Regeringens proposition

1995/96:205

Förbud mot innehav av destillationsapparater m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 25 april 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa ändringar i alkohollagen (1994:1738) såvitt avser

bestämmelserna om innehav och förverkande av destillationsapparater m.m. i syfte

att skapa effektivare förutsättningar för att kunna förhindra och beivra olovlig

tillverkning av sprit och spritdrycker. Ändringarna har initierats av riksdagen.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 november 1996.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738)3

3 Ärendet och dess beredning 5

4 Innehav och förverkande av destillationsapparater m.m.6

5 Kostnadskonsekvenser 12

6 Författningskommentar 12

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag 15

Bilaga 2 Lagrådets yttrande 21

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 april 199624

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738).

2 Förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738)

 Härigenom föreskrivs i fråga om alkohollagen (1994:1738)

 dels att 2 kap. 1 § och 11 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 2 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 10 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

Tillverkning Tillverkning m.m.

2 kap.

1 §

 Sprit och spritdrycker får inte tillverkas utan tillstånd (tillverkningstill-

stånd).

-------------------------------------------------------

 Apparat som

 uppenbarligen är ägnad för

 tillverkning av sprit

 (destillationsapparat) och

 del till sådan apparat

 (apparatdel) får endast

 tillverkas för, överlåtas

 till eller innehas av den

 som har tillstånd enligt

 denna lag att tillverka

 sprit eller spritdrycker.

 Vad som sägs i andra

 stycket gäller inte om

 Alkoholinspektionen har

 medgivit undantag från

 kravet på tillstånd. Ett

 sådant medgivande får ges

 tills vidare eller för viss

 tid och får återkallas om

 förhållandena föranleder det.

10 kap.

1a §

-------------------------------------------------------

 Den som tillverkar,

 överlåter eller innehar

 destillationsapparat eller

 apparatdel i strid med

 2 kap. 1 § andra stycket

 döms till böter eller fäng-

 else i högst ett år.

 3

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

11 kap.

2 §

 Har sprit eller alkoholdrycker olovligen tillverkats skall även destillations-

apparater, apparatdelar och redskap som har använts vid tillverkningen, råämnen

som uppenbarligen varit avsedda för tillverkningen och beredningen samt kärl och

emballage som varorna förvarats i, förklaras förverkade. Likaså skall förråd av

renings- och filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening eller

filtrering av olovligen tillverkad sprit förklaras förverkat.

-------------------------------------------------------

 Destillationsapparater

 och appa-ratdelar som har

 varit föremål för brott

 enligt 10 kap. 1 a § eller

 värdet därav samt utbyte av

 sådant brott skall förklaras

 förverkade.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1996.

 4

3 Ärendet och dess beredning

I proposition 1994/95:89 Förslag till alkohollag föreslog regeringen att lagen

(1977:292) om tillverkning av drycker, m.m. och lagen (1977:293) om handel med

drycker skulle ersättas med en ny lag - alkohollagen. Genom den nya lagen skulle

en anpassning ske av den svenska alkohollagstiftningen till vad som krävdes till

följd av EES-avtalet och senare Sveriges anslutning till Europeiska unionen.

Bl.a. skulle de svenska tillverknings-, partihandels,- import- och exportmono-

polen avseende spritdrycker, vin och starköl ersättas av ett alkoholpolitiskt

motiverat tillståndssystem. I samband med den nya lagen skulle också inrättas en

ny central tillstånds- och tillsynsmyndighet - Alkoholinspektionen. Vidare

skulle genom den nya lagen en kommunalisering genomföras såvitt avsåg hand-

läggningen av ärenden om serveringstillstånd. Slutligen skulle genom den nya

lagen vissa materiella förändringar genomföras i syfte att minska krångel och

detaljreglering och skapa tydligare regler och skärpta krav där så bedömdes nöd-

vändigt.

 Vid riksdagsbehandlingen av propositionen uttalade Socialutskottet att det

kände stark tveksamhet inför förslaget att det för förverkande av en

destillationsapparat skulle krävas att den använts vid olovlig tillverkning.

Utskottet ansåg att regeringen snarast borde överväga att utvidga

förverkandemöjligheterna "i linje med vad som tidigare gällde" och därefter

återkomma till riksdagen med förslag till nödvändiga ändringar i alkohollagen

(bet. 1994/95:SoU9 s. 39 f.).

 Den 16 december 1994 antog riksdagen i allt väsentligt förslagen i pro-

positionen (rskr. 1994/95:106). Samtidigt gjorde riksdagen tillkännagivanden i

enlighet med vad som anförts i Socialutskottets betänkande.

 Detta lagstiftningsärende, som har beretts inom Socialdepartementet, har

initierats bl.a. av riksdagens ovan nämnda tillkännagivande om möjligheten till

förverkande av destillationsapparater.

 Förslaget till ändringar i alkohollagen bygger på de överväganden som

redovisats i alkoholpolitiska kommissionens huvudbetänkande Svensk

alkoholpolitik - en strategi för framtiden (SOU 1994:24). Betänkandet har

remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Socialdepartementet (dnr S94/2981/IFO).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 15 februari 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande finns ibilaga 2.

 I lagrådsremissen lämnade regeringen, förutom de förslag som återfinns i denna

proposition, även förslag till vissa utvidgningar av möjligheten till privat

införsel av alkoholdrycker. I anslutning till dessa nya bestämmelser lämnades

också förslag till vissa följdändringar i lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i

Europeiska unionen. Bakgrunden till de föreslagna förändringarna var att bl.a.

EG-kommissionen ifrågasatt den svenska restriktiviteten såvitt avsåg rätten till

införsel av spritdrycker, vin och starköl i form av gåvor, arv och flyttgods.

