Regeringens proposition

 1993/94:107

 Sekretess m.m. hos Barnombudsmannen

 Regeringen överlämnar denna proposition

 till riksdagen.

 Stockholm den 2 december 1993

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Socialdepartementet)

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås vissa ändringar

 i sekretesslagen (1980:100). Ändringarna

 innebär att sekretesskydd införs för

 uppgifter om enskilda som framkommer i

 Barnombudsmannens verksamhet.

 Sekretessreglerna motsvarar vad som

 gäller inom socialtjänsten. Vidare

 föreslås att det i lagen (1993:335) om

 Barnombudsman införs en skyldighet för

 Barnombudsmannen att göra anmälan till

 socialtjänsten i vissa fall.

 1

 Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut........ 3

 2 Lagtext 3

 2.1Förslag till lag om ändring i

 sekretesslagen (1980:100)...............3

 2.2Förslag till lag om ändring i

 lagen 1993:335) om

 Barnombudsman....................3

 2.3 Förslag till ändring i

 socialtjänstlagen (1980:620)............7

 3 Ärendet och dess beredning..........9

 4 Sekretess m.m. hos Barnombudsmannen10

 5 Specialmotivering.................17

 5.1Förslaget till lag om ändring i

 sekretesslagen (1980:100)..............17

 5.2Förslaget till lag om ändring i

 lagen

 (1993:335) om Barnombudsman.....18

 5.3Förslaget till ändring i

 socialtjänstlagen (1980:620)...........19

 Bilaga 1 Sammanfattning av rapporten.20

 Bilaga 2 Rapportens lagförslag.......21

 Bilaga 3 Socialdepartementets

 alternativa lagförslag.................23

 Bilaga 4 Remissammanställning........27

 Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag.31

 Bilaga 6 Lagrådets yttrande..........35

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 2 december 1993

 2

 1 Förslag till riksdagsbeslut

 Regeringen föreslår att riksdagen antar

 regeringens förslag till

 1. lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100),

 2. lag om ändring i lagen (1993:335)

 om Barnombudsman,

 3. lag om ändring i socialtjänstlagen

 (1980:620).

 2 Lagtext

 Regeringen har följande förslag till

 lagtext.

 2.1 Förslag till lag om ändring i

 sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 sekretesslagen (1980:100)1

 dels att 14 kap. 2 och 3 §§ samt 16

 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 7 kap. 34 §, av följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 34 § Sekretess

 gäller i verksamhet

 enligt lagen

 (1993:335) om Bar-

 nombudsman för

 uppgift om enskilds

 personliga

 förhållanden, om

 det inte står klart

 att uppgiften kan

 röjas utan att den

 enskilde eller

 någon honom närstå-

 ende lider men.

 Sekretessen

 hindrar inte att

 Barnombudsmannen

 gör anmälan och

 lämnar uppgift till

 socialnämnden

 enligt vad som

 föreskrivs i lagen

 om Barnombudsman.

 I fråga om

 uppgift i allmän

 handling gäller

 sekretessen i högst

 sjuttio år.

 14 kap.

 2 §2

 Sekretess hindrar inte att uppgift i

 annat fall än som avses i 1 § lämnas till

 myndighet, om uppgiften behövs där för

 1 Lagen omtryckt 1992:1474.

 2 Senaste lydelse 1993:607.

 3

 1. förundersökning, rättegång, ärende

 om disciplinansvar eller skiljande från

 anställning eller annat jämförbart

 rättsligt förfarande vid myndigheten mot

 någon rörande hans deltagande i

 verksamheten vid den myndighet där

 uppgiften förekommer,

 2. omprövning av beslut eller åtgärd av

 den myndighet där uppgiften förekommer,

 eller

 3. tillsyn över eller revision hos den

 myndighet där uppgiften förekommer.

 Sekretess hindrar inte att uppgift

 lämnas i muntligt eller skriftligt ytt-

 rande av sakkunnig till domstol eller

 myndighet som bedriver förundersökning i

 brottmål.

 Sekretess hindrar inte att uppgift om

 enskilds adress, telefonnummer och

 arbetsplats lämnas till en myndighet, om

 uppgiften behövs där för delgivning

 enligt delgivningslagen (1970:428).

 Uppgift hos myndighet som driver

 televerksamhet om enskilds telefonnummer

 får dock, om den enskilde hos myndigheten

 begärt att abonnemanget skall hållas hem-

 ligt och uppgiften omfattas av sekretess

 enligt 9 kap. 8 § tredje stycket, lämnas

 ut endast om den myndighet som begär

 uppgiften finner att det kan antas att

 den som söks för delgivning håller sig

 undan eller att det annars finns

 synnerliga skäl.

 Sekretess hindrar inte att uppgift som

 angår misstanke om brott lämnas till

 åklagarmyndighet, polismyndighet eller

 annan myndighet som har att ingripa mot

 brottet, om fängelse är föreskrivet för

 brottet och detta kan antas föranleda

 annan påföljd än böter.

 För uppgift som om- För uppgift som

 fattas av sekretess omfattas av

 enligt 7 kap. 1-6 sekretess enligt 7

 och 33 §§, 8 kap. 8 kap. 1-6, 33 och

 § första stycket, 9 34 §§, 8 kap. 8 §

 eller 15 § eller 9 första stycket, 9

 kap. 4 eller 7 §, 8 eller 15 § eller 9

 § första eller andra kap. 4 eller 7 §,

 stycket eller 9 § 8 § första eller

 andra stycket gäller andra stycket eller

 vad som föreskrivs i 9 § andra stycket

 fjärde stycket gäller vad som

 endast såvitt angår föreskrivs i fjärde

 misstanke om brott stycket endast

 för vilket inte är såvitt angår miss-

 föreskrivet lin- tanke om brott för

 drigare straff än vilket inte är

 fängelse i två år. föreskrivet

 Dock hindrar lindrigare straff

 sekretess enligt än fängelse i två

 7 kap. 1, 4 eller 33 år. Dock hindrar

 § inte att uppgift sekretess enligt

 som angår misstanke 7 kap. 1, 4, 33

 om brott enligt 3, 4 eller 34 § inte att

 eller 6 kap. uppgift som angår

 brottsbalken mot misstanke om brott

 någon som inte har enligt 3, 4 eller 6

 fyllt arton år kap. brottsbalken

 lämnas till åkla- mot någon som inte

 garmyndighet eller har fyllt arton år

 polismyndighet lämnas till

 åklagarmyndighet

 eller polismyndig-

 het.

 Tredje och fjärde styckena gäller inte

 uppgift som omfattas av sekretess enligt

 9 kap. 9 § första stycket.

 Sekretess enligt 7 kap. 1 § och 4 §

 första och tredje styckena hindrar inte

 att uppgift om enskild, som inte fyllt

 arton år eller som fortgående missbrukar

 alkohol, narkotika eller flyktiga lös-

 ningsmedel, eller närstående till denne

 lämnas från myndighet inom hälso- och

 sjukvården och socialtjänsten till annan

 sådan myndighet, om det behövs för att

 den enskilde skall få nödvändig vård,

 behandling eller annat stöd. Detsamma

 gäller i fråga om lämnande av uppgift om

 gravid kvinna eller när-

 stående till henne, om det behövs för en

 nödvändig insats till skydd för det

 väntade barnet.

 3 §

 Utöver vad som följer av 1 och 2 §§ får

 sekretessbelagd uppgift lämnas till

 myndighet, om det är uppenbart att

 intresset av att uppgiften lämnas har

 företräde framför det intresse som

 sekretessen skall skydda.

 Första stycket Första stycket

 gäller inte i fråga gäller inte i fråga

 om sekretess enligt om sekretess enligt

 7 kap. 1-6 och 33 7 kap. 1-6, 33 och

 §§, 8 kap. 8 § 34 §§, 8 kap. 8 §

 första stycket och 9 första stycket och

 och 15 §§ samt 9 9 och 15 §§ samt

 kap. 4 och 7 §§, 8 § 9 kap. 4 och 7 §§,

 första och andra 8 § första och

 styckena och 9 §. andra styckena och

 Inte heller gäller 9 §. Inte heller

 första stycket, om gäller första

 utlämnandet strider stycket, om utläm-

 mot lag eller för- nandet strider mot

 ordning eller, lag eller

 såvitt angår uppgift förordning eller,

 i personregister såvitt angår

 enligt datalagen uppgift i

 (1973:289), personregister

 föreskrift som har enligt datalagen

 meddelats med stöd (1973:289),

 av datalagen. föreskrift som har

 meddelats med stöd

 av datalagen.

 Lydelse enligt prop. 1993/94:38

 16 kap.

 1 §Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är

 begränsad framgår av 7 kap. 3 § första

 stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3

 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1

 § första stycket samt 3 § första stycket

 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De

 fall av uppsåtligt åsidosättande av

 tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet

 enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5

 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

 1 § första stycket och 3 § första stycket

 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är

 begränsad, är de där tystnadsplikten

 följer av

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 3. denna lag enligt

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 7 kap. 29 §

 8 kap. 3 §, 5 § första

 stycket 2, 6 § första stycket 2

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 Föreslagen lydelse

 16 kap.

