Regeringens proposition

1991/92:65

om valfrihet i barnomsorgen

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har

tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 31

oktober 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att villkoren för statsbidrag till

kommunerna för barnomsorg ändras så att verksamhet i form av

daghem och fritidshem som drivs av annan än en kommun

underlättas.

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 31 oktober 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om valfrihet i barnomsorgen

1 Inledning

I regeringsförklaringen den 4 oktober 1991 angavs att det är en

av de viktigaste uppgifterna för framtiden att ge bättre

förutsättningar för trygga familjer och för barnens uppväxt och

omvårdnad i vårt moderna samhälle.

 Familjepolitiken skall underlätta för föräldrarna att själva

välja den vård och fostran av barnen och den arbetsfördelning

som passar dem och barnen bäst. Det innebär att familjepolitiken

skall främja både valfrihet och jämställdhet mellan kvinnor och

män. Den som väljer att förvärvsarbeta skall ha ekonomiskt

utbyte av detta.

 En ny familjepolitik syftar till att ge ökad valfrihet för

småbarnsföräldrar. Om varje barnfamilj får möjlighet att lösa

barnomsorgen på det sätt den själv önskar skapas större

trygghet. Det innebär att det måste finnas barnomsorg utanför

hemmet av god kvalitet för dem som vill ha det och bättre

ekonomiska möjligheter för dem som så önskar att stanna hemma

när barnen är små.

 En omläggning av familjepolitiken kommer att ske i flera steg.

 I ett första steg tas existerande hinder för fri etablering

och fritt utnyttjande av olika former av barnomsorg bort.

Barnomsorgsbidraget följer det val som föräldrarna träffar.

Statsbidrag kommer också att utgå till fler alternativ än i dag.

Härigenom skapas förutsättningar att snabbare nå målet full

behovstäckning i barnomsorgen.

 I ett andra steg införs ett bättre ekonomiskt stöd som syftar

till att öka småbarnsfamiljernas valfrihet och rättvisan mellan

dem. Den statsfinansiella utvecklingen är av avgörande betydelse

för i vilken takt detta stöd sedan byggs ut.

 Jag tar nu upp till behandling några av de frågor som ingår i

det första steget i omläggningen av familjepolitiken.

 Prop. 1991/92:65

2 Nuvarande regler för statsbidrag till alternativ

 barnomsorg och till kommunala familjedaghem

Statsbidrag lämnas till kommunal barnomsorg som bedrivs i form

av daghem, familjedaghem, deltidsgrupp och öppen förskola. För

barnomsorg enligt det s.k. tre-familjssystemet utgår statsbidrag

enligt samma regler som för familjedaghem. Vidare lämnas

statsbidrag till skolbarnsomsorg som bedrivs i fritidshem eller

familjedaghem liksom till öppen fritidsverksamhet i kommunal

regi. En viss del av statsbidraget till daghem och fritidshem är

"öronmärkt" för barn med behov av särskilt stöd samt för

fortbildning av personal.

 Statsbidrag utgår också till kommun för barnomsorg i form av

daghem eller fritidshem som drivs av annan än kommunen under

förutsättning att daghemmet/fritidshemmet är upptaget i

kommunens barnomsorgsplan. I praktiken fordras också att sådant

tillstånd att inrätta hemmet erhållits som föreskrivs i 69 §

socialtjänstlagen (1980: 620).

 Som ytterligare förutsättning för att statsbidrag skall lämnas

till sådan alternativ barnomsorg gäller att den som driver

daghemmet eller fritidshemmet är en sammanslutning av föräldrar

som gemensamt tar ansvaret för omsorgen om sina egna eller

varandras barn (föräldrakooperativ) eller en sammanslutning som

har anknytning till en ideell organisation, erbjuder en speciell

form av pedagogik eller arbetar på andra liknande ideella

grunder. Statsbidrag utgår också till kommun för daghem och

fritidshem som drivs av en församling inom svenska kyrkan samt

för daghem och fritidshem som ägs och drivs av personalen

(personalkooperativ).

 Statsbidrag lämnas inte för daghem eller fritidshem som drivs

i "uppenbart vinstsyfte". Föreskrifterna om statsbidrag

återfinns i förordningen (1987:860) om statsbidrag till

kommunerna för barnomsorg (ändrad senast 1991:237).

Socialstyrelsen har meddelat verkställighetsföreskrifter om de

förutsättningar som gäller för statsbidrag till alternativa

barnomsorgsformer.

