra fall än som sägs i

 fjärde stycket.

Medlems- och Dagar med ersättning

arbetsvillkor

 6

 Rätt till ersättning vid Under en kalendervecka

arbetslöshet föreligger, får summan av antalet

för försäkrad som efter ersatta och arbetade

senaste inträdet i dagar samt karens- och

arbetslöshetskassan avstängningsdagar uppgå

 1. varit medlem i till högst 5.

kassan under minst tolv

månader, om han haft sin

huvudsakliga försörjning

genom avlönat arbete för

annans räkning, eller

under minst 24 månader,

om han haft sin huvud-

sakliga försörjning som

självständig företagare

(medlemsvillkor),

 2. under en ramtid av

tolv månader omedelbart

före arbetslöshetens

inträde utfört

förvärvsarbete i minst 75

dagar fördelade på minst Ersättning får inte lämnas

fyra månader för lördag eller söndag, om

(arbetsvillkor). Endast inte regeringen eller

dag då förvärvsarbete harden myndighet som rege-

utförts i minst tre ringen bestämmer medger

timmar får härvid räknas undantag.

in.

 Föreligger särskilda skälErsättning får inte lämnas

får ar- för tid under vilken den

betsmarknadsstyrelsen försäkrade får

medge att med- föräldrapenningförmån enligt

lemsvillkoret bestäms lagen (1962:381) om all-

till tolv månader för män försäkring.

försäkrad, som haft sin

huvudsakliga försörjning

som självständig Karenstid

företagare.

 Tid då förvärvsarbete har

utförts får icke räknas

mer än en gång för

uppfyllande av

arbetsvillkoret.

7

 Med tid under vilken Ersättning får inte lämnas

en försäkrad enligt 6 förrän den försäkrade under

skall ha utfört förvärvs-en sammanhängande tid av

arbete jämställs tid då 12 månader varit arbetslös

den försäkrade 5 dagar (k a r e n s -

 1. deltagit i och, om v i l l k o r). I ka-

inte särskilda skäl renstiden räknas in

hindrat det, fullföljt endast de dagar för vilka

arbets- ersättning skulle ha

marknadsutbildning lämnats, om karenstiden

eller yrkesinriktad hade gått till ända.

rehabilitering för

vilken statligt

utbildningsbidrag

utgått,

 2. fullgjort värnplikt

eller åtnjutit

föräldrapenningförmån

enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring, i

båda fallen dock till-

sammans högst två månader,

 3. haft semester,

eller

 4. eljest varit ledig Om tid under vilken

av annan anledning än dagpenning har lämnats

sjukdom, värnplikts- enligt denna lag eller

tjänstgöring eller barns enligt lagen (1973:371)

födelse med helt eller om kontant arbets-

delvis bibehållen lön. marknadsstöd skall räknas

 in i en ersättningsperiod

 enligt 14 andra

 stycket, skall

 karensvillkoret anses

 vara uppfyllt.

 För den som regelbundet

 utför deltidsarbete under

 tid då hon eller han i

 övrigt är arbetslös får, om

 det finns särskilda skäl,

 regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer föreskriva om

 karenstid utöver vad som

 följer av första stycket.

 Bestämmelserna om

 karenstid skall inte

 tillämpas på den som är

 anvisad verksamhet för

 arbetslivsutveckling i

 enlighet med föreskrifter

 som har meddelats av

 regeringen.

 Avgifts- och

 arbetsvillkor

 8

 Vid bestämmande av Ersättning lämnas under

ramtid enligt 6 räknas en ersättningsperiod till

inte tid då försäkrad den som uppfyller

varit hindrad att karensvillkoret enligt

arbeta på grund av 7 , avgiftsvillkoret

 1. styrkt sjukdom, enligt 9 och något

 2. heltidsutbildning allmänt arbetsvillkor

som den försäkrade har enligt 10 .

avslutat efter fyllda

25 år eller somhar

föregåtts av

sammanhängande

förvärvsarbete på heltid i

minst fem månader,

 3. nykterhetsvård på

anstalt,

 4. frihetsberövande på

kriminalvårdens område,

 5. vård av eget barn

eller adoptivbarn som

inte har fyllt två år,

 6. beslut enligt

smittskyddslagen Av 11 framgår att rätt

(1988:1472) eller till dagpenning under en

livsmedelslagen ersättningsperiod i vissa

(1971:511) eller fall finns också för den

föreskrifter som har som inte uppfyller något

meddelats med stöd av allmänt arbetsvillkor

sistnämnda lag. men som uppfyller det

 Detsamma gäller tid då särskilda arbetsvillkoret

försäkrad har åtnjutit enligt 10 a .

föräldrapenningförmån

enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring eller

varit hindrad att

arbeta på grund av En försäkrad som har påbör-

 1. jat en ersättningsperiod

värnpliktstjänstgöring, med dagpenning enligt

 2. denna lag eller enligt

arbetsmarknadsutbildning,lagen (1973:371) om kon-

 3. yrkesinriktad tant arbetsmarknadsstöd,

rehabilitering, i den skall anses ha uppfyllt

mån sådan tid inte enligtavgiftsvillkoret och

7 jämställs med tid något allmänt

under vilken arbetsvillkor eller det

förvärvsarbete har särskilda arbetsvillkoret

utförts. när hon eller han begär

 ersättning under samma

 ersättningsperiod.

 9

 Ersättning lämnas endast

 till en försäkrad som

 under 12 kalendermånader

 under en ramtid av 24

 månader omedelbart före

 arbetslöshetens inträde

 har haft förvärvsinkomster

 för vilka hon eller han är

 skyldig att betala

 avgift enligt lagen

 (1993:1441) om allmän

 avgift för finansiering

 av kontantförmåner vid

 arbetslöshet eller är

 skyldig att betala sjö-

 mansskatt

 (a v g i f t s v i l l -

 k o r). Skyldigheten

 skall bedömas efter vad

 som är känt vid den

 tidpunkt då rätten till

 ersättning för en ersätt-

 ningsperiod prövas. Hänsyn

 skall dock inte tas till

 skyldighet att betala

 sjömansskatt för tid före år

 1994.

 10

 Försäkrad som omedelbart Om inte något annat

före inträdet i en följer av 10 a och 11 får

arbetslöshetskassa har ersättning lämnas endast

varit medlem i annan till den som under en

sådan kassa får för upp- ramtid av 12 månader om-

fyllande av medlems- edelbart före arbetslös-

och arbetsvillkoret hetens inträde har utfört

tillgodoräkna sig tid i förvärvsarbete i minst

den kassan. 1. 5 månader, varvid

 hänsyn tas endast till

 månad då förvärvsarbete har

 utförts i minst 75 timmar

 eller, om den försäkrade

 inte uppfyller detta

 villkor,

 2. 10 månader, varvid

 hänsyn tas endast till

 månad då förvärvsarbete har

 utförts i minst 65 timmar

 (a l l m ä n t

 a r b e t s v i l l -

 k o r).

 Med tid då förvärvsarbete

 har utförts likställs

 1. uppsägningstid, även

 om arbetstagaren inte

 behöver stå till

 arbetsgivarens för-

 fogande,

 2. semester, och

 3. annan tid då den

 arbetslöse av något annat

 skäl än sjukdom,

 värnpliktstjänstgöring

 eller barns födelse har

 varit ledig med helt

 eller delvis bibehållen

 lön.

 Med förvärvsarbete avses

 inte beredskapsarbete

 enligt förordningen

 (1987:411) om

 beredskapsarbete.

 10 a

 I den omfattning som

 följer av 11 får

 ersättning lämnas också

 till den som inte upp-

 fyller något allmänt

 arbetsvillkor men som

 uppfyller

 arbetsvillkoret enligt

 denna paragraf (s ä r s -

 k i l t a r b e t s -

 v i l l k o r). Vid be-

 dömningen av om en

 försäkrad har uppfyllt det

 särskilda arbetsvillkoret

 gäller vad som sägs i 10 ,

 dock att med tid då för-

 värvsarbete har utförts

 skall jämställas också tid

 då den försäkrade

 1. har utfört

 beredskapsarbete enligt

 förordningen (1987:411)

 om beredskapsarbete,

 2. i enskilt hem har

 vårdat åldring eller

 handikappad i sådan

 utsträckning att hon

 eller han har varit

 förhindrad att stå till

 arbetsmarknadens

 förfogande,

 3. har deltagit i och,

 om inte särskilda skäl har

 hindrat det, fullföljt

 sådan arbetsmark-

 nadsutbildning eller

 yrkesinriktad

 rehabilitering för vilken

 statligt

 utbildningsbidrag har

 lämnats, eller

 4. har fullgjort

 värnplikt eller har fått

 föräldrapenningförmån enligt

 lagen (1962:381) om

 allmän försäkring, i båda

 fallen dock tillsammans

 högst två månader.

 11 [3]

 Ersättning lämnas i form Till en försäkrad som

av ett per dag beräknat uppfyller det särskilda

belopp (dagpenning). arbetsvillkoret men inte

 något allmänt

 arbetsvillkor får

 ersättning lämnas endast

 om hon eller han

 1. tidigare har fått

 ersättning enligt denna

 lag eller dagpenning

 enligt lagen (1973:371)

 om kontant

 arbetsmarknadsstöd, och

 2. under den närmast

 föregående

 ersättningsperioden har

 fått dagpenning till

 Under en kalendervecka vilken hon eller han har

får summan av antalet kvalificerat sig genom

ersatta och arbetade att uppfylla något allmänt

dagar samt karens- och arbetsvillkor enligt

avstängningsdagar uppgå denna lag eller enligt

till högst fem. lagen om kontant

 arbetsmarknadsstöd.

 12

 Dagpenning får, om inte Tid som har

arbetsmarknadsstyrelsen tillgodoräknats för att

medger undantag, ej uppfylla ett arbetsvill-

utges för lördag eller kor för ersättning enligt

söndag. denna lag eller för

 dagpenning enligt lagen

 (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd får

 inte tillgodoräknas för

 att uppfylla ett nytt

 arbetsvillkor. Tid som

 har tillgodoräknats för

 att uppfylla ett arbets-

 villkor för grundbelopp

 enligt den lagen får

 däremot tillgodoräknas

 Dagpenning får ej utges också för att uppfylla ett

för tid under vilken arbetsvillkor för ersätt-

försäkrad uppbär ning enligt denna lag.

föräldrapenning enligt

lagen (1962:381) om

allmän försäkring.

Karenstid och

ersättningstidens längd

 Överhoppningsbar tid

 13 [4]

 Dagpenning får inte När ramtid enligt

lämnas förrän den försäkrade9-10 a skall bestämmas

under en sammanhängande räknas inte tid då den för-

tid av tolv månader säkrade har varit

varit arbetslös fem hindrad att arbeta på

dagar (karensvillkor). grund av

I karenstiden räknas in 1. styrkt sjukdom,

endast de dagar för 2. heltidsutbildning

vilka dagpenning skulle som den försäkrade har av-

ha lämnats, om ka- slutat efter fyllda 25 år

renstiden gått till ända.eller som har föregåtts av

 sammanhängande för-

 värvsarbete på heltid i

 minst fem månader,

 3. tvångsvård enligt

 lagen (1988:870) om vård

 av missbrukare i vissa

 fall,

 4. frihetsberövande på

 kriminalvårdens område,

 5. vård av eget barn

 eller av adoptivbarn som

 inte har fyllt två år,

 eller

 6. beslut enligt

 smittskydddslagen

 Bestämmelserna om (1988:1472) eller livs-

karenstid i denna medelslagen (1971:511)

paragraf skall inte eller föreskrifter som

tillämpas på den som är har meddelats med stöd av

anvisad verksamhet för livsmedelslagen.

arbetslivsutveckling i Detsamma gäller tid då

enlighet med den försäkrade har varit

föreskrifter som har hindrad att uppfylla

meddelats av något arbetsvillkor på

regeringen. grund av ett skäl som sägs

 i 10 a 1 - 4.

 Vad som sägs i andra

 stycket gäller inte om

 den försäkrade enligt 10 a

 och 11 får tillgodoräkna

 sig tiden för att upp-

 fylla det särskilda ar-

 betsvillkoret

 Ersättningsperioden

14 [5]

 Ersättning utgår under Ersättning lämnas under

längst 300 dagar längst 300 dagar

(ersättningsperiod). Har (ersättningsperioden), om

försäkrad uppnått 55 års inte annat följer av

ålder innan 14 a 2 eller 24 . Har

ersättningsperioden gått den försäkrade kva-

till ända är perioden i lificerat sig för

stället 450 dagar. ersättning genom att

 uppfylla något allmänt ar-

 betsvillkor enligt 10

 och fyller hon eller han

 55 år innan ersättnings-

 perioden har gått till

 ända, är perioden i stället

 450 dagar. Om det finns

 synnerliga skäl, får

 regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 I ersättningsperioden bestämmer efter ansökan

inräknas inte dagar, förlänga ersättningsperio-

under vilka den försäk- den enligt detta stycke,

rade har anvisats dock längst till utgången

verksamhet för av år 1996.

arbetslivsutveckling i I ersättningsperioden

enlighet med före- räknas in ersättningstid i

skrifter som har en annan arbets-

meddelats av löshetskassa eller

regeringen. ersättning med dagpenning

 enligt lagen (1973:371)

 om kontant arbets-

 marknadsstöd.

 I ersättningsperioden Ersättningsrätten upphör

enligt första stycket vid utgången av månaden

inräknas i fall som före den under vilken den

avses i 10 försäkrade fyller 65 år.

ersättningstid i den

andra

arbetslöshetskassan.

 Ersättningsrätten upphör

vid utgången av månaden

före den under vilken

den försäkrade fyller 65

år.

 14 a

 I ersättningsperioden

 räknas inte in

 1. karenstid, eller

 2. dagar, under vilka

 den försäkrade har

 anvisats verksamhet för

 arbetslivsutveckling i

 enlighet med föreskrifter

 som har meddelats av

 regeringen.

15 [6]

 Om arbetslöshet upphör Om arbetslöshet upphör

innan innan ersättningsperioden

ersättningsperioden gått har gått till ända, har

till ända, har den den försäkrade rätt till

försäkrade, om annat inteersättning under återståen-

följer av 16 , rätt tillde antal dagar av perio-

ersättning under den vid ny arbetslöshet,

återstående antal dagar även om hon eller han då

av perioden vid ny inte uppfyller avgifts-

arbetslöshet, även om hanoch karensvillkoren

då inte uppfyller eller ett arbetsvillkor.

arbets- och Vad som nu har sagts

karensvillkoren. gäller dock inte om en

 sammanhängande tid av 12

 månader, i vilken tid

 inte räknas in tid som

 avses i 13 , har

 förflutit sedan hon eller

 han senast fick

 Har ersättningsperioden ersättning.

gått till ända men har Har ersättningsperioden

den försäkrade under gått till ända men har den

perioden på nytt försäkrade under perioden

uppfyllt på nytt uppfyllt

arbetsvillkoret, lämnas avgiftsvillkoret och

ersättning under något allmänt arbetsvill-

ytterligare en kor eller, i den ut-

ersättningsperiod. Därvidsträckning som framgår av

skall dock karens- 11 , det särskilda

villkoret på nytt arbetsvillkoret, lämnas

uppfyllas. Den nya ersättning under ytterli-

perioden räknas från gare en ersättnings-

inträdet av den period. Då skall dock

arbetslöshet då den försäk-karensvillkoret på nytt

rade senast uppfyllde uppfyllas. Den nya

arbetsvillkoret. ersättningsperioden räknas

 från inträdet av den

 arbetslöshet, då den försäk-

 rade uppfyllde det

 arbetsvillkor som ligger

 till grund för den nya-

 perioden.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1991:1334

 Senaste lydelse av 16 1993:656.

 [2]Senaste lydelse 1993:656.

 [3] Senaste lydelse 1993:656.

 [4] Senaste lydelse 1993:656.

 [5]Senaste lydelse 1992:1332.

 [6] Senaste lydelse 1993:656.

 17 [7]

 Dagpenning lämnas högst Dagpenning lämnas högst

med det belopp som med det belopp som

regeringen fastställer. bestäms enligt 17 första

 stycket lagen (1973:371)

 om kontant arbets-

 Dagpenning lämnas lägst marknadsstöd.

med det belopp som Dagpenning lämnas lägst

bestäms enligt 18 lagenmed ett belopp som

(1973:371) om kontant motsvarar grundbeloppet

arbetsmarknadsstöd. enligt den lagen, om

Detta gäller dock inte inte annat följer av

vid nedsättning av dag- bestämmelserna om

penning enligt pensionsavdrag.

bestämmelserna i 21

förevarande lag.

20 [8]

 Dagpenning lämnas med Dagpenning lämnas med 80

80 procent av den procent av den försäkrades

försäkrades dagsförtjänst,dagsförtjänst, om inte

om inte annat följer av annat följer av 17 .

17 första stycket och Dagpenning till en

andra stycket första försäkrad som har

meningen. Dagpenning tillerkänts ålderspension

till en försäkrad som hari form av folkpension,

tillerkänts ålderspensionallmän tilläggspension

i form av folkpension, eller annan pension som

allmän tilläggspension betalas på grund av för-

eller annan pension som värvsarbete, lämnas med 65

lämnas på grund av procent av hennes eller

förvärvsarbete, lämnas medhans dagsförtjänst, med

65 procent av den den begränsning som följer

försäkrades dagsförtjänst,av 17 första stycket.

med den begränsning som

följer av 17 första

stycket. Med dagsförtjänst avses

 Med dagsförtjänst avses 1/5 av den veckoinkomst

1/5 av den veckoinkomst eller, i fråga om en

eller, i fråga om försäkrad med månadslön,

försäkrad med månadslön, 1/22 av den månadsin-

1/22 av den månadsin- komst, som hon eller han

komst som den försäkrade före arbetslöshetens

före arbetslöshetens inträde vanligen fick

inträde vanligen åtnjöt under arbetstid som var

under arbetstid som var normal för den försäkrade

normal för den försäkrade.1. i arbete som ryms

Föreligger särskilda inom det arbetsvillkor

omständigheter, får som ligger till grund för

Arbetsmarknadsstyrelsen den nya

medge att större andel ersättningsperioden

av medlems inkomst än eller, om det finns

som nu sagt skall utgöra särskilda skäl för det,

medlemmens dagsförtjänst. 2. i allt det arbete

 som har utförts under

 hela ramtiden.

 Saknas underlag för Med dagsförtjänst enligt

beräkning av andra stycket avses

dagsförtjänsten enligt inkomster från sådant

andra stycket, skall förvärvsarbete som sägs i

som medlemmens 10 .

dagsförtjänst räknas den i

orten vanliga arbets-

förtjänsten per arbetsdag

för arbetstagare inom

samma yrke och med

samma arbetsförmåga som

medlemmen.

 Utan hinder av Trots bestämmelserna i

bestämmelserna i första -första - tredje styckena

tredje styckena får dag- skall, om inte annat

penning till försäkrad följer av femte stycket,

som uppfyllt dagpenning till en försäk-

arbetsvillkoret rad, som har kvalifi-

huvudsakligen genom cerat sig för rätt till

arbetsmarknadsutbildning ersättning på grund av det

eller yrkesinriktad särskilda arbetsvillkoret

rehabilitering för och därvid har uppfyllt

vilken statligt villkoret huvudsakligen

utbildningsbidrag har genom beredskapsarbete,

utgått bestämmas till arbetsmarknadsutbildning

belopp som motsvarar eller yrkesinriktad

utbildningsbidraget. rehabilitering för vilken

 statligt utbildningsbi-

 drag har lämnats eller

 genom deltagande i

 arbetslivsutveckling

 enligt 2 lagen

 (1992:1331) om

 arbetslivsutveckling,

 bestämmas till belopp som

 motsvarar inkomsten i

 beredskapsarbetet

 respektive utbildnings-

 bidraget. Har den försäk-

 rade varit berättigad

 till särskilt studielån

 enligt lagen (1993:719)

 om särskilt studielån för

 den som genomgår

 arbetsmarknadsutbild-

 ning, skall dagpenningen

 dock bestämmas till ett

 belopp som motsvarar det

 högre utbildningsbidrag

 Åtnjuter medlem med som den försäkrade skulle

anledning av ha fått om hon eller han

arbetslöshet fortlöpande inte hade varit berätti-

ersättning från annan än gad till lån enligt den

arbetslöshetskassa, får lagen.

dagpenning utges högst

med belopp som

motsvarar skillnaden Med undantag från

mellan det högsta belopp bestämmelsen i fjärde

som får lämnas enligt stycket skall gälla, att

första - fjärde styckena dagpenningen inte får

och ersättningen. bestämmas till ett högre

 belopp än det som

 motsvarar dagpenningen i

 den närmast föregående

 ersättningsperioden.

 Omprövning av den

 fastställda dagsförtjänsten

 under en pågående

 ersättningsperiod skall

 göras till den försäkrades

 förmån när hon eller han

 under ett sammanhängande

 uppehåll i

 ersättningsperioden har

 uppfyllt något allmänt

 arbetsvillkor enligt

 10 .

 20 a

 Får en försäkrad med an-

 ledning av arbetslöshet

 fortlöpande ersättning av

 annat slag än ersättning

 enligt lagen (1973:371)

 om kontant

 arbetsmarknadsstöd eller

 enligt denna lag, skall

 dagpenning lämnas högst

 med ett belopp som

 motsvarar skillnaden

 mellan det högsta belopp

 som får lämnas enligt 20

 och ersättningen.

21

 Dagpenning som har Dagpenning som har

fastställts enligt 20 fastställts enligt 20

första stycket andra första stycket andra

meningen skall sättas meningen skall sättas ned

ned med 1/260 av med 1/260 av

årspensionen. Ersättning årspensionen. Ersättning

som understiger tio som understiger 10

kronor per dag kronor per dag betalas

utbetalas inte. inte ut. Brutet krontal

 jämnas ut till närmaste

 högre krontal.

 24 [9]

 För en försäkrad som För en försäkrad som

regelbundet utför regelbundet utför

deltidsarbete under deltidsarbete under

veckor då han i övrigt ärveckor då hon eller han i

arbetslös får, om det övrigt är arbetslös får, om

finns särskilda skäl, det finns särskilda skäl,

regeringen eller den regeringen eller den

myndighet regeringen myndighet som regeringen

bestämmer föreskriva om bestämmer föreskriva om

begränsningar i begränsningar i ersätt-

ersättningsrätten och om ningsrätten utöver vad som

karenstid utöver vad som följer av denna lag.

följer av denna lag.

 25

 Överstiger försäkrads Överstiger försäkrads

arbetsutbud per vecka arbetsutbud per vecka

den veckotid, under den veckotid, under

vilken han normalt vilken hon eller han

utfört arbete närmast förenormalt har utfört arbete

arbetslösheten, medräknasnärmast före arbets-

ej överskjutande tid vid lösheten, räknas inte

fastställande av överskjutande tid med när

ersättning. Arbets- ersättningen fastställs.

löshetskassan får dock Arbetslöshetskassan får

medge undantag, om den dock medge undantag, om

försäkrade har särskilda den försäkrade har

skäl för att utvidga ar- särskilda skäl för att

betsutbudet. utvidga arbetsutbudet.

 Den som närmast före

arbetslösheten haft

anställning med

arbetstid, som någon

arbetsdag eller flera

regelmässigt varit kor-

tare än tre timmar,

skall ha rätt att

medräkna även sådan tid

vid fastställande av

ersättning enligt

omräkningstabell.

 30 [10]

 Är det sannolikt att arbete som avses i 29 skulle ha varat högst fem dagar

eller mer än fem men högst tio dagar eller mer än tio dagar, utgör

avstängningstiden fem, tio respektive 20 ersättningsdagar. I avstängningstiden

inräknas endast dagar för vilka karenstid skulle ha tillgodoräknats eller

dagpenning skulle ha lämnats, om avstängningen inte hade skett, eller dagar

under vilka den försäkrade har utfört förvärvsarbete. Den totala

avstängningstiden får dock inte överstiga 14, 28 respektive 56 kalenderdagar.

 Inträffar under avstängningstiden förhållande som avses i 29 , beräknas ny

avstängningstid i enlighet med bestämmelserna i första stycket, om inte den nya

avstängningstiden ryms inom den löpande avstängningstiden.

 Är det uppenbart att en Är det uppenbart att en

försäkrad ej vill antaga försäkrad inte vill anta

lämpligt arbete, såsom dåett lämpligt arbete,

den försäkrade vid skall den försäkrade vara

upprepade tillfällen avstängd till dess hon

antingen har avvisat eller han har utfört

erbjudet sådant arbete förvärvsarbete under 20

eller lämnat sitt arbete dagar.

frivilligt utan giltig

anledning, skall den

försäkrade vara avstängd

till dess han eller hon

utfört förvärvsarbete

under 20 dagar.

 Avstängningstiden räknas från den dag då det förhållande som anges i 29

inträffat.

 31

 Bestämmelserna i 29 1 Bestämmelserna i 29 1 -

- 3 om arbete får, om 3 om arbete får, om det är

det är skäligt, tillämpasskäligt, tillämpas i fråga

i fråga om arbetsmark- om arbetsmark-

nadsutbildning och nadspolitiska åtgärder som

yrkesinriktad får tillgodoräknas för att

rehabilitering. uppfylla ett särskilt

Bestämmelserna i 30 arbetsvillkor enligt

skall därvid gälla i 10 a . Bestämmelserna i

tillämpliga delar. 30 skall då gälla.

 31 a

 Med beslut om

 avstängning enligt denna

 lag jämställs beslut om

 avstängning från rätt till

 ersättning enligt lagen

 (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd.

 31 b

 Till den som har

 uteslutits ur en

 arbetslöshetskassa enligt

 48 2 får ersättning inte

 lämnas förrän ett år har

 förflutit från tidpunkten

 för uteslutningen.

 32

 Ansökan om ersättning En ansökan om ersättning

göres skriftligen hos skall göras hos

arbetslöshetskassan. Vid arbetslöshetskassan på

ansökningen skall fogas blankett enligt

intyg av arbetsgivare fastställt formulär.

om den försäkrades

arbetsförhållanden samt

de uppgifter i övrigt

som behövs för bedömande

av den försäkrades

ersättningsrätt. Kan

sådant intyg endast med

stora svårigheter

införskaffas, får

arbetsförhållandena och Den försäkrade skall lämna

övriga uppgifter styrkas uppgift om den tidpunkt

på annat sätt. då hon eller han senast

 Intyg och övriga fick ersättning från en

uppgifter skall förvaras arbetslöshetskassa eller

bland kassans handling- ersättning enligt lagen

ar. (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd.

 Till ansökan skall fogas

 ett intyg av

 Arbetsgivare skall på arbetsgivaren om den

begäran utfärda intyg somförsäkrades arbetsförhål-

avses i första stycket landen samt de uppgifter

enligt formulär som i övrigt som behövs för

fastställs av bedömande av hennes eller

Arbetsmarknadsstyrelsen. hans rätt till ersättning.

 Om ett sådant intyg

 endast med stora

 svårigheter kan skaffas,

 får arbetsförhållandena och

 övriga uppgifter styrkas

 på något annat sätt. En

 arbetsgivare skall på

 begäran utfärda intyg som

 nu har sagts enligt

 fastställt formulär.

 Den försäkrade skall på

 heder och samvete intyga

 att uppgifter som avses

 i andra stycket är

 riktiga.

 Ansökningar, intyg och

 övriga uppgifter skall

 förvaras bland kassans

 handlingar.

 34

 Finner arbetslöshetskassa att försäkrad medlem, som medvetet eller av grov

vårdslöshet lämnat oriktig eller vilseledande uppgift angående förhållande av

betydelse för bedömande av hans rätt till ersättning, inte bör uteslutas ur

kassan enligt 48 denna lag, kan kassan i stället frånkänna honom rätt till

ersättning för en tid av högst ett år.

 Förekommer sannolika skäl att försäkrad gjort sig skyldig till förfarande som

avses i första stycket, kan ersättning som tillkommer honom innehållas i

avvaktan på utredning i ärendet.

 Beslut enligt första eller andra stycket skall av kassan ofördröjligen anmälas

till Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Ett beslut om

 indragning av ersättning

 enligt 34 lagen

 (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd skall

 vid tillämpningen av

 denna lag anses innebära

 att sökanden har frånkänts

 rätt till ersättning under

 den tid som beslutet om

 indragning gäller.

 52 a

 En arbetslöshetskassa

 skall på begäran av en

 länsarbetsnämnd som

 handlägger ärenden om kon-

 tant arbetsmarknadsstöd

 lämna uppgift om en

 enskild i fråga om

 medlemskap hos

 arbetslöshetskassan samt

 om beslut som rör för-

 säkrads rätt till ersätt-

 ning enligt denna lag.

 En arbetslöshetskassa

 skall för tillsyn samt

 uppföljning och ut-

 värdering av

 arbetslöshetsförsäkringen

 lämna uppgifter enligt

 vad regeringen före-

 skriver.

_____________________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. För tiden den 1 juli 1994 - den 31 december 1995 skall med undantag från vad

som sägs i 9 gälla att avgiftsvillkoret är uppfyllt i fråga om rätt till

ersättning under en ersättningsperiod, om perioden börjar under tiden

 a) den 1 juli - den 30 september 1994, när skyldigheten att betala avgift eller

skatt avsett minst sex månader,

 b) den 1 oktober - den 31 december 1994, när skyldigheten att betala avgift

eller skatt avsett minst sju månader,

 c) den 1 januari - den 31 mars 1995, när skyldigheten att betala avgift eller

skatt avsett minst åtta månader,

 d) den 1 april - den 30 juni 1995, när skyldigheten att betala avgift eller

skatt avsett minst nio månader,

 e) den 1 juli - den 30 september 1995, när skyldigheten att betala avgift eller

skatt avsett minst tio månader, och

 f) den 1 oktober - den 31 december 1995, när skyldigheten att betala avgift

eller skatt avsett minst elva månader.

 3. Om ersättning för en ny ersättningsperiod begärs efter ikraftträdandet men

före utgången av juni 1995, skall den som inte uppfyller avgiftsvillkoret likväl

anses ha uppfyllt detta, om hon eller han uppfyller medlemsvillkoret enligt den

äldre bestämmelsen i 6 1.

 4. Om något annat inte framgår av andra stycket, skall äldre bestämmelser

fortfarande tillämpas på en ersättningsperiod som har påbörjats men inte

avslutats före ikraftträdandet.

 Den nya bestämmelsen i 20 sjätte stycket skall tillämpas på en er-

sättningsperiod enligt första stycket.

 5. En försäkrad som under en ersättningsperiod som sägs i punkten 4 första

stycket uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a men inte något

allmänt arbetsvillkor enligt 10 , skall, vid prövningen av rätten till fortsatt

ersättning när ersättningsperioden har gått till ända, anses ha uppfyllt något

allmänt arbetsvillkor.

 Om den ersättningsperiod som sägs i punkten 4 första stycket går till ända före

den 1 juli 1995, skall vad som sägs i första stycket i denna punkt också gälla

vid prövningen av rätten till fortsatt ersättning när den nya ersättningsperiod

som börjar efter ikraftträdandet går till ända.

 6. Om den ersättningsperiod som sägs i punkten 4 första stycket går till ända

före den 1 juli 1995, skall vad som i punkten 5 första stycket sägs om den som

har uppfyllt det särskilda arbetsvillkoret men inte något allmänt arbetsvillkor,

gälla också den som uppfyller arbetsvillkoret enligt 6 och 7 i lagrummens

lydelse före den 1 juli 1994.

 7. Den som, utom i fall som avses i punkten 4 första stycket, blir arbetslös

enligt denna lag före utgången av år 1994 och som uppfyller det särskilda

arbetsvillkoret eller arbetsvillkoret enligt 6 och 7 - i dessa lagrums

lydelse före den 1 juli 1994 - men inte något allmänt arbetsvillkor, skall

likväl anses ha uppfyllt något allmänt arbetsvillkor när rätten till ersättning

prövas.

 8. Med undantag från vad som föreskrivs i 15 andra stycket tredje meningen

skall den nya ersättningsperioden inte börja innan den föregående perioden har

gått till ända, under förutsättning att den föregående perioden går till ända

före utgången av år 1996.

 9. Om det är till den försäkrades förmån, skall den äldre bestämmelsen i 20

andra stycket tillämpas i en ersättningsperiod

 a) som har börjat före ikraftträdandet,

 b) som börjar efter ikraftträdandet, om den närmast föregående ersätt-

ningsperioden har börjat före ikraftträdandet och går till ända efter denna

tidpunkt men före den 1 juli 1995, eller

 c) som börjar efter ikraftträdandet, om den försäkrade blir arbetslös enligt

denna lag före utgången av år 1994.

 Den äldre bestämmelsen i 20 andra stycket skall alltid tillämpas på en

försäkrad som har kvalificerat sig för ersättning genom att uppfylla

arbetsvillkoret enligt 6 och 7 i lagrummens lydelse före den 1 juli 1994.

 10. De nya bestämmelserna i 32 första, andra, fjärde och femte styckena skall

tillämpas på ansökningar om ersättning som görs efter ikraftträdandet.

