Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i

bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 7 november 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag till bestämmelser för trådsändningar till

allmänheten avsedda att gälla fr.o.m. den 1 januari 1992, när den nya

yttrandefrihetsgrundlagen träder i kraft.

Yttrandefrihetsgrundlagen stadgar om rätt för var och en att sända

radioprogram i tråd till allmänheten. Det nuvarande kravet på tillstånd för

lokala kabelsändningar kan därför inte bestå under den nya grundlagen. De

regler som skall gälla för verksamheten måste därför utformas på annat sätt

än som villkor för tillstånd.

Den nuvarande lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar föreslås bli ersatt

av en ny lag om kabelsändningar till allmänheten. Den nya lagen skall, liksom

den nuvarande, gälla trådsändningar av radioprogram till allmänheten som når

fler än 100 bostäder. För sådana nät som når högst 100 bostäder föreslås att

de undantas från yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Endast

reglerna om meddelarskydd och censurförbud föreslås bli tillämpliga.

En betydande del av föreskrifterna i den nuvarande lagstiftningen återfinns

inte i förslaget till ny lagstiftning. Bland de regler som föreslås

bli utmönstrade kan nämnas begränsningar i utlänningars rätt att bedriva

sändningar, begränsningar av sändningsområdets storlek, begränsningar i

nätinnehavares rätt att bedriva egensändningar, begränsningar i möjligheter

att koppla samman olika kabelnät eller att blanda olika slags innehåll i

samma kanal, möjligheter att förbjuda vidaresändning av satellitkanaler samt

reglerna om avgifter i lokala kabelsändningar. Även vissa

ordningsföreskrifter med nära anknytning till den nuvarande

tillståndsprövningen föreslås utgå.

I likhet med den nuvarande lagstiftningen föreslås den nya lagen innehålla en

förpliktelse för nätinnehavare att se till att de boende i anslutna

fastigheter på ett tillfredsställande sätt kan ta emot sådana etersändningar

till allmänheten som sker med stöd av radiolagen. Bestämmelsen rör i

praktiken Sveriges Television och den föreslagna tredje TV-kanalen.

Bestämmelsen gäller dock inte för vanliga centralantennanläggningar.

Vidare föreslås att den nya lagen skall stadga en skyldighet för

nätinnehavare att tillhandahålla utrymme för sändningar från ett lokalt

kabelsändarföretag med bred lokal förankring. Kabelnämnden bestämmer mot

vilket företag skyldigheten skall gälla.

Det föreslås även i fortsättningen finnas möjlighet att meddela tidsbegränsat

förbud mot fortsatta egensändningar om sändningarna vid upprepade tillfällen

 1

 P r o p .

 1991/92:53

har innehållit program som utgör olaga våldsskildring eller hets mot

folkgrupp, om de vid upprepade tillfällen har innehållit pornografi eller om

de har varit ensidigt inriktade på våldsskildringar.

Det föreslås bli tillåtet att sända reklam mot vederlag och program mot

betalning även i egensändningar. Sådana sändningar får dock endast förekomma

under särskilt markerad annonstid. Reglerna för annonser i TV-sändningar

föreslås i väsentliga delar överensstämma med de som enligt radiolagen gäller

för den trådlösa televisionen. För ljudradiosändningar föreslås mindre

omfattande regler.

Ett sådant lokalt kabelsändarföretag till vilket nätinnehavaren är skyldig

att tillhandahålla utrymme utan ersättning, föreslås dock inte få rätt att

sända reklam.

S.k. sponsrade program föreslås få sändas, förutsatt att namnet på den som

har bekostat programmet anges i början och slutet av programmet.

I fråga om lagen (1981:508) om radiotidningar föreslås att kravet på

tillstånd att sända radiotidningar i tråd upphävs. I fråga om radiotidningar

föreslås även att beslut om rätt att sända sådana tidningar i

rundradiosändning får överklagas till kammarrätt. Därmed uppfylls

yttrandefrihetsgrundlagens föreskrifter om tillgång till domstolsprövning.

Vissa följdändringar föreslås också i radiolagen (1966:755), lagen (1978:487)

om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar samt lagen

(1990:886) om granskning och kontroll av filmer och video- gram.

Lagförslagen föreslås träda i kraft samtidigt som yttrandefrihetsgrundlagen,

dvs. den 1 januari 1992.

 2

 P r o p

 .

 1991/92:53

Propositionens lagförslag

1Förslag till

Lag om kabelsändningar till allmänheten

Inledande föreskrifter

1 § I denna lag finns föreskrifter om trådsändningar av radioprogram till

allmänheten som når fler än 100 bostäder (kabelsändningar). Vidare finns

föreskrifter om skyldigheter för innehavare av kabelnät där sådana

sändningar bedrivs. Lagen gäller dock inte en sändning som helt

överensstämmer med en sådan sändning som avses i 5 § radiolagen (1966:755)

och som sänds samtidigt med denna.

2 § I lagen förstås med radiosändning, trådsändning, radioprogram och

reklam detsamma som i radiolagen (1966:755). Vidare förstås med

kabelnät: anläggning för kabelsändningar,

kanal: det genom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt sätt

särskilt bestämda utrymme i ett kabelnät som behövs för sändning av

radioprogram,

vidaresändning: samtidig och oförändrad återutsändning av en sändning,

egensändning: sändning av annat slag än vidaresändning,

annonstid: sändningstid som inleds och avslutas av en särskild signatur som

markerar att den som sänder under den angivna tiden i huvudsak gör detta på

uppdrag av andra.

3 § Vid egensändning i television skall den särskilda signatur som inleder

och avslutar annonstiden bestå av både ljud och bild.

4 § Bestämmelserna i yttrandefrihetsgrundlagen gäller inte för sådana

egensändningar i tråd av radioprogram som når högst 100 bostäder. Reglerna i

1 kap. 2 och 3 §§ yttrandefrihetsgrundlagen gäller dock även för sådana

sändningar.

5 § För prövning av vissa frågor om kabelsändningar skall det finnas en för

hela landet gemensam kabelnämnd.

Nätinnehavarens skyldigheter

6 § Var och en som äger eller annars förfogar över ett kabelnät, där det

bedrivs sändningar av annat slag än vidaresändning från sändare på jordytan,

är skyldig att

1. se till att de boende i fastigheter som är anslutna till hans kabelnät på

ett tillfredsställande sätt kan ta emot sådana sändningar som sänds med stöd

av 5 § radiolagen (1966:755) och som är avsedda att tas emot i området, och

 3

 P r o p

 .

 1991/92:53

2. kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i sitt kabelnät i varje kommun, där

han har ett sådant nät, för egensändningar av televisionsprogram från ett

eller flera av kabelnämnden utsedda företag (lokala kabelsändarföretag).

Om det finns särskilda skäl, får kabelnämnden medge undantag från

skyldigheterna enligt första stycket.

Lokalt kabelsändarföretags skyldigheter m.m.

7 § Ett lokalt kabelsändarföretag skall vara en sådan svensk juridisk person

som har bildats för att bedriva lokala kabelsändningar och som kan antas låta

olika intressen och meningsriktningar komma till tals i sin verksamhet.

Ett lokalt kabelsändarföretag skall i sin sändningsverksamhet sträva efter

vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet.

Kabelnämndens förordnande av lokala kabelsändarföretag enligt 6 § första

stycket 2 skall avse högst tre år.

Reklam m.m. i egensändning

8 § Den som bedriver sändningsverksamhet får inte i en egensändning mot

vederlag eller annars på ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt

intresse. Om ett program helt eller delvis har bekostats av någon annan än

den som bedriver sändningsverksamheten, skall detta anges på lämpligt sätt i

början och i slutet av programmet.

Föreskrifterna i första stycket gäller inte vad som sänds under annonstid.

9 § Reklam mot vederlag och program mot betalning får endast sändas under

annonstid.

Lokala kabelsändarföretag får inte sända reklam.

10 § Av en annons som sänds under annonstid skall det framgå i vems intresse

sändningen sker.

I annonser som sänds mot betalning eller annat vederlag får det inte uppträda

personer som spelar en framträdande roll i radioprogram som huvudsakligen

handlar om nyheter eller nyhetskommentarer.

11 § En annons med reklam som sänds under annonstid i en televisionssändning

får inte syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn under 12 år.

I annonser med reklam som sänds under annonstid i en televisionssändning får

det inte uppträda personer eller figurer som spelar en framträdande roll i

televisionsprogram som huvudsakligen vänder sig till barn under 12 år.

12 § Av en programtjänsts sändningstid per dygn får högst tio procent avse

annonser under annonstid. För televisionssändningar beräknas denna andel

särskilt för tiden mellan kl. 18.00 och 24.00.

 4

 P r o p

 .

 1991/92:53

Inom en sändningstid av en timme mellan hela klockslag får annonser förekomma

under högst åtta minuter eller, i rena undantagsfall, tio minuter.

13 § Annonstiden vid ett givet tillfälle får inte understiga en minut, sedan

sändningstiden för den särskilda signaturen har frånräknats.

14 § Annonser under annonstid i en televisionssändning skall sättas in

mellan programmen. Annonser med reklam får dock inte förekomma under

annonstiden omedelbart före eller efter ett televisionsprogram som

huvudsakligen vänder sig till barn under 12 år.

Utan hinder av första stycket första meningen får annonser avbryta ett

program, om de sätts in

1. i pauser i sportprogram, där det förekommer längre pauser, eller i pauser

för publiken,

2. mellan delar i program, som består av olika avslutade delar och där varje

del som föregås eller följs av annonser varar minst 20 minuter; annonser med

reklam får dock inte förekomma under annonstiden omedelbart före eller efter

en del av programmen som huvudsakligen vänder sig till barn under 12 år.

15 § Vad som föreskrivs i 8-14 §§ gäller inte annonser och liknande

meddelanden i sökbar text-TV.

Annonsmaterial i radiotidningar enligt lagen (1981:508) om radiotidningar får

sändas på de villkor som föreskrivs i 4 § samma lag.

Ingripanden m.m.

16 § På talan av justitiekanslern får domstol meddela den som bedriver

sändningsverksamhet förbud mot egensändning om det i sådan sändning

 1. vid upprepade tillfällen har visats rörliga bilder med skildringar av

sexuellt våld eller tvång eller med närgångna eller utdragna skildringar av

grovt våld mot människor eller djur, samt sändningarna inte har varit

försvarliga med hänsyn till syftet och sammanhanget samt omständigheterna i

övrigt,

2. vid upprepade tillfällen annars förekommit sändningar av pornografiska

bilder eller om utbudet varit ensidigt inriktat på våldsskildringar, eller

3. vid upprepade tillfällen har sänts program varigenom någon har uttryckt

hot mot eller missaktning för en folkgrupp eller annan sådan grupp av

personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung

eller trosbekännelse.

Sändningsförbud får meddelas endast om det med hänsyn till gärningarnas art

och sändningarnas karaktär och inriktning är godtagbart från yttrande- och

informationsfrihetssynpunkt.

Ett sändningsförbud skall gälla under högst ett år från det domen vinner laga

kraft. Domstolen får förordna att en dom om sändningsförbud skall gälla även

om den överklagas.

 5

 P r o p

 .

 1991/92:53

17 § Ett sändningsförbud som överträds får på talan av justitiekanslern

förlängas med högst ett år. Om flera förlängningar sker får den sammanlagda

tiden för förlängning inte vara mer än ett år. Talan om förlängning skall

väckas innan förbudstiden har gått ut.

18 § Domstolen skall översända en kopia av en dom som innehåller ett

sändningsförbud enligt 16 § eller en förlängning enligt 17 § till

kabelnämnden. Domen skall översändas så snart den vunnit laga kraft, eller,

när domen skall gälla även om den överklagas, samma dag som den meddelas.

19 § Den som överträder ett sändningsförbud skall dömas till böter eller

fängelse i högst ett år.

20 § I fråga om rättegången i mål om sändningsförbud enligt 16 § och om

förlängning av sådant förbud enligt 17 § skall bestämmelserna om

yttrandefrihetsmål i 9 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen och lagen

(1991:000) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden tillämpas.

Om justitiekanslerns talan om sändningsförbud eller förlängning av sådant

förbud bifalls, skall motparten ersätta kostnader som enligt rättens beslut

har utgått av allmänna medel endast om det finns särskilda skäl.

21 § Kabelnämnden får förelägga den som bryter mot 3 §, 6 § första stycket

eller mot 8-14 §§ eller 15 § andra stycket, att följa bestämmelserna.

Föreläggandet får förenas med vite.

Om ett vite genom dom som vunnit laga kraft, har dömts ut mot ett lokalt

kabelsändarföretag för brott mot 9 § andra stycket och företaget därefter

åter brutit mot bestämmelsen, får kabelnämnden återkalla förordnandet för

företaget som lokalt kabelsändarföretag. När ett förordnande återkallas får

kabelnämnden bestämma en tid om högst ett år inom vilket företaget inte kan

ges ett nytt förordnande.

Övriga bestämmelser

22 § Kabelnämnden består av en ordförande, en vice ordförande och fem andra

ledamöter. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varit

ordinarie domare.

23 § Den som enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden är skyldig

att ombesörja och bevara inspelning av en egensändning skall på uppmaning av

kabelnämnden lämna nämnden sådan inspelning. Om han inte rättar sig efter en

sådan uppmaning, får nämnden förelägga vite.

 6

 P r o p

 .

 1991/92:53

24 § Kabelnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten.

-----------Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992, då lagen (1985:677) om

lokala

kabelsändningar och lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala

kabelsändningar skall upphöra att gälla.

De tillstånd till egensändningar som kabelnämnden har lämnat lokala

kabelsändarföretag med stöd av 5 § 2 och 7 § andra stycket lagen (1985:677)

om lokala kabelsändningar skall anses avse förordnande som lokalt

kabelsändarföretag enligt denna lag och ha den giltighetstid som anges i

besluten.

 7

 Prop. 1991/92:53

2Förslag till

Lag om ändring i radiolagen (1966:755)

Härigenom föreskrivs att 5, 5 a, 6, 17-19 och 22 §§ radiolagen (1966:755)

skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell17

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

5 §

För rätt att här i landet sända radioprogram i rundradiosändning krävs

tillstånd av regeringen.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

För rätt att här i landet sända radioprogram i trådsändning krävs tillstånd

av regeringen, om sändningen sker till bostäder och når fler än 100 bostäder.

Tillstånd ges för viss tid.

Varje innehavare av tillstånd enligt första eller andra stycket

(programföretag) avgör ensam vad som skall förekomma i en sändning som

företaget anordnar med stöd av tillståndet. Härvid skall programföretaget

iaktta föreskrifterna i 6 och 7 §§ samt 17 § andra stycket. I fråga om vad

som sänds under annonstid i televisionen skall programföretaget också iaktta

föreskrifterna i 8-15 §§.

Tillstånd ges för viss tid.

Varje tillståndshavare (programföretag) avgör ensam vad som skall förekomma i

de sändningar som anordnas med stöd av tillståndet. Härvid skall

 8

 Prop. 1991/92:53

programföretaget iaktta föreskrifterna i 6 och 7 §§ samt 17 § andra stycket.

I fråga om vad som sänds under annonstid i televisionen skall

programföretaget också iaktta föreskrifterna i 8-15 §§.

-----------------------

5 a §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell11

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radioprogram i rundradiosändning som har tagits emot i centralantennanläggning

får utan särskilt

tillstånd sändas vidare till mottagare inom fastighet som är ansluten till

anläggningen.

-----------------------

Om rätt att sända ljudradioprogram i vissa lokala rundradiosändningar finns

särskilda föreskrifter i närradiolagen (1982:459).

 9

 Prop. 1991/92:53

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell8

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Om rätt att sända radiotidningar finns föreskrifter i lagen (1981:508) om

radiotidningar.

Om rätt att sända radioprogram i lokala trådsändningar till bostäder finns

särskilda föreskrifter i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar.

Om rätt att sända radiotidningar i rundradiosändning finns föreskrifter i

lagen (1981:508) om radiotidningar.

-----------------------

Om rätt att från radiosändare sända vidare televisionsprogram i radio- eller

trådsändning från Finland finns särskilda föreskrifter i lagen (1986:3) om

rundradiosändning av finländska televisionsprogram.

6 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell2

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § första eller andra stycket

 skall utövas

opartiskt och sakligt. Därvid skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet

och informationsfrihet skall råda i ljuddradion och televisionen.

Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § skall utövas opartiskt och

 sakligt. Därvid

skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall

råda i ljudradion och televisionen.

-----------------------

Programföretaget får inte i programverksamheten mot vederlag eller annars på

ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse. Programföretaget får

dock i fråga om någon som har bekostat ett program helt eller delvis lämna

 10

 Prop. 1991/92:53

uppgift om vem bidragsgivaren är.

Programverksamheten skall som helhet präglas av det demokratiska

statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den

enskilda människans frihet och värdighet.

Föreskrifterna i första och andra styckena gäller inte vad som sänds under

annonstid i televisionen eller annonser och liknande meddelanden i sökbar

text-TV.

17 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell3

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radionämnden övervakar genom granskning i efterhand om ett programföretags rätt

på grund av

tillstånd enligt 5 § första eller andra stycket utövas i enlighet med denna

lag och avtalet mellan regeringen och företaget.

Radionämnden övervakar genom granskning i efterhand om ett programföretags rätt

på grund av

tillstånd enligt 5 § utövas i enlighet med denna lag och avtalet mellan

regeringen och företaget.

-----------------------

Om det har bestämts i avtalet mellan regeringen och programföretaget, skall

företaget sända redogörelse för beslut av radionämnden, i vilket företaget

förklarats ha brutit mot bestämmelser i denna lag eller i avtalet mellan

regeringen och företaget.

 11

 Prop. 1991/92:53

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell9

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell10

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radionämnden består av en ordförande och sex andra ledamöter. För ledamöterna

finns ersättare till det antal regeringen bestämmer. En av ledamöterna eller

ersättarna skall vara vice ordförande. Ordföranden och vice ordföranden skall

vara eller ha varit ordinarie domare.

-----------------------

Regeringen meddelar närmare föreskrifter om radionämndens verksamhet.

18 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell6

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Ett programföretag skall på uppmaning av radionämnden tillställa nämnden en

sådan upptagning av

ett program som avses i 10 § första stycket radioansvarighetslagen

(1966:756). Om programföretaget inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får

nämnden förelägga vite.

Ett programföretag skall på uppmaning av radionämnden tillställa nämnden en

sådan upptagning av

ett program som avses i 5 kap. 3 § lagen (1991:00) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Om

programföretaget inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får nämnden

förelägga vite.

-----------------------

19 §

Myndigheter och andra allmänna organ får inte i förväg granska eller

föreskriva förhandsgranskning av radiosändningars innehåll och ej heller

förbjuda en radiosändning på grund av dess innehåll. Detsamma gäller i fråga

 12

 Prop. 1991/92:53

om trådsändningar.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell15

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid allmän

sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud som avses

i första stycket endast om

1. sändningen är en vidaresändning av en rundradiosändning eller av en

sändning från en satellit i fast trafik eller

2. sändningen är en egensändning som också sker till bostäder med stöd av

tillstånd enligt 5 § andra stycket eller i enlighet med bestämmelserna i

lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar.

I fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid allmän

sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud som avses

i första stycket endast om

1. sändningen är en vidaresändning av en sändning från en satellit eller

annars av en rundradiosändning eller

2. sändningen är en egensändning i enlighet med bestämmelserna i lagen

(1991:000) om kabelsändningar till allmänheten.

-----------------------

 13

 Prop. 1991/92:53

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell13

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell7

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma som i

lagen om lokala kabelsändningar.

Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma som i

lagen om kabelsändningar till allmänheten.

-----------------------

Bestämmelserna i första och andra styckena hindrar inte förhandsgranskning

eller sändningsförbud i fråga om bild som återger Sverige eller del därav och

som innehåller upplysning av betydelse för rikets försvar.

I fråga om andra trådsändningar för visning av filmer och videogram vid

allmän sammankomst eller offentlig tillställning än sådana som avses i andra

stycket gäller föreskrifterna i lagen (1990:886) om granskning och kontroll

av filmer och videogram.

I fråga om marknadsföring gäller föreskrifterna i marknadsföringslagen

(1975:1418), lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av

alkoholdrycker, lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av

tobaksvaror och produktsäkerhetslagen (1988:1604).

22 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell16

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Till böter dömes den som

1. underlåter att fullgöra anmälningsskyldighet som avses i 20 § första eller

andra stycket, eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar ofullständigt eller oriktig uppgift i

anmälan som avses

i 20 § första eller andra stycket, om ej gärningen är belagd med straff i

brottsbalken.

Till böter, högst femhundra kronor, dömes den som bryter mot föreskrifterna i 3

§ andra stycket

eller 3 a § första eller andra stycket. Detsamma gäller den som vid

 14

 Prop. 1991/92:53

fullgörande av ersättningsskyldighet som avses i 20 § tredje stycket

uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, om ej gärningen är

belagd med straff i brottsbalken.

Till böter dömes den som

1. underlåter att fullgöra anmälningsskyldighet som avses i 20 § första eller

andra stycket, eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar ofullständigt eller oriktig uppgift i

anmälan som avses

i 20 § första eller andra stycket, om ej gärningen är belagd med straff i

brottsbalken.

Till penningböter döms den som bryter mot föreskrifterna i 3 § andra stycket

eller 3 a § första

eller andra stycket. Detsamma gäller den som vid fullgörande av

ersättningsskyldighet som avses i 20 § tredje stycket uppsåtligen eller av

oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, om inte gärningen är belagd med straff i

brottsbalken.

-----------------------

-----------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Genom lagen upphävs lagen

(1991:294) om ändring i radiolagen (1966:755).

 15

 Prop. 1991/92:53

3Förslag till

Lag omändring i lagen (1981:508) om radiotidningar

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:508) om radiotidningar

dels att 2 och 7 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 §, av följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

2 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning eller i trådsändning som når

fler än 100

bostäder utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer.

Med rundradiosändning och trådsändning avses detsamma som i radiolagen

(1966:755).

Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning utan tillstånd av

taltidningsnämnden.

Med rundradiosändning avses detsamma som i radiolagen (1966:755).

I lagen (1991:000) om kabelsändningar till allmänheten finns bestämmelser om

trådsändningar av

radiotidningar som når fler än 100 bostäder.

-----------------------

7 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell1

 16

 Prop. 1991/92:53

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått

tillståndet bryter mot

denna lag eller mot villkor som avses i 5 §.

Beslut om återkallelse av tillstånd får överklagas hos kammarrätten, om beslutet

 meddelas av en

annan myndighet än regeringen.

Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått

tillståndet bryter mot

denna lag eller mot villkor som avses i 5 §. Ett sådant beslut meddelas av

taltidningsnämnden.

-----------------------

9 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell2

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Beslut av taltidningsnämnden enligt 2 och 7 §§ får överklagas hos kammarrätten.

-----------------------

-----------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 17

 Prop. 1991/92:53

4Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och

bildupptagningar

Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter

och ljud- och bildupptagningar skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

11 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som avses i 1 §

radioansvarighetslagen (1966:756),

skall programföretaget till arkivet för ljud och bild lämna ett pliktexemplar

i form av en sådan upptagning som programföretaget skall göra enligt 10 §

första stycket nämnda lag. Pliktexemplaret skall lämnas inom en månad från

den dag då programföretagets skyldighet att bevara upptagningen upphörde.

I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som svenskt programföretag får

sända med stöd av

tillstånd enligt 5 § radiolagen (1966:755) eller som genom satellitsändning

som utgår från Sverige förmedlas till allmänheten från svenskt

programföretag, skall programföretaget till arkivet för ljud och bild lämna

ett pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget skall

göra enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden.

Pliktexemplaret skall lämnas inom en månad från den dag då programföretagets

skyldighet att bevara upptagningen upphörde.

-----------------------

-----------

 18

 Prop. 1991/92:53

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 19

 Prop. 1991/92:53

5Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och

videogram

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:886) om granskning och kontroll av

filmer och videogram skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

2 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som

1. sänds i radiosändning,

2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en

rundradiosändning eller av en

sändning från en satellit i fast trafik eller om sändningen är en

egensändning som också sker till bostäder med stöd av tillstånd enligt 5 §

andra stycket radiolagen (1966:755) eller i enlighet med bestämmelserna i

lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar,

3. utgör reklam för vara eller tjänst,

4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva

visningen utgör en allmän

sammankomst,

5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet

och är en dokumentär

framställning.

Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som

1. sänds i radiosändning,

2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en sändning från

en satellit eller

annars av en rundradiosändning eller om sändningen är en egensändning i

enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:000) om kabelsändningar till

allmänheten,

 20

 Prop. 1991/92:53

3. utgör reklam för vara eller tjänst,

4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva

visningen utgör en allmän

sammankomst,

5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet

och är en dokumentär

framställning.

-----------------------

-----------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 21

 Prop. 1991/92:53

6Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall ha

följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse1

Föreslagen lydelse

-----------------------

5 kap.

7 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I närradiolagen (1982:459) finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att

tillhandahålla

inspelningar av radioprogram.

I närradiolagen (1982:459) och i lagen (1991:000) om kabelsändningar till

allmänheten finns

ytterligare bestämmelser om skyldighet att tillhandahålla inspelningar av

radioprogram.

-----------------------

I lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och

bildupptagningar finns bestämmelser om skyldighet att lämna skrifter och

upptagningar till bibliotek eller till arkivet för ljud och bild.

 22

 Prop. 1991/92:53

1 Lydelse enligt prop. 1990/91:179.

 23

 P r o p .

 1991/92:53

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 november 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

__________

Proposition med förslag till ny lagstiftning för kabelsändningar

m.m.

1 Inledning

Riksdagen har antagit förslaget till yttrandefrihetsgrundlag (prop.

1990/91:64, KU1991/92:1, rskr 2). Den nya grundlagen träder i kraft den 1

januari 1992. Nu gällande kabellagstiftning är inte förenlig med

yttrandefrihetsgrundlagen. En djupgående principiell skillnad föreligger däri

att medan kabellagen utgår från att tillstånd fordras för kabelsändningar,

stadgar yttrandefrihetsgrundlagen rätt för var och en att sända radioprogram

i tråd. Även i andra hänseenden har förutsättningarna förändrats med den nya

grundlagen. Sammantaget medför de nya förutsättningar som följer av

yttrandefrihetsgrundlagen att den nuvarande kabellagen bör ersättas av ny

lagstiftning.