 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är

 begränsad framgår av 7 kap. 3 § första

 stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3

 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1

 § första stycket samt 3 § första stycket

 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De

 fall av uppsåtligt åsidosättande av

 tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet

 enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5

 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

 1 § första stycket och 3 § första stycket

 3 yttrandefrihets-

 grundlagen i övrigt är begränsad, är de

 där tystnadsplikten följer av

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 3. denna lag enligt

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 7 kap. 29 §

 7 kap. 34 §

 8 kap. 3 §, 5 § första

 stycket 2, 6 § första stycket 2

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 __________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1993:335) om

 Barnombudsman

 Härigenom föreskrivs att det i lagen

 (1993:335) om Barnombudsman skall införas

 en ny paragraf, 3 § av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Barnombudsmannen

 skall genast till

 socialnämnden

 anmäla om

 ombudsmannen i sin

 verksamhet får

 kännedom om att

 någon som är under

 18 år misshandlas i

 hemmet eller om det

 i annat fall måste

 antas att

 socialnämnden

 behöver ingripa

 till en underårigs

 skydd. Om det finns

 särskilda skäl får

 anmälan till

 socialnämnden göras

 även i andra fall.

 Barnombudsmannen

 får lämna

 socialnämnden alla

 uppgifter som kan

 vara av betydelse

 för utredning av en

 underårigs behov av

 skydd.

 _____________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 5

 2.3 Förslag till lag om ändring i

 socialtjänstlagen

 (1980:620)

 Härigenom föreskrivs att 71 §

 socialtjänstlagen (1980:620)1 skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 71 §2

 Var och en som får kännedom om att en

 underårig misshandlas i hemmet eller

 annars behandlas där på ett sådant sätt

 att det är fara för hans hälsa eller

 utveckling bör anmäla detta till

 socialnämnden.

 Myndigheter vars verksamhet berör barn

 och ungdom samt andra myndigheter inom

 hälso- och sjukvården och socialtjänsten

 är skyldiga att genast till socialnämnden

 anmäla om de i sin verksamhet får känne-

 dom om något som kan innebära att

 socialnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. Detta gäller även dem

 som är anställda hos sådana myndigheter

 samt läkare, lärare, sjuksköterskor och

 barnmorskor som inte har sådan

 anställning.

 För dem som är verksamma inom kommunal

 familjerådgivning gäller anmälningsplikt

 enligt andra stycket endast om de i sin

 verksamhet får kännedom om att en

 underårig misshandlas i hemmet.

 Myndigheter, befattningshavare och

 yrkesutövare som anges i andra stycket är

 skyldiga att lämna socialnämnden alla

 uppgifter som kan vara av betydelse för

 utredning av en underårigs behov av

 skydd.

 Om anmälan från

 Barnombudsmannen

 gäller

 bestämmelserna i

 3 § lagen

 (1993:335) om Bar-

 nombudsman.

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 1 Lagen omtryckt 1988:871.

 2 Senaste lydelse 1990:53.

 6

 3 Ärendet och dess beredning

 Den 1 juli i år inrättades myndigheten

 Barnombudsmannen genom en omorganisation

 av Barnmiljörådet.

 Organisationskommittén för inrättande

 av en Barnombudsman avlämnade den 23 juni

 1993 en delrapport angående sekretess

 m.m. hos Barnombudsmannen. I delrapporten

 föreslås en bestämmelse i sekretesslagen

 (1980:100) enligt vilken sekretess med

 omvänt skaderekvistit skall gälla i

 Barnombudsamnnens verksamhet för uppgift

 om enskilds personliga förhållanden,

 liksom därmed sammanhängande regler om

 bl.a anmälningsskyldighet. Rapporten har

 remissbehandlats tillsammans med av

 Socialdepartementet utarbetade

 alternativa lösningar till lagreglering.

 En sammanfattning av rapporten finns i

 bilaga 1. De lagförslag som lades fram i

 rapporten finns i bilaga 2. Av

 Socialdepartementet utarbetade

 alternativa lösningar till lagreglering

 finns i bilaga 3. En förteckning över

 remissinstanserna och en sammanställning

 av remissyttrandena finns i bilaga 4.

 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 18 november

 1993 att inhämta Lagrådets yttrande över

 de lagförslag som finns i bilaga 5.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 6.

 Lagrådet har föreslagit att det i

 upplysande syfte görs ett tillägg i 71 §

 socialtjänstlagen (1980:620). I övrigt

 har Lagrådet lämnat förslagen utan

 erinran.

 Regeringen har följt Lagrådets förslag

 och därutöver gjort en mindre

 redaktionell ändring i förslaget till

 ändring i lagen (1993:335) om Bar-

 nombudsman.

 7

 4 Sekretess m.m. hos Barnombudsmannen

 Regeringens förslag: En ny bestämmelse

 införs i sekretesslagen (1980:100) om att

 sekretess skall gälla i Barnombudsmannens

 verksamhet för uppgift om enskilds

 personliga förhållanden, om det inte står

 klart att uppgiften kan röjas utan att

 den enskilde eller någon honom närstående

 lider men.

 Sekretessen hindrar inte att

 Barnombudsmannen gör anmälan och lämnar

 uppgift till socialnämnden i enlighet med

 föreskrifter i lagen (1993:335) om

 Barnombudsman.

 Barnombudsmannen skall enligt en ny

 bestämmelse i lagen om Barnombudsman

 genast till socialnämnden anmäla om han

 eller hon får kännedom om att en

 underårig misshandlas i hemmet eller om

 det i annat fall måste antas att

 socialnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. Om det finns särskilda

 skäl skall ombudsmannen ha möjlighet att

 göra anmälan till socialnämnden även i

 andra fall. Barnombudsmannen får i övrigt

 lämna socialnämnden alla uppgifter som

 kan vara av betydelse för utredning av

 underårigs behov av skydd.

 Vad gäller brottsanmälan till

 polismyndighet, uppgiftslämnande till

 annan myndighet och begränsningar i

 meddelarfriheten skall samma regler i

 sekretesslagen gälla för Barnombudsmannen

 som för bl.a. socialtjänsten.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i

 huvudsak med regeringens förslag.

 Kommittén har dock föreslagit att

 anmälningsskyldigheten till socialnämnden

 skall regleras i 71 § socialtjänstlagen

 (1980:620). Vidare har kommittén inte

 tagit med Barnombudsmannens verksamhet i

 den särreglering som gäller bl.a.

 socialtjänsten i fråga om när brott-

 sanmälan kan göras till åklagar- eller

 polismyndighet.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna

 har inget att invända mot kommitténs

 förslag om sekretess, uppgiftslämnande

 till annan myndighet och begränsad

 meddelarfrihet. De har inte heller något

 att invända mot den av

 Socialdepartementet alternativa

 lagregleringen i fråga om möjlighet till

 brottsanmälan, motsvarande vad som gäller

 inom t.ex. socialtjänsten.

 Vad gäller anmälningsskyldighet till

 socialnämnden innebär Socialde-

 partementets alternativa förslag till

 lagreglering att en något större

 anmälningsskyldighet än enligt kommitténs

 förslag (dock inte så vidsträckt som i 71

 § socialtjänstlagen) införs i lagen om

 Barnombudsman i stället för i 71 §

 socialtjänstlagen som kommittén föreslår.

 Justitiekanslern och Barnombudsmannen

 anser att regleringen bör kunna införas i

 Barnombudsmannens instruktion.

 Kammarrätten i Stockholm anser att någon

 anmälningsskyldighet inte alls bör finnas

 för Barnombudsmannen, medan

 Justitieombudsmannen och Socialstyrelsen

 menar att den bör vara lika omfattande

 som i 71 § andra stycket socialtjänst-

 lagen. Socialstyrelsen anser vidare att

 Barnombudsmannen omfattas av 71 §

 socialtjänstlagen i dess nuvarande

 lydelse och att det nuvarande rättsläget

 bör bestå i avvaktan på

 Socialtjänstkommitténs översyn av 71 §.

 Skälen för regeringens förslag:

 Sekretess

 Grundläggande bestämmelser om rätten att

 ta del av allmänna handlingar finns i 2

 kap. tryckfrihetsförordningen. Denna rätt

 får emellertid begränsas bl.a. om det är

 påkallat med hänsyn till skyddet för

 enskilds personliga förhållanden.

 Begränsningarna anges i sekretesslagen.

 Bestämmelser om sekretess med hänsyn

 till skyddet för enskilds personliga

 förhållanden finns främst i 7 kap.

 sekretesslagen. Där finns exempel på s.k.

 rakt skaderekvisit som innebär presumtion

 för offentlighet och där bedömningen av

 om sekretess skall gälla görs med ut-

 gångspunkt från att ett utlämnande av

 uppgiften typiskt sett kan vara ägnat att

 medföra skada. Där finns också exempel på

 s.k. omvänt skaderekvisit, vilket gäller

 inom exempelvis socialtjänsten (4 §). Det

 omvända skaderekvisitet innebär att

 sekretess gäller om det inte står klart

 att uppgiften kan röjas utan skada, dvs.

 en presumtion för sekretess.

 I regeringens proposition (prop.

 1992/93:173) vari inrättandet av en

 Barnombudsman föreslogs, anförde det

 föredragande statsrådet att det med

 hänsyn till att ombudsmannen skall verka

 på ett generellt plan inte förelåg något

 behov av att omgärda ombudsmannens

 verksamhet med sekretess. Föredraganden

 ville dock inte utesluta att det kunde

 finnas behov av särskilda sekretessregler

 för handlingar som barn sänder in eller

 muntligen i förtroende lämnar till

 ombudsmannen. Föredraganden konstaterade

 också att det kunde behövas

 sekretessregler för att göra det möjligt

 för ombudsmannen att följa upp

 tillämpningen av en rättsregel rörande

 barn även i de fall detta bara kan ske

 genom att ombudsmannen får ta del av

 sekretessbelagda uppgifter, t.ex. i

 utredningar inom socialtjänsten. Som ett

 skäl mot sekretess anfördes att arbetet

 skulle kunna bedrivas mera öppet utan en

 sådan reglering.

