Regeringens skrivelse

1998/99:96

Lägesrapport angående de regionala tillväxtavtalen

Skr.

1998/99:96

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 8 april 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Näringsdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

Skrivelsen beskriver det arbete med regionala tillväxtavtal som riksdagen

beslutade om i maj 1998 till följd av propositionen (prop. 1997/98:62)

Regional tillväxt för arbete och välfärd (bet. 1997/98:AU11, rskr.

1997/98:204). Arbete pågår i hela landet med att ta fram regionala till-

växtavtal som skall gälla under en treårsperiod med start den 1 januari

2000. Skrivelsen ger vidare en översikt över vissa regeländringar av be-

tydelse för tillväxtavtalen som föreslås i 1999 års ekonomiska vårpropo-

sition, har beslutats tidigare eller för närvarande utreds eller bereds.

Innehållsförteckning

1 Bakgrund 3

1.1 Regional näringspolitik 3

1.2 Regionala tillväxtavtal 4

1.3 Erbjudandet om att utarbeta regionala tillväxtavtal 5

1.4 Det regionala tillväxtkapitalet 7

1.5 Organisation och stödfunktioner för arbetet med

tillväxtavtal 9

2 Lägesrapport 11

2.1 Organiseringen av regionala partnerskap 11

2.2 Den geografiska avgränsningen 12

2.3 Arbetet med program och finansiering 13

3 Regeländringsförslag 14

3.1 Regeländringar i arbetet med regionala tillväxtavtal 14

3.2 Regelförslagens karaktär 15

3.3 Regelförslagens anknytning till ordinarie författnings-

arbete 16

3.4 Åtgärder på regelområdet 17

4 Iakttagelser i arbetet med tillväxtavtalen 23

4.1 Allmänna intryck och slutsatser hittills 23

4.2 Begrepp i arbetet med regionala tillväxtavtal 25

4.3 Arbetsprocessen och representationen 26

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 8 april 1999 28

1 Bakgrund

1.1 Regional näringspolitik

Regeringen har satt tydliga mål för den ekonomiska tillväxten och syssel-

sättningen. Det är i första hand i näringslivet, i de små och medelstora

företagen, som tillväxten förväntas ske. Politikens och den offentliga

sektorns uppgift är att skapa så bra förutsättningar som möjligt för att

företag skall kunna etableras och växa. På det nationella och även det

internationella planet sätts en rad villkor som är avgörande för företagens

möjlighet att utvecklas. Skatternas storlek, inflation och räntenivåer,

växelkurser, lönebildning, spelreglernas utformning och stabilitet är

exempel på några makrovillkor som är fundamentala för företagandet

och näringslivets utveckling. Ett väl utvecklat socialt välfärdssystem är

också en avgörande förutsättning för ökad tillväxt.

Samtidigt finns det ett flertal aspekter som är regionalt och i många

fall lokalt betingade. Exempel på sådana är attityder till företagande och

företagare, livsmiljö och regional attraktivitet, tillgång till riskkapital,

kunskap, utbildning, information och rådgivning, tillgång till kompetent

och välutbildad arbetskraft, tillgång till social service, till infrastruktur i

form av vägar, järnvägar och flygplatser och till modern informations-

teknik. En väsentlig framgångsfaktor som framhålls i såväl nationella

som internationella studier är en regions förmåga att behålla och utveckla

den kunskap som produceras i regionen. Forskning inom detta område

antyder att regioner med hög grad av tillit och nära samspel mellan

näringsliv, löntagare och offentliga företrädare oftare är mer framgångs-

rika än de regioner där detta saknas.

Det finns ett stort antal myndigheter och organisationer som har till

uppgift att hjälpa företag, individer och regioner att utvecklas och att öka

sin kapacitet att producera varor och tjänster för såväl lokala som natio-

nella och internationella marknader. Länsstyrelser, länsarbetsnämnder,

arbetsförmedlingar, ALMI Företagspartner AB, Lokala Kooperativa Ut-

vecklingscentra (LKU), kommuner, landsting, universitet och högskolor

är exempel på organ som verkar för att forma förutsättningar för liv, ar-

bete och företagande i sina respektive regioner. Antalet myndigheter och

andra aktörer som arbetar med olika former av näringslivsfrämjande har

efter hand ökat. Deras verksamheter styrs av olika mål och regelverk.

I propositionen Regional tillväxt för arbete och välfärd (prop.

1997/98:62) introducerade regeringen en ny regional näringspolitik.

Målet är att utifrån de regionala förutsättningarna stimulera en hållbar

ekonomisk tillväxt som kan bidra till fler och växande företag och

därmed ökad sysselsättning för både kvinnor och män.

Den nya näringspolitiken bygger på en effektivare samordning mellan

politikområden och sektorer som syftar till att främja tillväxt och syssel-

sättning. Det regionala inflytandet över tillgängliga resurser skall öka,

liksom möjligheterna att använda resurserna mer flexibelt än hittills.

Sektorsintressen måste då stå tillbaka till förmån för större helhetssyn

och samordning. De resurser som aktörer på olika nivåer förfogar över

kan ge avsevärt större effekt om aktörerna samverkar och koncentrerar

sina insatser till ett fåtal, högt prioriterade områden.

Regeringen har inom ramen för den regionala näringspolitiken före-

slagit att regionala tillväxtavtal skall tas fram. Avtalen är ett instrument

för bättre samverkan mellan de olika organ som arbetar med tillväxt- och

sysselsättningsfrämjande åtgärder på lokal, regional och central nivå.

Avtalen skall utarbetas i breda partnerskap. Det finns goda skäl att upp-

muntra samarbete i partnerskap och nätverk. Såväl svenska som interna-

tionella studier visar att en närmare samverkan mellan företagare, an-

ställda och offentliga företrädare har positiva effekter på den regionala

utvecklingen.

Program och åtgärder skall grundas på kvinnors och mäns lika möjlig-

heter. I avtalen skall framgå hur programmet påverkar omställningen till

ekologisk hållbarhet, skyddet av miljön, en effektiv användning av

jordens resurser samt hur det integreras med tillväxt och ökad syssel-

sättning, oavsett vilka samhällssektorer som avtalen berör.

Med de regionala tillväxtavtalen införs ett nytt sätt att bedriva tillväxt-

och sysselsättningsfrämjande politik i Sverige. Regionerna inleder ett

aktivt, strukturerat och framtidsorienterat samtal om hur berörda parter

gemensamt skall koncentrera krafterna och resurser på att tillvarata de

bästa och mest angelägna tillväxtmöjligheterna och -områdena. Kommu-

nikationen utgår från den lokala och regionala nivån och kräver stor ly-

hördhet från samtliga inblandade parter. Arbetet med avtalen innebär att

parterna tillsammans utvecklar en process som skall leda till effektivare

användning av statliga och andra offentliga resurser och därmed ökad

träffsäkerhet i de åtgärder som genomförs för att främja tillväxt och sys-

selsättning.

- Riksdagen beslutade den 6 maj 1998 enligt regeringens förslag

(prop. 1997/98:62, bet. 1997/98:AU11, rskr. 1997/98:204).

1.2 Regionala tillväxtavtal

Regionernas grundläggande förutsättningar för utveckling skiljer sig åt

och de har även olika förmåga att dra nytta av förutsättningarna. Det

finns outnyttjade möjligheter att öka den ekonomiska tillväxten och sys-

selsättningen i landets alla delar. I första hand är det de parter som är

verksamma på lokal och regional nivå som kan bedöma regionens ut-

vecklingsmöjligheter och föreslå de lämpligaste strategiska och operativa

insatserna för att tillvarata och stärka dessa.

Regionala tillväxtavtal är ett nytt instrument för samarbete. Genom att

olika aktörer kraftsamlar kring åtgärder som är särskilt viktiga för tillväxt

och sysselsättning kan regionerna få bättre utväxling på insatta resurser

än om var och en agerar enskilt. Några utgångspunkter för arbetet med

tillväxtavtal är särskilt viktiga:

- De nationella målen för olika politikområden ligger fast och ändras

inte av arbetet med tillväxtavtal.

- Tillväxtavtalen är det huvudsakliga instrumentet för att genomföra den

regionala näringspolitiken.

- Det tillkommer inga nya eller utökade ekonomiska resurser till regio-

nerna genom tillväxtavtalen; däremot skall givna resurser utnyttjas

effektivare.

Arbetet med regionala tillväxtavtal startar en ny, omfattande process som

berör hela landet.

Avtalsarbetet innebär för det första att den offentliga sektorns verk-

samhet mer uttalat skall styras av efterfrågan. Regeringen har klart angett

att det lokala och regionala näringslivets behov och prioriteringar skall

bli vägledande för de offentliga organens utbud av näringslivsfrämjande

tjänster.

För det andra innebär arbetet att den statliga sektorns planeringshori-

sont på berörda områden blir treårig, i den första avtalsomgången åren

2000 2002. Avtalen skall leda till att det statliga utvecklingsarbetet blir

mer långsiktigt och strategiskt samt att staten fungerar som en utveck-

lingsaktör. Den nu initierade omställningsprocessen kommer att följas

upp genom utvärderingar såväl före som under och efter avtalsperioden.