 **Fotnot**

 [7]Senaste lydelse 1993:656.

 [8]Senaste lydelse 1993:656.

 [9]Senaste lydelse 1993:656.

 [10]Senaste lydelse 1993:656.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling

Härigenom föreskrivs att 2 och 3 lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling

skall ha följande lydelse.

 2 [1]

 Den tid under vilken Den tid under vilken en

en arbetslös deltagit i arbetslös deltagit i

verksamhet för arbets- verksamhet för arbets-

livsutveckling i livsutveckling i

enlighet med enlighet med

länsarbetsnämndens länsarbetsnämndens

anvisning jämställs med anvisning jämställs med

tid under vilken en tid under vilken en

arbetslös enligt 6 arbetslös enligt 10 a

lagen (1973:370) om lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring arbetslöshetsförsäkring

eller 6 lagen eller 10 a lagen

(1973:371) om kontant (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd skall arbetsmarknadsstöd skall

ha utfört förvärvsarbete.ha utfört förvärvsarbete.

Vid bestämmande av Vid bestämmande av ramtid

ramtid enligt samma enligt samma bestämmelser

bestämmelser räknas inte räknas inte tid då den

tid då den arbetslöse arbetslöse varit hindrad

varit hindrad att att arbeta på grund av

arbeta på grund av deltagandet, i den mån

deltagandet, i den mån tiden inte jämställs

tiden inte jämställs enligt vad som nyss

enligt vad som nyss sagts.

sagts.

 3 [2]

 Vad som föreskrivs om Vad som föreskrivs om

arbets- arbetsmarknadsutbildning

marknadsutbildning i i 31 lagen (1973:370)

31 lagen (1973:370) om om arbetslöshetsförsäkring

arbetslöshetsförsäkring och i 31 lagen

och i 28 lagen (1973:371) om kontant

(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd skall

arbetsmarknadsstöd skall gälla också i fråga om

gälla också i fråga om verksamhet som avses i

verksamhet som avses i 1 .

1 .

____________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1993:154.

 [2] Senaste lydelse 1993:720.

2.4 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 7 studiestödslagen (1973:349)[1] skall ha

följande lydelse.

 7 [2]

 Till en studerande som Till en studerande som

är medlem i är medlem i

arbetslöshetskassa och arbetslöshetskassa och

som uppfyller villkoren som uppfyller villkoren

för ersättning från kassanför ersättning från kassan

vid arbetslöshet eller vid arbetslöshet eller

har uppburit ersättning har uppburit ersättning

från någon från någon

arbetslöshetskassa under arbetslöshetskassa eller

den längsta tid som kontant

ersättning kan betalas arbetsmarknadsstöd i form

ut, utgår vuxenstudiestödav dagpenning under den

enligt 7 a, 7 b, 7 c längsta tid som ersättning

och 8 b . kan betalas ut, utgår

 vuxenstudiestöd enligt

 7 a, 7 b, 7 c och 8 b .

 Till annan studerande utgår särskilt vuxenstudiestöd enligt bestämmelserna i 8,

8 a och 8 b .

_______________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 **Fotnot**

 [1] Lagen omtryckt 1987:303.

 [2] Senaste lydelse 1992:400.

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen förelade hösten 1993 riksdagen prop. 1993/94:80 En allmän och

obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Förslagen grundade sig delvis på

betänkandet Ersättning vid arbetslöshet (SOU 1993:52), som avlämnades i juni

1993. Betänkandet remissbehandlades under sommaren 1993. En förteckning över dem

som yttrade sig finns som bilaga till den nyss nämnda propositionen. Yttrandena

finns tillgängliga hos Arbetsmarknadsdepartementet (dnr A93/1473/A).

 I prop. 1993/94:80 föreslogs att en allmän och obligatorisk arbetslös-

hetsförsäkring skulle vara genomförd den 1 juli 1994 och att som en

delfinansiering en egenavgift skulle införas fr.o.m. den 1 januari 1994. I

propositionen angavs också vissa utgångspunkter för utformningen av den framtida

allmänna och obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen. Vidare aviserades vissa

ändringar i kvalificeringsmöjligheterna till arbetslöshetsersättning, i längden

på ersättningsperioderna och i fråga om den normalarbetstid som är av betydelse

vid fastställande av ersättningen. Dessutom redovisades ett förslag i fråga om

avgångsvederlagens påverkan på ersättningsrätten. Regeringen anförde också att

generösa övergångsbestämmelser skulle gälla.

 Arbetsmarknadsutskottet ställde sig i sitt betänkande En allmän och

obligatorisk arbetslöshetsförsäkring (1993/94:AU6) bakom regeringens förslag att

inriktningen skall vara att skapa en allmän arbetslöshetsförsäkring som omfattar

alla med stark anknytning till arbetsmarknaden och som ger inkomstrelaterade

förmåner upp till en viss nivå. Utskottet anförde emellertid också att man då

inte borde binda sig för några närmare riktlinjer för regelverket, t.ex. om

möjligheterna att kvalificera sig för ersättning eller under hur lång tid

ersättning skall kunna utges. Enligt utskottet skulle det i stället vara en

fördel om saken kunde bedömas i ett sammanhang, så att man fick en bättre

överblick av regelverket och dess konsekvenser i olika hänseenden. Utskottet

ansåg således att den kommande beredningen i regeringskansliet borde avvaktas.

Riksdagen beslutade i enlighet med arbetsmarknadsutskottets ställningstagande.

 Riksdagens beslut innebär bl.a. att det skall införas en allmän obligatorisk

arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla med en stark anknytning till

arbetsmarknaden och som ger inkomstrelaterade förmåner upp till en viss nivå.

Vidare innebär riksdagens beslut att det fr.o.m. den 1 januari 1994 har införts

en allmän avgift för finansieringen av de kontanta förmånerna vid arbetslöshet.

Avgiften uppgår till 1 % av förvärvsinkomster under år 1994 och till 2 % under

år 1995. Riksdagen beslutade också att höja det kontanta arbetsmarknadsstödet

(KAS) från 198 kr per dag till 245 kr per dag fr.o.m. den 1 januari 1994.

 Inom regeringskansliet har därefter utarbetats förslag till regler och

nödvändig lagstiftning för genomförande av en allmän försäkring vid

arbetslöshet.

4 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen

Behovet av förändring

Arbetsmarknadspolitiken skall i nära samspel med den ekonomiska politiken och

andra politikområden verka för en flexibel arbetsmarknad. Det innebär krav på en

balanserad ekonomisk utveckling som stimulerar till produktivt arbete och ett

högt arbetskraftsdeltagande inom ramen för ett gentemot utlandet konkurrens-

kraftigt kostnadsläge. Arbetsmarknadspolitiken skall också bidra till att ge de

arbetslösa grundläggande ekonomisk trygghet.

 Åtgärderna för att förverkliga de arbetsmarknadspolitiska ambitionerna har i

vårt land en klar aktiv inriktning. Åtgärder som platsförmedling och utbildning

prioriteras framför olika former av kontantstöd. Arbetslinjen skall så långt som

är möjligt gälla framför kontantlinjen.

 Utformningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har fortlöpande anpassats

till utvecklingen och behoven på arbetsmarknaden. Nya åtgärder, såsom

ungdomspraktik och arbetslivsutveckling, har tillkommit. Sammantaget har de

aktiva insatserna fått en större omfattning än någonsin tidigare. Ett

genomgående drag har varit att fler och fler åtgärder har kommit att bli

kvalificerande för kontantstöd. Härigenom har utförsäkringen från

arbetslöshetsförsäkringen kunnat hållas på en låg nivå och den s.k.

utförsäkringsgarantin praktiskt fungerat.

 Utvecklingen har emellertid också inneburit ett allt större tryck på arbets-

löshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet som försörjningskälla.

I många fall har de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i allt högre utsträckning

kommit att betraktas som kvalificeringsgrunder för arbetslöshetsersättning.

 I debatten har arbetslöshetsförsäkringen ofta framställts som den enda inkomst-

möjligheten för arbetslösa. Så är det inte. Statsmakterna satsar mycket stora

belopp på olika åtgärder som motiveras av främst arbetsmarknadsskäl. Det gäller

bl.a. beredskapsarbeten, ungdomspraktik, utbildning, investeringar i

infrastruktur och byggande. Alla dessa insatser kommer arbetslösa till godo,

direkt eller indirekt. De kontanta förmånerna vid arbetslöshet är därmed ett

sista skyddsnät för den arbetslöse. Dessa förmåner skall ge den arbetslöse

grundläggande ekonomisk trygghet. I villkoren för förmånerna måste ställas ett

antal krav. Det gäller i fråga om förankringen på arbetsmarknaden,

avgiftsinbetalningar, återkvalificeringsmöjligheter, ersättningsperiodernas

längd, avstängningsregler, ersättningsbeloppen m.m.

 Arbetslöshetsförsäkringen skall inte ses som en fristående del av ar-

betsmarknadspolitiken utan skall samverka med andra arbetsmarknadspolitiska

insatser för att den arbetslöse så snabbt som möjligt kan återgå till reguljärt

arbete. Den nuvarande ordningen med utförsäkringsgarantier riskerar att skapa

ändlösa perioder av ersättning. Försäkringen skall vara ett sista skyddsnät och

ge klara signaler om att det inte finns en valfrihet mellan ersättning och

arbete. Incitamenten för att återgå till arbete måste finnas.

 Samtidigt måste det nuvarande monopolet för arbetslöshetskassorna att ge en

inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet brytas så att fler grupper av

arbetslösa kan ges en ersättning som bättre motsvarar inkomstbortfallet.

 För att uppnå dessa båda målsättningar bör, enligt regeringens mening,

betydande förändringar göras i de båda stödformerna för kontant stöd vid

arbetslöshet, dvs. arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta ar-

betsmarknadsstödet (KAS).

Utgifterna

Utgifterna för de kontanta understöden var 38,8 miljarder kronor år 1993. Mot

dessa utgifter skall ställas inkomster på ca 13 miljarder kronor som ökar till

ca 19 miljarder kronor innevarande år. Underskottet i den s.k.

arbetsmarknadsfonden beräknas med hänsyn även till den avgiftshöjning som sker

den 1 januari 1995 uppgå till ca 100 miljarder kronor vid slutet av år 1995 om

inga ytterligare förändringar genomförs. Detta utgör en svår belastning på

landets ekonomi. Ökande lånebördor fördröjer återgången till fullgod

sysselsättning.

 En reformering av de kontanta understöden vid arbetslöshet är en viktig del i

saneringen av de offentliga utgifterna. Beslut har redan fattats om en

80-procentig kompensationsnivå och karensdagar. Förslag till ytterligare

utgiftsminskningar kommer att redovisas i denna proposition. Mot detta skall

emellertid ställas vissa utgiftsökningar, som främst beror på att nya grupper

genom den allmänna arbetslöshetsförsäkringen får en inkomstrelaterad ersättning

vid arbetslöshet. En utgångspunkt för regeringens förslag till reformering av de

kontanta förmånerna vid arbetslöshet är att öka incitamenten för att återgå till

reguljärt arbete. Detta bidrar till att en varaktig minskning av utgifterna för

understöden vid arbetslöshet kan uppnås. I avsnitt 13 redovisas de

kostnadsökningar och kostnadsminskningar som förslagen i denna proposition

föranleder.

 Underskottet i arbetsmarknadsfonden kan, som nyss sagts, inte klaras genom en-

bart förändringar av de kontanta understöden. Insatser har gjorts inom ett

flertal områden för att lägga en ny grund till nya reguljära arbeten.

Utvecklingen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna mot enkla och

kostnadseffektiva insatser måste fortsätta. Detta arbete måste ske utan att

kvalitetsaspekten tappas bort. Åtgärder skall ge den arbetslöse mer kompetens

och erfarenhet.

 Arbetslinjen och kontantlinjen är inte nödvändigtvis motsatser. Arbetslinjen

prioriterar en aktivitet som upprätthåller och förstärker ett yrkeskunnande

eller ger ny kompetens eller erfarenhet. Under arbetssökandeperioder eller

mellan perioder av arbete och aktiva åtgärder skall de kontanta understöden vara

ett ekonomiskt skydd för den arbetslöse. Understöden måste vara utformade så att

arbetslösheten inte innebär ett alltför stort ekonomiskt avbräck samtidigt som

villkoren för stöden skall medverka till att arbetslösa aktivt verkar för att ta

sig ur arbetslösheten.

En förändrad arbetsmarknad

Huvudorsakerna till dagens omfattande arbetslöshet är dels det oförmånliga

svenska kostnadsläget och spekulationsekonomin i slutet på 1980-talet, dels den

internationella konjunkturnedgången under 1990-talets första år och dels också

en bristande långsiktig anpassning till strukturella förändringar i vår omvärld.

 De senaste årens utveckling har medfört en unikt stor förbättring av den svens-

ka konkurrenskraften gentemot utlandet. Det har resulterat i ökade marknad-

sandelar, växande produktion och export samt en avsevärt stärkt betalningsbalans

gentemot utlandet. I kombination med en förbättrad internationell konjunktur

innebär utvecklingen en ökad efterfrågan på arbetskraft i Sverige och att

arbetslösheten kan begränsas. Nya prognoser från bl.a. av AMS och

länsarbetsnämnderna visar att vi nu kan räkna med en lägre total arbetslöshet än

vad som tidigare har prognosticerats.

 Huvudproblemet under resten av 1990-talet kommer att avse den strukturellt

betingade arbetslösheten. En rad åtgärder har redan vidtagits under de senaste

åren för att komma till rätta med problemen men ytterligare förändringar krävs.

Det handlar för det första om att stärka arbetskraftens kompetens samt

utveckling och forskning. För det andra måste goda villkor gälla för det allt

viktigare ny- och småföretagandet bl.a. genom en förändrad beskattning och

småföretagaranpassad arbetsrätt. För det tredje är det av största vikt att skapa

goda betingelser för företagens investeringar genom att bland annat öka

tillgången på riskvilligt kapital.

 Med den förväntade minskningen av den totala arbetslösheten under de närmaste

åren kommer en kvardröjande långtidsarbetslöshet att utgöra ett dominerande

problem med betydande risker för ökad utslagning. Den är oacceptabel i första

hand för de direkt berörda men också för näringsliv och samhälle. Inte minst

gäller det med hänsyn till att en stor andel av de långtidsarbetslösa är unga

som måste ges möjlighet till en aktiv insats i förvärvslivet under många år.

 En viktig orsak till den strukturellt betingade arbetslösheten är den snabba

omvandlingen av arbetslivet med kraftigt skärpta krav på ökade kunskaper och en

vidgad kompetens. Arbetsmarknadspolitiken utgör ett viktigt komplement till det

livslånga lärande som måste prägla arbetslivet och uppbyggnaden av utbildning

och forskning.

 Den omfattande arbetslösheten under de senaste åren har blottlagt den traditio-

nella arbetsmarknadspolitikens både styrka och svaghet. Styrkan har legat i att

den genom massiva arbetsmarknadspolitiska insatser och gällande

försäkringssystem har lyckats begränsa utförsäkring, socialbidragsberoende samt

permanent utslagning. Svagheterna har främst varit att allt fler har fått vänta

allt längre på olika aktiva insatser och att dessa i högre grad har anvisats för

att undvika utförsäkring och för att arbetslösa skall klara sin försörjning.

Arbetsmarknadspolitiken har därmed alltmer tvingats att ta på sig en

socialpolitisk roll som i längden inte är förenlig med möjligheterna att hävda

arbetslinjen. Inte minst en bred internationell erfarenhet visar detta.

En allmän arbetslöshetsförsäkring

I nära på alla OECD-länder finns en allmän arbetslöshetsförsäkring. Sverige är

ett av få undantag. I riksdagen har under många år motionerats om en allmän

arbetslöshetsförsäkring. Principbeslutet av riksdagen och införandet av den

allmänna avgiften fr.o.m. årsskiftet 1993/94 för att finansiera de kontanta

förmånerna vid arbetslöshet var det första steget mot ett förverkligande av

detta mål.

 En försäkring mot inkomstbortfall vid arbetslöshet skall inte avse bara vissa

arbetstagare utan gälla för alla förvärvsarbetande som enligt fastställda regler

har fäste på arbetsmarknaden. Den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen har inte

denna utformning. Endast kassamedlemmar får en inkomstrelaterad ersättning vid

arbetslöshet.

 Uppskattningsvis får ungefär två tredjedelar av de arbetslösa ersättning från

arbetslöshetsförsäkringen. Omkring 10 % av de arbetslösa får KAS. Resten får

inget kontantstöd och är hänvisade till socialbidrag om de saknar egna medel för

sin försörjning. Även de som får KAS tvingas många gånger att komplettera

ersättningen med socialbidrag.

 Avgiften till en arbetslöshetskassa var år 1991 ca 240 kr och höjdes år 1992

till ca 430 kr för att år 1993 vara i genomsnitt ca 460 kr per år och kunde ge

en ersättning på närmare 170 000 kr under en 300-dagars period mot ca 30 000 kr

för normalperioden på 150 dagar i KAS. Fr.o.m. den 1 januari 1994 gäller nu

samma avgifter för alla förvärvsarbetande. Dock med undantag för kassamedlemmar

som betalar en mindre administrationsavgift.

 Regeringen föreslår nu i steg två en lösning som innebär att fler personer med

en klar förankring på arbetsmarknaden kan få en inkomstrelaterad ersättning vid

arbetslöshet fr.o.m. den 1 juli 1994. Detta skall ske genom att, som regeringen

aviserade i prop. 1993/94:80, KAS-systemet omvandlas så att arbetslösa där kan

få samma dagpenning som den som lämnas av arbetslöshetskassorna. Färre personer

kommer därigenom att vara hänvisade till kompletterande socialbidrag för att

klara sin försörjning. Samtidigt föreslås förändringar i de båda ersätt-

ningssystemen, KAS och arbetslöshetsförsäkringen, som innebär att

ersättningsvillkoren blir likartade. Genom dessa förändringar åstadkommes vad

som länge har saknats på den svenska arbetsmarknaden, nämligen en rättvis och

ändamålsenlig arbetslöshetsförsäkring med frihet för den enskilde att välja i

vilka former skyddet mot inkomstbortfall vid arbetslöshet skall tillgodoses.

 Regeringen föreslår således att en allmän arbetslöshetsförsäkring förverkligas

genom att det, som ett alternativ till de nuvarande arbetslöshetskassorna, i KAS

införs en ersättningsform som motsvarar den som finns i arbets-

löshetsförsäkringen. Förutom det nuvarande stödbeloppet i KAS, som bör benämnas

grundbelopp, införs en dagpenning. Denna skall motsvara den ersättning som

lämnas från försäkringen, dvs. 80 % av tidigare inkomst, dock högst 564 kr per

dag. Grundbeloppet skall motsvara stödbeloppet i KAS och lämnas med högst 245 kr

per dag. För den enskilde skall systemet emellertid på sikt utformas så att för-

månerna relateras till den inkomst för vilken avgift tas ut.

Åter till arbetsmarknaden

Att med alla metoder motverka långtidsarbetslöshet skall, enligt regeringens

mening, vara arbetsmarknadspolitikens viktigaste mål. För att nå detta mål måste

de kontanta stöden vid arbetslöshet samverka med arbetsmarknadspolitiska

insatser för att den arbetslöse så snabbt som möjligt skall återgå till

reguljärt arbete. Den nuvarande ordningen med utförsäkringsgarantier skapar

risker för "ändlös" rundgång mellan upprepade perioder av kontantstöd och

arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

 Reglerna för ersättningsperioder efter en arbetsmarknadspolitisk åtgärd har

således stor betydelse för arbetsmarknadens funktionssätt och påverkar också

kostnaderna såväl för kontantstöden som för arbetsmarknadspolitiken i stort.

Trots att arbetslösheten under några år ökat kraftigt har någon motsvarande

ökning av utförsäkringen av medlemmar i arbetslöshetskassor inte skett, i

stället har antalet utförsäkrade minskat under senare år.

 De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna får emellertid inte utvecklas till

åtgärder som enbart betraktas som ett sätt att kvalificera sig för en ny

ersättningsperiod. Det strider mot grundtankarna bakom arbetslinjen.

 För de enskilda arbetslösa är det viktigaste målet att återkomma till den

reguljära arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken måste på olika sätt stödja en

sådan ambition.

 Utformningen av kvalificeringsreglerna och de arbetsmarknadspolitiska

insatsernas inriktning bör vara sådan att reglerna förstärker de arbetslösas

möjligheter till arbete och motverkar en omfattande permanent utslagning från

arbetsmarknaden.

 Att nu genomföra en omedelbar och kraftig inskränkning av tiden under vilken en

person kan få arbetslöshetsersättning respektive arbetsmarknadspolitiska

åtgärder skulle emellertid kunna drabba en del enskilda arbetslösa som inte

under tiden har fått arbete. Det skulle också finnas risk för en ökning av

behovet av socialbidrag med därmed följande kostnader för kommunerna.

 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder är ett viktigt inslag i arbetsmark-

nadspolitikens arbetslinje. Av avgörande betydelse för resultaten av de olika

insatserna är att dessa sätts in tidigt och att de är anpassade till såväl

arbetsmarknadens krav och förutsättningar som den enskildes möjligheter och

önskemål.

 Samtidigt är det nödvändigt att motverka den ovannämnda rundgången. Regeringen

bedömer därför att det är både önskvärt och möjligt att förändra reglerna för

återkvalificering via arbetsmarknadspolitiska åtgärder, om den arbetslöse

samtidigt möts av särskilda intensifierade åtgärder som syftar till att hon

eller han skall återgå till den reguljära arbetsmarknaden.

 Regeringens förslag i detta avseende, som mer i detalj redovisas längre fram,

innebär i korthet att en första ersättningsperiod skall få beviljas om den

arbetslöse uppfyller ett allmänt arbetsvillkor. I detta skall få tillgodoräknas

endast tid med förvärvsarbete och inte tid som jämställs med arbete, s.k.

jämställd tid (vad som menas med jämställd tid finns förklarat i avsnitt 8). Om

den arbetslöse under ersättningsperioden har uppfyllt ett nytt arbetsvillkor

vari ingår jämställd tid (särskilt arbetsvillkor) skall en ytterligare

ersättningsperiod om längst 300 dagar, eller längst 150 dagar i fråga om den som

inte har fyllt 55 år och som får grundbeloppet i KAS, få medges. För att

därefter få ersättning måste den arbetslöse uppfylla ett nytt allmänt

arbetsvillor. I fråga om grundbeloppet i KAS bör emellertid även rätten till den

första ersättningsperioden få grundas på ett särskilt arbetsvillkor. Generösa

övergångsbestämmelser skall gälla för att medge en mjuk övergång till den nya

reglerna.

 Skulle den arbetslöse efter en andra ersättningsperiod inte kunna erbjudas

arbete eller uppfylla ett allmänt arbetsvillkor bör hon eller han erbjudas

särskild åtgärd. Dessa åtgärder skall - i likhet med hittillsvarande

arbetsmarknadspolitiska åtgärder - i första hand vara inriktade på att öka

möjligheterna för den arbetslöse att finna arbete på den reguljära

arbetsmarknaden.

 Dessa åtgärder kan ha inslag av utbildning, praktik eller rehabilitering. I den

individuella planen för den långtidsarbetslöse måste man vid utformning av

åtgärden söka ta hänsyn till individens förutsättningar och förhållanden, som

t.ex. ålder, utbildning och andra faktorer som påverkar möjligheterna att få

reguljärt arbete.

 Den exakta utformningen av dessa insatser måste ske senare. Regeringen kommer

därför så snart som möjligt att låta utreda hur sådana åtgärder skall samverka

med arbetslöshetsförsäkringen.

En internationell jämförelse

Villkoren för försäkringsskyddet varierar kraftigt inom OECD-området. I många

länder, bl.a. i flera med mycket begränsad aktiv arbetsmarknadspolitik är

arbetslöshetsförsäkringen snarast en del av, eller en påbyggnad av den vanliga

socialförsäkringen. Incitamenten till att söka arbete eller att höja sin

kompetens och konkurrenskraft är mycket begränsade. Den praktiska effekten blir

så långa perioder av arbetslöshet att de närmar sig förtidspension.

 Internationell och nationell forskning visar att det finns ett samband mellan

ersättningsperiodens längd och de arbetslösas ansträngningar för att få ett nytt

arbete. Sökaktiviteten reduceras efterhand men ökar återigen mot slutet av

ersättningsperioden. Den arbetslöses möjligheter att finna arbete är inte bara

beroende av situationen på arbetsmarknaden utan även av den egna sökaktiviteten

och det egna engagemanget att finna lösningar. Arbetsmarknadspolitiken kan

underlätta sökandet väsentligt och även förstärka - men inte ersätta - den

enskildes motivation. Det finns således skäl att inte låta ersättningsperioderna

bli för långa. Ett väl utformat försäkringssystem skall, i kombination med en

aktiv arbetsmarknadspolitik, ge starka incitament till reguljärt arbete.

Ett ökat ansvarstagande

Av väsentlig betydelse för respekten för arbetslöshetsförsäkringen och KAS är

att ersättningsrätten är förenad med reella krav på att stå till

arbetsmarknadens förfogande och ett ansvar för att inte försätta sig i frivillig

arbetslöshet. I de båda stödformerna finns bestämmelser om vilka krav som skall

ställas för att en sökande skall anses stå till arbetsmarknadens förfogande och

om avstängningsregler i samband med frivillig arbetslöshet. Den som t.ex.

avvisar ett erbjudet lämpligt arbete eller som frivilligt lämnar ett arbete utan

giltig anledning skall avstängas från ersättning under viss tid. I både

ALF-lagen och KAS-lagen finns en definition på vad som skall anses vara ett

lämpligt arbete.

 Arbetslöshetsförsäkringen och KAS är båda en form av omställningsförsäkring som

skall lämna en ersättning under den tid då den arbetslöse söker ett nytt arbete.

Den arbetslöse har, tillsammans med arbetsförmedlingen, intresse av och ansvar

för att sökandetiden hålls nere och onödig långtidsarbetslöshet förhindras

liksom för att ofrivillig arbetslöshet undviks. Reglerna för rätt till

ersättning skall ge klara besked om detta. Detta är en förutsättning för att

begränsa kostnaderna för arbetslösheten inte bara inom ersättningssystemen utan

i hela samhällsekonomin. En väl fungerande arbetsmarknad kräver också att de

arbetslösa inte förlorar kompetens och erfarenhet genom långa arbets-

löshetsperioder.

 Kriterierna för att en arbetslös skall anses stå till arbetsmarknadens för-

fogande, för vad som är ett lämpligt arbete m.m. är inte en gång för alla givna

utan måste anpassas till förändrade krav på arbetsmarknaden. Den praxis som har

utbildats måste också kunna omprövas. Sedan år 1974 då arbetslöshetsförsäkringen

fick sin ännu i huvudsak gällande utformning och KAS infördes, har en mer samlad

bedömning av dessa frågor gjorts endast av 1974 års utredning om en allmän

arbetslöshetsförsäkring (Allmän arbetslöshetsförsäkring SOU 1978:45). Enligt

regeringens mening bör dessa frågor nu bli föremål för en genomgripande översyn

i syfte att nå en bättre överensstämmelse mellan de aktuella reglerna och de

ökade krav som nu måste ställas på ett effektivare utnyttjande av de

arbetsmarknadspolitiska resurserna och på individernas ansvar för sin

sysselsättningssituation. Översynen bör också omfatta avstängningstiderna vid

självförvållad arbetslöshet och skyldigheten att delta i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder. Regeringen kommer inom kort att besluta om en sådan översyn. Denna

skall leda till successiva förändringar och anpassningar av regelverk och

föreskrifter.

 I översynen skall också ingå att se över ytterligare en fråga. Det gäller före-

komsten av s.k. svartjobb samtidigt med uppbärande av ersättning och annat miss-

bruk av arbetslöshetsförsäkringen och KAS. Att dessa missförhållanden förekommer

är väl känt men debatteras sällan. Även i tider som dessa, med hög arbetslöshet

inom nästan alla delar av arbetsmarknaden, kommer entydiga vittnesmål om att

lediga platser inte kan tillsättas trots tillgång på arbetssökande med

efterfrågad kompetens och erfarenhet. Regeringen anser att problemet måste

lyftas fram och att verkningsfulla åtgärder skall sättas in för att motverka

missbruk.

 Både ALF-lagen och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd innehåller

bestämmelser om olika sanktionsmöjligheter, främst ekonomiska, som kan

tillgripas mot den som på ett felaktigt sätt har tillskansat sig ersättning.

Möjligheten till polisanmälan finns naturligtvis också när man kan misstänka ett

rent brottsligt förfarande. I översynen skall ingå att pröva om sanktions-

möjligheterna bör skärpas eller göras effektivare på annat sätt.

 Enbart förändringar i den riktningen är emellertid inte tillräckligt. Särskilt

i fall med svartjobb är det svårt att komma åt problemet, eftersom både

arbetstagaren och arbetsgivaren har ett gemensamt intresse av att förhållandet

inte uppdagas. Båda löper ju risk att ställas till ansvar. Andra vägar måste

därför också prövas. Olika former av samverkan mellan t.ex. arbetsförmedlingen,

arbetslöshetskassor samt arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer kan vara ett

sätt. Redan nu driver AMS och Arbetslöshetskassornas Samorganisation olika

projekt för att motverka problemet. Inte minst gäller det att sprida kunskap om

att missbruk medverkar till att snedvrida konkurrensen mellan olika näringsid-

kare samt till färre arbeten och lägre skatteinkomser för stat och kommun. I

översynen skall därför ingå att föreslå alternativa vägar att beivra missbruket.

En fråga som också bör utredas i det sammanhanget gäller åtgärder för att undvi-

ka samtidiga utbetalningar från olika ersättningssystem.

Administrationen

De nuvarande arbetslöshetskassorna fortsätter sin verksamhet som tidigare. Vid

sidan av dessa kommer tills vidare länsarbetsnämndernas enheter för

KAS-administrationen, de s.k. KAS-regionerna, som nedan benämns

arbetsmarknadskassor, att vara ett fristående alternativ för administrationen av

en ersättning som motsvarar den som dagens arbetslöshetskassor lämnar. Om denna

lösning skall bli permanent bör övervägas ytterligare. Frågan om

arbetsmarknadskassornas organisatoriska hemvist skall därvid prövas liksom

formerna för uttaget av den allmänna avgiften för finansieringen av

kontantförmåner vid arbetslöshet samt hur kostnaderna för

arbetsmarknadskassornas administration skall täckas. Arbetsmarknadskassorna och

de nuvarande arbetslöshetskassorna bör arbeta under likartade villkor.

Konkurrensneutralitet skall råda.

 Dagens arbetslöshetskassor har rätt att ta ut en avgift av medlemmarna som

skall täcka administrationskostnaderna. För KAS-administrationen betalas denna

kostnad för närvarande av budgetmedel. Konkurrensneutralitet är emellertid svår

att åstadkomma med hänsyn till att det råder en stor variation i

administrationskostnaderna mellan de olika kassorna och mellan kassorna och

KAS-hanteringen. Regeringen är inte beredd att nu lägga förslag i denna fråga

utan den bereds vidare. Förslag kommer att föreläggas riksdagen hösten 1994 med

sikte på ikraftträdande den 1 januari 1995. Till dess bör nuvarande ordning

gälla. Regeringen vill här också betona att det finns anledning att se över hela

administrationen av de kontanta förmånerna vid arbetslöshet. Även denna fråga

blir föremål för fortsatta överväganden.

 I fråga om KAS gäller för närvarande ett ansökningsförfarande. Även fortsätt-

ningsvis skall, om inte de ytterligare övervägandena ger skäl till annat, denna

princip gälla. Den som blir arbetslös och inte är medlem i en arbetslöshetskassa

kommer således att hos arbetsmarknadskassorna kunna ansöka om KAS. Kassorna

bedömer på det underlag som sökanden lämnar om han eller hon skall få

grundbelopp eller dagpenning.

Förslagen i korthet

Regeringens förslag till en allmän arbetslöshetsförsäkring innebär således att

det införs en möjlighet till en inkomstrelaterad dagpenning från en

arbetsmarknadskassa som ett alternativ till dagpenningen från en

arbetslöshetskassa. Förslagen i övrigt innebär i korthet följande.

 För att få rätt till grundbeloppet från en arbetsmarknadskassa skall den

arbetslöse uppfylla ett arbetsvillkor eller ett studerandevillkor. Dagpenningen

från en arbetsmarknadskassa lämnas endast om den arbetslöse uppfyller ett

avgiftsvillkor och ett arbetsvillkor.

 Avgiftsvillkoret innebär att den arbetslöse under tolv månader inom en

24-månadersperiod skall ha betalat avgift enligt lagen (1993:1441) om allmän

avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet eller skatt enligt

lagen (1958:295) om sjömansskatt.

 Arbetsvillkoret skall vara detsamma både i arbetslöshetsförsäkringen och KAS.

