Regeringens skrivelse 1992/93:153

om ILO:s konvention och rekommendation om

arbetsvillkor inom hotell, restauranger och

Skr.

liknande anläggningar

1992/93:153

Regeringen bereder riksdagen tillSlle att ta del av vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 10 december 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Börje[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

Regeringen förelägger riksdagen ILO:s konvention (nr 172) och re­kommendation (nr 179) om arbetsvillkor inom hotell, restauranger och liknande anläggningar i enlighet med vad som föreskrivs i ILO:s stadga.

1 Riksdagen 1992/93. 1 sand. Nr 153

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 10 december 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skr.  1992/93:153

Skrivelse om ILO:s konvention och rekommendation om arbetsvillkor inom hotell, restauranger och liknande anläggmngar 1 Inledning

Genom sin anslutning till Nationernas förbund år 1920 inträdde Sverige som medlem av Internationella arbetsorganisationen (ILO).

ILO:s beslutande församling - Internationella arbetskonferensen -sammanträder i regel en gång per år. Arbetskonferensen kan enligt artikel 19 i organisationens stadga beträ&nde förslag, som förts upp på mötets dagordning, besluta antingen om en internationell konvention, avsedd att ratificeras av organisationens medlemmar, eller om en rekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt men utan den bindande karaktär som tillkommer en ratificerad konvention. Om beslutet är av mindre räckvidd eller huvudsakligen av formell innebörd, t.ex. dä det gäller en begäran om utredning, brukar det ges formen av en resolution.

Senast 18 månader från avslutandet av konferensens session skall varje medlemsstat förelägga landets lagstiftande församling antagna konventioner och rekommendationer för lagstiftning eller andra åtgär­der. Varje medlemsstat har vidare skyldighet att underrätta Internatio­nella arbetsbyråns generaldirektör om de åtgärder som har vidtagits för att uppfylla denna förpliktelse samt om vilka åtgärder som i övrigt har vidtagits.

Internationella arbetskonferensens sjuttioåttonde möte hölls i Geneve den 5-25 juni 1991.

Sverige deltog i mötet på sedvanligt sätt med en fullständig delega­tion, dvs. två regerings-, ett arbetsgivar- och ett arbetstagarombud samt ett antal experter. Som ombud deltog för regeringen kansliråden i arbetsmarknadsdepartementet Björn Jonzon och Kerstin[REDACTED_EFTERNAMN], för arbetsgivarna direktören i Svenska arbetsgivareföreningen Johan von Holten och för arbetstagarna internationelle sekreteraren i Landsorga­nisationen i Sverige Ulf[REDACTED_EFTERNAMN].

1991   års arbetskonferens  antog en  konvention  (nr  172) och  en        Skr.   1992/93:153 rekommendation (nr 179) om arbetsvillkor inom hotell, restauranger och   liknande  anläggningar.  Texterna   på  engelska  och  svenska  till konventionen och rekommendationen bör fogas som bilaga 12 till protokollet i detta ärende.

Jag avser nu att anmäla konventionen och rekommendationen för den åtgärd som föreskrivs enligt artikel 19 i ILO:s stadga.

2 Konventionen (nr 172) och rekommendationen (nr 179) om arbetsvillkor inom hotell, restauranger och liknande anläggningar

2.1 Bakgrund

När ILO:s styrelse beslöt att på dagordningen för 1990 års arbetskonfe­rens föra upp ämnet Arbetsvillkor i hotell- och restaurangbranschen, skedde det mot bakgrund av en stark expansion och stora strukturella förändringar i branschen. I åtskilliga u-länder har ökad turism och kongressverksamhet gjort denna näringsgren till en viktig nationell inkomstkälla. Även i andra länder är denna arbetsintensiva bransch betydelsefull för sysselsättning och försörjning.

Beslutet var dock inte enhälligt utan Eastställdes genom omröstning. I den föregående debatten ifrågasattes från flera håll att de speciella förhållanden som råder i branschen skulle motivera ett särskilt ILO-instrument. På senare år har ILO med få undantag undvikit att anta normer avsedda för enbart en enskild bransch.

Vissa aspekter när det gäller arbetsförhållandena på hotell, restau­ranger och liknande arbetsplatser hade beaktats av ILO redan år 1930, då arbetskonferensen antog rekommendationen (nr 37) om arbetstiden på hotell m.m. Det var en följd av den samtidigt antagna konventionen (nr 30) om arbetstid för affårs- och kontorsanställda, vilken uttryckli­gen - i artikel 1 punkt 2(b) - gör undantag för personer anställda på hotell, restauranger, pensionat, kaféer etc. Dessa instrument anmäldes för riksdagen genom propositionen 1931:32. I juni 1992 hade konven­tionen nr 30 ratificerats av 30 medlemsländer, dock ej av Sverige.

I rekommendationen, nr 37 föreslogs att medlemsländerna undersö­ker möjligheterna att tillämpa arbetstidsregler inom hotell- och restau­rangbranschen i linje med de generella bestämmelserna i konventio­nen. Vidare skulle arbetsbyrån utarbeta en studie som grund för ett beslut att föra upp ämnet på dagordningen för en kommande arbets­konferens. Beslutet kom att dröja närmare 60 år men under mellanti­den har ILO i andra sammanhang granskat arbetsförhållandena i branschen.

År 1931 hölls ett rådgivande möte för hotell-, kafé- och restaurang- Skr. 1992/93:153 anställda. År 1965 kallade ILO till ett första tekniskt trepartsmöte för hotell- och restauranganställda, följt av ytterligare två möten år 1974 och 1983. Mötena behandlade frågor som sociala problem, migrerande arbetstagare och säsonganstäUda, lön och annan ersättning, arbetssche­man, semester, utbildning och arbetsförmedling. De antog tillsammans 29 konklusioner och rekommendationer. I nr 26 uppmanades ILO:s styrelse att föra upp ämnet arbetsvillkor i hotell- och restaurangbran­schen på arbetskonferensens dagordning.

Strax dessförinnan, år 1980, hade ILO:s styrelse betonat branschens betydelse genom ett beslut att upprätta en industrikommitté för hotell, catering och turism. Vid en översyn av medlemskapet i ILO:s samtliga tolv industrikommittéer år 1990 erhöll Sverige plats i bl.a. denna kommitté.