För det tredje engagerar arbetet på ett nytt sätt såväl lokala som regio-

nala och centrala parter, både inom den offentliga och den privata sek-

torn. Arbetet är nätverksorienterat och skär igenom traditionella hierar-

kier och organisationsgränser.

Det regionala tillväxtavtalet skall ses som en fördjupad näringslivs-

orienterad del av en regions utvecklingsstrategi och -program. I avtalen

skall framför allt de frågor som berör företagens tillväxt och utvecklings-

förutsättningar behandlas. Med denna fokusering på ekonomisk tillväxt

bör avtalen rimligtvis utelämna flera av de områden som normalt ingår i

regionens samlade utvecklingsstrategi. Regeringens ambition är att de

regionala tillväxtavtalen på sikt skall utgöra en bas för statliga, regionala

tillväxt- och sysselsättningsfrämjande åtgärder.

Tillväxtavtalen skall inte ses som en försöksverksamhet som kan

komma att återkallas eller upphöra. I stället är avsikten att avtalsinstru-

mentet skall utvecklas med hjälp av de erfarenheter och utvärderings-

resultat som kommer fram efter hand. Den första omgången av arbete

med tillväxtavtal innebär att många personer berörs av en omfattande

lärprocess.

1.3 Erbjudandet om att utarbeta regionala tillväxtavtal

I en skrivelse den 6 maj 1998 erbjöd regeringen länsstyrelserna och

självstyrelseorganen i de län som bedriver försöksverksamhet med

ändrad regional ansvarsfördelning mellan stat och kommun, att initiera,

driva och samordna arbetet med att utarbeta regionala tillväxtavtal. Ar-

betet skall genomföras i samverkan inom det s.k. regionala partnerskapet.

Näringslivets medverkan i partnerskapet framhölls som särskilt viktig.

Samtliga län antog erbjudandet.

I en PM rubricerad Regionala tillväxtavtal näringslivet i fokus, som

bifogades skrivelsen, sägs att tillväxtavtalen innebär möjligheter för alla

parter att delta i en lärprocess som berör tillväxtens drivkrafter och

näringslivets roll i tillväxtinriktade utvecklingsprogram. När lokala, re-

gionala och centrala aktörer träffas i breda nätverk sammanförs deras

olika kunskaper och kompetenser på ett sätt som för fram till nya insikter

och slutsatser om regionens problem och möjligheter.

Tillväxtavtalen skall innehålla tre delar, nämligen

- en analysdel där regionens styrkor och svagheter värderas,

- en programdel som bygger på analysen och som anger mål, priorite-

rade insatsområden och åtgärder för varje sådant område samt

- en finansieringsdel som visar hur olika berörda aktörer avser bidra till

genomförandet av insatsområden och åtgärder.

Program, insatsområden och åtgärder bör vara så konkret beskrivna att

det är möjligt för berörda parter att med dessa som utgångspunkt disku-

tera genomförande och finansiering. Parterna bör vara överens om prio-

riteringen och om avsikten att samverka. Det kan vara svårt att nå fram

till det samförstånd och den konkretiseringsnivå i programdelen som för-

utsätts. Programmet kan därför sannolikt inte avse mer än ett fåtal insats-

områden. Avtalet skall träffas mellan de aktörer på lokal, regional och

central nivå som har enats om att finansiera eller på annat sätt bidra till

genomförandet.

Länen har fått möjlighet att föreslå ändringar av regler som de anser

hindrar samverkan mellan parter och en mer flexibel användning av re-

surser. Regelförslagen skall knyta an till de åtgärder och finansierings-

lösningar som tas upp i avtalen.

Den 15 april 1999 skall den första versionen, ett utkast till regionalt

tillväxtavtal, lämnas till regeringen. Utkastet skall innehålla de nämnda

tre delarna. Ett avtal kan avse hela eller en del av länet. Ett avtal kan även

beröra flera län. Finansieringen av olika insatsområden skall ingå, även

om den endast är preliminär.

Avtalsutkasten kommer att granskas av en grupp oberoende utvärde-

rare. Dessa skall se på avtalens kvalitet, grundat på hur avtalen har tagits

fram, hur väl analyser av regionens utvecklingsmöjligheter och valda

prioriteringar i programmen hänger samman samt hur diskussionerna har

förts med tilltänkta samverkansparter och finansiärer av insatsområden

och åtgärder. Utvärderarna kommer att bedöma programmens tillväxt-

potential och fokusering samt hur omställning till ekologisk hållbarhet

och jämställdhetsaspekter har integrerats. Vidare skall de bedöma hur väl

förankrade insatsområdena och den tilltänkta finansieringen är hos de

berörda parterna. Utvärderarnas slutsatser kommer att återföras till länen

som underlag för partnerskapens fortsatta diskussioner och arbete med

avtalen.

Parallellt med utvärderarnas arbete kommer en genomgång av avtalens

ämnesmässiga innehåll att göras. Avsikten med detta moment är att öka

den centrala nivåns kunskaper om vilka områden och insatser de regio-

nala partnerskapen poängterar i tillväxtarbetet och vilka lösningar de

tagit fram. Syftet är också att fördjupa diskussionen med länen om hur

berörda statliga aktörer kan stödja de prioriterade insatsområdena med

såväl finansiering som kompetens. En viktig uppgift i ett nationellt per-

spektiv är att identifiera risker för suboptimeringar och att kunna påvisa

eventuella möjligheter till synergier och samverkan mellan olika län eller

regioner.

I september läggs budgetpropositionen för år 2000. Då blir det synligt

vilka resurser regeringen föreslår att de statliga organen bör ha för år

2000. Propositionen blir därför en viktig utgångspunkt för de regionala

partnerskapen om hur insatsområdena och de ingående åtgärderna skall

finansieras under det första avtalsåret. Förhandlingarna behöver sannolikt

pågå under en stor del av hösten. I mitten av november bör avtalen vara i

huvudsak genomarbetade inför år 2000. Finansieringen av tillväxtavtalen

för de två återstående åren av avtalsperioden kommer då fortfarande i

många avseenden att vara preliminär. Sedan riksdagen har beslutat om

budgetpropositionen fastställer regeringen den statliga finansieringen i

regleringsbrev till de myndigheter som skall delta i att genomföra insat-

ser i avtalen. Regeringen avser dessutom att träffa någon form av över-

enskommelse med de aktörer vars verksamhet till viss del baserar sig på

statliga anslag.

1.4 Det regionala tillväxtkapitalet

I propositionen om regional tillväxt gav regeringen exempel på poli-

tikområden som är viktiga för den regionala utvecklingen och som där-

med berörs av en samordnad regional näringspolitik. Statens samlade

resurser som påverkar förutsättningarna för regional utveckling beräkna-

des till mer än 70 miljarder kronor för år 1998. Där ingår de medel som

till stora delar fördelas som ramar direkt till regionerna, men också re-

surser som avsätts för långsiktiga, nationella åtaganden, t.ex. utbildning

och forskning inom universitet och högskolor, jordbruksstöd samt inves-

teringar inom infrastrukturområdet.

En viktig uppgift i arbetet med tillväxtavtalen är att identifiera det re-

gionala tillväxtkapitalet, dvs. de resurser för tillväxt och sysselsättning

som tillfaller regionerna och som kommer i fråga för att finansiera

genomförandet av tillväxtavtalen. Dit hör de medel som mer direkt på-

verkar näringslivets utveckling, t.ex. anslag inom småföretags- och tek-

nikpolitiken, regionalpolitiken, arbetsmarknads- och miljöpolitiken. Re-

surserna används till olika former av direkt stöd till näringsliv och sys-

selsättning. Den del av arbetsmarknadspolitiken som kan samordnas

inom ramen för de regionala tillväxtavtalen utgörs av kostnader för köp

av utbildning och de kringkostnader som uppstår i samband med utbild-

ningar och andra åtgärdsformer som inte är riktade till arbetslösa. Till

finansieringskällorna räknas även delar av EG:s strukturfonder.

Intressant i samband med tillväxtavtalen är också det indirekta stöd till

näringslivet som olika aktörer ger, t.ex. rådgivning och konsultinsatser i

företag för att stimulera export eller turism.

Medel inom ramen för Kunskapslyftet och den kvalificerade yrkesut-

bildningen, K/Y, kommer inte att kunna disponeras inom ramen för till-

växtavtalen. Medlen kan inte användas för andra ändamål men de kan

ändå betraktas som en resurs i det regionala tillväxtkapitalet och ett

verktyg för tillväxt i ett regionalt perspektiv. Dessa medel är exempel på

resurser som ställs till förfogande på lokal nivå för samverkan kring ut-

bildningsinsatser för att därigenom främja tillväxt och utveckling i ett

regionalt perspektiv.

Infrastrukturinvesteringar i t.ex. vägar och järnvägar kräver ett särskilt

långsiktigt perspektiv på grund av de långa ledtiderna från idé till genom-

förande. Resurser på detta område ingår därför inte i det regionala till-

växtkapitalet. För närvarande pågår inriktningsplanering för åtgärder i

transportinfrastrukturen avseende åren 2002 2011.