 Såsom kommittén påpekat är

 utgångspunkten för ombudsmannens arbete

 med barn- och ungdomsfrågor att det inte

 skall vara individinriktat utan att

 bevakningen av dessa frågor skall vara

 övergripande. Därmed bör ombudsmannens

 verksamhet kunna bedrivas med stor

 öppenhet. Regeringen delar också

 kommitténs mening att detta arbetssätt

 dock inte kan utesluta att behov finns av

 att viss del av verksamheten skyddas av

 sekretess. Man kan t.ex. tänka sig att

 ett äldre barn, en ungdom eller en

 förälder någon gång vänder sig till

 ombudsmannen med uppgifter som för den

 enskilde är mycket känsliga och därför

 fordrar att de inte yppas för

 utomstående, dvs. inte offentliggörs även

 om någon utomstående skulle kräva det.

 Likaså kan ombudsmannen i vissa

 situationer behöva inhämta viss

 information från andra myndigheter. Den

 sekretess som eventuellt råder för dessa

 uppgifter gäller visserligen gentemot

 Barnombudsmannen oavsett om sekretess

 också gäller inom ombudsmannens verksam-

 het. Att uppgifter inom Barnombudsmannens

 verksamhet är sekretessbelagda kan dock

 få betydelse dels vid bedömningen av

 risken för skada e.d. när fråga är om en

 uppgift kan lämnas ut, dels för om en

 enskild person vill lämna sitt medgivande

 till att en sekretesskyddad uppgift får

 lämnas vidare till Barnombudsmannen. Det

 är därför även av det skälet lämpligt att

 sekretesskydd finns hos Barnombudsmannen.

 Vi anser, liksom kommittén, att

 sekretessen bör gälla för uppgift om

 enskilds personliga förhållanden, om det

 inte står klart att uppgiften kan röjas

 utan att den enskilde eller någon

 närstående till honom lider men.

 Därigenom tillgodoser man det behov som

 finns att sekretessbelägga vissa känsliga

 uppgifter hos Barnombudsmannen. Vidare

 uppnår man den fördelen att samma typ av

 sekretess kommer att gälla hos ombuds-

 mannen som hos socialtjänsten.

 Eftersom vårdnadshavaren företräder

 barnet och har ansvaret för barnet, har

 vårdnadshavaren som regel rätt att ta del

 av och förfoga över sekretesskyddade

 uppgifter angående barnet. De

 förpliktelser som innefattas i

 vårdnadsskyldigheten enligt 6 kap. 2 och

 11 §§ föräldrabalken förutsätter ju att

 vårdnadshavaren har insyn i barnets

 angelägenheter. Det är också viktigt för

 förhållandet mellan föräldrar och barn

 att viktiga och betydelsefulla uppgifter

 kan lämnas ut till föräldrarna.

 Emellertid tunnas vårdnadsrätten ut då

 barnet blir äldre. I 6 kap. 11 §

 föreskrivs att vårdnadshavaren i takt med

 barnets stigande ålder och utveckling

 skall ta allt större hänsyn till barnets

 synpunkter och önskemål. Det innebär att

 barnet i takt med stigande ålder och

 utveckling får rätt till visst skydd för

 sin integritet gentemot sina föräldrar.

 Oavsett ett barns ålder kan det i vissa

 fall antas att den underårige lider

 betydande men om uppgiften röjs för

 vårdnadshavarna. I sådana fall medger

 bestämmelsen i 14 kap. 4 § andra stycket

 sekretesslagen att sekretessskyddade

 uppgifter om ett barn får hemlighållas

 för barnets vårdnadshavare.

 Anmälan till socialnämnd m.m.

 Enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen får

 sekretessbelagd uppgift hos en myndighet

 inte röjas för annan myndighet i andra

 fall än som anges i sekretesslagen eller

 i lag eller förordning till vilken

 sekretesslagen hänvisar.

 I 14 kap. 1 § föreskrivs att sekretess

 inte hindrar att uppgift lämnas till

 annan myndighet om uppgiftsskyldighet

 följer av lag eller förordning.

 Enligt 71 § andra stycket

 socialtjänstlagen är "myndigheter vars

 verksamhet berör barn och ungdom"

 skyldiga att genast till socialnämnden

 anmäla om de i sin verksamhet får

 kännedom om något som kan innebära att

 socialnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. Detta gäller även

 anställda inom sådana myndigheter samt

 läkare, lärare, sjuksköterskor och

 barnmorskor som inte har sådan anställ-

 ning. Enligt fjärde stycket föreligger

 även en skyldighet att lämna socialnämn-

 den alla uppgifter som kan vara av

 betydelse för utredning av en underårigs

 behov av skydd.

 Socialstyrelsen menar att 71 § i dess

 nuvarande lydelse omfattar Bar-

 nombudsmannen och att någon, i

 förhållande till den bestämmelsen,

 inskränkande reglering inte bör göras.

 I förarbetena till 71 § socialtjänst-

 lagen (prop. 1979/80:1 s. 419 och 537)

 talas om att bestämmelsen motsvarar 93 §

 andra stycket barnavårdslagen (1960:97).

 Med myndigheter vars verksamhet berör

 barn och ungdom avses enligt samma

 förarbeten främst åklagar- och polis-

 myndigheter, skolmyndigheter, centraler

 för psykisk barn- och ungdomsvård,

 barnavårdscentraler samt de särskilda

 organ som kan finnas inrättade för allmän

 ungdomsvård. Det framgår inte av denna

 exemplifiering eller förarbetena i övrigt

 att man skulle ha avsett någon utvidgning

 av tillämpningsområdet i förhållande till

 vad som gällde tidigare enligt

 barnavårdlagen.

 I 93 § andra stycket barnavårdslagen

 föreskrevs anmälningsskyldighet för

 "myndigheter vilkas verksamhet berör

 barnavården..". Denna skrivning tillkom

 på förslag av Lagrådet (prop. 1960:10 s.

 445) som ansåg att t.ex. domstolar inte

 skulle omfattas av anmälningsskyldighet

 (i lagrådsremissen omfattade den alla

 myndigheter). Lagrådet föreslog att

 uppgiftsskyldigheten begränsas till de

 inom "förevarande område verkande

 myndigheterna.." Lagrådet ansåg att man i

 bestämmelsen, med viss ledning av

 uttrycksättet i 9 § andra stycket (som

 föreskrev att barnavårdsnämnden bör

 samverka med myndigheter, institutioner,

 föreningar och andra, vilkas verksamhet

 berör barnavården) därvid kunde nämna

 "myndigheter vilkas verksamhet berör

 barnavården.."

 Regeringen utformade stadgandet i

 enlighet med Lagrådets förslag.

 Föredragande statsrådet anförde (s. 459)

 att även om en dylik relativt obestämd

 avgränsning i särskilda fall kan tänkas

 föranleda tolkningssvårigheter, synes

 kretsen av anmälningsskyldiga därigenom

 ha angivits på ett godtagbart sätt.

 Föredraganden tillade att det i tveksamma

 fall givetvis inte borde ifrågakomma att

 ådöma en befattningshavare ansvar för

 tjänstefel på grund av underlåtelse att

 anmäla ett missförhållande till

 barnavårdsnämnden.

 Barnombudsmannen har enligt lagen om

 Barnombudsman till uppgift att bevaka

 frågor som angår barns och ungdomars

 rättigheter och intressen. Ombudsmannen

 skall särskilt uppmärksammma att lagar

 och andra författningar samt deras

 tillämpning stämmer överens med Sveriges

 åtaganden enligt Förenta nationernas

 konvention om barnets rättigheter.

 Ombudmannens verksamhet enligt nämnda

 lag berör således inte enskilda barn och

 ungdomar utan "frågor" som angår barn och

 ungdomar samt författningar och dess

 tillämpning på det området. Ombudsmannen

 skall inte handlägga enskilda ärenden.

 Exemplifieringen i prop. 1979/80:1,

 liksom den tidigare lydelsen av

 bestämmelsen och dess förarbeten, pekar

 enligt vår mening på att det är

 myndigheter som handlägger enskilda

 ärenden som gäller barn och ungdomar som

 avses i 71 § andra stycket (t.ex.

 polismyndigheter) snarare än myndigheter

 som (i något avseende) ägnar sig åt

 "barn- och ungdomsfrågor".

 Vi menar därför att 71 § andra stycket

 socialtjänstlagen inte kan anses omfatta

 Barnombudsmannen. En särskild reglering

 behövs därmed om man önskar att det skall

 införas en anmälningsskyldighet för

 Barnombudsmannen.

 En anmälningsskyldighet skulle

 visserligen kunna motverka Barnom-

 budsmannens möjligheter att få tillgång

 till den information som barn och

 ungdomar önskar lämna till ombudsmannen.

 Om uppgiften används på ett sätt som

 barnet inte räknat med finns en risk att

 en del av förtroendet för

 Barnombudsmannen går förlorat. En viss

 anmälningsskyldighet, om än inte lika

 vidsträckt som i 71 § socialtjänstlagen,

 bör ändå enligt vår mening föreskrivas.

 Det kan annars befaras att barn och

 ungdomar som vänder sig till

 Barnombudsmannen i stället för till en

 annan myndighet går miste om de stöd- och

 hjälpinsatser som de är i oundgängligt

 behov av. En sådan anmälningsskyldighet

 införs lämpligast i lagen om

 Barnombudsman.

 Barnombudsmannen bör åläggas att genast

 till socialnämnden anmäla dels om en

 underårig misshandlas i hemmet, dels om

 det i andra fall måste antas att

 socialnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. Misshandel omfattar

 även psykisk misshandel. Sålunda är

 Barnombudsmannen skyldig att göra en

 anmälan om myndigheten får kännedom om

 att ett barn t.ex. har utsatts för

 sexuellt övergrepp även om inte fysiska

 skador har uppkommit (se prop. 1989/90:28

 s. 132).