ILO har under årens lopp antagit ett stort antal konventioner och rekommendationer. De flesta äger generell tillämpning, dvs. deras räckvidd omfattar bl.a. hotell- och restaurangbranschen. Vissa av kon­ventionerna medger undantag från tillämpningen, t.ex. för en viss bransch, som om de utnyttjas av medlemsländerna skall anmälas till ILO. Inte i något fell har Sverige - eller något annat medlemsland enligt Internationella arbetsbyrån - uteslutit just hotell- och restaurang­näringen.

Inför 1990 års konferensdiskussion utgick arbetsbyrån från de reso­lutioner och konklusioner som antagits av de nämnda tekniska tre­partsmötena. Byrån beaktade därvid de allmänt gällande konventioner­nas och rekommendationernas betydelse för hotell- och restaurang­branschen. Slutsatsen blev att det skulle vara lämpligt att komplettera dessa med hänsyn till de speciella förhållanden som råder inom hotell-och restaurangbranschen med anvisningar beträffende dels arbetstid, vilotid och semester, dels lön och annan ersättning och dels utbild­ning.

Som ett led i förberedelsearbetet inför förstaårsbehandlingen av ämnet arbetsvillkor i hotell- och restaurangbranschen anmodade ILO medlemsstaterna att besvara ett av arbetsbyrån utarbetat frågeformulär. ILO-kommittén uttalade därvid att om förslag till såväl konvention som rekommendation utarbetades borde konventionen ange grundläg­gande principer - men ändå så konkret formulerade som möjligt -medan detaljerade anvisningar borde föras till rekommendationen.

Det förslag till konvention, kompletterad med en rekommendation, som därefter remitterades av arbetsbyrån inför andraårsbehandlingen, fenn kommittén dock så flexibelt utformat att det var svårt att avgöra vari en ratificerande stats åtaganden enligt konventionen egentligen skulle bestå. Detta fenn kommittén otillfredsställande både med hän­syn till ILO:s normarbete i allmänhet och till de granskande instanser­nas övervakning av tillämpningen. Kommittén beferade också att där­igenom kunde även tillämpningen av andra konventioner i likartade frågor, vilka gäller för anställda i allmänhet, komma att åsidosättas.

Kommittén vidhöll mot denna bakgrund sin tidigare uppfettning, att

4

om andraårsbehandlingen av ämnet tog sikte på två instrument, borde

i konventionen anges grundläggande principer medan detaljerade an- Skr. 1992/93:153 visningar borde föras till rekommendationen. Konventionsbestämmel­serna borde vara så konkret och klart utformade att övervakningen av deras tillämpning kunde bedrivas på föreskrivet sätt. Med utgångs­punkt i det av arbetsbyrån utarbetade förslaget föreslog kommittén en ändrad konventionstext med endast fem operativa artiklar och där huvudsyftet var att bringa arbetsvillkoren i hotell- och restaurangbran­schen i nivå med dem som råder på arbetsmarknaden i övrigt. Det svenska ändringsförslaget vann dock inte gehör under den fortsatta konferensbehandlingen.

Efter sedvanlig tvåårsbehandling antog internationella arbetskonfe­rensen år 1991 konventionen (nr 172) och rekommendationen (nr 179) om arbetsvillkor inom hotell, restauranger och liknande anlägg­ningar. För konventionen röstade 262 ombud medan 133 avstod (bl.a. hela arbetsgivargruppen). För att konventionen skulle antas krävdes 246 röster (quorum). För rekommendationen röstade 272 ombud medan 116 avstod. Av de svenska ombuden röstade regerings- och arbetstagarrepresentanterna för både konventionen och rekommenda­tionen medan arbetsgivarrepresentanten i båda fellen lade ned sin röst. Den finländska regeringsrepresentanten avgav en röstförklaring, även på isländska, norska och svenska regeringsrepresentanters vägnar. Hon förklarade att även om vederbörande länders regeringsombud röstat för konventionen, ansåg de den alltför vag och alltför flexibel. Hon erinrade även om den tidigare uttryckta tveksamheten till branschspe­cifika instrument.

2.2 Konventionens och rekommendationens huvudsakliga innehåll

I konventionen nr 172 erinras inledningsvis om att de internationella konventioner och rekommendationer som förekommer på arbetslivets område och som uppställer generellt tillämpliga normer omfettar arbetstagarna inom hotell, restauranger och liknande anläggningar. Tillämpningen inom hotell- och restaurangsektorn av dessa generellt gällande normer bör främjas. En komplettering har befunnits önsk­värd för att främja arbetsvillkoren, yrkesutbildningen och karriärutsik­terna i branschen. Kollektiva förhandlingar konstateras vara ett effek­tivt sätt att reglera arbetsvillkoren i branschen. Själva konventionen i förening med kollektiva förhandlingar anses främja arbetsvillkor, kar­riärutsikter och anställningstrygghet till arbetstagarnas förmån.

Konventionens operativa del omfattar åtta artiklar. Den äger till­

ämpning på arbetstagare sysselsatta inom hotell, restauranger och lik­

nande anläggningar. Det ankommer på varje medlemsstat att själv mot

bakgrund av nationella förhållanden definiera vilka kategorier av

anläggningar som avses. Länder som ratificerar konventionen har

möjlighet att undanta vissa anläggningar som faller inom definitionen

men för vilka särskilda problem inte desto mindre uppstår. Regering­

arna skall då i de tillämpningsrapporter, som de fortsättningsvis är

,

skyldiga att till följd av en ratifikation lämna enligt artikel 22 i ILO:s

1* Riksdagen 1992/93. 1 samL Nr 153

stadga, ange dessa undantag, uppge skälen härför samt beskriva de Skr. 1992/93:153 åtgärder som vidtas för att successivt utsträcka konventionens tillämp­ning även till dessa anläggningar. Länder som ratificerar konventionen kan även välja att utsträcka dess tillämpning till andra anläggningar som tillhandahåller turistservice och anmäla detta antingen i en dekla­ration fogad till ratifikationsdokumentet eller vid senare tillfålle.

Konventionen äger tillämpning på arbetstagare sysselsatta inom nämnda företag oavsett arten och varaktigheten av deras anställnings­förhållande. Även här ges emellertid utrymme för undantag, nämligen av vissa kategorier arbetstagare, från tillämpningen av antingen alla eller vissa av konventionens bestämmelser. I likhet med de tidigare nämnda undantagen skall de undantagna kategorierna av arbetstagare anges i regeringarnas rapporter om konventionens tillämpning. Vidare skall skälen för undantagen och åtgärder för en mer vidsträckt tillämp­ning beskrivas.

