Bilaga 2

Avstämning av målet om

en halverad öppen

arbetslöshet till år 2000

Bilaga 2

Avstämning av målet om en halverad

öppen arbetslöshet till år 2000

Innehållsförteckning

1 Regeringens mål för öppen arbetslöshet och sysselsättning 5

Box 1 Sysselsättningsgraden i Sverige och EU 6

2 Sysselsättningspolitiken och utvecklingen på arbetsmarknaden 6

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila priser 6

2.2 Lönebildning 7

2.3 Privat sysselsättning och företagande 8

2.4 Skola, vård och omsorg 9

2.5 Arbets- och kompetenslinjen 10

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling 10

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik 11

3 Sysselsättningssamarbetet inom EU 14

3.1 Bakgrund 14

3.2 Riktlinjerna för sysselsättning 14

3.3 Fortsatt arbete 14

4 Regeringens förslag i 1999 års ekonomiska vårproposition 14

4.1 Effektivare arbetsmarknad 14

4.2 En offensiv konkurrenspolitik 15

4.3 Effektivare system för utbildning och kompetensutveckling 15

4.4 Strategi för företagsutveckling 16

5 Tillväxt, sysselsättning och arbetslöshet fram till år 2002 16

5.1 Den ekonomiska utvecklingen 16

5.2 Arbetsmarknaden 17

1 Regeringens mål för öppen

arbetslöshet och sysselsättning

Att öka sysselsättningen och minska arbets-

lösheten utgör regeringens främsta uppgift. I

regeringsförklaringen 1996 deklarerade

regeringen att Sverige år 2000 skall ha halverat

den öppna

arbetslösheten till 4 procent och riksdagen ställde

sig i juli samma år bakom detta mål. I

budgetpropositionen för 1999 tillkom ett mål för

sysselsättningen. Målet innebär att andelen

reguljärt sysselsatta av befolkningen mellan 20

och 64 år skall öka från 74 procent 1997 till 80

procent år 2004. Därigenom minskar också

behovet av sociala ersättningar. Antalet personer,

omräknat till helårsekvivalenter, vars försörjning

utgörs av ersättningar för ohälsa, arbetslöshet,

deltagande i arbetsmarknadsåtgärder och

socialbidrag skall minska från drygt 1 miljon

helårspersoner 1997 till 0,8 miljoner år 2004.

Regeringen har utfäst sig att varje halvår

redovisa en avstämning i förhållande till målet

om halverad öppen arbetslöshet. I det följande

redovisas den femte avstämningen av

arbetslöshetsmålet, vilken innehåller en

redogörelse för regeringens politik och för

utvecklingen på arbetsmarknaden. Vidare

presenteras en uppföljning av det nya

sysselsättningsmålet. Slutligen redovisas i korthet

regeringens prognos för tillväxt, sysselsättning

och arbetslöshet fram till år 2002.

Diagram 1.1 Andelen reguljärt sysselsatta, 20-64 år

Procent av befolkningen 20-64 år

Andelen reguljärt sysselsatta bland personer i

åldrarna 20 till 64 år sjönk från drygt 85 procent

1990 till som lägst knappt 74 procent 1994.

Därefter har sysselsättningsandelen åter stigit och

1998 var andelen reguljärt sysselsatta 74,6

procent (se diagram 1.1).

För att uppnå sysselsättningsmålet behöver

cirka 55 000 nya arbetstillfällen per år mellan

1997 och 2004 tillkomma. Sedan sommaren 1997

har sysselsättningen ökat med cirka 120 000

personer, en utveckling som således ligger i linje

med vad som krävs för att uppnå sysselsättnings-

målet.

Sedan sommaren 1997 har arbetslösheten

minskat kraftigt bland både män och kvinnor. I

februari i år uppgick den säsongsrensade öppna

arbetslösheten enligt Finansdepartementets

beräkningar till 5,7 procent , vilket är en

minskning med 1,2 procentenhet sedan februari

förra året. Arbetslösheten bland kvinnor, som allt

sedan krisen i början av 1990-talet varit betydligt

lägre än männens, uppgick i februari i år till 5,2

procent. Detta kan jämföras med en arbetslöshet

på 6,3 procent bland männen. Skillnaden i

arbetslöshet mellan män och kvinnor har minskat

sedan mitten av 1990-talet.

Diagram 1.2 Öppen arbetslöshet, säsongsrensade

månadsdata

Procent av arbetskraften

Box 1 Sysselsättningsgraden i Sverige och EU

Trots att sysselsättningsgraden i Sverige sjunkit

kraftigt under 1990-talet har Sverige fortfarande

en högre sysselsättningsgrad än de flesta andra

EU-länder (se diagram 1.3). Bland EU-länderna

har bara Danmark en högre sysselsättningsgrad

än Sverige. Genomsnittet för EU ligger cirka 10

procentenheter lägre än Sverige, 64 procent

jämfört med 74 procent för Sverige. Notera att

definitionen av sysselsättningsgrad skiljer sig

något mellan diagram 1.1 och 1.3 där det förra

enbart omfattar reguljärt sysselsatta och den

senare även omfattar personer i vissa typer av

arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Diagram 1.3 Andelen sysselsatta 20-64 år i EU 1997

Procent av befolkningen 20-64 år

2 Sysselsättningspolitiken och

utvecklingen på arbetsmarknaden

I tillväxtpropositionen (prop. 1995/96:25) hösten

1995 lade regeringen fram en dagordning för

arbetet med att stärka tillväxten och

sysselsättningen. Dagordningen har därefter fått

sin konkreta utformning i ett flertal

propositioner. Regeringens politik för ökad

sysselsättning och minskad arbetslöshet bygger

på fem grundstenar:

1. De offentliga finanserna skall vara sunda och

priserna stabila.

2. Det krävs en bättre fungerande lönebildning

för att arbetslösheten skall kunna halveras.

3. Huvuddelen av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn.

4. I den offentliga sektorn skall verksamheter

prioriteras framför transfereringar. Skolan,

vården och omsorgen utgör kärnan i

välfärden.

5. Arbetslösheten skall minskas huvudsakligen

genom att fler människor får arbete eller

utbildning som ger ökade möjligheter till

arbete.

Dessa grundstenar utgör i de följande avsnitten

utgångspunkt för redogörelsen av de konkreta

åtgärder som vidtagits inom ramen för

sysselsättningspolitiken. I avsnitten ges även en

bakgrund till de åtgärder som vidtagits samt en

beskrivning av utvecklingen på några centrala

områden.

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila

priser

Saneringen av de offentliga finanserna, som

inleddes under förra mandatperioden, har

inneburit att budgetunderskott vänts till

överskott och att Sverige kan börja amortera på

statsskulden. Saneringsprogrammet har vidare

inneburit ett stärkt förtroende för den svenska

ekonomin. Inflationsförväntningarna har

minskat och tilltron till inflationsmålet på 2

procent stärkts. Dessa faktorer har tillsammans

skapat utrymme för väsentligt lägre korta och

långa räntor och ränte-differensen mot utlandet

har minskat. Lägre räntor leder till att de

offentliga ränteutgifterna minskar. Den positiva

utvecklingen av statsfinanserna har möjliggjort

ökade överföringar till kommunerna. Dessa

överföringar väntas leda till att den kommunala

konsumtionen ökar, främst inom vård, skola och

omsorg, och därmed till en ökad sysselsättning.