Omfattande stöd förmedlas till jordbruksföretag. Jordbruket har stor

betydelse för den regionala tillväxten, men eftersom jordbruksstödet är

starkt EG-reglerat ingår endast en mindre del av dessa medel i det regio-

nala tillväxtkapitalet. Skattepolitiken och arbetsrätten är exempel på

andra områden som, trots att de ofta framhålls som tillväxtpåverkande,

inte kan hanteras inom ramen för tillväxtavtalen.

För budgetåret 1999 beräknas det regionala tillväxtkapitalet till drygt

18 miljarder kronor och för år 2000 till 19 miljarder kronor. Beräkningen

grundar sig på belopp i budgetpropositionen för år 1999 och prognosen

för år 2000. Åtta olika utgiftsområden och ett trettiotal anslag ingår.

Medel som återförs som bidrag från EG:s strukturfonder ingår i beloppet.

Anslagen fördelas och administreras sektorsvis av de organ som är hän-

förliga till respektive utgiftsområde. Anslagen har olika karaktär och man

kan inte dra slutsatsen att alla kan disponeras på samma sätt för till-

växtavtalen. För användningen av vissa anslag, bl.a. på energiområdet

och miljöområdet, gäller förutsättningar som får betydelse för i vilken

utsträckning medlen kan komma i fråga för att samfinansiera åtgärder i

tillväxtavtalen. Figuren visar fördelningen för år 2000 som är det första

året i avtalsperioden.

Om man i stället utgår ifrån de ändamål som anslagna medel används

till, blir det synligt att verksamheterna skär igenom sektorsgränser. In-

delningen kan göras på olika sätt och kan inte bli lika exakt som den

budgetadministrativa indelningen.

Det mest påfallande är att mycket stora resurser används till utbildning

och kompetensutveckling, med insatser från både den utbildningspoli-

tiska och den arbetsmarknadspolitiska sektorn. Det som i figuren kallas

Företagsinsatser omfattar medel till bidrag, lån och riskfinansiering, men

även information, rådgivning, teknisk forskning och utveckling och pro-

duktutveckling. Där ingår däremot inte de regionalpolitiska stöden eller

stöd till t.ex. utveckling och introduktion av ny energiteknik, som natur-

ligtvis också har inslag av information, produktutveckling m.m.

1.5 Organisation och stödfunktioner för arbetet med till-

växtavtal

Regeringen erbjöd länsstyrelserna respektive självstyrelseorganen att

initiera, driva och samordna arbetet med att ta fram regionala tillväxtav-

tal. Länsstyrelsen/självstyrelseorganet är den förmedlande länken mellan

länen och regeringen och ansvarar för att avtalen och annat material

lämnas till regeringen enligt tidsplanen.

Det regionala partnerskapet i länen utgör plattform för arbetet med

tillväxtavtalen. Partnerskapet kan ses som ett nätverk för tvärsektoriella

möten och överläggningar. I partnerskapet förs samtal både om till-

växtavtalets innehåll och om hur processen för att utarbeta avtalet for-

mas. Partnerskapet kan vara olika sammansatt beroende på regionala

skillnader men både kommuner, landsting och näringslivet förväntas

delta, liksom statligt finansierade organ som har regional organisation,

t.ex. länsarbetsnämnden. Högskolor och universitet är nyckelspelare.

Andra parter som kan delta är t.ex. stiftelser, näringslivets organisationer,

arbetsmarknadens parter, miljöorganisationer, kulturlivet och lokala ut-

vecklingsgrupper.

Regeringen har understrukit att jämställdhetsaspekter skall ingå som

en del i avtalsarbetet. Det innebär t.ex. att en jämn könsfördelning bör

eftersträvas i partnerskapet. Partnerskapet kan också omfatta ungdomar

eller andra medborgargrupper som inte så lätt kommer till tals via de tra-

ditionella organisationerna.

Arbetet med avtalen innebär att centrala organ kan delta i samtal och

överläggningar med de regionala partnerskapen. Det gäller myndigheter

med statliga anslag, både sådana som ger direkt stöd till företag och indi-

vider och sådana som främjar utvecklingen av näringsliv och sysselsätt-

ning på annat sätt. Regeringen gav i maj 1998 ett antal myndigheter i

uppdrag att medverka vid överläggningar kring de regionala tillväxtav-

talens innehåll, genomförande och finansiering. Uppdraget gick till Skol-

verket, Jordbruksverket, AMS och samtliga länsarbetsnämnder, Riks-

antikvarieämbetet, Riksarkivet, Statens Kulturråd, Delegationen för ut-

ländska investeringar i Sverige (ISA), Glesbygdsverket, NUTEK, Skogs-

styrelsen, Svenska EU Programkontoret, Turistdelegationen samt läns-

styrelserna i försökslänen för regional självstyrelse. Uppdraget gick för

kännedom till Högskoleverket och samtliga universitet och högskolor.

Flera andra organ som erhåller statliga anslag men inte är myndigheter,

kan också komma i fråga för att delta i avtalsarbetet. Sådana organ är

t.ex. ALMI Företagspartner AB, Lokala Kooperativa Utvecklingscentra

(LKU), Exportrådet, Industriella utvecklingscentra (IUC). Organisationer

som har som en viktig uppgift att vara finansieringskällor för olika in-

vesteringar, är självklart organ som partnerskapen kan vilja närma sig.

Exempel är Stiftelsen Industrifonden, Stiftelsen Norrlandsfonden, Stiftel-

sen för Kunskaps- och Kompetensutveckling samt Teknikbrostiftelserna.

Regeringen har också uppdragit åt NUTEK att aktivt delta i och under-

stödja arbetet med tillväxtavtalen. Det innebär att NUTEK skall ge länen

kunskaps- och metodstöd i frågor som gäller regionala analyser och pro-

gramarbete i tillväxtavtalen. I uppdraget ingår också att NUTEK skall

medverka i erfarenhetsutbytet och informationen mellan länen samt delta

i överläggningar med Regeringskansliet om uppföljning och utvärdering

av avtalen.

Inom Regeringskansliet är arbetet med tillväxtavtalen organiserat på

följande sätt. Tvärdelegationen som huvudsakligen består av statssekrete-

rare från berörda departement, leder arbetet. En interdepartemental ar-

betsgrupp med tjänstemän förbereder Tvärdelegationens sammanträden

och fungerar som länk mellan det operativa arbetet och den politiska led-

ningen inom respektive departement. Det fortlöpande operativa ansvaret

för processen åligger det s.k. Tvärsekretariatet som utgörs av tjänstemän

från de mest berörda departementen och sakenheterna.

Tvärsekretariatet har vid några tillfällen samlat centrala parter till in-

formationsutbyte och samtal om avtalsarbetet. Deltagande organisationer

är t.ex. ALMI Företagspartner AB, Företagarnas riksorganisation, In-

dustriförbundet, Kommunförbundet, Landstingsförbundet, LO, SAF och

Sveriges industritjänstemannaförbund SIF. AMS och NUTEK har också

varit representerade vid dessa möten. Frågor om hur arbetsprocessen

fortlöper, om partnerskapens sammansättning och agerande, förslag till

regeländringar m.m. har tagits upp.

Länsstyrelserna och självstyrelseorganen har utsett kontaktpersoner

för arbetet med tillväxtavtalen. Tvärsekretariatet har vid ett antal tillfällen

samlat dessa och andra personer i regionerna med operativa roller i pro-

cessen till seminarier där arbetsläget, erfarenheter och uppkomna pro-

blem har diskuterats.

För att intensifiera samtalet och informationsutbytet mellan den

centrala och den regionala nivån har en särskild konferens, Mötesplats

för tillväxt och sysselsättning, arrangerats. Mötesplatsen har inneburit att

parterna har etablerat eller fördjupat kontakterna kring tillväxtfrågor i ett

bredare perspektiv. De regionala partnerskapen har t.ex. uppmärksam-

mats på tillväxtavtalens kulturella aspekter genom idéskriften Kultur för

regional tillväxt som Kulturdepartementet och Näringsdepartementet har

givit ut tillsammans.

Information som skall vara gemensam och tillgänglig för alla berörda,

läggs fortlöpande in på en hemsida på Internet . Några län har lagt upp

egna hemsidor för arbetet med tillväxtavtal.

2 Lägesrapport

2.1 Organiseringen av regionala partnerskap

Länen har gett lägesbeskrivning av det pågående arbetet vid de kontakt-

personsmöten som hållits. De centrala parterna och näringslivsorganisa-

tionerna har också förmedlat sina intryck av hur arbetet fortlöper.

Rapporterna har varit muntliga och huvudsakligen osystematiserade men

har tjänat till att ge Regeringskansliet en bild av hur arbetet fortskrider.

Lägesbeskrivningen i det följande baserar sig huvudsakligen på under-

handsrapporterna.

Länens arbete med tillväxtavtalen startade i flertalet fall med att de re-

gionala partnerskapen samlades och organiserades. Hur detta skett och

format sig har varierat från län till län, beroende på skillnader i utgångs-

läget. Vid länsstyrelserna finns sedan tidigare ett utvecklat nätverk för

diskussion och förankring av viktiga frågor för länets regionala utveck-

ling. I arbetet med de regionala tillväxtavtalen har dessa nätverk och tidi-

gare etablerade grupperingar kommit att utgöra basen för partnerskapets

sammansättning. I län där det nu pågår försöksverksamhet med ändrad

regional ansvarsfördelning mellan stat och kommun, har självstyrelseor-

ganet övertagit länsstyrelsens uppgift att leda arbetet med tillväxtavtalen.