Medlemsstaterna åläggs att föra en politik ägnad att främja berörda arbetstagares arbetsvillkor och att garantera att de inte undantas från miniminormer, inkl. sociala trygghetsförmåner, som gäller för arbetsta­garna i allmänhet.

De berörda arbetstagarna skall ha rätt till rimlig normal arbetstid och till skäliga villkor beträffande övertid. De skall vara berättigade till rimliga dagliga viloperioder och rimlig veckovila. De skall om möjligt i god tid underrättas om sina arbetsscheman.

För arbete på officiella helgdagar skall de ha skälig kompensation i form av ledig tid eller pengar. De skall ha rätt till semester med lön. Då de inte kvalificerat sig för hel semester skall de ha rätt till betald semester i proportion till anställningstiden eller till pengar i stället.

De skall uppbära en regelbundet utbetald grundlön oberoende av den dricks, s.k. tips, de kan erhålla.

Försäljning och köp av arbete, dvs. av rätten att utföra visst arbete, inom de berörda anläggningarna skall vara förbjudet.

Slutligen finns en bestämmelse om konventionens genomförande. Konventionen anses tillgodosedd när nationell lagstiftning, kollektivav­tal, domstolsbeslut etc. visar att konventionens krav uppfylls. Detta är en vanlig formulering i ILO-konventioner. Dessutom har dock i denna konvention införts en punkt riktad till länder där de frågor som avhandlas i konventionen normalt överlämnats till parterna på arbets­marknaden att avtala om eller normalt genomförs på annat sätt än genom lagstiftning. 1 dessa länder skall konventionen anses uppfylld om den genom sådana avtal eller på annat sätt tillämpas på det stora flertalet av de berörda arbetstagarna.

Behandlingen av rekommendationen präglades av stark tidsnöd vil­ket återspeglas i den antagna texten. Den föreslagna texten hann inte fårdigbehandlas. Rekommendationen kom därför att bestå av endast tre huvudavsnitt. Det första innehåller allmänna bestämmelser, som i stort överensstämmer med dem i konventionen förutom att här intagits en anvisning om effektiv övervakning av tillämpningen.

Det andra kompletterar konventionens bestämmelser om arbetstid

6

och viloperioder med mer detaljerade riktlinjer. Bl.a. rekommenderas

ett successivt avskaffande av delade skift, en oavbruten veckovila på minst 36 timmar och en genomsnittlig dygnsvila på tio timmar i sträck. När den betalda semestern understiger fyra veckor för ett års tjänstgöring bör åtgärder vidtas för att denna nivå skall uppnås.

För det tredje innehåller rekommendationen ett avsnitt om yrkesut­bildning. Dessa bestämmelser kom under andraårsdiskussionen att i sin helhet överföras från den föreslagna konventionstexten till rekom­mendationen medan de kompletterande riktlinjerna i den föreslagna rekommendationstexten ej hann behandlas.

Skr.  1992/93:153

2.3 Överväganden

Min bedömning: Sverige bör inte tillträda konventionen nr 172.

ILO-kommittén: Yttrande över instrumenten har avgetts av ILO-kommittén, som i sin tur har inhämtat yttranden från Universitets-och högskoleämbetet. Skolverket, Arbetsmarknadsstyrelsen, Arbetar­skyddsstyrelsen, AMU-styrelsen, Sveriges turistråd. Svenska arbetsgiva­reföreningen. Arbetsgivarföreningen SFO, Kooperationens förhand­lingsorganisation. Landsorganisationen i Sverige och Tjänstemännens centralorganisation.

ILO-kommittén anser att Sverige inte bör tillträda konventionen nr 172.

ILO-kommittén är dock inte enig i sina slutsatser. Arbetstagarsidans representanter i kommittén har avgivit en reservation till förmån för ratifikation av konventionen nr 172. De anser bl.a. att eftersom inga egentliga ratifikationshinder finns för svensk del, då Sverige redan uppfyller de krav som konventionen ställer, bör Sverige också ratifice­ra konventionen, dels av solidaritetsskäl med fi-ämst Tredje Världen-länder, dels därför att det är en logisk och moralisk följd av medlem­skapet i ILO.

Skälen för min bedömning: Jag konstaterar att de skilda uppfett­ningar som kommit till uttryck i ILO:s styrelse i samband med beslutet att föra upp ämnet Arbetsvillkor i hotell- och restaurangbranschen på konferensens dagordning även kom att utmärka de fortsatta konferens­diskussionerna. Det rådde enighet om att det här var fi'åga om en mycket heterogen bransch och att det nya instrumentet sålunda måste ta hänsyn dels till detta, dels till olikheter i nationella förhållanden och praxis världen över, dels till den snabba utveckling branschen genomgår. I övrigt präglades diskussionerna såväl första som andra året av starka motsättningar mellan arbetsgivar- och arbetstagarsidan. Re­geringssidan intog till en början en avvaktande hållning för att därefter successivt inta en medlande roll.

I den utdragna diskussionen om instrumentets form under förstaårs­behandlingen hävdade arbetsgivargruppen att en konvention inte skul­le fi-ämja näringens intressen, snarare vara diskriminerande. Hotell-och restaurangbranschen avvek enligt deras mening inte på sådant sätt från tjänstesektorn i övrigt att en branschkonvention var motiverad.

Däremot kunde en rekommendation fylla en viktig funktion genom        Skr.   1992/93:153 att festställa ändamålsenliga internationella riktlinjer, i synnerhet till ledning för kollektiva förhandlingar.

Arbetstagargruppen underströk att arbetsförhållandena i denna bransch i allmänhet var sämre än i andra branscher, särskilt beträf­fende arbets- och vilotid, betald semester, lön och annan ersättning, och att en konvention sålunda var helt nödvändig för att bringa villkoren i nivå med dem i andra branscher.

Genom omröstning festställdes att de fortsatta diskussionerna skulle utgå från formen av en konvention kompletterad med en rekommen­dation.

Meningsmotsättningarna mellan parterna upprepades under andra­årsbehandlingen. Efter ett kompromissförslag från regeringssidan lyckades man enas om vilken text som skulle utgöra underlag för den fortsatta diskussionen.