 Den här föreslagna

 anmälningsskyldigheten skiljer sig från

 71 § socialtjänstlagen främst därigenom

 att det krävs att det av den information

 som Barnombudsmannen har "måste antas"

 att socialnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. För att

 Barnombudsmannen skall vara skyldig att

 göra anmälan krävs alltså en ganska hög

 grad av sannolikhet för att det behövs

 åtgärder från socialnämndens sida. Enligt

 71 § socialtjänstlagen ställs inte lika

 höga krav på att behov av åtgärder skall

 bedömas föreligga (..kännedom om något

 som kan innebära att..). Avsikten med

 socialtjänstlagens bestämmelse är att

 uppgiften skall utredas och bedömas av

 socialnämnden. Barnombudsmannen har getts

 ett större utrymme för egen bedömning.

 Barnombudsmannen bör också ha möjlighet

 att göra anmälan till so-

 cialnämnden om i andra fall särskilda

 skäl talar för det. Det kan gälla t.ex.

 vissa situationer som avses i 71 §

 socialtjänstlagen som inte omfattas av

 Barnombudsmannens anmälningsskyldighet.

 Någon skyldighet för Barnombudsmannen att

 göra anmälan föreligger inte i dessa

 fall.

 Även om Barnombudsmannen i ett visst

 fall inte är anmälningsskyldig till

 socialnämnden bör ombudsmannen ändå vara

 oförhindrad att till socialnämnden lämna

 uppgifter som kan vara av betydelse för

 utredning av en underårigs behov av

 skydd. Någon skyldighet för Barnombuds-

 mannen att i sådana fall lämna uppgifter,

 motsvarande vad som gäller för

 myndigheter som omfattas av 71 §

 socialtjänstlagen, bör dock inte

 föreskrivas.

 Med den ovan föreslagna

 anmälningsskyldigheten följer dock skyl-

 dighet att lämna uppgifter om det

 förhållande anmälningsplikten omfattar

 (se Lagrådets yttrande i prop.1981/82:8

 s. 118).

 I den föreslagna 7 kap. 34 §

 sekretesslagen bör vidare föreskrivas att

 sekretess inte gäller i de fall som anges

 i lagen (1993:335) om Barnombudsman.

 I klargörande syfte bör, i enlighet med

 vad Lagrådet förordat, i 71 §

 socialtjänstlagen upplysas om

 Barnombudsmannens anmälningsskyldighet

 enligt Lagen om Barnombudsman.

 Anmälningsskyldigheten bör, med hänsyn

 till den särskilda karaktär av personligt

 ombudsmannainstitut som myndigheten

 utgör, inte gälla anställda hos

 Barnombudsmannen utan själva myndigheten.

 I det avseendet skiljer den sig från

 anmälningsskyldigheten enligt 71 §

 socialtjänstlagen. En anställd hos

 Barnombudsmannen som får en uppgift som

 kan föranleda en anmälan till

 socialnämnden bör rapportera det till

 ombudsmannen som får ta ställning till

 saken för myndighetens räkning.

 Av den föreslagna lydelsen av 14 kap. 2

 § femte stycket sekretesslagen följer att

 Barnombudsmannen också i vissa fall kan

 göra polisanmälan (se nedan). Någon plikt

 att göra en sådan anmälan bör dock inte

 föreskrivas. Någon sådan plikt finns inte

 heller för socialnämnden.

 Utformningen av anmälningsskyldigheten

 kan behöva prövas på nytt när

 verksamheten varit i gång en tid. Vi

 avser därför att ge Barnombudsmannen i

 uppdrag att inom två år utvärdera den

 praktiska tillämpningen av

 anmälningsskyldigheten i en rapport till

 regeringen.

 Brottsanmälan

 Enligt 14 kap. 2 § fjärde stycket hindrar

 sekretess inte att uppgift som angår

 misstanke om brott lämnas till

 åklagarmyndighet, polismyndighet eller

 annan myndighet som har att ingripa mot

 brottet, om fängelse är föreskrivet för

 brottet och detta kan antas föranleda

 annan påföljd än böter.

 I femte stycket föreskrivs att fjärde

 stycket gäller för uppgifter som omfattas

 av sekretess inom bl.a. socialtjänsten

 endast såvitt angår misstanke om brott

 för vilket inte är föreskrivet lindrigare

 straff än fängelse i två år. Dock hindrar

 sekretess inom socialtjänsten inte att

 uppgift som angår misstanke om brott

 enligt 3, 4 eller 6 kap. brottsbalken mot

 någon som inte har fyllt arton år lämnas

 till åklagarmyndighet eller

 polismyndighet. Det senare gäller alltså

 brott mot liv och hälsa, brott mot frihet

 och frid samt sexualbrott.

 Med det sätt på vilket sekretessen

 utformats enligt vårt förslag kommer

 begränsningsregeln i 14 kap. 2 § femte

 stycket att äga tillämpning även för

 Barnombudsmannen. Misstankar som rör

 brott enligt 3, 4 eller 6 kap.

 brottsbalken och som riktar sig mot barn

 och ungdomar som inte fyllt arton år får

 således alltid lämnas till

 polismyndighet. När det gäller misstankar

 om andra brott krävs att straffminimum

 för brottet uppgår till minst två års

 fängelse.

 Uppgiftslämnande till annan myndighet

 I 14 kap. 3 § finns den s.k.

 generalkalusulen som innebär att en sek-

 retessbelagd uppgift får lämnas till en

 myndighet om det är uppenbart att

 intresset av att uppgiften lämnas har

 företräde framför det intresse som

 sekretessen skall skydda.

 Generalklausulen gäller dock inte inom

 bl.a. socialtjänsten.

 För att inte riskera att en del av

 förtroendet för Barnombudsmannen går

 förlorat får det anses motiverat att

 undanta Barnombudsmannens verksamhet från

 generalklausulens tillämpningsområde.

 Behovet av att lämna sekretessbelagda

 uppgifter till andra myndigheter får

 anses tillgodosett genom bestämmelsen om

 anmälan till socialnämnden och möj-

 ligheten att i vissa fall anmäla

 misstankar om brott.

 Begränsad meddelarfrihet

 Som huvudregel gäller principen om

 meddelarfrihet i svensk rätt, vilket

 innebär att det i viss utsträckning är

 möjligt att straffritt lämna normalt

 sekretessbelagda uppgifter för

 publicering i tryckt skrift eller i radio

 eller TV. Meddelarfriheten ingår sedan

 länge som ett led i den reglering som

 avser att förverkliga

 offentlighetsprincipen. 16 kap. sek-

 retesslagen innehåller dock vissa

 undantag från huvudregeln om med-

 delarfrihet. Inom t.ex. socialtjänsten

 råder endast i undantagsfall med-

 delarfrihet. Även för uppgifter om barn

 och ungdomars personliga förhållanden

 inom Barnombudsmannens verksamhet bör

 meddelarfriheten begränsas.

 Vittnesplikt och frågeförbud

 Frågan om vittnesplikt och frågeförbud

 enligt rättegångsbalkens bestämmelser för

 Barnombudsmannens del har inte kunnat

 behandlas av organisationskommittén.

 Dessa regler torde dock knappast skapa

 större problem för Barnomudsmannens

 verksamhet. Socialtjänstkommittén arbetar

 dessutom med närliggande frågor rörande

 socialtjänsten. Vi anser att i vart fall

 resultatet av detta arbete bör avvaktas

 innan det finns anledning att ta upp

 saken för Barnombudsmannens del.

 8

 5 Specialmotivering

 5.1 Förslaget till lag om ändring i

 sekretesslagen

 (1980:100)

 7 kap.

 34 §

 Det kan inte undvikas att

 Barnombudsmannen i sina kontakter med

 barn, ungdomar och föräldrar ibland får

 tillgång till känsliga individuppgifter,

 även om avsikten inte är att

 Barnombudsmannen skall handlägga enskilda

 ärenden.

 Första stycket i förslaget till denna

 nya paragraf föreskriver därför att

 sekretess gäller i Barnombudsmannens

 verksamhet för uppgifter om enskildas

 personliga förhållanden, om det inte står

 klart att uppgiften kan röjas utan att

 den enskilde eller någon honom närstående

 lider men. Det är alltså fråga om samma

 omvända skaderekvisit som gäller i t.ex.

 socialtjänsten. Det innebär presumtion

 för sekretess. Det innebär också i

 praktiken att Barnombudsmannen många

 gånger inte kan lämna ut en uppgift som

 omfattas av denna sekretessregel utan att

 ha kännedom om mottagarens identitet och

 om dennes avsikter med uppgiften. Under

 begreppet personliga förhållanden faller

 också uppgifter om en fysisk persons

 ekonomi.

 Sekretessen enligt denna bestämmelse

 gäller i den verksamhet som

 Barnombudsmannen bedriver enligt lagen

 (1993:335) om Barnombudsman.

 Personaladministrativa ärenden och

 liknande faller utanför den sekretess som

 regleras här. Sekretessen för sådana

 uppgifter och andra uppgifter som inte

 hör till Barnombudsmannens verksamhet

 enligt nyssnämnda lag följer samma regler

 som gäller för myndigheter i allmänhet.

 Ett exempel på sådana regler finns i 7

 kap. 11 § sekretesslagen (angående

 myndigheternas personaladministrativa

 verksamhet).

 Enligt andra stycket hindrar

 sekretessen inte att Barnombudsmannen gör

 anmälan och lämnar uppgift till

 socialnämnden enligt vad som föreskrivs i

 lagen om Barnombudsman. I allmänmotive-

 ringen, avsnitt 4, har utvecklats varför

 anmälningsskyldigheten i 71 § social-

 tjänstlagen inte kan anses omfatta

 Barnombudsmannen.