Sålunda leds detta arbete i Gotlands län av kommunen, i Kalmar län av

ett regionförbund, i Skåne län och Västra Götalands län av respektive

landsting.

Ledamöterna i de regionala partnerskapsorganen är oftast represen-

tanter för de organisationer som normalt deltar i det regionala utveck-

lingsarbetet. Det betyder att, förutom länsstyrelsen, t.ex. länsarbets-

nämnden, landstinget, Svenska Kommunförbundets regionala avdelning

och eventuella kommunsamverkansorgan finns bland dem som repre-

senterar den offentliga sektorn. Högskolan har i allmänhet engagerats i

arbetet redan från start. Arbetsmarknadens organisationer har kommit in

efter hand. Näringslivet är ofta representerat genom Handelskammaren,

den regionala enheten av Företagarnas Riksorganisation och t.ex. LRF,

mera sällan genom aktiva företagare. Flera län arbetar också med stora

partnerskapet . Detta kan omfatta ett hundratal deltagare och fungerar

främst som referensorgan och informationsforum i regionen.

När arbetet kommit in i prioriterings- och åtgärdsfasen har man oftast

samlat särskilda arbets- eller temagrupper där inslagen av fackkompetens

är starka.

Det finns exempel på län där man började arbetet med tillväxtavtalen

kommunvis i lokala partnerskap. Tanken har då varit att det lokalt ge-

nomförda arbetet med analyser och program senare skall aggregeras upp

till regionnivå. Det finns också exempel på län där länsstyrelsen tagit på

sig en stark, ledande och styrande roll.

2.2 Den geografiska avgränsningen

De regionala parterna avgör själva vilken geografisk avgränsning som

skall gälla för avtalet. Ett avtal kan enligt anvisningarna omfatta en del

av ett län, ett helt län eller innebära olika former av länsöverskridande

samarbete. Avgränsningen skall göras med utgångspunkt från vad som är

naturliga regioner för samverkan.

Några län har tidigt uppgett att de geografiska avgränsningarna för

vissa insatsområden avviker från länet. Ett antal kommuner kring en hög-

skola kan t.ex. utgöra en naturlig, funktionell region för samverkan eller

det kan vara en sedan länge etablerad gemensam arbetsmarknad som för

någon insats är den mest rimliga regionavgränsningen. Länsstyrel-

sen/självstyrelseorganet som skall samordna länets tillväxtavtal, kan då

komma att redovisa ett samlat avtalsdokument innehållande underavtal

för regioner som är mindre än länet. Det kan också komma att upprättas

underavtal för regioner som överskrider länsgränser.

Under nästa programperiod för EG:s strukturfonder, åren 2000 2006,

kommer medel från EU att förstärka de insatser som görs inom ramen för

tillväxtavtalen. Den regionindelning som för närvarande gäller för vissa

av målprogrammen kan komma att ändras genom de förhandlingar som

nu förs på unionsnivå inför nästa period. Samtliga nuvarande geografiskt

avgränsade målområden kommer under nästa programperiod att beröras

antingen i form av nya program som gäller för hela perioden eller som

s.k. utfasningsområden som gäller en del av perioden. För regioner som

berörs av strukturfondsprogrammen har det varit viktigt att så långt

möjligt välja en geografisk avgränsning för tillväxtavtalet som gör att

arbetet med dessa program kan integreras i avtalet. Analysen och slutsat-

serna i tillväxtavtalsarbetet är en grund för program och åtgärder inom

strukturfonderna.

Vid några tillfällen har nationella intresseorganisationer kontaktat

Näringsdepartementet och begärt att i samband med det pågående arbetet

i länen få redovisa egna branschorienterade tillväxtavtal. Det har t.ex.

varit fråga om branschorganisationer som representerar företag eller

verksamheter på olika håll i landet. Organisationerna har anfört att

branschens intressen riskerar att bli alltför osynliga i de regionala av-

talen, t.ex. i ett län där branschen är företrädd av endast något enstaka

företag. Ett annat skäl kan vara att organisationen och medlemmarna

måste upparbeta andra kontakter än de vanliga, främst på den regionala

nivån, för att göra sig hörda i avtalsarbetet och att detta uppfattas som

svårt och tidskrävande.

Tillväxtavtalen hindrar naturligtvis inte intresseorganisationer från att

föra sin talan på traditionellt sätt inför centrala organ. Ett av syftena med

avtalsarbetet är för övrigt att föra samman parter i nya konstellationer

och fokusera på de problem och möjligheter som finns i det regionala

perspektivet. Även om avtalen redovisas från varje län kan de mycket väl

omfatta insatser och åtgärder som berör aktörer i olika delar av landet.

2.3 Arbetet med program och finansiering

I flertalet län har man varit klar med analysfasen i tillväxtavtalet till års-

skiftet 1998/99 och har därefter kunnat övergå till programfasen. Alla län

har rekommenderats att hellre arbeta med få, väl genomdiskuterade och

förankrade insatsområden och åtgärder än ett flertal områden där kanske

samsynen och intresset för att delta i genomförandet brister hos parterna.

Ett huvudsyfte med tillväxtavtalen är att samordna olika parters re-

sursinsatser. Det betyder att finansiering från det statliga tillväxtkapitalet

skall kunna kombineras med medel eller andra insatser från t.ex. kom-

muner och näringsliv. Mönstret är hämtat från arbetet med EG:s struktur-

fonder. Det har därför varit viktigt för varje län att kunna urskilja sitt

tillväxtkapital. Att känna till storleksordningen av statliga och övriga

offentliga resurser i länet är nödvändigt för att kunna diskutera vilken

omfattning insatserna som ingår i tillväxtavtalet rimligtvis kan ha. Det är

också med den egna delen av det regionala tillväxtkapitalet på hand

som den statliga parten kan gå in i förhandlingar med de övriga offentliga

och privata parterna om samverkan och samfinansiering av de åtgärder

som de gemensamt diskuterar sig fram till och avser genomföra. När det

samlade tillväxtkapitalet i länet blir synligt, dvs. de medel som offentliga

organ och näringslivet sammanlagt satsar på en mängd olika utveck-

lingsprojekt och aktiviteter, blir det också synligt att resurserna kan vara

betydande men också att de ofta är splittrade och bör kunna utnyttjas be-

tydligt effektivare.

Det har visat sig vara omständligt att beräkna det regionala tillväxt-

kapitalet per län. Dels måste anslagsbelopp sökas sektorsvis per myndig-

het eller annat organ, eftersom någon horisontell skärning och summe-

ring inte redovisas i nuvarande budgetsystem. Dels anslår vissa centrala

myndigheter och organ medel direkt till projekt utan att någon regional

fördelningsnyckel används. Därmed är det först i efterhand möjligt att se

vad som tillfallit regionen. Det gör att tillväxtkapitalet per län kan

uppskattas till sin storleksordning men inte beräknas exakt för

kommande eller för innevarande budgetår.

Länen kan naturligtvis inte förbereda finansieringen av avtalen förrän

olika insatsområden har börjat ta form. Arbetet kan behöva genomföras i

en stegvis process. Vilka resurser som behövs för en specifik insats be-

döms preliminärt, varefter arbetet med att utforma insatsen fortsätter eller

avbryts, beroende på om det finns eller inte finns rimliga möjligheter att

finansiera och genomföra det.

Länen bör så långt möjligt uppskatta resursbehovet per prioriterat

insatsområde för hela avtalspersioden. Det är nödvändigt bl.a. för att

finansierande parter skall kunna se i vilken utsträckning deras resurser

förväntas tas i anspråk. Flera län har dock under hand informerat om att

de inte kommer att ha finansieringslösningarna klara i avtalsutkastet i

april 1999.

För år 2000 bör avtalen så exakt som möjligt ange vilka aktörer som

avser finansiera eller på andra sätt bidra till att genomföra insatser och

åtgärder inom programmen. Länen har rekommenderats att använda en

mall för att redovisa kostnader och finansiering av insatsområden och

åtgärder. Mallen liknar den som kan användas för att redovisa struktur-

fondsfinansierade projekt. Här visar den på åtgärdsnivå beräknad total

kostnad för åtgärden samt beloppen för statlig, kommunal, övrig offent-

lig, privat respektive eventuell EU-finansiering. Resursbehovet för in-

satsområdet är summan av de beräknade kostnaderna för ingående åtgär-

der.

3 Regeländringsförslag

3.1 Regeländringar i arbetet med regionala tillväxtavtal

I arbetet med tillväxtavtalen ingår att de avtalande parterna kan lämna

förslag till regeringen om ändringar i regelverk för sysselsättnings- och

tillväxtfrämjande åtgärder. I PM till länsstyrelser och självstyrelseorgan

1998-05-06, Regionala tillväxtavtal näringslivet i fokus, berördes vad

slags regelförslag som det kan vara fråga om. Avtalsarbetet syftar ju bl.a.

till att få fram mer effektiva sätt att använda befintliga resurser. Olika

författningar kan visa sig innehålla regler som hindrar sådana nya an-

vändningssätt och -områden. Som exempel angavs att parterna kan se

behov av att ändra regler för att kunna överföra beslutsrätten för lån eller

bidrag från en aktör till en annan. Det kan också vara fråga om att justera

författningsreglerade villkor för hur medel får användas. Regeländring-

arna skall i princip gälla nationellt.