Efter lagrådsbehandlingen har emellertid överläggningar inletts mellan

företrädare för dels kommissionen, dels de svenska, danska och finländska rege-

ringarna angående det undantag som erhållits vid medlemskapsförhandlingarna med

EU och som innebär att Sverige, i likhet med Danmark och Finland, har rätt att

punktbeskatta privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror över en viss

mängd. Vid angivna förhållanden saknas för närvarande förutsättningar för att

fullfölja de förslag till utvidgningar av rätten till privat införsel av

alkoholdrycker i vissa fall som har beskrivits ovan.

 Lagrådet har föreslagit att några av bestämmelserna i den remitterade

lagtexten ändras, huvudsakligen av lagtekniska skäl. Regeringen har i propo-

sitionen följt Lagrådets förslag. Därutöver har vissa smärre språkliga och

redaktionella ändringar gjorts i lagtexten i förhållande till förslagen i lag-

rådsremissen.

4 Innehav och förverkande av destillationsapparater m.m.

Regeringens förslag: Apparater som uppenbarligen är ägnade för tillverkning av

sprit (destillationsapparater) och delar till sådana apparater (apparatdelar)

skall endast få tillverkas för, överlåtas till eller innehas av den som har

tillstånd enligt alkohollagen (1994:1738) att tillverka sprit eller

spritdrycker. Alkoholinspektionen skall dock kunna medge undantag från kravet på

tillstånd. Förverkande skall kunna ske vid olovligt innehav.

 Alkoholpolitiska kommissionens förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag positiva till alkohol-

politiska kommissionens förslag till olika åtgärder för att skärpa insatserna

mot illegal tillverkning av sprit. Remissinstanserna har dock inte närmare

kommenterat kommissionens förslag till ändrad straffrättslig reglering avseende

olovligt innehav av destillationsapparater.

Skälen för regeringens förslag:

Regleringen i alkohollagen

Enligt 2 kap. 1 § alkohollagen (1994:1738) får sprit och spritdrycker inte

tillverkas utan tillstånd. Tillstånd meddelas av Alkoholinspektionen(7 kap. 3 §

alkohollagen). Tillstånd får meddelas endast den som visar att han med hänsyn

till sina personliga och ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt

är lämplig att utöva verksamhet som innefattar tillverkning av sprit eller

spritdrycker. Vid tillståndsprövningen skall särskild hänsyn tas till om sökan-

den är laglydig och benägen att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna, se

7 kap. 1 § alkohollagen.

 Något undantag från tillståndskravet motsvarande det som finns beträffande

hemtillverkning av vin, starköl eller öl (2 kap. 2 § alkohol-lagen) föreligger

inte beträffande tillverkning av sprit eller spritdrycker. All tillverkning av

sprit eller spritdrycker är således tillståndspliktig verksamhet, oavsett om-

fattning eller inriktning.

 Tillverkning av sprit eller spritdrycker utan tillstånd medför straffansvar

enligt 10 kap. 1 § alkohollagen eller, om brottet är grovt, enligt 10 kap.

3 § alkohollagen. Vid bedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas

om gärningen har utgjort led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i

större omfattning. Vid grovt brott kan följa fängelse i högst fyra år. I samman-

hanget bör också uppmärksammas att den som tillverkar sprit eller spritdrycker

är skattskyldig enligt 8 § 7 lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Skatt, som

således tas ut oavsett om det varit fråga om licensierad tillverkning eller

olovlig tillverkning, utgår med 485 kronor (för år 1996) per liter ren alkohol.

 Ansvar inträder även vid försök eller förberedelse till olovlig tillverkning,

se 10 kap. 9 § alkohollagen. Den som innehar en destillationsapparat men saknar

tillverkningstillstånd för sprit eller spritdrycker riskerar att ställas till

ansvar för förberedelse till olovlig tillverkning. En destillationsapparat är

nämligen att betrakta som ett "annat sådant hjälpmedel" som anges i 23 kap. 2 §

första stycket brottsbalken.

 Enligt 11 kap. 1 § alkohollagen skall sprit, alkoholdrycker och mäsk som har

varit föremål för brott enligt lagen eller värdet därav samt utbyte av sådant

brott förklaras förverkade. Har sprit eller alkoholdrycker olovligen tillverkats

skall enligt 11 kap. 2 § alkohollagen även destillationsapparater, apparatdelar

och redskap som har använts vid tillverkningen, råämnen som uppenbarligen varit

avsedda för tillverkningen och beredningen samt kärl och emballage som varorna

har förvarats i, förklaras förverkade. Likaså skall förråd av renings- och

filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening eller filtrering av

olovligen tillverkad sprit förklaras förverkat.

 Förverkande av en destillationsapparat kräver att den använts vid olovlig

tillverkning. Konstruktionen i alkohollagen medför således att förverkande inte

kan ske med stöd av lagen i de fall ansvar inträtt för försök eller förberedelse

till olovlig tillverkning. Förverkande av destillationsapparat med tillbehör kan

med andra ord ske endast i de fall då fullbordat brott föreligger. Hovrätten

över Skåne och Blekinge har i en dom den 13 april 1995 (mål nr B 147/95) uttalat

att förverkandebestämmelserna i alkohollagen har företräde framför brottsbalkens

regler om förverkande, se 36 kap. 3 § brottsbalken, varför förverkande inte

heller bedömts kunna ske med stöd av brottsbalken när fråga varit om ansvar för

förberedelse för olovlig tillverkning.

 Konstruktionen i alkohollagen med möjlighet till förverkande endast vid full-

bordat brott uppmärksammades av Socialutskottet i samband med riksdagsbehand-

lingen av propositionen med förslag till alkohollag. Utskottet uttalade att det

kände stark tveksamhet inför förslaget att det för förverkande av en

destillationsapparat skulle krävas att den använts vid olovlig tillverkning.

Utskottet framhöll att olovlig tillverkning av sprit och spritdrycker utgjorde

ett stort alkoholpolitiskt problem och att möjligheterna att ingripa mot dessa

problem inte fick försämras. Utskottet ansåg att regeringen snarast borde

överväga att utvidga förverkandemöjligheterna

"i linje med vad som tidigare gällde" och därefter återkomma till riksdagen med

förslag till nödvändiga ändringar i alkohollagen (bet. 1994/95:SoU9 s. 39 f.).