I promemorian (Ds 1991:42) Ny lagstiftning om kabelsändningar, som har

utarbetats inom utbildningsdepartementet, har framlagts förslag till sådana

lagändringar som skall bringa kabellagstiftningen i överensstämmelse med den

nya grundlagen. I promemorian understryks att förslaget endast syftar till en

temporär lösning av lagstiftningsfrågan, nämligen till dess beslut i

sedvanlig ordning har fattats med anledning av ett förslag av

radiolagsutredningen.

Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas

promemorians lagförslag som bilaga 1 samt en förteckning över

remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena som bilaga 2.

Regeringen beslutade den 12 september 1991 att inhämta lagrådets yttrande

över förslag till lag om kabelsändningar, förslag till ändring i radiolagen

och vissa andra lagar. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende

som bilaga 3.

Lagrådet lämnade i yttrande den 19 september 1991 förslagen utan erinran.

Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 4. Lagrådets

granskning har lett till vissa redaktionella ändringar.

Det förslag som nu läggs fram för riksdagen innehåller en väsentlig

förändring i förhållande till det av lagrådet granskade förslaget. Sålunda

föreslås här inte något generellt förbud för reklam i

egensändningar.Reklamförbud kvarstår bara för sådana lokala

kabelsändarföretag som skall ges sändningsutrymme utan avgift till nätägaren.

För reklamsändningar föreslås regler som är utformade med utgångspunkt i de

regler som har beslutats för en marksänd TV-kanal (se prop. 1990/91:149).

Dessa regler har granskats av lagrådet. Det bör här påpekas att förslaget

även i denna del utgör endast en temporär lösning.Också förslaget i 17 §

radiolagen angående radionämndens sammansättning är en nyhet i förhållande

till lagrådsremissen. Det innebär dock endast att bestämmelsen som tidigare

haft förordnings form nu överförs till lag. Med hänsyn till det anförda och

till att det är angeläget att lagstiftningsärendets behandling inte fördröjs,

 24

 P r o p .

 1991/92:53

anser jag att en förnyad lagrådsgranskning bör kunna underlåtas.

 25

 P r o p .

 1991/92:53

2 Bakgrund

2.1 Satellitsändningarnas utveckling

Utbyggnaden av kabelnät till hushållen tog fart efter det att satelliter i

början av 1980-talet började användas för att sända TV-program till

allmänheten i Europa.

En telesatellit förstärker en radiosignal från en sändare på jordytan och

sänder den tillbaka till jorden. Signalen från satelliten kan tas emot inom

ett mycket stort område. Eftersom satellitsignalen är svag krävs känsliga

mottagare och stora antenner, som vanligen är utformade som en skål eller

tallrik ("parabolantenner").

De satelliter som används för TV-överföringar till allmänheten är av den

geostationära typen, dvs. de roterar runt jorden i en bana som ligger ca 36

000 km över ekvatorn. En satellit som rör sig i denna bana i jordrotationens

riktning befinner sig alltid över samma punkt på jordytan. Det gör att en

mottagningsantenn lätt kan riktas mot satelliten.

Telesatelliter kan delas in efter sin tekniska beskaffenhet eller sitt

användningsområde. Någon klar och allmänt vedertagen indelningsgrund finns

inte, utan olika indelningar används i olika sammanhang.

Den internationella telekonventionen och det till konventionen hörande s.k.

radioreglementet innehåller föreskrifter om tilldelning av radiofrekvenser

för olika ändamål, bl.a. hur radiofrekvensspektrum skall få användas för

olika slags satellittjänster. För detta ändamål skiljer man bl.a. mellan fast

satellittrafik, "Fixed-Satellite Service", och satellitrundradio,

"Broadcasting-Satellite Service".

Fast satellittrafik innefattar satellittrafik mellan markstationer med

bestämd belägenhet. Även sändningar till satelliter räknas som fast

satellittrafik.

Med satellitrundradio avses sändningar från satelliter som är avsedda för

direkt mottagning av den stora allmänheten. Med direkt mottagning avses i

radioreglementet både individuell mottagning och mottagning i gemensamma

anläggningar.

I radioreglementet finns bestämmelser om att vissa frekvensband är avsedda

för fast satellittrafik och andra för satellitrundradio. Det finns också

regler för vilka procedurer som skall följas då någon avser att börja

utnyttja satelliter för olika ändamål. Det har emellertid visat sig att

satelliterna inte alltid används enbart för det ändamål för vilket det

utnyttjade frekvensbandet är avsett.

De viktigaste telesatellitsystemen är de som ägs av mellanstatliga

organistioner. Sverige är medlem i den världsomspännande organisationen

Intelsat (International Telecommunications Satellite Organization) och i den

europeiska satellitorganisationen Eutelsat (European Telecommunication

Satellite Organization).

Det finns även satelliter som ägs av enskilda stater eller av privata

företag.

De första telesatelliterna i reguljär drift togs i bruk år 1964. Dessa

satelliter användes för överföring av teletrafik och TV-program över stora

avstånd, t.ex. mellan olika kontinenter. Mottagare av TV-sändningarna var

nationella radioföretag som använde programmen i sina vanliga

rundradiosändningar. Några planer på att använda satelliterna för att

överföra TV-program till enskilda kabelnät fanns inte vid denna tid.

I Europa inleddes sändningar av TV-program via satellit till kabelnät i

början av 1980-talet. Fram till början av år 1989 användes i huvudsak

satelliter ägda av Eutelsat eller Intelsat. Dessa satelliter sände med låg

effekt i frekvensband som är avsedda för fast satellittrafik. Den

 26

 P r o p .

 1991/92:53

mottagningsutrustning som krävs är förhållandevis skrymmande och dyrbar.

Sändningarna utnyttjades därför i första hand av kabelnät där många anslutna

hushåll kunde dela på kostnaden för mottagaren. Det förekom emellertid också

att enskilda hushåll skaffade utrustning för att kunna ta emot programmen.

I slutet av 1980-talet skedde ett generationsskifte i fråga om satelliter. De

tidigare satelliterna med ca 20 W sändareffekt ersattes med nya som har högre

effekt, ca 50 W. Dessa s.k. medeleffektsatelliter kan sända TV-program som

kan tas emot med billigare och mer lätthanterlig utrustning. Sändningarna

blir därmed lätt tillgängliga även för små centralantennanläggningar och

enskilda hushåll. Medeleffektsatelliterna sänder i frekvensband som är

avsedda för fast satellittrafik, men de är helt eller huvudsakligen avsedda

för TV-distribution till kabelnät och enskilda hushåll.

Den första medeleffektsatelliten i Europa var Astra I, som ägs av ett privat

konsortium i Luxemburg. Denna satellit togs i bruk under våren 1989. Därefter

har flera medeleffektsatelliter tillkommit. För närvarande sänds de allra

flesta TV-program, som har intresse för den svenska publiken, över sådana

satelliter.

De satelliter som är särskilt avsedda för satellitrundradio kallas även

direktsändande satelliter eller DBS-satelliter efter förkortningen för

"Direct Broadcasting Satellite".

Vid en internationell konferens år 1977 fattades beslut om frekvenser och

positioner i den s.k. geostationära satellitbanan för sådana satelliter.

Huvudprincipen är att varje stat tilldelas en banposition och fem

sändningsfrekvenser samt att sändningarna skall vara avsedda att, så långt

det är praktiskt möjligt, endast täcka det egna landet. Undantag från

principen om nationell täckning gjordes för bl.a. Danmark, Finland, Norge och

Sverige, som tillsammans disponerar fyra frekvenskanaler för s.k. östnordisk

täckning.

Det finns nu ca ett halvdussin rundradiosatelliter i bruk över Europa. En av

dessa är den svenska Tele-X.

För närvarande sänds ett 80-tal TV-programkanaler ut från satellit över

Europa.

 27

 P r o p .

 1991/92:53

2.2 Utbyggnaden av kabelnät

I Sverige satte utbyggnaden av kabelnät för vidaresändning av program från

satelliter igång i mindre skala under år 1984. Därefter har utbyggnadstakten

ökat. Enligt uppgift från kabelnämnden kunde den 1 juli 1991 ca 1,6 miljoner

bostäder nås av satellitsändningar från kabelnät med tillstånd (se följande

avsnitt). Det motsvarar ca 40 % av de svenska hushållen. Vid sidan av de nät

som omfattas av kabelnämndens statistik finns bl.a. mindre nät som omfattar

högst 100 bostäder. Antalet hushåll som är anslutna till sådana nät eller

till anläggningar för enskild mottagning av satellitsändningar kan uppskattas

till några hundra tusen. Marknaden för kabelnät domineras av televerket, som

svarar för ca 65 % av de anslutna bostäderna. Det näst största företaget är

Kabelvisionen med 16 % marknadsandel.

Förutom att användas till vidaresändning av TV- och ljudradioprogram kan

kabelnäten också utnyttjas för ursprungliga sändningar, s.k. egensändningar.

Det finns för närvarande s.k. lokala kabelsändarföretag på 23 orter.

2.3 Lagstiftningen om lokala kabelsändningar

Lagstiftningen om lokala kabelsändningar behandlar vidaresändning av

programkanaler från satelliter i fast trafik och egensändningar i kabelnät

som når fler än 100 bostäder. Reglerna gäller bl.a. skyldighet att se till

att bostäder i anslutna fastigheter nås av vissa rundradiosändningar och att

bereda utrymme för vissa egensändningar, samt programmens innehåll. De

viktigaste reglerna finns i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar, den

s.k. kabellagen, och i lagen (1985:1057) om ansvarighet för lokala

kabelsändningar (kabelansvarighetslagen). Dessa lagar trädde i kraft den 1

januari 1986 och avlöste en tidigare provisorisk reglering.

För lokala kabelsändningar, enligt kabellagens definition lokala

trådsändningar av radioprogram som når fler än 100 bostäder, behövs tillstånd

om det inte är frågan om vidaresändning av rundradiosändningar. Tillstånd kan

avse satellitsändning, dvs. vidaresändning av programkanaler från satelliter

i fast trafik, eller egensändningar, som definieras som sändning av annat

slag än vidaresändning. Frågor om lokala kabelsändningar prövas av en för

hela landet gemensam statlig kabelnämnd, som också skall ha tillsyn över

verksamheten.

Tillstånd till satellitsändning kan ges till nätinnehavare eller till lokala

kabelsändarföretag. Med lokalt kabelsändarföretag menas en svensk juridisk

person som har bildats för att bedriva lokala kabelsändningar och i vilken

ingår företrädare för olika intressen och meningsriktningar inom

tillståndsområdet. Tillstånd till egensändningar kan ges till ett lokalt

kabelsändarföretag. Nätinnehavare och lokala kabelsändarföretag kan

emellertid också få tillstånd att upplåta kanaler åt andra för

egensändningar. Däremot kan nätinnehavare inte få tillstånd att själva

bedriva egensändningar.

Varje tillstånd avser ett begränsat område, som får omfatta högst en kommun.

Om det finns särskilda skäl får dock ett tillstånd omfatta ett större område.

Tillstånden meddelas för högst tre år.

Den som har fått tillstånd till satellitsändningar eller till upplåtelse av

kanaler är skyldig att se till att de boende i fastigheter som ansluts till

kabelnätet på ett tillfredsställande sätt kan ta emot radioprogram som sänds

med stöd av 5 § första stycket radiolagen och som vid tillståndsperiodens

början är avsedda att tas emot inom tillståndsområdet. Bestämmelsen innebär

att skyldigheten omfattar sändningarna från Sveriges Radio-koncernen. Även

den nya tredje TV-kanal som enligt riksdagens beslut (prop. 1990/91:149,

KU39, rskr. 370) får inleda sändningar i Sverige skulle omfattas. Däremot

gäller skyldigheten inte för andra rundradiosändningar, t.ex. närradion.

 28

 P r o p .

 1991/92:53

En nätinnehavare som har fått tillstånd att sända är vidare skyldig att

kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i kabelnätet för det lokala

kabelsändarföretagets egensändningar av televisionsprogram. Undantag kan

medges för kabelnät med liten kanalkapacitet.

Vissa regler syftar till att slå vakt om egensändningarnas lokala karaktär,

bl.a. genom att motverka nätverksbildning. Det är inte tillåtet att sända

satellitsändningar och egensändningar i samma kanal eller i en kanal där det

också förekommer vidaresändningar av rundradioprogram. Det är inte heller

tillåtet att i en egensändning inom ett tillståndsområde vidaresända ett

radioprogram som vid samma tillfälle vidaresänds inom ett annat

tillståndsområde utanför kommunen.

Ett tillstånd till satellitsändningar innebär rätt att vidaresända

programkanaler från satelliterna. Det förekommer alltså inte någon

förhandsprövning innan en viss kanal får sändas ut i kabelnäten. Däremot

finns möjlighet att för en tid av högst ett år förbjuda fortsatt

vidaresändning av en viss programkanal om innehållet står i strid med den

svenska lagstiftningen vad gäller pornografi, våldsskildringar eller rashets

samt reklam som riktas särskilt mot Sverige.

För egensändningar finns möjlighet att för en tid av högst ett år återkalla

sändningstillståndet eller att förordna att den som sänder i upplåten kanal

skall upphöra med sändningarna. En förutsättning för detta är att

sändningarnas innehåll har överskridit reglerna om pornografi,

våldsskildringar eller rashets samt reklam och s.k. sponsring.

Återkallelse av tillstånd kan också användas som påföljd vid överträdelse av

vissa andra bestämmelser i kabellagen.

Beslut om förbud eller återkallelse med anledning av att innehållet strider

mot reglerna om pornografi, våldsskildringar eller rashets fattas av domstol

på talan av justitiekanslern och under medverkan av jury. I övriga fall

beslutar kabelnämnden.

De som har fått tillstånd till satellitsändningar skall erlägga en avgift

till staten. Reglerna återfinns i lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om

lokala kabelsändningar. Enligt lagen skall avgiften beräknas till tio kronor

per kalenderhalvår för varje bostad som kan nås av satellitsändningar från

tillståndshavaren. Den som är avgiftsskyldig skall lämna uppgifter till

kabelnämnden om hur många bostäder som kan nås av hans satellitsändningar.

Om någon underlåter att betala avgift inom föreskriven tid kan tillståndet

återkallas.

2.4 Gemensamma europeiska regler

Tillkomsten av satelliter innebär att det blir möjligt att från utlandet

rikta sändningar till publiken i ett visst land. Satellitsändande TV-företag

kan konkurrera med programföretag i mottagarlandet utan att behöva följa de

regler som gäller för de inhemska företagen.

Med syfte att underlätta spridningen av utländska TV-program genom att

upprätta vissa gemensamma minimiregler har två olika mellanstatliga regelverk

utarbetats i Europa.

Den 5 maj 1989 undertecknades en inom Europarådet utarbetad konvention om

gränsöverskridande television. Konventionen innebär att de sändande länderna

åtar sig att se till att TV-sändningar som kan tas emot i andra länder följer

vissa minimiregler i fråga om t.ex. våldsskildringar, pornografi, skydd för

barn och ungdom, rätt till beriktigande av uppgifter samt reklam och

sponsring. De mottagande länderna å sin sida åtar sig att inte förhindra

mottagning av sändningar och att inte heller förhindra vidaresändning av

sändningar som överensstämmer med konventionens regler. Konventionen

innehåller också regler om hur konflikter vid tillämpningen av bestämmelserna

skall lösas. Dessa regler ger i vissa fall ett mottagande land rätt att, som

 29

 P r o p .

 1991/92:53

en tillfällig åtgärd, hindra vidaresändning av en programtjänst vars innehåll

strider mot konventionens regler. Konventionen träder i kraft sedan sju

stater, av vilka fem skall vara medlemmar av Europarådet, har förklarat att

de önskar vara bundna av den. Såvitt nu kan bedömas kommer konventionen att

träda i kraft under år 1992.

De Europeiska Gemenskaperna (EG) antog den 3 oktober 1989 ett s.k. direktiv

till medlemsstaterna om vissa föreskrifter om TV-sändningar. Innehållet i

direktivet överensstämmer i väsentliga delar med konventionstexten.

Medlemsstaterna skall ha genomfört nödvändiga ändringar av sina regler senast

den 3 oktober 1991.

Enligt den överenskommelse som har träffats mellan Efta-länderna och EG om

att ingå det s.k. EES-avtalet, skall direktivet med vissa modifikationer

gälla för Sveriges del.

2.5 Satelliternas utveckling har delvis satt kabellagen ur

kraft

Som tidigare nämndes omfattar kabellagens tillståndskrav vidaresändning av

programkanaler från satelliter i fast trafik, medan vidaresändning av

rundradiosändningar får ske utan tillstånd. Också rundradiosändningar från

satellit får vidaresändas utan tillstånd.

Åtskillnaden mellan olika slag av satellitsändningar motiverades bl.a. med

att satellitrundradio antogs komma att bedrivas av nationella programföretag

med omfattande förpliktelser, varför något tillstånd inte borde behövas.

Tillkomsten av de starkare s.k. medeleffektsatelliterna har aktualiserat

frågan om hur sändningar från dessa skall betraktas i förhållande till

kabellagens tillståndskrav.

Denna fråga har behandlats av kabelnämnden vid två tillfällen. Den 15

februari 1989 beslutade nämnden att medeleffektsatelliten Astra (I) vid

tillämpningen av kabellagen skall behandlas som en direktsändande satellit

och inte som en satellit i fast trafik. Sändningar från denna satellit kan

därför vidaresändas i kabelnät utan krav på tillstånd enligt kabellagen.

Den 29 november 1990 beslutade kabelnämnden vidare att även satelliterna

Eutelsat II F 1, Intelsat VI F 4, Horizont 7, 14 grader väst (programkanalen

Moskva 1), Tele-X samt Tele-SAT 2 vid tillämpningen av kabellagen skulle

behandlas som direktsändande satelliter och inte som satelliter i fast

trafik. Också sändningar från dessa satelliter kan alltså vidaresändas i

kabelnät utan krav på tillstånd. En nätinnehavare som endast vidaresänder

programkanaler från dessa satelliter behöver inte heller erlägga någon avgift

enligt lagen om avgifter i ärenden om lokala kabelsändningar. Avgifterna

beräknas nämligen på antalet bostäder som kan ta emot satellitsändningar från

tillståndshavaren, och satellitsändning är i kabellagen definierat som

vidaresändning av sändningar från satelliter i fast trafik.

Eftersom huvuddelen av de programkanaler som har intresse för en svensk

publik sänds från satelliter som omfattas av kabelnämndens båda beslut, blir

reglerna i lagen i praktiken endast i undantagsfall tillämpliga på

vidaresändning av program från satelliter i Sverige. Efter den 1 januari

1991 har endast obetydliga avgifter erlagts.

Kabellagen omfattar därmed i praktiken obligatoriskt endast egensändningar i

kabelnät. Det har emellertid visat sig att nätinnehavarna, trots att de inte

längre är tvungna att ha tillstånd för att vidaresända program från

satelliter inte har begärt att få sina tillstånd återkallade. Därmed omfattas

de formellt även av skyldigheten att se till att de som bor i anslutna

fastigheter har tillgång till vissa rundradiosändningar samt att

tillhandahålla en kanal för det lokala kabelsändarföretaget. En annan sak är

att det knappast längre är möjligt att effektivt sanktionera dessa

skyldigheter, eftersom sanktionen, att återkalla tillståndet, inte skulle få

 30

 P r o p .

 1991/92:53

någon verkan i fråga om rätten att sända ut satellitprogram.

 31

 P r o p .

 1991/92:53

2.6 Den nya yttrandefrihetsgrundlagen

2.6.1 Allmänt

Regeringen har lagt fram ett förslag till ny grundlag, en

yttrandefrihetsgrundlag, som avses träda i kraft den 1 januari 1992 (prop.

1990/91:64). Riksdagen har (1991/92:KU1, rskr.2) antagit regeringens förslag.

Yttrandefrihetsgrundlagen gäller till skydd för yttrandefriheten i bl.a.

ljudradio och television. Dess ändamål är att bereda friheten att yttra sig i

nyare medier ett konstitutionellt skydd som är likvärdigt med det som sedan

länge finns för det tryckta ordet.

Den nya grundlagen bygger på samma grundsatser som tryckfrihetsförordningen.

Det innebär bl.a. att var och en har rätt att sända radioprogram genom tråd.

Vidare föreslås ett grundlagsskydd för anläggande av trådnät för ljudradio-

och televisionsverksamhet m.m. I fråga om trådsändningarna genomförs sålunda

den tryckfrihetsrättsliga principen om etableringsfrihet.

Beträffande radiosändningar har grundlagsförslaget som utgångspunkt att

tillgången på radiofrekvenser inte är obegränsad. Grundlagen medger därför

att riksdagen genom lag meddelar föreskrifter om tillstånd och villkor för

att sända radioprogram till allmänheten på annat sätt än genom tråd. Vidare

föreskrivs att det allmänna skall eftersträva att radiofrekvenserna tas i

anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet och

informationsfrihet (3 kap. 2 § andra stycket).

Den nya grundlagen innebär i övrigt att samma tryckfrihetsrättsliga

principer, som hittills har gällt för rundradion genom bl.a. radiolagen och

radioansvarighetslagen (1966:756), nu i princip blir gällande över hela

massmedieområdet. Det gäller de grundläggande principerna om censurförbud,

ensamansvar och källskydd, begränsning av möjligheterna till kriminalisering

och andra inskränkningar samt en särskild rättegångsordning med tillgång till

jury.

Yttrandefrihetsgrundlagen tillåter lagstiftning om skyldighet för en

nätinnehavare att ge utrymme i nätet för vissa program. Grundlagsförslaget

hindrar inte heller att den rätt att få tillgång till en kostnadsfri kanal

som i dag tillkommer ett lokalt kabelsändarföretag begränsas till att gälla

ett mindre område.

2.6.2 Vilka radioprogram som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagens

ansvarighetssystem

Den föreslagna yttrandefrihetsgrundlagen tillförsäkrar inledningsvis (1 kap.

1 §) varje svensk medborgare rätt att i ljudradio, television m.m.

offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor samt att i övrigt lämna

uppgifter i vilket ämne som helst. När det i yttrandefrihetsgrundlagen talas

om "radioprogram" avses även television m.m.

Vidare föreskrivs i 1 kap. 6 § första stycket första meningen att

"grundlagen är tillämplig på sändningar av radioprogram som är riktade till

allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel".

Med radioprogram avses även s.k. enkla meddelanden som inte räk-nas som

radioprogram enligt radiolagen.

I specialmotiveringen till nämnda paragraf (prop. 1990/91:64 s. 110) hänvisas

till 1986 års lagrådsremiss och prop. 1986/87:151 beträffande vad som åsyftas

med uttrycken "riktade till allmänheten" och "avsedda att tas emot med

tekniska hjälpmedel".

 32

 P r o p .

 1991/92:53

Härav framgår bl.a. att den sändande utan särskild begäran från mottagaren

riktar sändningen till vem som helst som önskar ta emot den. Det är den som

sänder som står för den huvudsakliga aktiviteten, medan mottagaren varken kan

eller behöver påverka sändningen. Hans medverkan begränsas till att koppla på

mottagarapparaten och välja kanal. Grundlagens huvudregel om radioprogram

gäller alltså inte s.k. interaktiva medier. Genom en särskild regel (1 kap. 9

§) skyddas användning av interaktiva medier för förmedling av information

från redaktioner och nyhetsbyråer.

Genom att ange att de sändningar som omfattas av grundlagsskyddet skall vara

avsedda att tas emot av allmänheten med tekniska hjälpmedel särskiljs de

skyddade sändningarna från t.ex. användning av högtalaranläggningar på

estrader och idrottsarenor och användning av TV-monitorer för att en

estraddebatt eller ett scenframträdande skall kunna följas av en publik också

utanför det rum där framträdandet äger rum. Sådana sändningar har inte en

sådan karaktär av massmedium att de behöver skyddas av ett detaljerat

grundlagssystem med utgivaransvar.

Den typiska form av sändning som grundlagens huvudregel gäller för är

rundradiosändningar genom etern samt likvärdiga sändningar genom tråd.

Bestämmelsen är tillämplig oavsett om sändningen är avsedd att tas emot i

Sverige eller utomlands.

Från huvudregeln ges (1 kap. 6 § tredje stycket) möjlighet till avsteg genom

lagstiftning i två fall, nämligen för radioprogram som huvudsakligen är

avsedda att tas emot utomlands och för radioprogram som sänds i små trådnät

och inte är avsedda för någon större allmänhet. I sådan lagstiftning får dock

inte göras avsteg från yttrandefrihetsgrundlagens principer om meddelarskydd

och censurförbud.

Även satellitförmedlade sändningar av radioprogram vilka utgår från Sverige

faller under grundlagens skydd (1 kap. 6 § andra stycket). En sändning utgår,

enligt vad som uttalas i motiven till bestämmelsen, från Sverige om

upplänkningen äger rum från svenskt jurisdiktionsområde eller från utlandet

efter programtransport genom tråd eller radiolänk. Den bör också efter

omständigheterna kunna anses ha utgått från Sverige om programtransporten

avser ett färdiginspelat program i form av en upptagning som inte är avsedd

för mångfaldigande eller eljest för spridning i annan form än genom

upplänkning och den efterföljande utsändningen.

Yttrandefrihetsgrundlagen omfattar satellitförmedlade sändningar av det slag

som anges i 1 kap. 6 § andra stycket, oavsett om de är avsedda för den

svenska allmänheten eller skall tas emot på annat håll.

Ett begränsat skydd enligt yttrandefrihetsgrundlagen tillkommer

-dels samtidig och oförändrad vidaresändning här i landet av radioprogram som

kommer från utlandet,

-dels radioprogram som förmedlas hit genom satellitsändning men inte utgår

från Sverige.

Det begränsade skyddet innebär bl.a. att yttrandefrihetsgrundlagens

censurförbud och förbud mot hinder mot spridning av programmen gäller, att

ingripanden inte får ske annat än då grundlagen tillåter det samt att

lagstiftning och rättslig prövning skall ske i vissa former. Vid

tillämpningen av det begränsade skydd som gäller för dessa radioprogram skall

1 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen iakttas, dvs. den nya grundlagens

motsvarighet till tryckfrihetsförordningens s.k. instruktion.