För att uppfylla arbetsvillkoret skall sökanden ha förvärvsarbetat minst 75

timmar under minst fem månader inom en ramtid på tolv månader omedelbart före

arbetslöshetens inträde. För den som inte har uppfyllt detta arbetsvillkor finns

möjlighet att uppfylla ett alternativt villkor om minst 65 timmar per månad

under minst 10 månader.

 Den som inte är medlem i en arbetslöshetskassa kommer således att kunna få

dagpenning från en arbetsmarknadskassa. Om den arbetslöse är medlem i en

arbetslöshetskassa skall han eller hon liksom tidigare få ersättning från

arbetslöshetsförsäkringen under förutsättning att avgiftsvillkoret och ett

arbetsvillkor är uppfyllda.

 Enligt de nuvarande reglerna samverkar KAS och arbetslöshetsförsäkringen med

varandra. Den som är medlem i en arbetslöshetskassa och som har uppfyllt

arbetsvillkoret men inte medlemsvillkoret kan i stället få KAS. För anställda

innebär medlemsvillkoret att de skall ha varit medlemmar i en arbetslöshetskassa

under tolv månader innan de kan få ersättning från försäkringen. För företagare

föreskrivs ett medlemsvillkor på 24 månader.

 Med regeringens förslag till förändringar kommer samverkan mellan

arbetslöshetskassorna och arbetsmarknadskassorna att fortsätta på samma sätt.

Den som är medlem i en arbetslöshetskassa och som uppfyller ett arbetsvillkor,

men inte avgiftsvillkoret kommer, på samma sätt som för närvarande, att få

ersättning i form av grundbeloppet. På grundbeloppet skall i likhet med inkomst

av tjänst betalas avgift enligt lagen (1993:1441) om allmän avgift för

finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet. Varaktigheten av

arbetslöshetskassornas medlemsvillkor ersätts med ett avgiftsvillkor. När an-

talet avgiftsmånader, vari inräknas månader med grundbelopp, uppgår till tolv

under en tjugofyramånadersperiod får den arbetslöse dagpenning från arbetslös-

hetsförsäkringen. Samma krav på antalet avgiftsmånader bör gälla för både

anställda och företagare.

 De arbetslösa skall ha stor frihet att välja mellan arbetsmarknadskassa och ar-

betslöshetskassa. En övergång från dagpenning i den ena stödformen till dagpen-

ning i den andra skall dock inte kunna förlänga ersättningsperioden. Däremot

skall den som väljer att byta administrationsform under en pågående

ersättningsperiod inte behöva uppfylla avgifts-, arbets- och karensvillkoren på

nytt. De redan uppfyllda kraven för rätt till ersättning skall accepteras av den

nya kassan vid en överflyttning.

 Enligt de nuvarande reglerna i ALF-lagen är det inte möjligt att bli medlem i

en arbetslöshetskassa utan att ha ett arbete vid tidpunkten för ansökan om

inträde. Kravet på förvärvsarbete inom kassans verksamhetsområde som ett villkor

för inträde i kassan står kvar. Personer som inte är medlemmar i en kassa bör

inte heller kunna bli det under tid då de genomgår en arbetsmarknadsutbildning

eller är anvisade en ALU-plats eller en ungdomspraktikplats. Däremot bör den

kunna bli kassamedlem, som vid tidpunkten för ansökan om medlemskap har en an-

ställning i form av ett utbildningsvikariat eller en anställning med rekryte-

ringsstöd.

 De nuvarande reglerna i ALF-lagen innebär t.ex. att ungdomar som direkt efter

en avslutad utbildning i det reguljära utbildningsväsendet blir anvisade en

ungdomspraktikplats, inte kan få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen,

eftersom de inte kan bli medlemmar i en arbetslöshetskassa. Detta bör gälla även

i fortsättningen. Däremot bör, på samma sätt som gäller för närvarande, den som

har deltagit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder som arbetsmarknadsutbildning,

ALU och ungdomspraktik få rätt till grundbelopp från en arbetsmarknadskassa. För

att däremot få rätt till dagpenning från en arbetsmarknadskassa bör krävas att

sökanden har förvärvsarbetat i viss omfattning. I detta fall skall inte s.k. med

förvärvsarbete jämställd tid få åberopas.

 För den vars ersättningsrätt har upphört skall intensifierade åtgärder sättas

in för att påskynda återgången till reguljärt arbete. Utförsäkringen skall inte

följas av socialbidrag. De intensifierade åtgärderna kan ha inslag av

utbildning, praktik eller rehabilitering.

 En del av arbetskraften är företagare. Dessa är en viktig grund för Sveriges

näringsliv. De måste ges goda förutsättningar att verka för att vi skall kunna

skapa nya arbetstillfällen och utveckla välfärden. Genom småföretagsinriktade

förändringar i bl.a. skatte- och arbetsrätten har dessa förutsättningar

förbättrats. Även inom ett flertal andra områden måste reglerna ses över för att

undanröja hinder för framgångsrikt företagande.

 De kontanta stöden vid arbetslöshet skall lämnas på lika villkor till alla som

har en klar förankring på arbetsmarknaden, såväl arbetstagare som företagare.

Genom den nu föreslagna försäkringen kommer även alla arbetslösa företagare att

omfattas av rätt till ersättning.

 Reglerna för stöden skall vara utformade så att de bidrar till en väl funge-

rande arbetsmarknad och motiverar den enskilde att bryta sin arbetslöshet och

snabbt återgå till produktivt arbete.

 Reglerna för arbetslöshetsersättning till företagare måste också reformeras i

denna riktning och därmed främja nyföretagande. I betänkandet Ersättning vid

arbetslöshet (SOU 1993:52), har anförts att nuvarande regler ibland medför att

företag som på något längre sikt skulle kunna utvecklas, tvingas i stället att

lägga ned helt vid t.ex. en tillfällig efterfrågeminskning.

 Frågan om företagares rätt till arbetslöshetsersättning måste emellertid också

bedömas utifrån konkurrensutgångspunkter. Arbetslöshetsersättningen får inte bli

en subvention till icke livskraftiga företag. Risken för detta måste beaktas vid

en omprövning av reglerna i syfte att skapa en arbetslöshetsersättning som

främjar utvecklingen av vårt näringsliv.

 Regeringen lägger nu inget förslag i denna fråga utan överväger den vidare.

Regeringen avser att under hösten 1994 återkomma med proposition om vissa frågor

kring arbetslöshetsförsäkringen, i samband därmed kommer resultaten av dessa

överväganden att redovisas. Förslagen i den kommande propositionen läggs med

sikte på ikraftträdande den 1 januari 1995.

 Efter denna översiktliga redovisning följer nu förslagen mera i detalj.

Samtliga förslag bör träda i kraft den 1 juli 1994. I fråga om de ersätt-

ningsregler m.m. i ALF-lagen och KAS-lagen som inte tas upp i det följande

föreslås inga ändringar. Förslagen föranleder följdändringar i lagen (1992:1331)

om arbetslivsutveckling och studiestödslagen (1973:349).

5 Grundbelopp och dagpenning i KAS

Regeringens förslag och bedömning: KAS från en

arbetsmarknadskassa lämnas med ett per dag beräknat

belopp i form av grundbelopp eller i form av

dagpenning.

 Grundbeloppet bör vara 245 kr per dag.

 Dagpenningen lämnas liksom i

arbetslöshetsförsäkringen med 80 % av sökandens

dagsförtjänst, dock högst med det belopp som

motsvarar den högsta dagpenningen i

arbetslöshetsförsäkringen och lägst med ett belopp

som motsvarar grundbeloppet.

 Dagpenning till den som får ålderspension i form

av folkpension, allmän tilläggspension eller annan

pension som ges ut på grund av förvärvsarbete lämnas

med 65 % av sökandens dagsförtjänst, dock högst med

det belopp som motsvarar den högsta dagpenningen.

 Dagpenningen bör vara högst 564 kr och lägst

245 kr per dag om inget annat följer av

pensionsavdragsbestämmelserna.

 Regeringen fastställer grundbeloppet och den

högsta och lägsta nivån på dagpenningen i KAS.

 Utredarens förslag: En ny arbetslöshetsförsäkring införs som ersätter både den

nuvarande frivilliga arbetslöshetsförsäkringen och KAS. Den nya försäkringen

skall ge ett grundbelopp som skall kunna kompletteras med en frivillig

tilläggsförsäkring. Grundbeloppet skall vara 6 300 kr per månad (5 300 för den

som är under 21 år). En tilläggsförsäkring som berättigar till bidrag skall

tillsammans med grundbeloppet täcka upp till 80 % av inkomstbortfallet upp till

en inkomst som motsvarar brytpunkten för statlig inkomstskatt (för närvarande

16 500 kr per månad). Tilläggsförsäkringen skall därutöver på frivillig basis

kunna ersätta inkomstbortfall upp till en inkomst motsvarande sju och ett halvt

basbelopp (för år 1993 ca 21 500 kr per månad).

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är kritiska till den föreslagna

modellen med grundförsäkring och en frivillig tilläggsförsäkring. Sveriges

Akademikers Centralorganisation (SACO), Landsorganisationen i Sverige och

Tjänstemännens Centralorganisation avvisar utredningens förslag.

 Svenska arbetsgivarföreningen stöder förslaget och anser att en tilläggs-

försäkring bör vara en kombinerad arbetslöshets- och pensionsförsäkring.

 Svenska Kommunförbundet förordar en allmän och inkomstrelaterad försäkring.

 Juridiska Fakultetsstyrelsens forskningsnämnd vid Lunds universitet föreslår

att den nuvarande organisationen bör justeras så att försäkringen både i teorin

och praktiken kommer att omfatta alla arbetslösa. Riksförsäkringsverket anser

att arbetslöshetsförsäkringen bör göras om till en allmän obligatorisk för-

säkring med lika villkor för alla. Den obligatoriska försäkringen bör utformas

som en procentuell ersättning av inkomstförlusten kombinerad med ett grundskydd.

Försäkringsöverdomstolen förordar att man i första hand låter en allmän enhetlig

försäkring bli föremål för ytterligare utredning. En sådan försäkring skulle

kunna bygga på en samordning och vidareutveckling av nuvarande arbetslös-

hetsförsäkring och KAS.

 Företagarnas Riksorganisation föreslår en grundförsäkring för alla med en

kompensationsgrad på 60 - 70 % av tidigare inkomst.

 Skälen för regeringens förslag och bedömning: Den 1 januari 1994 infördes lagen

(1993:1441) om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid

arbetslöshet. Lagen innebär att samtliga förvärvsarbetande som har inkomst av

anställning som avses i 11 kap. 2 lagen (1962:381) om allmän försäkring och

sådan inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 samma lag skall

betala en avgift för finansieringen av arbetslöshetsförsäkring och KAS. Avgiften

uppgår innevarande år till 1 % av förvärvsinkomster upp till sju och en halv

gånger basbeloppet. För år 1995 har avgiften fastställts till 2 % av samma

avgiftsunderlag. Avgiften betalas inte för inkomster som understiger 25 % av

basbeloppet. Vid taxeringen till inkomstskatt skall förvärvsinkomsten minskas

med den belöpande avgiften. För den enskilde skall systemet emellertid på sikt

utformas så att förmånerna relateras till den inkomst för vilken avgift tas ut.

 Anslutningen till arbetslöshetsförsäkringen är i dag frivillig. Den enskilde

avgör själv om han eller hon genom att bli medlem i en arbetslöshetskassa vill

ansluta sig till arbetslöshetsförsäkringen. Formellt sett står kassorna öppna

för samtliga förvärvsarbetande. Många har emellertid av skilda skäl valt eller

inte kunnat ansluta sig till en kassa. Det sistnämnda kan bero bl.a. på att det

inte finns någon arbetslöshetskassa som är verksam inom det aktuella

yrkesområdet. Införandet av den allmänna avgiften innebär att de avgifts-

betalande skall ha rätt till en likvärdig ersättning på likvärdiga villkor.

 Regeringen har övervägt utredarens förslag att införa ett grundbelopp och en

tilläggsförsäkring. Regeringen har därvid funnit det mer ändamålsenligt att nu

föreslå en annan ordning. För att på ett enkelt och obyråkratiskt sätt göra det

möjligt för samtliga förvärvsarbetande att omfattas av likvärdiga förmåner

föreslår regeringen att det i dagens KAS-system införs två ersättningsformer,

dels ett grundbelopp, dels en dagpenning. Dessa förmåner skall prövas hos ar-

betsmarknadskassorna. Grundbeloppet skall motsvara det stöd som lämnas enligt

dagens regler för KAS. Dagpenningen inom KAS-systemet skall vara en inkomstrela-

terad ersättning som motsvarar den dagpenning som lämnas från arbetslös-

hetsförsäkringen.

 KAS infördes den 1 januari 1974 som ett komplement till arbetslös-

hetsförsäkringen och skulle främst vara en ersättningsform för dem som inte hade

en klar anknytning till arbetsmarknaden. Den grupp som avsågs var i första hand

nytillträdande på arbetsmarknaden, främst ungdomar, men även sådana som endast

hade haft en tillfällig eller lös anknytning till arbetsmarknaden.

 Regeringens förslag att införa ersättningsformen dagpenning i KAS innebär att

det blir möjligt för den som har haft en klar anknytning till arbetsmarknaden

att även från arbetsmarknadskassan få en ersättning som motsvarar den som lämnas

från arbetslöshetsförsäkringen. Nytillträdande på arbetsmarknaden bör få samma

stöd som de kan få enligt de nuvarande reglerna i KAS-lagen. Stödet skall lämnas

i form av ett grundbelopp.

 Grundbeloppet bör liksom det nuvarande stödbeloppet i KAS inte vara relaterat

till den tidigare inkomsten. Stödbeloppet i KAS fastställs av regeringen. Rege-

ringen föreslår att denna ordning också bör gälla i fråga om grundbeloppet.

 Sedan den 1 januari 1994 lämnas stödbeloppet i KAS med 245 kr per dag. Med

hänsyn till den nyligen genomförda höjningen har regeringen för avsikt att

fastställa grundbeloppet fr.o.m. den 1 juli 1994 till oförändrat 245 kr per dag,

dvs. ca 5 300 kr per månad.

 För närvarande lämnas dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen med 80 % av den

tidigare inkomsten, dock högst med 564 kr per dag och lägst med 245 kr per dag.

 För den som får vissa former av pension finns i arbetslöshetsförsäkringen

regler som föreskriver att kompensationsnivån skall vara 65 % av den tidigare

inkomsten. Denna reglering har till syfte att undvika fall av överkompensation

och innebär också att dagpenningen kan reduceras till belopp under 245 kr.

 För att dagpenningen som lämnas från arbetsmarknadskassan skall vara likvärdig

den som lämnas i arbetslöshetsförsäkringen bör samma regler gälla inom de båda

systemen. Det innebär att samma högsta och lägsta dagpenningnivåer, samma

kompensationsnivåer, samma reduceringsregler m.m. skall gälla. Även i fråga om

dagpenningen bör det, på samma sätt som gäller inom arbetslöshetsförsäkringen,

vara regeringens uppgift att fastställa den högsta och lägsta nivån. Dessa

nivåer bör fr.o.m. den 1 juli 1994 vara desamma som gäller inom arbetslös-

hetsförsäkringen, dvs. 564 kr resp. 245 kr. Det innebär i detta avseende ingen

förändring i arbetslöshetsförsäkringen.

 I detta sammanhang vill regeringen ta upp frågan om nivån på utbild-

ningsbidragen vid arbetsmarknadsutbildning m.m. Regeringen har riksdagens

bemyndigande att anpassa nivåerna på dessa bidrag till arbetslös-

hetsersättningarna. Då regeringen inte överväger några förändringar av dessa

ersättningar från kommande budgetårsskifte kommer inte heller

utbildningsbidragen att förändras. En justering måste dock ske. De som blir

berättigade till dagpenning från en arbetsmarknadskassa bör få utbildningsbidrag

enligt samma grunder som gäller för dem som omfattas av arbetslöshetsförsäk-

ringen.

6 Förmånsrättsberättigade till KAS

Regeringens förslag: KAS i form av grundbelopp

eller dagpenning lämnas till den som inte är

försäkrad enligt ALF-lagen. KAS i form av grundbe-

lopp lämnas också till den som är försäkrad enligt

ALF-lagen och som efter inträdet i en arbetslös-

hetskassa har uppfyllt kassans arbetsvillkor men

inte ALF-lagens avgiftsvillkor.

 Grundbeloppet lämnas dessutom till den som är

försäkrad enligt ALF-lagen men som inte har rätt

till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen på grund

av att ersättningsperioden har gått till ända sedan

han eller hon har uppnått 60 års ålder eller som

efter fyllda 60 år har utförsäkrats från dagpenningen

i KAS utan att ett nytt arbetsvillkor har

uppfyllts.

 Dagpenningen i KAS lämnas även till den som är

under 20 år.

 Utredarens förslag: KAS slopas i och med införandet av en ny arbets-

löshetsförsäkring som skall täcka alla förvärvsarbetande.

 Skälen för regeringens förslag: KAS är för närvarande ett komplement till ar-

betslöshetsförsäkringen. Enligt de nuvarande reglerna lämnas KAS till den som

inte är medlem i en arbetslöshetskassa eller till en kassamedlem som uppfyller

arbetsvillkoret men inte medlemsvillkoret. Detta uppgår till tolv månaders

medlemskap (i vissa företagarkassor till 24 månader).

 KAS lämnas vidare till den som har fyllt 60 år och som inte har rätt till

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen på grund av att ersättningsperioden

har gått till ända utan att ett nytt arbetsvillkor har uppfyllts. Denna regel

innebär att en person som har fyllt 60 år kan gå över till att få KAS efter ut-

försäkring från arbetslöshetsförsäkringen, utan att behöva uppfylla ett nytt

arbetsvillkor. KAS lämnas inte till den som är under 20 år.

 Den som har fyllt 65 år har inte rätt till KAS. Den som före 65 års ålder har

börjat uppbära hel ålderspension, hel förtidspension eller helt sjukbidrag

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, har inte heller rätt till KAS.

 KAS i form av en inkomstrelaterad dagpenning skall vara ett alternativ till ar-

betslöshetsförsäkringen. Grundbeloppet bör dock även fortsättningsvis vara ett

komplement till försäkringen. Grundbelopp bör således, på samma sätt som gäller

för närvarande, kunna lämnas dels till den som inte är medlem i en arbetslös-

hetskassa, dels till den som är kassamedlem och som uppfyller arbetsvillkoret

men inte kassans avgiftsvillkor. Dessutom bör grundbelopp få lämnas till den

som har blivit utförsäkrad från arbetslöshetsförsäkringen eller dagpenning i KAS

efter att ha fyllt 60 år.

 För närvarande gäller 20 år som den nedre åldersgränsen för att få KAS. Den som

är yngre skall i stället erbjudas aktiva åtgärder. Inom

arbetslöshetsförsäkringen finns ingen nedre åldersgräns för att bli medlem i en

arbetslöshetskassa. Det innebär i praktiken att ersättning får lämnas tidigast

från det medlemmen har varit med i kassan i minst ett år oavsett ålder. Ej

heller i fråga om dagpenningen från en arbetsmarknadskassa bör någon nedre

åldersgräns gälla. Den som före 20 års ålder har etablerat sig på arbets-

marknaden och betalat avgifter till finansieringen av arbetslöshetsförmåner

skall ha samma valfrihet mellan KAS och arbetslöshetsförsäkringen som andra

yrkesarbetande. Någon förändring av den övre åldersgränsen för rätt till

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS föreslås inte.

 För grundbeloppet bör även fortsättningsvis den nedre åldersgränsen på 20 år

gälla.

7 Avgiftsvillkoret

Regeringens förslag: Dagpenning enligt ALF-lagen

eller KAS-lagen lämnas till den som under tolv

månader under en ramtid av 24 månader omedelbart

före arbetslöshetens inträde har haft för-

värvsinkomster för vilka han eller hon är skyldig

att betala avgift enligt lagen (1993:1441) om

allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid

arbetslöshet (avgiftsvillkor) eller är skyldig att

betala skatt enligt lagen (1958:295) om sjömans-

skatt.

 Kravet på viss tids medlemskap i en

arbetslöshetskassa för rätt till ersättning ersätts

med avgiftsvillkoret.

 Avgiftsvillkoret bör vara detsamma för både

anställda och företagare.

 Utredarens förslag: Utredaren har i denna del inte haft något förslag.

 Skälen för regeringens förslag: I 6 första stycket 1 ALF-lagen föreskrivs att

för rätt till ersättning från försäkringen skall den enskilde om han eller hon

har haft sin huvudsakliga försörjning genom arbete för annans räkning ha varit

medlem i en arbetslöshetskassa under minst tolv månader (medlemsvillkor). För

personer som har haft sin huvudsakliga försörjning som enskilda företagare är

medlemsvillkoret 24 månader. AMS får om det finns särskilda skäl medge ett

kortare medlemsvillkor än 24 månader för företagare. Som medlem i en

arbetslöshetskassa betalar den enskilde en avgift som fr.o.m. den 1 januari 1994

endast skall täcka administrationskostnaderna och en utjämning av dessa kost-

nader mellan olika arbetslöshetskassor (utjämningsavgift). Dessutom betalar alla

förvärvsarbetande, som tidigare har redogjorts för, en allmän avgift till staten

på sin förvärvsinkomst för finansieringen av de kontanta förmånerna vid ar-

betslöshet.

 Arbetslöshetsförsäkringens medlemsvillkor har historiskt sett sin bakgrund i

att den enskilde skall ha visat att han eller hon har en klar anknytning till

arbetsmarknaden och under en viss period har bidragit till finansieringen av

försäkringen.

 Kravet på medlemskap under viss tid har i fråga om finansieringen bärighet så

länge denna helt eller delvis bygger på en frivillig egenavgift från den

enskilde. Genom införandet fr.o.m. den 1 januari 1994 av den obligatoriska

allmänna avgiften för att finansiera bl.a. arbetslöshetsförsäkringen har

argumentet för varaktigheten av medlemsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen

mist sin bärighet. Den enskilde har ju inte längre någon möjlighet att undandra

sig finansieringen.

 Liksom för närvarande bör naturligtvis krävas medlemskap i en arbetslös-

hetskassa för att få dagpenning från denna. Det skall inte vara möjligt att

först när arbetslösheten har inträtt vända sig till en kassa för att få

ersättning. För att bli medlem skall personen i fråga när han eller hon ansöker

om medlemskap förvärsarbeta inom kassans verksamhetsområde i genomsnitt minst 17

timmar per vecka och uppfylla de övriga krav för medlemskap som ALF-lagen och

kassans stadgar ställer upp. Dessa övriga krav gäller bl.a. en övre åldersgräns

på 64 år. På en punkt föreslås en ändring i förhållande till nuvarande regler.

För närvarande krävs en viss varaktighet på medlemskapet, 12 månader för an-

ställda och 24 månader för företagare. Denna varaktighet bör ersättas med ett

avgiftsvillkor, som bör vara lika för de båda kategorierna.

 Även fortsättningsvis måste det tydligt markeras för den enskilde att

ersättningsrätt förutsätter en klar anknytning till arbetsmarknaden och ett

ekonomiskt ansvarstagande för finansieringen av understöden vid arbetslöshet.

Härigenom ökar bland annat den enskildes ansvarstagande samtidigt som det upp-

står ett intresse för att hålla nere kostnaderna. Det bör därför finnas ett krav

på att den enskilde under viss tid skall ha varit etablerad på arbetsmarknaden.

Detta bör komma till uttryck genom en viss tid med avgiftsskyldighet för

allmänna avgifter. Denna tid bör sättas till tolv månader inom en ramtid på

24 månader omedelbart före arbetslöshetens inträde. Samma avgiftstid bör, som

nyss sagts, gälla oavsett om sökanden är arbetstagare eller företagare. Som

avgiftstid skall räknas månader då sökanden har betalat avgift enligt lagen

(1993:1441) om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid

arbetslöshet eller är skyldig att betala inkomstskatt enligt lagen (1958:295) om

sjömansskatt. Det bör vara den preliminära avgiftsskyldigheten som är avgörande

och inte den i efterhand slutligt fastställda betalningsskyldigheten.

 Ersättningsformen dagpenning enligt KAS-lagen skall vara ett alternativ till

arbetslöshetsförsäkringens ersättning. Samma avgiftsvillkor bör i fråga om

antalet avgiftsmånader gälla för dagpenning från en arbetsmarknadskassa som för

dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen.

 Den som är avgiftsskyldig enligt lagen (1993:1441) om allmän avgift för

finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet behöver inte ha haft en

särskilt stabil förankring på arbetsmarknaden. Bland annat är den nedre

inkomstgränsen för skyldighet att betala avgiften relativt lågt satt, 25 % av

basbeloppet, vilket innebär att även grupper med en svag anknytning till

arbetsmarknaden betalar avgiften. Avgiftsvillkoret bör därför kompletteras med

ett arbetsvillkor, som visar att den enskilde har en klar anknytning till

arbetsmarknaden. Regeringen återkommer strax (avsnitt 8) till utformningen av

arbetsvillkor.

 Rent praktiskt innebär avgiftsvillkoret att den enskilde måste visa att han

eller hon har haft en förvärvsinkomst under ett visst antal månader. Detta torde

inte innebära några större administrativa problem eftersom uppgiften framgår av

de arbetsgivarintyg, lönebesked och andra handlingar som redan i dag är en

förutsättning för att få en ansökan prövad.

 De som är skattskyldiga enligt sjömansskattelagen betalar inte någon avgift

enligt lagen om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid

arbetslöshet. Dessa skattskyldiga har emellertid oftast en sådan anknytning till

arbetsmarknaden att det skulle vara oskäligt om de inte hade möjlighet att få

rätt till dagpenning. Även tid då dessa är skyldiga att betala sjömansskatt bör

därför få tillgodoräknas i avgiftsvillkoret. Inom Finansdepartementet pågår för

övrigt en beredning av förslag som innebär att skattskyldiga enligt sjömans-

skattelagen från och med årsskiftet 1994/95 åläggs avgiftsskyldighet för fi-

nansiering av de kontanta förmånerna vid arbetslöshet.

 Som nyss har nämnts skall avgiftsvillkoret omfatta tolv avgiftsmånader inom en

ramtid av 24 månader. I denna ramtid skall inte räknas in sådan tid som enligt

nu gällande regler är överhoppningsbar vid fastställande av ramtiden för

arbetsvillkoret, i den mån avgift inte betalas för tiden i fråga. Vid merparten

av den överhoppningsbara tiden betalas den allmänna avgiften. Det gäller bl.a.

då olika skattepliktiga förmåner lämnas i form av sjukpenning, utbildningsbidrag

m.m. Om en skattepliktig ersättning har lämnats under sådan tid blir tiden

tillgodoräkningsbar som avgiftsmånad. Detta bör också gälla för de övriga fall

då ingen skattepliktig ersättning lämnas men som ändå räknas som jämställd tid.

 Grundbeloppet enligt KAS-lagen skall kunna lämnas till den som uppfyller ett

arbetsvillkor men inte avgiftsvillkoret. Det innebär ingen förändring i

förhållande till de nuvarande möjligheterna i KAS-systemet.

8 Arbetsvillkoren

Regeringens förslag: Den sökande skall inom en

ramtid av tolv månader omedelbart före

arbetslöshetens inträde ha förvärvsarbetat minst 75

timmar per månad under minst fem månader (allmänt

arbetsvillkor) för att få rätt till dagpenning

enligt ALF-lagen eller KAS-lagen eller

grundbelopp enligt KAS-lagen.

 För den vars arbetstid inte har uppgått till

minst 75 timmar per månad under minst fem månader

införs möjligheten att uppfylla ett alternativt

allmänt arbetsvillkor. Detta skall omfatta förvärvs-

arbete minst 65 timmar per månad under minst tio

månader inom ramtiden på tolv månader.

 Dagpenning enligt ALF-lagen och dagpenning

eller grundbelopp enligt KAS-lagen skall även läm-

nas till den som uppfyller ett särskilt arbets-

villkor.

 Ett allmänt arbetsvillkor får inte till någon del

fullgöras med sådan jämställd tid som endast får räknas

in i det särskilda arbetsvillkoret.

 Tid då den enskilde har beredskapsarbete enligt

förordningen (1987:411) om beredskapsarbete räknas

inte som förvärvsarbete för uppfyllande av ett

allmänt arbetsvillkor.

 Den som uppfyller det särskilda arbetsvillkoret

när en ersättningsperiod har gått till ända har rätt

till en ny ersättningsperiod om rätten till den

föregående ersättningsperioden grundar sig på ett

allmänt arbetsvillkor. Den som får grundbeloppet i

KAS har dock rätt till en andra ersättningsperiod

även om ersättningsrätten i den första ersättnings-

perioden grundar sig på ett särskilt arbetsvillkor.

 Vid fastställande av ramtiden för uppfyllande av

ett arbetsvillkor i KAS får beaktas

överhoppningsbar tid för längre tid än två år.

 Utredarens förslag: Utredaren föreslår dels ett allmänt arbetsvillkor, dels ett

särskilt arbetsvillkor. För att få ersättning första gången från

arbetslöshetsförsäkringen måste sökanden uppfylla ett allmänt arbetsvillkor. Det

allmänna arbetsvillkoret innebär att den sökande under en ramtid på tolv månader

före arbetslöshetens inträde skall ha utfört arbete i minst 600 timmar fördelade

på minst åtta månader. Endast månad då arbete har utförts i minst 60 timmar

skall räknas in. Enligt utredaren skall den sökande vidare ha utfört arbete i

minst 240 timmar fördelade på minst fyra månader för att uppfylla det särskilda

arbetsvillkoret. Det särskilda arbetsvillkoret kan uppfyllas med tid som

jämställs med tid då förvärsarbete skall ha utförts.

 Remissinstanserna: Cirka en tredjedel av remissinstanserna har kommenterat

förslaget. Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund anser att

endast den som har utfört förvärvsarbete motsvarande 18 månaders heltidsarbete

bör vara kvalificerad för en första ersättningsperiod. Förvärvsarbete av mindre

omfattning bör dock kunna kvalificera till en kortare ersättningsperiod.

Företagarnas Riksorganisation tillstyrker uppdelningen i en särskilt och allmänt

arbetsvillkor, men anser att utformningen av villkoren inte ställer tillräckliga

krav på anknytningen till arbetslivet. Riksorganisationen föreslår att arbete,

gärna beräknat i timmar, skall ha utförts under minst tolv månader under en

ramtid av tolv månader samt att krav på att det minsta antalet arbetade timmar i

månaden skall ställas så att det motsvarar minst ett halvtidsarbete, ca 70 - 80

timmar per månad. Socialstyrelsen och Juridiska Fakultetsstyrelsens

forskningsnämnd vid Lunds universitet anför att det finns en uppenbar risk för

att andelen arbetslösa som kan komma att få ersättning minskar genom det skärpta

arbetsvillkoret, vilket kan medföra en ökad belastning på socialtjänsten.

 Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO),

Svenska Musikerförbundet och Kulturarbetarförbundet samt Arbetslöshetskassornas

Samorganisation (SO) och Folksam avstyrker förslaget. AMS, SO, TCO och LO

hänvisar till att en preliminär granskning som AMS och SO har gjort pekar på att

en icke obetydlig andel av dem som i dag uppbär kontantförmåner vid arbetslöshet

kommer att utestängas från ersättning. SACO, Svenska Musikerförbundet och Kul-

turarbetareförbundet anför liknande farhågor. LO framhåller i detta sammanhang

deltidsarbetande och säsonganställda inom privata tjänstesektorn och offentlig

förvaltning, varav merparten är kvinnor. Det föreslagna arbetsvillkoret bör

därför inte införas utan att man först har undersökt vilka effekter det får.

SACO pekar på sambandet med förslagen i Arbetsrättskommitténs betänkande Ny

anställningsskyddslag (SOU 1993:32) i fråga om ökade möjligheter till

provanställning och visstidsanställning. Om förslagen i betänkandet genomförs

kommer det att bli betydligt vanligare med kortare anställningar för personer

som är nytillträdande på arbetsmarknaden. Det kommer därför att bli betydligt

vanligare att perioder av arbetslöshet och perioder av arbete avlöser varandra i

början av den yrkesverksamma tiden. Detta får betydelse i minst för många av de

nyutbildade akademikergrupperna under många år framöver.

 TCO anser att den framtida arbetslöshetsförsäkringen bör bygga vidare på och ta

till vara de positiva delarna av dagens arbetslöshetsförsäkring. De nuvarande

kvalifikationskraven och ersättningsperioderna kan bilda utgångspunkt. Andelen

arbetslösa som får ersättning skulle utvidgas genom ökade möjligheter att

uppfylla kvalifikationsvillkoren genom deltagande i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder. Musikerförbundet och Kulturarbetarförbundet finner det nu gällande

arbetsvillkoret väl avvägt och påpekar att kontraktsanställningar som ges

medlemmarna vanligtvis löper högst en månad, vilket är för kort tid för att

uppfylla det föreslagna allmänna villkoret. Vid kontroll en vecka i maj 1993

skulle 18 % av de då nytillkommande arbetslöshetsfallen som uppfyllde det

gällande arbetsvillkoret inte ha klarat det föreslagna nya arbetsvillkoret.

