Regeringens proposition

1999/2000:92

Ändring i livsmedelslagen

Prop.

1999/2000:92

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 16 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margareta[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Jordbruksdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ändring i 29 § livsmedelslagen (1971:511). I

paragrafen finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om egentillsyn.

Ändringen innebär att bemyndigandet vidgas till att omfatta föreskrifter

om skyldighet också för den som inte är att anse som näringsidkare att

bedriva egentillsyn vid hantering av livsmedel.

Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 juni 2000.

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om

ändring i livsmedelslagen (1971:511).

2 Lag om ändring i livsmedelslagen (1971:511)

Härigenom föreskrivs att 29 § livsmedelslagen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

29 §

Regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer får före-

skriva att näringsidkare inom

livsmedelshanteringen skall utöva

en efter verksamhetens art lämpad

särskild tillsyn av hanteringen.

Regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer får före-

skriva att den som hanterar

livsmedel skall utöva en efter

verksamhetens art lämpad särskild

tillsyn av hanteringen.

Denna lag träder i kraft den 1 juni 2000.

3 Ärendet och dess beredning

I 29 § livsmedelslagen (1971:511) finns ett bemyndigande för regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter

om s.k. egentillsyn. Bemyndigandet inrymmer en möjlighet för rege-

ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om

skyldighet för näringsidkare inom livsmedelshanteringen att utöva en

efter verksamhetens art lämpad särskild tillsyn av hanteringen. Med stöd

av den bestämmelsen har regeringen genom 53 § livsmedelsförordningen

(1971:807) bemyndigat Statens livsmedelsverk att meddela sådana före-

skrifter.

 I en dom den 13 november 1995 (målnr 2331-1994) har Regerings-

rätten prövat räckvidden av bemyndigandet i 53 § livsmedelsförord-

ningen. Domstolen fann att klaganden, en samfällighetsförening som inte

bedrev någon annan verksamhet än att tillgodose medlemmarnas behov

av vatten, inte kunde anses utgöra näringsidkare i den mening som avses

i 53 § livsmedelsförordningen. Regeringsrätten upphävde därför den

kommunala nämndens beslut om att egentillsyn skulle utföras vid

samfällighetsföreningen på den grunden att författningsmässigt stöd

saknas för att meddela beslutet.

Sedan Regeringsrättens dom meddelats har flera länsstyrelser och

kammarrätter meddelat beslut och domar med samma innebörd. Detta har

medfört problem för kommunerna som i flera fall tvingats upphäva

meddelade beslut om skyldighet att utöva egentillsyn vid en enskild

vattentäkt. I sin tur har detta inneburit att vatten till många vatten-

abonnenter i områden med s.k. förordnandeanläggningar ställts utanför

det offentliga kontrollsystemet. Livsmedelsverket har gjort regeringen

uppmärksam på att en ändring av livsmedelslagen är nödvändig.

Bemyndigandet i 29 § livsmedelslagen bör enligt Livsmedelsverket

vidgas så att regeringen, eller efter regeringens bemyndigande verket, får

möjlighet att föreskriva skyldighet för den som hanterar livsmedel att

bedriva egentillsyn, även om vederbörande inte kan anses vara närings-

idkare i inskränkt mening.

Mot bakgrund av Regeringsrättens dom och Livsmedelsverkets fram-

ställan om ändring av bestämmelsen har det inom Jordbruks-

departementet skrivits en promemoria med förslag till ändring i

livsmedelslagen. Promemorian har remitterats till Livsmedelsverket,

Svenska Kommunförbundet och Svenska Vatten- och Avloppsverks-

föreningen. Remissyttrandena finns tillgängliga i Jordbruksdeparte-

mentet, dnr Jo98/2675.

4 Förslag till ändring av 29 § livsmedelslagen

Regeringens förslag: Bemyndigandet i 29 § livsmedelslagen vidgas

så att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

möjlighet att meddela föreskrifter om skyldighet också för den som

inte är att anse som näringsidkare att bedriva egentillsyn.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks.

Skälen för regeringens förslag: Livsmedelslagen (1971:511) trädde i

kraft den 1 januari 1972. Syftet med lagen är att skydda konsumenterna

mot skadliga eller på annat sätt från hälsosynpunkt otjänliga livsmedel.

Vidare skall oredlighet i handeln med livsmedel motverkas. Kraven på

redlighet innebär att livsmedlen skall motsvara både de krav på samman-

sättning och märkning som lagen föreskriver och de utfästelser i övrigt

som lämnas i fråga om livsmedel.

 Livsmedelslagen är en ramlag och innehåller grundläggande bestäm-

melser om livsmedels beskaffenhet och om hantering, märkning och

saluhållande av livsmedel. Mer detaljerade föreskrifter om livsmedel och

om kontrollen av livsmedel meddelas av regeringen i

livsmedelsförordningen (1971:807) och av Livsmedelsverket i särskilda

kungörelser.