Har riksdagen godkänt en internationell överenskommelse om radioprogram får

föreskrifter i svensk lag om reklam inte i strid med överenskommelsen hindra

vidaresändning av radioprogram.

Det kan även påpekas att meddelarskyddet och rätten till anonymitet enligt 10

kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen även gäller radioprogram som sänds från

sändare utanför Sverige.

 33

 P r o p .

 1991/92:53

2.6.3 Reklam och annan kommersiell verksamhet i radioprogram är endast

delvis yttrandefrihetsrättsligt skyddade

I 1 kap. 12 § yttrandefrihetsgrundlagen uttalas uttryckligen att grundlagen

inte hindrar att det i lag meddelas föreskrifter om förbud mot kommersiell

reklam i radioprogram och villkor för sådan reklam. Detsamma gäller

föreskrifter om förbud mot och villkor för annan annonsering och sändning av

program, som helt eller delvis har bekostats av annan.

Genom yttrandefrihetsgrundlagens avfattning öppnas en möjlighet att genom lag

avgöra om reklam skall få förekomma i inhemsk radio och TV och att reglera

villkoren för sådan reklam inom de ramar som bestäms av grundlagens syfte.

Bestämmelsen i grundlagen innebär att utrymme lämnas för en sådan reglering

av reklam i TV som införts genom lagen (1991:1066) om ändring i radiolagen,

dvs. en marknadsrättslig ordning lik den som gäller för övriga medier.

2.6.4 Möjlighet till ingripanden

Yttrandefrihetsgrundlagen lämnar i vissa fall utrymme för föreskrifter om

ingripanden mot den som gör sig skyldig till missbruk av yttrandefriheten

eller som i andra avseenden åsidosätter sina skyldigheter.

När det är fråga om trådsändning kan sådana föreskrifter meddelas:

-dels i fråga om yttrandefrihetsbrott,

-dels i fråga om ingripanden mot fortsatt sändning med anledning av av ett

utbud som inriktas på våldsframställningar, pornografiska bilder eller hets

mot folkgrupp,

-dels i fråga om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa

program.

I 3 kap. 5 § första meningen yttrandefrihetsgrundlagen fastslås att rätten

att sända radioprogram skall kunna prövas av domstol eller av en nämnd vars

sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit

ordinarie domare. Gäller saken fråga om ingripande på grund av missbruk av

yttrandefriheten, skall frågan enligt andra stycket samma paragraf prövas av

domstol under medverkan av jury enligt de närmare bestämmelser som meddelas i

lag.

Vad som avses med ingripande är t.ex. förbud mot fortsatt vidaresändning av

radioprogram från satellit i trådsändningar. Bestämmelsen innebär att alla

sådana ingripanden skall prövas av domstol i yttrandefrihetsrättsliga

processformer om de grundas på missbruk av yttrandefriheten.

Denna regel gäller, som tidigare nämnts, inte bara de radioprogram som faller

under yttrandefrihetsgrundlagens fullständiga system utan även dem som har

tillförsäkrats ett begränsat skydd. Det innebär att varje ingripande som görs

i Sverige mot något radioprogram på grund av missbruk av yttrandefriheten,

oavsett distributionsform och distributionsort, skall beslutas av domstol i

yttrandefrihetsrättsliga processformer.

Regeln att prövning skall ske av domstol under medverkan av jury gäller

emellertid inte i fråga om överträdelse av föreskrifter eller villkor i fråga

om kommersiell reklam eller annan annonsering eller sändning av radioprogram

som helt eller delvis bekostas av annan än den som bedriver

programverksamheten. Denna bestämmelse är ett uttryck för att reklam och

annan kommersiell verksamhet i radioprogram har ett svagare

yttrandefrihetsträttsligt skydd än andra yttranden.

 34

 P r o p .

 1991/92:53

2.6.5 Följdlagstiftning

Regeringen har i prop. 1990/91:179 om följdlagstiftning till

yttrandefrihetsgrundlagen m.m. föreslagit en ny lag med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Vissa andra

lagändringar föreslås också. Bl.a. föreslås att ansvarighetslagarna på det

radiorättsliga området upphävs.

I den nya lagen används uttrycket radioprogram på samma sätt som i

yttrandefrihetsgrundlagen. Det innebär att även televisionsprogram och vissa

andra överföringar avses.

Den nya lagen innehåller bl.a. föreskrifter om utgivare i fråga om olika slag

av radiosändningar eller trådsändningar (3 kap.).

I fråga om andra trådsändningar än vidaresändningar anges att den som utser

utgivare skall anmäla vem som har utsetts till patent- och

registreringsverket. Om den som är utsedd till utgivare inte längre är

behörig eller hans uppdrag upphör skall en ny utgivare omedelbart utses och

anmälas. (3 kap. 13 §). En ställföreträdare för utgivaren skall vara godkänd

av den som har utsett utgivaren. Utgivaren skall anmäla vem som är

ställföreträdare till patent- och registreringsverket (3 kap. 14 §). Till en

anmälan skall fogas bevis att utgivaren eller ställföreträdaren uppfyller de

behörighetskrav som anges i yttrandefrihetsgrundlagen och att han åtagit sig

uppdraget. Om en ställföreträdare anmäls, skall det dessutom visas att han är

godkänd av den som har utsett utgivaren (3 kap. 15 §).

De behörighetskrav för utgivare och ställföreträdare för utgivare som anges i

yttrandefrihetsgrundlagen är att ha hemvist här i riket, inte vara underårig

eller i konkurs och inte ha förvaltare enligt särskilda bestämmelser i lag (4

kap. 2 § andra stycket). I yttrandefrihetsgrundlagen anges också att en

utgivare skall vara svensk medborgare. I lag får dock föreskrivas att även

utlänningar får vara utgivare (4 kap. 2 § första stycket). I förslaget till

följdlagstiftning anges att utlänningar får vara utgivare av radioprogram på

samma villkor som svenska medborgare (3 kap. 19 §).

Varje program i trådsändning skall avslutas med en uppgift om vem som har

utsett utgivare. Om en ställföreträdare för utgivaren tjänstgör skall det

lämnas uppgift om vem ställföreträdaren är (3 kap. 16 §).

Om ett program i trådsändning direktsänds får den som skall utse utgivare

besluta att, i stället för utgivaren, var och en som framträder i programmet

själv skall svara för yttrandefrihetsbrott som han begår. Den som bedriver

sändningsverksamheten skall föra ett särskilt register över sådana

förordnanden. Ett utdrag ur registret skall genast sändas till patent- och

registreringsverket varje gång ett beslut har antecknats i det (3 kap. 17 §).

Om programföretag med tillstånd enligt 5 § första stycket radiolagen att

sända radioprogram också bedriver trådsändningar till allmänheten, tillämpas

de regler om antecknande av utgivare m.m. som enligt lagen med föreskrifter

på tryckfrihetsförordningens och yttranderfrihetsgrundlagens områden föreslås

gälla för de sändningar som bedrivs med stöd av tillstånd enligt radiolagen

även för trådsändningarna (3 kap. 12 §).

De angivna reglerna är straffsanktionerade. Den som uppsåtligen eller av

oaktsamhet bryter mot vad som föreskrivs om skyldighet att anteckna eller

anmäla utgivare skall dömas till böter eller fängelse i högst ett år. För

uppsåtlig eller oaktsam underlåtenhet att lämna uppgift om utgivare eller

ställföreträdare för utgivare är straffet penningböter (3 kap. 20 §).

Den föreslagna lagen innehåller också bestämmelser om bevarande av exemplar

och inspelningar (5 kap.). Den som sänder radioprogram till allmänheten skall

ombesörja att varje program spelas in. Inspelningen skall bevaras i minst sex

månader från sändningen. Skyldigheten gäller inte samtidig och oförändrad

 35

 P r o p .

 1991/92:53

vidaresändning av radioprogram genom trådnät (5 kap. 3 §). Skyldighet att

tillhandahålla inspelningar, utskrifter m.m. gäller dels gentemot

justitiekanslern, dels i princip i fråga om en enskild som anser att ett

yttrandefrihetsbrott har begåtts mot honom i ett radioprogram eller att han

har lidit skada på grund av ett sådant brott i programmet.

Även reglerna om bevarande och tillhandahållande av exemplar och inspelningar

är straffsanktionerade. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot

vad som föreskrivs döms till böter eller fängelse i högst ett år. Om brottet

är ringa skall han inte dömas till ansvar.

Lagförslaget innehåller också vissa bestämmelser om utgivare för

radiotidningar.

Till den del en radiotidning innehåller en version av en förlaga skall

utgivaren för den tidning som utgör förlagan vara utgivare också för

radiotidningen. I den tidigare nämnda propositionen om

yttrandefrihetsgrundlagen föreslås nämligen (1 kap. 7 § andra stycket) att en

sådan radiotidning skall jämställas med en bilaga till tidningen vid

tillämpning av tryckfrihetsförordningens regler.

För s.k. sammanställda radiotidningar, dvs. radiotidningar som, förutom att

de innehåller en version av en förlaga också innehåller en sammanställning av

material ur denna förlaga och ur ytterligare en eller flera förlagor, skall

utgivaren för den del av radiotidningen som utgörs av en sammanställning,

utses av de samverkande ägarna till de periodiska skrifter ur vilka

materialet hämtas (3 kap. 7 § första stycket).

Lagförslaget innehåller också regler om bl.a. ställföreträdare för utgivare

och om hur utgivare och ställföreträdare skall anmälas.

I propositionen om följdlagstiftning till yttrandefrihetsgrundlagen

diskuteras vidare (s. 34-35) frågan om överprövning av beslut om tillstånd

att sända radiotidningar. Denna fråga behandlas i det följande (avsnitt

3.3.8).

 36

 P r o p .

 1991/92:53

3 Allmän motivering

3.1 Allmänt

De ändringar som här läggs fram är sådana som är betingade av den nya

grundlagsregleringen eller har klart praktiska skäl. Det begränsade syftet

till trots föreslås en helt ny lag om kabelsändningar. Den hitintills

gällande kabellagen är inte uppbyggd så att den längre kan användas som grund

för regleringen. Kabellagen bygger sålunda på principer som är främmande för

den nya grundlagen.

Den nya lag som föreslås utgår från yttrandefrihetsgrundlagens princip om

etableringsfrihet när det gäller trådsändningar. Kravet på tillstånd för

sådana sändningar försvinner därmed helt, liksom begränsningar i

nätinnehavarnas rätt att bedriva sändningar. Med denna frihet följer att

lagen inte heller kan ange trådsändningar som lokalt begränsade verksamheter,

vilket de hitintills har varit. Till de delar som fått göras om i grunden hör

också sanktionsbestämmelserna. I den gällande lagstiftningen är återkallelse

av tillstånd en praktiskt viktig sanktion. Den formen av sanktioner blir

givetvis inte möjlig, när verksamheten får bedrivas fritt.

Utöver de grundläggande förändringar som yttrandefrihetsgrundlagens ram för

trådsändningarna sålunda för med sig, uppstår konsekvenser även för andra

regler, som f.n. finns i kabellagen. Några av dem är mindre väl förenliga med

principen om etableringsfrihet, några förlorar sina motiv och några framstår

som föga praktiskt betingade i fortsättningen. En genomgång av regler som

till följd av sådana medelbara inverkningar från den nya grundlagen bör

försvinna, görs i följande avsnitt.

I detta sammanhang bör också erinras om att en del regler i kabellagen i

vissa hänseenden har förlorat sin betydelse till följd av den tekniska

utvecklingen. Det gäller den reglering som en gång avsetts vara tillämplig på

vidaresändning av satellitsändning. Såsom tidigare beskrivits har de

satellitsändningar som är aktuella i vårt land fått karaktär av

rundradiosändning och därmed fallit utanför tillståndssystemet och

kabellagens övriga regler för trådsändningar. Där rättsläget sålunda rent

faktiskt har ändrats utgår förslagen från det numera faktiskt rådande

rättsläget.

På två punkter innefattar förslaget dock en ändring som innebär att en

skyldighet, som f.n. inte gäller för nät med enbart vidaresändning av

satellitsändningar av rundradionatur, skulle komma att gälla även beträffande

sådana nät. Det rör först skyldigheten för nätinnehavaren att se till att de

boende i anslutna fastigheter har tillgång till sådana etersändningar som

sker med stöd av 5 § första stycket radiolagen, i praktiken f.n. sändningarna

från Sveriges Radio-koncernen. Den andra punkten gäller en skyldighet att

upplåta kanalutrymme för lokala sändningar. Förslagen skall behandlas mer

ingående längre fram, men här kan sägas att denna avvikelse från

huvudprincipen grundas på att vid tillkomsten av yttrandefrihetsgrundlagen

sådana skyldigheter ansågs vara av vikt för allmänheten och yttrandefriheten.

Som tidigare nämnts innehåller nu föreliggande förslag inte något generellt

förbud mot reklam i egensändningar. I stället föreslås regler för sådana

reklamsändningar. För lokala kabelsändarföretag som skall ges kostnadsfri

tillgång till sändningsutrymme gäller dock reklamförbud. Reklamfrågan

behandlas längre fram (avsnitt 3.3.6).

Den nu föreslagna lagstiftningen torde under riksmötet 1992/93 kunna följas

av ett förslag till en mer varaktig reglering av trådsändningarna.

Radiolagsutredningen väntas sålunda i början av år 1992 komma att avge

förslag till den lagstiftning som behövs med anledning av Sveriges anslutning

till Europarådets konvention om gränsöverskridande television samt ett

förslag till ny kabellagstiftning.

 37

 P r o p .

 1991/92:53

3.2 Vissa regler som bör försvinna till följd av de nya grunderna för

lagstiftningen

3.2.1 Utlännings rätt att bedriva sändningar

Innebörden av 5 § 1 och 2 samt 16 § andra stycket lagen om

lokala kabelsändningar är att en utländsk juridisk person eller

en utlänning utan hemvist i riket inte kan ges rätt att bedriva

sändningar.

Enligt yttrandefrihetsgrundlagen (11 kap. 1 § tredje stycket) är

utlänningar likställda med svenska medborgare i fråga om

yttrandefriheten enligt grundlagen, om inte något annat följer

av lag. Grundlagen tillåter alltså särreglering.

När det är fråga om utgivare eller ställföreträdare för utgivare

gäller emellertid enligt yttrandefrihetsgrundlagen att de utan

undantag skall ha hemvist här i riket (4 kap. 2 och 5 §§). Med

hänsyn till detta krav rörande den ansvarige utgivaren synes det

inte i förevarande sammanhang finnas anledning att föreslå en

reglering som, med avvikelse från grundlagens huvudregel,

diskriminerar utländska subjekt när det är fråga om att bedriva

sändningsverksamhet här.

3.2.2 Begränsning av sändningsområdet

Enligt 12 § kabellagen skall sändningstillståndet begränsas till en kommun.

Om det finns särskilda skäl får kabelnämnden dock besluta att ett tillstånd

skall avse två eller flera kommuner eller delar av dem. Enligt 22 § andra

stycket får egensändningar inom ett tillståndsområde inte innehålla

vidaresända radioprogram som vid samma tillfälle vidaresänds inom ett annat

tillståndsområde utanför kommunen eller det större tillståndsområde som

kabelnämnden kan ha fastställt.

Yttrandefrihetsgrundlagen ger inte möjlighet att begränsa trådsändningarnas

räckvidd. Både satellitsändningar och egensändningar kommer att kunna spridas

över hur stora områden som helst. Det nuvarande förbudet mot att i

egensändningar samtidigt vidaresända radioprogram i mer än ett

tillståndsområde kan givetvis inte heller finnas kvar.

3.2.3 Sammankoppling av olika kabelnät

I 18 § kabellagen finns en regel som säger att viss del av överföringen får

ske genom radiosändning inom en kommun eller det större tillståndsområde som

kabelnämnden kan ha bestämt.

Bestämmelsen innebär att överföringen till eller mellan olika delar av ett

kabelnät får ske genom trådlös sändning. Däremot medger den inte att enskilda

bostäder ansluts genom radiosändning.

Genom att inget särskilt kan föreskrivas om kabelsändningarnas räckvidd

saknas anledning att i fortsättningen i lagstiftningen särskilt ange att

olika kabelnät får bindas samman genom radiosändning.

För sådan radiosändning kommer liksom för närvarande att krävas tillstånd

enligt 2 § radiolagen.

Ett tekniskt möjligt alternativ till att ansluta enskilda till ett kabelnät

skulle kunna vara att överföra ett stort antal TV-kanaler genom

 38

 P r o p .

 1991/92:53

radiosändning. Det som i första hand kan bli aktuellt är yttäckande

sändningar i det s.k. mikrovågsbandet, dvs. frekvenser över 3 GHz. Sådana

sändningar utgör dock rundradiosändningar och kräver med nuvarande

lagstiftning tillstånd av regeringen enligt 5 § första stycket radiolagen.

Att ge sådana tillstånd torde emellertid i praktiken inte f.n. vara möjligt

när det är fråga om vidaresändning, eftersom den som erhåller tillstånd är

skyldig enligt 5 § tredje stycket att iaktta radiolagens regler om

sändningarnas innehåll, något som knappast låter sig genomföras när det är

fråga om oförändrad och omedelbar vidaresändning.

Enligt vad som har uppgetts arbetar radiolagsutredningen med ett förslag som

skulle göra det möjligt att använda radiosändning för vidaresändning på

ungefär samma villkor som trådsändning. I nu förevarande sammanhang föreslås

emellertid inte några sådana regler.

3.2.4 Regler om kanalblandning m.m.

I 22 § första stycket kabellagen finns restriktioner mot blandning av olika

slags innehåll i samma kanal. Satellitsändningar och egensändningar får

sålunda inte förekomma i samma kanal eller i en kanal där vidaresändningar

med stöd av 5 a § första stycket radiolagen förekommer. I den paragrafen

stadgas att radioprogram i rundradiosändning som har tagits emot i

centralantennanläggning utan särskilt tillstånd får sändas vidare till

mottagare inom fastighet som är ansluten till anläggningen.

Vidare stadgas i 22 § första stycket att ett lokalt kabelsändarföretag och

envar som har fått sändningsrätt genom upplåtelse skall bedriva sina

egensändningar i särskilda kanaler.

I detta sammanhang kan också erinras om innehållet i 16 § första stycket

kabellagen där det sägs att tillstånd till upplåtelse av kanaler i ett

kabelnät innebär rätt för tillståndshavaren att genom avtal medge annan att

ensam bedriva egensändningar i en kanal (kursiverat här).

Syftet med dessa bestämmelser är att säkerställa den lokala karaktären hos

egensändningarna samt att motverka att den som upplåter en kanal fördelar

sändningstider mellan flera sändande (prop. 1984/85:199 s. 65 och 72).

Restriktioner av detta slag är uppenbart inte förenliga med

yttrandefrihetsgrundlagens princip om etableringsfrihet. De bör därför inte

förekomma vidare.

3.2.5 Förbud mot vidaresändning av satellitsändningar

Kabellagen och kabelansvarighetslagen innehåller regler som gör det möjligt

att förbjuda fortsatt vidaresändning av en programkanal i satellit om

innehållet står i strid med reglerna i resp. lag i fråga om reklam,

pornografi, våldsskildringar eller hets mot folkgrupp. Ett förbud kan gälla i

högst ett år och det får endast meddelas om det med hänsyn till sändningarnas

art och programkanalens karaktär och inriktning bedöms vara godtagbart från

yttrandefrihets- och informationsfrihetssynpunkt.

Enligt 24 § kabellagen kan ett förbud meddelas om det i programkanalen under

en längre tid och i betydande omfattning har förekommit sådan kommersiell

reklam som måste anses riktad särskilt till svenska konsumenter. Beslut om

förbud fattas av kabelnämnden.

Enligt 11 § kabelansvarighetslagen kan ett förbud meddelas mot programkanaler

med inriktning mot våld, pornografi och hets mot folkgrupp.

I och med att numera alla eller så gott som alla satellitsända programkanaler

av intresse för den svenska publiken sänds från satelliter som enligt

kabelnämndens beslut skall anses som direktsändande satelliter finns

 39

 P r o p .

 1991/92:53

emellertid i praktiken inte längre någon möjlighet till ingripanden med

anledning av sändningarnas innehåll.

Mot den bakgrunden torde det inte böra komma ifråga att i den temporära

lagstiftning som nu föreslås återinföra en sådan möjlighet till ingripande,

även om den i och för sig är tillåtlig enligt yttrandefrihetsgrundlagen. Till

detta kommer att varken Europarådets konvention om gränsöverskridande

television eller EG-direktivet i samma ämne innehåller några krav på att

mottagande länder skall ha regler som möjliggör avbrytande av

vidaresändningar. En anpassning av svensk lagstiftning till dessa instrument

föranleder därför inte heller någon ny omsvängning på denna punkt.

3.2.6 Regler om avgifter

Som nämnts i det föregående skall den som erhållit tillstånd för

satellitsändning erlägga avgift till staten. Syftet med avgiften är att

finansiera kabelnämndens verksamhet (prop. 1985/86:22 s. 4).

Bestämmelserna finns i lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala

kabelsändningar.

Den princip om etableringsfrihet för trådsändningar som stadgas i

yttrandefrihetsgrundlagen innebär som tidigare angetts att krav på tillstånd

inte längre kommer att kunna ställas för vidaresändning i tråd av program

från satelliter. Om staten skulle vilja kräva fortsatta ekonomiska

prestationer av dem som bedriver kabelsändningsverksamhet kan det i det läge

som kommer att råda efter den 1 januari 1992 i vart fall inte längre vara

fråga om en avgift, eftersom den ekonomiska prestationen inte kommer att

motsvaras av någon åtgärd från statens sida.

Den nuvarande avgiftslagen bör därför upphävas. Ett upphävande av lagen

kommer inte att få någon statsfinansiell effekt, eftersom det i praktiken

inte längre finns några tillståndspliktiga sändningar av satellitprogram.

Under år 1991 har det inte influtit något nämnvärt belopp.

3.3 Den nya lagstiftningen

3.3.1 Uppläggning och räckvidd

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser har menat att någon lagstiftning på

området inte behövs längre och därför avstyrkt förslaget. Flera har också

ifrågasatt om inte även mindre nät bör omfattas av lagen.

Skälen för mitt förslag: I det föregående har påpekats att den nu gällande

kabellagen inte utgör en tjänlig grund för en sådan lagstiftning på området

som utgår från den yttrandefrihetsgrundlag som nu kommer. Då inte ens lagens

rubrik kan behållas - någon begränsning till lokala sändningar kommer ju inte

längre ifråga - bör regleringen få formen av en ny lag.

En av utgångspunkterna för arbetet med det förslag som här läggs fram är, som

förut framhållits, att inte ändra i vidare mån än som föranleds av den nya

grundlagregleringen. Denna utgångspunkt får betydelse när det gäller att

bestämma lagens tillämpningsområde.

Tillståndsplikt gäller f.n. bara beträffande sådana trådsändningar som når

fler än 100 bostäder. Detta är oberoende av om det är fråga om tillstånd

enligt kabellagen eller enligt 5 § andra stycket radiolagen. De särskilda

skyldigheter eller begränsningar som kommer ifråga vid tillståndspliktiga

trådsändningar finns inte för sändningar som faller utanför

tillståndsplikten. Det innebär bl.a. att trådnät som inte går till bostäder

eller som omfattar 100 bostäder eller färre, redan i dag faller utanför sådan

 40

 P r o p .

 1991/92:53

reglering. En del av de regler som nu finns för de tillståndspliktiga

sändningarna kan enligt yttrandefrihetsgrundlagen också i fortsättningen

komma ifråga för trådsändningar och då utan avseende på om sändningen når mer

än 100 bostäder eller ej. Det skulle emellertid innefatta en väsentlig

förändring av rättsläget om sådana regler nu utsträcktes till att gälla även

andra sändningar än de som når fler än 100 bostäder. Bl.a. skulle en

skyldighet att ställa en kanal till förfogande för ett lokalt

kabelsändarföretag komma att införas beträffande mindre trådnät för vilka

ingen sådan skyldighet föreligger i dag (jfr. avsnitt 3.3.4). Av det skälet

bör även den nya kabellagen begränsas till att gälla sådana trådsändningar

som når fler än 100 bostäder.

En annan sak är att den nya kabellagen bör få ett utvidgat tillämpningsområde

i förhållande till nu gällande kabellag på det sättet att begränsningen för

den sändande att hålla sig enbart till lokala sändningar tas bort. Med den

reglering som innefattas i yttrandefrihetsgrundlagen bortfaller nämligen

grunden för föreskriften i 5 § andra stycket radiolagen. Den bestämmelsen

behandlar tillståndsfrågan för sändningar som både når fler än 100 bostäder

och täcker större områden än som kan komma ifråga förtillstånd enligt

kabellagen. Med tillstånd för sådana större nät följer i princip samma

skyldigheter som för den som fått tillstånd till rundradiosändning, t.ex. att

iaktta opartiskhet och saklighet. Sådana skyldigheter kan enligt

yttrandefrihetsgrundlagen inte komma ifråga vid trådsändningar. En gränslinje

mellan lokala sändningar och sändningar över större områden saknar sålunda

motiv i det nya systemet.

Av vad som nu anförts följer att den nya lagen bör gälla trådsändningar som

når fler än 100 bostäder, oavsett vilken geografisk utsträckning nätet har.

3.3.2 Små nät undantas från yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde.

Promemorians förslag: Promemorian saknar motsvarighet till mitt förslag.

Skälen för mitt förslag: Justiekanslern har i yttrande över promemorians

förslag anfört:

"I den lagstiftning som gäller nu finns inte någon särskild

ansvarighetsreglering beträffande trådsändningar som når färre bostäder än

100. Varken radioansvarighetslagen (1966:756) eller lagen om ansvarighet för

lokala kabelsändningar är tillämplig i sådana fall. Enligt det vilande

förslaget till yttrandefrihetsgrundlag blir emellertid sådana sändningar i

princip att anse som radioprogram i grundlagens mening och faller under den

särskilda ansvarighetsregleringen i grundlagen. I 1 kap. 6 § tredje stycket

yttrandefrihetsgrundlagen medges emellertid att det genom lag föreskrivs om

undantag från grundlagen i fråga om radioprogram som sänds genom tråd men

inte är avsedda att tas emot av någon större allmänhet (jämför prop.