I den följande generaldebatten presenterades den alternativa upp­läggning som ILO-kommittén enats om av den svenska regeringsrepre­sentanten som en möjlig utgångspunkt för de fortsatta överläggningar­na. Förslaget rönte till en början ett mycket positivt mottagande på flera håll. Motsättningarna mellan parterna och invändningar från vissa regeringar medförde dock att förslaget inte kunde spela någon avgörande roll i den fortsatta debatten.

Konflikten mellan parterna kvarstod vid behandlingen av de enskil­da avsnitten i konventionen och rekommendationen. Efter utdragna debatter kunde åtskilliga av formuleringarna festställas först genom omröstning med knappa och växlande majoriteter.

Jag konstaterar att de slutligt antagna instrumenten i princip inte skiljer sig från de förslag till texter mot vilka ILO-kommittén hade sådana invändningar, att den såg sig föranlåten att föreslå en helt annorlunda uppläggning.

De remissinstanser (Arbetarskyddsstyrelsen, SAF, SFO, LO och TCO) som kommenterat själva ratifikationsfrågan har visserligen inte påtalat några direkta hinder för en ratificering av konventionen. Sveri­ge har också förordat flexibilitet vid utarbetande - men ej vid tillämp­ningen - av nya ILO-instrument för att möjliggöra en vidsträckt ratificering i synnerhet bland u-länderna. Det har emellertid då varit fråga om klart formulerade alternativ där ratificerande stat kunnat ansluta sig till ettdera. Den slutliga konventionstext som nu föreligger är liksom förslaget så flexibelt utformad att det är svårt att avgöra vari en ratificerande stats åtaganden egentligen består. I stort sett ankom­mer det på varje land att själv bestämma konventionens tillämpnings­område. Jag finner i likhet med ILO-kommittén att detta är otillfreds­ställande både med hänsyn till ILO:s normarbete i allmänhet och till de granskande ILO-instansernas övervakning av tillämpningen. En ytterligare brist hos de båda instrumenten är att de antagits utan något stöd från den ena av arbetsmarknadens parter. På grund av att många formuleringar   röstats   igenom   med   växlande   majoriteter   innehåller

dokumenten även logiska brister. Sålunda framhålls t.ex. i konventio-

8

nens inledning betydelsen av bättre utbildning och karriärutsikter för

arbetstagarna i hotell- och restaurangbranschen medan utbildningsav-        Skr.   1992/93:153 snittet i det ursprungliga förslaget till konvention förts över till rekom­mendationen.

ILO har antagit en svag konvention kompletterad med en ofullstän­dig rekommendation, som inte lever upp till ILO:s norm verksam het i övrigt. Mot bakgrund härav anser jag, i likhet med ILO-kommittén, mig inte kunna tillstyrka en ratifikation av konventionen nr 172. Rekommendationen bör enligt min mening inte föranleda någon ytter­ligare åtgärd av regeringen eller riksdagen.

3 Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfålle att ta del av vad jag anfört i det föregående.

4 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar i enlighet med hans hemställan.

Convention (No. 172) concern­ing Working Conditions in Hotels, Restaurants and Simi­lar Establishments

Översättning

ILO:s konvention (nr 172) om arbetsvillkor inom hotell, re­stauranger och liknande an­läggningar

Skr.  1992/93:153 Bilaga 1

The General Conference of the International Labour Organisa­tion,

Having been convened at Gene­va by the Governing Body of the International Labour Office, and having met in its 78th Session on 5 June 1991, and

Recalling that intemational la­bour Conventions and Recom­mendations laying down standards of general application concerning working conditions are applicable to workers in hotels, restaurants and similar establishments, and

Noting that the particular con­ditions characterizing work in ho­tels, restaurants and similar esta­blishments make it desirable to improve the application of these Conventions and Recommenda­tions in these categories of esta­blishments and to supplement them by specific standards desig­ned to enable the workers concer­ned to enjoy a status correspon­ding to their role in these rapidly expanding categories of esta­blishments and to attract new workers to them, by improving working conditions, training and career prospects, and

Noting that collective barga-ining is an effective means of de­termining conditions of work in this sector, and

Considering that the adoption of a Convention together with collective bargaining will enhance working conditions, career pro­spects and job security, to the be­nefit of the workers, and

Having decided upon the adop­tion of certain proposals with re­gard to working conditions in ho­tels, restaurants and similar esta­blishments, which is the fourth item on the agenda of the session, and

Internationella arbetsorganisa­tionens allmänna konferens,

som har sammankallats till Ge­neve av styrelsen för Internatio­nella arbetsbyrån och samlats där den 5 juni 1991 till sitt 78:e möte,

erinrar om att internationella konventioner och rekommenda­tioner på arbetslivets område, som festslår generellt tillämpliga nor­mer om arbetsvillkor, är tillämp­liga på arbetstagare inom hotell, restauranger och liknande anlägg­ningar,

konstaterar att de speciella för­hållanden som karakteriserar ar­bete inom hotell, restauranger och liknande anläggningar gör det önskvärt att främja tillämpningen av dessa konventioner och rekom­mendationer inom dessa katego­rier av anläggningar och att kom­plettera dem med särskilda nor­mer ägnade att låta berörda ar­betstagare åtnjuta en status som motsvarar deras roll inom dessa snabbt expanderande kategorier av företag och att attrahera nya arbetstagare till dem genom att förbättra arbetsvillkor, utbild­nings- och karriärutsikter,

konstaterar att kollektiva för­handlingar är ett effektivt sätt att reglera arbetsvillkoren inom den­na bransch,

anser att antagandet av en kon­vention i förening med kollektiva förhandlingar kommer att förbätt­ra arbetsvillkor, karriärutsikter och anställningstrygghet till ar­betstagarnas förmån,

har beslutat anta vissa förslag angående arbetsvillkor inom ho­tell, restauranger och liknande anläggningar, en fråga som utgör den fjärde punkten på mötets dag­ordning.

10

Having determined that these proposals shall take the form of an intemational Convention;

adopts this twenty-fifth day of June of the year one thousand nine hundred and ninety-one the following Convention, which may be cited as the Working Condi­tions (Hotels and Restaurants) Convention, 1991:

Article 1

1.    Subject to the provisions of

Article 2, paragraph 1, this Con­

vention applies to workers emp­

loyed within:

(a)      hotels and similar esta­

blishments providing lodging;

(b)    restaurants and similar esta­

blishments providing food, beve­

rages or both.

2.