Enligt livsmedelslagen är Livsmedelsverket central tillsynsmyndighet

och länsstyrelsen utövar den närmare tillsynen inom länet, främst genom

att följa och stödja kommunernas verksamhet. Den eller de kommunala

nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet i

regel Miljö- och hälsoskyddsnämnden utövar tillsynen inom kom-

munen, såvida regeringen inte har föreskrivit att tillsyn skall utövas

direkt av Livsmedelsverket. Livsmedelstillsynen omfattar fastställande

av egenkontrollprogram, inspektioner, provtagningar och uppföljning av

åtgärder.

Sedan år 1990 är i princip alla livsmedelshanterande företag skyldiga

att själva kontrollera att den egna verksamheten uppfyller livsmedels-

lagstiftningens krav på hygien och redlighet i handeln. Denna s.k.

egentillsyn utgör en viktig del i den offentliga livsmedelskontrollen.

Egentillsynen genomförs enligt ett kontrollprogram som utformas med

hänsyn till varje enskilt företags behov. Med vissa undantag är företagen

själva skyldiga att på eget initiativ och på egen bekostnad utarbeta

förslag till egenkontrollprogram. Kontrollprogrammet fastställs av

tillsynsmyndigheten. Tillsynsmyndigheten följer också upp och

utvärderar företagens tillsyn enligt kontrollprogrammet.

Tillsynen över konsumtionsvattnet flyttades år 1983 över från

Socialstyrelsen till Livsmedelsverket. Till följd härav fördes också

bestämmelserna om kontrollen av konsumtionsvattnet, som dittills hade

funnits i hälsoskyddslagstiftningen, över till livsmedelslagstiftningen. I

motiven till ändringen (prop. 1981/82:219) konstaterade departements-

chefen att vattenkontrollen enligt hälsovårdsstadgan förutsatte att

anläggningsinnehavaren medverkade vid vattenkontrollen. Livsmedels-

lagens tillsynsregler gjorde det enligt departementschefen möjligt att

föreskriva både egentillsyn och kontroll helt genom tillsynsmyndighetens

försorg.

Livsmedelsverket utfärdade år 1983 en kungörelse om hantering och

kontroll av dricksvatten (SLVFS 1983:12). I denna kungörelse, som

utfärdades med stöd av bl.a. bemyndigandet i 53 § livsmedels-

förordningen, fanns regler om egentillsyn av större enskilda anlägg-

ningar. Denna kungörelse har numera ersatts av Livsmedelsverkets

kungörelse med föreskrifter och allmänna råd om dricksvatten (SLVFS

1989:30, omtryck SLVFS 1993:35). Enligt 16 § i den kungörelsen skall

egentillsyn utföras vid allmän anläggning enligt ett särskilt program som

fastställs av den kommunala nämnden. I 17 § sägs att den kommunala

nämnden får förordna att egentillsyn skall utföras även vid annan än

allmän anläggning, om anläggningen förser många konsumenter med

dricksvatten eller om vattnet från anläggningen används vid hantering av

livsmedel eller om det annars finns skäl från allmän synpunkt att ställa

anläggningen under särskild tillsyn. Till de anläggningar som enligt den

bestämmelsen kan bli skyldiga att utföra egentillsyn nämns i de allmänna

råden till paragrafen bl.a. samfälligheter som enligt 4 § lagen

(1973:1150) om förvaltning av samfälligheter förvaltas av en särskilt

bildad förening.

De nuvarande dricksvattenföreskrifterna kommer att ersättas av nya

sådana, baserade på ett EG-direktiv från år 1998 (98/83/EG). Huvud-

principen i direktivet är att all dricksvattenförsörjning skall omfattas av

reglerna men ger medlemsstaterna en möjlighet att under vissa

omständigheter undanta dricksvatten från en enskild vattentäkt som

tillhandahåller mindre än 10 m3 per dag i genomsnitt eller försörjer

mindre än 50 personer. Livsmedelsverket påpekar i sitt remissyttrande att

även om denna möjlighet till undantag utnyttjas till fullo, kommer många

större samfällighetsföreningar att omfattas av de nya föreskrifterna.

Regeringens bedömning är att det även fortsättningsvis kommer att

finnas ett behov av att föreskriva om egentillsyn också för andra än

företagare som är att betrakta som näringsidkare.

Med hänsyn härtill bör bemyndigandet i 29 § livsmedelslagen vidgas

till att gälla föreskrifter för alla som hanterar livsmedel. Någon särskild

avgränsning av bemyndigandet, utöver den som följer av att lagen enligt

huvudregeln inte gäller livsmedelshantering i enskilda hushåll, kan inte

anses nödvändig.

5 Kostnader

Den ändring som föreslås i livsmedelslagen är närmast att betrakta som

ett tillrättaläggande. Ändringen innebär därför inte några nya

förpliktelser eller åtaganden.

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:92 Ändring i livsmedelslagen

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i 29 §

livsmedelslagen

Prop. 1999/2000:92

4

1