Riksdagen godtog vad utskottet anfört.

 I och med att alkohollagen trädde i kraft den 1 januari 1995 upphörde det

uttryckliga straffansvaret för innehav av destillationsapparat, medan, som

framgått ovan, förberedelse till olovlig sprittillverkning i stället belades med

straff. Enligt propositionen med förslag till alkohollag kunde genom denna

utvidgning av det straffbara området de "nuvarande bestämmelserna om

destillationsapparater och delar till sådana apparater liksom om aktiverat kol i

18, 30 och 31 §§ LTD tas bort". Förberedelse till olovlig tillverkning av sprit

skulle således täcka t.ex. innehav av destillationsapparat eller del av sådan

apparat som uppenbarligen var avsedd att användas för olovlig tillverkning av

sprit. Detsamma skulle gälla t.ex. innehav av aktiverat kol (prop. 1994/95:89 s.

115).

Tidigare reglering

Enligt 18 § lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m. - LTD fick inte

den som saknade tillstånd av Socialstyrelsen här i landet tillverka, överlåta

eller inneha eller till landet införa apparat, som kunde användas för till-

verkning av sprit (destillationsapparat) eller föremål som uppenbarligen var

avsett att ingå i en sådan apparat (apparatdel). Tillstånd krävdes emellertid

inte för staten, den som hade särskilt tillstånd av Socialstyrelsen att

tillverka sprit, apotek, kommunalt laboratorium eller läroanstalt som stod under

statlig tillsyn eller sådant sjukhus som avses i 5 § hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763) eller 2 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Den som utan

att vara berättigad därtill tillverkade, överlät eller innehade destilla-

tionsapparat eller apparatdel kunde enligt 30 § LTD dömas till böter eller fäng-

else i högst ett år.

 Enligt 19 § LTD fick den som innehade aktiverat kol hänförligt till tulltaxe-

nummer 38.02 tulltaxelagen (1987:1068) eller annat renings- eller filtrerings-

medel inte överlåta detta om han insett eller borde ha insett att varan skulle

komma att användas vid rening eller filtrering av olovligen tillverkad sprit

eller vid obehörigt borttagande eller försvagande av denatureringsmedel i sprit

eller alkoholhaltigt preparat. Brott mot 19 § LTD kunde enligt lagens 31 §

medföra böter eller fängelse i högst ett år.

 Angivna bestämmelser i LTD infördes som en reaktion på den öppna och

påträngande marknadsföring av hembränningsapparater som förekom i början av

1970-talet. Således infördes tillståndstvång för import, tillverk-ning,

försäljning och innehav av destillationsapparater och delar till sådana appara-

ter. Det förutsattes att tillämpningen av reglerna skulle vara restriktiv. Som

framgått ovan var Socialstyrelsen tillstånds- och tillsyns-myndighet.

 Bestämmelserna i 18 § LTD blev emellertid utformade så att de gällde varje

slag av apparat som kunde användas för att destillera sprit oavsett om apparaten

var lämpad för detta eller inte. Detta innebar att tillståndstvånget kom att

gälla, förutom hembränningsapparater, apparater för framställning av destillerat

vatten, glasapparater för laboratorieändamål, apparater för återvinning av

lösningsmedel och liknande. Några ansökningar om tillstånd för

hembränningsapparater förekom, av naturliga skäl, överhuvudtaget inte.

Socialstyrelsen har i olika sammanhang också framhållit att de flesta an-

sökningarna avsett apparater som varit ointressanta ur hembränningssynpunkt men

som varit nödvändiga för de företag som sökt tillstånd. Det var mycket ovanligt

att ansökningar av ifrågavarande slag avslogs. För att minska arbetet med till-

ståndsprövningen utfärdade Socialstyrelsen vissa generella tillstånd avseende

specifika apparattyper för vattendestillering och för återvinning av lös-

ningsmedel. Likväl framstod tillståndshanteringen som en onödig byråkratisk

hantering. Det anförda utgör i korthet bakgrunden till att det i alkohollagen

inte införts något motsvarande tillståndskrav för innehav m.m. av destillations-

apparater. I stället har som tidigare framgått det straffbara området utvidgats

till att avse ansvar även för försök eller förberedelse till olovlig

tillverkning av sprit.

Behovet av förändringar

Ett av de grundläggande syftena bakom alkohollagen är att se till att all handel

med och tillverkning av alkoholdrycker sker under ordnade och kontrollerade

former. Alkohollagen är en del av sociallagstiftningen och syftar ytterst till

att undvika olägenheter i form av missbruk, kriminalitet och social utslagning.

Lagens karaktär av social skyddslagstiftning får särskild aktualitet vad gäller

skyddet för ungdomen. Lagstiftningen måste vara utformad så att den i möjligaste

mån förhindrar oreglerad verksamhet på alkoholområdet vid sidan av verksamhet

som bedrivs med tillstånd av Alkoholinspektionen. Detta är av avgörande bety-

delse för trovärdigheten i lagstiftningen och för legitimiteten i Alkoholinspek-

tionens verksamhet. Såsom Socialutskottet framhållit utgör här olovlig tillver-

kning av sprit och spritdrycker ett allvarligt alkoholpolitiskt problem och

möjligheterna att ingripa mot dessa problem får inte försämras.

 Efter ikraftträdandet av alkohollagen har kunnat iakttas en mer ogenerad

marknadsföring av destillationsapparater och delar till sådana apparater. Detta

gäller inte minst i samband med olika former av marknadsföring av s.k.

snabbvinsatser etc. Lagens konstruktion med ett avskaffande av tillståndsplikten

för innehav m.m. av destillationsapparater har uppenbarligen medfört att många

uppfattat det som tillåtet att tillverka, försälja eller inneha en

destillationsapparat. Det förhållandet att innehavet som sådant kan medföra

straffansvar för förberedelse till olovlig tillverkning, något som i sig

inneburit en utvidgad kriminalisering, har inte haft avsedd effekt. Flera

polismyndigheter har också framhållit att de vid tillslag i samband med

misstanke om olovlig tillverkning numera allt oftare möts av invändningar om att

destillationsapparaterna används som "prydnadsföremål" etc. Sådana invändningar

kan enligt polismyndigheterna inte lämnas utan avseende, i synnerhet inte i de

fall sprit eller mäsk inte har påträffats vid tillslaget.