The definition of the catego­ries referred to in subparagraphs (a) and (b) above shall be deter­mined by each Member in the light of national conditions and after consulting the employers' and workers' organisations con­cerned. Each Member which rati­fies the Convention may, after consulting the employers' and workers' organisations concerned, exclude from its application certa­in types of establishments which fell within the definition mentio­ned above, but where nevertheless special problems of a substantial nature arise.

3.

(a) Each Member which rati­fies this Convention may, after consulting the employers' and workers' organisations concerned, extend its application to other re­lated establishments providing tourism services which shall be specified in a declaration appen-ded to its ratification.

(b) Each Member which has ra­tified this Convention may, after consulting the employers' and workers' organisations concerned, further subsequently notify the Director-General of the Interna­tional Labour Office, by a decla­ration, that it extends the applica­tion of the Convention to further categories      of      related      esta-

har fastställt att dessa förslag skall ta formen av en internatio­nell konvention, och

antar denna den tjugofemte da­gen i juni månad nittonhundra-nittioett följande konvention, som kan kallas 1991 års konvention om arbetsvillkor (hotell och re­stauranger).

Artikel 1

1.     Med förbehåll för bestäm­

melserna i artikel 2, punkt 1, äger

denna konvention tillämpning på

arbetstagare sysselsatta inom

a)    hotell och liknande anlägg­

ningar som tillhandahåller logi,

b)     restauranger och liknande

anläggningar som tillhandahåller

mat, dryck eller bäggedera.

2.    Definitionen av de kategorier

som avses i underpunkterna a)

och b) ovan skall fastställas av

varje medlemsstat mot bakgrund

av nationella förhållanden och ef­

ter konsultationer med berörda

arbetsgivar- och arbetstagarorgani­

sationer. Varje medlemsstat som

ratificerar konventionen kan, ef­

ter konsultationer med berörda

arbetsgivar- och arbetstagarorgani­

sationer, undanta från dess till­

ämpning vissa slag av anläggning­

ar, som faller inom ovannämnda

definition, men där inte desto

mindre särskilda problem av vä­

sentlig art uppstår.

3.      a) Varje medlemsstat som

ratificerar denna konvention kan

efter konsultationer med berörda

arbetsgivar- och arbetstagarorgani­

sationer utsträcka dess tillämp­

ning till andra besläktade anlägg­

ningar som tillhandahåller turist­

service, vilka skall anges i en de­

klaration fogad till dess ratifika­

tion.

b) Varje medlemsstat som har ratificerat denna konvention kan efter konsultationer med berörda arbetsgivar- och arbetstagarorgani­sationer dessutom senare under­rätta Internationella arbetsbyråns generaldirektör att den utsträcker konventionens tillämpning till yt­terligare kategorier besläktade an-

Skr.   1992/93:153 Bilaga I

11

blishments providing tourism ser­vices.

4. Each Member which ratifies this Convention shall list in the first report on the application of the Convention submitted under Article 22 of the Constitution of the International Labour Organi­sation any type of establishment which may have been excluded in pursuance of paragraph 2 above, giving the reasons for such exclu­sion, stating the respective posi­tions of the employers' and wor­kers' organisations concerned with regard to such exclusion, and shall state in subsequent re­ports the position of its law and practice in respect of the esta­blishments excluded, and the ex­tent to which effect has been gi­ven or is proposed to be given to the Convention in respect of such establishments.

Article 2

1.

For the purpose of this Con­vention, the term "the workers concerned" means workers emp­loyed within establishments to which the Convention applies pursuant to the provisions of Ar­ticle 1, irrespective of the nature and duration of their employment relationship. However, each Member may, in the light of na­tional law, conditions and practi­ce and after consulting the emp­loyers' and workers' organisations concerned, exclude certain parti­cular categories of workers from the application of all or some of the provisions of this Convention.

2.

Each Member which ratifies this Convention shall list, in the first report on the application of the Convention submitted under Article 22 of the Constitution of the International Labour Organi­sation, any categories of workers which may have been excluded in pursuance of paragraph 1 above, giving the reasons for such exclu­sion, and shall indicate in subse­quent reports any progress to­wards wider application.

läggningar som tillhandahåller tu­ristservice.

4. Varje medlemsstat som ratifi­

cerar denna konvention skall i

den första rapporten om konven­

tionens tillämpning, som avläm­

nas enligt artikel 22 i Internatio­

nella arbetsorganisationens stadga,

ange varje slag av anläggning som

kan ha undantagits i kraft av

punkt 2 ovan, uppge skälen för

sådant undantag och redogöra för

berörda arbetsgivar- och arbetsta­

garorganisationers

respektive

ståndpunkter med hänsyn till så­

dant undantag, samt skall i följan­

de rapporter redogöra för läget

beträffande dess lagstiftning och

praxis med avseende på de undan­

tagna anläggningarna och i vilken

utsträckning konventionen ge­

nomförts eller föreslås bli genom­

förd med avseende på sådana an­

läggningar.

Artikel 2

1.     I denna konvention avses

med uttrycket "berörda arbetsta­

gare" arbetstagare sysselsatta inom

anläggningar på vilka konventio­

nen äger tillämpning enligt be­

stämmelserna i artikel 1, oavsett

arten och varaktigheten av deras

anställningsförhållande.

Varje

medlemsstat kan dock i ljuset av

nationella lagar, förhållanden och

praxis och efter konsultationer

med berörda arbetsgivar- och ar­

betstagarorganisationer undanta

vissa särskilda kategorier arbetsta­

gare från tillämpningen av alla el­

ler några av denna konventions

bestämmelser.

2.    Varje medlemsstat som ratifi­

cerar denna konvention skall i

den första rapporten om konven­

tionens tillämpning, som avläm­

nas enligt artikel 22 i Internatio­

nella arbetsorganisationens stadga,

ange de kategorier arbetstagare

som kan ha undantagits i kraft av

punkt 1 ovan och uppge skälen

för sådant undantag samt skall i

följande rapporter ange varje

fi-amsteg mot en mer vidsträckt

tillämpning.

Skr.  1992/93:153 Bilaga I

12

Article 3

1.

Each Member shall, with due respect to the autonomy of the employers' and workers' organisa­tions concerned, adopt and apply, in a manner appropriate to natio­nal law, conditions and practice, a policy designed to improve the working conditions of the wor­kers concerned.

2.

The general objective of such a policy shall be to ensure that the workers concemed are not excluded fi-om the scope of any minimum standards adopted at the national level for workers in general, including those relating to social security entitlements.