Folksam anser att det gällande arbetsvillkoret innebär en lämplig avgränsning

mellan vilka grupper som bör anses vara etablerade på arbetsmarknaden och de som

bör anses inte vara det. SO anser att ersättningsrätten skall bygga på ett och

samma arbetsvillkor oavsett antalet tidigare ersättningsperioder. SO finner

vidare att reglerna om arbetsvillkor och arbetsutbud inte är synkroniserade i

förslaget. AMS anser för sin del vidare att två arbetsvillkor skulle komplicera

regelsystemet i onödan. AMS anser dock att utredaren i princip har rätt i att

arbetsvillkoret måste vara utformat så att det säkrar att den försäkrade har

aktiv och tillräcklig anknytning till arbetsmarknaden och föreslår i stället ett

arbetsvillkor, lika för såväl nytillträdande som för utförsäkringshotade,

exempelvis 350 timmar på fem månader med minst 70 timmar per månad under en

ramtid på tolv månader.

 Skälen för regeringens förslag: För att få KAS skall den sökande enligt 6

KAS-lagen ha förvärvsarbetat minst fem månader inom en ramtid av tolv månader

före arbetslöshetens inträde. Hänsyn tas endast till månad då arbete har utförts

under 75 timmar.

 I 6 första stycket 2 ALF-lagen föreskrivs ett arbetsvillkor som innebär att

den arbetslöse inom en ramtid av tolv månader före arbetslöshetens inträde skall

ha förvärvsarbetat under minst 75 dagar fördelade på minst fyra månader. Hänsyn

tas då endast till dag då arbete har utförts under minst tre timmar.

 Enligt 7 första stycket 1 - 4 ALF-lagen och 7 första stycket 2 - 4

KAS-lagen jämställs med förvärvsarbete tid (jämställd tid) under vilken sökanden

har deltagit i och, om inte särskilda skäl har hindrat det, har fullföljt

arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag har lämnats, har haft semester eller annars har varit ledig av

annan anledning än sjukdom, har fullgjort värnplikt eller åtnjutit

föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. I fråga om

tid då värnpliktstjänstgöring har fullgjorts eller föräldrapenningförmån

åtnjutits får dock tillsammans högst två månader jämställas med förvärvsarbete.

Enligt 7 1 KAS-lagen räknas som jämställd tid också tid då sökanden i enskilt

hem har vårdat åldring eller handikappad i sådan utsträckning att han eller hon

har varit förhindrad att stå till arbetsmarknadens förfogande.

 Av detta följer också att tid i ungdomspraktik och arbetslivsutveckling (ALU),

vilka är olika former av arbetsmarknadsutbildning, får jämställas med tid då

förvärvsarbete har utförts.

 Vid bestämmande av den ramtid på tolv månader inom vilken arbetsvillkoret skall

fullgöras bortses både enligt ALF-lagen och KAS-lagen enligt de nuvarande

reglerna från viss tid (överhoppningsbar tid). Hit hör tid då den arbetslöse har

varit hindrad att arbeta på grund av styrkt sjukdom, heltidsutbildning som den

sökande har avslutat efter fyllda 25 år eller som har föregåtts av

sammanhängande förvärvsarbete på heltid i minst fem månader, nykterhetsvård på

anstalt, frihetsberövande på kriminalvårdens område, vård av eget eller

adoptivbarn som inte har fyllt två år, beslut enligt smittskyddslagen

(1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511) eller föreskrifter som har

meddelats med stöd av sistnämnda lag. Enligt 8 KAS-lagen får den

överhoppningsbara tiden inte överstiga två år. Någon motsvarande begränsning

finns inte i ALF-lagen.

 I den mån tid inte tillgodoräknas den sökande som tid jämställd med

förvärvsarbete, skall enligt ALF-lagen och KAS-lagen, som överhoppningsbar tid

räknas tid då den sökande har fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring eller har varit förhindrad att arbeta på grund av

värnpliktstjänstgöring, arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad

rehabilitering.

 I förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning föreskrivs att en

arbetslös som har fått ersättning enligt ALF-lagen under så lång tid att

ersättningsperioden riskerar att gå till ända, på begäran skall beviljas

arbetsmarknadsutbildning, om det inte finns särskilda skäl mot det. I

förordningen (1987:411) om beredskapsarbete och i förordningen (1992:1333) om

arbetslivsutveckling finns föreskrifter med motsvarande innehåll. Dessa s.k.

utförsäkringsgarantier i kombination med en obegränsad möjlighet att under

pågående ersättningsperioder kvalificera sig för nya ersättningsperioder innebär

att det i princip inte finns någon begränsning för hur länge en person kan

uppbära kontanta stöd vid arbetslöshet.

 Regeringen avser att till budgetåret 1995/96 anpassa de s.k. utförsäk-

ringsgarantierna till de nu framlagda förslagen. Den nuvarande ordningen skall

dock gälla med en oförändrad möjlighet till en arbetsmarknadspolitisk åtgärd

efter en första ersättningsperiod grundad på ett allmänt arbetsvillkor.

 Av redovisningen för de nuvarande reglerna framgår att arbetsvillkoret i KAS

skiljer sig från det i arbetslöshetsförsäkringen. Förslaget om införande av

ersättningsformen dagpenning i KAS förutsätter att KAS och

arbetslöshetsförsäkringen har ett och samma arbetsvillkor. I prop. 1993/94:80 En

allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring föreslog regeringen att det

nuvarande arbetsvillkoret i KAS skulle bibehållas. Vidare föreslogs att

arbetsvillkoret i KAS skulle införas i arbetslöshetsförsäkringen.

 Det har hävdats att arbetsvillkoret för KAS har en sådan utformning att det kan

leda till s.k. tröskeleffekter som för den enskilde framstår som oskäliga.

Villkor som är kvantifierade leder ofrånkomligen till sådana effekter. Det

gäller även det nuvarande arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen.

Utformningen av arbetsvillkoret har enligt nu gällande regler främst betydelse

för själva rätten till ersättning. Regeringen anser emellertid att

arbetsvillkoret bör ha en mer vittgående betydelse. Som kommer att framgå i

avsnitt 9 föreslår regeringen att den normalarbetstid och den dagsförtjänst som

skall gälla för den enskilde skall beräknas med arbetsvillkoret som grund.

Arbetsvillkoret bör därför utformas så att det ger ett rättvisande underlag för

beräkningen av normalarbetstiden och dagsförtjänsten samtidigt som det skall

markera att rätten till ersättning kräver en klar anknytning till

arbetsmarknaden. Den klara anknytningen bör manifesteras genom att ett icke

obetydligt mått av förvärvsarbete skall krävas. Det nuvarande arbetsvillkoret i

arbetslöshetsförsäkringen innebär att ersättningsrätt kan inträda redan vid 225

timmars arbete under tolv månader (75 dagar x 3 timmar), dvs. mindre än 15 % av

en helårsarbetstid. Enligt regeringens mening är det inte rimligt att en så

ringa omfattning av arbete skall ge rätt till ersättning.

 Detta kan i och för sig motverkas med bibehållande av den grundläggande

konstruktionen för detta arbetsvillkor genom att t.ex. öka kravet på antalet

arbetade dagar. Nackdelen med en sådan lösning är dock att detta arbetsvillkors

konstruktion i sig är svår att förena med kravet att arbetsvillkoret skall ligga

till grund för beräkningen av normalarbetstiden och dagsförtjänsten. Dagarna kan

ju vara förlagda väldigt skiftande under de tolv månaderna. Det kan då vara

svårt att få en entydig bild av den sökandes anknytning till arbetsmarknaden och

vad som egentligen är den normala arbetstiden.

 En annan lösning är att kräva ett visst mått av arbete under ett visst minsta

antal månader. Genom detta uppnås flera fördelar. Bland annat anknytningen till

arbetsmarknaden framträder tydligare. Det nuvarande arbetsvillkoret i KAS har

denna konstruktion.

 Regeringen har övervägt för- och nackdelarna med dessa båda arbetsvillkor och

därvid funnit, särskilt mot bakgrund av vad som strax föreslås i fråga om

normalarbetstiden och dagsförtjänsten, att arbetsvillkoret i KAS har flest

förtjänster. Den särskilde utredaren har föreslagit att arbetsvillkoret skall

omfatta 600 timmar. Regeringen anser att detta krav är något långtgående i

normalfallet. Det nuvarande kravet i KAS på minst 75 timmars arbete per månad

under minst fem månader framstår enligt regeringens mening som väl avvägt.

 Regeringen föreslår därför att som gemensamt allmänt arbetsvillkor i arbetslös-

hetsförsäkringen och KAS, såväl vad gäller grundbeloppet som dagpenningen, skall

gälla det nuvarande arbetsvillkoret i KAS. Regeringen vill här erinra om att

detta villkor infördes i KAS år 1984 och att det har fungerat väl hittills.

Regeringen noterar också att förslaget ligger väl i linje med vad AMS har

förordat.

 I fråga om arbetslöshetsförsäkringen innebär förslaget till allmänt arbetsvill-

kor en viss skärpning i förhållande till nuvarande regler. Vid en samlad

bedömning anser regeringen emellertid att fördelarna överväger och att

uppstramningen är välmotiverad.

 I ett fall finns dock enligt regeringens mening skäl att frångå det nu

föreslagna allmänna arbetsvillkoret och i stället föreskriva ett alternativt

sådant. Det gäller i fråga om den som har haft ett varaktigt deltidsarbete men

som inte har nått upp till minst 75 timmars arbete per månad. Inom flera

sektorer av arbetsmarknaden är det inte ovanligt att arbetstagarna är hänvisade

till deltidsarbeten med kortare arbetstid än 75 timmar per månad. Det gäller

bl.a. inom kommuner och landsting samt handeln. För att dessa förvärsarbetande

inte skall stå utan möjligheter till ersättning bör ett lägre timantal kunna

godtas. En förutsättning bör dock vara att deltidsarbetet har en viss längre

varaktighet. Regeringen föreslår därför att deltidsarbetande skall kunna

uppfylla ett allmänt arbetsvillkor genom minst 65 timmars arbete under minst tio

månader inom ramtiden på tolv månader.

 Regeringen vill här betona det ansvar som arbetsgivarna har för att erbjuda

anställningar som ger möjlighet till försörjning utan att skattebetalarna skall

behöva träda emellan med inkomstutfyllnad.

 Genom att införa ett allmänt och ett särskilt arbetsvillkor ville utredaren

begränsa möjligheten att genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder kvalificera sig

för nya ersättningsperioder. De kontanta understöden skall enligt utredaren ha

en sådan utformning att de uppmuntrar och förstärker de drivkrafter som

motverkar ett passivt mottagande av understöd. Enligt utredaren har de nuvarande

reglerna i ALF-lagen och KAS-lagen inte en sådan utformning. Regeringen delar

utredarens uppfattning. Mot denna bakgrund föreslår regeringen därför en

skillnad i fråga om möjligheten att kvalificera sig för nya ersättningsperioder

genom att uppfylla ett allmänt eller ett särskilt arbetsvillkor.

 I likhet med utredaren föreslår regeringen därför att det bör införas ett sär-

skilt arbetsvillkor. Rätten till ersättning bör påverkas av huruvida den sökande

uppfyller ett allmänt eller ett särskilt arbetsvillkor. Regeringen har fram-

hållit att en inkomstrelaterad ersättning endast bör lämnas till dem som har

haft en klar anknytning till arbetsmarknaden. Ett allmänt arbetsvillkor bör

därför endast kunna uppfyllas genom arbete eller sådan tid då det måste anses

att den sökande fortfarande upprätthåller ett reguljärt förvärvsarbete.

 Beredskapsarbeten är en av flera alternativa åtgärder som arbetsförmedlingen

kan erbjuda en arbetssökande.

 Anställningsvillkoren i beredskapsarbete är visserligen reglerade i kol-

lektivavtal men den som deltar i beredskapsarbete omfattas inte av lagen om

anställningsskydd. Anvisning till beredskapsarbete bestäms av arbetsförmedlingen

och kan endast ges till den som är arbetslös.

 Regeringen anser inte att deltagande i beredskapsarbete visar att sökanden har

haft den klara anknytningen till arbetsmarknaden som bör krävas.

 Regeringen föreslår därför att utfört beredskapsarbete inte längre skall

likställas med förvärvsarbete och således inte kvalificera till ett allmänt

arbetsvillkor. Däremot bör tid i beredskapsarbete självfallet få läggas till

grund för uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret.

 Som kvalificerande för det särskilda arbetsvillkoret bör vidare gälla tid när

den enskilde genomgår en arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad

rehabilitering, deltar i arbetslivsutveckling (ALU), i enskilt hem vårdar

åldring eller handikappad i sådan utsträckning att han eller hon inte kan stå

till arbetsmarknadens förfogande, fullgör värnplikt eller åtnjuter föräldra-

penningförmån enligt lagen om allmän försäkring, i de båda sistnämnda fallen

dock tillsammans högst två månader.

 Första gången den sökande blir arbetslös bör han eller hon endast få rätt till

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller dagpenning i KAS genom att upp-

fylla ett allmänt arbetsvillkor. Genom detta betonas att dagpenning endast skall

lämnas till den som har haft en klar anknytning till arbetsmarknaden. I fråga om

grundbeloppet i KAS bör emellertid även den första ersättningsperioden få

grundas på ett särskilt arbetsvillkor. Annars skulle t.ex. den som har avslutat

en period med ungdomspraktik eller en arbetsmarknadsutbildning inte ha någon

möjlighet att få grundbeloppet i KAS. Denna möjlighet finns i dag och bör inte

tas bort.

 Grundförutsättningen för att kunna få rätt till en ny ersättningsperiod med

dagpenning från försäkringen eller KAS genom att uppfylla det särskilda arbets-

villkoret, är således att den närmast föregående ersättningsperioden har grundat

sig på ett allmänt arbetsvillkor. Den arbetslöse skall således först ha uppfyllt

ett allmänt arbetsvillkor, varefter han eller hon har påbörjat en ersättnings-

period. Därefter kan den arbetslöse få rätt till en ny ersättningsperiod genom

att uppfylla ett särskilt arbetsvillkor. Om en arbetslös har fått ersättning

under en ersättningsperiod grundad på ett särskilt arbetsvillkor kan han eller

hon inte, med det nyss angivna undantaget för grundbeloppet i KAS, få rätt till

ersättning under ytterligare en ersättningsperiod genom att uppfylla ett sär-

skilt arbetsvillkor. Det fordras i en sådan situation att den arbetslöse upp-

fyller ett allmänt arbetsvillkor.

 Någon begränsning finns inte enligt de nuvarande reglerna för hur många gånger

en person genom tid som jämställs med förvärvsarbete kan kvalificera sig för nya

ersättningsperioder. Denna reglering kan ge upphov till en oändlig rundgång

mellan arbetslöshetsersättning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Regeringens

förslag att begränsa återkvalificeringsmöjligheterna innebär att denna

passiviserande rundgång kan brytas och att den arbetslöse, genom intensifierade

åtgärder, kan återgå till reguljärt arbete.

 I KAS gäller för närvarande vid fastställande av den ramtid under vilken

arbetsvillkoret skall vara uppfyllt att överhoppningsbar tid inte får överstiga

två år. Vad som avses med överhoppningsbar tid framgår av 8 ALF-lagen och

KAS-lagen. Denna begränsning gäller inte i arbetslöshetsförsäkringen. Mot bak-

grund av förslaget att dagpenning skall få lämnas också inom KAS-systemet bör

samma regler gälla i de båda stödformerna även i detta avseende. Regeringen

föreslår därför att denna begränsningsregel i KAS slopas.

9 Normalarbetstiden och dagsförtjänsten

Regeringens förslag: Dagpenningen enligt ALF-lagen

eller KAS-lagen skall beräknas på den dagsförtjänst

som den sökande vanligen fick under den arbetstid

som var normal för sökanden i det arbete genom

vilket det senaste arbetsvillkoret uppfylldes.

 Antalet grundbelopp per vecka i KAS skall

likaså fastställas utifrån den arbetstid som var

normal för sökanden i det arbete genom vilket det

senaste arbetsvillkoret uppfylldes.

 Om det finns särskilda skäl får normalarbetstiden

och dagsförtjänsten för en sökande som uppfyller ett

arbetsvillkor men vars arbetstid har varierat

under månaderna inom ramtiden i stället beräknas

utifrån den genomsnittliga arbetstiden under

samtliga tolv månader inom ramtiden.

 Dagpenningen till en arbetslös, som har

uppfyllt det särskilda arbetsvillkoret huvud-

sakligen genom beredskapsarbete, arbets-

marknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabi-

litering för vilken statligt utbildningsbidrag har

lämnats eller genom deltagande i

arbetslivsutveckling, skall bestämmas till det

belopp som skulle ha lämnats om den arbetslöse i

fråga inte hade deltagit i åtgärden.

 Normalarbetstiden och dagsförtjänsten skall

ändras under en pågående ersättningsperiod om den

arbetslöse har förvärvsarbetat sammanhängande i minst

fem månader i sådan utsträckning att månaderna får

tillgodoräknas i ett arbetsvillkor. Normalarbets-

tiden och dagsförtjänsten skall dock inte ändras om

den arbetslöse samtidigt med förvärvsarbetet har fått

dagpenning eller grundbelopp. En ändring skall

inte ske till sökandens nackdel.

 Utredarens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Den övervägande delen av remissinstanserna har inte

kommenterat normalarbetstidsfrågan. Länsrätten i Stockholms län finner det rim-

ligt att den som efter en arbetslöshet får ett nytt arbete med en annan in-

komstnivå i fortsättningen blir skyddad mot inkomstförlust på den nya nivån.

Svenska arbetsgivareföreningen anser att kvalifikationskrav och

ersättningsperioder bör anpassas efter faktiskt utfört arbete.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt huvudregeln i 20 första stycket

ALF-lagen lämnas ersättning med 80 % av den arbetslöses dagsförtjänst. Av 20

andra stycket ALF-lagen framgår att med dagsförtjänst menas en femtedel av den

veckoinkomst eller i fråga om försäkrad med månadslön, en tjugotvåendel av den

månadsinkomst, som den försäkrade före arbetslöshetens inträde vanligen åtnjöt

under arbetstid som var normal för den försäkrade. Avgörande för dagpenningens

storlek är således dagförtjänsten under den normalarbetstid som den försäkrade

hade före arbetslöshetens inträde.

 Enligt 15 andra stycket ALF-lagen kan en person under en pågående

ersättningsperiod genom arbete uppfylla ett nytt arbetsvillkor och när den

pågående ersättningsperioden har gått till ända får den försäkrade rätt till

ersättning under ytterligare en ersättningsperiod. Det har därvid utvecklats en

praxis som innebär att den normalarbetstid som den arbetslöse hade när han eller

hon påbörjade den första ersättningsperioden ligger till grund för att beräkna

den ersättningsgrundande inkomsten även i efterföljande ersättningsperioder.

 Denna praxis kan belysas med följande exempel: En person har haft

heltidsarbete med en månadsinkomst på 10 000 kr. Under ersättningsperioden får

den arbetslöse ett arbete som varar i fem månader med en lön på 8 000 kr per

månad. Därefter blir han eller hon arbetslös igen och får ersättning till dess

ersättningsperioden är slut. Då prövas om arbetsvillkoret ånyo har uppfyllts.

Eftersom det är fallet i detta exempel får personen i fråga en ny

ersättningsperiod. Dagsförtjänsten räknas emellertid inte om utifrån det senaste

arbetsvillkoret utan fastställs till den inkomst som den arbetslöse hade före

den första ersättningsperioden. Dagpenningen blir oförändrad trots att inkomsten

i det senaste arbetsvillkoret var lägre än i det första.

 Den nuvarande praxisen innebär i princip att dagpenningen inte kan sänkas, utan

endast höjas för den som under en pågående ersättningsperiod genom arbete

kvalificerar sig för en ny ersättningsperiod.

 I fråga om den som arbetar deltid och samtidigt får ersättning innebär den

nuvarande praxisen att "eviga" ersättningsperioder har skapats. När

ersättningsperioden har gått till ända prövas om den deltidsarbetslöse ånyo har

uppfyllt arbetsvillkoret. Om så är fallet beviljas en ny ersättningsperiod.

Normalarbetstiden ändras emellertid inte utan den fastställs till samma antal

timmar som personen i fråga hade i sitt arbete före den första

ersättningsperioden. På detta sätt kan den deltidsarbetslöse gång på gång få en

ny ersättningsperiod trots att han eller hon aldrig ökar sin arbetstid. Den

längre arbetstid som personen i fråga en gång hade blir bestående så länge han

eller hon begär ersättning oavsett antalet ersättningsperioder. Den

deltidsarbetslöse kan därigenom fylla ut inkomsten i ett deltidsarbete med

deltidsersättning under "evig" tid utan att någonsin behöva gå upp i arbetstid.

 Vad nuvarande praxis för deltidsarbetslösa som får ersättning innebär kan

belysas med följande exempel: En person arbetar heltid och har en månadslön på

10 000 kr. Personen blir arbetslös den 31 december 1993 och har då rätt till

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Han eller hon får då ersättning från

försäkringen under t.ex. tiden den 1 januari - den 30 juni 1994 med 80 % av

10 000 kr per månad, dvs. 8 000 kr. Från och med den 1 juli 1994 och tills

vidare får personen en anställning som omfattar 50 % av en heltidsanställning.

Lönen från deltidsanställning uppgår till 5 000 kr per månad. Ersättning lämnas

då från försäkringen för 2,5 dagar per vecka. Den försäkrade kommer således att

varje månad få ersättning från försäkringen med ca 4 000 kr (11 dagar x 364 kr).

Eftersom ersättning lämnas för endast 2,5 dagar per vecka kan personen få

deltidsersättning under den tiden från den 1 juli 1994 till ca mitten av oktober

1995 då personen har förbrukat sina 300 ersättningsdagar. Under den gångna

ersättningsperioden har emellertid personen genom sin deltidsanställning arbetat

så mycket att han eller hon har kvalificerat sig för ytterligare en

ersättningsperiod på 300 dagar. Enligt nu gällande praxis skall den arbetslöse,

trots att kvalificeringen för den nya ersättningsperioden har skett genom ett

deltidsarbete anses ha en normalarbetstid som motsvarar heltid. I detta fall

innebär det att personen även i den nya ersättningsperioden får en ersättning

som motsvarar 80 % av den ursprungliga lönen på 10 000 kr per månad. Personen

fortsätter under den nya ersättningsperioden med deltidsanställningen och får

ersättning från försäkringen under 2,5 dagar per vecka. Personen kommer således

även fortsättningsvis att få 4 000 kr från försäkringen per månad samtidigt som

han eller hon får en lön på 5 000 kr från deltidsanställningen.

 På det i exemplet beskrivna sättet kan en deltidsarbetslös fortlöpande

kvalificera sig för rätt till ersättning från försäkringen och därigenom få

deltidsersättning till dess han eller hon uppnår 65 års ålder.

 Den nuvarande tillämpningen av reglerna i ALF-lagen har lett till en utveckling

som måste anses strida mot de grundläggande principerna för

arbetslöshetsförsäkringen. Försäkringen skall ge ett ekonomiskt skydd under en

period då den arbetslöse ställer om sig till ändrade förhållanden. Det är inte

avsikten att försäkringen skall garantera en och samma livsinkomst ända fram

till pensioneringen.

 Arbetslöshetsförsäkringen måste också harmoniera med arbetsmarknadspolitiken.

Ett mål för arbetsmarknadspolitiken är att skapa en flexibel arbetsmarknad där

människor kan få ett arbete som motsvarar deras arbetsutbud. Den nuvarande

praxisen medför särskilt i fråga om de deltidsarbetslösa snarast en konservering

av en struktur på arbetsmarknaden som innebär att människor inte kan få ett

arbete som motsvarar deras önskemål om arbetstid och i många fall inte heller

har ekonomiska incitament att gå upp i arbetstid. Dessutom innebär praxisen en,

enligt regeringens mening, icke önskvärd subventionering av arbetsgivare som

envisas med att erbjuda endast deltidsanställningar. Enligt regeringens uppfatt-

ning bör normalarbetstiden i stället relateras till det arbete som ligger till

grund för det senaste arbetsvillkorets uppfyllande. För en arbetslös innebär

detta att det är det arbete som har utförts under ersättningsperioden och som

kvalificerar för en ny ersättningsperiod som utgör utgångspunkten för

normalarbetstidens och dagsförtjänstens beräkning i den nya ersättningsperioden.

 I det nyss angivna exemplet rörande den person som under en ersättningsperiod

hade heltidsarbete under fem månader och under dessa månader fick en lön på

8 000 kr per månad kommer med förslaget ersättningen i den nya

ersättningsperioden att bestämmas till 80 % av 8 000 kr.

 I exemplet rörande personen som under ersättningsperioden fick en

deltidsanställning innebär förslaget att ersättning inte lämnas under någon

ytterligare ersättningsperiod sedan de 300 dagarna i den första

ersättningsperioden har förbrukats. Om personen i fråga emellertid skulle

förlora sin deltidsanställning kommer ersättning att lämnas under ytterligare

300 dagar. Ersättningen i den nya 300-dagarsperioden kommer då att grunda sig på

inkomsten i deltidsanställningen, dvs. 80 % av månadslönen på 5 000 kr.

 Den nyss föreslagna bestämmelsen för att beräkna normalarbetstiden och

dagsförtjänsten bör dock få frångås om det finns särskilda skäl. Det kan gälla

om den arbetslöse har haft en arbetstid under ramtiden som har varierat mellan

månaderna. I ett sådant fall bör normalarbetstiden och dagsförtjänsten få

beräknas utifrån den genomsnittliga arbetstiden för samtliga tolv månader inom

ramtiden.

 För flertalet av de arbetslösa som får ersättning gäller samma normalarbetstid

och dagsförtjänst under ersättningsperioden. I vissa fall kan det dock vara

befogat att ändra normalarbetstiden och dagsförtjänsten under en pågående

ersättningsperiod. Regeringen föreslår att detta skall ske om den arbetslöse

under en ersättningsperiod har förvärvsarbetat sammanhängande i minst fem

månader i sådan utsträckning att månaderna får tillgodoräknas i ett

arbetsvillkor. Som den nya normalarbetstiden och dagsförtjänsten skall gälla

normalarbetstiden och dagsförtjänsten i detta senaste arbete. För den som

samtidigt med förvärvsarbete har fått dagpenning eller grundbelopp bör dock inte

normalarbetstiden och dagsförtjänsten ändras. En ändring bör inte få ske till

den arbetslöses nackdel.

 Det har hävdats att regeringens aviserade förslag i fråga om normalarbetstid

skulle leda till att kassamedlemmar väljer att inte anta erbjudanden om t.ex.

ALU eller arbetsmarknadsutbildning. Den som är kassamedlem får utbildningsbidrag

som motsvarar ersättningen från försäkringen när han eller hon är anvisad ALU,

arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering. Detta innebär att

utbildningsbidraget för denna kategori av arbetslösa uppgår till 80 % av den

tidigare inkomsten, dock högst 564 kr per dag. Det påstås att regeringens

förslag skulle leda till att den som genom t.ex. ALU har kvalificerat sig för en

ny ersättningsperiod skulle få en ersättning som motsvarar 80 % av det

utbildningsbidrag som lämnades under den tid då han eller hon var ALU-anvisad.

Successivt skulle ersättningsnivån komma att sänkas för den som anvisas ALU,

arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering.

 Det har självfallet aldrig varit regeringens avsikt att motverka att personer

väljer utbildning och kompetentsutveckling framför passivt mottagande av

understöd. Enligt regeringens uppfattning har de nuvarande reglerna i ALF-lagen

en sådan utformning att de inte leder till de påstådda effekterna. Det är

emellertid viktigt att alla tveksamheter på denna punkt undanröjs och därför

föreslår regeringen att det i ALF-lagen och KAS-lagen införs regler som innebär

att den som huvudsakligen har uppfyllt det särskilda arbetsvillkoret genom ar-

betsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag har lämnats eller genom deltagande i ALU skall få en

ersättning som motsvarar minst utbildningsbidraget. Detta innebär att om den

arbetslöse under t.ex. utbildningen har haft ett utbildningsbidrag på 300 kr per

dag, kommer han eller hon också att få en dagpenning från försäkringen eller KAS

som uppgår till minst samma belopp. Endast i fråga om den som vid t.ex.

arbetsmarknadsutbildning får ett utbildningsbidrag som är högre än grundbeloppet

eller dagpenningen bör arbetslöshetsersättningen efter åtgärden fastställas till

vad som skulle ha gällt om den arbetslöse inte hade deltagit i åtgärden.

 Som en konsekvens av att beredskapsarbete skall få tillgodoräknas endast för

uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret bör också gälla att ersättningen

efter beredskapsarbete skall vara densamma som den som lämnades före åtgärden.

 För dem som inte har fyllt 25 år och som deltar i upphandlad arbets-

marknadsutbildning och för dem som deltar i arbetsmarknadsutbildning inom det

reguljära utbildningsväsendet gäller särskilda regler i fråga om

utbildningsbidrag. Till dessa personer lämnas ett utbildningsbidrag med lånedel.

Bidraget motsvarar 65 % av det belopp som skulle ha lämnats i

arbetslöshetsersättning. Resterande 35 % får personen i fråga låna om han eller

hon så önskar. Dessa grupper skall vid arbetslöshet få en dagpenning som

motsvarar dagpenningen i KAS eller arbetslöshetsförsäkringen, dvs. ett belopp

som motsvarar utbildningsbidraget inkl. lånedelen oavsett om lånet har tagits

eller inte.

10 Ersättningsperioderna

Regeringens förslag: Grundbeloppet enligt

KAS-lagen lämnas under längst 150 dagar

(ersättningsperiod) till den som inte har fyllt

55 år. För den som har fyllt 55 år är

ersättningsperioden längst 300 dagar.

Ersättningsperioden för den som har fyllt 60 år är

längst 450 dagar.

 Dagpenningen enligt KAS-lagen lämnas under

längst 300 dagar till den som inte har fyllt 55 år.

För den som har fyllt 55 år är ersättningsperioden

längst 450 dagar.

 Till den som har utförsäkrats från

arbetslöshetsförsäkringen eller dagpenningen i KAS

efter att ha fyllt 60 år lämnas grundbelopp under

längst 450 dagar.

 Till den som får ersättning på grund av att hon

eller han har uppfyllt ett särskilt arbetsvillkor

är ersättningsperioden dock längst 300 dagar utom för

den som inte har fyllt 55 år och får grundbeloppet

i KAS. Då är ersättningsperioden längst 150 dagar.

 Utredarens förslag: Ersättning lämnas under längst 200 dagar för sökande som

inte har fyllt 55 år och under längst 300 dagar för den som har fyllt 55 år.

Antalet ersättningsperioder utan mellanliggande förvärvsarbete begränsas till

tre.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte kommenterat förslaget.

Statens arbetsgivarverk stöder utredarens förslag vad gäller

ersättningsperiodernas längd och antal. Svenska arbetsgivarföreningen och

Sveriges Industriförbund anser att kvalifikationstid och ersättningstid bör

anpassas efter faktiskt utfört arbete.

 AMS och SO anser att utredarens förslag om kortare ersättningsperioder inte är

lämpligt att genomföra i det rådande arbetsmarknadsläget. Även LO och TCO

invänder mot att förkorta ersättningsperioderna eftersom detta leder till att

fler arbetslösa utestängs från ersättning. Socialstyrelsen befarar att de

begränsningar som föreslås kommer att resultera i ett ökat behov av

socialbidrag. Juridiska Fakultetsstyrelsens forskningsnämnd vid Lunds universi-

tet efterfrågar analyser över hur de grupper som lämnar arbetsmarknaden skall

försörja sig.

 Skälen för regeringens förslag: I 14 första stycket KAS-lagen föreskrivs att

KAS lämnas under längst 150 dagar (ersättningsperiod) för den som inte har fyllt

55 år. För den som har fyllt 55 år är ersättningsperioden längst 300 dagar och

längst 450 dagar för den som har fyllt 60 år.

 I 14 ALF-lagen föreskrivs att ersättningsperioden är längst 300 dagar. Har

den försäkrade uppnått 55 års ålder innan ersättningsperioden har gått till ända

är perioden i stället längst 450 dagar. Den som är utförsäkrad från

arbetslöshetsförsäkringen efter fyllda 60 år kan i stället få KAS under 450

dagar.

 Det föreslagna grundbeloppet enligt KAS-lagen skall motsvara det stödbelopp som

lämnas enligt de nuvarande reglerna i KAS-lagen och den föreslagna

ersättningsformen dagpenning enligt KAS-lagen skall motsvara den dagpenning som

lämnas från arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen föreslår att också samma

ersättningsperioder skall gälla för dagpenning i KAS-systemet som nu gäller för

dagpenningen inom arbetslöshetsförsäkringen. För grundbeloppet i KAS bör samma

ersättningsperioder gälla som för det nuvarande stödet. Dessutom bör samma

ersättningsperiod gälla för grundbeloppet för den som efter fyllda 60 år har

utförsäkrats från dagpenningen i KAS, som gäller för den som har utförsäkrats

från arbetslöshetsförsäkringen efter fyllda 60 år.