 Prop. 1991/92:65

3 Nya regler

 Mitt förslag: Villkoren för statsbidrag till kommunerna

 för barnomsorg ändras så att verksamhet i form av daghem

 och fritidshem som drivs av annan än en kommun

 underlättas. Förutom vissa generella krav för bidrag

 skall följande förutsättningar gälla:

 1. att tillstånd att inrätta daghemmet eller

 fritidshemmet finns enligt 69 § socialtjänstlagen,

 2. att kommunen beslutat att verksamheten skall ingå i

 kommunens barnomsorgsplan,

 3. att den personal som arbetar med barnen i den alter-

 nativa barnomsorgen skall ha sådan utbildning eller

 erfarenhet att barnens behov av omsorg och god pedago-

 gisk verksamhet kan tillgodoses,

 4. att nivån på föräldraavgifterna inte oskäligt över-

 stiger de avgifter som gäller i den kommunala barnom-

 sorgen.

 Skälen för mitt förslag: En fri etableringsrätt inom

barnomsorgen är angelägen för att ge en ökad valfrihet för

småbarnsfamiljerna. Den ger föräldrarna ökade möjligheter att

välja mellan olika barnomsorgsformer.

 Den ökar också personalens valfrihet. De som vill pröva egna

idéer om hur verksamheten skall bedrivas kan starta eget i olika

företagsformer. Förskollärare och barnskötare får fler

arbetsgivare att välja mellan. Det ger dem en starkare position

när det gäller att skapa goda arbetsvillkor och en större frihet

att välja under vilka former de vill arbeta. En fri

etableringsrätt kan också förväntas bidra positivt till ut-

vecklingen av såväl kvalitet som kostnadseffektivitet inom all

barnomsorg. Det visar erfarenheterna från de alternativ som

redan finns.

 En fri etableringsrätt blir därför en viktig del i en strategi

för att klara full behovstäckning inom barnomsorgen.

 Mitt förslag innebär en fri etableringsrätt med statsbidrag

när det gäller verksamhet i daghem och fritidshem. De

statsbidragsregler som utesluter barnomsorg som drivs i

vinstsyfte försvinner. Dessa regler har byggt på en felaktig syn

på vad vinst innebär.

 På en marknad där det finns alternativ, och där intäkterna

dessutom är mer eller mindre givna, är vinst ett uttryck för

kostnadseffektivitet. För att förbättra effektiviteten används

numera även inom den offentliga sektorn olika former av

vinstmått och vinst- eller överskottsdelning. Det är ett uttryck

för en mer realistisk syn på vad vinst är än den som kommit till

uttryck i gällande statsbidragsregler.

 Regeringens mål är att bidrag skall lämnas också för privata

familjedaghem, deltidsgrupper och öppna förskolor. En sådan

vidgning av statsbidragsgivningen förutsätter dock ytterligare

överväganden. Förutsättningarna kan också komma att förändras av

vad som kommer fram av det arbete som bedrivs i den

kommunalekonomiska kommittén. Om bidragen till kommunerna blir

mer generella kommer statens roll i fram

 Prop. 1991/92:65

tiden att bli en annan. Jag avser därför att återkomma till

dessa frågor i ett senare sammanhang.

 Som villkor för att statsbidrag skall utgå föreslår jag att

daghemmet eller fritidshemmet skall ha upptagits i kommunens

barnomsorgsplan. Vidare skall krävas att tillstånd att inrätta

hemmet har meddelats enligt 69 § socialtjänstlagen.

 Tillståndsgivningen är enligt socialtjänstlagen en uppgift för

länsstyrelserna. Inom ramen för det s.k. frikommunförsöket har

frågor om tillstånd i stället kunnat avgöras av en kommun med

stöd av en särskild lag, lagen (1987:442) om försöksverksamhet

med kommunal tillståndsprövning för vissa hem för vård eller

boende enligt socialtjänstlagen (1980:620). I propositionen

(1991/92:13) Frikommunförsöket har nyligen föreslagits att lagen

1987:442 dels skall förlängas till utgången av år 1993, dels

skall omfatta alla kommuner som åtar sig att delta i verk-

samheten. Propositionen har ännu inte behandlats av riksdagen.

 Utan tvekan ligger det en konflikt inbyggd i att ge kommunerna

detta stora inflytande över verksamhet som i en viss mening

skall konkurrera med kommunens egen. Jag vill betona den

möjlighet som även fortsättningsvis kommer att finnas att till

länsstyrelsen överklaga kommunens eventuella beslut att inte ge

tillstånd till inrättande av ett hem enligt

socialtjänstlagstiftningen. Jag förutsätter dock att kommunerna

kommer att agera i enlighet med intentionerna att alternativ

barnomsorg skall uppmuntras och att de daghem och fritidshem som

får tillstånd också kommer att tas upp i barnomsorgsplanen och

få del även av kommunalt stöd. Det finns skäl för en

principiellt annan lösning. Den måste dock övervägas i ett

vidare sammanhang. I avvaktan härpå avser jag att noggrant följa

utvecklingen. I detta sammanhang kan nämnas att den pågående

översynen av socialtjänstlagen (S 1991:07) förväntas pröva om

det i framtiden behövs särskilda kommunala barnomsorgsplaner.