Article 4

1.

Unless otherwise determined by national law or practice, the term "hours of work" means the time during which a worker is at the disposal of the employer.

2.

The workers concerned shall be entitled to reasonable normal hours of work and overtime pro­visions in accordance with natio­nal law and practice.

3.

The workers concemed shall be provided with reasonable mi­nimum daily and weekly rest pe­riods, in accordance with national law and practice.

4.

The workers concerned shall, where possible, have sufficient ad­vance notice of working schedules to enable them to organise their personal and family life accordin-

gfy-

Article 5

1.     If workers are required to

work on public holidays, they

shall be appropriately compensa­

ted in time or remuneration, as

determined by collective barga­

ining or in accordance with natio­

nal law or practice.

2.    The workers concerned shall

be entitled to annual leave with

pay of a length to be determined

by collective bargaining or in ac­

cordance with national law or

practice.

Artikel 3

1.

Varje medlemsstat skall, med vederbörlig hänsyn till berörda arbetsgivar- och arbetstagarorgani­sationers autonomi, på ett sätt, som passar för nationella lagar, förhållanden och praxis, anta och tillämpa en politik ägnad att för­bättra de berörda arbetstagarnas arbetsvillkor.

2.

Den allmänna målsättningen för en sådan politik skall vara att garantera att de berörda arbetsta­garna inte undantas från omfatt­ningen av några som helst mini­minormer antagna på nationell nivå för arbetstagare i allmänhet, inkl. sådana som hänför sig till sociala trygghetsförmåner.

Artikel 4

1.    Om det inte fastställs annor­

lunda genom nationell lagstiftning

eller praxis, innebär uttrycket "ar­

betstid" den tid under vilken en

arbetstagare står till arbetsgivarens

förfogande.

2.

De berörda arbetstagarna skall ha rätt till rimlig normal arbetstid och till rimliga villkor beträffende övertid i enlighet med nationell lagstiftning och praxis.

3.

De berörda arbetstagarna skall åtnjuta rimliga minsta dagli­ga viloperioder och veckovila i enlighet med nationell lagstiftning och praxis.

4.

De berörda arbetstagarna skall, då så är möjligt, underrättas om sina arbetsscheman tillräckligt lång tid i förväg för att låta dem organisera sitt personliga liv och femiljeliv i enlighet därmed.

Artikel 5

1.    Om det erfordras att arbetsta­

gare arbetar på officiella helger,

skall de ha skälig kompensation i

form av ledig tid eller lön såsom

festställts genom kollektiva för­

handlingar eller i enlighet med

nationell lagstiftning eller praxis.

2.      De berörda arbetstagarna

skall ha rätt till betald semester av

en längd som skall fastställas ge­

nom kollektiva förhandlingar el­

ler i enlighet med nationell lag­

stiftning eller praxis.

Skr.  1992/93:153 Bilaga 1

13

3. In cases where their contract expires or their period of eonti­nuous service is not of sufficient duration to qualify them for full annual leave, the workers concer­ned shall be entitled to paid leave proportionate to the length of ser­vice or payment of wages in lieu, as determined by collective barga­ining or in accordance with natio­nal law or practice.

Article 6

1.

The term "tip" means an amount of money given volunta­rily to the worker by a customer, in addition to the amount which the customer has to pay for the services received.

2.

Regardless of tips, the wor­kers concerned shall receive a ba­sic remuneration that is paid at regular intervals.

Article 7

Where such a practice exists, the sale and purchase of employ­ment in establishments referred to in Article 1 shall be prohibited.

Article 8

1.

The provisions of this Con­vention may be applied by or through national laws or regula­tions, collective agreements, arbi­tration awards or judicial deci­sions, or in any other appropriate manner consistent with national practice.

2.

For the Members where the provisions of this Convention are matters normally left to agree­ments between employers or employers' organisations and wor­kers' organisations, or are nor­mally carried out otherwise than by law, compliance with those provisions shall be treated as ef­fective if they are applied through such agreements or other means to the great majority of the wor­kers concerned.

3. I fall då deras kontrakt löper ut eller deras anställningstid inte varat tillräckligt länge för att kva­lificera dem för hel semester, skall de berörda arbetstagarna ha rätt till betald semester i propor­tion till anställningstiden eller till utbetalning av lön i stället, såsom fastställts genom kollektiva för­handlingar eller i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis.

Artikel 6

1.    Med uttrycket "dricks" avses

en summa pengar som frivilligt

ges till arbetstagaren av en gäst i

tillägg till den summa som gästen

har att betala för den service som

mottagits.

2.     Oberoende av dricks skall

berörda arbetstagare uppbära en

grundlön som utbetalas regelbun­

det.

Artikel 7

Om så är brukligt, skall försälj-nig och köp av arbete inom an­läggningar som avses i artikel 1 förbjudas.

Artikel 8

1.      Bestämmelserna i denna

konvention kan tillämpas genom

nationella lagar eller föreskrifter,

kollektivavtal, skiljedomsförfaran­

de eller domstolsbeslut eller på

annat lämpligt sätt i enlighet med

nationell praxis.

2.    Beträffande de medlemsstater

i vilka bestämmelsema i denna

konvention är frågor som normalt

överlämnas till avtal mellan ar­

betsgivare eller arbetsgivarorgani­

sationer och arbetstagarorganisa­

tioner eller normalt genomförs på

annat sätt än genom lagstiftning,

skall bestämmelserna anses fullt

uppfyllda om de genom sådana

avtal eller på annat sätt tillämpas

på den övervägande delen av be­

rörda arbetstagare.

Skr.  1992/93: Bilaga I

53

14

Article 9

The formål ratifications of this Convention shall be communica­ted to the Director-General of the International Labour Office for registration.

Article 10

1.     This Convention shall be

binding only upon those Mem­

bers of the International Labour

Organisation whose ratifications

have been registered with the Di­

rector-General.

2.

It shall come into force twel­ve months after the date on which the ratifications of two Members have been registered with the Director-General.

3.

Thereafter, this Convention shall come into force for any Member twelve months after the date on which its ratification has been registered.

Article 11

1.

A Member which has ratified this Convention may denounce it after the expiration of ten years from the date on which the Con­vention first comes into force, by an act communicated to the Di­rector-General of the Internatio­nal Labour Office for registration. Such denunciation shall not take effect until one year after the date on which it is registered.