 När ersättningsrätten grundas på ett särskilt arbetsvillkor bör dock, som

tidigare har redogjorts för, den nya ersättningsperioden få vara längst 300

dagar utom i det fall då grundbeloppet i KAS lämnas till den som inte har fyllt

55 år. I det fallet bör den nya ersättningsperioden vara längst 150 dagar.

Regeringen har ovan redovisat sitt förslag om de intensifierade åtgärder som

skall erbjudas den arbetslöse när den ersättningsperiod som har grundat sig på

ett särskilt arbetsvillkor har tagit slut.

 Regeringen anser att den som har ett avbrott i sin arbetslöshet under en

pågående ersättningsperiod liksom för närvarande skall få fortsätta att få

ersättning under återstående antal dagar av ersättningsperioden när han eller

hon åter blir arbetslös. Försäkringen får inte motverka att arbetslösa antar

erbjudanden om kortvariga eller tillfälliga anställningar. Den som t.ex. erbjuds

en anställning som omfattar två dagar skall under dessa dagar inte förbruka

någon ersättning och när anställningen upphör skall den arbetslöse fortsätta att

få ersättning från KAS eller arbetslöshetsförsäkringen under det antal dagar som

återstår av ersättningsperioden.

11 Övergångsbestämmelser

11.1Allmänt

Regeringens förslag till förändringar i ALF-lagen och KAS-lagen skall förenas

med omfattande övergångsbestämmelser för att medge en mjuk övergång till de nya

reglerna.

 Regeringens förslag till övergångsbestämmeler innebär i korthet:

1. Mot bakgrund av att den allmänna avgiften för finansieringen av de kontanta

 förmånerna vid arbestlöshet endast har gällt ett fåtal månader bör kravet för

 att uppfylla avgiftsvillkoret inledningsvis sättas lågt för att successivt

 öka i takt med att möjligheterna att uppfylla det ökar.

2. Ersättningsperioder som var pågående den 1 juli 1994 skall anses vara

 grundade på ett allmänt arbetsvillkor.

 Detta medför att perioderna kan följas av en ersättningsperiod som har

 grundats på ett särskilt arbetsvillkor.

3. För den som har en pågående ersättningsperiod som har börjat före den 1 juli

 1994 får, om ersättningsperioden går till ända före den 1 juli 1995, även den

 följande ersättningsperioden betraktas som en ersättningsperiod grundad på

 ett allmänt arbetsvillkor.

 Detsamma skall gälla den som blir arbetslös och ansöker om ersättning med

 dagpenning för tiden den 1 juli - den 31 december 1994.

 Därigenom uppnår man att de som är arbetslösa eller blir arbetslösa strax

 efter den 1 juli 1994 då de nya reglerna föreslås börja gälla kan få 300

 ersättningsdagar plus en arbetsmarknadspolitisk åtgärd följd av 300 ersätt-

 ningsdagar.

4. Den som har en pågående ersättningsperiod den 1 juli 1994 som går till ända

 före den 1 juli 1995 samt den som ansöker om ersättning för tid den 1 juli -

 den 31 december 1994 får möjlighet att inom det system som han eller hon

 befinner sig i när ersättningsrätten prövas - ALF eller KAS - tillämpa de

 äldre regler i fråga om arbetsvillkorets uppfyllande och fastställande av

 normalarbetstid och dagsförtjänst som gällde där före den 1 juli 1994.

 Detta skall för samtliga berörda gälla normalarbetstiden. För kassamedlemmar

 får den förmånligaste bedömningen av arbetsvillkor och normalarbetstid

 tillämpas under en ny period.

11.2Avgiftsvillkoret

Regeringens förslag: Den som uppfyller

medlemsvillkoret i en arbetslöshetskassa den 1

juli 1994 skall anses uppfylla avgiftsvillkoret.

Månad som medlem i en arbetslöshetskassa före den 1

juli 1994 får således tillgodoräknas som en

avgiftsmånad om den ligger inom ramtiden och

medlemskapet består den 1 juli 1994. Därutöver

skall för den som inte uppfyller medlemsvillkoret

den 1 juli 1994 eller som inte är medlem i en

arbetslöshetskassa följande gälla.

 Under tiden den 1 juli 1994 - den 31 december

1995 skall avgiftsvillkoret anses ha uppfyllts av

 - sökande som har påbörjat en ersättningsperiod

under tiden den 1 juli 1994 - den 30 september

1994 under förutsättning att de under perioden den

1 januari 1994 - den 30 september 1994 har varit

avgiftsskyldiga under minst sex månader,

 - sökande som har påbörjat en ersättningsperiod

under tiden den 1 oktober 1994 - den 31 december

1994 under förutsättning att de under perioden den

1 januari 1994 - den 31 december 1994 har varit

avgiftsskyldiga under minst sju månader,

 - sökande som har påbörjat en ersättningsperiod

under tiden den 1 januari 1995 - den 31 mars 1995

under förutsättning att de under perioden den 1

januari 1994 - den 31 mars 1995 har varit

avgiftsskyldiga under minst åtta månader,

 - sökande som har påbörjat en ersättningsperiod

under tiden den 1 april 1995 - den 30 juni 1995

under förutsättning att de under perioden den 1

januari 1994 - den 30 juni 1995 har varit

avgiftsskyldiga under minst nio månader,

 - sökande som har påbörjat en ersättningsperiod

under tiden den 1 juli 1995 - den 30 september

1995 under förutsättning att de under perioden den

1 januari 1994 - den 30 september 1995 har varit

avgiftsskyldiga under minst tio månader,

 - sökande som har påbörjat en ersättningsperiod

någon gång under tiden den 1 oktober 1995 - den 31

december 1995 under förutsättning att de under

perioden den 1 januari 1994 - den 31 december

1995 har varit avgiftsskyldiga under minst elva

månader.

 Skälen för regeringens förslag: Med anledning av regeringens förslag hösten

1993 (prop. 1993/94:80) till riktlinjer för utformningen av en allmän och

obligatorisk arbetslöshetsförsäkring anförde arbetsmarknadsutskottet i

betänkande En allmän och obligatorisk arbetlöshetsförsäkring (1993/94:AU6)

följande:"Arbetsmarknadsutskottet utgår från att den nya försäkringen skall

kunna träda i kraft den 1 juli 1994. Med hänsyn till vad utskottet i det

följande kommer att föreslå beträffande finansieringen vill utskottet som sin

mening uttala, att strävan bör vara att övergångsreglerna till den nya

försäkringen utformas så att fullgörandet av avgiftsskyldighet redan från det

kommande årsskiftet skall tillgodoräknas i kvalifikationshänseende vid en senare

prövning av rätten till inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet". Riksdagen

beslutade att ge regeringen till känna vad utskottet anfört i detta hänseende.

Regeringen föreslår därför övergångsregler som innebär att den som har varit

avgiftsskyldig sedan den 1 januari 1994 också kommer att kunna få rätt till en

ersättning som motsvarar 80 % av tidigare inkomst redan från den 1 juli 1994.

 Regeringens förslag till avgiftsvillkor innebär att den arbetslöse skall ha

varit avgiftsskyldig enligt lagen (1993:1441) om allmän avgift för finansiering

av kontantförmåner vid arbetslöshet under tolv månader inom en ramtid av 24

månader före arbetslöshetens inträde. Med hänsyn till att den allmänna avgiften

infördes den 1 januari 1994 är det inte möjligt för en arbetslös att till den 1

juli 1994 ha uppfyllt det föreslagna avgiftsvillkoret. Detta skulle emellertid

strida mot intentioner som lagts fast av riksdagen. Regeringen föreslår därför

övergångsregler som innebär att under perioden den 1 januari 1994 - den 31

december 1995 kommer arbetslösa att kunna uppfylla avgiftsvillkoret, utan att ha

varit avgiftsskyldiga tolv månader av 24 möjliga.

 För den som redan är medlem i en arbetslöshetskassa när de nya reglerna börjar

gälla den 1 juli 1994 skall varje månad som medlem inom ramtiden få räknas som

avgiftsmånad. Det innebär att den som har uppfyllt medlemsvillkoret den 1 juli

1994 också skall anses ha uppfyllt avgiftsvillkoret. Det vore oskäligt att inte

låta dessa kassamedlemmar tillgodoräkna sig redan fullgjord medlemstid.

 Enligt regeringens uppfattning bör övergångsreglerna i övrigt vara utformade så

att en successiv anpassning sker till det föreslagna avgiftsvillkoret. Genom

detta sker en anpassning till att ju längre tid som förflutit från den 1 januari

1994 desto större möjligheter har den arbetslöse haft att uppfylla

avgiftsvillkoret.

 När avgiftsvillkoret tidigast kan vara uppfyllt med regeringens förslag till

övergångsregler kan belysas med följande exempel: Den som ansöker om ersättning

från arbetsmarknadskassan eller arbetslöshetskassan den 1 juli 1994 kommer att

ha uppfyllt avgiftsvillkoret om han eller hon under varje månad under perioden

den 1 januari - den 30 juni 1994 har haft sådana inkomster att han eller hon

varit avgiftsskyldig enligt lagen om allmänna avgifter för finansiering av

kontanta förmåner vid arbetslöshet. Detta innebär att den som har haft ett

arbete under sex månader, eller som under denna tid t.ex. fått KAS, ersättning

från arbetslöshetsförsäkringen eller utbildningsbidrag kommer att ha uppfyllt

avgiftsvillkoret.

 Den som ansöker om KAS eller ersättning från arbetslöshetsförsäkringen under

perioden den 1 juli - den 30 september 1994 skall under sex månader ha haft

sådana inkomster att han eller hon har varit avgiftsskyldig. Detta innebär att

den som ansöker om ersättning den 30 september 1994 endast behöver ha varit

avgiftsskyldig under sex månader under tiden den 1 januari - den 30 september

1994. Av nio möjliga månader krävs avgiftsskyldighet under sex månader.

 Från den 1 juli 1994 kommer sedan en successiv övergång att ske till att

uppfylla det föreslagna avgiftsvillkoret. Den som ansöker om ersättning den 31

december 1995 skall under tiden den 1 januari 1994 - den 31 december 1995 ha

varit avgiftsskyldig under minst elva av de tjugofyra månaderna för att uppfylla

avgiftsvillkoret.

 Fr.o.m. år 1996 har avgiftssystemet varit i gång så länge att den som har en

klar anknytning till arbetsmarknaden uppfyller avgiftsvillkoret.

 Motsvarande övergångsbestämmelser för att uppfylla avgiftsvillkoret bör gälla

den som är skyldig att betala sjömansskatt.

11.3Ersättningsperioderna

Regeringens förslag: En ersättningsperiod som har

påbörjats före den 1 juli 1994 fortsätter med

oförändrade villkor dock med de regler i fråga om

höjning av normalarbetstid och/eller dagpenning

som föreslås i avsnitt 9.

 Vid prövning av rätten till ersättning fr.o.m.

den 1 juli 1994 enligt ALF-lagen och KAS-lagen

skall i första hand de nya reglerna tillämpas.

 I andra hand skall följande gälla om det är till

fördel för den sökande.

 En ersättningsperiod som pågick den 1 juli 1994

skall anses grundad på ett allmänt arbetsvillkor.

 Sökande skall anses ha uppfyllt ett allmänt

 arbetsvillkor om de uppfyller ett särskilt

 arbetsvillkor och om de

 a) hade en pågående ersättningsperiod den 1 juli

 1994 som pågår t.o.m. den 30 juni 1995, eller

 b) ansöker om ersättning för tid före den 1 januari

 1995 utan att ha en pågående ersättningsperiod.

 Om en ersättningsperiod går till ända under tiden

den 1 juli 1994 - den 31 december 1996 och

sökanden då uppfyller ett nytt villkor för ersättning

beviljas en ny ersättningsperiod. Denna senare

ersättningsperiod räknas tidigast från den tidpunkt

då den perioden innan gick till ända.

 Sökande kan efter medgivande av regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer få sin

ersättningsperiod förlängd t.o.m. den 31 december

1996 om

 - de hade en pågående ersättningsperiod den 1 juli

 1994,

 - efter den periodens slut har beviljats en

 ersättningsperiod med dagpenning som har börjat

 under tiden den 1 juli 1995 - den 31 december

 1996, och som har grundats på ett särskilt ar-

 betsvillkor,

 - ersättningsperioden har gått till ända före den 31

 december 1996, och

 - de inte har uppfyllt ett nytt arbetsvillkor .

 Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag i fråga om arbetsvillkoren

innebär att allmänt och ett särskilt arbetsvillkor införs. Ett allmänt

arbetsvillkor kan uppfyllas endast genom förvärvsarbete. Det särskilda

arbetsvillkoret kan däremot bestå av tid jämställd med arbete, exempelvis

arbetsmarknadsutbildning, arbetslivsutveckling samt viss tid med föräldrapenning

eller värnplikt men även till del av arbete.

 För att medge en mjuk övergång till de nya reglerna bör ersättningsperioder som

pågår den 1 juli 1994 behandlas som om de har grundat sig på ett allmänt

arbetsvillkor. De kan därigenom följas av en ersättningsperiod som grundar sig

på ett särskilt arbetsvillkor.

 De som har en pågående ersättningsperiod som upphör inom ett år från den 1 juli

1994 bör få en ny ersättningsperiod om de uppfyller det arbetsvillkor som gällde

före den 1 juli 1994. Denna ersättningsperiod skall anses grunda sig på ett

allmänt arbetsvillkor och bör, vid fortsatt arbetslöshet, kunna följas av

ytterligare en ersättningsperiod.

 Detsamma bör gälla dem som blir arbetslösa inom ett halvår från den 1 juli 1994

och då inte uppfyller ett nytt allmänt arbetsvillkor.

 Det kan här röra sig om personer som exempelvis har avslutat en arbets-

marknadsutbildning. Den ersättningsperiod som de på detta sätt får, kan i

händelse av fortsatt arbetslöshet, följas av ytterligare en ersättningsperiod.

 Som tidigare har redovisats bör den som efter en ersättningsperiod som har

grundat sig på ett allmänt arbetsvillkor har fått en ersättningsperiod genom att

uppfylla ett särskilt arbetsvillkor efter sistnämnda ersättningsperiods slut

erbjudas intensifierade åtgärder för återgång i förvärvsarbete. För att därefter

få en ny ersättningsperiod krävs att sökanden har uppfyllt ett arbetsvillkor

genom förvärvsarbete (allmänt arbetsvillkor).

 Enligt gällande bestämmelser i ALF-lagen och KAS-lagen sker i vissa fall en

minskning av antalet ersättningsdagar i den ersättningsperiod som omedelbart

följer på en annan. Bestämmelserna kan illustreras med följande exempel. En

person som har blivit arbetslös får en period om längst 300 ersättningsdagar.

När han eller hon har fått ersättning under 200 dagar får personen i fråga ett

vikariat på fem månader. Efter vikariatets slut får den arbetslöse resterande

100 ersättningsdagar i sin tidigare period. När de 300 dagarna är slut har han

eller hon genom vikariatet kvalificerat sig för en ny ersättningsperiod. Denna

nya period räknas emellertid från det den arbetslöse uppfyllde det nya

arbetsvillkoret och kommer i exemplet således att med 100 dagar sammanfalla med

den tidigare perioden. I praktiken innebär detta att personen i fråga får 200

nya ersättningsdagar.

 Regeringen föreslår ingen ändring i bestämmelserna i denna del. Detta bör gälla

även i fortsättningen.

 Som en övergångsbestämmelse föreslår regeringen emellertid att någon minskning

av antalet dagar i den nya ersättningsperioden inte bör ske om perioden innan

går till ända under tiden den 1 juli 1994 - den 31 december 1995. Den nya

perioden bör räknas från det den tidigare perioden gick till ända. Detta medför

att antalet ersättningsdagar i varje period med dagpenning från

arbetsmarknadskassa eller arbetslöshetskassa kan uppgå till 300 dagar. Under

tiden den 1 juli 1994 - den 31 december 1996 blir det därför möjligt att få 300

(i vissa fall 450) ersättningsdagar plus arbete eller arbetsmarknadspolitisk

åtgärd följt av 300 ersättningsdagar.

 För den grupp som trots generösa allmänna övergångsbestämmelser ändå skulle

råka i situationen att inte längre vara berättigad till arbetslöshetsersättning

föreslår regeringen en särskild regel. Den innebär att den som hade en pågående

ersättningsperiod den 1 juli 1994 och fick sin sista ersättningsdag i perioden

efter den 1 juli 1995 bör omfattas av en särbestämmelse. Om han eller hon

omedelbart därefter beviljas en ny ersättningsperiod kommer denna, om inga

avbrott sker, att räcka ca en vecka in i september 1996. Om den nya

ersättningsperioden skulle vara grundad på ett särskilt arbetsvillkor

(arbetsmarknadsutbildning, arbetslivsutveckling m.m.) bör han eller hon kunna få

sin ersättningsperiod förlängd utöver de 300 dagar som han eller hon har

beviljats, dock längst t.o.m. den 31 december 1996. Denna förlängda ersättning

bör få beviljas efter medgivande av regeringen, eller den myndighet som

regeringen bestämmer, i varje enskilt fall.

 Den beskrivna situationen kommer enligt regeringens bedömning att inträffa i

endast ett fåtal fall och kommer att gälla förlängd ersättning under längst

knappt fyra månader. Förlängningen bör få medges om det i det enskilda fallet

inte kan erbjudas arbete eller någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

11.4Arbetsvillkoren, normalarbetstiden och dagpenningen enligt ALF-lagen

Regeringens förslag: Den som har en pågående

ersättningsperiod den 1 juli 1994 fortsätter perio-

den ut med oförändrade villkor dock med de regler i

fråga om höjning av normalarbetstid eller

dagpenning som föreslås i avsnitt 9.

 Vid prövning av rätten till ersättning från den 1

juli 1994 enligt ALF-lagen skall i första hand de

nya reglerna tillämpas.

 I andra hand skall följande gälla om det är till

fördel för den sökande.

 Arbetsvillkoret skall prövas enligt de regler

som gällde i arbetslöshetskassan före den 1 juli

1994 för de medlemmar i en arbetslöshetskassa som

 a) hade en pågående ersättningsperiod den 1 juli

 1994 som pågår t.o.m. den 30 juni 1995, eller

 b) ansöker om ersättning för tid före den 31

 december 1994 utan att ha en pågående

 ersättningsperiod.

 Om arbetsvillkoret bestäms enligt de äldre

bestämmelserna skall också normalarbetstid och

dagpenning fastställas enligt de äldre

bestämmelserna.

 Skälen för regeringens förslag: Av skäl som tidigare har redogjorts för i

avsnitt 8 föreslås att arbetsvillkoret skall fullgöras med förvärvsarbete eller

med tid som får jämställas med förvärvsarbete minst 75 timmar under minst fem

månader inom en ramtid av tolv månader närmast före arbetslöshetens inträde

eller alternativt förvärvsarbete under minst 65 timmar under minst tio månader.

 I fråga om arbetslöshetsförsäkringen innebär detta en viss skärpning. För en

kassamedlem som uppfyller det före den 1 juli 1994 gällande arbetsvillkoret i

kassan - minst 75 dagars arbete fördelade på minst fyra månader inom en ramtid

av tolv månader - och som blir arbetslös inom ett halvår från den 1 juli 1994

bör de regler i fråga om arbetsvillkor som gällde i kassan före nämnda datum få

tillämpas.

 För kassamedlemmar som har en pågående ersättningsperiod som upphör före den 1

juli 1995 bör likaså gälla att de äldre bestämmelserna i fråga om arbetsvillkor

får tillämpas om det är till fördel för den sökande. Dessa sökande kan under er-

sättningsperioden ha haft längre eller kortare avbrott med arbete eller ha

deltagit i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Arbetet kan även ha varit på

deltid.

 Om arbetsvillkoret fastställs med stöd av äldre bestämmelser bör också

normalarbetstid och dagpenning fastställas enligt äldre bestämmelser.

 Bedömning av normalarbetstid enligt de äldre bestämmelserna har främst

betydelse för dem som har arbetat med varierande arbetstid eller tidigare har

arbetat heltid men har övergått till deltidsarbete.

 Beräkningen av arbetsvillkor, normalarbetstid och dagpenning är nära förbundna

med varandra. Arbetslöshetskassorna har sedan länge datarutiner till hjälp för

detta arbete.

11.5Normalarbetstid enligt KAS-lagen

Regeringens förslag: Den som har en pågående

ersättningsperiod den 1 juli 1994 fortsätter

perioden ut med oförändrade villkor dock med de

regler i fråga om höjning av normalarbetstiden som

föreslås i avsnitt 9.

 Detta gäller även den som har påbörjat sin ersätt-

ningsperiod hos en arbetslöshetskassa och

fortsätter perioden hos en arbetsmarknadskassa.

 Vid prövning av rätten till ersättning fr.o.m.

den 1 juli 1994 enligt KAS-lagen skall i första

hand de nya reglerna tillämpas.

 I andra hand skall följande gälla om det är till

fördel för den sökande.

 Sökande får sin normalarbetstid fastställd enligt

de regler som gällde inom KAS före den 1 juli 1994

om de

 a) hade en pågående ersättningsperiod med dag-

 penning den 1 juli 1994 som upphör före den 30

 juni 1995, eller

 b) ansöker om KAS i form av dagpenning för tid den

 1 juli - den 31 december 1994 utan att ha en

 pågående ersättningsperiod.

 En sökande som hade en pågående ersättningsperiod

med KAS i form av grundbelopp den 1 juli 1994 och

vars ersättningsperiod går till ända före den 1 juli

1995 utan att sökanden då uppfyller villkoren för

KAS i form av dagpenning, får i den nya perioden

beräkna normalarbetstiden med tillämpning av äldre

bestämmelser.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag till en allmän arbetslös-

hetsförsäkring innebär en möjlighet att få en inkomstrelaterad dagpenning även

inom KAS-systemet.

 Den som har påbörjat en ersättningsperiod hos en arbetslöshetskassa kan efter

den 1 juli 1994 lämna arbetslöshetskassan och fortsätta sin ersättningsperiod

hos en arbetsmarknadskassa.

 Reglerna för fastställande av normalarbetstid föreslås ändrade i KAS-lagen.

Ändringen består i dels att normalarbetstiden beräknas på samtliga månader i ar-

betsvillkoret, dels att normalarbetstiden fastställs på nytt för varje er-

sättningsperiod utifrån det arbete som har tillgodoräknats för att få den

ersättningsperioden.

 Genom övergångsbestämmelsen får en sökande som har blivit arbetslös och ansöker

om KAS i form av dagpenning för tid den 1 juli - den 31 december 1994 normalar-

betstiden fastställd enligt de regler som före den 1 juli 1994 gällde i KAS.

 I KAS gäller redan det arbetsvillkor som föreslås införas i ALF-lagen varför

övergångsbestämmelsen i KAS skiljer sig från den i ALF-lagen.

 Den som har pågående ersättningsperiod med dagpenning i en arbetslöshetskassa

den 1 juli 1994 och som väljer att gå över till en arbetsmarknadskassa omfattas

av övergångsbestämmelserna i KAS. En sådan sökande får om ersättningsperioden

går till ända före den 1 juli 1995 i sin nya ersättningsperiod tillämpa äldre

normalarbetstid inom KAS.

 Denna övergångsbestämmelse medför att sökanden kan få behålla en hög normal-

arbetstid från den tidigare perioden även om det arbete som har legat till

grund för den nya perioden har varit av mindre omfattning.

12 Uppgiftsskyldighet för arbetslöshetskassorna

Regeringens förslag: I ALF-lagen föreskrivs en

skyldighet för arbetslöshetskassorna att till

regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer lämna uppgifter som behövs för att kunna

följa upp och utvärdera arbetslöshetsförsäkringen.

 Skälen för regeringens förslag: Arbetslöshetskassorna betalade under år 1993 ut

ca 36,7 miljarder kronor i ersättning till sina medlemmar. Endast ca 3 % av

dessa utgifter finansierades via medlemmarnas egna avgifter. Övriga 97 %

finansierades genom statsbidrag.

 Med hänsyn till de betydande allmänna medel som hanteras av arbets-

löshetskassorna anser regeringen det rimligt att kassorna i lag åläggs att lämna

den information som behövs för en ordentlig analys av hur ar-

betslöshetsförsäkringen fungerar och av försäkringens utgifter. Den nödvändiga

informationen finns i första hand hos arbetslöshetskassorna. Detta gäller bl.a.

statistik rörande ersättningstagare, kvalifikationsgrunder och inkomstfördelning

bland ersättningstagarna, uppgifter om antalet ersättningsdagar och förekomsten

av deltidsersättning samt uppgifter som möjliggör en analys av rundgången mellan

ersättning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

 Vilka uppgifter och i vilken ordning uppgifterna skall lämnas bör få

föreskrivas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

13 Kostnader m.m.

13.1Utvecklingen av kontantstödens kostnader

Arbetslösheten

Det finns en bred samstämmighet om att arbetslösheten i dag utgör den viktigaste

politiska frågan. Sysselsättningen har sedan den var som högst, år 1990, minskat

med ca 600 000 personer. Den öppna arbetslösheten har mellan februari 1991 och

februari 1994 ökat från 2,5 % till 8,3 % av arbetskraften eller från ca 120 000

till ca 350 000 personer. Dessutom har de konjunkturberoende arbets-

marknadsåtgärderna ökat kraftigt och omfattade i februari 1994 ca 240 000 perso-

ner. Till detta kommer 120 000 deltidsarbetslösa.

Försäkringsskyddet

Merparten av de arbetslösa har rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäk-

ringen. Enligt AMS statistik är ungefär 70 % av de arbetssökande utan arbete

medlemmar i en arbetslöshetskassa. Det finns emellertid stora regionala skillna-

der. I t.ex. Norrbottens län är 87 % av de arbetslösa medlemmar medan det i

Stockholms län enbart gäller 54 %. Generellt är anslutningsgraden lägst i

storstadsområdena. Ca 10 % av de arbetslösa får KAS. Här är bilden den omvända.

Bland dem som får KAS är boende i storstadsregionerna överrepresenterade.

 Cirka en fjärdedel av de arbetslösa saknar någon form av ersättning. En stor

del av dessa är ungdomar. Två tredjedelar är under 34 år. Det är stora regionala

skillnader. Många av de arbetslösa utan någon form av ersättning bor i

storstadsregionerna.

Arbetslöshetsnivå i procent av arbetskraften, kontantstödens kostnader och i

miljarder kronor.

 1990 1991 1992 1993

Arbetslöshetsnivå 1,6 3,0 5,3 8,2

Kontantstödens utgifter 6,8 12,7 25,5 38,7

varav

 Arbetslöshetskassa 6,5 12,0 24,1 36,7

 KAS 0,3 0,7 1,4 2,0

____________________________________________________________

Arbetsmarknadsfonden

Både arbetslöshetsförsäkringen och KAS finansieras huvudsakligen från den s.k

arbetsmarknadsfonden. Fonden är egentligen endast är ett konto hos

Riksgäldskontoret till vilken riksdagen har beviljat en rörlig kredit på 55

miljarder kronor för innevarande budgetår. De som deltar i ar-

betsmarknadsåtgärden arbetslivsutveckling (ALU) får också ersättning från

arbetsmarknadsfonden i form av utbildningsbidrag. Från fonden finansieras även

statens kostnader för utbildningsbidrag till medlemmar i arbetslöshetskassorna

som genomgår arbetsmarknadsutbildning m.m. och bidrag till

permitteringslöneersättning. Under år 1993 utbetalades via arbetsmarknadsfonden

drygt 8 miljarder kronor för utbildningsbidrag till kassamedlemmar, utöver de

38,7 miljarder kronor i kontant ersättning. De totala utgifterna uppgick till

nära 49 miljarder kronor.

 Arbetsmarknadsfonden finansieras via en arbetsgivaravgift på 2,12 % av

lönekostnaderna samt sedan årsskiftet 1993/94 genom en allmän avgift för de

enskilda på 1 % på förvärvsinkomster. Tidigare finansierade medlemmarna i

arbetslöshetskassorna via sina avgifter till kassorna, den s.k.

finansieringsavgiften, en del av försäkringen. Denna avgift avskaffades när den

allmänna avgiften infördes. Finansieringsavgiften svarade dock för ett mycket

litet bidrag till finansieringen. Finansieringsavgiften uppgick år 1993 till ca

1,2 miljarder kronor, vilket motsvarade ca 3 % av den utbetalade

arbetslöshetsersättningen. Arbetsgivaravgiften bidrog till ungefär en fjärdedel

av utgifterna under år 1993. Resterande del, 70 %, av utgifterna finansierades

genom lån via en rörlig kredit hos Riksgäldskontoret.

 Det ackumulerade underskottet (skulden) i fonden växer för närvarande snabbt.

Enligt budgetpropositionen beräknades det ackumulerade underskottet att uppgå

till drygt 53 miljarder kronor vid innevarande budgetårs slut.

 För att stärka finansieringen infördes den 1 januari 1994, som tidigare

nämnts, en allmän avgift på 1 % på förvärvsinkomster. Avgiften höjs den 1

januari 1995 till 2 %. Då bidrar den allmänna avgiften och arbetsgivaravgiften

med ungefär 14 miljarder kronor vardera till arbetsmarknadsfonden. Med nuvarande

kompensationsnivå och beslutade finansieringskällor räcker försäkringens in-

täkter till att finansiera arbetslöshetsersättning till ca 240 000 personer per

månad, vilket motsvarar 5,5 - 6,0 % av arbetskraften.

 Den stigande arbetslösheten har medfört stora utgiftsökningar. En första

begränsning av utgifterna gjordes i juli 1993 då kompensationsnivån i

arbetslöshetsförsäkringen fastställdes till 80 % av tidigare inkomst. Den högsta

dagpenningen fastställdes samtidigt till 564 kr per dag. Denna nya nivå innebär

minskade utgifter på årsbasis med 4,5 till 5 miljarder kronor jämfört med om de

gamla reglerna hade kvarstått. I september 1993 infördes dessutom fem ka-

rensdagar i försäkringen och i KAS. Karensdagarna beräknas ge en besparing på

knappt 1 miljard kronor.

 I annan riktning verkade dock riksdagens beslut om en höjning per den 1

januari 1994 av stödbeloppet i KAS och därigenom också av den lägsta nivån i ar-

betslöshetsförsäkringen, från 198 kr per dag till 245 kr per dag. Denna höjning

beräknas kosta ca 900 miljoner kronor på årsbasis. Även riksdagens beslut under

våren 1993 om ändrade regler för deltidsarbetslösa och möjligheten för anhöriga

till företagare att få arbetslöshetsersättning har medfört ökade utgifter för

kontantstöden.

 Underskottet i arbetsmarknadsfonden beräknades i budgetpropositionen bli 36,9

miljarder kronor under innevarande budgetår. Avgörande för utvecklingen är

naturligtvis arbetsmarknadssituationen. Den redan uppkomna och allt mer ökande

skulden medför dock att ränteutgifterna ökar snabbt, varför underskottet även

vid en oförändrad arbetslöshetssituation ökar.

 I denna proposition görs ingen ny bedömning av den framtida utvecklingen på

arbetsmarknaden. Regeringen återkommer i stället i den kommande

kompletteringspropositionen med en bedömning om den förväntade utvecklingen på

arbetsmarknaden och kostnaderna för kontantunderstöden vid arbetslöshet under

nästa budgetår. I det sammanhanget kommer också behovet av en rörlig kredit för

nästa budgetår att behandlas.

13.2Kostnaderna för förslaget om en allmän arbetslöshetsförsäkring

Utgiftsökningar

Förslagen i denna proposition innebär att kretsen av personer som får en inkom-

strelaterad ersättning ökar. Regeringen uppskattar att motsvarande 50 % av

antalet personer som i dag omfattas av KAS kommer att kunna få en

inkomstrelaterad ersättning. Dessutom kommer ett antal personer av dem som i dag

utförsäkras från KAS att få inkomstrelaterad ersättning. Denna grupp får en

förbättrad situation. Uppskattningsvis ökar antalet personer som får den

inkomstrelaterade ersättningen med 70 000 - 80 000 personer på ett år. Det är i

första hand personer som före arbetslösheten haft en förankring på

arbetsmarknaden, men av någon anledning ej varit medlemmar i en

arbetslöshetskassa. Förslaget innebär ökade kostnader av i storleksordningen 3

miljarder kronor.

Utgiftsminskningar

I denna proposition finns även förslag som medför besparingar, t.ex.

tillämpningen av begreppet normalarbetstid vid beräkningen av dagpenning samt

ett något strängare arbetsvillkor.