1990/91:64 s. 110). De förslag som läggs fram i promemorian är så utformade

att de inte skall ändra den nu gällande ordningen mer än vad som följer av

att yttrandefrihetsgrundlagen kommer till. Det skulle stämma bäst överens med

denna princip om den nya lagen om kabelsändningar till allmänheten undantog

sändningar som ej når 100 bostäder från yttrandefrihetsgrundlagens

tillämpningsområde. En eventuell ändring av den ordning som gäller nu i detta

avseende bör knappast ske utan sådana mera ingående övervägande som kan göras

i samband med ett förslag om en mera varaktig ny reglering av

trådsändningarna"

Jag ansluter mig till vad JK anfört. De trådnät som det här är fråga om är

som medium för nyhetsförmedling och opinionsbildning av begränsad betydelse.

Att i sådant fall alltid kräva att sändningarna skall ha en ansvarig utgivare

 41

 P r o p .

 1991/92:53

förefaller vara en onödig administrativ omgång. Med hänsynhärtill och i

övrigt på de skäl JK anfört anser jag att de små näten tills vidare bör

undantas från yttrandefrihetsgrundlagens system.

Meddelarskydd och censurförbud bör naturligtvis finnas även för sändningar i

små nät. Detta är förutsatt i grundlagsförslaget.

3.3.3 Skyldighet för nätinnehavare att sörja för tillgång till vissa

rundradiosändningar

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna: Några remissinstanser har ifrågasatt behovet av

bestämmelsen såvitt gäller sändningar av Sveriges Radio-koncernens program.

Flera av remissinstanserna har kritiserat förslaget att skyldigheten också

skall gälla andra rundradiosändningar som sker med tillstånd enligt

radiolagen. Även de upphovsrättsliga problem som kan aktualiseras av en

skyldighet som den föreslagna har berörts av några remissinstanser.

Skälen för mitt förslag: Ett tillstånd till trådsändningar enligt den

gällande kabellagen är alltid förenat med skyldighet att se till att de

boende i anslutna fastigheter kan ta emot radioprogram som sänds med stöd av

5 § första stycket radiolagen och är avsedda att tas emot i området. I

praktiken innebär det skyldighet att distribuera Sveriges Radios program. Det

behöver inte nödvändigtvis ske genom trådnätet. Skyldigheten att se till att

de boende har tillgång till sändningarna kan t.ex. uppfyllas via en äldre

centralantennanläggning som finns kvar parallellt med det tillståndsbundna

trådnätet.

I och med att vidaresändningar av satellitsändningar genom den tekniska

utvecklingen har kommit att falla utanför tillståndsplikten enligt kabellagen

har innehavare av sådana nät som bara vidaresändersådana och andra

rundradiosändningar formellt inte längre någon skyldighet att distribuera

Sveriges Radios sändningar. Såvitt känt är gör dock alla nätägare ändå det.

I förarbetena till yttrandefrihetsgrundlagen anförs att någon annan mening

inte har gjorts gällande än att det bör kunna föreskrivas en skyldighet att

vidarebefordra Sveriges Radios sändningar (prop. 1990/91:64 s. 86).

Grundlagen innehåller också en bestämmelse som tillåter att en sådan

skyldighet som nu är ifråga föreskrivs i vanlig lag (3 kap. 1 § första

stycket).

För allmänheten får det anses vara av betydande värde att på det sätt som

angivits i förarbetena till yttrandefrihetsgrundlagen få tillgången

säkerställd till de rundradiosändningar som görs från svenska programföretag.

Mot den nu angivna bakgrunden, nämligen att kabeldistributörerna faktiskt

f.n. sörjer för att de som bor i fastigheter med anslutning till näten har

tillgång till etersändningar som sker med stöd av 5 § första stycket

radiolagen, att det vid tillkomsten av yttrandefrihetsgrundlagen har varit

höjt över diskussionen att det borde kunna föreskrivas en skyldighet att

sörja för tillgången till dessa sändningar, samt att det kan anses vara av

stort värde för allmänheten att bevara oförändrade förhållanden i detta

hänseende föreslås att en bestämmelse om en skyldighet av här behandlat slag

tas in i den nya kabellagen. Införandet av en sådan skyldighet kan sägas vara

förenlig med grundprincipen att inte opåkallat förändra rättsläget i det att

den inte innebär att något nytt läggs på nätinnehavarna. De sörjer, som förut

nämnts, redan för denna distribution.

Några remissinstanser motsätter sig att den ifrågavarande skyldigheten skall

gälla inte bara för Sveriges Radio-koncernens program utan också för

programmen i den kommande marksända reklam-TV-kanalen. Härigenom skulle,

 42

 P r o p .

 1991/92:53

anförs det, reklam-TV-företaget få en orättmätig konkurrensfördel i

förhållande till de satellitförmedlade reklam-TV-kanalerna. Det anförs också

att det inte är nödvändigt att föreskriva en skyldighet, eftersom

nätinnehavarna vidaresänder programmmen ändå. I vissa yttranden påpekas att

en befordringsplikt förutsätter att rättighetshavarna medger vidaresändning.

Ansvaret för att de samlade TV-sändningarna över marknätet skall fungera i

allmänhetens tjänst kommer att vara delat mellan Sveriges Television och

reklam-TV-företaget (se prop. 1990/91:149 sid. 42). Det företag som bedriver

reklamfinansierade sändningar med stöd av 5 § första stycket radiolagenkommer

sålunda att ikläda sig omfattande skyldigheter i fråga om bl.a.

programutbudets sammansättning och utbyggnaden av sändningarna. Bl.a. skall

företaget förbinda sig att sända ett mångsidigt programutbud av god kvalitet,

att låta händelser och skeenden i olika delar av landet speglas i

programverksamheten samt att låta sändarnätet byggas ut snabbt med inriktning

på att programmen skall kunna tas emot i alla bebodda delar av landet (se

prop. 1990/91:149 sid. 154-157 och 162-164). De resonemang som förts vid

tillkomsten av yttrandefrihetsgrundlagen om etersändningar som sker med stöd

av radiolagen får därför uppenbart anses ha full relevans för den planerade

marksända reklamkanalen. Den kan inte i detta sammanhang särbehandlas.

Det är förvisso sant att sändningarna från Sveriges Television i dag

vidaresänds i alla trådnät. Man kan emellertid enligt min mening inte vara

säker på att även en ny TV-kanal skulle vidaresändas om nätinnehavarna inte

var skyldiga att göra det.

Några remissinstanser har kritiserat att förslaget inte innehåller något

förslag till lösning av de problem av upphovsrättslig art som nätinnehavare

skulle kunna ställas inför om de vidaresänder i enlighet med lagförslaget.

Det föreliggande förslaget är tänkt som en temporär lösning. Avsikten är, som

tidigare redovisats, att anpassa lagstiftningen så att den inte strider mot

den nya grundlagen. I övrigt är meningen att ändring skall göras endast om

denna framstår som självklar eller brådskande. De upphovsrättsliga

organisationerna har hittills avstått från att kräva ersättning för sådan

vidaresändning som här är i fråga. Detta förhållande har utgjort den

praktiska grunden för gällande ordning. Det har inte framkommit att

möjligheten av framtida krav hittills medfört sådana problem för

nätinnehavarna att en lösning av frågan bör frampressas inom den tidsplan som

måste gälla för detta förslag. Skulle det mot förmodan visa sig att

upphovsrättsorganisationerna frångår sina tidigare principbeslut att inte

kräva sådan ersättning kommer saken naturligtvis i ett annat läge. I övrigt

vill jag hänvisa till vad som anförts i ämnet i promemorian Försöksverksamhet

med nordisk TV från rymden, rättsliga frågor (Ds U 1987:2) s. 154 f.

Från skyldigheten att sörja för distribution av vissa rundradiosändningar bör

av praktiska skäl göras två slags undantag. Det ena är ett generellt undantag

för sådana nät som enbart vidaresänder program från sändare på marken.

Härunder faller nämligen vanliga enkla centralantennanläggningar. Det finns

knappast motiv att reglera dem i detta sammanhang. De är ju normalt inrättade

just för att distribuerade nationella rundradiosändningar det är fråga om.

Vidare bör det finnas möjlighet att få dispens, om det finns särskilda skäl.

En sålunda utformad skyldighet att svara för tillgång till vissa

rundradiosändningar får rimligen anses uppfylla den ytterligare förutsättning

för dess tillåtlighet som anges i 3 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen. Genom

hänvisning till 2 kap. 12 § andra till femte styckena och 13 §

regeringsformen blir sålunda ett antal av de villkor som gäller för

begränsningar i fri- och rättigheter enligt regeringsformen tillämpliga även

för begränsningar av sändningsrätten i tråd.

Begränsningen får enligt dessa bestämmelser göras endast för att tillgodose

ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Generellt gäller

vidare att en begränsning inte får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn

 43

 P r o p .

 1991/92:53

till dess ändamål och aldrig bli ett hot mot den fria åsiktsbildningen.

Den begränsning i friheten som ligger i en skyldighet för nätinnehavaren att

sörja för tillgång till vissa rundradiosändningar kan sägas just syfta till

att stödja allmänhetens tillgång till information. Det kan knappast råda

något tvivel om att begränsningen, sådan den här förut föreslagits utformad,

uppfyller även förutsättningarna enligt 3 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen.

3.3.4 Skyldighet för nätinnehavare att tillhandahålla utrymme för en lokal

kanal

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Promemorian

som föreslog ett generellt reklamförbud hade dock inte någon motsvarighet

till förslaget att förordnandet som lokalt kabelsändarföretag skulle kunna

återkallas om företaget sänder reklam.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran. Några

remissinstanser har dock ifrågasatt om regeln längre behövs, och i något fall

att kabelföretaget skall få rättigheten gratis.

Skälen för mitt förslag: Vid sidan om den skyldighet att sörja för tillgång

till vissa rundradiosändningar som har behandlats i föregående avsnitt finns

i den gällande kabellagen en näraliggande skyldighet. Den avser upplåtelse

kostnadsfritt av en kanal för egensändningar från ett lokalt

kabelsändarföretag. Liksom i det förra fallet har denna skyldighet, som är

förbunden med tillståndet, fallit bort efter hand som behovet av tillstånd

över huvud taget har kommit att försvinna. Vidaresändning av

satellitsändningar är ju numera som regel att anse som vidaresändning av

rundradiosändningar och som sådana tillståndsfria även enligt gällande rätt.

Det kan synas främmande att, med en ordning som innebär frihet för var och en

att bedriva trådsändningar, över huvud taget överväga någon motsvarighet till

den nu åsyftade regleringen i kabellagen. Skälet till att det ändå görs är de

grunder som i förarbetena till yttrandefrihetsgrundlagen anförs för

grundlagens bestämmelse om att en sådan reglering bör kunna finnas.

I propositionen med grundlagsförslaget (prop. 1990/91:64 s. 86) anförs bl.a.

följande:

"Beträffande skyldigheten att kostnadsfritt tillhandahålla en kanal för

lokala egensändningar föreligger knappast heller någon anledning att inte

behålla en möjlighet att genom vanlig lagstiftning upprätthålla den ordning

som råder nu. Denna skyldighet fyller en betydelsefull uppgift för att öppna

en tillgång till trådmediet för mindre resursstarka aktörer. Även här bör

regler kunna ges i vanlig lag.

Över huvud taget är det angeläget att vara uppmärksam på risken att

nätinnehavaren får ett monopol som utesluter andra från inflytande över

programsättningen. Det starkaste motivet för att ge det allmänna ett

inflytande över rätten att etablera verksamhet för trådsändning kan sägas

ligga i detta. Där ett trådnät redan har etablerats minskar sannolikheten för

att ännu ett skall byggas. Nätinnehavaren får lätt ett faktiskt monopol på

trådsändningskapaciteten inom ett visst område. Även om kravet påtillstånd

tas bort, är det dock inte uteslutet att genom lag ålägga nätägarna

förpliktelser att lämna utrymme för vissa sändningar av det slag som redan i

dag åvilar dem enligt lagen om lokala kabelsändningar."

 44

 P r o p .

 1991/92:53

I 3 kap. 1 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen återfinns

också en bestämmelse som medger att en skyldighet av nu

ifrågavarande slag läggs på nätinnehavarna. Såväl bestämmelsen

som dess motiv lämnades av riksdagen utan erinran då

grundlagsförslaget antogs som vilande.

Vad det här gäller är sålunda inte bara en möjlighet att införa

en viss lagstiftning utan en möjlighet till en lagstiftning som

redan vid grundlagens tillkomst angavs ha en betydelsefull

uppgift för att vidga yttrandefriheten. De skäl som anförs i

motiven för grundlagsstadgandet gör det svårt att underlåta den

avsedda lagstiftningen utan att kunna göra sannolikt, att en

sådan underlåtelse - i motsats till vad som antogs i

grundlagsärendet - saknar betydelse för grundlagens väsentliga

syfte, nämligen att vidga yttrandefriheten.

I detta läge föreslås därför att en bestämmelse om skyldighet

att upplåta en kanal för lokala sändningar tas in i den nya

kabellagen. Det kan knappast vara rimligt att nu omvärdera de

motiv som i grundlagsärendet framfördes i denna sak. Någon

väsentlig förändring i det faktiska rättsläget skulle en sådan

ordning inte heller innebära rent praktiskt. Flertalet

nätinnehavare har framtill nu fortsatt att operera med tillstånd

och därmed haft en sådan skyldighet. Det finns nu lokala

kabelsändarföretag på 23 orter. Sändningarna nådde i början av

1991 omkring 700 000 bostäder.

Med de motiv som anförts i grundlagsförslaget får det rimligen

anses klart, att en skyldighet, som den nu behandlade, möter de

förutsättningar som enligt 3 kap. 3 § i

yttrandefrihetsgrundlagen måste föreligga. Bestämmelsen i den

paragrafen har behandlats i föregående avsnitt.

En fråga som uppkommer i den nya regleringen är om det är

praktiskt möjligt och meningsfullt att, då näten inte längre

behöver vara begränsade - i princip till en kommun - det ändå

skulle gå att förbehålla rätten att få tillgång till en kanal

för lokalt verkande företag. Svaret på frågan är ja. Oavsett

nätens rent tekniska uppbyggnad är de så anlagda att lokala

distributioner kan göras. Upplåtelse av en enda kanal kan alltså

innebära att ett kanalutrymme i en kommun används av ett företag

och av ett annat företag i en annan kommun, även om näten i

kommunerna rent tekniskt hänger samman. För de existerande

kabelnäten medför ett bibehållande av den gamla skyldigheten

gentemot lokala kabelsändarföretag inte några behov av

förändringar i näten.

I praktisk överensstämmelse med vad som hitintills har

tillämpats bör alltså nätinnehavaren vara skyldig att

kostnadsfritt upplåta en kanal i varje kommun där nätet

opereras, till ett lokalt kabelsändarföretag för egensändningar.

För att nu undvika nykonstruktioner bör definitionen i den

gällande kabellagen av lokalt kabelsändarföretag i princip kunna

tas över. Det skall sålunda vara en svensk juridisk person som

bildats för att bedriva lokala kabelsändningar. Härutöver

föreskrivs i den gällande lagen att i den juridiska personen

skall ingå företrädare för olika intressen och

meningsriktningar. Då det emellertid inte är rimligt att tala

om att olika intressen resp. meningsriktningar ingår i en

juridisk person, t.ex. ett aktiebolag, bör en annan formulering

som fångar andemeningen i föreskriften användas. Närmast till

hands ligger att säga att den juridiska personen kan antas låta

 45

 P r o p .

 1991/92:53

olika intressen och meningsinriktningar komma till tals i dess

verksamhet.

Några remissinstanser invänder mot att lokala kabelsändarföretag

som får sända sponsrade program skall kunna få kostnadsfri

tillgång till kanalutrymme. Bakgrunden är förslaget (se avsnitt

3.3.6) att det i egensändningar skall vara tillåtet att sända

program som bekostas av andra än den som bedriver

sändningsverksamheten, men att uppgift om finansiären skall

anges i sändningen.

De lokala kabelsändarföretagen har till uppgift att låta olika

meningar komma till uttryck i trådsändningar. I vissa fall kan

detta ske genom att kabelsändarföretagen själva sänder program

som har finansierats med t.ex. medlemsavgifter. I andra fall kan

kabelsändarföretagen fylla sin uppgift genom att, inom ramen för

de sändningar som företaget ansvarar för, sända ut program som

någon annan har producerat och bekostat. Att hindra ett lokalt

kabelsändarföretag att i det kanalutrymme som nätinnehavaren

kostnadsfritt har ställt till förfogande sända program av det

senare slaget skulle knappast gynna intresset av vidaste möjliga

yttrandefrihet.

Jag har tidigare angivit att det förslag jag här lägger fram i

motsats till lagrådsremissen, inte innehåller något generellt

förbud mot reklam i egensändningar. Dock anser jag det befogat

att behålla ett reklamförbud för de företag som ges ställning

som lokala kabelsändarföretag. Syftet med särställningen för

sådana företag - garanterad och avgiftsfri tillgång till

kabelnätet inom en kommun - är att vidga yttrandefriheten. Den

föreslagna regleringen om lokala kabelsändarföretag ger

möjlighet att komma till tals för kretsar som skulle ha svårt

att på vanliga affärsmässiga grunder få tillgång till

kabelnäten, än mindre ha möjlighet att anlägga egna nät. Enligt

min mening framstår det dock inte som rimligt att den som väljer

att operera som en kommersiell kanal med reklamfinansiering

skall kunna utnyttja också ställningen som lokalt

kabelsändarföretag och få kanalen kostnadsfritt. En sådan

ordning står knappast i överensstämmelse med de syften som finns

bakom grundlagsbestämmelserna rörande garanterad och kostnadsfri

tillgång till en lokal kanal. Den som väljer att driva sitt

sändarföretag på kommersiell grund bör hänvisas till att

förhandla med nätinnehavarna om sändningsutrymme på

affärsmässiga villkor.

En remissinstans har varnat för att den nu föreslagna

definitionen skulle göra prövningen av det lokala

kabelsändarföretaget osäkrare. Jag vill emellertid framhålla att

det inte är avsett att definitionen skall medföra några

betydande förändringar i kabelnämndens prövning. Om det i ett

presumtivt lokalt kabelsändarföretag, bland dem som bildat

organisationen och driver verksamheten, finns representerade

organisationer med skilda intressen och som företräder skilda

meningsinriktningar bör detta, liksom tidigare, kunna tas till

intäkt för att lagens krav är uppfyllt.

Det bör liksom hitintills få ankomma på kabelnämnden att pröva

vilket lokalt företag som skall få tillgång till den fria

kanalen, eller, i förekommande fall, vilka som skall få dela på

den. Rätten till en kanal bör gälla endast för en begränsad tid

för att möjliggöra viss cirkulation. Den nuvarande tiden av tre

år kan lämpligen behållas tills vidare.

 46

 P r o p .

 1991/92:53

Förbudet för ett lokalt kabelsändarföretag att sända reklam kan

lämpligen sanktioneras genom att kabelnämnden ges möjlighet att

i första hand förelägga vite samt, om vite inte hjälper,

återkalla förordnandet som lokalt kabelsändarföretag. Vid

återkallelse bör nämnden också kunna sätta en karenstid inom

vilken företaget inte ges något nytt förordnande. Denna tid bör

vara högst ett år. För återkallelse bör krävas att företaget har

förelagts åtminstone ett vite och att detta genom

lagakraftägande dom har dömts ut av domstol.

3.3.5 Ingripande mot egensändningar då dessa inriktas mot våldsskildringar,

pornografi eller hets mot folkgrupp

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: I den nuvarande regleringen av trådsändningarna

finns föreskrifter om återkallande av sändningstillstånd på grund av

sändningarnas innehåll både när det gäller vidaresändningar av

satellitsändningar och egensändningar. Såsom förut nämnts är de

satellitsändningar som är aktuella i Sverige numera att anse som

rundradiosändningar. Därmed krävs inte något tillstånd och sanktioner på

grund av innehållet är sålunda inte längre möjliga med stöd av

kabellagstiftningen,när det gäller vidaresändning av satellitsändningar.

Däremot kvarstår möjligheten att ingripa mot egensändningar.

Enligt 12 § kabelansvarighetslagen får ett tillstånd till egensändningar

återkallas under tre förutsättningar, nämligen

1. om det i kanalen vid upprepade tillfällen har förekommit program som har

innehållit rörliga bilder med skildringar av sexuellt våld eller tvång eller

med närgångna eller utdragna skildringar av grovt våld mot människor eller

djur, samt sändningarna inte har varit försvarliga med hänsyn till syftet och

sammanhanget samt omständigheterna i övrigt,

2. om det i kanalen vid upprepade tillfällen annars har förekommit sändningar

av pornografiska bilder eller om sändningarna har varit ensidigt inriktade på

våldsskildringar i bild, eller

3. om det i kanalen vid upprepade tillfällen har förekommit program varigenom

någon har uttryckt hot mot eller missaktning för en folkgrupp eller annan

sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller

etniskt ursprung eller trosbekännelse.

Tillståndet får återkallas endast om det med hänsyn till gärningarnas art och

programkanalens karaktär och inriktning är godtagbart från yttrande- och

informationsfrihetssynpunkt. Vid bedömningen gäller den s.k. instruktionen i

tryckfrihetsförordningen. Beslut om återkallelse fattas på talan av

justitiekanslern av tingsrätt som är behörig att uppta tryckfrihetsmål. Jury

medverkar vid prövningen. De närmare procedurreglerna finns i

kabelansvarighetslagen.

Yttrandefrihetsgrundlagen lämnar utrymme för lagstiftning om ingripanden mot

fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på våldsframställningar,

pornografiska bilder eller hets mot folkgrupp (3 kap. 1 § andra stycket).

Det är sålunda möjligt att, när det gäller egensändningarna, på det sättet

bibehålla rättsläget att sändningar av den art som kunnat föranleda

återkallelse av sändningstillståndet också fortsättningsvis kan leda till

sanktioner. Det framstår vidare som motiverat att även framdeles upprätthålla

vissa minimiregler för programinnehållet i egensändningar. Erfarenheten av

nuvarande bestämmelser ger inte anledning att föreslå att reglerna skall ges

 47

 P r o p .

 1991/92:53

en annan omfattning än för närvarande.

En sanktion som grundlagen medger är ett sändningsförbud. En sådan sanktion

synes lämplig. Det ligger i sakens natur att ett sändningsförbud endast bör

kunna tillgripas när det är fråga om grova överträdelser, och där de

intressen som talar emot att sändningarna avbryts är svaga eller obefintliga.

I lagtexten bör därför liksom hittills anges att ett sändningsförbud endast

får meddelas om det med hänsyn till gärningarnas art och sändningarnas

karaktär och inriktning är godtagbart från yttrandefrihets- och

informationsfrihetssynpunkt. En sådan restriktion ligger för övrigt i linje

med principerna i yttrandefrihetsgrundlagen.

Rättegången i mål om sändningsförbud i fall som nu har behandlats bör följa

bestämmelserna om yttrandefrihetsmål i 9 kap. yttrandefrihetsgrundlagen,

vilket bl.a. innebär att jury skall medverka i vissa fall. Talan i ärenden om

sändningsförbud bör föras av justitiekanslern.

Sändningsförbudet bör rimligen riktas mot den som bedriver

sändningsverksamheten. Det är alltså samma subjekt som enligt 4 kap. 1 §

yttrandefrihetsgrundlagen skall utse ansvarig utgivare för programmen. Frågan

om hur man skulle kunna avgöra vem som bedrev verksamheten behandlades i

specialmotiveringen till den nyssnämnda paragrafen (prop. 1990/91:64 s. 122).

Det anfördes där bl.a. att det i de flesta fall knappast kunde antas vålla

några svårigheter att avgöra vem som bedrev en sändningsverksamhet. Principen

vore att söka efter den som ligger bakom själva programmet.

Sändningsförbudet kan sålunda träffa både en fysisk person och en juridisk

person. Inte i någotdera fallet torde det, med den angivna principen, vara så

helt enkelt att kringgå sändningsförbudet genom att sätta in en bulvan för

verksamheten. Så länge den som träffats av förbudet har inflytande över den

fortsatta sändningsverksamheten torde han göra sig skyldig till överträdelse

av förbudet och därmed kunna fällas till straff. Om det däremot är fråga om

verklig överlåtelse av hela verksamheten till en ny ägare, får denne bedömas

för sig.

En längre gående lösning som kan tänkas i sammanhanget vore att låta

förbudet träffa en sändningsverksamhet och därmed gälla oberoende av vem som

övertog den. Även en sådan lösning synes dock ha sina svagheter. När kan det

anses vara fråga om en och samma verksamhet och när är deten helt ny

verksamhet? Kan man låta kanalens benämning här spela en avgörande roll? Med

det begränsade syfte som den föreslagna lagstiftningen har torde det dock

inte vara lämpligt att här introducera en sådan ny typ av reglering.

Ett sändningsförbud bör gälla under högst ett år, räknat från det att domen

vinner laga kraft. Domstolen bör kunna förordna att domen skall gälla även om

den överklagas. Dessa regler överensstämmer i sak med vad som gäller nu.

Den som överträder ett sändningsförbud bör kunna dömas till böter eller

fängelse i högst ett år. Straffskalan motsvarar vad som gäller enligt

radiolagen för att sända radioprogram utan erforderligt tillstånd.

Om ett sändningsförbud överträds bör domstolen vidare kunna besluta att

förbudet förlängs med ytterligare högst ett år.

 48

 P r o p .

 1991/92:53

3.3.6 Reklam och sponsring i egensändningar

Promemorians förslag: I promemorian föreslogs ett generellt reklamförbud

under åberopande av att frågan snart skulle bli föremål för en mer omfattande

belysning och att det därför inte var lämpligt att dessförinnan förändra

rådande rättsläge.

Remissinstanserna har i flera fall varit kritiska mot förslaget och hävdat

att en önskan att bevara det nuvarande läget i avvaktan på ett mera permanent

ställningstagande inte är tillräckligt skäl för reklamförbudet.