2.

Each Member which has ra­tified this Convention and which does not, within the year follow­ing the expiration of the period of ten years mentioned in the prece­ding paragraph, exercise the right of denunciation provided for in this Article, will be bound for another period of ten years and, thereafter, may denounce this Convention at the expiration of each period of ten years under the terms provided for in this Ar­ticle.

Article 12

1. The Director-General of the International Labour Office shall notify all Members of the Interna­tional Labour Organisation of the

Artikel 9

Ratifikationsdokument avseen­de denna konvention skall sändas till Internationella arbetsbyråns generaldirektör för registrering.

Artikel 10

1.

Denna konvention skall vara bindande endast för de medlem­mar av Internationella arbetsta­garorganisationen vilkas ratifika­tioner har registrerats hos gene­raldirektören.

2.

Den träder i kraft tolv måna­der efter den dag då ratifikationer från två medlemsstater har regi­strerats hos generaldirektören.

3.

Därefter träder konventionen i kraft för varje medlemsstat tolv månader efter den dag då dess ratifikation har registrerats.

Artikel 11

1.

En medlemsstat som har rati­ficerat denna konvention kan säga upp den, sedan tio år förflutit från den dag då konventionen först träder i kraft, genom en skri­velse som sänds till Internationel­la arbetsbyråns generaldirektör för registrering. Sådan uppsägning träder inte i kraft förrän ett år efter den dag då den har registre­rats.

2.

Varje medlemsstat som har ratificerat denna konvention och som inte, inom det år som följer på utgången av den i föregående punkt nämnda tioårsperioden, gör bruk av sin uppsägningsrätt enligt denna artikel, är bunden för en ny tioårsperiod och kan därefter, på de i denna artikel föreskrivna villkoren, säga upp konventionen vid utgången av varje tioårspe­riod.

Artikel 12

1. Internationella arbetsbyråns generaldirektör skall underrätta samtliga medlemmar av Interna­tionella   arbetsorganisationen   om

Skr.  1992/93:153 Bilaga 1

15

registration of all ratifications and denunciations communicated to him by the Members of the Orga­nisation.

2. When notifying the Members of the Organisation of the regi­stration of the second ratification communicated to him, the Direc­tor-General shall draw the atten­tion of the Members of the Orga­nisation to the date upon which the Convention will come into force.

registreringen av alla ratifikatio­ner och uppsägningar som gene­raldirektören har tagit emot från organisationens medlemmar.

2. När generaldirektören under­rättar organisationens medlemmar om registreringen av den andra ratifikationen i ordningen som han har tagjt emot, skall han fåsta medlemmarnas uppmärksamhet på den dag då konventionen trä­der i kraft.

Skr.  1992/93:153 Bilaga 1

Article 13

The Director-General of the In­ternational Labour Office shall communicate to the Secretary-Ge­neral of the United Nations for registration in accordance with Article 102 of the Charter of the United Nations full particulars of all ratifications and acts of denun­ciation registered by him in ac­cordance with the provisions of the preceding Articles.

Article 14

At such times as it may consi­der necessary the Governing Body of the International Labour Office shall present to the General Con­ference a report on the working of this Convention and shall ex­amine the desirability of placing on the agenda of the Conference the question of its revision in whole or in part.

Article 15

1. Should the Conference adopt a new Convention revising this Convention in whole or in part, then, unless the new Convention otherwise provides 

(a)

the ratification by a Mem­ber of the new revising Conven­tion shall ipso jure involve the immediate denunciation of this Convention, notwithstanding the provisions of Article 11 above, if and when the new revising Con­vention shall have come into for­ce;

(b)

as from the date when the new revising Convention comes into  force  this Convention shall

Artikel 13

Internationella arbetsbyråns ge­neraldirektör skall, för registrer­ing enligt artikel 102 i Förenta nationernas stadga, lämna Förenta nationernas generalsekreterare fullständiga upplysningar om samtliga ratifikationer och upp­sägningar som har registrerats tios honom enligt bestämmelserna i föregående artiklar.

Artikel 14

När Internationella arbetsby­råns styrelse finner det nödvän­digt, skall den lämna Internatio­nella arbetsorganisationens all­männa konferens en redogörelse för denna konventions tillämp­ning och undersöka om det finns anledning att föra upp frågan om revidering av konventionen, helt eller delvis, på konferensens dag­ordning.

Artikel 15

1. Om konferensen antar en ny konvention, varigenom denna konvention helt eller delvis revi­deras, och den nya konventionen inte föreskriver annat, skall

a)    en medlemsstats ratifikation

av den nya reviderade konventio­

nen anses i sig innebära omedel­

bar uppsägning av denna konven­

tion, utan hinder av bestämmel­

serna i artikel 11 ovan, om och

när den nya konventionen har

trätt i kraft;

b)     från den dag då den nya

konventionen träder i kraft, den­

na  konvention  upphöra att vara

16

cease to be open to ratification by

öppen   för   ratifikation   av   med-        sir   1992/93'153

the Members.

lemsstatema.

Bi lapa 1

2. This Convention shall in any        2. Denna konvention skall lik-

case remain in force in its actual

väl förbli gällande till form och

form and content for those Mem-

innehåll    för   de    medlemsstater

bers   which   have   ratified   it   but

som har ratificerat den men inte

have    not    ratified    the    revising

har ratificerat den nya reviderade

Convention.

konventionen.

Article 16

Artikel 16

The  English  and   French   ver-        De engelska och franska versio-

sions of the text of this Conven-

nerna  av denna  konventionstext

tion are equally autboritative.

har lika giltighet.

17

Recommendation (No. 179) concerning Working Condi­tions in Hotels, Restaurants and Similar Establishments

Översättning

ILO:s rekommendation (nr 179) om arbetsvillkor inom hotell, restauranger och lik­nande anläggningar

Skr.  1992/93:153 Bilaga 2

The General Conference of the International Labour Organisa­tion,

Having been convened at Gene­va by the Governing Body of the International Labour Office, and having met in its 78th Session on 5 June 1991, and

Having decided upon the adop­tion of certain proposals with re­gard to working conditions in ho­tels, restaurants and similar esta­blishments, which is the fourth item on the agenda of the session, and

Having determined, following adoption of the Working Condi­tions (Hotels and Restaurants) Convention, 1991, that these pro­posals shall take the form of a supplementary Recommendation;

adopts this twenty-fifth day of

June of the year one thousand

nine hundred and ninety-one the

following

Recommendation,

which may be cited as the Wor­

king Conditions (Hotels and Re­

staurants)

Recommendation,

1991:

I. General provisions

1.    This Recommendation ap­

plies to workers, as defined in

paragraph 3, employed within:

(a)      hotels and similar esta­

blishments providing lodging;

(b)    restaurants and similar esta­

blishments providing food, beve­

rages or both.