De allmänna förutsättningarna för en fortsatt

ökning av efterfrågan på arbetskraft är alltjämt

goda trots avmattningen i den internationella

konjunkturen. Den låga räntenivån har bidragit

till att industriinvesteringarna tagit ordentlig fart

och att den privata konsumtionen ökar. Detta

gynnar särskilt den sysselsättningsintensiva

privata tjänstesektorn och

hemmamarknadsindustrin.

En ökad efterfrågan är emellertid inte

tillräcklig för att minska arbetslösheten. Om en

stor del av arbetslösheten är strukturellt betingad

riskerar tillväxten att brytas till följd av brist på

arbetskraft, flaskhalsproblem och alltför höga

löneökningar före det att arbetslösheten halveras

och sysselsättningsmålet uppnås. Indikationer på

att detta problem kan vara för handen på den

svenska arbetsmarknaden är att antalet

kvarstående

lediga platser på arbetsförmedlingarna i viss

utsträckning har ökat samtidigt som

arbetslösheten ligger kvar på en hög nivå och att

de lediga platserna tenderar att bli kvarstående

under längre tid. Dessutom har löneökningarna

sedan mitten av 1990-talet har varit höga - även i

ett internationellt perspektiv - trots att

arbetslösheten varit fortsatt hög. Avgörande för

sysselsättningsutvecklingen är således hur väl

lönebildningen fungerar samt arbetsutbudets

storlek, sammansättning och flexibilitet.

2.2 Lönebildning

Regeringen har vid flera tillfällen framhållit att en

väl fungerande lönebildning är en förutsättning

för att sysselsättningen skall kunna öka och

arbetslösheten halveras. Lönebildningens

betydelse för sysselsättningen föranledde

regeringen att utse en särskild utredare som fick i

uppgift att se över formerna för framtidens

lönebildning. Utredaren lämnade sitt

huvudbetänkande till regeringen den 30

november 1998. Regeringen avser att under

hösten lägga förslag om regelverket för

lönebildningen.

Om de nominella löneökningarna blir för höga

får detta, bland annat genom en då nödvändig

åtstramning av penningpolitiken, negativa

konsekvenser för produktion och sysselsättning.

För att den pågående konjunkturuppgången skall

bli långvarig är det således av stor vikt att

löneutvecklingen hålls under kontroll. Måttliga

nominella löneökningar borgar för en

penningpolitik som är fortsatt gynnsam för

investeringar, vilket i sin tur ger utrymme för

ökad tillväxt och högre sysselsättning.

Efter de mycket höga löneökningarna under

1996, ökade lönerna med cirka 4,5 procent under

1997. De avtal som slöts under våren 1998 för

stora delar av arbetsmarknaden är i huvudsak

treåriga, i flera fall med möjlighet till uppsägning

under det tredje året. De avtalsmässiga

löneökningarna beräknas ge årliga löneökningar

på cirka 2,5 procent, vilket är cirka en

procentenhet lägre än under den förra

avtalsperioden.

När det gäller löneglidningen den del av

löneökningarna som inte regleras i avtalen råder

emellertid stor osäkerhet. Det registrerade

utfallet för 1998 visar på en genomsnittlig

löneökning på 3,2 procent varav löneglidningen

svarade för 0,4 procent. Löneglidningen i den

privata sektorn var drygt 0,5 procent medan den

var negativ i den offentliga sektorn förutom

under det första kvartalet. Osäkerheten om

löneglidningen är dock stor. På den privata sidan

finns ännu så länge definitiva utfall bara fram

t.o.m. juni månad 1998. Inom både den privata

och den offentliga sektorn leder för-seningar i de

lokala löneförhandlingarna till att de avtalade

löneökningarna ännu inte syns fullt ut i

statistiken. Sammantaget väntas löneökningarna

1998 i ekonomin i dess helhet bli 3,6 procent (se

vidare prognosen i bilaga 1 till den ekonomiska

vårpropositionen).

Under förra våren började rapporter om

arbetskraftsbrist komma allt tätare, även om

bristerna huvudsakligen gällde vissa

yrkeskategorier och vissa regioner (se även

avsnitt 2.3 och 2.4). De allvarligaste bristerna

finns idag framför allt inom den privata

tjänstesektorn och för vissa yrkesgrupper inom

vård och omsorg. Även byggbranschen har under

1998 noterat stigande bristtal. Det finns i

dagsläget inga tydliga tecken på att dessa brister

börjar synas i lönestatistiken i form av kraftigt

ökad löneglidning. Det kan dock konstateras att

löneglidningen inom den privata tjänstesektorn

ligger på cirka 0,7 procent enligt det registrerade

utfallet, vilket alltså är över genomsnittet för hela

ekonomin. Mätt som årsgenomsnitt beräknas

löneglidningen för tjänstemännen inom hela den

privata sektorn bli cirka 2 procent. Skulle bristen

på arbetskraft inom ovanstående sektorer bli

bestående eller spridas till andra branscher kan

det resultera i en högre löneglidning än vad som

antas i prognosen.

2.3 Privat sysselsättning och företagande

Den tredje grundstenen för

sysselsättningspolitiken är att huvuddelen av

sysselsättningsökningen skall komma i den

privata sektorn. En hög sysselsättning i privat

sektor bidrar till att stärka de offentliga

finanserna, och är därför en grund-förutsättning

för bibehållandet av ett väl utbyggt

välfärdssystem.

Den privata sysselsättningen minskade kraftigt

i början av 1990-talet, framför allt inom

tillverkningsindustrin och byggsektorn. Sedan

1994 har den privata sysselsättningen återigen

ökat, vilket framgår av diagram 2.2.

Sysselsättningsökningen har varit betydligt större

för män än för kvinnor räknat i antalet personer.

Diagram 2.2 Sysselsättningsförändring i offentlig och privat

sektor, basperiod januari 1994

Hundratal personer, (säsongsrensade glidande medelvärden)

Saneringen av de offentliga finanserna har

medfört en kraftig räntenedgång och minskad

osäkerhet om den ekonomiska politiken. Detta

har i sin tur bidragit till att skapa ett gynnsamt

investeringsklimat och därmed möjliggjort ökad

sysselsättning i den privata sektorn.

Den största ökningen av den privata

sysselsättningen har skett inom tjänstesektorn.

Sedan förra våren är det främst antalet sysselsatta

inom uppdragstjänster som ökat. Inom industrin

har sysselsättningen ökat mest inom läkemedels-

och telekommunikationsindustrin.