 Regeringen har genom beslut den 9 november 1995 uppdragit åt Riks-

polisstyrelsen, Läkemedelsverket, Folkhälsoinstitutet och Alkoholinspektionen

att gemensamt och efter samråd med Svenska kommunförbundet och länsstyrelserna

försöka kartlägga omfattningen av och karaktären på den olovliga sprittill-

verkningen i landet samt komma med förslag till lämpliga åtgärder för att minska

denna. Mot bakgrund av att mycket stor vikt enligt regeringen härvid måste

fästas vid polisiära åtgärder har Rikspolisstyrelsen fått ansvaret att samordna

uppdraget, som skall redovisas senast den 1 januari 1997. Bakgrunden till

uppdraget är bl.a. de undersökningar som företagits bland värnpliktiga och

skolungdomar och som har antytt att andelen ungdomar som använder hembränd eller

renaturerad sprit har ökat kraftigt under de senaste åren. Likväl är kun-

skapsläget vad gäller den verkliga omfattningen av och karaktären på den olov-

liga sprittillverkningen i landet mycket bristfällig. Regeringen har därför

ansett det angeläget att få en närmare belysning av den olovliga

sprithanteringen.

 Oaktat det uppdrag som givits av regeringen talar tidigare angivna förhållan-

den, med beaktande framför allt av den betydligt mer ogenerade marknadsföringen

av destillationsapparater och redovisade svårigheter för polis- och

åklagarmyndigheter att beivra olovlig sprittillverkning, för att en skärpning av

reglerna gällande innehav m.m. av destillationsapparater inte kan avvaktas.

 En sådan skärpning, vilken således kan komma att kompletteras av ytterligare

åtgärder då regeringsuppdraget har redovisats, kan åstadkommas på i huvudsak-

ligen två sätt. Ett alternativ är att återinföra tillståndskravet för innehav

m.m. av destillationsapparater i linje med vad som tidigare gällt enligt LTD.

Ett andra alternativ är att, i enlighet med vad som har före-slagits av den

alkoholpolitiska kommissionen, införa en straffbestämmelse som är riktad mot ty-

piska hembränningsapparater.

 Oavsett vilket alternativ som väljs torde möjligheten att beivra redan

marknadsföringen av apparaterna avsevärt förbättras. Båda alternativen torde

också kunna tillgodose effektivitetskrav hos polis- och åklagarmyndigheterna i

det att invändningar om att destillationsapparaten är ägnad för annat än till-

verkning av sprit saknar betydelse för ansvarsfrågan. Mot det första

alternativet talar behovet av resurser för tillståndsprövningen, något som i och

för sig rent teoretiskt skulle kunna begränsas genom föreskrifter om generella

undantag från tillstånd för vissa användare eller för vissa apparattyper och ge-

nom att undantagen gjordes vidare än vad som tilläts av regleringen i LTD.

Erfarenheterna från tiden för LTD har dock visat att en sådan reglering tar inte

oväsentliga resurser i anspråk för tillståndsprövningen och att det också är

förenat med svårigheter att formulera heltäckande generella undantag från kravet

på tillstånd. Mot bakgrund härav finner regeringen att den nödvändiga skärp-

ningen av reglerna om olovlig sprittillverkning i stället bör åstadkommas på det

sätt som förordats av den alkoholpolitiska kommissionen, nämligen genom en

straffbestämmelse som är riktad mot typiska hembränningsapparater. Apparater som

uppenbarligen är ägnade för tillverkning av sprit (destillationsapparater) och

delar till sådana apparater (apparatdelar) skall således endast få tillverkas

för, överlåtas till eller innehas av den som har tillstånd enligt alkohollagen

att tillverka sprit eller spritdrycker. Förverkande skall kunna ske vid ansvar

för olovligt innehav.

 Det finns ett fåtal företag i Sverige som bedriver återvinning av s.k. teknisk

sprit. Med teknisk sprit förstås sprit som är avsedd att användas för tekniskt,

industriellt, medicinskt eller annat likartat ändamål och som är hänförlig till

tulltaxenummer 22.07 eller 22.08 B. 1 eller B. 2 tulltaxelagen (1987:1068),

jämför 1 § lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. - LFT. I vissa

processer används teknisk sprit som lösningsmedel eller rengöringsmedel. Efter

användningen är spriten så förorenad att den inte kan användas för sitt ändamål.

I stället för att destruera den eller hälla bort den förekommer det att den

skickas till företag som har specialiserat sig på återvinning.

Återvinningsföretagen arbetar med samma teknik och destillationskolonner som vid

sprittillverkning. Dessa företag har inte tillstånd för tillverkning av sprit

enligt alkohollagen. För försäljning av den sprit som har återvunnits krävs

däremot tillstånd av Läkemedelsverket, jämför 5 § 2 mom. LFT.

 Den rening av teknisk sprit som dessa företag ägnar sig åt har tidigare skett

med stöd av tillstånd till innehav av destillationsapparat enligt 18 § LTD.