 Genom den föreslagna förändringen i statsbidragsreglerna

öppnas möjlighet för kommunerna att införa en "barnomsorgspeng",

dvs. ett bidrag som följer barnen i enlighet med föräldrarnas

val av barnomsorg. Självklart måste emellertid bidraget även i

fortsättningen differentieras med hänsyn till bl.a. om det är

frågan om daghem eller familjedaghem och de särskilda behov som

vissa barn kan ha.

 Utöver vad som nyss anförts bör vissa grundläggande

kvalitetskrav vara uppfyllda för att statsbidrag skall lämnas

för alternativ barnomsorg. När det gäller personalen bör samma

krav på utbildning eller erfarenhet gälla som för övrig i

barnomsorgsplanen upptagen verksamhet. Jag vill också

understryka att de allmänna krav som gäller för statsbidrags-

berättigad barnomsorg också bör gälla för den alternativa

verksamheten, dvs. den skall bedrivas fortlöpande, barnen skall

vara inskrivna och det skall finnas en överenskommelse med

föräldrarna om barnens vistelsetider.

 Det är också angeläget att avgifterna inte oskäligt avviker

från de avgifter som gäller i den kommunala barnomsorgen. En

annan sak är att det är naturligt att daghem och fritidshem som

bedriver en verksamhet med en särskild profilering får möjlighet

att kompensera en mera

 Prop. 1991/92:65

resurskrävande organisation genom högre avgifter. Ytterligare en

skälig anledning till avvikelse kan vara att den kommunala

bidragsgivningen är otillräcklig och därför kan trots

intentionerna i denna proposition behöva kompenseras genom högre

föräldraavgifter. På motsvarande sätt är det ibland naturligt

med lägre avgifter t.ex. när föräldrarna själva utför ett visst

arbete för daghemmets eller fritidshemmets räkning.

4 Statsbidrag till dagbarnvårdares egna barn

Dagbarnvårdarnas insats att i det egna hemmet ta emot andras

barn för vård och omsorg är sedan länge accepterad som ett

yrkesarbete. Statsbidrag lämnas för denna barnomsorg. Emellertid

har statsmakterna hittills inte accepterad att statsbidraget

beräknas med beaktande också av den tillsyn som dagbarnvårdarna

utför avseende sina egna hemmavarande barn. Statsbidragssystemet

inbegriper för närvarande beträffande dessa barn endast besök i

den öppna förskolan och deltagande i den allmänna

förskoleverksamheten för sexåringar.

 Enligt min mening bör dagbarnvårdarnas egna barn ge rätt till

statsbidrag på samma villkor som gäller för andra yrkes-

arbetandes barn.

 Enligt 1991 års barnomsorgsundersökning hade i januari 1991 de

kommunala dagbarnvårdarna 25 300 egna hemmavarande förskolebarn.

Om det nuvarande statsbidraget, 18 000 kr. per barn och år,

skulle lämnas även för dessa barn skulle kostnadsökningen för

staten uppgå till 455 milj.kr. per år.

 Även kommunerna skulle, om ersättningen för de egna barnen

följer de avtal som gäller när dagbarnvårdaren tar emot andras

barn, drabbas av kostnadsökningar av minst samma omfattning. I

nuvarande samhällsekonomiska läge är jag inte beredd att föreslå

ett genomförande av denna reform.

 Även denna fråga bör ses i ljuset av att kommande förslag från

kommunalekonomiska kommittén kan leda till mer generella

statsbidrag och därmed ökad frihet för kommunerna.

5 Kostnadskonsekvenser

Det finns ingen anledning att tro att alternativ barnomsorg är

dyrare än kommunal. Tvärtom förutser jag att fler alternativ och

ökad konkurrens skall leda till ökad kostnadseffektivitet. Det

finns därför inte anledning att räkna med någon merkostnad för

staten.

6 Ikraftträdande

Kompletterande föreskrifter om statsbidragsvillkoren avses bli

intagna i förordningen om statsbidrag till kommunerna för

barnomsorg. De nya föreskrifterna bör träda i kraft den 1

januari 1992.

 Prop. 1991/92:65

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen

 att godkänna de riktlinjer som jag har angett för

 statsbidrag till barnomsorg i form av daghem och

 fritidshem som drivs av annan än en kommun.

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det

förslag som föredraganden har lagt fram.