Reklamförbudet har också ifrågasatts på konstitutionella grunder.

Skälen för mitt förslag: I den gällande kabellagen finns olika bestämmelser

riktade mot reklam i de tillståndspliktiga trådsändningarna. När det gäller

egensändningar är förbudet totalt. När det gäller vidaresändning av

satellitsändningar kan förbud mot fortsatt sändning komma ifråga om det i

programkanalen under en längre tid och i betydande omfattning har förekommit

sådan kommersiell reklam som måste anses riktad särskilt till svenska

konsumenter. Bestämmelsen rörande satellitsändningar har numera förlorat sin

betydelse genom att vidaresändningarna av de här tillgängliga

satellitsändningarna numera är att anse som vidaresändning av

rundradioprogram och som sådana kan ske utan tillstånd. Kvar står förbudet

mot reklam i egensändningarna.

Yttrandefrihetsgrundlagen medger att det i vanlig lag meddelas förbud mot

kommersiell reklam i radioprogram eller villkor för sådan reklam (1 kap. 12 §

andra stycket). Reklambegreppet i yttrandefrihetsgrundlagen är vidare än det

reklambegrepp som nyligen har införts i radiolagen. Under grundlagens

reklambegrepp faller sålunda både vanlig reklam mot vederlag och andra former

av särskilt gynnande av kommersiellt intresse (prop. 1990/91:64 s. 114).

Med den utgångspunkt som finns för det förslag till lagstiftning som här förs

fram kan det knappast bli tal om att föreslå några regler rörande reklam i

vidaresändning av satellitsändningar. Det rättsläge som nu faktiskt råder

innebär sålunda inga restriktioner när det är fråga om vidaresändning av

satellitprogram. Riksdagen torde vidare inom en nära framtid få tillfälle att

ta ställning till det eventuella behovet av regler i samband med att frågan

om ratificering av den europeiska TV-konventionen kommer upp till behandling.

I lagrådsremissen föreslogs att det skall gälla ett fortsatt reklamförbud för

egensändningar i tråd. Motiveringen för det föreslagna reklamförbudet var

tvåfaldig. Avsaknaden av konkurrens från reklamfinansierade kabelsändningar

avsågs kunna underlätta för den reklamfinansierade marksända TV-kanalen att

uppfylla de krav som från statens sida ställs på verksamheten. Vidare tänktes

ett reklamförbud för kabelsändningar skydda dagspressens annonsintäkter.

Enligt min mening är de skäl som anförts inte tillräckligt starka för att

motivera ett absolut förbud mot reklam i egensändningar i tråd. Jag anser

därför att det bör vara tillåtet för den som bedriver sådana sändningar att

finansiera dessa med reklam i sändningarna. Det förslag om reklamförbud som

framförts i lagrådsremissen bör därför inte leda till lagstiftning.

Det föreliggande förslaget till reglering av kabelsändningar är, som förut

framhållits, en provisorisk lösning i avvaktan på underlag för en mer

permanent reglering. I detta skede anser jag det inte lämpligt att lämna

rätten att sända reklam i trådnät helt obegränsad. Det kan försvåra framtida

avvägningar.

Riksdagen har med anledning av prop. 1990/91:149 under stor enighet beslutat

(KU39, rskr 370) om regler för reklamsändningar i en marksänd TV-kanal. Denna

reglering har visserligen tillkommit med hänsyn till att den programkanalen

skulle ges public service-karaktär. Regleringen svarar emellertid i

 49

 P r o p .

 1991/92:53

väsentliga delar mot de krav som ställs i Europarådets konvention om

gränsöverskridande TV-sändningar och kan därför sägas utgöra ett slags

europeisk standard. Som sådan utgör den en rimlig avvägning av olika

intressen. Ett särskilt skäl att tänka på en sådan intresseavvägning har

varit den praktiskt begränsade tillgången på eterutrymme.

Enligt min mening är det rimligt att i detta sammanhang använda sig av i

princip samma reglering för reklam i kabelsändningar. Under den närmaste

framtiden - den tid som den föreslagna lagstiftningen torde komma att gälla -

 kommer tillgången till sändningsutrymme i trådnät rent faktiskt att vara

begränsad. De avvägningar som har gjorts om vissa regler för reklam i

etersända TV-program har sålunda i vart fall för en tid praktisk relevans för

trådsändningarna.

Till stora delar bör den reglering som har lagts fast för den marksända TV-

kanalen kunna överföras oförändrad till trådsändningarna. I likhet med vad

som gäller för de trådlösa sändningarna bör reklam mot vederlag och andra

program som sänds mot betalning hänvisas till särskilt markerad annonstid.

Det bör inte vara tillåtet att under den övriga sändningstiden mot vederlag

eller annars på ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse.

Sponsorsmeddelanden bör emellertid få lämnas i anslutning till sponsrade

program. Genom dessa regler motverkas att annonser förväxlas med andra

sändningar.

För att ytterligare säkerställa att annonserna klart kan urskiljas som sådana

bör det av en annons framgå i vems intresse sändningen sker. Annonstiden vid

ett givet tillfälle bör vidare inte understiga en minut. För att motverka att

annonser sammanblandas med redaktionellt material bör personer som spelar en

framträdande roll i radioprogram som huvudsakligen handlar om nyheter eller

nyhetskommentarer inte få medverka i annonser som sänds mot betalning eller

annat vederlag.

De regler som gäller för annonstidens omfattning och för annonsernas

inplacering i programmen bör kunna gälla även för egensändningar av TV-

program i tråd.

Annonstiden bör sålunda omfatta högst 10 % av den dagliga sändningstiden samt

högst 10 % av sändningstiden mellan kl. 18.00 och 24.00. Syftet med den

sistnämnda regeln är att motverka att annonserna koncentreras till den tid då

TV-publiken är störst. För att möjliggöra en önskvärd flexibilitet bör

annonstiden under en enskild timme mellan hela klockslag kunna uppgå till

åtta eller, i rena undantagsfall, tio minuter.

Samma regler bör gälla för ljudradiosändningar i tråd, med undantaget att det

inte skall krävas att andelen annonser under tiden 18.00-24.00 utgör högst 10

%. Orsaken är att radions publik inte är koncentrerad till en begränsad del

av dygnet på det sätt som gäller för televisionen. Därför behövs inte en

regel av detta slag.

För TV-sändningar bör gälla att annonserna skall placeras mellan programmen.

Annonser föreslås emellertid få avbryta program i vissa fall.

Annonser bör få placeras i pauser i sportprogram, där det förekommer längre

pauser, samt i pauser i program som avser föreställningar eller evenemang med

pauser för publiken. Om ett program består avolika avslutade delar bör vidare

annonser få placeras mellan delarna, under förutsättning att varje del som

föregås eller följs av annonser varar minst 20 minuter.

För ljudradiosändningar bör inte gälla några regler för annonsernas

placering. Orsaken är att ljudradiosändningar ofta är strukturerade på ett

annat sätt än TV-sändningar. Det är inte lika naturligt att tala om enskilda

program och om pauser mellan dessa.

Marknadsföringslagen (1975:1418), är tillämplig på radiosändningar.

Tillämpningen av denna innebär att särskild varsamhet skall iakttas vid

marknadsföring till barn. (se närmare prop. 1990/91:149 s. 120) För marksänd

reklam-TV finns emellertid regler som går längre för att motverka att TV-

 50

 P r o p .

 1991/92:53

mediet används för reklam till yngre barn. En annons med reklam får sålunda

inte syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn under 12 år. Personer

eller figurer som spelar en framträdande roll i TV-program som huvudsakligen

vänder sig till barn under 12 år får inte uppträda i annonser med reklam. Det

är inte heller tillåtet att sända annonser med reklam under annonstiden

omedelbart före eller efter program eller delar av program som huvudsakligen

vänder sig till barn under 12 år.

Det är TV-mediets stora påverkningskraft som har motiverat särskilda regler

utöver vad som följer av marknadsföringslagen. Detta motiv har givetvis samma

styrka oberoende av på vilket sätt programmen distribueras. Därför bör samma

regler som för marksänd TV gälla också för egensändningar av TV-program i

tråd. För ljudradions del bedömer jag däremot inte att det finns behov av en

särreglering.

Vissa slag av annonser är genom särskild lagstiftning inte tillåtna i

ljudradio- eller televisionsprogram. Genom ändringar i lagen (1978:763) med

vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker och lagen (1978:764)

med vissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror får vid

marknadsföring av alkoholdryck respektive tobaksvara inte användas

kommersiell annons i ljudradio- eller televisionsprogram. Ändringarna trädde

i kraft den 1 juli 1991, dvs. samtidigt som de ovan nämnda ändringarna i

radiolagen.

Några av de regler som gäller för den marksända televisionen bör inte få

motsvarigheter för egensändningarna i tråd.

Något förbud mot annonser som syftar till att vinna stöd för politiska eller

religiösa åsikter eller för åsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden bör

sålunda inte finnas för trådsändningarna. Orsaken är att det, i motsats till

vad som gäller för den marksända televisionen, inte finns något krav på

opartiskhet i trådsändningarna. När företrädare för olika åsikter i t.ex.

politiska eller religiösa ämnen har möjlighet att själva bedriva

trådsändningar där de ger uttryck för sina åsikter finns det enligt min

mening inte anledning att motsätta sig att åsikter av detta slag uttrycks i

annonser.

För den marksända televisionen gäller att programföretaget inte får

diskriminera någon som begär att en annons skall sändas.

Bakgrunden till denna regel är utgivarens ensamrätt att bestämma över det som

skall sändas. Enligt förslaget till yttrandefrihetsgrundlag skall utgivaren

ha befogenhet att utöva tillsyn över en framställnings offentliggörande och

att bestämma över dess innehåll så att ingenting får införas i den mot hans

vilja. Varje inskränkning i den befogenheten skall vara utan verkan. Med

hänsyn till denna ensamrätt är det inte möjligt för en domstol att föreskriva

att en viss annons skall publiceras, även om programföretagets vägran att

publicera annonsen skulle utgöra skadlig konkurrensbegränsning och därmed i

princip kunna förbjudas enligt konkurrensbegränsningslagen.

Genom att ett förbud mot diskriminering av annonsörer har införts i

radiolagen får emellertid radionämnden möjlighet att granska bestämmelsens

efterlevnad. Eftersom programföretaget i sitt avtal med staten förutsätts

förbinda sig att i sändning återge klandrande beslut av radionämnden skulle,

om programföretaget diskriminerar en annonsör, detta komma att offentliggöras

i företagets egna sändningar. Programföretaget skulle emellertid inte kunna

tvingas att sända den aktuella annonsen. (Se prop. 1990/91:149 s. 75 ff.)

I fråga om egensändningar i tråd skulle i och för sig ett förbud mot att

diskriminera annonsörer kunna införas i lag utan hinder av den föreslagna

yttrandefrihetsgrundlagen. Det är däremot inte möjligt att sanktionera

efterlevnaden av bestämmelsen genom att den som bedriver sändningarna

förpliktas att återge klandrande beslut av ett granskningsorgan. Någon plats

för avtal finns ju inte, eftersom sändningsrätten är fri. Bestämmelser i lag

är inte möjliga, då de skulle utgöra en otillåten inskränkning av utgivarens

 51

 P r o p .

 1991/92:53

befogenhet.

Min slutsats blir att något förbud mot diskriminering av annonsörer inte nu

bör införas för egensändningar i tråd. För denna slutsats talar också att

sådana sändningar i de flesta fall torde få liten betydelse och att det för

de näringsidkare som skulle kunna bli berörda i regel torde finnas andra

vägar att nå målgruppen för annonserna. Skulle utvecklingen gå i en annan

riktning kan det givetvis bli aktuellt att senare överväga åtgärder.

I likhet med vad som gäller för den marksända televisionen bör de särskilda

reglerna om annonser inte gälla för annonser och liknande meddelanden i

sökbar text-TV.

I fråga om sponsrade program, dvs. program som helt eller delvis finansieras

av någon annan än den som bedriver sändningarna, bör gälla att uppgift om

finansiären skall lämnas på lämpligt sätt före och efter sändningen. Motivet

för denna regel är att åskådaren skall vara medveten om vem som ligger bakom

programmet. Förbudet mot att otillbörligt gynna ett kommersiellt intresse i

den vanliga programverksamheten får bl.a. som konsekvens att ett sponsrat

program inte får innehålla t.ex. smygreklam för sponsorns verksamhet.

Enligt de av riksdagen beslutade riktlinjerna (se prop. 1990/91:149 s. 160

ff) gäller för den marksända televisionen också att vissa programtyper inte

får sponsras samt att vissa slag av näringsidkare inte får uppträda som

sponsorer. Sålunda får programföretaget inte sända sponsrade program som

huvudsakligen avser nyheter eller nyhetskommentarer eller som huvudsakligen

vänder sig till barn under 12 år. Det får inte heller sända program som är

sponsrade av någon vars huvudsakliga verksamhet gäller tillverkning eller

försäljning av tobaksvaror, alkoholdrycker eller receptbelagda läkemedel.

Några restriktioner av det anförda slaget bör inte gälla för egensändningar i

tråd. Orsaken är att yttrandefrihetsgrundlagen tillåter var och en att

bedriva sådana sändningar och att dessa får omfatta i princip vilka

ämnesområden som helst. Det vore då inte logiskt att söka hindra någon från

att ekonomiskt stödja en verksamhet som han är oförhindrad att själv bedriva.

Det skulle också vara lätt att kringgå eventuella restriktioner genom att

sponsorn utåt sett framstod som den som bedriver sändningarna.

En remissinstans har föreslagit att nätinnehavaren i sista hand skall vara

ansvarig för exempelvis överträdelse av bestämmelserna om reklam om det inte

kan utredas vem som är ansvarig för sändningen. Jag delar inte den

uppfattningen. I de allra flesta fall torde den som driver verksamheten vara

lätt att identifiera, t.ex. med hjälp av uppgift om vem som utsett ansvarig

utgivare. Det kan i detta sammanhang påpekas att det enligt förslaget till

lag med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden är ett brott att inte utse ansvarig

utgivare. I de fall då det inte skulle gå att utröna vem som legat bakom en

sändning kan det antas att det rör sig om en helt tillfälligverksamhet.

Sanktionen mot överträdelse av reklamförbudet är ett vitesföreläggande. Ett

sådant måste självfallet rikta sig till någon som har en reell möjlighet att

övervaka att föreläggandet följs. Jag anser inte att nätinnehavaren kan sägas

ha sådan möjlighet.

Jag delar heller inte uppfattningen att kabelnämnden skall ha befogenhet att

med viteshot kunna begära in upplysningar eller handlingar för att kunna

fullgöra sina uppgifter. Det är självklart att kabelnämnden för sin prövning

t.ex. om en ifrågasatt överträdelse av sponsringsreglerna ibland kan behöva

ytterligare upplysningar. Jag utgår emellertid ifrån att detta kan lösas utan

en vitessanktionerad upplysningsskyldighet. I flertalet av de fall som

kabelnämnden har att besluta, t.ex. om vem som skall vara lokalt

kabelsändarföretag eller i fråga om dispens från skyldigheten att

vidarebefordra sändningar från ett sådant subjekt ligger det i partens

intresse att nämnden får ett gott beslutsunderlag.

 52

 P r o p .

 1991/92:53

3.3.7 Kravet i radiolagen på tillstånd för trådsändningar m.m.

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skäl för mitt förslag: Som tidigare redogjorts finns i

yttrandefrihetsgrundlagen en regel som stadgar rätt för varje svensk

medborgare och svensk juridisk person att sända radioprogram genom tråd. Den

nuvarande regeln om tillstånd i 5 § andra stycket radiolagen står inte i

överensstämmelse härmed och bör därför upphävas.

Som framgått av den allmänna motiveringen avsnitt 3.1 saknas vidare skäl att

numera i författningshänseende göra skillnad mellan satelliter i fast trafik

och direktsändande satelliter. Det föranleder ändringar i radiolagen och

lagen om granskning och kontroll av filmer och videogram.

3.3.8 Kravet på tillstånd att sända radiotidningar i trådsändning

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Enligt 3 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen slås

fast en principiell frihet att sända radioprogram genom tråd. Den nuvarande

lagstiftningen om trådsändning av radiotidningar bygger på ett system med

tillståndskrav som inte är förenligt med den nya grundlagen. Tillståndskravet

beträffande trådsändning i lagen om radiotidningar bör därför upphävas.

Kravet på tillstånd för rundradiosändning av radiotidningar behålls dock i

konsekvens med att tillstånd krävs för rundradiosändning i allmänhet. Det kan

dock vara lämpligt att i lagen peka ut taltidningsnämnden som den myndighet

som ger tillståndet när det gäller radiotidningar.

3.3.9 Överklagande av beslut om tillstånd till trådlös sändning av

radiotidningar

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: I prop. 1990/91:179 om följdlagstiftning till

yttrandefrihetsgrundlagen m.m. tar justitieministern upp frågan om

överklagande av taltidningsnämndens beslut (s. 34 f).

"Trådlösa radiosändningar kan äga rum bl.a. enligt lagen (1981:508) om

radiotidningar. Tillstånd till sådana sändningar meddelas av

taltidningsnämnden (2 § förordningen (1981:512) om radiotidningar). Nämnden

kan också på administrativa grunder återkalla tillstånd (5 § förordningen).

Beslut om tillstånd får inte överklagas (6 § förordningen). Beslut om

återkallelse får överklagas hos kammarrätten, om det har meddelats av en

annan myndighet än regeringen (7 § andra stycket lagen om radiotidningar).

Föreskrifter om taltidningsnämndens sammansättning finns i förordningen

(1988:674) med instruktion för taltidningsnämnden.

Enligt det i prop. 1990/91:64 framlagda förslaget till lag om ändring i

tryckfrihetsförordningen (1 kap. 7 §) kommer sådana sändningar som avses i

lagen om radiotidningar att i stor utsträckning behandlas enligt TF som en

 53

 P r o p .

 1991/92:53

bilaga till den tryckta skrift som utgör förlaga för sändningens innehåll,

dvs. för radiotidningen. I fråga om rätten att bedriva sändningar gäller

emellertid enligt förslaget 3 kap. yttrandefrihetsgrundlagen. Därav följer

att kravet på tillgång till domstolsprövning i frågor om rätt att sända

radioprogram blir tillämpligt. Och för sådana radiotidningar som sammanställs

ur flera förlagor gäller yttrandefrihetsgrundlagens föreskrifter om

radioprogram i alla avseenden.

Det kan möjligen sättas i fråga om den ordning som enligt det nu anförda

gäller i fråga om radiotidningarna fullt ut tillgodoser det krav på

prövningsmöjligheter som gäller enligt yttrandefrihetsgrundlagen. Såvitt

avser beslut om återkallelse av tillstånd är kravet på tillgång till

domstolsprövning visserligen uppfyllt genom möjligheten att överklaga

taltidningsnämndens beslut till kammarrätten och den möjlighet att få till

stånd en prövning av regeringsbeslut som framgår av lagen (1988:205) om

rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut m.m.

Men när det gäller beslut i frågor om att meddela tillstånd finns för

närvarande inte någon möjlighet att överklaga.Visserligen är det möjligt att

få en laglighetsprövning till stånd med stöd av lagen om rättsprövning.

Kravet på tillgång till domstolsprövning kan emellertid knappast anses

uppfyllt med detta. Det framgår av den slutliga utformningen av

yttrandefrihetsgrundlagen, som bygger på att en prövning enligt lagen om

rättsprövning i dessa sammanhang i realiteten avser frågor där regeringen

beslutar i första instans (se prop. 1990/91:64 s. 118, 211, 219). Frågan

uppkommer alltså om den nuvarande ordningen kan bestå.

Om fullföljdsförbudet upphävs följer av allmänna rättsgrundsatser att beslut

i frågor om meddelande av tillstånd att sända radiotidningar kommer att kunna

överklagas till regeringen. Möjligheten till överprövning av beslut enligt

lagen om rättsprövning kommer då att gälla regeringens beslut. Kravet på

tillgång till domstolsprövning blir därmed tillgodosett i enlighet med 3 kap.

5 § första stycket andra meningen yttrandefrihetsgrundlagen eftersom

prövningen av beslut av regeringen endast behöver avse beslutets laglighet.

Mot den nu skisserade ordningen kan dock anföras att den strider mot strävan-

dena att regeringen i möjligaste mån inte skall handlägga förvalt-

ningsärenden.

Frågan hur möjligheten att få till stånd en överprövning av beslut av den art

som nu är i fråga skall ordnas kräver på grund av det anförda vissa

ytterligare överväganden som inte lämpligen kan göras i detta

lagstiftningsärende. Chefen för utbildningsdepartementet kommer därför senare

att för regeringen anmäla frågan om hur reglerna om överklagande av beslut i

ärenden om rätt att sända radiotidningar bör utformas."

Som justitieministern angett bör reglerna om överklagande av beslut i ärenden

om rätt att sända trådlösa radiotidningar ses över. Den lämpligaste ordningen

synes vara att dessa beslut - liksom beslut i ärenden om återkallelse av

tillstånd - fattas av taltidningsnämnden. Besluten bör kunna överklagas till

kammarrätt, dvs. kammarrätten i Stockholm, eftersom taltidningsnämnden har

sitt säte i Stockholm. Om överklagandena förs till kammarrätten, uppfylls

kravet i 3 kap. yttrandefrihetsgrundlagen om tillgång till domstolsprövning.

Kammarrätten tillämpar förfarandereglerna i förvaltningsprocesslagen

(1971:291), som lämpar sig väl även för dessa frågor. Såvitt nu kan bedömas

blir det fråga endast om enstaka ärenden. Med hänsyn härtill och då en del

andra överklaganden till kammarrätten har fallit bort i samband med förslaget

till ny kabellag, torde någon ökad belastning på kammarrätten inte kunna

förutses.

 54

 P r o p .

 1991/92:53

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom utbildningsdepartementet

upprättats förslag till

1. lag om kabelsändningar till allmänheten,

2. lag om ändring i radiolagen (1966:755),

3. lag om ändring i lagen (1981:508) om radiotidningar,

4. lag om ändring i lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud-

och bildupptagningar,

5. lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och

videogram,

6. lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden.

 55

 P r o p .

 1991/92:53

5 Specialmotivering

5.1 Förslaget till lag om kabelsändningar till allmänheten

I den nya yttrandefrihetsgrundlagen (3 kap. 1 § första stycket) slås fast en

principiell frihet att sända radioprogram genom tråd.

Lagen om lokala kabelsändningar bygger på att tillstånd krävs för att sända

radioprogram i tråd och att vissa villkor måste vara uppfyllda innan

tillstånd ges. Denna grund står inte i överensstämmelse med förslaget till ny

yttrandefrihetsgrundlag. Lagstiftningen måste därför ändras på ett

grundläggande sätt. Ändringarna är så omfattande att en ny lag bör ersätta

den nuvarande.

Den nya lagens rubrik föreslås bli "lag om kabelsändningar till allmänheten".

I den nuvarande lagens rubrik har således begreppet "lokala" utgått, då

sändningar inte längre behöver vara lokala. Vidare har orden "till

allmänheten" lagts till för att klarlägga redan i rubriken att lagen - liksom

den nuvarande - gäller endast sändningar riktade till allmänheten.

Inledande föreskrifter

1 §

Lagens första paragraf, som anger lagens omfattning, behandlas i den

allmänna motiveringen avsnitt 3.3.1. Enligt första meningen, som i sak

överensstämmer med 1 § lagen om lokala kabelsändningar, finns i den förslagna

lagen föreskrifter om trådsändningar av radioprogram till allmänheten som når

flera än 100 bostäder. Föreskrifterna gäller således endast trådsändning till

allmänheten i bostäder. För trådsändning för offentlig visning av filmer och

videogram finns bestämmelser i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av

filmer och videogram.

Enligt andra meningen innehåller den föreslagna lagen även föreskrifter om

skyldigheter för innehavare av nät där kabelsändningar bedrivs.

Bestämmelserna om sådana skyldigheter återfinns i 6 §.

Enligt tredje meningen omfattas dock inte av lagen en sändning som helt

överensstämmer med en sådan sändning som avses i 5 § radiolagen och som sänds

samtidigt med denna. Det innebär bl.a. att sändningar från programföretag i

Sveriges Radio-koncernen och en framtida tredje markbaserad TV-kanals

sändningar undantas från lagens tillämpning om företaget samtidigt sänder i

tråd och i etern, oavsett om trådsändningen är en vidaresändning av

etersändningen eller om trådsändningen är en egensändning. Lagen är dock

tillämplig om programföretaget sänder i tråd utan att samtidigt sända i

rundradio.

2 §

I paragrafen anges vissa definitioner. Den motsvaras av 2 § lagen om lokala

kabelsändningar. Beträffande begreppen radiosändning, trådsändning,

radioprogram och reklam hänvisas till radiolagen. Enligt sistnämnda lag

förstås med

radiosändning: ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av

eletromagnetiska vågor vilkas frekvenser är lägre än 3 000 gigahertz och

vilka utbreder sig i rymden utan särskilt anordnad ledare,

trådsändning: ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av

elektromagnetiska vågor vilka är bundna vid särskilt anordnad ledare,

radioprogram: radiosändnings eller trådsändnings innehåll, om detta består av

 56

 P r o p .

 1991/92:53

annat än, utom angivande av namn eller källa, enkla meddelanden om tid,

väderlek, nyheter eller dylikt, och

reklam: ett radioprogram som är avsett att främja en näringsidkares

avsättning av en vara, en tjänst eller någon annan nyttighet.

Begreppet annonstid är nytt. Det överensstämmer i huvudsak med radiolagens

begrepp annonstid i television. I denna lag gäller begreppet emellertid all

trådsänd radio, dvs. även trådsänd ljudradio.

3 §

Bestämmelsen motsvarar sakligt sett vad som gäller för televisionssändningar

enligt radiolagen, se 1 § radiolagen. Den är sanktionerad i 21 §.