 Förslaget om normalarbetstid medför att den genomsnittliga dagpenningen

sjunker något, eftersom nuvarande praxis för dem med varierande arbetstid

innebär att dagpenningens storlek kan grundas de tre månader då inkomsterna har

varit störst under den senaste tolvmånadersperioden. Denna praxis har medfört

att vissa grupper har fått betydligt mer än 80 % av sin tidigare normalinkomst i

dagpenning. Enligt den nu föreslagna uppstramningen av reglerna skall den

normala förtjänsten under den period som ligger till grund för det senaste

arbetsvillkoret vara bestämmande för nivån på dagpenningen. Detta kommer att in-

nebära en kostnadsminskning i storleksordningen 1 miljard kronor.

 Förslaget om normalarbetstid innebär även en ändring av deltidsarbetslösas

möjligheter att kvalificera sig för ny ersättningsperiod genom deltidsarbete vid

sidan av deltidsersättning. För närvarande får ca 100 000 personer

deltidsersättning. Med nuvarande regler kan de deltidsarbetslösa i praktiken få

deltidsersättning fram till pensioneringen, eftersom deras dagpenning grundas på

den senaste heltidsinkomsten medan deras arbetsvillkor uppfylls genom

deltidsarbete. Denna grupp har således en väsentlig, positiv särbehandling

jämfört med heltidsarbetslösa. Försäkringen fungerar i detta avseende som en

subvention till deltidsarbete. Den föreslagna förändringen i beräkningen av

normalarbetstid medför att möjligheterna till deltidsersättning grundad på hel-

tidsarbete normalt upphör efter en period. Besparingen ligger därför främst i

att denna grupp ej fortsätter att öka i snabb takt. Om de deltidsarbetslösa får

deltidsersättning i snitt två dagar per vecka innebär det att en

300-dagarsperiod räcker i närmare tre år. Den årliga kostnaden för

deltidsersättning i denna omfattning för 100 000 personer kan uppskattas till ca

4,5 miljarder kronor. Utifrån denna beräkning kan regeländringen beräknas

medföra en besparing i storleksordningen 1,5 miljarder kronor per år.

 Det något strängare arbetsvillkoret ger relativt marginella effekter. Det

torde enbart röra sig om någon enstaka procent av de arbetslösa som uppfyller

endast det gamla men inte det nya arbetsvillkoret. Kostnadsminskningen kan upp-

skattas till 500 miljoner kronor.

 I och med möjligheten till dagpenning i KAS kommer andelen arbetslösa som helt

saknar kontantstöd att minska genom att utförsäkringen från KAS blir mindre

omfattande. Det något strängare arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen

innebär att något färre kvalificerar sig för inkomstrelaterad ersättning. Sam-

mantaget torde därför andelen arbetslösa som helt saknar kontantstöd minska

marginellt. Den stora förbättringen är att ca hälften av dem som för närvarande

enbart omfattas av KAS på ca 5 300 kr per månad kommer att omfattas av en

inkomstrelaterad ersättning. Förändringen bör medföra en icke oväsentlig

avlastning på kommunernas utgifter för socialbidrag.

 De förslag som regeringen nu presenterar innebär sammantaget och i full effekt

inte någon förändring av arbetsmarknadsfondens utgifter. På lång sikt beräknas

utgifterna öka med i storleksordningen 3 miljarder kronor per år, till följd av

att fler personer blir ersättningsberättigade. Å andra sidan beräknas utgifterna

minska med ungefär samma belopp till följd av ändrade regler. Angivna belopp och

beräknade effekter bygger på nuvarande arbetslöshetsnivå och med den utveckling

som kan förväntas vid oförändrade regler. Utgiftsminskningen slår dock igenom

först efter några år, bland annat till följd av övergångsreglerna. På kort sikt

innebär därför förslagen en ökad belastning på arbetsmarknadsfonden.

 De redovisade utgiftsförändringarna skall relateras till den inkomstför-

stärkning på ca 14 miljarder kronor, som den allmänna avgiften beräknas ge

fr.o.m. år 1995. Beaktas också de ökade utgifterna till följd av höjningen av

stödbeloppet i KAS och skatteeffekterna av förslagen, beräknas förändringarna av

kontantstöden vid arbetslöshet sammantaget och i full effekt leda till en

förstärkning av de offentliga finanserna med ca 6,5 miljarder kronor per år.

14 Redovisning av vissa uppdrag till AMS

Regeringen uppdrog den 4 november 1993 åt AMS att redovisa förslag i ett antal

frågor rörande arbetslöshetsersättningen (se avsnitt 6.4 i prop. 1993/94:80). En

fråga gällde hur en rimlig och rättvis kalenderbaserad begränsning av

ersättningsperiodens längd vid arbetslöshet kombinerat med deltidsarbete för den

som regelbundet deltidsarbetar borde formas. I sin redovisning den 17 januari

1994 av uppdraget framhåller AMS att en kalenderbaserad begränsning innebär en

rad problem när det gäller exempelvis definitionen av den grupp som skall

träffas av regeln liksom av enskilda fall, bevakning av löptid, bedömning av

avbrott i deltidsarbetet, rätt att avvisa deltidsarbeten och om att sluta sådana

arbeten utan påföljd om ersättningsrätten har upphört. Det finns enligt AMS

onekligen skäl för en kalendertidsbaserad begränsning men AMS har uppfattningen

att den i prop. 1993/94:80 aviserade ändringen i 20 lagen om arbetslös-

hetsförsäkring, som gäller beräkningen av normalarbetstiden, har starkare effekt

när det gäller att få bort den i princip obegränsade ersättningsperioden som har

kommit att gälla vid deltidsarbetslöshet.

 Angående en eventuell kalenderårsbaserad karens för deltidsarbetslösa har AMS

inte beslutat om några föreskrifter utöver vad som följer av ALF- och

KAS-lagarna. Motivet till detta är dels att sådan karens tidigare har tagits

bort för att den har varit komplicerad att tillämpa, dels att andra förslag har

aviserats från regeringen som kommer att påverka ersättningsrätten för

deltidsarbetslösa.

 Regeringen uppdrog även åt AMS att granska tillämpningen av det nya

företagarbegreppet. AMS redovisar i sitt svar att det i efterhand är omöjligt

att ta fram de önskade uppgifterna. Däremot kan sådana uppgifter tas fram

framledes fr.o.m. den 1 februari 1994 och resultatet kan redovisas månadsvis.

 AMS fick också i uppdrag att lämna förslag till hur en rimlig och rättvis

begränsning kan åstadkommas av rätten till arbetslöshetsersättning i samband med

bisyssla. AMS anför att man inte i dag upplever bedömningen av bisyssla som

något problem. Det finns i dag inte någon statistik över hur många med

arbetslöshetsersättning som har "godkänd" bisyssla. Om regeringen önskar ett

fastare underlag för sin bedömning kan enligt AMS arbetslöshetskassorna

framledes vid prövning av nya ärenden anteckna och redovisa förekomsten av

godkänd bisyssla. AMS anser att en möjlig förändring i den riktning som

regeringen har angivit är att minska antalet tillåtna timmar per vecka i

bisyssla.

 Regeringen överväger de åtgärder som AMS-redovisningen bör ge upphov till.

15 Internationella överenskommelser

I det nyligen slutna avtalet med den Europeiska Unionen (EES-avtalet) ingår

personers rörlighet som en av de fyra friheterna. Rörligheten för personer

innebär bl.a. att hinder för arbetskraften att flytta fritt inom avtalsområdet

skall undanröjas. Detta berör också arbetslöshetsförsäkringen och KAS. Den som

kommer till Sverige från ett annat avtalsslutande land skall, om han eller hon

omfattas av avtalet, kunna få arbetslöshetsersättning från hemlandet vid

vistelse här under tre månader.

 Sverige har vidare träffat överenskommelser med ett antal länder,

företrädesvis inom Europa, om förmåner vid arbetslöshet m.m.

 En hänvisning till att särskilda bestämmelser kan gälla enligt EES-avtalet och

överenskommelser som regeringen har träffat med annan stat bör införas i

ALF-lagen och KAS-lagen.

16 Kommentarer till lagförslagen

16.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbets-

marknadsstöd

1

Av paragrafens första stycke framgår att kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) lämnas

i form av dagpenning eller i form av ett grundbelopp. Bestämmelserna om

grundbeloppet motsvarar i huvudsak den gällande regleringen för det kontanta

arbetsmarknadsstödet (KAS).

 Enligt huvudregeln har den som är medlem i en arbetslöshetskassa inte rätt

till KAS. Härifrån görs två undantag. Av andra stycket punkten 1 framgår sålunda

att KAS i form av ett grundbelopp kan lämnas till en medlem som inte uppfyller

avgiftsvillkoret enligt 9 ALF-lagen. Enligt punkten 2 i samma stycke kan

grundbeloppet lämnas också till en medlem som utförsäkras efter fyllda 60 år.

Regleringen i denna del överensstämmer med 1 3 i dess nuvarande lydelse.

 Enligt 1 2 i dess nuvarande lydelse har också en försäkrad som inte

uppfyller medlemsvillkoret - 12 eller 24 månaders medlemskap - i lagen

(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring (ALF-lagen) rätt till KAS. Eftersom

medlemsvillkoret i ALF-lagen föreslås slopas behövs ingen motsvarighet till 1

2 i detta lagförslag.

 Tredje stycket överensstämmer i sak med den gällande lydelsen av 14 tredje

stycket.

3

Enligt huvudregeln lämnas KAS endast till den som uppfyller ersättningsvillkoren

i Sverige. Härifrån görs undantag om andra bestämmelser följer av lagen

(1992:1776) om samordning av systemen för social trygghet när personer flyttar

inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller av överenskommelser som

regeringen har träffat med främmande makt. Bortsett från hänvisningen till EES

överensstämmer regleringen med nuvarande lydelserna av 3 och 34 .

4

Paragrafens första stycke överensstämmer med nuvarande lydelsen av 4 första

stycket 2-5. Av andra stycket framgår att den åldersgräns som för närvarande

generellt gäller som förutsättning för KAS, dvs. 20 år, endast kommer att gälla

som förutsättning för grundbeloppet. I likhet med vad som gäller enligt

ALF-lagen ställs alltså inte upp någon nedre åldergräns för rätten till

dagpenning.

 Tredje och fjärde styckena överensstämmer med andra stycket respektive tredje

stycket första meningen i paragrafens gällande lydelse.

 I femte stycket regleras arbetslöshetsbegreppet för företagare. Det

överensstämmer i sak med nuvarande reglering.

 Enligt gällande lydelse av paragrafens tredje stycke, andra meningen, sista

ledet, får AMS av särskilda skäl föreskriva att en företagare skall anses

arbetslös också i annat fall än det som anges lagen. Bestämmelsen har tillkommit

före ikraftträdandet av den nya regeringsformen. Av 8 kap. 11 i den nya

regeringsformen följer att riksdagens bemyndigande att meddela föreskrifter i

ett visst ämne inte skall riktas direkt till en av regeringen underställd

myndighet. I det föreslagna sjätte stycket, liksom i ett antal andra paragrafer

i lagförslaget, har en anpassning gjorts i enlighet härmed. Någon ändring i sak

åsyftas inte. Avsikten är att föra bemyndigandena vidare till AMS.

6

Paragrafen överensstämmer med de gällande lydelserna av 11 andra meningen och

12 .

 I paragrafens nuvarande lydelse behandlas arbetsvillkoret. Motsvarande

bestämmelser finns i 10 första stycket och 12 lagförslaget.

7

Paragrafen innehåller bestämmelser om karenstid. I första stycket behandlas

karensvillkoret. KAS får sålunda normalt inte lämnas förrän sökanden under en

sammanhängande tid av tolv månader varit arbetslös fem dagar. Regleringen

överensstämmer med den nu gällande i 13 första stycket.

 Av andra meningen i första stycket framgår att i karenstiden räknas in endast

de dagar för vilka stöd skulle ha lämnats, om karenstiden hade gått till ända.

Det innebär t.ex. att lördagar och söndagar inte skall räknas in i karenstiden.

Regleringen överensstämmer med den nu gällande i 13 första stycket andra

meningen. Innebörden av karenstidsregleringen är att ersättningsperioden

förskjuts framåt i tiden. Detta framgår av den föreslagna 14 a .

 En fråga är vad som skall gälla när två ersättningsperioder (1 och 2) löper

parallellt med varandra, dvs. den situation som behandlas i 15 andra stycket

tredje meningen. Eftersom någon ersättning i period 2 inte lämnas förrän period

1 har gått till ända, inte ens om sökanden får lägga en högre dagsförtjänst till

grund för beräkningen av dagpenningen i period 2, kan karensvillkoret

självfallet fullgöras först efter det att period 1 har löpt ut.

 Enligt den föreslagna bestämmelsen i 14 andra stycket skall i en

ersättningsperiod under vilken dagpenning lämnas, räknas in ersättningstid

enligt ALF-lagen. Den som har påbörjat en ersättningsperiod enligt nämnda lag

kan nämligen komma att få dagpenning för återstoden av ersättningsperioden

enligt denna lag, om medlemskapet i arbetslöshetskassan upphör. Genom detta nås

överensstämmelse med den befintliga regleringen i 14 andra stycket ALF-lagen,

som innebär att när den försäkrade lämnar en arbetslöshetskassa och blir medlem

i en annan arbetslöshetskassa, ersättningstiden i den förra kassan skall beaktas

när den försäkrades rätt till ersättning prövas i den senare kassan.

 Andra stycket i denna paragraf behandlar i följd av detta vad som skall gälla

beträffande karenstid när någon lämnar en arbetslöshetskassa innan

ersättningsperioden har löpt ut och begär dagpenning enligt KAS-lagen. Av

regleringen följer att karensvillkoret enligt denna lag då skall anses vara

uppfyllt. Skälet för detta är självfallet att sökanden uppfyllt karensvillkoret

i ersättningsperioden enligt ALF-lagen.

 Det kan någon gång tänkas inträffa att en sökande har råkat ut för karenstid

enligt ALF-lagen utan att en ersättningsperiod har påbörjats, t.ex. därför att

arbetslösheten eller medlemskapet har upphört dessförinnan. Bestämmelsen i andra

stycket är som framgår inte heller tillämplig i en sådan situation.

 Av paragrafens tredje stycke framgår att regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer för vissa deltidsarbetande får föreskriva om karenstid

utöver vad som följer av första stycket. Motsvarande bestämmelse finns i den

gällande lydelsen av 15 tredje stycket.

 Fjärde stycket i paragrafen överensstämmer i sak med den gällande lydelsen av

13 andra stycket.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om tid som jämställs med

arbetad tid i fråga om uppfyllande av arbetsvillkoret. Motsvarande bestämmelser

finns i 10 a lagförslaget.

8

Av paragrafens första stycke framgår att kontant arbetsmarknadsstöd i form av

dagpenning lämnas till den som uppfyller karensvillkoret enligt 7 ,

avgiftsvillkoret enligt 9 och något allmänt arbetsvillkor enligt 10 .

 Enligt andra stycket kan emellertid också den som inte uppfyller något allmänt

arbetsvillkor komma i fråga för rätt till dagpenning i vissa fall. Härför

förutsätts att sökanden i stället uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt

10 a och att de ytterligare förutsättningar som anges i 11 är för handen.

 Som behandlats också vid föregående paragraf innebär den föreslagna

bestämmelsen i 14 andra stycket att i en ersättningsperiod under vilken

kontant arbetsmarknadsstöd i form av dagpenning lämnas, skall räknas in också

ersättningstid enligt ALF-lagen. Den som har påbörjat en ersättningsperiod

enligt nämnda lag kan nämligen komma att få dagpenning för återstoden av

ersättningsperioden enligt denna lag, om medlemskapet i arbetslöshetskassan

upphör. I tredje stycket i denna paragraf behandlas vad som skall gälla i fråga

om avgifts- och arbetsvillkor när någon lämnar en arbetslöshetskassa innan

ersättningsperioden har löpt ut och begär dagpenning enligt KAS-lagen.

 Av regleringen i tredje stycket följer att avgifts- och arbetsvillkor i denna

situation skall anses vara uppfyllda. Skälet för detta är självfallet att

sökanden redan måste ha uppfyllt avgifts- och arbetsvillkor i ersätt-

ningsperioden enligt ALF-lagen.

 Om sökanden har uppfyllt något allmänt eller ett särskilt arbetsvillkor hos

arbetslöshetskassan har betydelse för den pågående ersättningsperioden i det

fall som behandlas i 14 första stycket andra meningen. Enligt den bestämmelsen

har nämligen den som har kvalificerat sig för rätt till ersättning genom att

uppfylla något allmänt arbetsvillkor rätt till ersättning under 450 dagar, om

sökanden fyller 55 år innan ersättningsperioden har gått till ända. Frågan blir

också av betydelse när ersättningsperioden löper ut och sökandens rätt till

ersättning för ytterligare en ersättningsperiod skall prövas. Har sökanden

kvalificerat sig hos arbetslöshetskassan genom att uppfylla ett särskilt arbets-

villkor enligt 10 a ALF-lagen måste hon eller han för att få ersättning för

ytterligare en ersättningsperiod uppfylla något allmänt arbetsvillkor enligt

10 denna lag. Detta framgår av 10 a och 11 . Till kommentaren till dessa

lagrum hänvisas.

 Bestämmelser om avgifts- och arbetsvillkor finns också i övergångsbe-

stämmelserna. Till kommentaren till dessa hänvisas.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om s.k. överhoppningsbar

tid. Bestämmelser av denna innebörd finns i 13 lagförslaget.

9

Paragrafen behandlar avgiftsvillkoret. Dagpenning lämnas sålunda endast till den

som under tolv kalendermånader under en ramtid av 24 månader omedelbart före

arbetslöshetens inträde har haft förvärvsinkomster för vilka hon eller han -

efter vad som är känt vid den tidpunkt då rätten till dagpenning för en

ersättningsperiod prövas - är skyldig att betala antingen avgift enligt lagen

(1993:1441) om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid

arbetslöshet eller sjömansskatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt.

 Med ramtid avses den tidsperiod inom vilket avgiftsvillkoret skall uppfyllas.

Innebörden av detta är att de ifrågavarande tolv kalendermånaderna inte behöver

ligga i en följd men däremot rymmas inom den ramtid om 24 månader som räknas

från tiden omedelbart före arbetslöshetens inträde. Begreppet ramtid har också

relevans i fråga om uppfyllandet av arbets- eller studerandevillkoren. I dessa

fall är emellertid ramtiderna kortare. I likhet med vad som gäller vid

bestämmandet av ramtiden för uppfyllande av ett arbetsvillkor, är ramtiden för

uppfyllandet av avgiftsvillkoret överhoppningsbar i vissa fall. Bestämmelser om

detta finns i 13 .

 Uppfyllandet av avgiftsvillkoret förutsätter till en början att en prövning

skall ske huruvida sökanden under tolv kalendermånader har haft för-

värvsinkomster för vilka hon eller han är skyldig att betala den nämnda avgiften

eller skatten. Med förvärvsinkomster för vilka avgiftsskyldighet finns avses

inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete enligt vad som

närmare framgår av 11 kap. 2 resp. 3 lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Sjömansskatt tas ut endast på inkomst av anställning. Underlag för

sjömansskatten är den beskattningsbara månadsinkomsten. Underlaget för den

ifrågavarande avgiften utgörs däremot av den sammanlagda inkomsten under

beskattningsåret. Avgift tas inte ut på inkomster som sammanlagda understiger 25

% av det vid årets ingång gällande basbeloppet. För beskattningsåret 1994 tas

alltså inte ut någon avgift på inkomst som understiger 8 800 kronor.

 För att en kalendermånad skall få tillgodoräknas i avgiftsvillkoret krävs att

förvärvsinkomsten under den månaden tillsammans med förvärvsinkomster som

uppburits tidigare under beskattningsåret vid prövningstillfället uppgår till

minst 25 % av basbeloppet i fråga. Det är sökanden som genom lönebesked, uppgift

om preliminärskatteavdrag m.m. skall visa att inkomsterna vid

prövningstillfället uppgår till denna storlek.

 Huruvida en förvärvsinkomst som uppbärs under en månad kommer att läggas till

grund för avgiftsskyldighet avgörs slutligen först genom taxeringsförfarandet.

Följande exempel lämnas:

 En sökande har förvärvsarbetat under tiden mars 1996 - mars 1997. Hon eller

han blir härefter arbetslös och ansöker om dagpenning enligt KAS-lagen. Det står

klart att inkomsterna under år 1996 är av den storleken att de läggs till grund

för avgiftsuttag. Intäkterna under år 1997 överstiger tillsammans i och för sig

25 % av basbeloppet och preliminärskatteavdrag har gjorts från intäkterna. Vid

taxeringen år 1998 medges emellertid yrkat avdrag för dubbel bosättning.

Avdraget är av den storleken att den taxerade förvärvsinkomsten för inkomståret

1997 kommer att understiga 25 % av basbeloppet, vilket medför att avgift inte

skall tas ut.

 Vid prövningen av om avgiftsvillkoret är uppfyllt har länsarbetsnämnden att

göra bedömningen efter vad som är känt vid den tidpunkt då frågan om rätt till

ersättning under en ersättningsperiod uppkommer. Detta kommer till uttryck i

paragrafen. Nämnden behöver sålunda inte efterforska huruvida sökanden har

avdrag under inkomst av tjänst eller under inkomst av annan förvärvsverksamhet

som skulle kunna medföra att slutlig avgift inte tas ut på förvärvsinkomster

hänförliga till vissa månader. Om i exemplet sökandens kostnader för dubbel

bosättning inte är kända av länsarbetsnämnden, kan länsarbetsnämnden grunda

bedömningen på de uppgifter om inkomster och preliminärskatteavdrag som sökanden

skall lämna.

 Om sökanden har lämnat oriktiga uppgifter eller inte har fullgjort sin

uppgiftsskyldighet kan återbetalning av utbetald dagpenning komma i fråga enligt

36 . Också straffansvar enligt brottsbalken kan självfallet komma i fråga.

 Av sista meningen i första stycket framgår att hänsyn inte tas till sjö-

mansskatt som betalats före år 1994 eller som avser tid före detta år.

 I paragrafens andra stycke ställs ytterligare krav på den som inte har varit

medlem i en arbetslöshetskassa eller som inte tidigare har fått dagpenning

enligt denna lag. För denna kategori sökande krävs för att avgiftsvillkoret

skall vara uppfyllt dessutom att ett visst mått av sådant förvärvsarbete som

avses i 10 skall ha utförts under de tolv kalendermånader som tillgodoräknas

henne eller honom enligt första stycket. Sålunda skall förvärvsarbete ha utförts

under minst 5 av de 12 månaderna. Endast månad då förvärvsarbete har utförts i

minst 75 timmar beaktas. Hänvisningen till 10 innebär att bl.a. tid i

beredskapsarbete inte får beaktas enligt detta stycke.

 Bestämmelser om avgiftsvillkoret finns också i övergångsbestämmelserna.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om kvalificering till KAS

genom uppfyllande av ett s.k. studerandevillkor och om att den som utförsäkrats

från en arbetslöshetskassa efter fyllda 60 år inte behöver uppfylla något

arbetsvillkor för att få rätt till ersättning enligt KAS-lagen. Motsvarande

bestämmelser finns i 27 b lagförslaget.

10

Paragrafen innehåller det allmänna arbetsvillkoret. Det kan uppfyllas på två

sätt.

 Arbetsvillkoret i första stycket punkten 1 innehåller huvudregeln. Den

överensstämmer i huvudsak med 6 första stycket i detta lagrums gällande

lydelse. Som framgår av paragrafens tredje stycke föreslås nu emellertid att

beredskapsarbete inte skall anses som förvärvsarbete som är kvalificerande för

att uppfylla något allmänt arbetsvillkor.

 Den som inte uppfyller arbetsvillkoret enligt huvudregeln, kan under vissa

förutsättningar uppfylla det enligt alternativregeln i första stycket punkten 2.

Alternativregeln syftar till att tillgodose sådana sökande som, trots att de har

en fast anknytning till arbetsmarknaden, på grund av arbetets natur arbetar ett

något mindre antal timmar än vad som framgår av huvudregeln, t.ex.

sjukvårdspersonal som regelbundet har nattjänstgöring.

 Förutsättningen för att alternativregeln skall få tillämpas är att sökanden

inte uppfyller huvudregeln i punkten 1.

 Bortsett från den nyss nämnda förutsättningen innebär alternativregeln att ett

allmänt arbetsvillkor är uppfyllt också om sökanden har utfört förvärvsarbete i

minst 10 månader under ramtiden på tolv månader. Endast månad då förvärvsarbete

har utförts i minst 65 timmar beaktas.

 Om ett allmänt arbetsvillkor uppfylls på grund av huvudregeln eller på grund

av alternativregeln har betydelse för beräkningen av dagpenningen. I denna del

hänvisas till 20 lagförslaget.

 Med tid för förvärvsarbete likställs viss annan tid som har det gemensamt att

anställningsförhållandet består och lön betalas - helt eller delvis - men

arbetstagaren har ledigt. Detta framgår av paragrafens andra stycke. Hit hör för

det första den situationen att arbetstagaren är uppsagd men uppsägningstid

löper. Av punkten 1 i andra stycket framgår att sådan tid likställs med

förvärvsarbete även om arbetsgivaren har befriat arbetstagaren från arbetsplikt

under hela eller en del av uppsägningstiden. De i punkterna 2 och 3 uppräknade

situationerna överensstämmer med 7 4 och 5 i det lagrummets gällande lydelse.

 Av paragrafens tredje stycke framgår att beredskapsarbete enligt förordningen

(1987:411) om beredskapsarbete inte är att anse som sådant förvärvsarbete som är

kvalificerande för att uppfylla något allmänt arbetsvillkor. Det sagda innebär

självfallet också att den som är anvisad ett beredskapsarbete inte heller får

tillgodoräkna sig tid som från kvalificeringssynpunkt likställs med

förvärvsarbete enligt paragrafen, t.ex. semester. Som framgår av 10 a får

emellertid beredskapsarbete tillgodoräknas för att uppfylla det särskilda

arbetsvillkoret.

 Den som uppfyller något allmänt arbetsvillkor har - under förutsättning att de

grundläggande villkoren i lagen är uppfyllda - alltid rätt till en ny

ersättningsperiod. Det finns alltså inte någon motsvarighet till de be-

gränsningar som finns i 11 och 27 a andra stycket med avseende på

möjligheten att kvalificera sig till en ny ersättningsperiod genom att uppfylla

det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a . För den som har kvalificerat sig

till en ersättningsperiod genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor är det

vidare tillräckligt att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret för att få rätt

till ytterligare minst en ersättningsperiod. Om dagpenning eller grundbelopp

kommer att lämnas i ersättningsperioden beror på huruvida avgiftsvillkoret är

uppfyllt.

 Enligt grundläggande principer för ersättning vid arbetslöshet gäller att

arbetslöshetsersättning inte kan lämnas för sådan tid som är kvalificerande för

uppfyllande av ett arbetsvillkor. I fråga om uppfyllande av det särskilda

arbetsvillkoret enligt 11 görs dock undantag för arbetslivsutveckling enligt

vad som framgår av lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling.

 Arbetsvillkoret behandlas också i övergångsbestämmelserna.

10 a

Paragrafen innehåller en definition av det särskilda arbetsvillkoret. Under de

närmare förutsättningar som anges i 11 kan också den som inte uppfyller något

allmänt arbetsvillkor men som i stället uppfyller det särskilda arbetsvillkoret

få dagpenning.

 Av paragrafen framgår att alla de situationer som är kvalificerande för

uppfyllande av något allmänt arbetsvillkor är kvalificerande också för

uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret. Såsom kvalificerande för

uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret tillkommer emellertid ytterligare

fyra fall. Punkterna 2-4 i paragrafens föreslagna lydelse överensstämmer med 7

1-3 i detta lagrums gällande lydelse. Nytt är att tid i beredskapsarbete, som

har sagts vid kommentaren till 10 , inte längre skall ses som förvärvsarbete

från kvalificeringssynpunkt utan skall betraktas som med förvärvsarbete

jämställd tid för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret. Också tid då den

som är anvisad ett beredskapsarbete har semester m.m. skall behandlas som

jämställd tid för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret.

 Med arbetsmarknadsutbildning åsyftas arbetsmarknadsutbildning enligt

förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning och förordningen (1992:330)

om ungdomspraktik. Riksdagen har vidare beslutat (prop. 1993/94:100 bil. 11,

bet. 1993/94:AU11, rskr. 1993/94:189) att det som en ny försöksverksamhet under

nästa budgetår införs en ny åtgärd inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen,

nämligen praktik för invandrare.

 Arbetsvillkoren behandlas också i övergångsbestämmelserna.

11

I paragrafen behandlas förutsättningarna för rätt till dagpenning för den som

uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a men inte något allmänt

arbetsvillkor enligt 10 .

 Av punkten 1 följer att den som aldrig tidigare har fått dagpenning enligt

denna lag eller ersättning enligt ALF-lagen inte kan kvalificera sig för rätt

till en ersättningsperiod med dagpenning genom att uppfylla det särskilda

arbetsvillkoret. Till den allra första ersättningsperioden kan sökanden alltså

kvalificera sig endast genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor enligt 10

 .

 Av punkten 2 framgår vidare att det särskilda arbetsvillkoret är kvalifi-

cerande för en ersättningsperiod endast om sökanden kvalificerat sig till

ersättning i den närmast föregående ersättningsperioden genom att uppfylla något

allmänt arbetsvillkor enligt denna lag eller enligt ALF-lagen. En

ersättningsperiod med dagpenning till vilken sökanden har kvalificerat sig genom

att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret kan således endast vara

"mellanliggande", den kan m.a.o. följa endast närmast efter en ersättningsperiod

till vilken kvalifikation har skett genom uppfyllande av något allmänt

arbetsvillkor enligt 10 . För en tredje ersättningsperiod med dagpenning krävs

alltså att sökanden på nytt uppfyller något allmänt arbetsvillkor.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om bl.a. antalet dagar med

ersättning m.m. under en kalendervecka. Motsvarande bestämmelser finns i 1 och 6

 lagförslaget.

 Arbetsvillkoren behandlas också i övergångsbestämmelserna.

12

Bestämmelsen överensstämmer i sak med regleringen i 6 tredje stycket ALF-lagen

i dess nuvarande lydelse. Den innebär att tid som har tillgodoräknats för

uppfyllande av arbetsvillkoret inte får tillgodoräknas för uppfyllande av ett

nytt arbetsvillkor, dvs. samma tid är inte kvalificerande för två

ersättningsperioder. Bestämmelsen är emellertid begränsad till ersättning som

lämnas i form av dagpenning enligt denna lag eller ALF-lagen. Av andra meningen

framgår sålunda att tid som har tillgodoräknats för uppfyllande av

arbetsvillkoret för grundbeloppet, också får tillgodoräknas för uppfyllande av

arbetsvillkoret för dagpenning. Skälet för detta är att den som inte uppfyller

avgiftsvillkoret vid arbetslöshetens inträde, och därför får ersättning med

grundbeloppet, ofta kommer att göra detta inom en kortare tid, genom att också

ersättningarna vid arbetslöshet läggs till grund för avgiftsuttag. Att

återstående dagar av ersättningsperioden med grundbelopp faller bort om sökanden

uppfyller avgiftsvillkoret och något allmänt arbetsvillkor framgår av 27 f

andra stycket.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om att stöd inte får lämnas

för lördag eller söndag och inte för tid när sökanden får föräldrapenning.

Motsvarande bestämmelser finns i 6 lagförslaget.

13

I paragrafens första och andra stycken räknas upp sådan tid till vilken hänsyn

inte skall tas när ramtiden enligt 9 - 10 a bestäms, dvs. s.k.

överhoppningsbar tid. Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med 8 i dess

nuvarande lydelse.

 I 8 första stycket 3 i dess nuvarande lydelse anges tid då sökanden har

genomgått nykterhetsvård på anstalt som överhoppningsbar tid. I första stycket 3

i paragrafens föreslagna lydelse har en anpassning gjorts till den nu befintliga

lagstiftningen. Sålunda hänvisas i stället till tvångsvård enligt lagen

(1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM).

 Av paragrafens andra stycke framgår att som överhoppningsbar tid vid

bestämmande av ramtiden skall räknas även tid då sökanden har varit hindrad att

uppfylla något arbetsvillkor också på grund av ett skäl som sägs i 10 a 1-4

lagförslaget. Hänvisningen avser sådan tid som är att anse som med

förvärvsarbete jämställd tid i fråga om att uppfylla det särskilda

arbetsvillkoret, t.ex. tid i beredskapsarbete eller i arbetsmarknadsutbildning.

Nu angiven tid är alltid överhoppningsbar när ramtiden för att uppfylla något

allmänt arbetsvillkor skall bestämmas. Detta är en konsekvens av att tiden i

fråga aldrig är kvalificerande för att uppfylla ett arbetsvillkor av det slaget.

Tiden är också överhoppningsbar när den enligt 10 a inte får tillgodoräknas

för uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret. Så är fallet när sökanden utan

godtagbara skäl har avbrutit en påbörjad arbetsmarknadsutbildning eller sådan

tid under värnpliktstjänstgöring eller tid med föräldrapenningförmåner som

överstiger den tillgodoräkningsbara tiden, dvs. två månader.