De regler som kan beröras är alltså framför allt sådana som styr myn-

digheter och anslag och samtidigt är relaterade till tillväxtavtalet, dvs.

huvudsakligen regler för företags- och sysselsättningsfrämjande insatser.

Författningar som inte skall beröras är t.ex. sådana som reglerar långsik-

tiga strukturella investeringar och åtaganden på områden som utbildning,

forskning och infrastruktur. Andra författningskomplex som inte kommer

att diskuteras i sammanhanget är de skatte- och arbetsrättsliga regelver-

ken.

De regionala parterna bör vara överens om förslagen till regeländ-

ringar. Förslagen med motiv skulle enligt PM tillställas regeringen senast

den 31 december 1998. Datum bestämdes med hänsyn till att framför allt

lagändringar tar lång tid att bereda och genomföra och att sådana eventu-

ella ändringar borde vara i kraft när avtalsperioden startar.

Tidsplanen för länens regelarbete har senare förlängts. Förslag kan

också lämnas tillsammans med utkasten till avtal i april 1999.

3.2 Regelförslagens karaktär

I senare delen av januari 1999 hade förslag om regeländringar kommit in

från tolv län. I flertalet fall angavs att förslagen förankrats i länsstyrel-

sens styrelse och/eller det regionala partnerskapet. I några län hade man

inte hunnit med någon förankringsprocess med partnerskapet men ville

ändå rapportera vilka regelförslag som olika intressenter i regionen dis-

kuterar. Förslagen är i allmänhet inte motiverade med de insatsområden

som länen kommer att redovisa i tillväxtavtalen. Programarbetet pågick

eller skulle påbörjas och hade inte hunnit tillräckligt långt för att under-

bygga regelförslagen. Länen avsåg återkomma med prioriterade och för-

ankrade förslag samtidigt med utkasten till tillväxtavtal.

Med hänsyn till hur långt länen hunnit i arbetet när regelförslagen

lämnades, har de flesta, naturligt nog, inte begränsat sig till att lämna

avtalsanknutna förslag. De har använt tillfället till att också föreslå

regeländringar som bedöms som direkt eller indirekt tillväxtfrämjande

eller att över huvud taget avrapportera förslag kring regler som debatteras

i avtalsarbetet. Följande är de viktigaste iakttagelserna.

- De flesta regelförslagen berör behovet av harmonisering och ändringar

av regler inom sektorsvisa författningar. Länen pekar på att författ-

ningar preciserar en mängd specialåtgärder och innehåller detaljvill-

kor, t.ex. avseende företagsstöden, de arbetsmarknadspolitiska åtgär-

derna och arbetslöshetsförsäkringen. Med mindre detaljreglering

skulle stöd och åtgärder kunna fungera mer flexibelt. Beslutsordningar

berörs i några fall.

- Många förslag går in på avgränsade sakfrågor, t.ex. avseende högsko-

lans möjligheter att sälja utbildningar, skyltning av vägnätet, tillsatser

i djurfoder.

- Flera förslag visar på behovet av harmonisering mellan författningar

på olika politikområden. I några fall lyfter länen själva fram konkreta

exempel på att regler bör samordnas efter ändamålet i stället för

sektorsvis. Ett gemensamt drag i länens förslag är att man vill sam-

ordna stöd, lyfta fram mål om tillväxt, produktionsutveckling och lön-

samhet. De pekar också här på att resurserna är destinerade till speci-

ella åtgärder och att reglerna innehåller detaljvillkor som onödigtvis

utestänger många från stöd. Det gäller reglerna för företagsutveckling

som finns inom bl.a. regional-, småföretags- och FoU-politiken. Det

gäller också trygghets- och försörjningssystemen på arbetsmarknads-,

social- och utbildningspolitikens områden.

- Många förslag gäller förutsättningar för etablering och verksamhet i

småföretag, t.ex. kapitalförsörjning och innovationsstöd. I några fall

anförs att småföretag missgynnas av gällande regler, t.ex. av rese-

garantilagens krav på att researrangörer skall ställa stora garantibelopp

som skydd för konsumenter. Författningar som anses inrymma till-

växthinder för småföretagen bör, enligt länen, ändras eller kom-

pletteras. Länen hänvisar också generellt till förslag som kommittéer

eller utredare tidigare har lämnat, t.ex. Småföretagsdelegationens

förslag om bl.a. regelförenklingar, kapital- och kompetensförsörjning

samt främjande av företagssamverkan.

- I flera förslag yrkas på specialanpassningar av regler till regionen eller

att regeringen t.ex. skall utse länet till pilotlän för försök med någon

typ av system- och regelreform. Flera län vill bli frilän i likhet med

dem som ingår i en försöksverksamhet under åren 1998 1999 med

friare användning av resurser inom arbetsmarknadspolitiken. Län som

ingår i försöket har begärt att tiden skall förlängas.

- En del förslag återspeglar behovet av att förenkla, förtydliga och ge

bättre information om gällande regler. Förslagen visar att reglerna är

antingen helt eller delvis okända eller missuppfattade. I några fall be-

rör förslagen förhållanden och regler som inte längre gäller.

3.3 Regelförslagens anknytning till ordinarie författ-

ningsarbete

Den närmare analysen av förslagen till regeländringar visar att de flesta

anknyter till frågor som redan befinner sig i något skede av utredning

eller beredning. Utredningarna har initierats på andra vägar än genom det

pågående tillväxtavtalsarbetet och beredningen följer då direktiv och

tidsplaner som har beslutats och avgjorts i det enskilda fallet.

En svårighet i det horisontella, sektorsövergripande arbete som de re-

gionala tillväxtavtalen innebär, är att vara uppmärksam på

konsekvenserna av sektorsvis genomfört reform- eller regelarbete. Det är

viktigt att utredningar och beredningar som bedrivs i den traditionella

sektorsorganisationen, inte leder till att det skapas nya regler som strider

mot ambitionen att uppnå ökad samverkan, flexibel resursanvändning

och ökat regionalt inflytande. Det är en viktig uppgift i Regeringskansliet

att bevaka både att målen på de berörda politikområdena beaktas korrekt

i arbetet med tillväxtavtalen och att helhetssynen förstärks i det sektors-

orienterade arbetet.

Regeringen är öppen för att pröva regeländringsförslag i perspektivet

av vad som skulle betjäna genomförandet av tillväxtavtalen. Rutinerna i

Regeringskansliet för att bereda regelförslag ändras dock inte av att för-

slagen tas fram i arbetet med tillväxtavtal. Det betyder att ett förslag skall

beredas på det sätt som är normalt med hänsyn till den karaktär det har.

Förslag om genomgripande förändringar kan kräva omfattande analys

och beredning, kanske med hjälp av utredare. När det är motiverat kom-

mer remissförfaranden att genomföras på lämpligt sätt. När det är möjligt

kommer beredningar av frågor som har betydelse för genomförande av

tillväxtavtalen att påskyndas.

3.4 Åtgärder på regelområdet

Inledning

Det är inte möjligt att redovisa någon heltäckande katalog över alla de

regelförslag som länen har lämnat hittills och av den bedömning eller det

beredningsläge som gäller för varje enskild förslagspunkt. Som nämnts

varierar förslagen från att beröra mycket konkreta, avgränsade sakfrågor

där anknytningen till tillväxtavtalen är otydlig, till att generellt gälla hur

regelverk på olika centrala politikområden bör ändras för att främja re-

gionalt inflytande och flexibel resursanvändning.

Nedan följer en översikt över aktuella åtgärder avseende ett antal frå-

gor och områden där regelverken bedöms ha betydelse för tillväxtav-

talsarbetet eller för att allmänt främja tillväxt och ökad sysselsättning.

Åtgärderna består i att regeringen antingen nyligen har fattat beslut eller

lägger förslag till riksdagen i 1999 års ekonomiska vårproposition. Den

upptar också ett antal frågor som länen berör och som befinner sig i olika

skeden av utredning eller beredning. Den tar slutligen upp ett par frågor

som illustrerar behovet av tydligare regler och bättre information om

gällande regler.

Samordning mellan flera politikområden

Stöden till näringslivet och arbetsmarknaden

Näringslivsfrämjande åtgärder regleras i ett flertal författningar inom

främst arbetsmarknads-, närings-, regional- och FoU-politiken. Stöden

och reglerna har utformats sektorsvis och efter hand ändrats på en rad

olika punkter. Det har medfört att systemet inte alltid är anpassat till

dagens företagsstrukturer, verksamheter och investeringsbehov. Rege-

ringen bedömer att det är möjligt att öka flexibiliteten mellan dessa poli-

tikområden och att detta, inom ramen för regionala tillväxtavtal, skulle

förbättra förutsättningarna för att bedriva en offensiv tillväxt- och syssel-

sättningspolitik.