Som nämndes i avsnitt 2.2 uppger allt fler

företag problem med att rekrytera personal med

rätt kompetens. I syfte att förhindra att dessa

brister leder till flaskhalsar har regeringen tillsatt

ett antal arbetsgrupper. Gruppernas arbete har

skett i nära samarbete med såväl

arbetsmarknadens parter som med

representanter för företag och

utbildningsanordnare och har resulterat i

konkreta åtgärder för att öka utbudet av

arbetskraft. I 1998 års vårproposition föreslog

regeringen ett antal insatser för att förebygga

flaskhalsar inom teknik- och IT-områdena.

Under hösten 1998 tillsattes en arbetsgrupp med

uppgift att underlätta ett effektivt

resursutnyttjande i byggnadsbranschen i en

konjunkturuppgång. De förslag som gruppen

lämnade bereds vidare i diskussioner mellan

företrädare för regeringen, statliga myndigheter,

kommunerna och arbetsmarknadens parter.

För att främja sysselsättningen inom den

privata sektorn har också ett flertal åtgärder

genomförts för att förbättra villkoren för

företagande. Många av åtgärderna har varit

särskilt riktade mot små och medelstora företag.

Bland åtgärderna som tidigare genomförts kan

nämnas nedsättning av arbetsgivaravgiften,

lättnader i ägarbeskattningen, möjligheter att

kvitta underskott i nystartad näringsverksamhet

mot inkomst av tjänst, rätt till tjänstledighet för

att starta eget företag och ett treårigt program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt. En

ny anställningsform överenskommen

visstidsanställning har också införts i syfte att

stimulera till nyanställningar.

Den av regeringen tillsatta

Småföretagsdelegationen presenterade sitt

slutbetänkande under 1998 med förslag om

mängd konkreta åtgärder som syftar till att

förbättra villkoren för de små företagen. I

december 1998 presenterade regeringen ett antal

åtgärder som syftar till att förenkla för

småföretagen, och flera av dessa åtgärder följer

förslagen i Småföretagsdelegationens

betänkande. En särskild regelförenklingsgrupp,

SimpLex, har inrättats inom

Näringsdepartementet. En grupp bestående av

entreprenörer och företagare, Nybyggarna, knyts

till Näringsdepartementet, och skall mötas

regelbundet för att diskutera aspekter kring

företagandets villkor. Vidare har en

statssekreterargrupp inom Regeringskansliet

inrättats med särskilt ansvar för

regelförenklingsarbetet. Regeringen har också

beslutat om en förordning för myndigheterna

som innebär att en konsekvensanalys av nya

reglers effekter för små företags villkor skall

göras innan förändringarna genomförs.

Motsvarande krav ställs också på samtliga

utredningar i den nya Kommittéförordningen.

Patent- och registreringsverket och Statskontoret

har fått i uppdrag att ta fram ett förslag till en

samordning av företagens uppgiftslämnande.

Vidare vidtas åtgärder för att förbättra servicen

till företagen samt att korta handläggningstiderna

vid ett antal myndigheter.

Under 1990-talet har antalet egenföretagare,

exklusive jord- och skogsbruk, ökat med drygt

10 procent. Under 1997 startades, enligt statistik

från Statistiska centralbyrån och Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), cirka 29 000

nya företag som tillsammans skapade 54 000

arbetstillfällen.

Kvinnor är underrepresenterade bland

egenföretagarna och svarade för drygt en

fjärdedel av de nystartade företagen under 1997.

För att främja kvinnligt företagande har särskilda

åtgärder införts. Till dessa hör möjlighet till

förlängt starta eget-bidrag, särskilda

lånemöjligheter och affärsrådgivning. Varannan

kvinna som startade företag under 1997 fick

starta eget-bidrag, jämfört med var tredje man.

2.4 Skola, vård och omsorg

I och med saneringen av de offentliga finanserna

har utrymme skapats för att tillföra mer pengar

till kommuner och landsting. Beslutade och

aviserade tillskott innebär i förhållande till 1996

års nivå en höjning av statsbidragen till

kommuner och landsting med 16 miljarder

kronor år 1999. Av nämnda höjning tillfördes 12

miljarder kronor under 1998. Under 1999

kommer ytterligare 4 miljarder kronor att

tillföras. Ytterligare höjningar föreslås i den

ekonomiska vårpropositionen. Tillskottet bör ge

kommuner och landsting goda förutsättningar att

förstärka kvaliteten i skola, vård och omsorg.

Vidare bör tillskottet ge möjligheter för

kommuner och landsting att behålla och i många

fall öka antalet anställda samt erbjuda

heltidsarbete åt deltidsarbetande. Genom den

höga andelen kvinnor i offentlig sektor, kommer

tillskotten av ytterligare resurser till kommuner

och landsting främst att påverka sysselsättningen

för kvinnor.

Som framgår av diagram 2.2 har antalet

sysselsatta i den offentliga sektorn enligt SCB:s

arbetskraftsundersökningar ökat successivt under

1998 främst bland kvinnor. Den kommunala

sysselsättningen, som utgör merparten av

sysselsättningen i den offentliga sektorn,

uppvisar den största ökningen i antalet

sysselsatta. Mellan februari 1998 och februari

1999 ökade sysselsättningen i kommuner och

landsting med cirka 36 000 personer (glidande

medelvärde), vilket motsvarar en ökning med 3,5

procent. Det finns dock stora skillnader i

redovisningen av sysselsättningen i kommuner

och landsting . Regeringen avser att analysera

dessa skillnader. Under samma period som ovan

sjönk sysselsättningen inom statliga myndigheter

med cirka 4 000 personer (glidande medelvärde),

vilket motsvarar en minskning med 2,0 procent.

Uppgången i antalet nyanmälda lediga platser

inom vård och omsorg tyder också på en fortsatt

god efterfrågan på arbetskraft i offentlig sektor.

Under andra halvåret 1998 uppgick antalet

nyanmälda platser inom offentliga tjänster till

knappt 13 700, vilket är en ökning med cirka 53

procent jämfört med samma period 1997.

Ökningen har fortsatt under inledningen 1999.

Jämfört med januari 1998 hade antalet nyanmälda

lediga platser ökat med cirka 18 procent i januari

1999, från drygt 13 600 till knappt 16 100.

Under hösten 1998 och de första månaderna

1999 har ett ökat rekryteringsbehov av skol-,

vård- och omsorgspersonal uppmärksammats av

representanter för arbetsgivar- och

arbetstagarsidan . I syfte att förebygga brist på

kvalificerad personal inom vård- och

omsorgssektorn tillsatte regeringen sommaren

1998 en kommission med uppdrag att se över

utbildningsbehov och arbetsförhållanden, bl. a.

för att underlätta rekryteringen till dessa

sektorer, men även för att motverka

deltidsarbetslöshet. Kommissionen skall avsluta

sitt arbete 31 juli 1999. Vad gäller skolan enades

Utbildningsdepartementet tillsammans med

Svenska Kommunförbundet, Lärarnas

riksförbund, Lärarförbundet och Skolledarna

under hösten 1998 om en avsiktsförklaring för

att stimulera läraryrkets utveckling och

rekrytering. En arbetsgrupp tillsattes också på

Utbildningsdepartementet. Arbetsgruppen

avlämnade sitt åtgärdsprogram under mars 1999.