4 §

Bestämmelsen innebär att av reglerna i yttrandefrihetsgrundlagen endast

reglerna om meddelarskydd i 1 kap. 2 § och om censurförbud i 1 kap. 3 §

gäller för kabelnät som når 100 bostäder eller färre. Reglerna om ansvarig

utgivare etc. gäller inte för sändningar i sådana nät. Bakgrunden till

bestämmelsen finns angiven i avsnitt 3.3.2 som hänvisar till prop. 1990/91:64

s. 110. Bestämmelsen som gör det möjligt att göra undantag från

yttrandefrihetsgrundlagens regler genom vanlig lag återfinns i 1 kap. 6 §

yttrandefrihetsgrundlagen. Att paragrafen har begränsats till egensändningar

beror på att yttrandefrihetsgrundlagens bestämmelser över huvud taget inte

gäller vidaresändningar annat än i de begränsade fall som anges i 1 kap. 7 §

yttrandefrihetsgrundlagen.

5 §

Paragrafen motsvarar 3 § första meningen lagen om lokala kabelsändningar.

Enligt den nu föreslagna lagen skall kabelnämnden fatta beslut

1. om att utse lokala kabelsändarföretag enligt 6 § första stycket 2,

2. om undantag från nätinnehavarens skyldigheter enligt 6 § andra stycket,

3. om föreläggande och om återkallelse av förordnande som lokalt

kabelsändarföretag enligt 21 §, och

4. om föreläggande enligt 23 §.

Nätinnehavarens skyldigheter

Lokalt kabelsändarföretags skyldigheter m.m.

6 och 7 §§

Beträffande förslagen till dessa paragrafer om nätinnehavarens skyldigheter

och om lokalt kabelsändarföretags skyldigheter m.m. hänvisas till den

allmänna motiveringen, avsnitten 3.3.3 och 3.3.4. Stöd för förslagen finns i

3 kap. 1 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen.

Förslagen har utformats med lagen om lokala kabelsändningar som förebild

enligt följande.

 57

 P r o p .

 1991/92:53

FörslagLagen om lokala kabelsändningar

6 § första stycket begreppet5 § 1

"var och en som äger eller

annars förfogar över ett

kabelnät"

6 § första stycket 121 § första stycket

6 § första stycket 220 § första stycket

6 § andra stycket20 § andra stycket

och

21 § andra stycket

7 § första stycket5 § 2

7 § andra stycket15 § andra stycket

Lagen gäller inte för kabelsändningar som uteslutande omfattar vidaresändning

av rundradiosändning som har tagits emot från sändare på jordytan, dvs. för

centralantennanläggning (6 § första stycket).

Bestämmelsen i 6 § andra stycket om att kabelnämnden får medge undantag från

reglerna om nätinnehavarens skyldigheter har i förhållande till gällande

kabellagstiftning förenklats. Den kan tillämpas t.ex. om en ny kanal

tillkommer eller i förhållande till innehavare av nät med få kanaler eller av

mindre omfattning.

Bestämmelsen i 7 § andra stycket är en påminnelse till det lokala

kabelsändarföretaget om syftet bakom sådana företags rättigheter. Ett lokalt

kabelsändarföretag bör således för att uppfylla detta syfte ge tid i kanalen

till ekonomiskt svaga aktörer. Bestämmelsen skall däremot inte läsas som en

föreskrift om programmens innehåll. Det vore inte tillåtet enligt

yttrandefrihetsgrundlagen.

Enligt 7 § tredje stycket skall kabelnämndens förordnande av lokala

kabelsändarföretag gälla en tid om högst tre år.

Reklam m.m.

8 §

Förslaget till denna paragraf om reklam m.m. har behandlats i den allmänna

motiveringen, avsnitt 3.3.6. Stöd för bestämmelsen finns i 1 kap. 12 § andra

stycket yttrandefrihetsgrundlagen. För andra aktörer än lokala

kabelsändarföretag gäller inte längre något förbud att sända reklam. Detta

kräver inte någon särskild bestämmelse.

Enligt första stycket första meningen får inte den som bedriver

sändningsverksamhet i en egensändning mot vederlag eller annars på ett

otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse. Regeln är således riktad

mot den som bedriver sändningsverksamheten. Förbudet enligt 8 § mot

egensändning av ett utbud som inriktas på våldsframställningar, pornografiska

bilder eller hets mot folkgrupp är likaledes riktat mot denne. Den som

bedriver sändningsverksamhet är samma subjekt som är ansvarigt för att

utgivare utses. Vem som faller under denna bestämning har behandlats i

förarbetena till yttrandefrihetsgrundlagen. Den grundläggande principen är

att det är den som ligger bakom själva programmet som är ansvarig för atten

utgivare utses, jämför prop. 1990/91:64 s. 122. Den närmare bestämningen av

vad som avses med den som bedriver sändningsverksamhet får överlämnas till

rättstillämpningen.

Förbudet att otillbörligt gynna kommersiella intressen har utformats med 6 §

andra stycket första meningen radiolagen som förebild. I förarbetena till

lagen (1991:1066) om ändring i radiolagen (prop. 1990/91:149 s. 127 ff) finns

 58

 P r o p .

 1991/92:53

närmare angivet vad som skall förstås med att otillbörligt gynna ett

kommersiellt intresse. Denna redogörelse är till god ledning vid avgörande av

vad som skall avses med begreppet enligt förevarande bestämmelse.

Bestämmelsen i första stycket andra meningen har utformats med 6 § andra

stycket radiolagen som förebild. Notera dock att det här är fråga om en

skyldighet för den som bedriver sändningsverksamheten att se till att

sponsorskapet anges.

 9 §

Första stycket motsvarar vad som genom avtal får bestämmas enligt 7 § andra

st 2. radiolagen.

Andra stycket innehåller ett förbud för lokala kabelsändarföretag att sända

reklam. Bakgrunden till bestämmelsen har berörts i avsnitt 3.3 4.

Med reklam förstås enligt 2 § detsamma som i radiolagen. Det bör i

sammanhanget noteras att det i yttrandefrihetsgrundlagen använda

reklambegreppet har en vidare innebörd än det som finns i radiolagen.

10 -14 §§

Bestämmelserna motsvarar bestämmelser i radiolagen enligt följande:

10 § överensstämmer med § radiolagen,

11 § motsvarar 11 § radiolagen,

12 § motsvarar 13 § radiolagen de två första styckena,

13 § motsvarar 14 § radiolagen och

14 § motsvarar 15 § radiolagen.

11 och 14 §§ gäller inte för reklam i ljudradio. Likaså gäller regeln i 12 §

om att annonstiden skall beräknas särskilt för s.k. prime time endast

television. Vad som avses med programtjänst framgår av specialmotiveringen

till motsvarande bestämmelse, 13 §, i radiolagen (prop. 1990/91:149 s. 222).

Bakgrunden till bestämmelserna finns närmare återgiven i avsnitt 3.3.6.

15 §

I sak motsvaras bestämmelsen i första stycket av 6 § fjärde stycket och 16 §

radiolagen.

I andra stycket anges ytterligare ett undantag från reklamreglerna. Lagen

träffar nämligen - till skillnad från den nuvarande som bygger på ett

tillståndskrav - även radiotidningar. Därmed skulle även dessa omfattas av de

föreslagna reglerna för reklamens utformning etc.om inte undantag gjordes.

Reklamen bör emellertid få sändas i radiotidningar i samma utsträckning som

för närvarande. Detta kräver en särskild bestämmelse. Den utgör andra stycket

punkten 2. Hänvisningen till 4 § lagen om radiotidningar innebär att reklam

får sändas i sådana tidningar enligt följande:

1. Radiotidningarna skall helt eller delvis återge texten i förlagorna.

2. Sändning av annonsmaterial får endast ske om ljudet är förvrängt eller

innehållet kodat.

3. Om en radiotidning inte återger all redaktionell text i en förlaga, får

högst hälften av sändningstiden vid ett sändningstillfälle användas för

annonsmaterial.

4. Utöver material som förekommer i förlagorna får radiotidningarna endast

innehålla uppgifter om hur materialet i sändningarna disponerats.

 59

 P r o p .

 1991/92:53

Ingripanden m.m.

16 §

Bakgrunden till bestämmelserna i denna paragraf har behandlats i den allmänna

motiveringen, avsnitt 3.3.5. Stöd för bestämmelsen finns i 3 kap. 1 § andra

stycket yttrandefrihetsgrundlagen.

Första och andra styckena svarar närmast mot 11 resp. 13 § lagen om

ansvarighet för lokala kabelsändningar, som dock bygger på tillståndskrav.

Enligt tredje stycket första meningen skall ett sändningsförbud gälla under

högst ett år. Detta motsvarar den tid ett tillstånd till trådsändning kan

dras in enligt 23-25 § lagen om lokala kabelsändningar och den tid ett förbud

eller förordnande om indragning kunnat avse enligt 20 § lagen om ansvarighet

för lokala kabelsändningar.

Enligt tredje stycket andra meningen får domstol förordna att en dom om

sändningsförbud skall gälla även om den överklagas. Bestämmelsen svarar mot

23 § första stycket lagen om ansvarighet för lokala kabelsändningar.

17 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om förlängning av ett sändningsförbud.

Sådana bestämmelser återfinns inte i gällande kabellagstiftning. Vid

utformning av bestämmelserna har 25 och 26 §§ lagen (1986:436) om

näringsförbud varit förebild. Avgörandet skall även i detta fall ske genom

dom.

18 §

Här tas upp bestämmelser om att domar i mål om sändningsförbud skall sändas

till kabelnämnden. Bestämmelserna har betydelse för nämndens möjlighet att

uppmärksamma om sändningsförbud överträds.

19 §

Denna paragraf innehåller straffbestämmelser om ett sändningsförbud

överträds. Straffskalan motsvarar den som finns i 6 kap. 3 § andra stycket

tryckfrihetsförordningen. Om ett sändningsförbud överträds, kan

sändningsförbudet också förlängas enligt 17 §.

20 §

I första stycket föreskrivs att i fråga om rättegången i mål om sändningsför-

bud och om förlängning av sådant förbud, skall bestämmelserna om

yttrandefrihetsmål i 9 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen och lagen med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden tillämpas. Bestämmelsen innebär att de angivna lagarna skall

tillämpas t.ex. i frågor om rätt domstol, förberedelse, huvudförhandling,

överläggning och dom.

Bestämmelsen i andra stycket motsvaras av 22 § första stycket lagen om

 60

 P r o p .

 1991/92:53

ansvarighet för lokala kabelsändningar. Regeln i nämnda paragraf om

motpartens rätt till ersättning i det fall JK:s talan ogillas har dock

utmönstrats såsom obehövlig. På grund av hänvisningen i första stycket gäller

nämligen i fråga om rättegången lagen med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden som i sin

tur (11 kap. 3 §) hänvisar till rättegångsbalken. Ogillas JK:s talan gäller

därför i rättegångskostnadshänseende 18 kap. 8 § rättegångsbalken som har

motsvarande innebörd.

21 §

Enligt paragrafen får kabelnämnden vid vite förelägga den som bryter mot

bestämmelserna i 3 § om den sändandes skyldigheter, 6 § första stycket om

nätinnehavarens skyldigheter och i 8-14 §§ eller 15 § andra stycket om

reklamens utformning och placering m.m. att följa bestämmelserna. Någon

särskild bestämmelse om vitets utdömande m.m. införs inte. Härav följer att

lagen (1985:206) om viten blir tillämplig. Laga domstol blir därmed enligt 6

§ första stycket nämnda lag länsrätten i Stockholms län, då kabelnämnden är

belägen i länet. I fråga om överträdelse av 3 §, 8-14 §§ eller 15 § andra

stycket gäller vitet den som bedriver sändningsverksamheten. Såsom har

återgivits i avsnitt 3.3.5 är det fråga om den som realiter ligger bakom

verksamheten. Av den anledningen torde inskjutande av en bulvan inte hindra

att vitet utdöms, om den som fått vitet sig förelagt har kvar sitt inflytande

över verksamheten.

Även brott mot bestämmelsen i 9 § andra stycket om att ett lokalt

kabelsändarföretag inte får sända reklam kan föranleda ett föreläggande av

samma slag. Som framgår av avsnitt 3. 3. 4 föreligger en direkt koppling

mellan reklamfrihet och rätten att få tillgång till en kanal gratis. Om ett

företag väljer att övergå till att bedriva sin verksamhet på en mer

kommersiell grund så står det naturligtvis företaget fritt. Någon anledning

att upplåtelsen skall vara gratis finns emellertid inte då. Sänder företaget

vid upprepade tillfällen reklam kan kabelnämnden därför återkalla

förordnandet som lokalt kabelsändarföretag. En förutsättning är dock att ett

vite för brott mot bestämmelsen tidigare utdömtsoch att företaget på nytt

bryter mot bestämmelsen. Härigenom garanteras att en enstaka överträdelse

inte leder till förlust av förordnandet.

Överklagas ett beslut om återkallelse bör kammarrätten behandla målet

skyndsamt.

Övriga bestämmelser

22 §

Paragrafen anger kabelnämndens sammansättning. Den svarar närmast mot 28 §

lagen om lokala kabelsändningar. Kraven beträffande ordföranden resp. vice

ordföranden går tillbaka på bestämmelsen i 3 kap. 5 § första stycket första

meningen yttrandefrihetsgrundlagen om att frågor om rätt att sända

radioprogram skall kunna prövas av domstol eller av nämnd, vars

sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit

ordinarie domare.

23 §

Paragrafen överensstämmer i sak väsentligen med 31 § lagen om lokala

 61

 P r o p .

 1991/92:53

kabelsändningar. Stöd för bestämmelsen finns i 3 kap. 6 § yttrandefrihets-

grundlagen och 22 a § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk i dess lydelse fr.o.m. den 1 juli 1991. I fråga om laga

domstol beträffande vitets utdömande hänvisas till specialmotiveringen till

21 §.

24 §

Enligt paragrafen får kabelnämndens beslut enligt denna lag överklagas hos

kammarrätten. Vilka dessa beslut är framgår av specialmotiveringen till 5 §.

Av förordningen (1977:937) om kammarrätternas domkretsar m.m. framgår att det

är kammarrätten i Stockholm som skall pröva ett överklagande av kabelnämndens

beslut.

Övergångsbestämmelse

Utan en övergångsbestämmelse skulle de kabelsändarföretag som nu verkar som

sådana omedelbart förlora sin rätt att kostnadsfritt bli befordrade i näten

intill dess kabelnämnden gav dem ett förordnande enligt den nya

lagstiftningen. Då detta förefaller opraktiskt föreslås att ett tillstånd

enligt den äldre lagstiftningen skall behandlas som ett förordnande enligt

den föreslagna lagen som lokalt kabelsändarföretag och att förordnandet skall

anses ha samma giltighetstid.

5.2 Förslaget till lag om ändring i radiolagen (1966:755)

5 §

Andra stycket har upphävts med anledning av att bestämmelsen i 3 kap. 1 §

första stycket yttrandefrihetsgrundlagen om rätt för varje svensk medborgare

och svensk juridisk person att sända radioprogram genom tråd. Det nuvarande

tillståndskravet för rätt att sända radioprogram i trådsändning i detta

stycke måste därför avskaffas. Bestämmelsen har gällt sådana trådsändningar

till mer än 100 bostäder som inte fallit under lagen om lokala

kabelsändingar, dvs. sändningar för större områden än en kommun. I den

föreslagna lagen om kabelsändningar till allmänheten - liksom i den

föreslagna lagen om ändring i lagen om radiotidningar - har likaledes det

nuvarande kravet på tillstånd till trådsändning utmönstrats.

Ändringen i fjärde stycket följer av att kravet på tillstånd för att sända

radioprogram i tråd enligt nuvarande andra stycket har upphävts. Härutöver

har vissa språkliga justeringar gjorts.

5 a §

Första stycket har utgått med anledning av att kravet på tillstånd för att

sända radioprogram i trådsändning enligt nuvarande 5 § andra stycket inte

längre skall gälla. När var och en sålunda har rätt att sända radioprogram i

trådsändning, behövs inte längre bestämmelsen om att radioprogram i

rundradiosändning som har tagits emot i centralantennanläggning utan särskilt

tillstånd får sändas vidare till mottagare inom fastighet som är ansluten

till anläggningen.

Ändringen i tredje stycket är redaktionell. Den betingas av att tillstånd

inte längre krävs för att sända radiotidningar i trådsändning enligt 2 § i

 62

 P r o p .

 1991/92:53

förslaget till lag om ändring i lagen om radiotidningar. Tillståndskravet för

att sända radiotidningar i rundradiosändning behålls dock enligt den

paragrafen.

Fjärde stycket har utgått med anledning av att något tillståndskrav för

trådsändning inte längre ställs upp i den förslagna lagen om kabelsändningar

till allmänheten, som ersätter den nuvarande lagen om lokala trådsändningar.

6 §

Ändringen är redaktionell. Den betingas av att tillståndskravet för

trådsändning enligt 5 § andra stycket föreslås upphävt.

17 §

Ändringen i första stycket är redaktionell och föranleds av att

tillståndskravet försvinner.

Ändringen i tredje stycket innebär att reglerna om radionämndens

sammansättning utan förändring överförs från förordningen (1988:339) med

instruktion för radionämnden. Härmed uppfylls kraven i 7 kap. 4 §

yttrandefrihetsgrundlagen att nämndens sammansättning skall vara bestämd i

lag och ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare.

18 §

Ändringen följer av att radioansvarighetslagen i prop. 1990/91:179 föreslås

upphävd. Motsvarande bestämmelse till 10 § första stycket

radioansvarighetslagen återfinns i 5 kap. 3 § den i nämnda proposition

föreslagna lagen med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden.

19 §

I andra stycket 1 har ett förtydligande gjorts genom att censurförbudet i

fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid offentlig

visning anges gälla vidaresändning av satellitsändningar eller annars av

rundradiosändningar. Genom att begreppet satellit i fast trafik inte används

står det klart att censurförbudet omfattar vidaresändning från alla slags

satelliter.

Andra stycket 2 har ändrats med anledning av att bestämmelsen om tillstånd

till trådsändning enligt nuvarande 5 § andra stycket föreslås upphävd. Vidare

har hänvisningen till den nuvarande lagen om lokala kabelsändningar ersatts

med den föreslagna lagen om kabelsändningar till allmänheten.

Ändringen av tredje stycket är redaktionell. Den föranleds av att lagen om

kabelsändningar till allmänheten föreslås ersätta lagen om lokala

kabelsändningar.

22 §

Genom lagen (1991:294) om ändring i radiolagen som träder i kraft den 1

januari 1992 ändrades 11 § andra stycket radiolagen. Paragrafen erhöll sedan

ny beteckning, 22 §, och ny lydelse genom lagen (1991:1066) om ändring i

radiolagen, som trätt i kraft den 1 juli 1991. Härigenom kommer paragrafen

att från den 1 januari 1992 få en felaktig utformning. Lagen (1991:294) bör

därför upphävas och 22 § få en ny lydelse som beaktar ändringarna i båda

 63

 P r o p .

 1991/92:53

ändringsförfattningarna.

5.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:508) om

radiotidningar

2 §

Ändringen i första stycket föranleds av att det nuvarande kravet på tillstånd

för att sända radiotidningar i trådsändning föreslås - i överensstämmelse med

3 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen - upphävt, se den

allmänna motiveringen avsnitt 3.3.6. Ändringen innebär att de följande

bestämmelserna i lagen, som reglerar radiotidningar som sänds med tillstånd,

inte blir tillämpliga på trådsändningar. I bestämmelsen slås också fast att

det är taltidningsnämnden som beslutar om tillstånd. Det motsvarar vad som

gäller redan i dag enligt förordningen (1981:512) om radiotidningar.

Ändringen av andra stycket är redaktionell. Den föranleds av att begreppet

"trådsändning" inte förekommer i den föreslagna lydelsen av första stycket.

Tredje stycket innehåller en upplysning om att bestämmelserna om trådsändning

av radiotidningar som når fler än 100 bostäder i stället finns i lagen om

kabelsändningar till allmänheten.

7 och 9 §§

Ändringarna innebär dels att det i lag slås fast att beslut om återkallelse

av tillstånd fattas av taltidningsnämnden, dels att såväl beslut om tillstånd

som beslut om återkallelse av tillstånd får överklagas hos kammarrätten. Se

närmare härom i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.3.8. Att beslut om

återkallelse fattas av taltidningsnämnden motsvarar gällande ordning. Däremot

är möjligheten att överklaga beslut om tillstånd en nyhet. Den möjligheten

fanns tidigare bara när det gällde ärenden om återkallelse och då endast om

annan myndighet än regeringen meddelat beslutet.

5.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:487) om

pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar

11 §

Ändringen är redaktionell. Den föranleds av att radioansvarighetslagen i

prop. 1990/91:179 föreslås upphävd. Efter lagrådets granskning har paragrafen

fått något ändrad utformning.

5.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:886) om

granskning och kontroll av filmer och videogram

2 §

Andra punkten har ändrats på samma sätt som 19 § radiolagen i fråga om

bestämmelsens tillämplighet på satelliter.

5.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:000) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden.

Bestämmelsen som innehåller en erinran om att ytterligare bestämmelser finns

 64

 P r o p .

 1991/92:53

i bl.a. närradiolagen har utökats med en påminnelse om att bestämmelser finns

också i lagen om kabelsändningar till allmänheten.

 65

 P r o p .

 1991/92:53

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen

föreslår riksdagen att anta förslagen till

1. lag om kabelsändningar till allmänheten,

2. lag om ändring i radiolagen (1966:755),

3. lag om ändring i lagen (1981:508) om radiotidningar ,

4. lag om ändring i lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud-

och bildupptagningar,

5. lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och

videogram,

6. lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden.

 66

 P r o p .

 1991/92:53

7 Beslut

Regeringen ansluter sig till vad föredraganden anfört och beslutar att genom

proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt

fram.

 67

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

Lagförslagen i promemorian Ds 1991:42 Ny lagstiftning om kabelsändningar

1Förslag till

Lag om kabelsändningar till allmänheten

Inledande föreskrifter

1 § I denna lag finns föreskrifter om trådsändningar av radioprogram till

allmänheten som når fler än 100 bostäder (kabelsändningar). Vidare finns

föreskrifter om skyldigheter för innehavare av kabelnät där sådana

sändningar bedrivs. Lagen gäller dock inte en sändning som helt

överensstämmer med en sådan sändning som avses i 5 § radiolagen (1966:755)

och som sänds samtidigt med denna.

2 § I lagen förstås med radiosändning, trådsändning, radioprogram och

reklam detsamma som i radiolagen (1966:755). Vidare förstås med

kabelnät: anläggning för kabelsändningar,

kanal: det genom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt sätt

särskilt bestämda utrymme i ett kabelnät som behövs för sändning av

radioprogram,

vidaresändning: samtidig och oförändrad återutsändning av en sändning,

egensändning: sändning av annat slag än vidaresändning.

3 § För kabelsändningar gäller inte 6-18 §§ radiolagen (1966:755).

4 § För prövning av vissa frågor om kabelsändningar skall det finnas en för

hela landet gemensam kabelnämnd.

Nätinnehavarens skyldigheter

5 § Var och en som äger eller annars förfogar över ett kabelnät, där det

bedrivs sändningar av annat slag än vidaresändning från sändare på jordytan,

är skyldig att

1. se till att de boende i fastigheter som är anslutna till hans kabelnät på

ett tillfredsställande sätt kan ta emot sådana sändningar som sänds med stöd

av 5 § radiolagen (1966:755) och som är avsedda att tas emot i området, och

2. kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i sitt kabelnät i varje kommun, där

han har ett sådant nät, för egensändningar av televisionsprogram från ett

eller flera av kabelnämnden utsedda företag (lokala kabelsändarföretag).

Om det finns särskilda skäl, får kabelnämnden medge undantag från

skyldigheterna enligt första stycket.

 68

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

Lokalt kabelsändarföretags skyldigheter m.m.

6 § Ett lokalt kabelsändarföretag skall vara en sådan svensk juridisk person

som har bildats för att bedriva lokala kabelsändningar och som kan antas låta

olika intressen och meningsriktningar komma till tals i sin verksamhet.

 Ett lokalt kabelsändarföretag skall i sin sändningsverksamhet sträva efter

vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet.

Kabelnämndens förordnande av lokala kabelsändarföretag enligt 5 § första

stycket 2 skall avse högst tre år.

Reklam m.m.

7 § Den som bedriver sändningsverksamhet får inte i en egensändning

1. visa reklam, eller

2. mot vederlag eller annars på ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt

intresse.

Utan hinder av bestämmelserna i första stycket får

1. annonser och liknande meddelanden sändas i sökbar text-TV, och

2. annonsmaterial sändas i radiotidningar enligt lagen (1981:508) om

radiotidningar på de villkor som föreskrivs i 4 § samma lag.

Om ett program helt eller delvis har bekostats av annan än den som bedriver

sändningsverksamheten, skall detta anges på lämpligt sätt i början och i

slutet av programmet.

Ingripanden m.m.

8 § På talan av justitiekanslern får domstol meddela den som bedriver

sändningsverksamhet förbud mot egensändning

 1. om det vid upprepade tillfällen har visats rörliga bilder med skild-

ringar av sexuellt våld eller tvång eller med närgångna eller utdragna

skildringar av grovt våld mot människor eller djur, samt sändningarna inte

har varit försvarliga med hänsyn till syftet och sammanhanget samt

omständigheterna i övrigt,

2. om det vid upprepade tillfällen annars förekommit sändningar av

pornografiska bilder eller om utbudet varit ensidigt inriktat på våldsskild-

ringar, eller

3. om det vid upprepade tillfällen har visats program varigenom någon har

uttryckt hot mot eller missaktning för en folkgrupp eller annan sådan grupp

av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung

eller trosbekännelse.

Ett sändningsförbud får meddelas endast om det med hänsyn till gärningarnas

art och sändningarnas karaktär och inriktning är godtagbart från yttrande-

och informationsfrihetssynpunkt.

Ett sändningsförbud skall gälla under högst ett år från det domen vinner laga

kraft. Domstolen får förordna att en dom om sändningsförbud skall gälla även

om den överklagas.

 69

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

9 § Ett sändningsförbud som överträds får på talan av justitiekanslern

förlängas med högst ett år. Sker flera förlängningar, får den sammanlagda

tiden för förlängning inte vara mer än ett år. Talan om förlängning skall

väckas innan förbudstiden har gått ut.

Om den som är underkastad ett sändningsförbud får ett nytt förbud, skall

rätten upphäva det tidigare meddelade förbudet.