Tillstånden har lämnats då Socialstyrelsen var tillsynsmyndighet både enligt LTD

och LFT. Sedan den 1 juli 1990 är Läkemedelsverket tillsynsmyndighet enligt LFT

och Alkoholinspektionen har i samband med alkohollagen tagit över

Socialstyrelsens tillstånds- och tillsynsuppgifter på alkoholtillverknings- och

alkoholhandelsområdena. Som framgått ovan innehåller alkohollagen inte några

bestämmelser om särskilda tillstånd för innehav av destillationsapparater. I

denna proposition föreslås att, bortsett från viss tillverkning, innehav av

destillationsapparater skall kräva tillverkningstillstånd för sprit eller

spritdrycker. I samband härmed måste de företag som sysslar med sådan återvin-

ning som beskrivits ovan ges möjlighet att fortsätta sina verksamheter utan att

det skall krävas att de skall ansöka om tillverkningstillstånd hos Alkoholin-

spektionen. Det bör i sammanhanget uppmärksammas att en tillståndsprövning hos

Alkohol-inspektionen bl.a. medför avgiftsuttag, en omfattande vandelsprövning

och möjlighet till registrering av personuppgifter av känsligt slag. Det saknas

enligt regeringens mening anledning att föra in de företag som sysslar med

återvinning av teknisk sprit i den tillståndshantering som normalt gäller hos

Alkoholinspektionen. Alkoholinspektionen bör i stället direkt i lagen ges

möjlighet att medge undantag i dessa fall från kravet på tillstånd för innehav

av destillationsapparat. Den som har erhållit ett sådant medgivande kommer

fortlöpande att stå under Alkoholinspektionens tillsyn, jämför 8 kap. 1 §

alkohollagen. Föranleder verksamhet som bedrivs med stöd av ett lämnat med-

givande alkoholpolitiska olägenheter bör det lämnade medgivandet kunna

återkallas. Vid sidan av de företag som sysslar med återvinning av teknisk sprit

bör ett medgivande kunna komma i fråga även i andra fall, t.ex. för muséer, där

ett innehav av destillationsapparater i alkohollagens mening inte kan antas

komma att leda till olovlig tillverkning eller andra brott. Angående den närmare

utformningen av den nya regleringen om innehav av destillationsapparater och om

förutsättningarna för medgivande av Alkoholinspektionen i vissa fall hänvisas

till lagförslaget och författningskommentaren.

5 Kostnadskonsekvenser

I avsnitt 4 föreslår regeringen vissa ändringar i alkohollagen såvitt avser

bestämmelserna om innehav och förverkande av destillationsapparater m.m., allt i

syfte att skapa effektivare förutsättningar för att kunna beivra och förhindra

olovlig tillverkning av sprit och spritdrycker.

 De föreslagna bestämmelserna innehåller i huvudsak materiella förtydliganden i

redan befintliga regelsystem. Ändringarna förväntas därför inte medföra några

egentliga kostnadskonsekvenser för vare sig de allmänna domstolarna eller de

tillämpande förvaltningsmyndigheterna.

6 Författningskommentar

Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738)

2 kap.

1 §

Den närmare bakgrunden till de nya andra och tredje styckena har redovisats i

avsnitt 4.

 De nya bestämmelserna tar sikte på sådana apparater som typiskt sett är ägnade

för tillverkning av sprit samt sådana apparatdelar som typiskt sett ingår i en

sådan apparat. Det torde inte föreligga några svårigheter för vare sig de

tillämpande myndigheterna eller för allmänheten att avgöra vad som är en

destillationsapparat i alkohollagens mening och vad som är en apparat avsedd

eller tjänlig för i huvudsak annat ändamål än sprittillverk-ning, t.ex.

apparater för framställning av destillerat vatten eller glasapparater för

laboratorieändamål.

 I andra stycket föreskrivs att apparat som uppenbarligen är ägnad för tillver-

kning av sprit, en s.k. destillationsapparat, och del till sådan apparat, en

s.k. apparatdel, endast får tillverkas för, överlåtas till eller innehas av den

som har tillstånd enligt alkohollagen att tillverka sprit eller spritdrycker.

 I tredje stycket föreskrivs att Alkoholinspektionen får medge undantag från

kravet på tillstånd. Sådant medgivande är avsett främst för de företag som

sysslar med återvinning av teknisk sprit men kan komma i fråga även i andra

fall, se avsnitt 4. Medgivandet kan ges tills vidare eller för viss tid och kan

återkallas om förhållandena föranleder det. Som exempel på situationer där

återkallelse bör övervägas kan nämnas misstanke om brott, främst misstanke om

att destillationsapparaten används vid olovlig tillverkning.

Alkoholinspektionens beslut i ärende om medgivande kan överklagas till allmän

förvaltningsdomstol, se 9 kap. 2 § alkohollagen. Bestämmelserna i 7 kap.

alkohollagen om tillstånd m.m. är däremot inte tillämpliga vad gäller med-

givanden. Detta innebär bl.a. att avgifter inte skall tas ut, varken för pröv-

ningen av ansökan om medgivande eller för den löpande tillsynen i de fall ett

medgivande har lämnats. Varning enligt 7 kap. 20 § alkohollagen kan inte heller

träda i stället för återkallelse.

 Brott mot bestämmelserna i andra stycket om förutsättningarna för tillverk-

ning, överlåtelse och innehav av destillationsapparater och apparatdelar medför

straffansvar enligt den nya 10 kap. 1 a §.

 Den nya regleringen innebär således att tillverkning av destillationsapparater

eller apparatdelar lagligen kan äga rum i princip endast efter beställning från

någon som har tillverkningstillstånd för sprit eller spritdrycker. Härutöver

godtas överlåtelse av apparater eller apparatdelar från någon som har

tillverkningstillstånd för sprit eller spritdrycker till annan som har mot-

svarande tillstånd. I övrigt krävs tillstånd för tillverkning av sprit eller

spritdrycker för att innehavet inte skall vara att anse som olovligt, såvida

inte Alkoholinspektionen har medgivit undantag från tillståndskravet.

10 kap.

1 a §

Den nya ansvarsbestämmelsen ansluter till den nya regleringen i 2 kap. 1§ andra

och tredje styckena om förutsättningarna för laglig tillverkning eller

överlåtelse eller lagligt innehav av destillationsapparater och apparatdelar.

Bestämmelsen motsvarar i allt väsentligt 30 § i den upphävda lagen (1977:292) om

tillverkning av drycker, m.m. I likhet med vad som gällde enligt den lagen kan

det aldrig bli fråga om ringa brott vid ansvar för olovligt innehav, jämför 10

kap. 8 § alkohollagen.