 I paragrafens tredje stycke har, i förtydligande syfte, lagts till att tid som

får tillgodoräknas för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret inte också är

överhoppningsbar när den ramtid inom vilket det särskilda arbetsvillkoret skall

vara uppfyllt bestäms. Detta klargörs genom det föreslagna tredje stycket i

paragrafen.

14

I första stycket anges ersättningsperiodernas längd. Enligt huvudregeln lämnas

dagpenning under längst 300 dagar. För den som fyller 55 år innan

ersättningsperioden har gått till ända är perioden emellertid 450 dagar, under

förutsättning att sökanden har kvalificerat sig för rätt till ersättning genom

att uppfylla något allmänt arbetsvillkor. Någon förlängning sker alltså inte

för den som har kvalificerat sig för rätt till ersättning genom att uppfylla det

särskilda arbetsvillkoret.

 I stycket hänvisas vidare till bestämmelser som medför att ersättningstid inte

skall räknas in i ersättningsperioden (arbetslivsutveckling). Det hänvisas också

till bestämmelsen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

kan, om det finns särskilda skäl, begränsa rätten till ersättning för vissa

deltidsarbetslösa.

 En ny sista mening har lagts till i första stycket. Bakgrunden till be-

stämmelsen är regeringens avsikt att de nya reglerna om begränsningar av antalet

ersättningsperioder för den som kvalificerar sig på annat sätt än genom

förvärvsarbete inte skall få genomslag före utgången av år 1996. Också

övergångsbestämmelserna har inriktningen att de nu nämnda begränsningsreglerna

inte skall få genomslag före utgången av år 1996. Den nu behandlade bestämmelsen

får därför ses som en reservregel, om övergångsbestämmelserna i något enstaka

fall inte skulle uppnå det nyssnämnda målet. Bestämmelsen är avsedd att

tillämpas om sökanden uppfyller det särskilda arbetsvillkoret men på grund av

bestämmelserna i 11 inte har rätt till någon ytterligare ersättningsperiod.

Det förutsätts naturligtvis att skälet till att sökanden inte har uppfyllt något

allmänt arbetsvillkor beror på andra förhållanden än att sökanden har tackat nej

till erbjudet lämpligt arbete. Det nu sagda kommer till uttryck i kravet på att

det skall finnas synnerliga skäl för att bestämmelsen skall tillämpas.

 Om nu nämnda förutsättningarna är uppfyllda får, efter ansökan, beslut om att

förlänga ersättningsperioden meddelas. Förlängning skall normalt göras med det

antal ersättningsdagar som behövs för att sökanden skall få ersättning t.o.m.

utgången av år 1996. Som framgår av bestämmelsen får förlängningen aldrig avse

tiden efter år 1996. Avsikten är att AMS skall bemyndigas att pröva och fatta

beslut i ärenden som nu har sagts. Genom detta skapas förutsättningar för en

enhetlig praxis.

 Av andra stycket i paragrafen framgår att i ersättningsperioden skall räknas

in också ersättningstid enligt ALF-lagen. Den som har påbörjat en

ersättningsperiod enligt nämnda lag men som härefter utträder ur

arbetslöshetskassan och ansöker om dagpenning enligt denna lag får alltså

ersättning under återstoden av ersättningsperioden på samma sätt som om han

hade stannat kvar i kassan. Att sökanden i denna situation inte på nytt behöver

uppfylla karens-, avgifts- och arbetsvillkor framgår av 7 andra stycket och 8

 andra stycket. Motsvarande reglering finns i 14 tredje stycket ALF-lagen,

jämfört med 10 samma lag, i paragrafernas gällande lydelse.

 Regleringen innebär att den gemensamma periodberäkningen enligt 14 andra

stycket ALF-lagen som gäller när en medlem lämnar en arbetslöshetskassa till

förmån för en annan sådan kassa, utsträcks till att avse också det fallet att

sökanden lämnar kassan och ansöker om dagpenning enligt KAS-lagen.

 För grundbeloppet gäller andra bestämmelser om ersättningsperioder.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om att i ersättnings-

perioden inte skall räknas in tid i arbetslivsutveckling och om att rätten till

KAS upphör när sökanden uppnår den allmänna pensionsåldern m.m. Bestämmelser av

denna innebörd finns i 14 a 2 respektive 1 tredje stycket lagförslaget.

14 a

Av paragrafen framgår att i ersättningsperioden inte räknas in karenstid eller

dagar under vilken den arbetslöse har varit anvisad arbetslivsutveckling.

Regleringen överensstämmer i sak med den gällande.

15

Paragrafen överensstämmer i huvudsak med första och andra styckena i paragrafens

nuvarande lydelse.

 I paragrafens första stycke behandlas det fallet att en ersättningsperiod har

påbörjats men arbetslösheten har upphört innan ersättningsperioden har gått till

ända. Av huvudregeln i första meningen framgår att sökanden vid ny arbetslöshet

har rätt till dagpenning under återstående antal dagar av ersättningsperioden.

Karens-, avgifts- och arbetsvillkoren behöver inte uppfyllas på nytt i samma

ersättningsperiod.

 Från huvudregeln görs undantag i andra meningen. Sökanden har sålunda inte

rätt till ersättning för återstoden av ersättningsperioden om en sammanhängande

tid av 12 månader har förflutit sedan hon eller han senast fick ersättning. I

tolvmånadersperioden skall inte räknas in överhoppningsbar tid enligt 13 . Den

som på grund av bestämmelsen i denna mening inte har rätt till dagpenning under

återstående antal dagar av ersättningsperioden måste självfallet på nytt

uppfylla kvalifikationsvillkoren för att få rätt till dagpenning. Regleringen

har samma innebörd som 16 , vilken paragraf föreslås slopas.

 I andra stycket behandlas sökandens rätt till ytterligare ersättning när

ersättningsperioden har gått till ända. Har sökanden innan ersättningsperioden

har löpt ut på nytt uppfyllt avgiftsvillkoret och något allmänt arbetsvillkor,

lämnas dagpenning under ännu en ersättningsperiod. Ersättning för en ny period

kan också komma i fråga för den som uppfyller det särskilda arbetsvillkoret

enligt 10 a . Förutsättningarna för detta framgår av 11 . Till kommentaren

till det lagrummet hänvisas.

 Av andra meningen i samma stycke framgår att ett karensvillkor skall uppfyllas

innan ersättning kan lämnas i den nya perioden.

 Tredje meningen i andra stycket ger uttryck för systemet med parallellt

löpande ersättningsperioder. Den nya ersättningsperioden skall således räknas

från inträdet av den arbetslöshet, då sökanden senast uppfyllde det

arbetsvillkor som ligger till grund för den nya ersättningsperioden.

Bestämmelser om arbetsvillkor finns i 10 och 10 a . Det kan naturligtvis

tänkas att sökanden innan ersättningsperioden har löpt ut uppfyllt fler än ett

arbetsvillkor eller t.o.m. samtliga arbetsvillkor. Om sökanden har uppfyllt

något allmänt arbetsvillkor spelar det emellertid ingen roll om hon eller han

uppfyller också ett särskilt arbetsvillkor. Endast det allmänna arbetsvillkoret

har i den situationen någon relevans. På motsvarande sätt saknar det relevans om

sökanden uppfyller både det allmänna arbetsvillkoret i 10 första stycket och

det alternativa allmänna arbetsvillkoret i 10 första stycket 2. Endast ar-

betsvillkoret i 10 första stycket 1 får då betydelse.

 Systemet med parallella ersättningsperioder innebär - liksom f.n. - att

ersättningsperiod 2 kommer att börja innan ersättningsperiod 1 har löpt ut.

Eftersom någon ersättning i period 2 inte lämnas förrän period 1 har gått till

ända kommer antalet dagar i period 2 under vilka dagpenning betalas ut att bli

färre än 300 eller 450 dagar.

 Det relevanta arbetsvillkoret har också betydelse för beräkningen av

dagpenningens storlek. I den delen hänvisas till kommentaren till 20 .

 Vid vilken tidpunkt karensvillkoret skall fullgöras i denna situation

behandlas i kommentaren till 7 .

 I tredje stycket i paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om att

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i fråga om vissa

deltidsarbetslösa får föreskriva om begränsningar i ersättningsrätten och om

karenstid utöver vad som följer av lagen. Bestämmelser av denna innebörd finns i

7 tredje stycket och 24 lagförslaget.

17

Paragrafen betecknas 18 i lagens gällande lydelse.

 Av paragrafens första stycke framgår att regeringen fastställer det högsta

belopp med vilket dagpenning lämnas.

 Av andra stycket framgår att dagpenning lämnas lägst med ett belopp som

motsvarar grundbeloppet, om inte bestämmelserna om pensionsavdrag i 21 och 21 a

 föranleder att ett lägre belopp skall lämnas. Det belopp som faktiskt skall

betalas ut kan självfallet komma att också reduceras på grund av samordningen

med ersättningar som sägs i 20 a lagförslaget.

 Också grundbeloppet fastställs av regeringen. Detta framgår av 27 g

lagförslaget.

 I tredje stycket i paragrafens nuvarande lydelse finns en bestämmelse om

beräkningen av ersättningen till den som söker deltidsarbete eller som i annat

fall är arbetslös under del av vecka. Bestämmelser med denna innebörd finns i

22, 23 och 27 i lagförslaget.

20

Paragrafens första stycke överensstämmer i sak med 20 första stycket

ALF-lagen.

 Andra stycket innehåller bestämmelser om hur dagsförtjänsten skall beräknas.

Bestämmelserna motsvarar i huvudsak 20 andra stycket ALF-lagen i dess

nuvarande lydelse. Enligt nämnda lagrum skall dagpenningen beräknas på den

inkomst som den försäkrade före arbetslöshetens inträde vanligen fick under

arbetstid som var normal för henne eller för honom. Bestämmelsen har

kompletterats med föreskrifter som har beslutats av AMS. Föreskrifterna innebär

att dagpenningen skall beräknas på de tre månader inom ramtiden som innehåller

flest arbetade timmar. Beträffande de deltidsarbetslösa har, efter ett avgörande

av Försäkringsöverdomstolen, dagpenningen beräknats efter den dagsförtjänst som

den försäkrade hade i det heltidsarbete som närmast föregick

deltidsarbetslösheten, även om den försäkrade därefter har kvalificerat sig till

en eller flera ersättningsperioder genom sitt deltidsarbete. Som framgår av den

allmänna motiveringen anses den utveckling som skett genom AMS föreskrifter och

rättspraxis ha fört för långt.

 Enligt huvudregeln i andra stycket skall dagpenningen beräknas på den inkomst

som sökanden före arbetslöshetens inträde vanligen fick under arbetstid som var

normal för henne eller honom i arbete som ryms inom det arbetsvillkor som ligger

till grund för den nya ersättningsperioden. Det sagda innebär att endast det

förvärvsarbete m.m. som har tillgodoräknats för uppfyllande av det arbetsvillkor

som är relevant för den nya ersättningsperioden får läggas till grund för be-

räkningen av dagpenningen. Frågan om "relevant arbetsvillkor" behandlas i

kommentaren till 15 lagförslaget.

 Om det finns särskilda skäl för det får dagpenningen, med undantag från vad

som föreskrivs i punkten 1, beräknas på hela inkomsten under hela ramtiden på

tolv månader, vare sig inkomsten ryms inom det relevanta arbetsvillkoret eller

inte. Med särskilda skäl avses fall där en tillämpning av huvudregeln inte ger

en i huvudsak rättvisande bild av sökandens inkomster under ramtiden. Så är

fallet om sökandens inkomster under de månader som tillgodoräknas för att

uppfylla arbetsvillkoret sammantagna har varit påtagligt lägre än normalt. Det

förutsätts att skälet för detta beror på omständigheter över vilka sökanden inte

har kunnat råda, t.ex. egen sjukdom, vård av sjukt barn eller värnplikts-

tjänstgöring. Den nu nämnda situationen får inte förväxlas med fall där sökanden

inte uppfyller det i arbetsvillkoret föreskrivna arbetstidsmåttet under en viss

månad. I det fallet kommer månaden inte att ingå i beräkningen av dagpenningen

enligt punkten 1.

 Båda beräkningsmetoderna i andra stycket utgår från den genomsnittliga

inkomsten under den tid som är relevant i respektive metod.

 Endast inkomster från sådant förvärvsarbete som sägs i 10 får läggas till

grund för beräkningen av dagpenning enligt andra stycket. Detta framgår av

paragrafens tredje stycke. Inkomster från t.ex. beredskapsarbete får alltså inte

ingå i beräkningen enligt andra stycket. Sådan inkomst och inkomster av

liknande slag får emellertid läggas till grund för beräkningen av dagpenning

enligt vad som följer av fjärde och femte styckena i paragrafen.

 I fjärde stycket finns undantag från bestämmelserna i första-tredje styckena.

För den som har uppfyllt arbetsvillkoret huvudsakligen genom beredskapsarbete,

arbetsmarknadsutbildning, yrkesinriktad rehabilitering eller

arbetslivsutveckling, skall dagpenning lämnas med ett belopp som motsvarar

inkomsten i beredskapsarbetet respektive utbildningsbidraget. En regel av

begränsande innebörd finns dock i femte stycket.

 Enligt 1 lagen (1993:719) om särskilt studielån för den som genomgår

arbetsmarknadsutbildning har den som inte har fyllt 25 år, med undantag för

vissa korttidsutbildningar, rätt till särskilt studielån. Om arbets-

marknadsutbildningen avser utbildning inom det reguljära utbildningsväsendet,

har också den som har uppnått nämnda ålder rätt till särskilt studielån. En

konsekvens av att de nu nämnda villkoren för lån är uppfyllda, är att det

utbildningsbidrag som lämnas vid arbetsmarknadsutbildning reduceras till 65 % av

det utbildningsbidrag som skulle ha lämnats om rätt till lån inte hade funnits.

Detta framgår av 13 förordningen (1993:722) om särskilt studielån och särskild

dagpenning för den som genomgår arbetsmarknadsutbildning.

 Av fjärde stycket andra meningen framgår nu att dagpenningen i ett sådant fall

bör bestämmas till belopp som motsvarar det högre utbildningsbidrag som sökanden

skulle ha fått om hon eller han inte hade uppfyllt villkoren för särskilt

studielån enligt 1 i sagda lag. Den ovan nämnda reduktionen av

utbildningsbidraget vid arbetsmarknadsutbildning kommer därför inte att få

genomslag när dagpenningen beräknas.

 Paragrafens femte stycke innehåller ett undantag från bestämmelserna i fjärde

stycket. För den som har kvalificerat sig till en ny ersättningsperiod genom

beredskapsarbete eller utbildning får dagpenningen inte bestämmas till ett högre

belopp än det som motsvarar dagpenningen i den närmast föregående

ersättningsperioden. Avsikten med begränsningsregeln är att förhindra att

sökanden genom att delta i den arbetsmarknadspolitiska åtgärden höjer

dagpenningen i nästföljande ersättningsperiod. Om det högsta eller lägsta

beloppet för dagpenning ändras enligt bestämmelserna i 17 lagförslaget, skall

självfallet detta beaktas vid tillämpningen av begränsningsregeln i detta

stycke.

 Av paragrafens sjätte stycke framgår att dagpenningen kan komma att omprövas

också under en pågående ersättningsperiod. Omprövning får emellertid endast

göras till sökandens förmån. Någon sänkning av dagpenningbeloppet får alltså

inte göras i den pågående perioden. För omprövning förutsätts vidare att

sökanden under ett sammanhängande uppehåll i ersättningsperioden på grund av

arbete har uppfyllt något allmänt arbetsvillkor enligt 10 . Beredskapsarbete

eller utbildning är alltså inte relevant för omprövningen. Att uppehållet i

ersättningsperioden skall vara sammanhängande innebär att "varvning" mellan

arbete och arbetslöshet eller mellan arbete och arbetsmarknadspolitiska åtgärder

eller andra aktiviteter inte kan föranleda omprövning.

20 a

Paragrafen motsvarar 20 femte stycket ALF-lagen i dess gällande lydelse.

Bestämmelsen syftar på avgångsersättningar eller andra ersättningar som betalas

ut genom privata försäkringar eller genom fonder som har byggts upp av parterna

på arbetsmarknaden. Dylika ersättningar beskattas inte hos mottagaren och är

heller inte föremål för avgiftsuttag enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

De läggs inte till grund för beräkning av arbetslöshetsersättning, sjukpenning

eller allmän tilläggspension. Ersättningar av detta slag jämställs inte med

förvärvsarbete och är följaktligen inte kvalificerande för uppfyllande av ett

arbetsvillkor. Om mottagaren i övrigt uppfyller förutsättningarna enligt denna

lag kan KAS lämnas samtidigt med den nu berörda ersättningen. Dylika

ersättningar måste alltså från systematiska utgångspunkter hållas åtskilda från

förvärvsinkomster, t.ex. - förutom lön för utfört arbete - uppsägningslön för

tid då arbetsgivaren befriat arbetstagaren från arbetsplikt eller

avgångsvederlag som en arbetsgivare lämnar till en arbetstagare i samband med

anställningens upphörande. Under den tid då sökanden uppbär förvärvsinkomster är

sökanden inte att anse som arbetslös i KAS-lagens eller ALF-lagens mening;

arbetslöshetsersättning kan i följd av detta inte lämnas. I gengäld är

förvärvsarbetet eller förvärvsinkomsterna kvalificerande för uppfyllande av ett

nytt arbetsvillkor och läggs till grund för beräkningen av dagpenning i en

kommande ersättningsperiod i den utsträckning som framgår av 20 . Ett avgångs-

vederlag som en arbetsgivare lämnar till en arbetstagare i samband med

anställningens upphörande behandlas på ett något annorlunda sätt. Den tid som är

kvalificerande för uppfyllande av ett nytt arbetsvillkor har nämligen genom en

utveckling i praxis begränsats till den uppsägningstid som gäller för

vederbörande enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd, dvs. högst sex

månader, även om vederlaget motsvarar betydligt fler månadslöner.

21 och 21 a

Paragraferna innehåller bestämmelser om pensionsavdrag. Bortsett från tredje

meningen i 21 överensstämmer paragraferna med 21 och 21 a ALF-lagen i dessa

lagrums nuvarande lydelser.

 Av tredje meningen i 21 framgår att brutet krontal skall jämnas ut till

närmaste högre krontal.

22

Paragrafen innehåller bestämmelser om dagpenning till den som söker

deltidsarbete. Paragrafen överensstämmer med 22 första stycket andra meningen

och andra stycket ALF-lagen. I 22 första stycket första meningen i den

paragrafen föreskrivs att den som söker deltidsarbete har rätt till ersättning

endast om arbetsutbudet är minst tre timmar varje arbetsdag och i genomsnitt

minst 17 timmar i veckan. Ett så utformat krav på omfattningen av arbetsutbudet

finns i 4 första stycket 1 lagförslaget såsom en allmän förutsättning för rätt

till KAS.

23

Paragrafen överensstämmer med 23 ALF-lagen.

24

Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 24 ALF-lagen. Bestämmelsen i det

lagrummet om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer för

vissa deltidsarbetslösa får föreskriva om karenstid utöver vad som följer av den

lagen har i detta lagförslag tagits in i 7 tredje stycket.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns främst bestämmelser om nedsättning av

KAS på grund av att sökanden får vissa pensionsförmåner m.m. Bestämmelser av

denna innebörd finns i 27 h lagförslaget.

25 och 27

Paragraferna överensstämmer i sak med 25 första stycket och 27 första

meningen ALF-lagen. Bestämmelsen i 27 andra meningen ALF-lagen saknar relevans

för KAS-lagen.

 I 25 i dess nuvarande lydelse finns en bestämmelse om rätten till KAS vid

säsongsarbetslöshet. En bestämmelse av denna innebörd finns i 28 lagförslaget.

I 27 i dess nuvarande lydelse finns bestämmelser om avstängningstider.

Bestämmelser med samma innehåll finns i 30 lagförslaget.

27 a

Av paragrafens första stycke framgår att KAS i form av ett grundbelopp lämnas

till den som uppfyller antingen ett arbetsvillkor i 10 eller 10 a eller

studerandevillkoret i 27 b .

 Av andra stycket framgår att möjligheterna att kvalificera sig till en ny

ersättningsperiod genom att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret är

begränsade. Den som har kvalificerat sig för ersättning under de två närmast

föregående ersättningsperioderna genom att uppfylla det särskilda

arbetsvillkoret enligt 10 a , har inte rätt till ersättning med grundbelopp för

någon ytterligare ersättningsperiod med mindre hon eller han uppfyller något

allmänt arbetsvillkor enligt 10 . Det spelar ingen roll huruvida de två närmast

föregående ersättningsperioderna avsett grundbeloppet eller dagpenning enligt

denna lag eller lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. Det avgörande för

begränsningsregeln är arten av de arbetsvillkor som legat till grund för de två

närmast föregående ersättningsperioderna.

 Som framgår av 27 b , jämförd med 1 andra stycket, antas den som har

utförsäkrats från en arbetslöshetskassa efter fyllda 60 år ha uppfyllt

arbetsvillkoret för grundbeloppet.

 För den som uppfyller såväl något nytt allmänt arbetsvillkor som av-

giftsvillkoret kommer i stället KAS i form av dagpenning i fråga.

 Av tredje stycket framgår att bestämmelserna om överhoppningsbar tid skall

tillämpas också när ramtiden för uppfyllandet av ett arbetsvillkor enligt denna

paragraf bestäms. För uppfyllandet av studerandevillkoret gäller särskilda

bestämmelser om överhoppningsbar tid. I denna del hänvisas till kommentaren till

27 b i lagförslaget.

27 b

Paragrafen överensstämmer i sak med 9 i dess gällande lydelse.

 Av andra stycket framgår att den som efter fyllda 60 år har utförsäkrats från

en ersättningsperiod med dagpenning enligt denna lag eller enligt ALF-lagen

skall antas ha fullgjort ett arbetsvillkor.

27 c

Av paragrafen framgår att den som har tillgodoräknats tid för uppfyllande av ett

arbetsvillkor enligt denna lag eller enligt ALF-lagen inte får tillgodoräkna sig

samma tid en gång till för uppfyllande av ett nytt arbetsvillkor för

grundbeloppet. Bestämmelsen motsvarar 6 andra stycket i dess gällande lydelse.

 Som framgår av 12 andra meningen är emellertid det omvända tillåtet, dvs.

tid som har tillgodoräknats för uppfyllande av ett arbetsvillkor för

grundbeloppet får tillgodoräknas också för uppfyllande av ett arbetsvillkor för

dagpenning. Den föreslagna regleringen överensstämmer med vad som gäller för

närvarande beträffande växling mellan ersättning enligt KAS-lagen och ersättning

enligt ALF-lagen. Till kommentaren till 12 hänvisas.

27 d

I första stycket anges ersättningsperiodens längd. Bestämmelsen överensstämmer i

huvudsak med 14 första stycket i dess gällande lydelse. Grundbelopp lämnas

normalt under längst 150 dagar. För den som har fyllt 55 år innan

ersättningsperioden har gått till ända, är perioden emellertid 300 dagar. Har

sökanden fyllt 60 år innan ersättningsperioden har gått till ända, är perioden

450 dagar. Detta förutsätter emellertid att ersättning för den närmast

föregående perioden inte har lämnats med grundbeloppet. Om så är fallet, är

ersättningsperioden 300 dagar också för den som har fyllt 60 år.

 I första stycket hänvisas också till vissa lagrum som innebär att ersättning

kan lämnas under längre eller kortare tid än det angivna antalet

ersättningsdagar. Till kommentaren till angivna paragrafer hänvisas.

 Av andra stycket framgår bl.a. att bestämmelsen i 14 a om karenstid och om

arbetslivsutveckling skall tillämpas också på en ersättningsperiod för

grundbeloppet. Det hänvisas till kommentaren till den bestämmelsen.

27 e

I paragrafen behandlas det fallet att en ersättningsperiod har påbörjats men

arbetslösheten har upphört innan ersättningsperioden har gått till ända.

Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 15 första stycket lagförslaget, som

behandlar motsvarande situation för en ersättningsperiod med dagpenning.

 I paragrafens första mening behandlas huvudregeln. Sökanden har sålunda vid ny

arbetslöshet rätt till ersättning med grundbeloppet under återstående antal

dagar av ersättningsperioden utan att på nytt behöva uppfylla arbets- och

karensvillkoren. Från denna huvudregel görs två undantag. Det första undantaget

finns i paragrafens andra mening. Sökanden har sålunda inte rätt till ersättning

för återstoden av ersättningsperioden om en sammanhängande tid av 12 månader har

förflutit sedan sökanden senast uppbar ersättning med grundbeloppet i ersätt-

ningsperioden. I tolvmånadersperioden skall inte räknas in överhoppningsbar tid

enligt 13 .

 Det andra undantaget finns i 27 f andra stycket. Till kommentaren till den

bestämmelsen hänvisas.

27 f

I paragrafens första stycke behandlas sökandens rätt till ytterligare ersättning

med grundbeloppet när ersättningsperioden har gått till ända. Bestämmelsen

motsvarar i huvudsak vad som gäller för rätten till fortsatt ersättning med

dagpenning enligt 15 andra stycket. Möjligheterna att kvalificera sig till en

ny ersättningsperiod begränsas genom bestämmelsen i 27 a andra stycket. Till

kommentaren till den bestämmelsen hänvisas.

 I andra stycket behandlas övergången från ersättning med grundbeloppet i en

pågående ersättningsperiod till en ersättningsperiod med dagpenning.

Förutsättningen för bestämmelsens tillämpning är att sökanden innan

ersättningsperioden har gått till ända uppfyller såväl något nytt allmänt

arbetsvillkor enligt 10 som avgiftsvillkoret enligt 9 .

 Beträffande arbetsvillkorets uppfyllande måste bestämmelsen i 12

uppmärksammas. Av andra meningen i den paragrafen framgår att tid som har

tillgodoräknats för uppfyllande av arbetsvillkoret för grundbeloppet får

tillgodoräknas också för uppfyllande av arbetsvillkoret för dagpenning, dvs. i

den berörda situationen får samma tid räknas på nytt. Den tid som är

kvalificerande för det nya arbetsvillkorets uppfyllande måste emellertid på

vanligt sätt rymmas inom ramtiden på tolv månader. Att ramtiden kan utsträckas

på grund av överhoppningsbar tid framgår av 13 . Den nu behandlade regleringen

överensstämmer med vad som för närvarande gäller när en medlem i en

arbetslöshetskassa uppfyller medlemsvillkoret enligt 6 första stycket 1 under

en pågående ersättningsperiod med KAS.

 Den ersättningsperiod med dagpenning som sökanden har rätt till genom att ha

uppfyllt ett nytt arbetsvillkor och avgiftsvillkoret är 300 eller 450 dagar

enligt bestämmelserna i 14 . Någon hänsyn till det antal dagar under vilka

ersättning med grundbeloppet har lämnats skall inte tas när ersättningsperiodens

längd enligt 14 första stycket bestäms. Detta framgår motsatsvis av 14 andra

stycket. Också på denna punkt överensstämmer regleringen med vad som för

närvarande gäller när en medlem i en arbetslöshetskassa uppfyller

medlemsvillkoret under en pågående ersättningsperiod med KAS.

 Av andra meningen i andra stycket i denna paragraf framgår vidare att det

återstående antalet dagar med grundbelopp i ersättningsperioden faller bort när

sökanden påbörjar en ersättningsperiod med dagpenning.

27 g

Av paragrafen framgår att regeringen fastställer grundbeloppet. Paragrafen

motsvaras närmast av 18 första stycket i detta lagrums gällande lydelse. Att

regeringen fastställer också det högsta belopp med vilket dagpenning lämnas

framgår av 17 första stycket lagförslaget.

27 h

I paragrafen behandlas nedsättning av grundbeloppet på grund av sökanden får

vissa pensionsförmåner m.m. Paragrafen överensstämmer i sak med 24 i dess

nuvarande lydelse.

27 i

Av paragrafen framgår att vissa bestämmelser som gäller för dagpenning vid

arbetslöshet del av vecka skall tillämpas också på grundbeloppet. Regleringen

överensstämmer med bestämmelserna i 18 andra stycket och 15 tredje stycket i

dessa lagrums gällande lydelser.

28 och 29

I paragraferna finns bestämmelser om begränsning av stödet vid sä-

songsarbetslöshet och om avstängning från rätt till ersättning. Bestämmelserna

överensstämmer med 25 och 26 KAS i dessa lagrums gällande lydelser.

30

Första, andra och fjärde styckena i paragrafen överensstämmer med 27 första,

andra och fjärde styckena i det lagrummets nuvarande lydelse.

 Enligt tredje stycket skall sökanden vara avstängd från rätt till ersättning

till dess sökanden har utfört förvärvsarbete under 20 dagar, om det är uppenbart

att hon eller han inte vill anta ett lämpligt arbete. Frågan om det är uppenbart

huruvida sökanden inte vill anta ett lämpligt arbete får bedömas utifrån

samtliga omständigheter. Typfall på sådana omständigheter som bör ligga till

grund för bedömningen finns i 29 1-4. Den föreslagna lydelsen av tredje

stycket överensstämmer i sak med 27 tredje stycket i detta lagrums nuvarande

lydelse. Ändringen är av förtydligande natur.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om ansökningsförfarandet

och om utbetalning av ersättning. Motsvarande bestämmelser finns i 32

lagförslaget.

31

I paragrafen finns en bestämmelse om avstängning från rätt till ersättning.

Enligt 28 i dess nuvarande lydelse får bestämmelserna om avstängning tillämpas

i fråga om arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering. Ändringen

innebär att avstängningsreglerna skall kunna tillämpas på samtliga

arbetsmarknadspolitiska åtgärder som får tillgodoräknas för att uppfylla ett

särskilt arbetsvillkor enligt 10 a . Till den paragrafen hänvisas. Att den som

avvisar ett erbjudande m.m. om att delta i arbetslivsutveckling kan stängas av

från ersättning framgår av 3 lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om överklagande.

Motsvarande bestämmelser finns i 33 b lagförslaget.

31 a

Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 29 i dess nuvarande lydelse. Ett

beslut enligt 34 ALF-lagen om att frånkänna medlem rätt till ersättning under

en viss tid skall emellertid inte längre jämställas med ett beslut enligt

KAS-lagen om avstängning från rätt till ersättning. Ett sådant beslut om

frånkännande av rätt till ersättning skall enligt 34 i detta lagförslag i

stället jämställas med ett beslut om att dra in ersättning. Till kommentaren

till 34 hänvisas.

32

Av paragrafens första stycke framgår att ansökan om ersättning skall göras på

blankett enligt fastställt formulär. AMS avses utforma blanketten. Ansökan skall

göras hos den länsarbetsnämnd som regeringen bestämmer. Avsikten är att de fyra

länsarbetsnämnder som för närvarande handlägger ärenden om KAS också

fortsättningsvis skall hantera samtliga ärenden om KAS. Kravet på att ansökan

skall göras på blankett motiveras av bestämmelserna i andra och fjärde styckena

i paragrafen.

 Enligt 1 lämnas - med de undantag som framgår av andra stycket i den

paragrafen - inte KAS till den som är försäkrad enligt ALF-lagen, dvs. är medlem

i en arbetslöshetskassa. I syfte att förhindra att KAS felaktigt betalas ut

ställs därför i denna paragrafs andra stycke krav på att uppgifter lämnas om

anknytningen till en arbetslöshetskassa.

 Enligt första punkten i stycket skall sålunda uppgift lämnas om medlemskapet i

en arbetslöshetskassa och - i förekommande fall - om den tidpunkt då sökanden

senast fick ersättning från en sådan kassa. I fråga om medlemskapet åsyftas

uppgift om sökanden är med i en kassa och, om så är fallet, i vilken kassa.

Uppgiften om den tidpunkt då sökanden senast fick ersättning från en

arbetslöshetskassa har betydelse för den gemensamma periodberäkningen i fråga om

dagpenning enligt ALF-lagen och dagpenning enligt KAS-lagen. Enligt 14 andra

stycket lagförslaget räknas nämligen i en ersättningsperiod med dagpenning in

ersättningstid enligt ALF-lagen. Bortsett från beräkningen av det återstående

antalet ersättningsdagar i ersättningsperioden för vilka dagpenning enligt

KAS-lagen skall lämnas har uppgiften betydelse för frågan om karenstid enligt 7

 andra stycket och om avgifts- och arbetsvillkoren enligt 8 andra stycket i

detta lagförslag.

 Enligt andra punkten i första stycket skall uppgift lämnas om sökanden har

ansökt om medlemskap i en arbetslöshetskassa. Avsikten med denna bestämmelse är

självfallet att undvika felaktiga utbetalningar och dubbelutbetalningar. Som

framgår av fjärde stycket skall sökanden intyga riktigheten av uppgifter enligt

detta stycke.

 Tredje stycket överensstämmer i sak med 30 första stycket andra och tredje

meningarna samt andra stycket i lagrummets nuvarande lydelse.