10 § Domstolen skall översända en kopia av en dom som innehåller ett

sändningsförbud enligt 8 § eller en förlängning enligt 9 § till kabelnämnden.

Översändandet skall ske sedan domen vunnit laga kraft, eller, beträffande dom

som skall gälla även om den överklagas, samma dag.

11 § Den som överträder ett sändningsförbud skall dömas till böter eller

fängelse i högst ett år.

12 § I fråga om rättegången i mål om sändningsförbud enligt 8 § och om

förlängning av sådant förbud enligt 9 § skall bestämmelserna om ytt-

randefrihetsmål i 9 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen och lagen (1991:000)

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden tillämpas.

Om justitiekanslerns talan om sändningsförbud eller förlängning av sådant

förbud bifalls, skall motparten ersätta kostnader som enligt rättens beslut

har utgått av allmänna medel endast om det finns särskilda skäl.

13 § Kabelnämnden får förelägga den som bryter mot 5 § första stycket eller

mot 7 § att följa bestämmelserna. Föreläggandet får förenas med vite.

Övriga bestämmelser

14 § Kabelnämnden består av en ordförande, en vice ordförande och fem andra

ledamöter. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varit

ordinarie domare.

15 § Den som bedriver egensändningar skall på uppmaning av kabelnämnden

tillställa nämnden sådan inspelning som avses i 5 kap. 3 § lagen (1991:000)

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden. Om han inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får nämnden

förelägga vite.

16 § Kabelnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten.

-----------Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992, då lagen (1985:677) om

lokala

kabelsändningar och lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala

kabelsändningar skall upphöra att gälla.

 70

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

2Förslag till

Lag om ändring i radiolagen (1966:755)

Härigenom föreskrivs att 5-6 och 17-19 §§ radiolagen (1966:755) skall ha

följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

5 §

För rätt att här i landet sända radioprogram i rundradiosändning krävs

tillstånd av regeringen.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

För rätt att här i landet sända radioprogram i trådsändning krävs tillstånd

av regeringen, om sändningen sker till bostäder och når fler än 100 bostäder.

Tillstånd ges för viss tid.

Varje innehavare av tillstånd enligt första eller andra stycket

(programföretag) avgör ensam vad som skall förekomma i en sändning som

företaget anordnar med stöd av tillståndet. Härvid skall programföretaget

iaktta föreskrifterna i 6 och 7 §§ samt 17 § andra stycket. I fråga om vad

som sänds under annonstid i televisionen skall programföretaget också iaktta

föreskrifterna i 8-15 §§.

Tillstånd ges för viss tid.

Varje tillståndshavare (programföretag) avgör ensam vad som skall förekomma i

 71

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

de sändningar som anordnas med stöd av tillståndet. Härvid skall

programföretaget iaktta föreskrifterna i 6 och 7 §§ samt 17 § andra stycket.

I fråga om vad som sänds under annonstid i televisionen skall

programföretaget också iaktta föreskrifterna i 8-15 §§.

-----------------------

5 a §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell11

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radioprogram i rundradiosändning som har tagits emot i centralantennanläggning

får utan särskilt

tillstånd sändas vidare till mottagare inom fastighet som är ansluten till

anläggningen.

-----------------------

 72

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell8

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

Om rätt att sända ljudradioprogram i vissa lokala rundradiosändningar finns

särskilda föreskrifter i närradiolagen (1982:459).

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Om rätt att sända radiotidningar finns föreskrifter i lagen (1981:508) om

radiotidningar.

Om rätt att sända radioprogram i lokala trådsändningar till bostäder finns

särskilda föreskrifter i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar.

Om rätt att sända radiotidningar i rundradiosändning finns föreskrifter i

lagen (1981:508) om radiotidningar.

-----------------------

Om rätt att från radiosändare sända vidare televisionsprogram i radio- eller

trådsändning från Finland finns särskilda föreskrifter i lagen (1986:3) om

rundradiosändning av finländska televisionsprogram.

6 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell2

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § första eller andra stycket

 skall utövas

opartiskt och sakligt. Därvid skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet

och informationsfrihet skall råda i ljuddradion och televisionen.

Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § skall utövas opartiskt och

 sakligt. Därvid

skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall

råda i ljudradion och televisionen.

-----------------------

 73

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

Programföretaget får inte i programverksamheten mot vederlag eller annars på

ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse. Programföretaget får

dock i fråga om någon som har bekostat ett program helt eller delvis lämna

uppgift om vem bidragsgivaren är.

Programverksamheten skall som helhet präglas av det demokratiska

statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den

enskilda människans frihet och värdighet.

Föreskrifterna i första och andra styckena gäller inte vad som sänds under

annonstid i televisionen eller annonser och liknande meddelanden i sökbar

text-TV.

17 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell3

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radionämnden övervakar genom granskning i efterhand om ett programföretags rätt

på grund av

tillstånd enligt 5 § första eller andra stycket utövas i enlighet med denna

lag och avtalet mellan regeringen och företaget.

Radionämnden övervakar genom granskning i efterhand om ett programföretags rätt

på grund av

tillstånd enligt 5 § utövas i enlighet med denna lag och avtalet mellan

regeringen och företaget.

-----------------------

 74

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell9

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

Om det har bestämts i avtalet mellan regeringen och programföretaget, skall

företaget sända redogörelse för beslut av radionämnden, i vilket företaget

förklarats ha brutit mot bestämmelser i denna lag eller i avtalet mellan

regeringen och företaget.

Regeringen meddelar närmare föreskrifter om radionämndens verksamhet.

18 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell6

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Ett programföretag skall på uppmaning av radionämnden tillställa nämnden en

sådan upptagning av

ett program som avses i 10 § första stycket radioansvarighetslagen

(1966:756). Om programföretaget inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får

nämnden förelägga vite.

Ett programföretag skall på uppmaning av radionämnden tillställa nämnden en

sådan upptagning av

ett program som avses i 5 kap. 3 § lagen (1991:00) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Om

programföretaget inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får nämnden

förelägga vite.

-----------------------

19 §

Myndigheter och andra allmänna organ får inte i förväg granska eller

föreskriva förhandsgranskning av radiosändningars innehåll och ej heller

förbjuda en radiosändning på grund av dess innehåll. Detsamma gäller i fråga

om trådsändningar.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell7

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid allmän

sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud som avses

 75

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

i första stycket endast om

1. sändningen är en vidaresändning av en rundradiosändning eller av en

sändning från en satellit i fast trafik eller

2. sändningen är en egensändning som också sker till bostäder med stöd av

tillstånd enligt 5 § andra stycket eller i enlighet med bestämmelserna i

lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar.

I fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid allmän

sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud som avses

i första stycket endast om

1. sändningen är en vidaresändning av en sändning från en satellit eller

annars av en rundradiosändning eller

2. sändningen är en egensändning i enlighet med bestämmelserna i lagen

(1991:000) om kabelsändningar till allmänheten.

-----------------------

 76

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell10

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell12

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma som i

lagen om lokala kabelsändningar.

Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma som i

lagen om kabelsändningar till allmänheten.

-----------------------

Bestämmelserna i första och andra styckena hindrar inte förhandsgranskning

eller sändningsförbud i fråga om bild som återger Sverige eller del därav och

som innehåller upplysning av betydelse för rikets försvar. I.fråga om andra

trådsändningar för visning av filmer och videogram vid allmän sammankomst

eller offentlig tillställning än sådana som avses i andra stycket gäller

föreskrifterna i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och

videogram.

I fråga om marknadsföring gäller föreskrifterna i marknadsföringslagen

(1975:1418), lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av

alkoholdrycker, lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av

tobaksvaror och produktsäkerhetslagen (1988:1604).

-----------Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 77

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

3Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:508) om radiotidningar

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:508) om radiotidningar

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 §, av följande lydelse,

dels att 2 och 7 §§ skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

2 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning eller i trådsändning som når

fler än 100

bostäder utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer.

Med rundradiosändning och trådsändning avses detsamma som i radiolagen

(1966:755).

Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning utan tillstånd av

taltidningsnämnden.

Med rundradiosändning avses detsamma som i radiolagen (1966:755).

I lagen (1991:000) om kabelsändningar till allmänheten finns bestämmelser om

trådsändningar av

radiotidningar som når fler än 100 bostäder.

-----------------------

7 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell1

 78

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått

tillståndet bryter mot

denna lag eller mot villkor som avses i 5 §.

Beslut om återkallelse av tillstånd får överklagas hos kammarrätten, om beslutet

 meddelas av en

annan myndighet än regeringen.

Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått

tillståndet bryter mot

denna lag eller mot villkor som avses i 5 §. Ett sådant beslut meddelas av

taltidningsnämnden.

-----------------------

9 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell2

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Beslut om tillstånd enligt 2 § och om återkallelse av tillstånd enligt 7 §

får överklagas hos

kammarrätten.

-----------------------

-----------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 79

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter

och ljud- och bildupptagningar

 Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1978:487) om pliktexemplar av

skrifter och ljud- och bildupptagningar skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 11 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som avses i 1 §

radioansvarighetslagen

(1966:756), skall programföretaget till arkivet för ljud och bild lämna ett

pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget skall göra

enligt 10 § första stycket nämnda lag. Pliktexemplaret skall lämnas inom en

månad från den dag då programföretagets skyldighet att bevara upptagningen

upphörde.

I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som svenskt programföretag får

sända med stöd

av tillstånd enligt 5 § radiolagen (1966:755) eller som förmedlas till

allmänheten från annat svenskt programföretag genom satellitsändning som

utgår från Sverige, skall programföretaget till arkivet för ljud och bild

lämna ett pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget

skall göra enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden.

 1

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

Pliktexemplaret skall lämnas inom en månad från den dag då programföretagets

skyldighet att bevara upptagningen upphörde.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 2

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och

videogram

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:886) om granskning och

kontroll av filmer och videogram skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 2 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som

1. sänds i radiosändning,

2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en

rundradiosändning eller av

en sändning från en satellit i fast trafik eller om sändningen är en

egensändning som också sker till bostäder med stöd av tillstånd enligt 5 §

andra stycket radiolagen (1966:755) eller i enlighet med bestämmelserna i

lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar,

3. utgör reklam för vara eller tjänst,

4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva

visningen utgör en

allmän sammankomst,

5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet

och är en

dokumentär framställning.

Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som

 3

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

1. sänds i radiosändning,

2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en sändning från

en satellit

eller annars av en rundradiosändning eller om sändningen är en egensändning i

enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:000) om kabelsändningar till

allmänheten,

3. utgör reklam för vara eller tjänst,

4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva

visningen utgör en

allmän sammankomst,

5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet

och är en

dokumentär framställning.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 4

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § lagen (1991:000) med föreskrifter

på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall ha

följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse1

Föreslagen lydelse

-----------------------

 5 kap.

 7 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I närradiolagen (1982:459) finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att

tillhandahålla

inspelningar av radioprogram.

I närradiolagen (1982:459) och i lagen (1991:000) om kabelsändningar till

allmänheten

finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att tillhandahålla inspelningar

av radioprogram.

-----------------------

 I lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter av ljud- och

bildupptagningar finns bestämmelser om skyldighet att lämna skrifter och

upptagningar till bibliotek eller till arkivet för ljud och bild.

 5

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 1

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

1 Lydelse enligt prop. 1990/91:179.

 6

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds 1991:42) Ny

kabellagstiftning om kabelsändningar

1 Remissinstanser

Remissyttranden har avgetts av justitiekanslern (JK), hovrätten för Nedre

Norrland, kammarrätten i Stockholm, televerket, kabelnämnden,

taltidningsnämnden, Sveriges Radio AB, Svenska kabel-TV-föreningen,

Kabelvision KB, Stockholms Stjärnkabel Nät AB, HSB:s riksförbund ek.för.,

Sveriges allmännyttiga bostadsföretag (SABO), Sveriges fastighetsägareförbund

och Hyresgästernas riksförbund.

 Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF) och Sveriges industriförbund har

inkommit med en gemensam skrivelse. Även LA communications AB har inkommit

med en skrivelse.

2 Allmänt

Flera remissinstanser avstyrker förslaget (televerket, Svenska kabel-TV-

föreningen, Kabelvision KB, Stockholms Stjärnkabel Nät AB, SABO och LA

communications AB) och föreslår att den nuvarande lagstiftningen upphävs utan

att annan sätts i dess ställe. Kritiken gäller främst förbudet mot reklam i

egensändning och skyldigheten för nätinnehavare att distribuera

rundradiosändningar samt att bereda utrymme för ett lokalt

kabelsändarföretag. Även kammarrätten i Stockholm och SAF/industriförbundet

är kritiska inom i huvudsak samma områden utan att uttryckligen avstyrka

förslaget.

 Övriga remissinstanser har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran.

Flera remissinstanser, bland dem sådana som annars är kritiska mot förslaget,

uttrycker sin tillfredsställelse över att ett antal tidigare regler

utmönstras i förslaget.

 Televerket anför:

 "Det aktuella betänkandet har framkommit för att anpassa

kabellagstiftningen till den nya yttrandefrihetsgrundlagen, som avses träda i

kraft 920101. Den nu föreslagna lagen om kabelsändningar kan inte innebära

något annat än att göra ingrepp i nätägarens äganderätt. Den fyller enligt

vår mening knappast det syfte som finns angivet i betänkande, nämligen att

vara en temporär lösning av lagstiftningsfrågan till dess att beslut i

sedvanlig ordning har fattats med anledning av ett förslag av

radiolagsutredningen. Den nuvarande kabellagstiftningen har av Kabelnämnden

satts ur kraft och någon tillståndsplikt ur lagens mening finns inte idag.

Televerket har som kabeloperatör visat att verksamheten inte påverkats av

detta förhållande. Det finns i betänkandet vidare inga vägande skäl varför

lagstiftningen om kabelsändingar är nödvändig ur yttrandefrihetssynpunkt."

 Kammarrätten i Stockholm anför:

 "Yttrandefrihetsgrundlagen bygger på inställningen att en så

vidsträckt yttrande- och informationsfrihet som möjligt skall råda. Den

tillförsäkrar således varje svensk medborgare rätt att i ljudradio,

television m.m. offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor samt att i

övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Även det aktuella temporära

förslaget till lag om kabelsändningar till allmänheten förutsätts utgå från

samma princip inom hela medieområdet kabelsändningar (Prop. 1990/91:64 s.

30). Kammarrätten har redan i yttrande över betänkande Via Satellit och Kabel

 7

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 2

(SOU 1984:65) ställt sig positiv till att denna frihet, som utgör ett

väsentligt inslag i det demokratiska systemet, ges så stort utrymme som

möjligt - även i praktiken. Domstolen har ingen annan mening i dag.

 Med beaktande av den nyss nämnda grundinställningen om största möjliga

frihet och lagstiftningens provisoriska karaktär bör endast sådan reglering

införas, som redan före radiolagutredningens förslag till permanenta

bestämmelser framstår som nödvändig."

 Kabelnämnden yttrar:

 "Nämnden konstaterar att föreliggande lagsförslag endast utgör en

temporär lösning av regleringen av trådsändningarna. Under förutsättning att

den föreslagna yttrandefrihetsgrundlagen efter ett andra riksdagsbeslut under

hösten 1991 träder i kraft den 1 januari 1992 kan nuvarande kabellagstiftning

inte kvarstå. Systemet med tillstånd till satellitsändning i kabelnät och

tillstånd till programverksamhet i kabelnät är inte förenligt med den nya

grundlagens princip om fri etablering av kabelnät och envars rätt att sända

radioprogram i tråd.

 Nämnden har inte några invändningar mot lagförslagets begränsade syfte

att i den temporära regleringen enbart göra en anpassning av bestämmelserna

till den nya grundlagens krav. Den mest påtagliga konsekvensen härav blir att

det under en tid inte kommer att finnas några lagregler avseende

satellitsändningarnas innehåll. Sådana regler skall emellertid ingå i

radiolagsutredningens (U 1985:5) förslag till den lagreform som enligt

utredningens tilläggsdirektiv (dir. 1989:21) erfordras för att Sverige skall

kunna biträda Europarådets konvention om gränsöverskridande television."

 Svenska kabel-TV-föreningen anför:

 "Såväl den grundlagsfästa yttrandefriheten som äganderätten fordrar

att starka och välgrundade skäl finnes för en lagreglering. I det aktuella

betänkandet föreslås fortsatt reglering av vissa lokala kabelsändningar som

innebär myndighetskontroll via kabelnämnden och ingrepp i de enskilda

kabelnätägarnas äganderätt. Enligt vår mening ges i betänkandet inga vägande

skäl för varför lagstiftning skulle vara nödvändig ur

yttrandefrihetssynpunkt."

3 Reklamförbudet

 Svenska Kabel-TV-föreningen med vilken Kabelvision KB instämmer, anför

att en önskan att bevara status quo i frågan inte är ett tillräckligt skäl

för lagstiftning om reklamförbud. Kammarrätten i Stockholm och AB Stockholms

stjärnkabelnät anför liknande ståndpunkter. Kammarrätten anför att frågan om

förbud mot reklam i egensändningar med tanke på en skärpt framtida

konkurrenslagstiftning noga bör utredas ur ett europeiskt perspektiv innan

ett nytt förbud införs. SAF/industriförbundet hävdar att ett generellt

reklamförbud strider mot yttrandefrihetslagstiftningen och mot artikel 10 i

den europeiska konventionen angående de mänskliga rättigheterna och de

grundläggande friheterna. De åberopar att det enligt regeringsformen krävs

särskilt viktiga skäl för att begränsa yttrandefriheten. Vidare betonas

vikten ur konkurrenssynpunkt av att företagen fritt kan välja mellan olika

medier vid placering av sina annonser.

 8

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 2

4 Skyldigheten att distribuera rundradiosändningar

Televerket anser det motiverat att Sveriges Radio-koncernens program

fortfarande omfattas av den s.k must carry-skyldigheten under förutsättning

att finansieringen sker på nuvarande sätt genom mottagaravgifter som betalas

av alla som innehar mottagare här i landet, men kan inte acceptera att

sändningar, som på något sätt finansieras med reklam, sponsring eller annan

kommersiellt anknuten grund, omfattas av skyldigheten. Också Kabelvision KB

har invändningar mot att skyldigheten omfattar distribution av den föreslagna

nya markkanalen. Bolaget anför:

"Redan det nuvarande förhållandet innebär att många fastighetsägare måste

lägga ned avsevärda kostnader för att renovera sina fastighetsnät, eftersom

dessa äldre nät inte har kapacitet att överföra fler än 5-7 programkanaler.

Den föreslagna utvidgningen av must carry-skyldigheten skulle innebära att

endast en eller högst två kanaler skulle återstå för det vanliga

satellitutbudet.

 I sitt yttrande över Radiolagsutredningens delbetänkande, DsU 1987:2

anförde kabelnämnden att en utvidgning av must carry- skyldigheten för, då

aktuella, Tele-X skulle innebära att endast en eller två kanaler skulle

återstå för det vanliga satellitutbudet varför fastighetsägare i sådana fall

skulle ha starka ekonomiska motiv att välja lösningar med mindre kabelnät,

som ej skulle omfattas av lagstiftningen. Detta skulle innebära att endast

någon enstaka kanal skulle stå till buds för det vanliga satellitutbudet,

vilket i sin tur skulle innebära en stark begränsning av valfriheten för de

boende. Kabelnämndens slutsats var därför att det var felaktigt att utvidga

must carry- skyldigheten."

 Bolaget anser också att den nya kanalen genom förslaget får en

särställning som strider mot grundläggande konkurrensrättsliga principer.

Svenska kabel-TV-föreningen, Stockholms Stjärnkabel Nät AB och

SAF/industriförbundet anser att lagstiftningen är obehövlig då kabel-TV-

företagen redan i dag tillgodoser lagens syften. Vidare ifrågasätts det

rimliga i att ett reklamfinansierat företag, den framtida tredje markbaserade

TV-kanalen, ges en absolut rätt att bli befordrade i kabelnätet. Stockholms

Stjärnkabelnät AB ifrågasätter vidare om den föreslagna inskränkningen i

kabeloperatörernas äganderätt inte berättigar dem till ersättning och anför

att en eventuell framtida lagstiftning måste ta upp också ersättningsfrågan.

SAF/industriförbundet hävdar att lagförslaget strider mot 2 kap. 18 §

regeringsformen.

 Sveriges Radio framhåller betydelsen av att de tekniska kraven på

nätinnehavarna läggs på en hög nivå.

 "I dag uttrycks skyldigheten med orden ''''på ett tillfredsställande

sätt''''. Det finns anledning ifrågasätta om det uttrycket ger utrymme för de

tekniska krav som det allmänna rimligen bör ställa på nätägarna."

 Även kabelnämnden pekar på bestämmelsens betydelse men tycks finna

uttryckssättet godtagbart. Nämnden uttrycker också sin tillfredsställelse

över att regeln om dispens från skyldigheten getts en allmän utformning.

 Flera remissinstanser, bl.a Svenska kabel-TV-föreningen anser att det

är en förutsättning för skyldigheten att de upphovsrättsliga frågorna är

reglerade. Föreningen anser att det är en absolut förutsättning att

lagstiftaren genom lag garanterar kabeloperatörerna att de inte drabbas av

upphovsrättsliga krav om de distribuerar programmen. Samma ståndpunkt har

Stockholms Stjärnkabel Nät AB. Även SAF/industriförbundet och LA

communications AB pekar på samma upphovsrättsliga problem.

 9

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 2

5 Lokala kabelsändarföretag

Svenska kabel-TV-föreningen och Stockholms Stjärnkabel Nät AB anser att samma

invändning som anförts mot skyldigheten att distribuera rundradiosändningar

kan riktas mot skyldigheten att bereda utrymme för en lokal kanal. Föreningen

anser vidare att det är viktigt att i detta sammanhang upprätthålla en

distinktion mellan kommersiella och ideella lokala program. Stockholms

Stjärnkabel Nät AB anför dessutom:

 "Varken i nu gällande lagstiftning eller i det framlagda lagförslaget

finns någon antydan av vad som väntas av den tvångsupplåtna lokalkanalen.

Skall den vara en public access- kanal, som tillgodoser allmänhetens behov av

yttrandefrihet? Det kan inte accepteras att en kanal exproprieras utan att

det sker genom domstolsprövning och efter i lag noggrannt angivna kriterier.

Lokalkanalfrågan förtjänar att bli bättre belyst och mer ingående behandlad

än vad som sker i det framlagda betänkandet."

 Televerket anser att någon skyldighet att tillhandahålla kanal för

lokala egensändningar inte bör föreligga om verksamheten bedrivs på

kommersiellt anknuten grund eller finansieras genom spel. Kammarrätten i

Stockholm ifrågasätter också kravet att nätinnehavaren kostnadsfritt skall

tillhandahålla en kanal och anför:

 "De argument som anges i promemorian för en sådan skyldighet är endast

att det i grundlagsärendet (prop. 1990/91:64 s. 86) uttalats att det knappast

föreligger"någon anledning att inte behålla den ordning som råder nu" och att

detta enligt promemorian (s. 53) ''''gör det svårt att underlåta den avsedda

lagstiftningen utan att kunna göra sannolikt, att en sådan underlåtelse - i

motsats till vad som antogs i grundlagsärendet - saknar betydelse för

gundlagens väsentliga syfte, nämligen att vidga yttrandefriheten."

 Argumenteringen är mer än lovligt tunn. Att frågan om tillgång till en

kanal skulle vara ett sätt att vidga yttrandefriheten torde dessutom vara ett

tankefel. Vad saken gäller är inte att skapa ett skydd för den enskilde mot

begräsning av hans grundlagsskyddade rätt att yttra sig fritt utan ett skydd

mot en stark aktörs monopolställning, dvs. skydd mot konkurrensbegräsning och

således främst en marknadsrättlsig fråga. Om lokala kabelsändarföretag ändå

skall tillförsäkras en rätt till en kanal bör förmånen inte vara gratis.

Principen om avtalsfrihet och det slopade tillståndskravet kan nämligen

befaras leda till onödiga rättstvister. En mer ändamålsenlig lösning skulle

vara att kabelägaren/innehavaren erhöll kostnadstäckning av de lokala

kabelsändarföretagen för sin upplåtelse av kanalen. Kabelnämnden kan

fastställa taxa för upplåtelser."

 SAF/industriförbundet anser att även denna föreskrift i förslaget

strider mot regeringsformen. Kabelvision KB anser att vad bolaget anfört om

brist på utrymme för distribution av en ny marksänd kanal gäller även de

lokala kanalerna.

 Hyresgästernas riksförbund understryker betydelsen av att lagen också

i fortsättningen stadgar en skyldighet för nätinnehavare att bereda utrymme

för sändningar från ett lokalt sändarföretag med bred lokal förankring.

 Kabelnämnden påpekar att skyldigheten att upplåta en lokalkanal i

varje kommun i den nya situationen kan innebära en större belastning än

tidigare för nätinnehavarna.

 "I fortsättningen är det nämligen troligt att viss distribution av

satellitsändningar sker över större områden med en centraliserad inmatning

och distributionskontroll av sändningarna. Nätinnehavaren har då för egen del

inget behov av en inmatningspunkt i varje kommun. Skyldigheten att upplåta en

kanal i varje kommun för det lokala kabelsändarföretagets egensändningar kan

alltså kräva särskild hänsyn vid installation av kabelnät." Kabelnämnden

 10

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 2

ifrågasätter vidare om kraven på de lokala kabelsändarföretagen fått en

ändamålsenlig utformning och det lämpliga i möjligheten att tidsfördela en

kanal mellan olika kabelsändarföretag.

6 Lagens omfattning

Televerket anser att lagstiftningen skall omfatta alla som bedriver

kabelsändningar, dvs. även de operatörer vars nät understiger 100 hushåll

samt de som som endast vidaresänder marksända program. Även Hyresgästernas

riksförbund ifrågasätter varför lagen bara skall gälla sändningar som når

fler än 100 bostäder. LA communications AB anser att om det skall finnas

någon gräns överhuvudtaget bör denna överensstämma med vad som tillämpas i

copyrightsammanhang, nämligen 25 bostäder.