 För straffansvar krävs uppsåt, jämför 1 kap. 1-2 §§ brottsbalken. Det bör upp-

märksammas att den allmänna medverkansregleringen i 23 kap. brottsbalken även

omfattar brott som avses i 10 kap. 1 a §.

11 kap.

2§

Som framhållits i avsnitt 4 kan enligt paragrafens hittillsvarande lydelse för-

verkande ske endast vid fullbordat brott som avses i 10 kap. 1 §, d.v.s. först

när någon fällts till ansvar för olovlig tillverkning och inte redan vid ansvar

för försök eller förberedelse till sådant brott. Genom den nya lydelsen kan

förverkande ske redan vid ansvar för olovligt innehav m.m. av

destillationsapparater och apparatdelar i linje med vad som tidigare gällde

enligt 35 § andra stycket lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m.

Förverkande kan således ske vid brott som avses i 10 kap. 1 a §, d.v.s. vid

brott mot bestämmelserna i 2 kap. 1 § andra stycket om förutsättningarna för

lagligt innehav eller laglig tillverkning eller överlåtelse av

destillationsapparater och apparatdelar.

 Utformningen av paragrafen överensstämmer med den lydelse som har föreslagits

av Lagrådet.

 5

Lagrådsremissens lagförslag

1.1 Förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738)

 Härigenom föreskrivs i fråga om alkohollagen (1994:1738)

 dels att 2 kap. 1 §, 4 kap. 2 § och 11 kap. 1-2 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 2 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 10 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

1 §

-------------------------------------------------------

 Sprit och spritdrycker får Sprit och spritdrycker

inte tillverkas utan får inte tillverkas utan

tillstånd (tillverknings- tillstånd (tillverknings-

tillstånd). tillstånd).

 Apparat som

 uppenbarligen är ägnad för

 tillverkning av sprit

 (destillationsapparat) och

 del till sådan apparat

 (apparatdel) får endast

 tillverkas för eller överlå-

 tas till den som har till-

 stånd enligt denna lag att

 tillverka sprit eller

 spritdrycker.

 Destillationsapparat eller

 apparatdel får i övrigt

 innehas endast av den som

 har tillstånd enligt denna

 lag att tillverka sprit

 eller spritdrycker.

 Vad som sägs i andra

 stycket gäller inte om

 Alkoholinspektionen har

 medgivit undantag från kra-

 vet på tillstånd. Ett sådant

 medgivande får ges tills

 vidare eller för viss tid

 och får återkallas om förhål-

 landena föranleder det.

4 kap.

2 §

 Spritdrycker, vin och starköl får föras in till landet endast av den som har

tillverknings- eller partihandelstillstånd avseende sådana varor.

-------------------------------------------------------

 Utöver vad som anges i

första stycket får sprit-

drycker, vin och starköl

föras in

 1. av den som har rätt

till tullfrihet enligt 4 §

lagen (1994:1547) om tull-

frihet m.m.,

 2. av resande som har

fyllt 20 år eller person,

som utför arbete på

transportmedel och som har

uppnått nämnda ålder, för eget

eller familjens bruk eller

som gåva till närstående för

dennes eller dennes familjs

personliga bruk och

 3. som proviant på fartyg

eller luftfartyg enligt

särskilda bestämmelser.

-------------------------------------------------------

 Utöver vad som anges i

första stycket får sprit-

drycker, vin och starköl

föras in

 1. av den som har rätt

till tullfrihet enligt 4 §

lagen (1994:1547) om tull-

frihet m.m.,

 2. av resande som har

fyllt 20 år eller person,

som utför arbete på tran-

sportmedel och som har upp-

nått nämnda ålder, för eget

eller familjens bruk eller

som gåva till närstående för

dennes eller dennes familjs

personliga bruk,

 3. som proviant på fartyg

eller luftfartyg enligt

särskilda bestämmelser,

 4. i form av enstaka gåvo-

försändelse under yrkesmässig

befordran till enskild

person som fyllt 20 år, om

dryckerna är avsedda för den-

nes eller dennes familjs

personliga bruk,

 5. i yrkesmässig befordran

för en enskild person som

fyllt 20 år och som flyttar

till Sverige, om dryckerna

är avsedda för dennes eller

dennes familjs personliga

bruk och

 6. i yrkesmässig befordran

för en enskild person som

fyllt 20 år och som har

förvärvat dryckerna genom arv

eller testamente, om dryck-

erna är avsedda för dennes

eller dennes familjs per-

sonliga bruk.

Spritdrycker, vin och starköl som medförs som proviant på järnvägståg i

internationell trafik, får föras in i den utsträckning som krävs för servering

av passagerare under tågets färd inom landet.

10 kap.

1 a §

-------------------------------------------------------

 Den som tillverkar, över-

 låter eller innehar destil-

 lationsapparat eller appa-

 ratdel i strid med 2 kap.

 1 § andra eller tredje

 stycket döms till böter

 eller fängelse i högst ett

 år.

11 kap.

1 §

-------------------------------------------------------

 Sprit, alkoholdrycker och Sprit, alkoholdrycker

mäsk som har varit föremål föroch mäsk som har varit

brott enligt denna lag föremål för brott enligt

eller värdet därav samt denna lag eller värdet därav

utbyte av sådant brott skall samt utbyte av sådant brott

förklaras förverkade. skall förklaras förverkade.

Förverkande av alko- Detsamma gäller redskap som

holdrycker kan ske även hos har använts vid tillverk-

den som är fri från ansvar förningen, råämnen som uppen-

brottet enligt 10 kap. 9 § barligen varit avsedda för

andra stycket. tillverkningen och bered-

 ningen samt kärl och embal-

 lage som varorna förvarats

 i. Likaså skall förråd av

 renings- eller

 filtreringsmedel vilka

 uppenbarligen avsetts för

 rening eller filtrering av

 olovligen tillverkad sprit

 förklaras förverkade. För-

 verkande kan ske även hos

 den som är fri från ansvar

 för brott enligt 10 kap. 9 §

 andra stycket.