 Av 14 kap. 2 § femte stycket följer att

 sekretessen inte heller hindrar att

 Barnombudsmannen gör polisanmälan i vissa

 fall.

 14 kap.

 2 §

 I paragrafens fjärde stycke föreskrivs

 att sekretess inte hindrar att uppgift

 som angår misstanke om brott lämnas till

 åklagarmyndighet, polismyndighet eller

 annan myndighet som har att ingripa mot

 brottet, om fängelse är föreskrivet för

 brottet och detta kan antas föranleda

 annan påföljd än böter.

 I femte stycket föreskrivs vissa

 undantag från bestämmelsen i fjärde

 stycket. Till undantagen skall även

 uppgifter som omfattas av sekretess

 enligt 7 kap. 34 § hänföras. Det innebär

 att fjärde stycket gäller för

 sekretessbelagda uppgifter i

 Barnombudsmannens verksamhet, liksom i

 bl.a. socialtjänsten, endast om det är

 fråga om ett brott för vilket inte är

 föreskrivet lindrigare straff än fängelse

 i två år. Om det är fråga om brott enligt

 3, 4 eller 6 kap. brottsbalken mot någon

 som inte har fyllt arton år hindrar

 sekretess enligt 7 kap. 34 § dock inte

 att uppgift lämnas till åklagarmyndighet

 eller polismyndighet (jfr allmänmotive-

 ringen).

 3 §

 I andra stycket har 7 kap. 34 § lagts

 till. Det innebär att sekretessbelagda

 uppgifter hos Barnombudsmannen inte

 omfattas av bestämmelsen i första stycket

 om att sekretessbelagda uppgifter får

 lämnas ut till andra myndigheter om det

 är uppenbart att intresset av att

 uppgiften lämnas har företräde framför

 det intresse som sekretessen skall skyd-

 da. Detsamma gäller bl.a. inom

 socialtjänsten.

 16 kap.

 1 §

 I tredje punkten har 7 kap. 34 §§ lagts

 till den uppräkning av sekretessbelagda

 uppgifter som det råder begränsad

 meddelarfrihet för. Begränsad

 meddelarfrihet enligt särskilda i

 paragrafen angivna bestämmelser i

 tryckfrihetsförordningen och

 yttrandefrihetsgrundlagen gäller således

 för uppgifter som någon lämnar till

 ombudsmannen och som omfattas av

 sekretess enligt 7 kap. 34 §. Sådana

 uppgifter kan därmed inte utan påföljd

 lämnas ut med stöd av principen om med-

 delarfrihet.

 5.2 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1993:335) om

 Barnombudsman

 3 §

 Denna nya bestämmelse talar om vilken

 anmälningsplikt och anmälningsmöjlighet

 som Barnombudsmannen har i fråga om det

 som han eller hon får kännedom om i sin

 verksamhet. Barnombudsmannen skall genast

 till socialnämnden anmäla dels om en

 underårig misshandlas i hemmet och dels

 om det i andra fall måste antas att

 socialnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. Barnombudsmannen har

 också möjlighet att göra anmälan till

 socialnämnden om andra särskilda skäl

 talar för en sådan anmälan. Det kan gälla

 t.ex. vissa situationer som avses i 71 §

 socialtjänstlagen (1980:620) men som inte

 omfattas av Barnombudsmannens

 anmälningsskyldighet. Av den föreslagna

 34 § i

 7 kap. sekretesslagen (1980:100) framgår

 att sekretess inte gäller i dessa fall.

 Bestämmelsen gäller inte anställda hos

 Barnombudsmannen utan myndigheten.

 Bestämmelsen i andra stycket, jfr med

 den föreslagna 34 § i sekretesslagen, har

 betydelse i fall Barnombudsmannen inte är

 anmälningsskyldig till socialnämnden, på

 grund av att Barnombudsmannen inte sitter

 inne med tillräcklig sakinformation eller

 eljest. Barnombudsmannen är enligt andra

 stycket oförhindrad att till

 socialnämnden lämna uppgifter som kan

 vara av betydelse för utredning av en

 underårigs behov av skydd. Någon

 skyldighet för Barnombudsmannen att i

 sådana fall lämna uppgifter har dock inte

 föreskrivits.

 Med den föreskrivna anmälningsplikten i

 första stycket följer dock skyldighet att

 lämna uppgifter om det förhållande

 anmälningsplikten omfattar (se Lagrådets

 yttrande i prop.1981/82:8 s. 118).

 5.3 Förslaget till lag om ändring i

 socialtjänstlagen

 (1980:620)

 71 §

 Denna paragraf gäller inte

 Barnombudsmannens verksamhet, se avsnitt

 4. På Lagrådets inrådan har, för att

 undanröja all tvekan därom, som

 upplysning lagts till att om anmälan från

 Barnombudsmannen gäller bestämmelserna i

 3 § lagen (1993:335) om Barnombudsman.

 9

 Organisationskommitténs sammanfattning av

 delrapporten angående sekretess m.m. hos

 Barnombudsmannen

 I denna delrapport föreslår

 Organisationskommittén (S 1993:B) för

 inrättande av en Barnombudsman en

 bestämmelse i sekretesslagen (1980:100)

 enligt vilken sekretess skall gälla i

 Barnombudsmannens verksamhet för uppgift

 om enskilds personliga förhållanden.

 Meningen är att känsliga personliga

 uppgifter rörande barn eller andra

 enskilda som Barnombudsmannen får del av

 i sina kontakter rörande barn och

 ungdomar skall skyddas. Vi föreslår ett

 omvänt skaderekvisit, som t.ex. finns

 inom socialtjänsten. I de undantagsfall

 där det kan bli aktuellt att överföra

 uppgifter från exempelvis socialtjänsten

 och andra myndighetsområden där sekretess

 med omvänt skaderekvisit förekommer,

 kommer alltså samma sekretessgrad att

 gälla för uppgifterna.

 Vi föreslår också, mot bakgrund av vad

 som gäller inom socialtjänsten, att den

 s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 §

 sekretesslagen inte skall gälla hos

 Barnombudsmannen. Av samma skäl föreslås

 även att Barnombudsmannen undantas från

 huvudregeln i 16 kap. sekretesslagen om

 meddelarfrihet.

 Vi föreslår vidare en skyldighet för

 Barnombudsmannen att göra anmälan till

 socialnämnden enligt 71 §

 socialtjänstlagen (1980:620) i sådana

 fall där myndigheten i sin verksamhet får

 kännedom om att en underårig misshandlas

 i hemmet eller om Barnombudsmannen finner

 att särskilda skäl talar för att en

 anmälan görs till socialnämnden. Vi före-

 slår även att regeringen ger

 Barnombudsmannen i uppdrag att inom två

 år utvärdera den praktiska tillämpningen

 av anmälningsskydlighet i en rapport till

 regeringen.

 Vi föreslår slutligen att frågan om

 vittnesplikt och frågeförbud enligt

 rättegångsbalkens bestämmelser för

 Barnombudsmannens del övervägs inom ramen

 för Socialtjänstkommitténs arbete.

 10

 Organisationskommitténs

 författningsförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 sekretesslagen (1980:100).

 dels att 14 kap. 3 § och 16 kap. 1 § 3.

 skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen införs en ny paragraf,

 7 kap. 34 §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse .Föreslagen lydelse

 7 kap.

 34 § Sekretess

 gäller i Barnom-

 budsmannens

 verksamhet enligt

 lagen (1993:335) om

 Barnombudsman för

 uppgift om enskilds

 personliga

 förhållanden, om

 det inte står klart

 att uppgiften kan

 röjas utan att den

 enskilde eller

 någon honom

 närstående lider

 men.

 Utan hinder av

 sekretessen får

 Barnombudsmannen

 göra anmälan till

 socialnämnden

 enligt vad som

 föreskrivs i 71 §

 fjärde stycket

 socialtjänstlagen

 (1980:620).

 I fråga om

 uppgift i allmän

 handling gäller

 sekretessen i högst

 sjuttio år

 14 kap.

 3 §

 Utöver vad som följer av 1 och 2 §§ får

 sekretessbelagd uppgift lämnas till

 myndighet, om det är uppenbart att

 intresset av att uppgiften lämnas har

 företräde framför det intresse som

 sekretessen skall skydda.

 Första stycket Första stycket

 gäller inte i fråga gäller inte i fråga

 om sekretess enligt om sekretess enligt

 7 kap. 1-6 och 33 7 kap. 1-6, 33 och

 §§, 8 kap. 8 § 34 §§, 8 kap. 8 §

 första stycket och 9 första stycket och

 och 15 §§ samt 9 9 och 15 §§ samt 9

 kap. 4 och 7 §§, 8 § kap. 4 och 7 §§, 8

 första och andra § första och andra

 styckena och 9 §. styckena och 9 §.

 Inte heller gäller Inte heller gäller

 första stycket, om första stycket, om

 utlämnandet strider utlämnandet strider

 mot lag eller för- mot lag eller

 ordning eller, så förordning eller,

 vitt angår uppgift i såvitt angår

 personregister uppgift i person-

 enligt datalagen register enligt

 (1973:289), före- datalagen

 skrift som har (1973:289), före-

 meddelats med stöd skrift som har med-

 av datalagen. delats med stöd av

 datalagen.

 11

 Nuvarande lydelse

 16 kap.

 1 § Att frihet enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är

 begränsad framgår av 7 kap. 3 § första

 stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3

 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1

 § första stycket samt 3 § första stycket

 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De

 fall av uppsåtligt åsidosättande av

 tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet

 enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5

 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

 1 § första stycket och 3 § första stycket

 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är

 begränsad, är de där tystandsplikten

 följer av

-----------------------------------------------------------------

------------------------3.

 denna lag enligt

-----------------------------------------------------------------

-----------------------

 7 kap. 21 § såvitt avser uppgift vars

 röjande kan antas medföra

 fara för att någon utsätts

 för våld eller annat

 allvarligt men

 7 kap. 29 §

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 Föreslagen lydelse

 16 kap.