I denna föreslås bland annat en

försöksverksamhet, där kommunala arbetsgivare

utifrån en rekryteringsplan samverkar med

högskolans lärarutbildningar. De deltagande i

försöksverksamheten, som kan ha olika

utbildningsbakgrund, skall ges möjlighet att

kombinera tjänstgöring som lärare med lärar-

behörighetsgivande halvfartsstudier på högskola.

Bland förslagen i åtgärdsprogrammet märks

också insatser för att rekrytera män till läraryrket

liksom insatser för att rekrytera

högskoleutbildade med utländsk bakgrund.

2.5 Arbets- och kompetenslinjen

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling

En av grundstenarna i regeringens

sysselsättningsstrategi är en flerårig satsning på

utbildning och kompetensutveckling på alla

nivåer i sam-hället. Utbildning är ett viktigt

medel för att varaktigt höja sysselsättningen och

förbättra möjligheterna till arbete för de

arbetslösa. Detta gäller särskilt om

utbildningsinsatserna är riktade mot de personer

som har lägre utbildning.

Som en följd av konjunkturnedgången i början

på 1990-talet, ökade arbetslösheten kraftigt bland

samtliga utbildningsgrupper i Sverige. De som

drabbades hårdast av den stigande arbetslösheten

var män och kvinnor med en utbildning på högst

gymnasienivå, men även de högutbildades

arbetslöshet ökade kraftigt under 1990-talet. De

högutbildade har dock klarat krisen bättre än de

lågutbildade, vilket främst beror på att många

arbeten som endast kräver grundläggande

färdigheter permanent fallit bort.

Vuxenutbildning

Deltagandet i vuxenutbildningen har ökat

kraftigt sedan Kunskapslyftet startade hösten

1997. Kunskapslyftet är en femårig satsning med

inriktning främst mot de arbetslösa som helt eller

delvis saknar treårig gymnasial utbildning. Enligt

Skolverket uppgick det totala antalet studerande i

gymnasial vuxenutbildning, inklusive

Kunskapslyftet, under våren 1998 till 191 456

personer, vilket är en ökning med 11 procent från

hösten 1997.

Av de deltagare som gick i vuxenutbildning

läsåret 1997/98 var endast 33 procent män. 55

procent av deltagarna i vuxenutbildningen var

över 30 år. Elever som var födda utomlands

utgjorde 18 procent av det totala antalet

studerande, och personer med högst tvåårig

gymnasial vuxenutbildning svarade för 65

procent av de studerande. Knappt 70 procent av

de som studerade i den kommunala

vuxenutbildningen hösten 1997 fortsatte sina

studier under våren 1998. Av samtliga personer

som studerade våren 1998 var 37 procent

nytillkomna.

Under våren 1998 erhöll 86 000 personer det

särskilda utbildningsbidraget UBS. Detta är en

ökning med 40 procent från hösten 1997 då cirka

61 500 personer erhöll UBS. UBS, som

huvudsakligen vänder sig till arbetslösa, har ökat i

omfattning mellan hösten 1997 och våren 1998,

medan samtliga övriga vuxenstudiestöd minskat

sina andelar.

Regeringen har tagit initiativ till fristående

utvärderingar av Kunskapslyftets effekter, bland

annat vad gäller hur Kunskapslyftet påverkat

deltagarnas möjligheter att få arbete eller gå

vidare till högre studier. Utvärderingarna

kommer att avrapporteras löpande under 1999-

2001.

Kvalificerad yrkesutbildning

Sedan 1996 pågår en försöksverksamhet med

kvalificerad yrkesutbildning på eftergymnasial

nivå, KY. En tredjedel av denna utbildning sker i

arbetslivet och finansieras av arbetsgivaren.

Under 1998 antogs drygt 5 200 nya elever, varav

ungefär hälften utgjordes av kvinnliga

studerande. Intresset från såväl arbetslivet som de

sökande är mycket stort. Under 1998 var det flest

sökande till platserna inom IT, vård och turism.

Under 1996 och 1997 påbörjade totalt omkring

4 500 personer en utbildning inom KY och drygt

10 procent av dessa var födda utomlands.

Ungefär 70 procent av de deltagare som hittills

avslutat sin utbildning fick ett arbete inom tre

månader efter att de avslutat utbildningen.

Antalet anordnare av kvalificerad yrkesutbildning

har tredubblats sedan starten 1996. 1998 fanns

det närmare 140 olika anordnare. Från och med

1999 har försöksverksamheten utökats till att

omfatta 12 000 platser per år.

Högskolan

I dag studerar mer än 300 000 personer vid

landets universitet och högskolor. Från och med

1999 finns det tre nya universitet; Karlstad,

Örebro och Växjö universitet. I takt med att den

svenska högskolan byggs ut över hela landet, har

16 000 nya platser tillkommit under vart och ett

av åren 1997 till 1999. Denna expansion fortsätter

genom att resurser tillförs för ytterligare 20 000

permanenta platser år 2000. Tyngdpunkten ligger

på de naturvetenskapliga och tekniska områdena.

Av platserna skall 1 500 avsättas till distans-

utbildning och decentraliserad utbildning. Under

1998 har även en permanent förstärkning för

studiefinansiering inom forskarutbildningen

tillförts, och antalet forskarstuderande kan väntas

öka med ungefär 1 500 personer. I den

ekonomiska vårpropositionen aviserar regeringen

en ytterligare utbyggnad av högskolan (se avsnitt

4.3).

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik

Arbetsmarknadspolitikens främsta uppgift är att

öka anpassningsförmågan på arbetsmarknaden.

Målet är att genom ett effektivt

platsförmedlingsarbete, kompetenshöjande

insatser och andra åtgärder uppnå en högre

rörlighet på arbetsmarknaden och förhindra långa

perioder utan reguljärt arbete. Detta skall bidra

till att sysselsättningen kan öka och

arbetslösheten minska utan att inflationsdrivande

flaskhalsar och bristsituationer uppstår.

Arbetsmarknadspolitiken har även en roll när det

gäller att bryta den rådande könsuppdelningen på

arbetsmarknaden.

Konjunkturberoende åtgärder

Som en följd av att aktivitetsnivån i ekonomin

ökat har även företagens efterfrågan på

arbetskraft blivit större, och antalet nyanmälda

lediga platser ökade med hela 28 procent mellan

1997 och 1998. Mot bakgrund av det förbättrade

arbetsmarknadsläget och risken för att det

uppstår inflationsdrivande flaskhalsar till följd av

brist på viss yrkeskompetens, har det skett en

successiv förändring av arbetsmarknadspolitiken.

Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att

anpassa de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna

till den ökade efterfrågan på utbildad arbetskraft

och beslutat att ge ökade resurser till mer

kostsamma men också mer tillväxtfrämjande

åtgärder såsom olika former av utbildning. Som

en följd av detta har andelen personer i

arbetsmarknadsutbildning relativt

praktikåtgärder ökat under 1998.