2 §

-------------------------------------------------------

 Har sprit eller alko- Destillationsapparat

holdrycker olovligen till- eller appa-ratdel som

verkats skall även destil- varit föremål för brott

lationsapparater, apparat- enligt denna lag eller

delar och redskap som har värdet därav samt utbyte av

använts vid tillverkningen, sådant brott skall förklaras

råämnen som uppenbarligen förverkade.

varit avsedda för tillverk-

ningen och beredningen samt

kärl och emballage som

varorna förvarats i, för-

klaras förverkade. Likaså

skall förråd av renings-

eller filtreringsmedel vil-

ka uppenbarligen avsetts för

rening eller filtrering av

olovligen tillverkad sprit

förklaras förverkat.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 2. Bestämmelserna i 4 kap. 2 § andra stycket 4-6 skall tillämpas i fråga om

drycker som kommit in i landet från och med tidpunkten för ikraftträdandet.

 6

1.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av privatin-

försel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1565) om beskattning av privatin-

försel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen

 dels att 1, 2, 4 och 6 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 7 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

-------------------------------------------------------

 Den som till Sverige för Den som till Sverige för

privatbruk för in nedan privatbruk för in eller som

angivna alkoholdrycker och flyttgods eller som gods

tobaksvaror från ett annat som förvärvats genom arv

land som är medlem i Euro- eller testamente låter föra

peiska unionen skall, om in eller här i landet tar

inte annat följer av emot som gåva nedan angivna

2 §, betala skatt med alkoholdrycker och tobaks-

 188 kronor/liter för varor från ett annat land

spritdryck, som är medlem i Europeiska

 44 kronor/liter för unionen skall, om inte an-

starkvin, nat följer av

 26 kronor/liter för vin, 2 §, betala skatt med

 13 kronor/liter för 188 kronor/liter för

starköl, spritdryck,

 75 öre/styck för cigaret- 44 kronor/liter för

ter, starkvin,

 35 öre/styck för cigaril- 26 kronor/liter för

ler och cigarrer och vin,

 384 kronor/kg för röktobak. 13 kronor/liter för

 starköl,

 75 öre/styck för

 cigaretter,

 35 öre/styck för cigaril-

 ler och cigarrer och

 384 kronor/kg för rök-

 tobak.

 I denna lag förstås med

 spritdryck: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 22 volymprocent,

 starkvin: alkoholdryck med en alkoholhalt som överstiger 15 men inte 22 volym-

procent, samt mousserande vin,

 vin: annat vin än starkvin och

 starköl: öl med en alkoholhalt som överstiger 3,5 volymprocent,

 cigarill: cigarrer med en högsta vikt av 3 gram per styck.

2 § För resande som

 är bosatt i annat land än Sverige, eller

 är bosatt i Sverige och där inresan sker med luftfartyg i yrkesmässig trafik

eller utlandsvistelsen har varat längre än 24 timmar eller där varorna beskat-

tats i annat land som är medlem i Europeiska unionen,

 skall skatt enligt 1 § inte tas ut till den del införseln uppgår till högst

följande kvantiteter

 1. 1 liter spritdryck eller

 3 liter starkvin,

 2. 5 liter vin,

 3. 15 liter starköl,

 4. 300 cigaretter eller

 150 cigariller eller

 75 cigarrer eller

 400 gram röktobak.

 I fråga om tobaksvara gäller skattefriheten endast om resanden fyllt 15 år.

För sådan vara skall skatt, oavsett vad som anges i första stycket, inte tas ut

för tobaksvaror till den del införseln uppgår till högst 40 cigaretter eller 20

cigarrer eller cigariller eller 100 gram röktobak.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelser om hinder för Bestämmelser om hinder för

den som inte fyllt 20 år att den som inte fyllt 20 år

föra in spritdrycker, vin att föra in eller låta föra

och starköl i landet finns i in eller här i landet ta

4 kap. 2 § alkohollagen emot som gåva spritdrycker,

(1994:000). vin och starköl finns i 4

 kap. 2 § alkohollagen

 Vad som enligt denna pa- (1994:1738).

ragraf gäller för resande som Vad som enligt denna pa-

är bosatt i Sverige skall ragraf gäller för resande

även gälla den som utför som är bosatt i Sverige

arbete på det fartyg eller skall även gälla den som

luftfartyg som inresan sker utför arbete på det fartyg

med, även om denne är bosatt eller luftfartyg som inre-

i annat land. san sker med, även om denne

 är bosatt i annat land.

 Frihet från skatt för de

 kvantiteter som anges i

 första stycket skall gälla

 även för den som låter föra in

 varorna som flyttgods

 eller som gods som förvär-

 vats genom arv eller

 testamente och för den som

 här i landet tagit emot

 varorna som gåva.

4 §

-------------------------------------------------------

 Den som för in en vara för Den som för in eller som

vilken skatt skall betalas flyttgods eller som gods

enligt 2 § skall vid som förvärvats genom arv

införseln anmäla detta till eller testamente låter föra

Skattemyndigheten i Koppar- in en vara för vilken skatt

bergs län (beskattningsmyn- skall betalas enligt denna

digheten). Beskattningsmyn- lag skall vid införseln

digheten beslutar med stöd anmäla detta till Skatte-

av anmälan den skatt som myndigheten i Kopparbergs

skall betalas. Skatten län (beskattningsmyndighe-

skall betalas senast två ten). I de fall varorna

veckor efter dagen för detta har tagits emot som gåva här

beslut. Skatten betalas i landet skall anmälan göras

genom insättning på ett sär- av gåvotagaren senast fem

skilt konto. Betalningen dagar efter det att

anses ha skett den dag då varorna har mottagits.

den har bokförts på det Beskattningsmyndigheten

särskilda kontot. beslutar med stöd av anmälan

 den skatt som skall

 betalas. Skatten skall

 betalas senast två veckor

 efter dagen för detta

 beslut. Skatten betalas

 genom insättning på ett sär-

 skilt konto. Betalningen

 anses ha skett den dag då

 den har bokförts på det

 särskilda kontot.