 Av paragrafens fjärde stycke framgår att uppgifter som avses i andra stycket

skall lämnas på heder och samvete. Detta medför att oriktig uppgift kan

föranleda straffansvar för osann försäkran eller vårdslös försäkran enligt 15

kap. 10 brottsbalken.

 Självfallet skall sökanden även i övrigt lämna de uppgifter för ersätt-

ningsfrågans bedömning som länsarbetsnämnden ber om.

 Femte stycket överensstämmer i sak med 30 tredje stycket i dess nuvarande

lydelse.

 Frågan om ansökningsförfarandet behandlas också i övergångsbestämmelserna.

Till kommentaren till dessa hänvisas.

 I den nuvarande lydelsen av 32 finns bestämmelser om överklagande.

Motsvarande bestämmelser finns i 33 c lagförslaget.

33 - 33 c

I paragraferna finns bestämmelser om omprövning, ändring och överklagande av

beslut samt därmed sammanhängande frågor. Motsvarande bestämmelser finns i 30 a

- 32 i dessa paragrafers nuvarande lydelser.

33 d

Paragrafen motsvarar i huvudsak 33 i dess nuvarande lydelse. Tiden för att

överklaga ett beslut eller att begära omprövning har emellertid förlängts från

tre veckor till två månader. Fristen skall räknas från den dag då klaganden fick

del av beslutet. Genom ändringen kommer tiden för överklagande m.m. att

överensstämma med regleringen i 99 ALF-lagen och med vad som i allmänhet

gäller för beslut om socialförsäkringsförmåner.

34

Paragrafens första stycke överensstämmer i sak med 35 i dess nuvarande

lydelse.

 Av andra stycket i paragrafen framgår att med beslut om att dra in ersättning

enligt denna lag skall jämställas ett beslut enligt ALF-lagen om frånkännande av

rätt till ersättning under en viss tid. Enligt 29 i dess nuvarande lydelse

jämställs ett sådant beslut av arbetslöshetskassan med ett beslut om avstängning

enligt denna lag. Ändringen motiveras av att det sakligt sett är

ändamålsenligare att jämställa ett beslut om frånkännande av rätt till

ersättning enligt ALF-lagen med ett beslut om att dra in ersättning enligt denna

lag.

 Bestämmelsen i paragrafens tredje stycke tar sikte på den som har uteslutits

ur en arbetslöshetskassa på grund av att hon eller han medvetet eller av grov

vårdslöshet har lämnat oriktig eller vilseledande uppgift angående förhållande

som är av betydelse för hennes eller hans rätt till medlemskap eller ersättning.

En sökande som har uteslutits ur kassan på denna grund skall enligt tredje

stycket inte heller ha rätt till KAS under ett år räknat från den tidpunkt då

kassans beslut om uteslutning gäller. Detta uttrycks på det sättet att ett

beslut om uteslutning ur kassan enligt 48 2 ALF-lagen vid tillämpningen av

denna lag skall anses innebära att medlemmen har frånkänts rätt till ersättning

under ett år. Som framgår av andra stycket jämställs ett beslut enligt ALF-lagen

om frånkännande av rätt till ersättning med ett beslut om att dra in ersättning

enligt denna lag.

 I 34 i dess nuvarande lydelse finns en bestämmelse om att andra villkor för

ersättning enligt denna lag skall gälla om regeringen har träffat en

överenskommelse med en annan stat om detta. En bestämmelse av denna innebörd

finns i 3 2 lagförslaget.

35 och 37

I paragraferna finns bestämmelser om begränsning av stöd vid arbetskonflikt samt

om minskning av stöd på grund av retroaktivt utbetalade förmåner av annat slag.

Bestämmelserna överensstämmer med 37 och 38 i dessa paragrafers gällande

lydelser.

Övergångsbestämmelser

2.

Avgiftsvillkoret enligt 9 innebär att skyldigheten att betala ifrågavarande

avgift eller skatt skall avse 12 kalendermånader under en ramtid av 24 månader

omedelbart före arbetslöshetens inträde. Avgiften infördes den 1 januari 1994. I

konsekvens med detta får enligt nämnda lagrum sjömansskatt som avser tiden före

denna tidpunkt inte beaktas. Det sagda innebär att den i nämnda lagrum

föreskrivna ramtiden inte kan gälla för tid före den 1 januari 1996. Eftersom

rätt till dagpenning enligt denna lag skall kunna finnas redan från den 1 juli

1994 har i denna punkt av övergångsbestämmelserna tagits upp vad som skall gälla

i fråga om uppfyllandet av avgiftsvillkoret för tiden den 1 juli 1994 - den 31

december 1995.

 Övergångsbestämmelsen skall tillämpas när frågan om rätt till en ersätt-

ningsperiod enligt de nya bestämmelserna uppkommer under tiden den 1 juli 1994 -

den 31 december 1995. Bestämmelsen innebär att det för rätten till dagpenning

för skilda tidsavsnitt under den tid övergångsbestämmelsen gäller finns

särskilda avgiftsvillkor. Således börjar inte någon ersättningsperiod enligt de

nya bestämmelserna under tiden den 1 juli - den 30 september 1994 om inte

sökanden under denna tid har omfattats av avgifts- eller skattskyldighet för

minst sex månader. Om en sökande i juli 1994 inte har omfattats av nämnda

skyldighet under sex månader kan alltså ersättningsperioden inte börja den

månaden. Om samma sökande på nytt ansöker om ersättning under augusti eller sep-

tember 1994 kan däremot ersättningsperioden börja under någon av dessa månader,

om sökanden då visar att sexmånaderskravet är uppfyllt. Görs den nya ansökan i

stället någon gång under tiden oktober - december 1994, gäller ett strängare

avgiftsvillkor. För att en ersättningsperiod då skall kunna börja förutsätts att

sökanden har omfattats av avgifts- eller skattskyldigheten för minst sju

månader.

3.

Enligt huvudregeln i första stycket skall äldre bestämmelser fortfarande

tillämpas på en ersättningsperiod som har börjat före ikraftträdandet.

 Ett undantag från huvudregeln görs i andra stycket. En omprövning av

dagpenningen i en pågående ersättningsperiod skall således alltid ske enligt den

nya bestämmelsen i 20 sjätte stycket, om omprövningen görs efter

ikraftträdandet.

 Om sökanden under en ersättningsperiod enligt äldre bestämmelser eller under

en ersättningsperiod med grundbeloppet enligt de nya bestämmelserna uppfyller

såväl något nytt allmänt arbetsvillkor som avgiftsvillkoret, skall en ny

ersättningsperiod med dagpenning enligt de nya bestämmelserna börja. Rätten till

ersättning med 245 kronor per dag i den föregående perioden faller därvid bort.

Den nu återgivna bestämmelsen framgår av 27 f andra stycket. Övergångsregeln i

denna punkt innebär att de nu återgivna bestämmelserna skall gälla även om

ersättningsperioden med 245 kronor per dag har börjat före ikraftträdandet.

4.

Enligt 11 i dess föreslagna lydelse har den som har uppfyllt det särskilda

arbetsvillkoret men inte något allmänt arbetsvillkor rätt till ersättning för

ytterligare en ersättningsperiod endast om sökanden har kvalificerat sig till

närmast föregående ersättningsperiod genom att uppfylla något allmänt

arbetsvillkor. Systemet innebär alltså att en sökande inte kan kvalificera sig

till två ersättningsperioder i följd genom att endast uppfylla det särskilda

arbetsvillkoret. Med vissa avvikelser finns en motsvarande regel i 27 a andra

stycket.

 Övergångsbestämmelsen i första stycket av denna punkt tar sikte på en

ersättningsperiod som har påbörjats men inte är avslutad före ikraftträdandet.

Vid prövningen av sökandens rätt till ersättning för ytterligare en

ersättningsperiod (2) när den ersättningsperiod som har börjat före den 1 juli

1994 (1) går till ända, skall sökanden - om hon eller han uppfyller det

särskilda arbetsvillkoret under ersättningsperiod 1 - anses ha uppfyllt något

allmänt arbetsvillkor. Det sagda innebär att en sökande som uppfyller det

särskilda arbetsvillkoret - vilket motsvarar 6 och 7 i dessa paragrafers

nuvarande lydelse - trots de nya bestämmelserna har rätt till en ny

ersättningsperiod.

 Också för övergångsbestämmelsen i andra stycket i denna punkt är

utgångspunkten en ersättningsperiod som påbörjats men inte avslutats före den 1

juli 1994. För tillämpningen av övergångsbestämmelsen i detta stycke förutsätts

emellertid också att den nu nämnda ersättningsperioden (1) går till ända före

den 1 juli 1995. Om så är fallet skall också vid prövningen av sökandens rätt

till ersättning för ytterligare en ersättningsperiod (3) efter utgången av den

ersättningsperiod (2) som började närmast efter den ersättningsperiod som

påbörjats men inte avslutats före den 1 juli 1994 (1) gälla, att uppfyllande av

ett särskilt arbetsvillkor skall likställas med uppfyllande av något allmänt

arbetsvillkor när rätten till ersättning för en ny period (3) prövas.

5.

Till skillnad från övergångsreglerna i punkterna 3 och 4 tar övergångsregeln i

denna punkt sikte på den som inte hade någon pågående ersättningsperiod den 1

juli 1994. Övergångsregeln gäller såväl den som utförsäkrats före detta datum

som den som aldrig tidigare begärt kontanta förmåner vid arbetslöshet.

 Förutsättningen för att övergångsregeln skall kunna tillämpas är att sökanden

blir arbetslös enligt denna lag före utgången av år 1994. I uttrycket "blir

arbetslös enligt denna lag" ligger att sökanden dels skall motsvara det

arbetslöshetsbegrepp som finns för arbetstagare respektive för företagare, dels

uppfylla de allmänna villkoren för ersättning enligt 4 .

 Den som uppfyller förutsättningarna enligt vad som nu har sagts och som

dessutom uppfyller ett särskilt arbetsvillkor, skall vid prövningen av rätten

till ersättning för en ersättningsperiod anses ha uppfyllt något allmänt

arbetsvillkor. Den begränsning som ligger i 11 och 27 a andra stycket kommer

alltså inte att gälla för rätten till ersättning i det nu nämnda fallet.

6.

För den som under en löpande ersättningsperiod kvalificerar sig för ersättning

under ytterligare en ersättningsperiod genom att uppfylla ett nytt arbetsvillkor

gäller - enligt såväl nuvarande som föreslagna bestämmelser i KAS-lagen och i

ALF-lagen - systemet med parallellt löpande ersättningsperioder. I den

föreslagna lydelsen av KAS-lagen kommer detta till uttryck i 15 andra stycket

tredje meningen och i 27 f första stycket andra meningen. Av nämnda

bestämmelser framgår att den nya ersättningsperioden skall räknas från inträdet

av den arbetslöshet då sökanden senast uppfyllde det arbetsvillkor som ligger

till grund för den nya ersättningsperioden. Det sagda innebär att ersätt-

ningsperiod 2 kommer att kalendariskt delvis sammanfalla med period 1. Någon

dagpenning i period 2 betalas inte ut för samma tid som sökanden har fått

dagpenning i period 1. Detta förhållande medför faktiskt, att antalet dagar med

ersättning i period 2 blir färre än det i 14 och 27 d föreskrivna antalet.

 Övergångsregeln enligt denna punkt innebär att systemet med parallella

ersättningsperioder inte skall gälla under en övergångstid. Bestämmelserna i 15

 andra stycket tredje meningen och i 27 f första stycket andra meningen skall

sålunda inte tillämpas i den följande ersättningsperioden (2), om sökanden har

kvalificerat sig för ersättning till den perioden genom att uppfylla ett

arbetsvillkor i den föregående perioden (1), om den perioden (1) löper ut före

utgången av år 1996.

7.

Under denna punkt behandlas frågan om beräkningen av den dagsförtjänst som blir

avgörande för dagpenningens storlek under ersättningsperioden. Enligt

huvudregeln skall de nya bestämmelserna tillämpas efter ikraftträdandet. I vissa

fall skall de nya bestämmelserna dock inte tillämpas, om de äldre bestämmelserna

i KAS-lagen är till sökandens förmån. Självfallet skall de nya bestämmelserna

alltid tillämpas på den som påbörjar en ny ersättningsperiod med dagpenning

enligt KAS-lagen.

 I tre fall skall de nya bestämmelserna i 20 andra och tredje styckena inte

tillämpas, om det är till sökandens förmån. Det första fallet avser den

situationen att ersättningsperioden har börjat före ikraftträdandet.

 Det andra fallet avser en ersättningsperiod som börjar efter ikraftträdandet.

För detta förutsätts emellertid att den närmast föregående ersättningsperioden

har börjat före ikraftträdandet men går till ända därefter, dock senast vid

utgången av juni 1995.

 Också det tredje fallet avser en ersättningsperiod som börjar efter ikraft-

trädandet. I detta fall finns inte någon koppling till någon föregående

ersättningsperiod. Sökanden kan såväl ha blivit utförsäkrad före ikraftträdandet

som söka kontanta förmåner vid arbetslöshet för första gången. Förutsättningen

för bestämmelsens tillämpning är att sökanden blir arbetslös enligt denna lag

före utgången av år 1994. Uttrycket "blir arbetslös enligt denna lag" har

kommenterats under punkten 5.

8.

Av övergångsbestämmelsen framgår att de nya bestämmelserna i 32 skall

tillämpas på ansökningar om ersättning som görs efter ikraftträdandet.

16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring

2

Av första stycket i paragrafen framgår att ersättning lämnas i form av ett per

dag beräknat belopp (dagpenning). Bestämmelsen överensstämmer med 11 första

stycket i dess nuvarande lydelse.

 Enligt huvudregeln i andra stycket lämnas ersättning enligt lagen (1973:370)

om arbetslöshetsförsäkring (ALF-lagen) endast till den som uppfyller

ersättningsvillkoren i Sverige. Någon motsvarande bestämmelse finns för

närvarande inte i ALF-lagen men får ändå anses gälla. En bestämmelse av detta

innehåll finns däremot i 3 KAS-lagen.

 Från huvudregeln görs två undantag. I fråga om det undantag som gäller för en

överenskommelse som regeringen har träffat med någon annan stat finns en

bestämmelse av motsvarande innehåll i 33 , som föreslås slopad. I övrigt

hänvisas till kommentaren till 3 lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd (KAS-lagen).

4

Ändringarna i paragrafen överensstämmer med ändringarna i 4 femte stycket

KAS-lagen. Till kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

6

Paragrafen överensstämmer i sak med de gällande lydelserna av 11 andra stycket

och 12 . Den överensstämmer också med ändringarna i 6 KAS-lagen. Till

kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

 I paragrafens nuvarande lydelse behandlas medlems- och arbetsvillkoren.

Bestämmelser om arbetsvillkor finns i 8 och 10 - 12 lagförslaget.

 Medlemsvillkoret finns i den nuvarande lydelsen av första stycket 1 och i

andra stycket i denna paragraf. Enligt dessa bestämmelser skall den försäkrade

ha varit medlem i arbetslöshetskassan under 12 eller 24 månader för att vara

berättigad till ersättning. Det föreslås nu att kravet på viss tids medlemskap

slopas och i stället ersätts med krav på uppfyllande av ett avgiftsvillkor

enligt vad som följer av 9 lagförslaget. Av övergångsbestämmelserna framgår

emellertid att den som inte uppfyller avgiftsvillkoret men däremot

medlemsvillkoret enligt äldre bestämmelser, under en övergångsperiod skall anses

ha uppfyllt också avgiftsvillkoret. Till kommentaren till

övergångsbestämmelserna hänvisas.

7

Paragrafen innehåller bestämmelser om karenstid. Bestämmelser av denna innebörd

finns för närvarande i 13 och 24 . De föreslagna ändringarna i första - tredje

styckena överensstämmer i sak med de föreslagna ändringarna i 7 första -

tredje styckena förslaget till ändring i KAS-lagen. Till kommentaren till det

lagförslaget hänvisas.

 Av paragrafens fjärde stycke framgår att bestämmelserna om karenstid inte

skall tillämpas på den som är anvisad arbetslivsutveckling. Bestämmelsen

överensstämmer med 13 andra stycket i dess nuvarande lydelse.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om tid som skall jämställas

med förvärvsarbete i fråga om uppfyllande av arbetsvillkoret. Bestämmelser av

denna innebörd finns i 10 andra stycket och 10 a lagförslaget.

8

I paragrafen finns bestämmelser om avgifts- och arbetsvillkor. Paragrafen

överensstämmer i sak med 8 förslaget till ändring i KAS-lagen.

 Av tredje stycket i paragrafen framgår att den som har påbörjat en

ersättningsperiod med dagpenning enligt denna lag eller enligt KAS-lagen, skall

anses ha uppfyllt avgiftsvillkoret och något allmänt eller ett särskilt

arbetsvillkor, om den försäkrade begär ersättning under samma ersättningsperiod.

Orden "enligt denna lag" syftar på den situationen att den försäkrade har

påbörjat ersättningsperioden i en arbetslöshetskassa och begär fortsatt

ersättning i samma period hos en annan kassa. Som tidigare nämnts har kravet på

viss tids medlemskap i en arbetslöshetskassa som villkor för att få ersättning

slopats. Den som "byter" arbetslöshetskassa har vidare rätt till fortsatt

ersättning i samma ersättningsperiod även om inträdet i den nya kassan inte sker

omedelbart efter utträdet ur den förra kassan. Det finns alltså inte heller

någon motsvarighet till 10 i dess nuvarande lydelse.

 I fråga om ersättning enligt KAS-lagen bör understrykas att samordningen

enligt denna paragraf endast gäller när någon har påbörjat en ersättningsperiod

med dagpenning enligt den lagen och, efter det medlemskap i en

arbetslöshetskassa har beviljats, begär ersättning hos kassan för återstoden av

ersättningsperioden. Som framgår av 14 andra stycket lagförslaget är, såsom

fallet är också för närvarande, en ersättningsperiod med grundbeloppet enligt

KAS-lagen helt åtskild från en ersättningsperiod enligt ALF-lagen eller en

ersättningsperiod med dagpenning enligt KAS-lagen.

 I fråga om 8 hänvisas i övrigt till kommentaren till förslaget om ändring i

KAS-lagen.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om överhoppningsbar tid.

Motsvarande bestämmelser finns i 13 lagförslaget.

9

I paragrafen införs ett avgiftsvillkor. Ersättning enligt ALF-lagen lämnas

sålunda endast till den medlem som - tillsammans med uppfyllande av något

arbetsvillkor enligt de bestämmelser som gäller om det - uppfyller

avgiftsvillkoret. Paragrafen motsvarar 9 första stycket förslaget till ändring

i KAS-lagen. Till kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

 Avgiftsvillkoret ersätter kravet på viss tids medlemskap i en arbetslös-

hetskassa som förutsättning för rätt till ersättning.

 Bestämmelser om avgiftsvillkoret finns också i övergångsbestämmelserna.

10 - 12

I paragraferna finns bestämmelser om arbetsvillkor. Regleringen överensstämmer i

sak med regleringen i

10 - 12 förslaget till ändring i KAS-lagen. Till kommentaren till det

lagförslaget hänvisas.

 För uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret i 10 a jämställs med

förvärvsarbete också tid då den försäkrade i enskilt hem har vårdat åldring

eller handikappad i sådan utsträckning att hon eller han har varit förhindrad

att stå till arbetsmarknadens förfogande. Bortsett från sådan tid - som hittills

har varit tillgodoräkningsbar för uppfyllande av ett arbetsvillkor endast i

KAS-lagen - överensstämmer det särskilda arbetsvillkoret med 6 och 7

ALF-lagen i dessa lagrums nuvarande lydelser.

 Bestämmelsen i 12 lagförslaget har i huvudsak samma innebörd som 6 tredje

stycket i lagrummets nuvarande lydelse.

 Arbetsvillkoret behandlas också i övergångsbestämmelserna. Till kommentaren

till dessa hänvisas.

 Föreskrifter om arbetsvillkor finns för närvarande i 6, 7 och 10 . I

nuvarande lydelsen av 10 finns en bestämmelse om att en försäkrad som

omedelbart före inträdet i en arbetslöshetskassa har varit medlem i en annan

sådan kassa, får för uppfyllande av medlems- och arbetsvillkoret tillgodoräkna

sig tid i den kassan. Bestämmelsen har inte längre någon relevans. Den har

kommenterats under 8 .

 I 11 och 12 i lagrummens nuvarande lydelser finns bestämmelser om bl.a.

antalet dagar med ersättning, m.m. under en kalendervecka respektive

bestämmelser om att ersättning inte får lämnas för lördag eller söndag och inte

för tid när föräldrapenning lämnas. Motsvarande bestämmelser finns i 2 och 6

lagförslaget.

13

I paragrafen finns bestämmelser om överhoppningsbar tid. Motsvarande

bestämmelser finns i 8 i dess nuvarande lydelse. Förslaget överensstämmer med

13 i förslaget till ändring i KAS-lagen. Till kommentaren till det

lagförslaget hänvisas.

 I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om karenstid. Bestämmelser

av denna innebörd finns i 7 lagförslaget.

14

Paragrafens första och andra stycken överensstämmer med de föreslagna

ändringarna i 14 första och andra styckena KAS-lagen. Till kommentaren till

det lagförslaget hänvisas.

 Paragrafens tredje stycke överensstämmer med fjärde stycket i paragrafens

nuvarande lydelse.

 I den nuvarande lydelsen av paragrafens andra stycke finns en bestämmelse om

att tid i arbetslivsutveckling inte skall räknas in i ersättningsperioden. En

motsvarande bestämmelse finns i 14 a lagförslaget.I den nuvarande lydelsen av

paragrafens tredje stycke finns en hänvisning till 10 i dess gällande lydelse.

Som har påpekats vid kommentaren till 8 har den bestämmelsen inte längre någon

relevans.

14 a

Paragrafen överensstämmer med 14 a förslaget till ändring i KAS-lagen. Till

kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

 Motsvarande bestämmelser finns i 13 andra stycket och

14 andra stycket i dessa lagrums gällande lydelser.

15

Paragrafen överensstämmer med 15 förslaget till ändring i KAS-lagen. Till

kommentaren till nämnda lagförslag hänvisas.

17

Ändringarna i paragrafen är en konsekvens av ändringarna i KAS-lagen. Någon

materiell ändring åsyftas inte.

20 - 21

Paragraferna överensstämmer i sak med 20 - 21 KAS-lagen. Till kommentaren

till nämnda lagförslag hänvisas.

 I 20 andra stycket andra meningen i dess nuvarande lydelse föreskrivs att

AMS får medge att en större andel av medlems inkomst än vad som framgår av

första meningen skall utgöra medlemmens dagsförtjänst. Bestämmelsen tillämpas

inte och fyller inte heller längre något behov. Detsamma gäller bestämmelsen i

20 tredje stycket i dess nuvarande lydelse. Enligt den bestämmelsen skall, om

det saknas underlag för beräkning av dagsförtjänsten enligt andra stycket, som

medlemmens dagsförtjänst räknas den i orten vanliga arbetsförtjänsten per

arbetsdag för arbetstagare inom samma yrke och med samma arbetsförmåga som

medlemmen.

 Bestämmelsen i 20 femte stycket i dess nuvarande lydelse har flyttats till

en ny paragraf, 20 a .

 Beräkningen av dagpenning behandlas också i övergångsbestämmelserna.

24

Bestämmelsen om att det för vissa deltidsarbetslösa får föreskrivas om karenstid

utöver vad som annars följer av lagen har flyttats till 7 tredje stycket

lagförslaget.

25

Andra stycket i paragrafen har utgått som en konsekvens av de nya bestämmelserna

om arbetsvillkor.

30

En ändring har gjorts i paragrafens tredje stycke. Ändringen överensstämmer med

30 tredje stycket KAS-lagen i den lagens föreslagna lydelse. Till kommentaren

till det lagförslaget hänvisas.

31

Paragrafen överensstämmer med 31 förslaget till ändring i KAS-lagen. Till

kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

31 a

Av paragrafen framgår att med beslut om avstängning enligt denna lag skall

jämställas beslut enligt KAS-lagen om avstängning från rätt till ersättning. För

paragrafens tillämpning spelar det ingen roll om beslutet enligt KAS-lagen om

avstängning har avsett en ersättningsperiod med dagpenning eller en

ersättningsperiod med grundbeloppet.

31 b

Enligt 48 2 får från medlemskap i arbetslöshetskassan uteslutas den som

medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktig eller vilseledande uppgift

angående förhållande av betydelse för rätten till medlemskap eller ersättning.

 Den som har uteslutits ur en arbetslöshetskassa och söker inträde i en annan

kassa måste enligt gällande bestämmelser på nytt uppfylla medlems- och

arbetsvillkoren innan ersättning kan lämnas. Som tidigare framgått föreslås

medlemsvillkoret slopat. Den nu föreslagna paragrafen syftar till att åstadkomma

en motsvarighet till nu gällande regelsystem när uteslutningen ur en

arbetslöshetskassa berott på ett sådant oredligt beteende som sägs i 48 2. Av

förslaget framgår att ersättning i den berörda situationen inte får lämnas innan

ett år har förflutit från tidpunkten för uteslutningen ur arbetslöshetskassan.

En bestämmelse med samma syfte finns i förslaget till 34 KAS-lagen.

32

Av paragrafens första stycke framgår att en ansökan om ersättning skall göras på

blankett enligt fastställt formulär. Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) avses utforma

blanketten. Kravet på att ansökan skall göras på blankett motiveras av

bestämmelserna i andra och fjärde styckena.

 Enligt andra stycket skall den försäkrade i förekommande fall lämna uppgift om

den tidpunkt då hon eller han senast fick ersättning från en arbetslöshetskassa

eller ersättning enligt KAS-lagen. Uppgiften har betydelse för den gemensamma

periodberäkningen i fråga om dagpenning enligt KAS-lagen och ersättning enligt

ALF-lagen. Enligt 14 andra stycket lagförslaget räknas nämligen i en

ersättningsperiod in ersättningstid med dagpenning enligt KAS-lagen. Bortsett

från beräkningen av det återstående antalet ersättningsdagar i

ersättningsperioden för vilka ersättning enligt ALF-lagen skall lämnas har

uppgiften betydelse för frågan om karenstid enligt 7 andra stycket och om

avgifts- och arbetsvillkor enligt 8 tredje stycket.

 Tredje stycket överensstämmer i sak med första stycket andra och tredje

meningarna samt tredje stycket i dessa bestämmelsers nuvarande lydelser.

 Fjärde stycket i paragrafen överensstämmer med 32 fjärde stycket KAS-lagen

i den föreslagna lydelsen. Till kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

 Av femte stycket framgår att ansökningar, intyg, utlåtanden och övriga

uppgifter skall förvaras bland kassans handlingar. Bestämmelsen motsvaras

närmast av paragrafens andra stycke i dess gällande lydelse.

 Frågan om ansökningsförfarandet behandlas också i övergångsbestämmelserna.

34

Av paragrafens andra stycke framgår att ett beslut om indragning av ersättning

enligt 34 KAS-lagen vid tillämpningen av denna lag skall anses innebära att

sökanden har frånkänts rätt till ersättning under den tid som beslutet om

indragning gäller.

52 a

Av paragrafens första stycke framgår att en arbetslöshetskassa på begäran av en

länsarbetsnämnd som handlägger ärenden om KAS skall lämna uppgifter som nämnden

behöver för sin handläggning av ett ersättningsärende.

 Enligt andra stycket skall en arbetslöshetskassa lämna uppgifter för tillsyn

samt för uppföljning och utvärdering av arbetslöshetsförsäkringen.

 Med uppgifter för tillsyn åsyftas uppgifter om tillämpningen av ALF-lagen och

uppgifter som rör ersättningar åt enskilda medlemmar. Uppgifter i det senare

avseendet syftar bl.a. till att undvika eller uppdaga felaktiga utbetalningar

inom försäkringen eller KAS.

 Uppgifter för uppföljning och utvärdering av arbetslöshetsförsäkringen syftar

till att tillgodose behovet av statistiskt underlag.

 Den närmare uppgiftsskyldighet som åvilar arbetslöshetskassorna enligt andra

stycket skall preciseras genom föreskrifter av regeringen.

Övergångsbestämmelser

2.

Övergångsbestämmelsen överensstämmer med punkten 2 av övergångsbestämmelserna

till förslaget om ändring i KAS-lagen. Till kommentaren till det lagförslaget

hänvisas.

3.

Som framgår av 6 har kravet på viss tids medlemskap i en arbetslöshetskassa

som förutsättning för rätt till ersättning slopats. Enligt 9 skall i stället

som en förutsättning för ersättning enligt denna lag gälla att den försäkrade

uppfyller avgiftsvillkoret. Av denna punkt av övergångsbestämmelserna framgår

emellertid att den som inte uppfyller avgiftsvillkoret likväl skall anses ha

uppfyllt det, om han uppfyller medlemsvillkoret enligt den äldre bestämmelsen i

6 1. Förutsättningen för detta är att den försäkrade begär ersättning för en

ny ersättningsperiod efter ikraftträdandet men före utgången av juni 1995.

4 och 5.

Bestämmelserna överensstämmer i tillämpliga delar med punkterna 3 och 4 av

övergångsbestämmelserna till förslaget till ändring i KAS-lagen. Till

kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

6.

Enligt 6 första stycket 2 i lagrummets nuvarande lydelse uppfylls

arbetsvillkoret av den som under ramtiden har utfört förvärvsarbete i minst 75

dagar fördelade på minst fyra månader. Endast dag då förvärvsarbete har utförts

i minst tre timmar får därvid räknas in. Detta kvalifikationskrav får anses vara

mildare än det arbetsvillkor som föreslås i de nya bestämmelserna. Motivet för

övergångsregeln i denna punkt är att den som uppfyller arbetsvillkoret enligt de

äldre bestämmelserna skall anses ha uppfyllt något allmänt arbetsvillkor enligt

de nya bestämmelserna. Ramen för övergångsbestämmelsens tillämpning är densamma

som i punkten 5 första stycket. Den gäller alltså vid prövningen av rätten till

ersättning för ytterligare en ersättningsperiod (2), när en ersättningsperiod

som har börjat men inte avslutats före ikraftträdandet (1) går till ända.

Övergångsregeln enligt denna punkt har däremot inte någon relevans för den

situation som behandlas i punkten 5 andra stycket.

7.

Övergångsbestämmelsen i denna punkt överensstämmer i huvudsak med punkten 5 av

övergångsbestämmelserna till förslaget till ändring i KAS-lagen. Till

kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

 Denna övergångsbestämmelse innebär emellertid att också den som har uppfyllt

arbetsvillkoret enligt 6 och 7 i dessa lagrums lydelse före den 1 juli 1994,

skall anses ha uppfyllt något allmänt arbetsvillkor när rätten till ersättning

för en ersättningsperiod prövas.

8.

Övergångsbestämmelsen överensstämmer med punkten 6 av övergångsbestämmelserna

till förslaget till ändring i KAS-lagen. Till kommentaren till det lagförslaget

hänvisas.

9.

Första stycket i övergångsbestämmelsen överensstämmer med punkten 7 av

övergångsbestämmelserna till förslaget till ändring i KAS-lagen. Till

kommentaren till det lagförslaget hänvisas.

 I andra stycket görs undantag från bestämmelsen i första stycket. Av stycket

framgår att äldre bestämmelser om beräkningen av dagpenningen alltid skall

tillämpas om den försäkrade har kvalificerat sig till den nya

ersättningsperioden genom att - på grund av övergångsreglerna - uppfylla

arbetsvillkoret enligt de äldre bestämmelserna.

10.

Av övergångsbestämmelsen framgår att de nya bestämmelserna i 32 skall

tillämpas på ansökningar om ersättning som görs efter ikraftträdandet.

16.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling

I 2 och 3 görs ändringar som en konsekvens av ändringarna i ALF-lagen och

KAS-lagen. Hänvisningen i 2 till 10 a ALF-lagen och 10 a KAS-lagen innebär

att arbetslivsutveckling, liksom t.ex. arbetsmarknadsutbildning, får

tillgodoräknas för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret men inte för att

uppfylla något allmänt arbetsvillkor.

16.4Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349)

Enligt paragrafen i dess nuvarande lydelse får bl.a. den som är utförsäkrad från

en arbetslöshetskassa vuxenstudiestöd med det högre belopp som framgår av 7 a -

7 c och 8 b i samma kapitel. Ändringen innebär att också den som är

utförsäkrad från dagpenning enligt KAS-lagen skall få vuxenstudiestöd med det

högre beloppet.

 Förslag till ändring i samma paragraf avses läggas fram också i propositionen

1993/94:156.

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1994

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:209 Den fortsatta reformeringen av

arbetslöshetsförsäkringen.

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser som

 inför, ändrar, upp-

 häver eller

 upprepar ett

 normgivnings-

 bemyndigande

Lag om ändring i

1. lagen 4, 6, 7, 12, 14,

(1973:370) om 20, 24, 32, 52 a

arbetslöshetsförsäkring,4, 6, 7, 12, 14,

2. lagen 15, 17, 20, 21 a,

(1973:371) om 22, 24, 25, 27 g,

kontant 28, 30, 32

arbetsmarknads-

stöd.