Tabell 2.1 Antal personer i Konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska åtgärder i februari 1998 och

1999

feb. 1998

feb. 1998

feb. 1999

feb. 1999

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

I arbetskraften

Anställningsstöd

6861

5611

7415

4625

Starta eget-bidrag

6624

6275

6074

5503

Offentliga tillfälliga

arbeten (OTA)

3538

3346

4768

4299

Resursarbete

700

3113

1391

3485

Ej i arbetskraften

Arbetsmarknadsutbild-

ning

22403

19959

28216

27745

Arbetslivsutveckling

25974

24235

12942

11903

Arbetsplatsintroduktion

(API)

15766

14331

4043

3301

Arbetspraktik

0

0

7803

7228

Kommunala program för

ungdomar 18-20 år

5727

9541

4390

5872

Datortek

6462

7689

4955

5932

Utvecklingsgaranti för

ungdomar 20-24 år

246

198

3618

2910

IT-satsningen

1

0

1329

698

Projektarbete

21

39

529

384

Summa åtgärder

94323

94337

87473

83885

Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen.

Under perioden 1992 till 1998 deltog i

genomsnitt knappt 190 000 personer per år i

konjunkturberoende åtgärder, vilket motsvarar

4,4 procent av arbetskraften. Inte något år var

antalet deltagare lägre än 160 000. 1998 var det

genomsnittliga antalet deltagare 165 000

personer, 20 000 personer färre än 1997.

SwIT

För att möta den ökade efterfrågan på yrkes-

utbildad personal inom IT-området har ett

nationellt program för IT-utbildning, SwIT,

införts inom ramen för

arbetsmarknadsutbildningen. Målgruppen är

främst arbetslösa, men även anställda som har ett

behov av att förnya eller byta arbetsuppgifter kan

komma i fråga. Det är en

politisk ambition att prioritera tre olika grupper

av utbildningssökande; kvinnor, invandrare och

arbetshandikappade. Programmet startade i

december 1997 och skall fortgå till och med

december 1999. Målet är att till slutet av år 1999

ha utbildat 10 000 personer. I slutet av december

1998 hade 2 600 deltagare påbörjat en utbildning,

varav cirka har 600 diplomerats. I januari 1999

påbörjade 750 nya elever en utbildning, och

kursstarter för ytterligare 6 744 personer är

säkrade. Av samtliga deltagare beräknas 35

procent vara kvinnor, 6,5 procent utländska

medborgare och 5,3 procent arbetshandikappade.

Långtidsinskrivna

Antalet långtidsinskrivna vid

arbetsförmedlingarna, d.v.s. personer som varit

inskrivna i minst två år och under de senaste två

åren inte haft något arbete, har minskat under det

senaste året . I februari 1999 uppgick antalet

långtidsinskrivna till 90 306 personer, vilket

innebär en minskning med 10,8 procent från

februari 1998 då antalet långtidsinskrivna

uppgick till 101 198 personer.

Diagram 2.3 Långtidsinskrivna, februari 1998 och februari

1999

Antal personer

Minskningen förklaras av den ökade efterfrågan

på arbetskraft, deltagande i Kunskapslyftet och

offentligt tillfälligt arbete (OTA) samt den

tillfälliga avgångsersättningen för

långtidsarbetslösa över 60 år. Männen utgör 61

procent av de långtidsinskrivna. Under fjärde

kvartalet 1998 var 53 procent av de

långtidsinskrivna öppet arbetslösa. En

förhållandevis stor del av de långtidsinskrivna

utgörs av utsatta grupper som

arbetshandikappade och utomnordiska

medborgare. Andelen arbetshandikappade

uppgick i februari 1999 till 22 procent och

andelen utomnordiska medborgare till ungefär 16

procent av de långtidsinskrivna.

Personer med utomnordisk bakgrund

Arbetslösheten bland utomnordiska medborgare

ökade kraftigt mellan 1990 och 1997, från 5

procent 1990 till 33 procent 1997. Därefter har

arbetslösheten sjunkit något till 27 procent 1998.

Under samma period sjönk även andelen

sysselsatta utomnordiska medborgare, från 67

procent av befolkningen 1990 till 35 procent

1997. Därefter steg sysselsättningsgraden för de

utom-nordiska medborgarna till 39 procent 1998.

Arbetskraftsdeltagandet var 1990 cirka 70

procent, men föll till 49 procent 1994. Därefter

har situationen förbättrats, men

arbetskraftsdeltagandet ligger kvar på en mycket

låg nivå och uppgick 1998 till 54 procent, 43

procent för kvinnor och 62 procent för män.

Även utomnordiskt födda personer med

svenskt medborgarskap har en svår situation på

arbetsmarknaden, även om den har förbättrats

något det senaste året. Drygt 16 procent av dessa

personer var arbetslösa under 1998 medan

sysselsättningsgraden uppgick till 53 procent.

Detta kan sättas i relation till 1991 då

arbetslösheten och sysselsättningsgraden uppgick

till 4 procent respektive 73 procent. Vidare finns

det studier som tyder på att ungdomar med

utländsk bakgrund är arbetslösa i högre

utsträckning än andra ungdomar även om de har

en svensk utbildning och behärskar svenska

språket väl.l

Diagram 2.4 Öppen arbetslöshet, utomnordiska och svenska

medborgare

Procent

Ungdomar

Antalet 20-24-åringar som var arbetslösa eller i

arbetsmarknadspolitiska program minskade med

27 procent till i genomsnitt 74 000 under 1998.

Detta innebär att arbetslösheten bland ungdomar

i åldrarna 20-24 år har sjunkit från 13,1 procent i

februari 1998 till 10,5 procent i februari 1999. För

kvinnorna var arbetslösheten i februari 1999 8,6

procent, och för männen 12,2 procent.

Nedgången i arbetslösheten bland de unga kan

främst förklaras av den förbättrade konjunkturen

och den förstärkta satsningen på

högskoleutbildning. Enligt AMS fick huvuddelen

(43 procent) av de ungdomar som lämnade

arbetslösheten under 1998 fick ett arbete medan

14 procent gick över till reguljär utbildning och

29 procent började en arbetsmarknadsutbildning.

Ungdomsarbetslösheten motverkas genom

åtgärder på lokal nivå. De

arbetsmarknadsprogram som är viktigast för

ungdomarna är det kommunala

ungdomsprogrammet för 18-19-åringar och det

nya utvecklingsprogrammet för 20-24-åringar.

Dessa två program utgör tillsammans mer än 40

procent av arbetsmarknadsprogammen för

ungdomar.

Antalet deltagare i det kommunala ungdoms-

programmet för 18-19-åringar minskade från

drygt 15 000 i februari 1998 till drygt 10 000 i

februari 1999. Detta speglar det minskade antalet

personer i åldern 18-19 år som är registrerade vid

arbetsförmedlingarna runtom i landet. Av de

ungdomar som deltog i programmet under 1998

fick 39 procent ett arbete efteråt, vilket innebär

en ökning med fem procentenheter från året

innan.