- Inom Näringsdepartementet förbereds en bredare översyn av närings-

politikens instrument. Utgångspunkten skall vara företagens behov av

insatser från samhällets sida i olika utvecklingsstadier. Olika studier

förbereds för att utvärdera stödens effekter, att utifrån företagens be-

hov precisera statens roll och även överväga hur statens insatser bäst

kan organiseras. Översynen avses omfatta de delar av närings-, ar-

betsmarknads-, regional- och FoU-politiken som bör ingå i en tillväxt-

politik för fler och växande företag.

- Regeringen har vidare påbörjat en översyn av det statliga export-

främjandet, bl.a. med inriktning på de små och medelstora företagen.

Arbetet pågår under år 1999.

- På arbetsmarknadspolitikens område har en översyn nyligen gjorts av

det regelverk som styr flera av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.

Detta resulterade bl.a. i att arbetslivsutveckling (ALU) och arbets-

platsintroduktion (API) ersatts av arbetspraktik. I budgetpropositionen

för år 2000 avser regeringen att föreslå ytterligare förändringar i syfte

att förenkla regelverken. Regelverket skall säkerställa konkurrens-

neutralitet och minimera undanträngnings- och inlåsningseffekter.

- Främst på grund av EG-kommissionens nya riktlinjer för regionala

stöd som träder i kraft den 1 januari 2000 pågår en översyn av vissa

regionalpolitiska företagsstöd. Ett ytterligare skäl är att anpassa stöden

till de nya förordningar för EG:s strukturfonder som beräknas träda i

kraft samtidigt. Översynen syftar även till att åstadkomma en bättre

struktur och enhetlighet i de regionalpolitiska stödförordningarna.

Vissa ändringar kan komma att föreslås till riksdagen i budget-

propositionen för år 2000.

- Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kommitté med uppgift att

lämna förslag om hur den svenska regionalpolitiken skall inriktas och

utformas under 2000-talets början (Dir. 1999:2). Kommittén skall bl.a.

utreda en strategi för regional balans och lämna förslag om avväg-

ningar mellan olika företagsstöd och andra åtgärder riktade till

näringslivet. Kommittén skall redovisa uppdraget senast den 31

augusti 2000.

- Den särskilde utredare som har haft i uppdrag att ta fram förslag om

den nationella anpassningen till de kommande mål 1- och mål 2-pro-

grammen i EG:s strukturfonder, dvs. de som huvudsakligen ersätter

hittillsvarande geografiskt orienterade målprogram, lämnade sitt

betänkande i början av mars i år. Där ingår förslag om hur

strukturfondssystemet bör administreras en fråga som länen

uppmärksammat i sitt förslagsarbete. När det gäller det nya mål 3-

programmet har en särskild utredare i slutet av februari 1999 lämnat

förslag som främst avser inriktningen av programmet. Utredaren

förordar att insatser skall koncentreras på kompetensutveckling.

Trygghets- och försörjningssystemen

De regionala tillväxtavtalen är näringspolitiska instrument och berör inte

de välfärdspolitiska frågorna. De stora ekonomiska resurser som är

knutna till samhällets trygghetssystem, bl.a. socialförsäkringen och

arbetslöshetsförsäkringen, ingår inte i det regionala tillväxtkapitalet.

Studiestödet, som är ett försörjningssystem av annan karaktär, ingår inte

heller. Vilka resurser som finns inom systemen och vilka regler som styr

dessa, spelar ändå stor roll för den enskilda individens möjligheter att

komma i studier eller arbete. Därmed berörs också indirekt näringslivets

möjligheter att försörja sig med kvalificerad arbetskraft, vilket är en

väsentlig tillväxtfaktor. Reglerna finns inom skilda politikområden.

Behovet av att se på de samlade effekterna av olika system är upp-

märksammat i flera sammanhang.

- Socialtjänstutredningen har till uppgift att bl.a. analysera samspelet

mellan de generella trygghetssystemen och socialbidraget samt över-

väga hur systemen bättre skall kunna samverka utan att arbetslinjen

inom bidrags- och ersättningssystemen överges. Slutsatserna i utred-

ningen skall redovisas till regeringen den 31 maj 1999.

- Regeringen avser tillsätta en utredning med uppgift att snarast se över

arbetsmarknadsutbildningens organisation och effektivitet. I uppdraget

ingår att se över gränsdragningen mellan reguljär utbildning och

arbetsmarknadsutbildning.

- Problemen med den bristande samordningen mellan skilda trygghets-

system och studiestödet har också påpekats i utredningar om studie-

stödet och om Centrala studiestödsnämndens, CSN:s, uppgifter och

verksamhet. Regeringen har tidigare aviserat en proposition om ett

reformerat studiestödssystem. I 1999 års vårproposition anges att

medel har beräknats för detta ändamål med avsikten att införa ett

reformerat studiestödssystem med början under år 2001.

Regeländringar inom enskilda politikområden

Socialpolitikens område

- Från och med den 1 januari 1999 är arbetsgivare med färre än femtio

anställda inte längre skyldiga att lämna uppgift om sjukdomsfall som

har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön.

- Från och med den 1 januari 1999 skall förtidspensionärer med tre

fjärdedels förtidspension, när det gäller den kvarvarande arbetsför-

mågan, i första hand beredas anställning på den reguljära arbetsmark-

naden, eventuellt med lönebidrag. Om detta inte kan ske skall de er-

bjudas anställning inom Samhall AB. Om anställningen sker med

hjälp av lönebidrag eller hos Samhall AB skall arbetsgivaren efter

framställning få ersättning genom försäkringskassan. Reglerna om s.k.

vilande förtidspension ses över i syfte att underlätta för personer att

återgå i arbete.

- Från och med år 1998 har försäkringskassorna fått rätt att disponera

särskilda medel för att sluta samverkansavtal med kommun, landsting

och länsarbetsnämnd för att kunna använda tillgängliga resurser inom

rehabiliteringsområdet mer effektivt.

- Betänkandena Företagare med restarbetsförmåga (SOU 1998:34) och

Arbetsgivares rehabiliteringsansvar (SOU 1998:104) bereds i Social-

departementet.

- Inom Socialdepartementet görs för närvarande en översyn av reglerna

för sjukpenningsgrundande inkomst, både vad avser anställda och

egenföretagare. Regeringen avser lägga förslag till riksdagen under år

1999.

Utbildning, arbetsmarknadsutbildning, kompetensutveckling

- I 1999 års ekonomiska vårproposition föreslår regeringen att utbygg-

naden av grundutbildningen vid universitet och högskolor skall fort-

sätta efter år 2000. Regeringen har beräknat medel motsvarande

10 000 nya högskoleplatser fr.o.m. den 1 juli 2001 och ytterligare

10 000 nya platser fr.o.m. den 1 juli 2002.

- Regeringen föreslår att kunskapslyftet i stort ligger kvar på samma

nivå som år 1999 fram till och med första halvåret 2002, vilket innebär

att de tidigare planerade utbyggnaden inte kan komma till stånd.

Satsningen fortsätter därefter på en lägre nivå under andra halvåret år

2002.

- Vidare föreslår regeringen i vårpropositionen att en satsning på

kompetensutveckling för anställda genomförs år 2000 2002. Ut-

gångspunkt är förslaget under hösten 1998 från arbetsgruppen för

kompetensutveckling i arbetslivet. Finansiering och genomförande

föreslås ske inom ramen för Europeiska socialfondens nya mål 3.

Hälften av denna finansiering skall utgöras av medel från socialfonden

och hälften av statlig medfinansiering. I enlighet med arbetsgruppens

förslag förutsätter stimulanserna medfinansiering från arbetsgivarna.

- I vårpropositionen föreslås också att en ettårig försöksverksamhet med

bristyrkesutbildning för anställda genomförs inom ramen för arbets-

marknadsutbildningen.

- Regeringen återkommer till riksdagen med ett förslag om att inom de

regionala kompetensråden inrätta ett valideringsorgan för utländsk

yrkeskompetens och gymnasieutbildning. Syftet är att förbättra in-

vandrares möjligheter till inträde på den svenska arbetsmarknaden.

- De regionala kompetensrådens roll och uppgifter skall förtydligas.

Arbetsmarknadspolitiken

- Från och med den 1 januari 1999 har regeringen slopat det s.k.

volymmålet för hur många personer som årligen skulle delta i arbets-

marknadsåtgärder som utbildning, arbetspraktik m.m. Arbetsmark-

nadsresurserna är nu tydligare inriktade på tillväxt och det blir lättare

att placera personer i utbildningar som motsvarar arbetsmarknadens

behov.

- Anställningsstödet vid anställning av personer med mycket långa in-

skrivningstider vid arbetsförmedlingen förlängs och förstärks. Stödet

ges inte längre som bidrag till arbetsgivaren utan får formen av en

kreditering av arbetsgivarens skattekonto.

- Regeringen avser att under hösten 1999 starta en försöksverksamhet

för att pröva metoder och vägar att effektivt förmedla arbeten till ar-

betslösa invandrare.

- Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp med uppdrag att se över

regeltillämpningen m.m. inom arbetslöshetsförsäkringen vad gäller

kraven på omställning. I uppdraget ligger bl.a. att förbättra samverkan

mellan försäkringen och arbetsmarknadspolitiken och att stimulera ar-

betslösa att gå in i nya yrkespositioner så att omställningen på arbets-

marknaden underlättas. Arbetsgruppen skall redovisa uppdraget senast

den 15 september 1999.

Kommunikationsområdet

- Staten har ett ansvar för hur infrastrukturen för IT utvecklas liksom

för hur den allmänna kompetensen på området utvecklas i samhället.

Utredningen om informations- och kommunikationsteknisk infra-

struktur (Dir. 1998:61) kommer att presentera sitt slutbetänkande i

juni 1999. Utredaren granskar tillgången till avancerad infrastruktur ur

ett regionalt och socialt perspektiv samt skall bl.a. presentera förslag

till hur staten i samverkan med näringsliv och teleoperatörer skall

kunna uppnå god täckning. Utredaren skall föreslå hur behov som

finns hos såväl enskilda individer som privata företag och offentlig

sektor skall kunna tillgodoses.

Åtgärder avseende de små och medelstora företagens villkor

- Regeringen beslutade i slutet av år 1998 om ett system för effektivare

analyser av reglers konsekvenser för små företags villkor. Systemet

med konsekvensanalyser stöds av dels en inrättad statssekreterargrupp

med ansvar för förankring av regelförenklingsarbetet inom Regerings-

kansliet, dels genom en grupp för regelförenkling inom Närings-

departementet, den s.k. SimpLex-gruppen. SimpLex skall bl.a. arbeta

med att understödja utredningars, myndigheters och departementens

arbete med konsekvensanalyser. Alla förslag till nya regler som har

betydelse för näringslivets verksamhet skall granskas ur de mindre

företagens perspektiv. Många av de förslag som länen har lämnat

gäller regelfrågor av detta slag.

- I 1999 års ekonomiska vårproposition föreslår regeringen att infor-

mation om företagande till blivande och befintliga företagare skall för-

stärkas.

- Vidare föreslås i vårpropositionen utökat stöd till Lokala Kooperativa

Utvecklingscentra. Ytterligare 3,5 miljoner kronor avsätts per år under

perioden 2000 2002. Stödet ger ökade möjligheter att starta eget för

nya grupper, t.ex. kvinnor som inte har företagsvana.

- En översyn skall göras av regleringen av värdepappersfonder på na-

tionell nivå, bl.a. för att undanröja de eventuella hinder som kan finnas

för regionalt baserade fonder.

- Regeringen kommer att påbörja ett omfattande utrednings- och ana-

lysarbete som skall ligga till grund för utformningen av statliga åtgär-

der inom nyföretagande och företagsutveckling, bl.a. vad gäller risk-

kapitalförsörjningen.

- Rådet för konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor

har nyligen redovisat till regeringen sina hittillsvarande iakttagelser

vad gäller konkurrens mellan kommuner och landsting och företag i

näringslivet. Rådets uppgift är att granska anmälningar om konkur-

renssnedvridningar och att eftersträva samsyn mellan berörda parter.

Diskussioner förs mellan Regeringskansliet, Landstingsförbundet och

Svenska Kommunförbundet om en långsiktig konkurrensstrategi. Er-

farenheterna får visa om särskilda åtgärder behövs.

Miljöpolitikens område

- Bidrag till lokala investeringsprogram ges till de kommuner som be-

döms ha de bästa förslagen om lokala insatser för en ekologiskt håll-

bar utveckling. Avsikten är att koncentrera insatserna så att de kom-

muner som deltar initialt får möjlighet att åstadkomma märkbara re-

sultat. Riksdagen beslutade i december 1998 att utöka programperio-

den till år 2001. Medlen räknas till dem som kan finansiera program

inom ramen för regionala tillväxtavtal.

- Kommunernas ansökningar om bidrag till lokala investeringsprogram

bereds inom Miljödepartementet. Departementets ambition är att träffa

alla kommuner under programperioden och därigenom stödja deras

arbete. Regeringen har under år 1998 fördelat 3,5 miljoner kronor till

de 70 minsta kommunerna som stöd i deras arbete med att ta fram

lokala investeringsprogram.

Frågor som kan hanteras med nuvarande regler

Ersättning till kommuner som anordnar studiecentrum för högskole-

studerande på distans

Många kommuner som befinner sig långt från högskoleorter är inriktade

på att få del av decentraliserade utbildningar. Kommunerna inrättar

lokala studiecentra där högskolestuderande kan ta del av distansutbild-

ningar, få handledning m.m. Statliga universitet och högskolor får

ersättning från staten i förhållande till det antal helårsstudenter som

lärosätet har och de helårsprestationer som dessa utför, upp till ett

fastställt takbelopp. I ett länsförslag kritiseras att kommunerna, trots att

de har kostnader för att starta och driva studiecentra, enligt reglerna inte

får någon del av den statliga ersättningen.

- En kommun som anordnar studiecentrum kan avtala med högskolan

om på vilka villkor högskoleundervisningen skall förmedlas. I avtalet

kan ingå att högskolan ersätter kommunen för kostnader för studie-

centrum. Eftersom den möjligheten finns, behöver frågan inte författ-

ningsregleras.

Enklare förfarande för bygglov och bygganmälan

I ett länsförslag anförs att ansökan om bygglov och bygganmälan bör

sammanföras till ett sammanhållet förfarande.

- Regeringen överlämnade den 4 mars 1999 en proposition till riks-

dagen, Vissa byggfrågor (prop. 1998/99:62). Där framgår att

regeringen inte föreslår ändringar av bestämmelserna om tillsyn och

kontroll i Plan- och bygglagen (1987:10, senast ändrad 1998:839) men

att däremot informationsinsatserna bör öka för att främja en smidig

tillämpning av reglerna. Redan med gällande regler kan

okomplicerade ärenden hanteras enkelt. Byggnadsnämnden kan t.ex.

besluta att byggsamråd inte krävs, att kontrollplan inte behöver

upprättas, att byggherren själv skall vara kvalitetsansvarig och att inga

anmälningar behöver lämnas. Det åligger byggnadsnämnderna att ta

till vara de möjligheter som lagen ger att förenkla och underlätta för

enskilda i sådana ärenden.

4 Iakttagelser i arbetet med tillväxtavtalen

4.1 Allmänna intryck och slutsatser hittills

Processen med regionala tillväxtavtal medför att nya arbetssätt och orga-

nisationsformer prövas på alla nivåer. Den föranleder alla berörda parter

att engagera sig i diskussioner om både avtalens utformning och for-

merna för att utarbeta avtalen. Eftersom tillväxtavtal är oprövade finns

inget facit för hur arbetet skall genomföras. Det innebär i stället en lär-

process för många människor.

Goda förebilder, exempel och utbyte av erfarenheter och information

om det nya spelar stor roll. Ambitionerna och förväntningarna skall vara

höga, men det är naturligt att processen och resultatet inte kan vara full-

ändade omedelbart. Därför är det viktigt att understryka att arbetet skall

fortsätta och förbättras fortlöpande.

De tidpunkter som är inlagda i processen fungerar som farthållare.

Datumen i tidtabellen betyder inte att länen är klara den 15 april när

avtalsutkasten lämnas, eller den 1 januari 2000 när avtalsperioden startar.

Arbetet med tillväxtavtalen är en kontinuerlig process som innebär att

insatsområden och åtgärder konkretiseras inför genomförandet.

I den pågående första omgången av arbete med tillväxtavtalen kan

tidsplaneringen och aktiviteterna ha komplicerat kommuners närings-

livsarbete. Det finns exempel på kommuner som nyss hade fullföljt ar-

bete med kommunala näringslivsprogram och prioriteringar när initiati-

vet kom att delta i det regionala avtalsarbetet. Inledningsvis kan detta ha

verkat hindra kommuner från att gå vidare i de egna programmen, men

efter hand tycks det ha kunnat hanteras utan större svårigheter. I vissa fall

kan kommunen ha sett fördelar i att anknyta det lokala programmet till

det regionala, i andra fall har man sett att det lokala programmet kan löpa

vidare oberoende av det regionala arbetet. Det är rimligt att anta att

kommunerna och regionen efter hand kommer att samordna sina respek-

tive program- och avtalsperioder.

En allmän iakttagelse är att arbetet med tillväxtavtalen synliggör hur

den offentliga stödorganisationens kunder , dvs. främst företagare, upp-

fattar utbudet av tjänster som riktas till dem. I t.ex. de regionala parternas

överläggningar om samverkan på ett visst sakområdet blir det mycket

tydligt att antalet aktörer som utbjuder tjänster inom området kan vara

mycket stort. Ur efterfrågeperspektivet förstärks bilden av att organisa-

tionen på flera områden för näringslivsfrämjande, bl.a. för tekniksprid-

ning och exportstöd, är splittrad och att koncentrationen och samord-

ningen behöver förstärkas, både för att underlätta för näringslivet att dra

nytta av tjänsterna och för att undvika resursförluster inom organisatio-

nen. Både organisationerna själva och företagare anser att statliga och

andra organisationer måste samordnas så att företagen får ett organ att

vända sig till för att kunna hitta rätt i utbudet av tjänster det som emel-

lanåt kallas endörrsprincipen.