 1 § Att frihet enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är

 begränsad framgår av 7 kap. 3 § första

 stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3

 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1

 § första stycket samt 3 § första stycket

 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De

 fall av uppsåtligt åsidosättande av

 tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet

 enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5

 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

 1 § första stycket och 3 § första stycket

 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är

 begränsad, är de där tystnadsplikten

 följer av

-----------------------------------------------------------------

-----------------------

 3. denna lag enligt

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 7 kap. 21 § såvitt avser uppgift vars

 röjande kan antas medföra fara för att

 någon utsätts för våld eller annat

 allvarligt men

 7 kap. 29 §

 7 kap. 34 §

-----------------------------------------------------------------

------------------------

 Denna lag träder i kraft den 1

 november 1993

 12

 2 Förslag till

 Lag om ändring i socialtjänstlagen

 (1980:620)

 Härigenom föreskrivs att 71 §

 socialtjänstlagen (1980:620) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarnade lydelse Föreslagen lydelse

 71 §Var och en som får kännedom om att

 en underårig misshandlas i hemmet eller

 annars behandlas där på ett sådant sätt

 att det är fara för hans hälsa eller

 utveckling bör anmäla detta till social-

 nämnden.

 Myndigheter vars verksamhet berör barn

 och ungdom samt andra myndigheter inom

 hälso- och sjukvården och socialtjänsten

 är skyldiga att genast till socialnämnden

 anmäla om de i sin verksamhet får känne-

 dom om något som kan innebära att soci-

 alnämnden behöver ingripa till en

 underårigs skydd. Detta gäller även dem

 som är anställda hos sådana myndigheter

 samt läkare, lärare, sjuksköterskor och

 barnmorskor som inte har sådan

 anställning.

 För dem som är verksamma inom kommunal

 familjerådgivning gäller anmälningsplikt

 enligt andra stycket endast om de i sin

 verksamhet får kännedom om att en

 underårig misshandlas i hemmet.

 För

 Barnombudsmannen

 gäller anmälnings-

 plikt enligt andra

 stycket endast om

 myndigheten i sin

 verksamhet får

 kännedom om att en

 underårig

 misshandlas i

 hemmet eller om

 myndigheten finner

 att särskilda skäl

 talar för att en

 anmälan görs till

 socialnämnden.

 Myndigheter och befattningshavare som

 anges i andra stycket är skyldiga att

 lämna socialnämnden alla uppgifter som

 kan vara av betydelse för utredning av en

 underårigs behov av skydd.

 Denna lag träder i kraft den 1

 november 1993.

 13

 Alternativa lösningar till lagreglering

 som

 utarbetats i socialdepartementet

 1 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 sekretesslagen (1980:100)

 dels att 14 kap. 2 och 3 §§ samt 16

 kap. 1 § 3. skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen införs en ny paragraf,

 7 kap. 34 §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 34 § Sekretess

 gäller i Barnom-

 budsmannens

 verksamhet enligt

 lagen (1993:335) om

 Barnombudsman för

 uppgift om enskilds

 personliga

 förhållanden, om

 det inte står klart

 att uppgiften kan

 röjas utan att den

 enskilde eller

 någon honom

 närstående lider

 men.

 Utan hinder av

 sekretessen får

 Barnombudsmannen

 göra anmälan och

 lämna uppgift till

 socialnämnden

 enligt vad som

 föreskrivs i 3 §

 lagen (1993:335) om

 Barnombudsman.

 I frågan om

 uppgift i allmän

 handling gäller

 sekretessen i högst

 sjuttio år.

 14 kap.

 2 §Sekretess hindrar inte att uppgift i

 annat fall än som avses i 1 § lämnas till

 myndighet, om uppgiften behövs där för

 1. förundersökning, rättegång, ärende

 om disciplinansvar eller skiljande från

 anställning eller annat jämförbart

 rättsligt förfarande vid myndigheten mot

 någon rörande hans deltagande i

 verksamheten vid en myndighet där

 uppgiften förekommer,

 2. omprövning av beslut eller åtgärd av

 den myndighet där uppgiften förekommer,

 eller

 3. tillsyn över eller revision hos den

 myndighet där uppgiften förekommer.

 Sekretess hindrar inte att uppgift

 lämnas i muntligt eller skriftligt

 yttrande av sakkunnig till domstol eller

 myndighet som bedriver förundersökning i

 brottmål.

 Sekretess hindrar inte att uppgift om

 enskilds adress, telefonnummer och

 arbetsplats lämnas till en myndighet, om

 uppgiften behövs där för delgivning

 enligt delgivningslagen (1970:428).

 Uppgift hos televerket om enskilds

 telefonnummer får dock, om den enskilde

 hos televerket begärt att abonnemanget

 skall hållas hemligt och uppgiften

 omfattas av sekretess enligt 9 kap. 8 §

 tredje stycket, lämnas ut endast om den

 myndighet som begär uppgiften finner att

 det kan antas att den som söks för

 delgivning håller sig undan eller att det

 annars finns synnerliga skäl.

 Sekretess hindrar inte att uppgift som

 angår misstanke om brott läm

 nas till åklagarmyndighet, polismyndighet

 eller annan myndighet som har att ingripa

 mot brottet, om fängelse är föreskrivet

 för brottet och detta kan antas föranleda

 annan påföljd än böter.

 För uppgift som För uppgift som

 omfattas av omfattas av

 sekretess enligt 7 sekretess enligt 7

 kap. 1-6 och 33 §§, kap. 1-6, 33 och 34

 8 kap. 8 § första §§, 8 kap. 8 §

 stycket, 9 eller 15 första stycket, 9

 § eller 9 kap. 4 eller 15 § eller 9

 eller 7 §, 8 § kap. 4 eller 7 §, 8

 första eller andra § första eller

 stycket eller 9 § andra stycket eller

 andra stycket gäller 9 § andra stycket

 vad som föreskrivs i gäller vad som

 fjärde stycket föreskrivs i fjärde

 endast såvitt angår stycket endast

 misstanke om brott såvitt angår miss-

 för vilket inte är tanke om brott för

 föreskrivet lin- vilket inte är

 drigare straff än föreskrivet

 fängelse i två år. lindrigare straff

 Dock hindrar än fängelse i två

 sekretess enligt år. Dock hindrar

 7 kap. 1, 4 eller 33 sekretess enligt 7

 §§ inte att uppgift kap. 1, 4, 33 eller

 som angår misstanke 34 §§ inte att

 om brott enligt 3, 4 uppgift som angår

 eller 6 kap. misstanke om brott

 brottsbalken mot enligt 3, 4 eller 6

 någon som inte har kap. brottsbalken

 fyllt arton år mot någon som inte

 lämnas till åkla- har fyllt arton år

 garmyndighet eller lämnas till

 polismyndighet. åklagarmyndighet

 eller

 polismyndighet.

 Tredje och fjärde styckena gäller inte

 uppgift som omfattas av sekretess enligt

 9 kap. 9 § första stycket.

 Sekretess enligt 7 kap. 1 § och 4 §

 första och tredje styckena hindrar inte

 att uppgift om enskild, som inte har

 fyllt arton år eller som fortgående

 missbrukar alkohol, narkotika eller

 flyktiga lösningsmedel, eller närstående

 till denne lämnas från myndighet inom

 hälso- och sjukvården och socialtjänsten

 till annan sådan myndighet, om det behövs

 för att den enskilde skall få nödvändig

 vård, behandling eller annat stöd.

 Detsamma gäller i fråga om lämnande av

 uppgift om gravid kvinna eller närstående

 till henne, om det behövs för en

 nödvändig insats till skydd för det

 väntade barnet.

 3 §

 Samma som i kommitténs förslag.

 16 kap.

 1 §

 Samma som i kommitténs förslag.

 14

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1993:335) om

 Barnombudsman

 Härigenom föreskrivs att det i lagen

 (1993:335) om Barnombudsman skall införas

 en ny paragraf av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Barnombudsmannen

 skall genast till

 socialnämnden

 anmäla om han eller

 hon i sin

 verksamhet får

 kännedom om att en

 underårig

 misshandlas i

 hemmet eller om det

 i annat fall måste

 antas att social-

 nämnden behöver in-

 gripa till en

 underårigs skydd.

 Om det finns

 särskilda skäl får

 anmälan till

 socialnämnden göras

 även i andra fall.

 Barnombudsmannen

 får lämna

 socialnämnden alla

 uppgifter som kan

 vara av betydelse

 för utredning av en

 underårigs behov av

 skydd.

 15

 Sammanställning av remissyttranden över

 Organisationskommitténs förslag och

 departementspromemorians förslag

 Remissinstanserna

 Justitieombudsmannen, Justitiekanslern,

 Kammarrätten i Stockholm,

 Socialstyrelsen, Barnombudsmannnen och

 Socialtjänstkommittén.

 Remitterade förslag

 Sekretess m.m.

 Kommittén föreslår att en

 sekretessbstämmelse införs i

 sekretesslagen (1980:100) av samma slag

 som gäller inom t.ex. socialtjänsten, och

 att samma regler även skall gälla

 beträffande uppgiftslämnande till annan

 myndighet (14 kap. 3 § sekretesslagen)

 och begränsad meddelarfrihet (16 kap. 1 §

 sekretesslagen). Socialdepartementets

 alternativa lagreglering tillägger i

 fråga om regleringen i sekretesslagen i

 princip bara att samma regel i fråga om

 möjlighet att göra brottsanmälan bör

 gälla som för socialtjänsten (14 kap. 2 §

 sekretesslagen).