Sedan den 1 januari 1998 har kommunerna

enligt den så kallade kommunala utvecklings-

garantin en möjlighet att erbjuda en aktiverande

åtgärd på heltid för långtidsarbetslösa ungdomar i

åldrarna 20-24 år genom att teckna avtal med

staten. För att undvika att ungdomar blir

långtidsarbetslösa, skall den arbetslöse inom 100

dagar från registrering som arbetslös ha erbjudits

en utvecklande aktivitet. Denna regel har haft

mycket positiva effekter, och utvecklingsgarantin

för 20-24-åringar omfattade under 1998 i

genomsnitt 2 800 ungdomar, men deltagandet

accelererade under året och uppgick i slutet av

1998 till drygt 6 000 personer. Cirka 30 procent

av de som fullföljt utvecklingsgarantin fick arbete

efteråt.

Vid slutet av december 1998 rapporterade fem

länsarbetsnämnder att de inte hade några

långtidsarbetslösa ungdomar registrerade, och

ytterligare 10 länsarbetsnämnder hade färre än 20

långtidsarbetslösa ungdomar som stod utan

beslut eller erbjudande om åtgärd. Vid denna

tidpunkt fanns det totalt i landet endast 538

registrerade långtidsarbetslösa ungdomar i åldern

20-24 år som stod utan beslut eller erbjudande

om åtgärd. Enligt SCB:s

arbetskraftsundersökningar uppgick emellertid

antalet 20-24 åringar som hade varit arbetslösa i

mer än 13 veckor (drygt 90 dagar) till ca 11 000 i

februari 1999, vilket är en halvering jämfört med

samma månad förra året.

3 Sysselsättningssamarbetet inom

EU

3.1 Bakgrund

Ett inslag i regeringens sysselsättningspolitik är

att ha en aktiv och pådrivande roll i det euro-

peiska samarbetet för ökad tillväxt och

sysselsättning. Ett starkt europeiskt samarbete

kan stödja de nationella ansträngningarna i

kampen mot arbetslösheten.

Tillämpningen av den nya avdelningen om

sysselsättning i Amsterdamfördraget har medfört

att sysselsättningsfrågan fått en kraftigt

framskjuten position i EU:s arbete.

Samordningen av sysselsättningspolitiken skall

ske på grundval av gemensamma riktlinjer för

sysselsättningen och bygger på erfarenheterna

från den multilaterala övervakningen av den

ekonomiska politiken. Liksom tidigare ligger

huvudansvaret för sysselsättnings- och

arbetsmarknadspolitiken på de enskilda

medlemsstaterna.

Vid toppmötet i Wien i december 1998 antogs

slutsatser om riktlinjer för sysselsättning och i

februari 1999 antogs sysselsättningsriktlinjerna

av rådet.

3.2 Riktlinjerna för sysselsättning

I likhet med föregående års

sysselsättningsriktlinjer delas

rekommendationerna in i fyra huvudområden:

att förbättra anställbarheten, utveckla

företagarandan, uppmuntra företagens och de

anställdas anpassningsförmåga samt stärka

jämställdhetspolitiken. Inom varje område finns

ett antal riktlinjer som anger vad länderna bör

göra och i vissa fall finns konkreta mål som

länderna skall sträva efter att uppnå.

I förhållande till riktlinjerna för 1998 stärks

rekommendationerna vad gäller skatte- och

bidragssystem, tillgång till livslångt lärande,

diskriminering av svaga grupper, undanröjande av

hinder för sysselsättning i tjänstesektorn samt

åtgärder för ökad jämställdhet. Regeringen

konstaterar att Sveriges sysselsättningspolitik

ligger väl i linje med riktlinjernas

rekommendationer och välkomnar särskilt

riktlinjernas inriktning på att arbetskraftens

anställbarhet måste främjas genom aktiva

åtgärder, med betoning på utbildning och

kompetensutveckling och att detta prioriteras

framför passivt kontantstöd. Vidare delar

regeringen till fullo synsättet att skatte- och

bidragssystem bör utformas på ett sätt som gör

det lönsamt att arbeta. Sverige uppfyller i de

flesta fall de mål och intentioner som riktlinjerna

ger uttryck för. I flera fall är regeringens

ambition mer långtgående än vad riktlinjerna

anger.

3.3 Fortsatt arbete

Riktlinjerna för 1999 ligger till grund för

utarbetandet av uppdaterade nationella

handlingsplaner i medlemsstaterna.

Handlingsplanerna kommer under 1999 att

granskas i ministerrådet och av kommissionen

för att sedan bli underlag till den gemensamma

rapporten om sysselsättning och nya riktlinjer för

år 2000. Ett viktigt inslag i EU:s

sysselsättningssamarbete är utbytet av goda

exempel. Formerna för detta arbete kommer att

stärkas under 1999. Regeringen avser att arbeta

för att riktlinjerna för sysselsättningspolitiken

och dess övervakning ges samma vikt som

motsvarande instrument på det ekonomiska

området.

4 Regeringens förslag i 1999 års

ekonomiska vårproposition

Läget på arbetsmarknaden har förbättrats. Sedan

våren 1997 har den öppna arbetslösheten minskat

med nästan 3 procentenheter och

sysselsättningen ökat med cirka 120 000

personer. Det ökade förtroendet för den

ekonomiska politiken, med stärkta offentliga

finanser, låga räntor och låga

inflationsförväntningar, skapar goda betingelser

för en fortsatt ökning av sysselsättningen.

Regeringen föreslår i den ekonomiska

vårpropositionen en rad insatser för att göra

sysselsättnings-ökningen uthållig.

4.1 Effektivare arbetsmarknad

Arbetsmarknadens funktionssätt måste

förbättras. En mer effektiv arbetsmarknad är

viktig för att den nuvarande, positiva

utvecklingen på arbetsmarknaden skall leda till

varaktigt högre sysselsättning och minskad

arbetslöshet. En effektiv matchning mellan

arbetssökande och lediga platser bidrar till att

sysselsättningen kan öka utan att

inflationsdrivande flaskhalsar uppstår.

Arbetet med att väsentligt reducera det

arbetsmarknadspolitiska regelverket skall

fortsätta. Regelverket skall bygga på att arbets-

och kompetenslinjen gäller,

konkurrensneutraliteten säkerställs samt att

undanträngnings- och inlåsningseffekter

motverkas.

En utredning tillsätts med uppgift att se över

arbetsmarknadsutbildningens organisation och

effektivitet. Avgränsningen gentemot den

reguljära utbildningen är en viktig fråga.

För att säkerställa att de regionala

kompetensråden skyndsamt kan börja fungera

väl i rådande uppgång på arbetsmarknaden

förtydligas deras roll och uppgifter.

Regeringen föreslår att en ettårig

försöksverksamhet med bristyrkesutbildning för

anställda införs inom ramen för

arbetsmarknadsutbildningen. Vidare avser

regeringen förhandla med SwIT-yrkesutbildning

om att utöka antalet elevplatser i det nationella

programmet för IT-utbildning.

Regeringen föreslår också förändringar i de

rörlighetsstimulerande bidragen för att öka den

yrkesmässiga och geografiska rörligheten.