 JK föreslår att det i lagen införs ett undantag från

yttrandefrihetsgrundlagens regler för sändningar som når färre än 100

bostäder. JK anför:

 "I den lagstiftning som gäller nu finns inte någon särskild

ansvarighetsreglering beträffande trådsändningar som når färre bostäder än

100. Varken radioansvarighetslagen (1966:756) eller lagen om ansvarighet för

lokala kabelsändningar är tillämplig i sådana fall. Enligt det vilande

förslaget till yttrandefrihetsgrundlag blir emellertid sådana sändningar i

princip att anse som radioprogram i grundlagens mening och faller under den

särskilda ansvarighetsregleringen i grundlagen.

 I 1 kap. 6 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen medges

emellertid att det genom lag föreskrivs om undantag från grundlagen i fråga

om radioprogram som sänds genom tråd men inte är avsedda att tas emot av

någon större allmänhet (jämför prop. 1990/91:64 s. 110). De förslag som läggs

fram i promemorian är så utformade att de inte skall ändra den nu gällande

ordningen mer än vad som följer av att yttrandefrihetsgrundlagen kommer till.

Det skulle stämma bäst överens med denna princip om den nya lagen om

kabelsändningar till allmänheten undantog sändningar som ej når 100 bostäder

från yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. En eventuell ändring av

den ordning som gäller nu i detta avseende bör knappast ske utan sådana mera

ingående övervägande som kan göras i samband med ett förslag om en mera

varaktig ny reglering av trådsändningarna."

7 Ingripanden

Kabelnämnden finner det nödvändigt att reglerna om vitesförelägganden

omfattar även ombildningar av juridiska personer i syfte att kringå

föreläggandena. Nämnden framhåller också vikten av att kanalupplåtelser

dokumenteras på ett klart och tydligt sätt.

 "Det kan inte godtas att en nätinnehavare i ett reklamärende fredar

sig enbart genom att göra gällande att någon, till vilken han upplåtit en

kanal är ansvarig för den påstådda överträdelsen. I sådant fall bör efter

mönster av principerna inom yttrandefrihetslagstiftningen gälla att

nätinnehavaren i sista hand, om ansvarsförhållandena inte kan klarläggas, får

ta ansvaret för en överträdelse."

 SAF/industriförbundet anser inte att det bör finnas möjlighet att

förbjuda fortsatt sändning.

8 Övrigt

Kabelnämnden efterlyser en samlad beskrivning av dess tillsynsuppgifter.

 11

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 2

Nämnden anser också att dess befogenheter i fråga om att begära in uppgifter,

t.ex vid en ifrågasatt överträdelse av sponsringsförbudet, tydligt bör anges

i lagtext.

 De lokala kabelsändarföretag som nu har tillstånd bör enligt

kabelnämnden istället anses ha de rättigheter som föreslås i promemorian.

Nämnden föreslår en övergångsbestämmelse av följande lydelse:

 "De tillstånd till egensändningar som kabelnämnden har lämnat lokala

kabelsändarföretag med stöd av 5 § andra stycket och 7 § andra stycket lagen

(1985:677) om lokala kabelsändningar skall anses avse förordnande som lokalt

kabelsändarföretag och ha den giltighetstid som anges i besluten."

 Taltidningsnämnden förklarar att den inte har några invändningar mot

förslaget att kravet på tillstånd för trådsändning av radiotidningar slopas.

Nämnden påpekar dock att statligt stöd till radio- och kassettidningar även i

fortsättningen bör utgå efter en prövning av taltidningsnämnden. Nämnden

väcker också frågan efter vilka grunder kammarrätten vid ett överklagande

skall behandla en konkurrenssituation när sändningsutrymmet är begränsat.

 12

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till

Lag om kabelsändningar till allmänheten

Inledande föreskrifter

1 § I denna lag finns föreskrifter om trådsändningar av radioprogram till

allmänheten som når fler än 100 bostäder (kabelsändningar). Vidare finns

föreskrifter om skyldigheter för innehavare av kabelnät där sådana

sändningar bedrivs. Lagen gäller dock inte en sändning som helt

överensstämmer med en sådan sändning som avses i 5 § radiolagen (1966:755)

och som sänds samtidigt med denna.

2 § I lagen förstås med radiosändning, trådsändning, radioprogram och

reklam detsamma som i radiolagen (1966:755). Vidare förstås med

 kabelnät: anläggning för kabelsändningar,

 kanal: det genom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt

sätt särskilt bestämda utrymme i ett kabelnät som behövs för sändning av

radioprogram,

 vidaresändning: samtidig och oförändrad återutsändning av en sändning,

 egensändning: sändning av annat slag än vidaresändning.

3 § Bestämmelserna i yttrandefrihetsgrundlagen gäller inte för sådana

egensändningar i tråd av radioprogram som når högst 100 bostäder. Reglerna i

1 kap. 2 och 3 §§ yttrandefrihetsgrundlagen gäller dock även för sådana

sändningar.

4 § För prövning av vissa frågor om kabelsändningar skall det finnas en för

hela landet gemensam kabelnämnd.

Nätinnehavarens skyldigheter

5 § Var och en som äger eller annars förfogar över ett kabelnät, där det

bedrivs sändningar av annat slag än vidaresändning från sändare på jordytan,

är skyldig att

 1. se till att de boende i fastigheter som är anslutna till hans

kabelnät på ett tillfredsställande sätt kan ta emot sådana sändningar som

sänds med stöd av 5 § radiolagen (1966:755) och som är avsedda att tas emot i

området, och

 2. kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i sitt kabelnät i varje

kommun, där han har ett sådant nät, för egensändningar av televisionsprogram

från ett eller flera av kabelnämnden utsedda företag (lokala

kabelsändarföretag).

 Om det finns särskilda skäl, får kabelnämnden medge undantag från

skyldigheterna enligt första stycket.

 13

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

Lokalt kabelsändarföretags skyldigheter m.m.

6 § Ett lokalt kabelsändarföretag skall vara en sådan svensk juridisk person

som har bildats för att bedriva lokala kabelsändningar och som kan antas låta

olika intressen och meningsriktningar komma till tals i sin verksamhet.

 Ett lokalt kabelsändarföretag skall i sin sändningsverksamhet sträva

efter vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet.

 Kabelnämndens förordnande av lokala kabelsändarföretag enligt 5 §

första stycket 2 skall avse högst tre år.

Reklam m.m.

7 § Den som bedriver sändningsverksamhet får inte i en egensändning

 1. visa reklam, eller

 2. mot vederlag eller annars på ett otillbörligt sätt gynna ett

kommersiellt intresse.

 Utan hinder av bestämmelserna i första stycket får

 1. annonser och liknande meddelanden sändas i sökbar text-TV, och

 2. annonsmaterial sändas i radiotidningar enligt lagen (1981:508) om

radiotidningar på de villkor som föreskrivs i 4 § samma lag.

 Om ett program helt eller delvis har bekostats av annan än den som

bedriver sändningsverksamheten, skall detta anges på lämpligt sätt i början

och i slutet av programmet.

Ingripanden m.m.

8 § På talan av justitiekanslern får domstol meddela den som bedriver

sändningsverksamhet förbud mot egensändning

 1. om det vid upprepade tillfällen har visats rörliga bilder med

skildringar av sexuellt våld eller tvång eller med närgångna eller utdragna

skildringar av grovt våld mot människor eller djur, samt sändningarna inte

har varit försvarliga med hänsyn till syftet och sammanhanget samt

omständigheterna i övrigt,

 2. om det vid upprepade tillfällen annars förekommit sändningar av

pornografiska bilder eller om utbudet varit ensidigt inriktat på våldsskild-

ringar, eller

 3. om det vid upprepade tillfällen har visats program varigenom någon

har uttryckt hot mot eller missaktning för en folkgrupp eller annan sådan

grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt

ursprung eller trosbekännelse.

 Ett sändningsförbud får meddelas endast om det med hänsyn till

gärningarnas art och sändningarnas karaktär och inriktning är godtagbart från

yttrande- och informationsfrihetssynpunkt.

 Ett sändningsförbud skall gälla under högst ett år från det domen

vinner laga kraft. Domstolen får förordna att en dom om sändningsförbud skall

gälla även om den överklagas.

 14

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

9 § Ett sändningsförbud som överträds får på talan av justitiekanslern

förlängas med högst ett år. Sker flera förlängningar, får den sammanlagda

tiden för förlängning inte vara mer än ett år. Talan om förlängning skall

väckas innan förbudstiden har gått ut.

 Om den som är underkastad ett sändningsförbud får ett nytt förbud,

skall rätten upphäva det tidigare meddelade förbudet.

10 § Domstolen skall översända en kopia av en dom som innehåller ett

sändningsförbud enligt 8 § eller en förlängning enligt 9 § till kabelnämnden.

Översändandet skall ske sedan domen vunnit laga kraft, eller, beträffande dom

som skall gälla även om den överklagas, samma dag.

11 § Den som överträder ett sändningsförbud skall dömas till böter eller

fängelse i högst ett år.

12 § I fråga om rättegången i mål om sändningsförbud enligt 8 § och om

förlängning av sådant förbud enligt 9 § skall bestämmelserna om ytt-

randefrihetsmål i 9 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen och lagen (1991:000)

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden tillämpas.

 Om justitiekanslerns talan om sändningsförbud eller förlängning av

sådant förbud bifalls, skall motparten ersätta kostnader som enligt rättens

beslut har utgått av allmänna medel endast om det finns särskilda skäl.

13 § Kabelnämnden får förelägga den som bryter mot 5 § första stycket eller

mot 7 § att följa bestämmelserna. Föreläggandet får förenas med vite.

Övriga bestämmelser

14 § Kabelnämnden består av en ordförande, en vice ordförande och fem andra

ledamöter. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varit

ordinarie domare.

15 § Den som bedriver egensändningar skall på uppmaning av kabelnämnden

lämna nämnden sådana inspelningar som avses i 5 kap. 3 § lagen (1991:000) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden. Om han inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får nämnden

förelägga vite.

16 § Kabelnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten.

----------- Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992, då lagen

(1985:677) om

lokala kabelsändningar och lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala

kabelsändningar skall upphöra att gälla.

 De tillstånd till egensändningar som kabelnämnden har lämnat lokala

kabelsändarföretag med stöd av 5 § 2 och 7 § andra stycket lagen (1985:677)

om lokala kabelsändningar skall anses avse förordnande som lokalt

kabelsändareföretag enligt denna lag och ha den giltighetstid som anges i

besluten.

 15

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

2 Förslag till

Lag om ändring i radiolagen (1966:755)

 Härigenom föreskrivs att 5, 5a, 6, 17-19 och 22 §§ radiolagen

(1966:755) skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 5 §

 För rätt att här i landet sända radioprogram i rundradiosändning krävs

tillstånd av regeringen.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 För rätt att här i landet sända radioprogram i trådsändning krävs

tillstånd av regeringen, om sändningen sker till bostäder och når fler än 100

bostäder.

 Tillstånd ges för viss tid.

 Varje innehavare av tillstånd enligt första eller andra stycket

(programföretag) avgör ensam vad som skall förekomma i en sändning som

företaget anordnar med stöd av tillståndet. Härvid skall programföretaget

iaktta föreskrifterna i 6 och 7 §§ samt 17 § andra stycket. I fråga om vad

som sänds under annonstid i televisionen skall programföretaget också iaktta

föreskrifterna i 8-15 §§.

 16

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

 Tillstånd ges för viss tid.

 Varje tillståndshavare (programföretag) avgör ensam vad som skall

förekomma i de sändningar som anordnas med stöd av tillståndet. Härvid skall

programföretaget iaktta föreskrifterna i 6 och 7 §§ samt 17 § andra stycket.

I fråga om vad som sänds under annonstid i televisionen skall

programföretaget också iaktta föreskrifterna i 8-15 §§.

-----------------------

 5 a §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell11

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radioprogram i rundradiosändning som har tagits emot i centralantennanläggning

får utan

särskilt tillstånd sändas vidare till mottagare inom fastighet som är

ansluten till anläggningen.

-----------------------

 17

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell8

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 Om rätt att sända ljudradioprogram i vissa lokala rundradiosändningar

finns särskilda föreskrifter i närradiolagen (1982:459).

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

 Om rätt att sända radiotidningar finns föreskrifter i lagen (1981:508)

om radiotidningar.

 Om rätt att sända radioprogram i lokala trådsändningar till bostäder

finns särskilda föreskrifter i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar.

 Om rätt att sända radiotidningar i rundradiosändning finns

föreskrifter i lagen (1981:508) om radiotidningar.

-----------------------

 Om rätt att från radiosändare sända vidare televisionsprogram i radio-

 eller trådsändning från Finland finns särskilda föreskrifter i lagen

(1986:3) om rundradiosändning av finländska televisionsprogram.

 6 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell2

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § första eller andra stycket

 skall

utövas opartiskt och sakligt. Därvid skall beaktas att en vidsträckt

yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i ljuddradion och

televisionen.

Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § skall utövas opartiskt och

 sakligt.

 18

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

Därvid skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet

skall råda i ljudradion och televisionen.

-----------------------

 Programföretaget får inte i programverksamheten mot vederlag eller

annars på ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse.

Programföretaget får dock i fråga om någon som har bekostat ett program helt

eller delvis lämna uppgift om vem bidragsgivaren är.

 Programverksamheten skall som helhet präglas av det demokratiska

statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den

enskilda människans frihet och värdighet.

 Föreskrifterna i första och andra styckena gäller inte vad som sänds

under annonstid i televisionen eller annonser och liknande meddelanden i

sökbar text-TV.

 17 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell3

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radionämnden övervakar genom granskning i efterhand om ett programföretags rätt

på grund av

tillstånd enligt 5 § första eller andra stycket utövas i enlighet med denna

lag och avtalet mellan regeringen och företaget.

Radionämnden övervakar genom granskning i efterhand om ett programföretags rätt

på grund av

tillstånd enligt 5 § utövas i enlighet med denna lag och avtalet mellan

regeringen och företaget.

-----------------------

 19

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell9

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 Om det har bestämts i avtalet mellan regeringen och programföretaget,

skall företaget sända redogörelse för beslut av radionämnden, i vilket

företaget förklarats ha brutit mot bestämmelser i denna lag eller i avtalet

mellan regeringen och företaget.

 Regeringen meddelar närmare föreskrifter om radionämndens verksamhet.

 18 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell6

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Ett programföretag skall på uppmaning av radionämnden tillställa nämnden en

sådan

upptagning av ett program som avses i 10 § första stycket

radioansvarighetslagen (1966:756). Om programföretaget inte rättar sig efter

en sådan uppmaning, får nämnden förelägga vite.

Ett programföretag skall på uppmaning av radionämnden tillställa nämnden en

sådan

upptagning av ett program som avses i 5 kap. 3 § lagen (1991:00) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden. Om programföretaget inte rättar sig efter en sådan uppmaning, får

nämnden förelägga vite.

-----------------------

 19 §

 Myndigheter och andra allmänna organ får inte i förväg granska eller

föreskriva förhandsgranskning av radiosändningars innehåll och ej heller

förbjuda en radiosändning på grund av dess innehåll. Detsamma gäller i fråga

om trådsändningar.

-----------------------ViewPoint tabellnamn: Tabell7

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

 20

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

Kolumnrubrik:

-----------------------

 I fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid

allmän sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud

som avses i första stycket endast om

 1. sändningen är en vidaresändning av en rundradiosändning eller av en

sändning från en satellit i fast trafik eller

 2. sändningen är en egensändning som också sker till bostäder med stöd

av tillstånd enligt 5 § andra stycket eller i enlighet med bestämmelserna i

lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar.

 Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma

som i lagen om lokala kabelsändningar.

 I fråga om trådsändningar för visning av filmer och videogram vid

allmän sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud

som avses i första stycket endast om

 1. sändningen är en vidaresändning av en sändning från en satellit

eller annars av en rundradiosändning eller

 2. sändningen är en egensändning i enlighet med bestämmelserna i lagen

(1991:000) om kabelsändningar till allmänheten.

 Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma

som i lagen om kabelsändningar till allmänheten.

-----------------------

 21

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell10

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 Bestämmelserna i första och andra styckena hindrar inte

förhandsgranskning eller sändningsförbud i fråga om bild som återger Sverige

eller del därav och som innehåller upplysning av betydelse för rikets

försvar.

 I fråga om andra trådsändningar för visning av filmer och videogram

vid allmän sammankomst eller offentlig tillställning än sådana som avses i

andra stycket gäller föreskrifterna i lagen (1990:886) om granskning och

kontroll av filmer och videogram.

 I fråga om marknadsföring gäller föreskrifterna i marknadsföringslagen

(1975:1418), lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av

alkoholdrycker, lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av

tobaksvaror och produktsäkerhetslagen (1988:1604).

 22 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell12

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Till böter dömes den som

1. underlåter att fullgöra anmälningsskyldighet som avses i 20 § första eller

andra stycket,

eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar ofullständigt eller oriktig uppgift i

anmälan som

avses i 20 § första eller andra stycket, om ej gärningen är belagd med straff

i brottsbalken.

Till böter, högst femhundra kronor, dömes den som bryter mot föreskrifterna i 3

§ andra

stycket eller 3 a § första eller andra stycket. Detsamma gäller den som vid

fullgörande av ersättningsskyldighet som avses i 20 § tredje stycket

uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, om ej gärningen är

belagd med straff i brottsbalken.

Till böter dömes den som

1. underlåter att fullgöra anmälningsskyldighet som avses i 20 § första eller

andra stycket,

eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar ofullständigt eller oriktig uppgift i

anmälan som

avses i 20 § första eller andra stycket, om ej gärningen är belagd med straff

i brottsbalken.

 22

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

Till penningböter döms den som bryter mot föreskrifterna i 3 § andra stycket

eller 3 a §

första eller andra stycket. Detsamma gäller den som vid fullgörande av

ersättningsskyldighet som avses i 20 § tredje stycket uppsåtligen eller av

oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, om inte gärningen är belagd med straff i

brottsbalken.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Genom lagen upphävs lagen

(1991:294) om ändring i radiolagen (1966:755).

 23

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:508) om radiotidningar

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:508) om radiotidningar

 dels att 2 och 7 §§ skall ha följande lydelse.

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 §, av följande

lydelse,

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 2 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning eller i trådsändning som når

fler

än 100 bostäder utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

Med rundradiosändning och trådsändning avses detsamma som i radiolagen

(1966:755).

Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning utan tillstånd av

taltidningsnämnden.

Med rundradiosändning avses detsamma som i radiolagen (1966:755).

I lagen (1991:000) om kabelsändningar till allmänheten finns bestämmelser om

trådsändningar

av radiotidningar som når fler än 100 bostäder.

-----------------------

 7 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell1

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

 24

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

-----------------------

Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått

tillståndet

bryter mot denna lag eller mot villkor som avses i 5 §.

Beslut om återkallelse av tillstånd får överklagas hos kammarrätten, om beslutet

 meddelas

av en annan myndighet än regeringen.

Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått

tillståndet

bryter mot denna lag eller mot villkor som avses i 5 §. Ett sådant beslut

meddelas av taltidningsnämnden.

-----------------------

 9 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell2

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Beslut om tillstånd enligt 2 § och om återkallelse av tillstånd enligt 7 §

får

överklagas hos kammarrätten.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 25

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och

bildupptagningar

 Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1978:487) om pliktexemplar av

skrifter och ljud- och bildupptagningar skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 11 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som avses i 1 §

radioansvarighetslagen

(1966:756), skall programföretaget till arkivet för ljud och bild lämna ett

pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget skall göra

enligt 10 § första stycket nämnda lag. Pliktexemplaret skall lämnas inom en

månad från den dag då programföretagets skyldighet att bevara upptagningen

upphörde.

I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som svenskt programföretag får

sända med stöd

av tillstånd enligt 5 § radiolagen (1966:755) eller som genom

satellitsändning som utgår från Sverige förmedlas till allmänheten från

svenskt programföretag, skall programföretaget till arkivet för ljud och bild

lämna ett pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget

skall göra enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden.

 26

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

Pliktexemplaret skall lämnas inom en månad från den dag då programföretagets

skyldighet att bevara upptagningen upphörde.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 27

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och

videogram

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:886) om granskning och

kontroll av filmer och videogram skall ha följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

-----------------------

 2 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som

1. sänds i radiosändning,

2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en

rundradiosändning eller av

en sändning från en satellit i fast trafik eller om sändningen är en

egensändning som också sker till bostäder med stöd av tillstånd enligt 5 §

andra stycket radiolagen (1966:755) eller i enlighet med bestämmelserna i

lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar,

3. utgör reklam för vara eller tjänst,

4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva

visningen utgör en

allmän sammankomst,

5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet

och är en

dokumentär framställning.

Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som

 28

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

1. sänds i radiosändning,

2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en sändning från

en satellit

eller annars av en rundradiosändning eller om sändningen är en egensändning i

enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:000) om kabelsändningar till

allmänheten,

3. utgör reklam för vara eller tjänst,

4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva

visningen utgör en

allmän sammankomst,

5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet

och är en

dokumentär framställning.

-----------------------

-----------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

 29

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § lagen (1991:000) med föreskrifter

på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall ha

följande lydelse.

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell4

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

Nuvarande lydelse1

Föreslagen lydelse

-----------------------

 5 kap.

 7 §

-----------------------

ViewPoint tabellnamn: Tabell5

Kolumnnamn: Kolumn3

Kolumnrubrik:

Kolumnnamn: Kolumn2

Kolumnrubrik:

-----------------------

I närradiolagen (1982:459) finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att

tillhandahålla

inspelningar av radioprogram.

I närradiolagen (1982:459) och i lagen (1991:000) om kabelsändningar till

allmänheten

finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att tillhandahålla inspelningar

av radioprogram.

-----------------------

 I lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter av ljud- och

bildupptagningar finns bestämmelser om skyldighet att lämna skrifter och

upptagningar till bibliotek eller till arkivet för ljud och bild.

 30

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 3

1 Lydelse enligt prop. 1990/91:179.

 31

 Prop. 1991/92:53

 Bilaga 4

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1991-09-19

 Närvarande: f. d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Hans-

Gunnar Solerud, regeringsrådet Anders Swartling.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 12 september 1991 har

regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämtat lagrådets

yttrande över förslag till lag om kabelsändningar till allmänheten, m.m.

 Förslaget har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Greger
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

 I lagrådsremissen framläggs förslag till lagändringar som är betingade

av yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt remissen syftar inte förslaget till att

ändra rättsläget i vidare mån än som ansetts behövligt med hänsyn till den

nya grundlagen. Därtill åsyftas en anpassning till inträffad teknisk

utveckling. Det antas att den nu föreslagna lagstiftningen under riksmötet

1992/93 kan komma att följas av förslag till en mer varaktig reglering i

anledning av de förslag från radiolagsutredningen som väntas bli angivna

redan innevarande år. Med hänsyn till det anförda har lagrådets granskning

haft en juridisk-teknisk inriktning. Det materiella innehållet i lagförslagen

har inte underkastats en detaljerad granskning, t. ex. från behovs- och

ändamålssynpunkter.

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 32

 Prop. 1991/92:53

Innehållsförteckning

Propositionens huvudsakliga innehåll 1

Propositionens lagförslag3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 november

1991 16

Proposition med förslag till ny lagstiftning för kabelsändningar

m.m. 16

1 Inledning 16

2 Bakgrund 18

 2.1 Satellitsändningarnas utveckling18

 2.2 Utbyggnaden av kabelnät 20

 2.3 Lagstiftningen om lokala kabelsändningar 20

 2.4 Gemensamma europeiska regler 22

 2.5 Satelliternas utveckling har delvis satt kabellagen ur

 kraft 22

 2.6 Den nya yttrandefrihetsgrundlagen 24

 2.6.1 Allmänt 24

 2.6.2 Vilka radioprogram som omfattas av yttrandefrihets-

 grundlagens ansvarighetssystem 24

 2.6.3 Reklam och annan kommersiell verksamhet i radio-

 program är endast delvis yttrandefrihetsrättsligt

 skyddade26

 2.6.4 Möjlighet till ingripanden 26

 2.6.5 Följdlagstiftning 27

3 Allmän motivering 30

 3.1 Allmänt 30

 3.2 Vissa regler som bör försvinna till följd av de nya

 grunderna för lagstiftningen 31

 3.2.1 Utlännings rätt att bedriva sändningar 31

 3.2.2 Begränsning av sändningsområdet 31

 3.2.3 Sammankoppling av olika kabelnät 32

 3.2.4 Regler om kanalblandning m.m. 32

 3.2.5 Förbud mot vidaresändning av satellitsändningar 33

 3.2.6 Regler om avgifter 33

 3.3 Den nya lagstiftningen 34

 3.3.1 Uppläggning och räckvidd 34

 3.3.2 Små nät undantas från yttrandefrihetsgrundlagens

 tillämpningsområde 35

 3.3.3 Skyldighet för nätinnehavare att sörja för tillgång till

 vissa rundradiosändningar 36

 3.3.4 Skyldighet för nätinnehavare att tillhandahålla

 utrymme för en lokal kanal39

 3.3.5 Ingripande mot egensändningar då dessa inriktas mot

 våldsskildringar, pornografi eller hets mot folkgrupp 42

 3.3.6 Reklam och sponsring i egensändningar 45

 33

 Prop. 1991/92:53

 3.3.7 Kravet i kabellagen på tillstånd för trådsändningar

 m.m 50

 3.3.8 Kravet på tillstånd att sända radiotidningar i tråd-

 sändning50

 3.3.9 Överklagande av beslut om tillstånd till trådlös

 sändning av radiotidningar51

4 Upprättade lagförslag 53

5 Specialmotivering 54

 5.1 Förslaget till lag om kabelsändningar till allmänheten 54

 5.2 Förslaget till lag om ändring i radiolagen (1966:755) 61

 5.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:508) om

 radiotidningar63

 5.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:487) om

 pliktexemplar av skrifter och ljud- och

 bildupptagningar 64

 5.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:886) om

 granskning och kontroll av filmer och

 videogram 64

 5.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter

 på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden64

6 Hemställan 65

7 Beslut 66

Bilaga 1 Lagförslaget i promemorian Ds 1991:42 Ny lagstiftning

 om kabelsändningar 67

Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden över promemorian

 (Ds 1991:42) Ny kabellagstiftning om kabelsändningar 78

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 84

Bilaga 4 Lagrådet95

 34