Myndigheter eller andra organ som hör hemma inom olika sak- eller

förvaltningsområden kan komma att samverka i ett och samma insatsom-

råde, t.ex. för att stödja företagsetablering. Det visar att det är ändamålet

och inte sektorstillhörigheterna som avgör vilka parter som kommer att

samverka. Det visar också att de stödinstrument som olika parter förfogar

över, behöver ses i det gemensamma ändamålsperspektivet, framför allt

när det är fråga om att utvärdera instrumenten och överväga systemre-

former.

4.2 Begrepp i arbetet med regionala tillväxtavtal

Regionala tillväxtavtal lanserades som begrepp i propositionen (prop.

1997/98:62) Regional tillväxt för arbete och välfärd och har sedan an-

vänts som benämning på den produkt som skall komma fram av de re-

gionala partnerskapens arbete.

Frågan om hur avtalsbegreppet skall uppfattas har kommit upp ett an-

tal gånger. Är regionala tillväxtavtal att betrakta som avtal i juridisk

mening? Avtal är i den bemärkelsen en bindande överenskommelse som

parterna inte kan bryta utan att någon form av sanktion inträder.

Ett regionalt tillväxtavtal skall inte förstås på samma sätt. Avtalet är

en bekräftelse på vad parterna har kommit överens om vilka som avser

att samverka för att genomföra prioriterade utvecklingsinsatser, hur

mycket pengar som olika parter kommer att avsätta, vilka andra åtgärder

de kommit överens om att göra för att fullfölja insatserna. Det är en

offentlig överenskommelse som binder parterna i moraliskt hänseende,

även om det saknas legala sanktioner för den som inte fullföljer sitt åta-

gande.

Det är nödvändigt att de parter som skall samverka för att genomföra

programmet och åtgärderna, skriftligt dokumenterar överenskommelsen.

Tillväxtavtalet omfattar i sin helhet flera olika delar och det är knappast

möjligt att alla berörda parter kan hålla i minnet vad som ingår, om det

inte finns nedtecknat. Olika parter skall ta del av avtalen vid olika till-

fällen och för olika syften och de måste enkelt kunna överblicka arbetet

och innehållet. Avtalande parter är de myndigheter och organ som kom-

mer att svara för att genomföra programmen i avtalet. Överenskommelser

bör träffas för varje åtgärd inom respektive insatsområde i programmet.

Regionala partnerskap avser de aktörer som arbetar regionalt för att ta

fram tillväxtavtalen. Begreppet är hämtat från arbetet med EG:s struktur-

fonder där samverkan i partnerskap är en av grundprinciperna. Part-

nerskap formas av de offentliga och andra enskilda, icke-offentliga

aktörer på olika nivåer som är värdefulla i det enskilda sammanhanget.

Det betyder att partnerskap kan etableras för olika syften och arbets-

moment.

I regeringens PM om tillväxtavtalen avser det regionala partnerska-

pet den gruppering av parter som står bakom tillväxtavtalet på det re-

gionala planet. Partnerskapet förväntas svara för att det finns ett samför-

stånd och en gemensam avsikt att genomföra programmet i avtalet. Även

om partnerskapet inte är ett formellt, institutionaliserat organ spelar det

en stor roll för trovärdigheten i avtalet. Bakom detta ligger därför att

parterna behöver ha förståelse och förtroende för varandra något som

kan ta tid att uppnå mellan dem som kommer ur olika organisations-

kulturer.

Partnerskap bildas också av dem som avtalar eller kommer överens

om att i praktisk mening genomföra program och åtgärder. Partnerskapen

utgörs då av aktörer som är direkt berörda av ett enskilt insatsområde

eller åtgärd, som medfinansiärer eller genom andra bidrag.

Förhandlingar sker i flera olika moment i arbetet med tillväxtavtalen.

En typ av förhandlingar kan förekomma i programfasen, då de regionala

parterna skall komma överens om vilka insatsområden som bör priorite-

ras för genomförande under avtalsperioden och vilka finansiella ramar

som bör gälla för områdena. En annan typ av förhandlingar kan äga rum

för att komma överens om finansieringen av åtgärder i programmen

mellan de parter som avser samverka för att genomföra åtgärderna. För-

handlingarna kan engagera parter som representerar såväl offentliga or-

gan som företag i näringslivet och andra organ på lokal, regional och

central nivå.

Regeringens godkännande av avtalet: Med hänsyn till den stora bety-

delse som tillväxtavtalen har för den regionala näringspolitiken kommer

regeringen att noga granska de ingivna avtalen vid den avstämning av

avtalsutkasten som sker under våren 1999. Regeringens uppgift är bl.a.

att se till helheten och eventuella behov av samordning mellan de olika

avtalen. Avstämningen innebär en möjlighet för regeringen och länen att

identifiera hur avtalen behöver kompletteras. I detta skede intensifieras

också överläggningar om de ändringar av regler och beslutsordningar

m.m. som länen bedömer vara väsentliga för att genomföra tillväxtav-

talen.

I prop. 1997/98:62 angavs (s. 203) att tillväxtavtalen skall godkännas

av regeringen. Avtalen har karaktären av en överenskommelse mellan

regionala och i förekommande fall centrala parter. I denna del kan det

inte vara fråga om att regeringen skall godkänna avtalen. I de fall avtalen

innehåller förslag som kräver åtgärder av regering och riksdag kommer

regeringens ställningstaganden till förslagen till uttryck i formella beslut.

I budgetpropositionen för år 2000 kommer regeringen att redovisa

slutsatser från arbetet med tillväxtavtalen samt lämna de eventuella för-

slag som kräver riksdagens behandling. Överläggningarna mellan rege-

ringen och länen skall vara avslutade den 15 november. De bör resultera i

en gemensam överenskommelse mellan den regionala och centrala nivån

om hur det fortsatta avtalsarbetet bör inriktas. I regleringsbreven till be-

rörda myndigheter i december 1999 ges närmare föreskrifter för genom-

förandet av tillväxtavtalen.

4.3 Arbetsprocessen och representationen

Regionala tillväxtavtal är ett nytt och obeprövat instrument. Arbetspro-

cessen för att ta fram avtalen är i stora stycken ny, även om det finns

vissa förebilder, dels i nätverksorienterat arbete i allmänhet, dels konkret

i det arbete med att ta fram samlade programdokument, s.k. SPD, som

genomförs i regioner som får stöd från EG:s strukturfonder.

Arbetsprocessen ger stort utrymme för regionala variationer. Ett av

syftena med arbetet är att få fram nytt engagemang och nya kreativa idéer

om vad som kan generera utveckling och tillväxt i regionerna. Det skär

igenom traditionella hierarkier och rör om i den invanda rollfördelningen

mellan olika organisationer. Det är lätt att finna de gamla vanliga re-

presentanterna för olika intressen i det svenska samhället. De etablerade

organisationerna skall naturligtvis delta i arbetet men samtidigt skall

också nya röster komma till tals. Ett problem som det är viktigt att finna

goda lösningar på, är alltså att få en bred och nytänkande representation i

partnerskapet och i olika arbetsgrupper, dvs. att få med representanter för

grupper som inte är lika välorganiserade som övriga eller som av andra

skäl ofta hamnar vid sidan om samhällsarbetet. Det kan vara fråga om

ungdomar eller andra invånare i regionen som inte är aktiva i etablerade

organisationer. Många grupperingar har ett samhälleligt ändamål för sin

verksamhet men är fristående från den offentliga sektorn. Det kan t.ex.

vara nykooperativa företag och lokala utvecklingsgrupper.

Flera län har rapporterat att de haft vissa svårigheter med att engagera

det privata näringslivet i avtalsarbetet. Det är naturligt att företagare som

oftast är hårt upptagna av sin dagliga verksamhet, inte har lätt att ställa

upp i diskussioner kring generella samhällsproblem och utvecklings-

linjer, som avtalsarbetet inledningsvis mycket handlar om. När arbetet

har nått program- och åtgärdsstadiet, har det varit betydligt lättare för

företagare att se arbetet som givande för dem och värt att delta i. Det

betyder att det privata näringslivet i första hand är representerat genom

sina regionala organisationer men det förekommer också att företagare

deltar. Ofta är detta samhällsintresserade personer som har lämnat ett

aktivt företagsledarskap bakom sig. Flera län rapporterar att kvinno-

representationen är låg, inte minst på näringslivssidan.

I några fall har partnerskapen börjat studera vad som skulle vinnas på

att ha en samlad regional organisation, eventuellt också en huvudman, för

t.ex. de operativa, företagsfrämjande uppgifterna. Bakgrunden är bl.a. att

företagen i näringslivet ofta har svårt att överblicka och dra bästa nytta av

myndigheters och andra organs utbud av stöd och service. Förslag om

samordnad organisation och huvudmannaskap kan alltså komma att

framställas.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 8 april 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1998/99:96 Lägesrapport angående de

regionala tillväxtavtalen.

 Adressen till hemsidan är www.tillvaxtavtal.gov.se

Skr. 1998/99:96

22

1