En arbetsgrupp har tillsatts inom Närings-

departementet med uppgift att se över

arbetslöshetsförsäkringen för att säkerställa en

enhetlig och rättssäker tillämpning. Syftet med

översynen är att säkerställa

arbetslöshetsförsäkringens roll som en

omställningsförsäkring och samtidigt stärka

rättssäkerheten för den arbetslöse.

 En av arbetsmarknadspolitikens viktigaste

uppgifter är att förhindra långa tider utan

reguljärt arbete. För att underlätta för utsatta

grupper att få in en fot på arbetsmarknaden

föreslår regeringen att en skattekreditering införs

för personer som varit öppet arbetslösa eller i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder i minst tre år.

Skattekrediteringen uppgår de första sex

månaderna till 75 procent av lönekostnaden,

dock högst 11 550 kronor per månad. Under

ytter-ligare 18 månader uppgår krediteringen till

25 procent av lönekostnaden, eller högst 3 850

kronor per månad.

Dessutom föreslår regeringen att

arbetsförmedlingen tillförs 700 miljoner kronor

för tillfälliga personalförstärkningar. Av dessa

skall 100 miljoner kronor användas för att särskilt

stärka invandrares ställning på arbetsmarknaden.

De extra personalresurser som tillförs

Arbetsmarknadsverket möjliggör för

arbetsförmedlingarna att i samarbete med

kommunerna förbättra tillgången på

praktikplatser i samband med svenska för

invandrare-utbildning. Regeringen avser också

föreslå att ett system för validering av utländsk

yrkeskompetens införs. Pilotprojekt genomförs

under hösten i Arbetsmarknadsverkets regi.

Vidare föreslår regeringen att en

försöksverksamhet utformas med inriktning på

att pröva nya metoder och aktörer för att finna

effektiva former för att förmedla arbeten till

arbetslösa invandrare.

Regeringen föreslår också att utrymmet för

anställda med lönebidrag utökas för att flera

arbetshandikappade därigenom skall kunna

erbjudas en anställning med lönebidrag.

De av regeringen tillsatta samsynsmännen

rapporterade i mars i år att det finns betydande

motsättningar mellan parterna på

arbetsmarknaden i synen på spelreglerna kring

lönebildningen, men att det också finns en bred

samsyn om vissa principer för lönebildningen

och om ett antal andra frågor. Mot denna

bakgrund avser regeringen att under hösten 1999

lägga förslag om regelverket för lönebildningen.

4.2 En offensiv konkurrenspolitik

För att åstadkomma en uthållig

sysselsättningstillväxt krävs även att

produktmarknaderna fungerar väl.

Hinder för konkurrens i gränslandet mellan

offentlig och privat verksamhet skall undanröjas.

Statskontoret ges i uppdrag att se över hur de

statliga myndigheterna agerar på

konkurrensutsatta marknader. Under våren

kommer förnyade diskussioner mellan

Regeringskansliet och Kommun- och

Landstingsförbunden om konkurrens att äga

rum.

4.3 Effektivare system för utbildning och

kompetensutveckling

Tillgången på de kategorier arbetskraft för vilken

efterfrågan stiger måste vara god så att risken för

en snabb löneglidning motverkas. Detta ställer

krav på effektivitet och anpassningsförmåga

inom det reguljära utbildningsväsendet.

Regeringen föreslår i den ekonomiska

vårpropositionen att utbyggnaden av högskolan

fortsätter, och att 10 000 nya permanenta

utbildningsplatser inrättas fr.o.m. 1 juli 2001 och

ytterligare 10 000 nya platser fr.o.m. 1 juli 2002.

Ett reformerat studiestödssystem införs med

början under 2001.

Vidare föreslår regeringen att resurserna för

grundforskning ökas.

Inom Kunskapslyftet avser regeringen vidta

åtgärder för att öka andelen korttidsutbildade

män samt öka möjligheterna till att kombinera

yrkes- och kärnämnen.

Regeringen avser att föreslå att en satsning på

kompetensutveckling för anställda genomförs

åren 2000-2002. Utgångspunkten för satsningen

skall vara det förslag som arbetsgruppen för

kompetensutveckling i arbetslivet lämnade i

höstas. Finansieringen och genomförandet avses

ske inom ramen för Europeiska socialfondens

nya mål 3. Hälften av satsningen bör utgöras av

medel från socialfonden och hälften av statlig

medfinansiering. Denna statliga stimulans

förutsätter en finansiering från arbetsgivarna

inom ramen för en trepartssamverkan.

4.4 Strategi för företagsutveckling

Näringspolitiken skall inriktas på att

vidmakthålla goda förutsättningar för tillväxt och

företagande i alla delar av landet. I den

ekonomiska vårpropositionen föreslår regeringen

att en utredning tillsätts med syfte att göra en

samlad översyn över statliga insatser på

riskkapitalområdet. Reglerna för

värdepappersfonder på nationell nivå ses över. De

eventuella hinder som finns för regionalt

baserade fonder bör tas bort.

Möjligheterna att införa en

patentintrångsförsäkring undersöks närmare.

Informationen kring nyföretagande förbättras.

För att säkerställa och utveckla tillgången på

kunskap och kompetens vidareutvecklas program

för teknik- och kunskapsöverföring från bl. a.

högskolorna till små och medelstora företag.

Syftet är att göra kunskapsproducenter i en

region tillgängliga för små och medelstora

företag. Regeringen föreslår också att miljö- och

byggforskning tillförs ytterligare resurser.

5 Tillväxt, sysselsättning och

arbetslöshet fram till år 2002

5.1 Den ekonomiska utvecklingen

Förutsättningarna för en fortsatt hög tillväxt i

Sverige är gynnsamma. Den avmattning i den

västeuropeiska konjunkturen som inleddes i

slutet av 1998 bidrar emellertid till att

tillväxtutsikterna för innevarande år dämpas till

följd av minskad export till de viktigaste

marknaderna i Tyskland, Storbritannien, Norge

och Danmark. Denna utveckling balanseras dock

av en fortsatt stark utveckling för den inhemska

delarna av svensk ekonomi.

Tillväxten 1999 och 2000 drivs framför allt av

den inhemska efterfrågan. Hushållens

ekonomiska förutsättningar är överlag mycket

gynnsamma till följd av det förbättrade

arbetsmarknadsläget, höga reallöneökningar och

god förmögenhets-utveckling. Detta bidrar till en

ökning av den privata konsumtionen.

Industriinvesteringarna förväntas däremot bli

lägre under 1999 jämfört med 1998 i spåren av

den internationella avmattningen.

Tabell 5.1 Nyckeltal 1998 - 2002

1998

1999

2000

2001

2002

Antal sysselsatta

1,5

1,4

0,6

0,9

0,8

Sysselsättningsgrad

74,6

75,3

75,6

76,1

76,5

Öppen arbetslöshet

6,5

5,8

5,4

5,1

5,0

Arb.pol. åtgärder

3,9

3,6

3,6

3,5

3,5

Kontantlön per timme

3,6

3,0

3,2

3,0

3,0

KPI, årsgenomsnitt

0,4

0,2

0,8

1,7

2,0

Off. finansiellt sparande

2,2

1,8

2,1

2,0

2,0

BNP, producentpris

2,8

2,2

2,6

2,4

2,3

Anm. Sysselsättningsrad mäts som andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen i

 åldrarna 20-

64 år. Den öppna arbetslösheten och personer i åtgärder redovisas i procent av

arbetskraften.