 Anmälningsskyldighet till socialnämnd

 Kommittén föreslår ett tillägg i 71 §

 socialtjänstlagen enligt vilket

 anmälningsplikt för Barnombudsmannen

 enligt andra stycket endast gäller om

 myndigheten i sin verksamhet får kännedom

 om att en underårig misshandlas i hemmet

 eller om myndigheten finner att särskilda

 skäl talar för att en anmälan görs till

 socialnämnden. Socialdepartementets

 alternativa lagreglering innebär att

 anmälningsplikt införs i lagen om

 Barnombudsman och omfattar förutom

 misshandelsfallen andra fall där det

 måste antas att socialnämnden behöver

 ingripa till en underårigs skydd.

 Därutöver får Barnombudsmannen göra

 anmälan till socialnämnden även i andra

 fall om det finns särskilda skäl. Barnom-

 budsmannen får också lämna socialnämnden

 alla uppgifter som kan vara av betydelse

 för utredning av en underårigs behov av

 skydd.

 Remissinstansernas svar

 Sekretess m.m.

 Justitieombudsmannen anser att en

 sekretessbestämmelse bör kunna utformas i

 enlighet med Organisationskommitténs

 förslag. Med det sätt på vilket

 sekretessregeln utformats enligt

 förslaget bör begränsningsregeln i 14

 kap. 2 § femte stycket sekretesslagen äga

 tillämpning. Justitieombudsmannen

 ansluter sig i övrigt till kommitténs

 förslag i dessa delar.

 Justitiekanslern anser att den

 förslagna föreskriften om sekretess hos

 Barnombudsmannen är godtagbart och att

 det också får godtas att meddelarfriheten

 begränsas i enlighet med förslaget.

 De förslag till ändringar i 7 kap. 34 §

 och 14 kap. 2 § sekretesslagen som lagts

 fram i departementent promemoria bör tas

 till utgångspunkt för den fortsatta

 beredningen av lagstiftningsärendet.

 Kammarrätten i Stockholm har inga

 synpunkter på de föreslagna ändringarna i

 sekretesslagen.

 Socialstyrelsen har inget att erinra

 mot förslaget om sekretess med omvänt

 skaderekvisit. Den föreslagna ändringen i

 sekretesslagen tillstyrkes.

 Barnombudsmannen stöder förslaget om en

 ny 34 § i 7 kap. sekretesslagen.

 Barnombudsamnnen delar vidare

 departementets övervägningar och förslag

 vad gäller polisanmälan och möjligheter

 att lämna uppgifter till socialnämnden

 även i de fall Barnombudsmannen inte är

 anmälningsskyldig.

 Socialtjänstkommittén har inget att

 invända mot socialdepartementets förslag.

 Anmälningsskyldighet till socialnämnd

 Justitieombudsmannen anser att

 anmälningsplikten enligt 71 § socialt-

 jänstlagen bör gälla fullt ut även för

 Barnombudsmannen. Anställda hos

 Barnombudsmannen bör dock inte omfattas

 av anmälningsplikten; det skall enligt

 Justitieombudsmannen räcka med en

 underrättelse till ombudsmannnen.

 Justitieombudsmannen anför att

 Barnombudsmannen i sin verksamhet i många

 fall kommer att få kännedom om

 förhållanden som ger anledning till

 antagande att socialnämnden behöver

 ingripa till skydd för ett barn.

 Barnombudsmannens möjligheter att genom

 en vidare utredning nå ett bättre

 bedömningsunderlag i frågan om behovet av

 insatser från socialtjänstens sida är

 begränsade. Bindes anmälningsplikten till

 att avse enbart situationer i vilka det

 föreligger kännedom om eller med andra

 ord full vetskap om att en underårig

 misshandlas i hemmet, kan befaras att en

 hänvändelse till ombudsmannen i stället

 för till en annan myndighet leder till

 att barn och unga undandras de stöd- och

 hjälpinsatser som de är i oundgängligt

 behov av. Att Barnombudmannen enligt

 förslaget även skall kunna göra anmälan

 om "särskilda skäl" talar för det för-

 ändrar inte den bedömningen. Det finns en

 uppenbar risk att ombudsmannens

 verksamhet förlorar i betydelse om det

 blir känt att ombudmannen regelmässigt

 underlåter att till socialnämnden

 vidarebefordra sådana uppgifter som tyder

 på att ett barn far illa i hemmet.

 Justitiekanslern anser att föreskriften

 om skyldighet för Barnombudsmannen att i

 vissa fall göra anmälan till

 socialnämnden bör placeras i en

 författning som riktar sig till

 Barnombudsmannen. Det kan dock sättas i

 fråga huruvida det är nödvändigt att

 meddela föreskriften genom lag. Eftersom

 Barnombudsmannen är en statlig myndighet,

 synes åliggandet kunna föreskrivas i

 myndighetens instruktion, dvs. i

 förordningens form.

 Kammarrätten i Stockholm avstyrker

 förslagen om Barnombudsmannens

 anmälningsskyldighet. Kammarrätten anför

 att det finns starka skäl som talar emot

 Barnombudsmannens anmälningsskyldighet.

 Det är socialnämndens uppgift att på det

 individuella planet verka för att barn

 och ungdom växer upp under trygga och

 goda förhållanden. Avsikten är inte att

 Barnombudsmannen skall handlägga enskilda

 ärenden. Att allmänheten inte vänder sig

 till socialnämnden kan ha sina skäl. De

 vill t.ex. inte få en definitiv

 inblandning i sina hemförhållanden. När

 allmänheten får klart för sig att

 Barnombudsmannen kommer att fungera som

 uppgiftslämnare till socialnämnden kan

 förtroendet för honom komma att minska.

 En lösning på problemet kunde vara att

 Barnombudsmannen får göra anmälan till

 socialnämnden endast om barnet/föräldern

 samtycker till det eller kanske hellre

 att Barnombudsmannen inskränker sig till

 att lämna barnet/föräldern upplysning om

 vart det skall vända sig.

 Socialstyrelsen anser att

 Barnombudsmannen i dag omfattas av an-

 mälningsplikten enligt 71 §

 socialtjänstlagen. Enligt

 socialstyrelsens uppfattning behöver en

 myndighet inte handlägga enskilda ärenden

 för att omfattas av den paragrafen. I

 avvaktan på Socialtjänstkommitténs

 översyn av 71 § anser Socialstyrelsen att

 nuvarande rättsläge bör bestå.

 För det fall en lagändring ändå kommer

 att genomföras anser Socialstyrelsen att

 Socialdepartementets förslag till lagtext

 är att föredra framför

 organisationskommitténs. Socialstyrelsen

 avstyrker däremot att bestämmelsen förs

 in i lagen om Barnombudsman och förordar

 i stället att Barnombudsmannens

 anmälningsskyldighet införs i 71 §

 socialtjänstlagen. Som själ för den

 ståndpunkten anförs att all anmälnings-

 skyldighet till socialtjänsten när det

 gäller barn är samlad i 71 § soci-

 altjänslagen.Vidare så har redan den i

 dag gällande 71 § ingen enhetlig

 utformning. Dessutom anser

 Socialstyrelsen att det inte bara är myn-

 digheter som handlägger enskilda ärenden

 som omfattas av bestämmelsen och att

 Socialstyrelsens egen verksamhet är ett

 exempel på att så inte är fallet.

 Barnombudsmannens verksamhet skiljer sig

 enligt Socialstyrelsen inte i något

 väsentligt avseende från övriga

 verksamheter vilka omfattas av 71 §

 socialtjänstlagen. Förs

 anmälningsskyldigheten för Barnombudsman-

 nen ändå in i lagen om Barnombudsman är

 det nödvändigt att i

 71 § ange att Barnombudsmannen är

 undantagen från den där stadgade an-

 mälnings- och uppgiftsskyldigheten.

 Barnombudsmannen delar departementets

 uppfattning att Barnombudsmannens

 anmälningsplikt passar mindre bra att ta

 in i 71 § socialtjänstlagen då dess

 verksamhet skiljer sig på väsentliga

 punkter från de myndigheter som avses i

 denna bestämmelse. Barnombudsmannen anser

 dock att departementets förslag om att ta

 in anmälningsplikten i en ny 3 § i lagen

 om Barnombudsman inte heller är en bra

 lösning. Lagen om Barnombudsman beskriver

 myndighetens huvudsakliga uppgifter och

 en regel om anmälningsplikt kan därför ge

 fel signaler om inriktningen på

 Barnombudsmannens arbete.

 Barnombudsmannen föreslår att

 anmälningsplikten i stället förs in i

 förordningen med instruktion för

 Barnombudsmannen. Enligt Barnom-

 budsmannens förslag till bestämmelse

 gäller anmälningsplikt om Bar-

 nombudsmannen får kännedom om att en

 underårig misshandlas i hemmet eller om

 myndigheten finner att andra särskilda

 skäl talar för att en anmälan görs till

 socialnämnden. Barnombudsmannen får också

 lämna socialnämnden alla uppgifter som

 kan vara av betydelse för utredning av en

 underårigs behov av skydd.

 Om denna lösning inte skulle vara

 möjlig ur lagteknisk synpunkt så förordar

 Barnombudsmannen lösningen att lägga

 anmälningsplikten i lag om Barnombudsman.

 Socialtjänstkommittén har inget att

 invända mot socialdepartementets förslag.