6 §

-------------------------------------------------------

 Bestämmelserna om dröjs-

målsavgift och indrivning i

lagen (1984:151) om punkt-

skatter och prisreglerings-

avgifter skall även gälla för

skatt enligt denna lag.

-------------------------------------------------------

 Dröjsmålsavgift skall tas

ut om skatt inte betalas

inom den tid som anges i 4

§. Därvid tillämpas be-

stämmelserna om dröjsmålsav-

gift i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisreg-

leringsavgifter.

 I fråga om indrivning av

skatt enligt denna lag gäl-

ler bestämmelserna i 5 kap.

16 och 18 §§ lagen om punkt-

skatter och prisregle-

ringsavgifter.

7 §

-------------------------------------------------------

 Beslut enligt denna lag

 av be-skattningsmyn-

 digheten eller av sådan

 myndighet som avses i 5 §

 får överklagas hos allmän

 förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid

 överklagande till kam-

 marrätten.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996 och tillämpas på varor som kommit in

i landet från och med tidpunkten för ikraftträdandet.

 7

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-03-01

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i Försäk-

ringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 15 februari 1996 (Socialdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i alkohollagen (1994:1738)

2. lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av

alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Christian

Groth.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i alkohollagen

Ändringarna i alkohollagen innebär bl.a. att det blir möjligt att föra in

spritdrycker, vin och starköl till Sverige även i vissa andra situationer än dem

som nu anges i lagen. Vidare föreslås vissa ändringar i bestämmelserna om

innehav och förverkande av destillationsapparater m.m.

 För närvarande finns förverkandebestämmelser i 11 kap. 1 och 2 §§.I 1 §

behandlas frågor om förverkande av sprit, alkoholdrycker och mäsk, medan

förverkande av destillationsapparater m.m. regleras i 2 §.

 Lagrådsremissens förslag innebär bl.a. att förverkandebestämmelserna

disponeras om. Sålunda flyttas huvuddelen av de nuvarande bestämmelserna i 2 §,

däribland bestämmelserna om redskap som har använts vid olovlig tillverkning av

sprit eller alkoholdrycker, till 1 §, medan 2 § innehåller regler om förverkande

av bl.a. destillationsapparat eller apparatdel som varit föremål för brott

enligt alkohollagen. Till de brott enligt lagen som åsyftas hör brott enligt den

nya 10 kap.1 a §.

 Enligt lagrådets mening blir innebörden av förverkandebestämmelsen klarare, om

man behåller den nuvarande dispositionen. Lagrådet föreslår att 11 kap. 1 § får

vara oförändrad och att 11 kap. 2 § ges följande lydelse:

 "Har sprit eller alkoholdrycker olovligen tillverkats skall även destil-

lationsapparater, apparatdelar och redskap som har använts vid tillverkningen,

råämnen som uppenbarligen varit avsedda för tillverkningen och beredningen samt

kärl och emballage som varorna förvarats i, förklaras förverkade. Likaså skall

förråd av renings- eller filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening

eller filtrering av olovligen tillverkad sprit förklaras förverkat.

 Destillationsapparater och apparatdelar som har varit föremål för brott enligt

10 kap. 1 a § eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras

förverkade."

Förslaget till lag om ändring i lagen om beskattning av privatinförsel av

alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen

I lagrådsremissen föreslås bl.a. att 1, 2 och 4 §§ i den rubricerade lagen skall

få ändrad lydelse. Enligt lagrådets mening bör lagtexten förtydligas och

utformas på följande sätt:

"1 §

Den som från ett annat land som är medlem i Europeiska unionen för privatbruk

1. för in nedan angivna alkoholdrycker eller tobaksvaror till Sverige,

2. tar emot sådana varor som gåva i Sverige,

3. låter föra in sådana varor till Sverige, under förutsättning att de utgör

flyttgods eller har förvärvats genom arv eller testamente,

 skall, om inte annat följer av 2 §, betala skatt med ---- för röktobak.

 I denna lag ---- per styck.

2 §

För resande som ---- 400 gram röktobak.

 I fråga om ---- 100 gram röktobak.

 Bestämmelser om hinder för den som inte fyllt 20 år att föra in eller låta

föra in eller här i landet ta emot som gåva spritdrycker, vin och starköl finns

i 4 kap. 2 § alkohollagen (1994:1738).

 Vad som enligt denna paragraf gäller för resande som är bosatt i Sverige skall

gälla även den som utför arbete på det fartyg eller luftfartyg som inresan sker

med, även om denne är bosatt i annat land.

 Frihet från skatt för de kvantiteter som anges i första stycket skall gälla

även för den som

1. tar emot varorna som gåva i Sverige,

2. låter föra in varorna i Sverige, under förutsättning att de utgör flyttgods

eller har förvärvats genom arv eller testamente.

4 §

Den som

1. för in en vara för vilken skatt skall betalas enligt denna lag,

2. tar emot en sådan vara som gåva,

3. låter föra in en sådan vara, under förutsättning att den utgör flyttgods

eller har förvärvats genom arv eller testamente,

 skall anmäla detta till Skattemyndigheten i Kopparbergs län (beskattnings-

myndigheten). I de fall som avses i 1 och 3 skall anmälan göras vid införseln

och i fall som avses i 2 senast fem dagar efter det att varan har mottagits.

 Beskattningsmyndigheten beslutar med stöd av anmälan den skatt som skall

betalas. Skatten skall betalas senast två veckor efter dagen för detta beslut.

Skatten betalas genom insättning på ett särskilt konto. Betalningen anses ha

skett den dag då den har bokförts på det särskilda kontot."

 8

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 april 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:205 Förbud mot innehav av

destillationsapparater m.m.

 24