Off. finansiellt sparande är uttryckt som andel av BNP. Off. finansiellt.

sparande för 2001 och

2002 redovisas efter beräkningsteknisk överföring. Årlig procentuell förändring

 redovisas för

antal sysselsatta, löner, KPI och BNP.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Under nästa år förväntas den internationella

konjunkturen återhämta sig vilket gör att varu-

exporten kan stiga något snabbare igen.

Sammantaget växer den svenska produktionen av

varor och tjänster med 2,2 procent i år och 2,6

procent nästa år. Det bör dock påpekas att

prognosen är behäftad med stor osäkerhet

framför allt när det gäller den internationella

utvecklingen. Med den sysselsättningsintensiva

hemmamarknaden som tillväxtmotor gynnas

sysselsättningen och den öppna arbetslösheten

kan fortsätta minska. Osäkerheten om

lönebildningen och effekterna av regeringens

utbildningssatsningar påverkar bedömningarna

av tillväxten under 2001 och 2002. Tillväxten för

dessa båda år väntas dock ligga över den

långsiktiga tillväxttrenden.

De offentliga finanserna fortsätter att

utvecklas väl i linje med de av riksdagen beslutade

budgetpolitiska målen. Den goda utvecklingen av

de offentliga finanserna beror främst på att

utgifterna som andel av BNP sjunker medan

skattekvoten är i stort sett oförändrad.

Inflationstrycket i den svenska ekonomin är

fortsatt mycket lågt. Inflationen (mätt som

årsgenomsnitt) väntas först i slutet av

prognosperioden uppgå till inflationsmålet på 2

procent. Dessa inflationsutsikter främjar låga

räntor, vilket borgar för ett fortsatt gott

investeringsklimat.

5.2 Arbetsmarknaden

Utvecklingen på arbetsmarknaden under 1998

var mycket stark. Den öppna arbetslösheten

sjönk som andel av arbetskraften från 8,0 procent

1997 till 6,5 procent 1998. En starkt bidragande

orsak till denna nedgång var den kraftiga

sysselsättningsökningen. Under förra året ökade

sysselsättningen med 1,5 procent. En stor del av

sysselsättningsökningen tillkom i den privata

tjänstesektorn.

Sysselsättningen har fortsatt att öka i snabb

takt under inledningen av 1999. Den konjunktur-

avmattning som förutses för innevarande år

bidrar emellertid till att dämpa

sysselsättningstillväxten för året som helhet. I

takt med en förbättrad internationell konjunktur

under nästa år väntas sysselsättningen öka i något

snabbare takt. Sysselsättningsökningen för år

2000 hålls tillbaka av att reallöneökningarna för

åren 1998 och 1999 väntas bli högre än vad som

tidigare antagits.

Sysselsättningsuppgången under innevarande

och nästa år väntas framför allt ske i privat

tjänstesektor och i kommunerna. Även inom

byggnadsverksamhet sker en kraftig ökning av

sysselsättningen men byggnadssysselsättningen

svarar dock bara för knappt 6 procent av den

totala sysselsättningen. Industrisysselsättningen

förväntas däremot sjunka något under perioden.

Under åren 2001 och 2002 väntas

sysselsättningen öka med cirka 1 procent per år.

Den goda sysselsättningsutvecklingen gör att den

öppna arbetslösheten förväntas fortsätta att

minska för att 2002 uppgå till 5,0 procent av

arbetskraften. Detta förutsätter dock utöver en

fortsatt god tillväxt att lönebildningen fungerar

väl och att regeringens utbildningssatsningar

riktas till grupper som annars skulle riskera att bli

varaktigt arbetslösa. Sysselsättningen mätt som

andelen reguljärt sysselsatta i åldrarna 20 - 64 år

väntas öka från 74,6 procent 1998 till 76,5

procent 2002.

 För en detaljerad beskrivning av sysselsättningsmålet, se Bilaga 4 till

Budgetpropositionen för 1999, Prop. 1998/99:1.

 Regeringen kommer att ge Statistiska centralbyrån i uppdrag att ta fram

den statistik som krävs för uppföljning av regeringens sysselsättningsmål.

Därigenom kommer utvecklingen av såväl sysselsättningsgraden som

antalet personer i behov av sociala ersättningar att kunna följas.

 Den icke säsongsrensade öppna arbetslösheten uppgick till 5,6 procent i

februari, 4,9 procent för kvinnor och 6,3 procent för män.

 För en mer detaljerad genomgång av de åtgärder som vidtagits hänvisas

till uppföljningen av arbetslöshetsmålet i budgetpropositionen för 1998

samt i 1998 års ekonomiska vårproposition.

 Byggbranschen - Bakgrund och förslag till åtgärder ,

Inrikesdepartementet, 1998.

 Det kan noteras att det finns en viss skillnad mellan

arbetskraftsundersökningens statistik och den kortperiodiska

myndighetsbaserade statistik över sysselsättningen som presenteras i

Nationalräkenskaperna och den statistik som Kommun- och

Landstingsförbunden presenterar. Enligt Nationalräkenskaperna var

sysselsättningsökningen något mindre.

 På årsbasis ökade sysselsättningen i kommunala myndigheter emellertid

med 19 000 personer från 1997 till 1998. I statliga myndigheter minskade

sysselsättningen i på årsbasis med 1 000 personer mellan 1997 och 1998.

 Enligt Svenska Kommunförbundets rapport Personal och kompetens i

förändring kommer 625 000 nya medarbetare att behöva rekryteras fram

till år 2010. Behoven är särskilt stora inom äldreomsorgen och skolan.

 Arbetsmarknadsinstitut (AMI) inkluderas inte i de konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.

 Nytt program från och med 1998-01-01. Programmet ersätter

rekryteringsstöd, beredskapsarbete och utbildningsvikariat. Uppgifterna

avser det nya programmet samt återstående deltagare i de tidigare

programmen.

 Nytt program från och med 1999-01-01. Ersätter de tidigare

programmen arbetslivsutveckling och arbetsplatsintroduktion.

 Definitionen av långtidsinskrivna har ändrats från och med 1999.

Jämfört med 1998 har tillkommit villkoret att arbete/avaktualisering måste

vara minst 30 dagar för att bryta långtidsinskrivning. Likaså bryter arbete

med anställningsstöd ej långtidsinskrivning.

 Se till exempel Lena Schröders och Roger Wilhelmssons artikel:

 Sverigespecifikt humankapital och ungdomars etablering på

arbetsmarknaden, Ekonomisk Debatt 1998, nr. 8.

 Enligt AMS:s statistik minskade antalet långtidsarbetslösa ungdomar i

åldrarna 18-24 år från 10 200 till 3 900 under samma period.

PROP. 1998/99:100 BILAGA 2

2

3

PROP. 1998/99:100 BILAGA 2