 16

 Lagrådsremissens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 sekretesslagen (1980:100)1

 dels att 14 kap. 2 och 3 §§ samt 16

 kap. 1 § 3. skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 7 kap. 34 §, av följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 34 § Sekretess

 gäller i verksamhet

 enligt lagen

 (1993:335) om Bar-

 nombudsman för

 uppgift om enskilds

 personliga

 förhållanden, om

 det inte står klart

 att uppgiften kan

 röjas utan att den

 enskilde eller

 någon honom

 närstående lider

 men.

 Sekretessen

 hindrar inte att

 Barnombudsmannen

 gör anmälan och

 lämnar uppgift till

 socialnämnden

 enligt vad som

 föreskrivs i lagen

 (1993:335) om

 Barnombudsman.

 För en uppgift i

 en allmän handling

 gäller sekretessen

 i högst sjuttio år.

 14 kap.

 2 §2Sekretess hindrar inte att uppgift i

 annat fall än som avses i 1 § lämnas till

 myndighet, om uppgiften behövs där för

 1. förundersökning, rättegång, ärende

 om disciplinansvar eller skiljande från

 anställning eller annat jämförbart

 rättsligt förfarande vid myndigheten mot

 någon rörande hans deltagande i

 verksamheten vid den myndighet där

 uppgiften förekommer,

 2. omprövning av beslut eller åtgärd av

 den myndighet där uppgiften förekommer,

 eller

 3. tillsyn över eller revision hos den

 myndighet där uppgiften förekommer.

 Sekretess hindrar inte att uppgift

 lämnas i muntligt eller skriftligt

 yttrande av sakkunnig till domstol eller

 myndighet som bedriver förundersökning i

 brottmål.

 1 Lagen omtryckt 1992:1474.

 2 Senaste lydelse 1993:607.

 17

 Sekretess hindrar inte att uppgift om

 enskilds adress, telefonnummer och

 arbetsplats lämnas till en myndighet, om

 uppgiften behövs där för delgivning

 enligt delgivningslagen (1970:428).

 Uppgift hos myndighet som driver

 televerksamhet om enskilds telefonnummer

 får dock, om den enskilde hos myndigheten

 begärt att abonnemanget skall hållas

 hemligt och uppgiften omfattas av

 sekretess enligt 9 kap. 8 § tredje

 stycket, lämnas ut endast om den

 myndighet som begär uppgiften finner att

 det kan antas att den som söks för

 delgivning håller sig undan eller att det

 annars finns synnerliga skäl.

 Sekretess hindrar inte att uppgift som

 angår misstanke om brott lämnas till

 åklagarmyndighet, polismyndighet eller

 annan myndighet som har att ingripa mot

 brottet, om fängelse är föreskrivet för

 brottet och detta kan antas föranleda

 annan påföljd än böter.

 För uppgift som För uppgift som

 omfattas av omfattas av

 sekretess enligt 7 sekretess enligt 7

 kap. 1-6 och 33 §§, kap. 1-6, 33 och 34

 8 kap. 8 § första §§, 8 kap. 8 §

 stycket, 9 eller första stycket, 9

 15 § eller 9 kap. 4 eller 15 § eller 9

 eller 7 §, 8 § kap. 4 eller 7 §, 8

 första eller andra § första eller

 stycket eller 9 § andra stycket eller

 andra stycket gäller 9 § andra stycket

 vad som föreskrivs i gäller vad som

 fjärde stycket föreskrivs i fjärde

 endast såvitt angår stycket endast

 misstanke om brott såvitt angår miss-

 för vilket inte är tanke om brott för

 föreskrivet lin- vilket inte är

 drigare straff än föreskrivet

 fängelse i två år. lindrigare straff

 Dock hindrar än fängelse i två

 sekretess enligt år. Dock hindrar

 7 kap. 1, 4 eller 33 sekretess enligt

 § inte att uppgift 7 kap. 1, 4, 33

 som angår misstanke eller 34 § inte att

 om brott enligt 3, 4 uppgift som angår

 eller 6 kap. misstanke om brott

 brottsbalken mot enligt 3, 4 eller 6

 någon som inte har kap. brottsbalken

 fyllt arton år mot någon som inte

 lämnas till åkla- har fyllt arton år

 garmyndighet eller lämnas till

 polismyndighet. åklagarmyndighet

 eller

 polismyndighet.

 Tredje och fjärde styckena gäller inte

 uppgift som omfattas av sekretess enligt

 9 kap. 9 § första stycket.

 Sekretess enligt 7 kap. 1 § och 4 §

 första och tredje styckena hindrar inte

 att uppgift om enskild, som inte har

 fyllt arton år eller som fortgående

 missbrukar alkohol, narkotika eller

 flyktiga lösningsmedel, eller närstående

 till denne lämnas från myndighet inom

 hälso- och sjukvården och socialtjänsten

 till annan sådan myndighet, om det behövs

 för att den enskilde skall få nödvändig

 vård, behandling eller annat stöd.

 Detsamma gäller i fråga om lämnande av

 uppgift om gravid kvinna eller närstående

 till henne, om det behövs för en

 nödvändig insats till skydd för det

 väntade barnet.

 3 §

 Utöver vad som följer av 1 och 2 §§ får

 sekretessbelagd uppgift lämnas till

 myndighet, om det är uppenbart att

 intresset av att uppgiften lämnas har

 företräde framför det intresse som

 sekretessen skall skydda.

 Första stycket Första stycket

 gäller inte i fråga gäller inte i fråga

 om sekretess enligt om sekretess enligt

 7 kap. 1-6 och 33 7 kap. 1-6, 33 och

 §§, 8 kap. 8 § 34 §§, 8 kap. 8 §

 första stycket och 9 första stycket och

 och 15 §§ samt 9 9 och 15 §§ samt 9

 kap. 4 och 7 §§, 8 § kap. 4 och 7 §§, 8

 första och andra § första och

 styckena och 9 §. andra styckena och

 Inte heller gäller 9 §. Inte heller

 första stycket, om gäller första

 utlämnandet strider stycket, om utläm-

 mot lag eller för- nandet strider mot

 ordning eller, lag eller

 såvitt angår upp- förordning eller,

 gifter i såvitt angår

 personregister uppgifter i

 enligt datalagen personregister

 (1973:289), enligt datalagen

 föreskrift som har (1973:289),

 meddelats med stöd föreskrift som har

 av datalagen. meddelats med stöd

 av datalagen.

 Nuvarande lydelse

 16 kap.

 1 §1 Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är

 begränsad framgår av 7 kap. 3 § första

 stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3

 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1

 § första stycket samt 3 § första stycket

 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De

 fall av uppsåtligt åsidosättande av

 tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet

 enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5

 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

 1 § första stycket och 3 § första stycket

 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är

 begränsad, är de där tystnadsplikten

 följer av

-----------------------------------------------------------------

----------------------

 3. denna lag enligt

-----------------------------------------------------------------

----------------------

 7 kap. 29 §

 8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 §

 första stycket 2

-----------------------------------------------------------------

----------------------

 Föreslagen lydelse

 16 kap.

 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är

 begränsad framgår av 7 kap. 3 § första

 stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3

 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1

 § första stycket samt 3 § första stycket

 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De

 fall av uppsåtligt åsidosättande av

 tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet

 enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5

 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

 1 § första stycket och 3 § första stycket

 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är

 begränsad, är de där tystnadsplikten

 följer av

-----------------------------------------------------------------

-----------------------

 3. denna lag enligt

-----------------------------------------------------------------

-----------------------

 7 kap. 29 §

 7 kap. 34 §

 8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 §

 första stycket 2

-----------------------------------------------------------------

-----------------------

 __________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 3 Senaste lydelse 1992:1775.

 18

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1993:335) om

 Barnombudsman

 Härigenom föreskrivs att det i lagen

 (1993:335) om Barnombudsman skall införas

 en ny paragraf av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Barnombudsmannen

 skall genast till

 socialnämnden

 anmäla om han eller

 hon i sin

 verksamhet får

 kännedom om att

 någon som är under

 18 år misshandlas i

 hemmet eller om det

 i annat fall måste

 antas att

 socialnämnden

 behöver ingripa

 till en underårigs

 skydd. Om det finns

 särskilda skäl får

 anmälan till

 socialnämnden göras

 även i andra fall.

 Barnombudsmannen

 får lämna

 socialnämnden alla

 uppgifter som kan

 vara av betydelse

 för utredning av en

 underårigs behov av

 skydd.

 __________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 19

 Lagrådet

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde

 1993-11-25

 Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt

 Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN],

 regeringsrådet Arne Baekkevold.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde

 den 18 november 1993

 (socialdepartementet) har regeringen

 beslutat inhämta Lagrådets yttrande över

 förslag till lag om ändring i

 sekretesslagen (1980:100), m.m.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits

 av kammarrättsassessorn Eva[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande

 av Lagrådet:

 I den allmänna motiveringen till

 förslagen redogörs för de överväganden

 som lett fram till bedömningen att

 reglerna i 71 § socialtjänstlagen

 (1980:620) om anmälningsskyldighet till

 socialnämnden för myndigheter vars

 verksamhet berör barn och ungdom inte

 gäller Barnombudsmannen. Eftersom en

 annan uppfattning har uttryckts under be-

 redningen av lagstiftningsärendet och

 formuleringen i 71 § socialtjänstlagen

 kan föranleda tvekan hos den som inte är

 närmare informerad om innebörden,

 föreslår Lagrådet att till nämnda

 paragraf fogas ett femte stycke av

 följande lydelse: "Om anmälan från

 Barnombudsmannen gäller bestämmelserna i

 3 § lagen (1993:335) om Barnombudsman."

 I övrigt lämnas förslagen utan erinran.

 20

 Socialdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 2 december 1993

 Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Da-

 vidson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

 P.[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN]

 __________

 Regeringen beslutar proposition

 1993/94:107 Sekretess m.m. hos

 Barnombudsmannen.

 21