2.

Members may, after consul­ting the employers' and workers' organisations concerned, extend the application of this Recom­mendation to other related esta­blishments providing tourism ser­vice.

3.

For the purpose of this Re­commendation    the    term    "the

Internationella arbetsorganisa­tionens allmänna konferens,

som har sammankallats till Ge­neve av styrelsen för Internatio­nella arbetsbyrån och samlats där den 5 juni 1991 till sitt 78:e möte,

har beslutat anta vissa förslag angående arbetsvillkor inom ho­tell, restauranger och liknande anläggningar, en fråga som utgör den fjärde punkten på mötets dag­ordning,

har efter antagandet av 1991 års konvention om arbetsvillkor (ho­tell och restauranger) festställt att dessa förslag skall ta formen av en kompletterande rekommendation, och

antar denna den tjugofemte da­gen i juni månad nittonhundra-nittioett följande rekommenda­tion, som kan kallas 1991 års re­kommendation om arbetsvillkor (hotell coh restauranger).

I. Allmänna bestämmelser

1.    Denna rekommendation äger

tillämpning på arbetstagare, såsom

de definieras i punkt 3, sysselsatta

inom

a)    hotell och liknande anlägg­

ningar som tillhandahåller logi,

b)      restauranger och liknande

anläggningar som tillhandahåller

mat, dryck eller bäggedera.

2.     Medlemsstaterna kan, efter

konsultationer med berörda ar­

betsgivar- och arbetstagarorganisa­

tioner, utsträcka tillämpningen av

denna rekommendation till andra

besläktade anläggningar som till­

handahåller turistservice.

3.    I denna rekommendation av­

ses med uttrycket "berörda arbets-

workers concemed" means wor­kers employed within esta­blishments to which this Recom­mendation applies pursuant to the provisions of paragraphs 1 and 2, irrespective of the nature and duration of their employment relationship.

4.     (1) This Recommendation

may be applied by or through

national laws or regulations, col­

lective agreements, arbitration

awards or judicial decisions, or in

any other appropriate manner

consistent with national practice.

2) Members should:

(a)    provide for the effective su­

pervision of the application of

measures taken in pursuance of

this Recommendation through an

inspection service or other app­

ropriate means;

(b)     encourage the employers'

and workers' organisations con­

cerned to play an active part in

promoting the application of the

provisions of this Recommenda­

tion.

5.    The general objective of this

Recommendation is, with due re­

spect to the autonomy of the

employers' and workers' organisa­

tions concerned, to improve the

working conditions of the wor­

kers concerned in order to bring

them closer to those prevailing in

other sectors of the economy.

II. 

Hours of work and rest periods

6.

Unless otherwise determined by the methods referred to in pa­ragraph 4(1), the term "hours of work" means the time during which a worker is at the disposal of the employer.

7.

(1) The implementation of measures fixing normal hours of work and regulating overtime should be the subject of consulta­tions between the employer and the workers concerned or their representatives.

(2) The term "workers' repre­sentatives" means persons who are recognised as such by national law   or   practice,   in   accordance

tagare" arbetstagare sysselsatta inom anläggningar på vilka re­kommendationen äger tillämp­ning enligt bestämmelserna i punkterna 1 och 2, oavsett arten och varaktigheten av deras an­ställningsförhållande.

4.     1) Denna rekommendation

kan tillämpas genom nationella

lagar eller föreskrifter, kollektiv­

avtal, skiljedomsförferande eller

domstolsbeslut eller på annat

lämpligt sätt i enlighet med natio­

nell prjtxis.

2) Medlemsstaterna bör

a)

sörja för effektiv övervakning av tillämpningen av åtgärder vid­tagna i enlighet med denna re­kommendation genom ett inspek­tionsväsende eller på annat lämp­ligt sätt,

b)

uppmuntra berörda arbetsgi­var- och arbetstagarorganisationer att spela en aktiv roll i främjandet av tillämpningen av rekommen­dationens besämmelser.

5.    Den allmänna målsättningen

med denna rekommendation är

att, med vederbörlig hänsyn till

berörda arbetsgivar- och arbetsta­

garorganisationers autonomi, för­

bättra de berörda arbetstagarnas

arbetsvillkor i syfte att bringa

dem närmare de villkor som rå­

der i andra branscher.

II. 

Arbetstid och viloperioder

6.    Om inte annat festställts ge­

nom de metoder som hänvisas till

i punkt 4. 1) avses med uttrycket

"arbetstid" den tid under vilken

en arbetstagare står till arbetsgiva­

rens förfogande.

7.      1) Genomförandet av åtgär­

der för att fastställa normal ar­

betstid och reglera övertid bör

vara föremål för konsultationer

mellan arbetsgivaren och berörda

arbetstagare eller deras represen­

tanter.

2) Med uttrycket "arbetstagar­nas representanter" avses perso­ner som erkänns som sådana ge­nom   nationell   lagstiftning   eller

Skr.  1992/93:153 Bilaga 2

19

with the Workers' Representatives Convention, 1971.

(3)     Overtime work should be

compensated by time off with

pay, by a higher rate or råtes of

remuneration for the overtime

worked, or by a higher rate of

remuneration, as determined in

accordance with national law and

practice and after consultations

between the employer and the

workers concerned or their repre­

sentatives.

(4)    Measures should be taken to

ensure that working hours and

overtime work are properly cal­

culated and recorded and that

each worker has access to his or

her record.

8.

Wherever practicable, split shifts should be progressively eli­minated, preferably through col­lective bargaining.

9.

The number and length of meal breaks should be determi­ned in the light of the customs and traditions of each country or area and according to whether the meal is taken in the establishment itself or elsewhere.

10.    (1) The workers concerned

should, as far as possible, be entit­

led to a weekly rest of not less

than 36 hours which, wherever

practicable, should be an uninter-

rupted period.

(2) The workers concerned should be entitled to an average daily rest period of ten consecutl­ve hours.

11.    Where the length of paid

annual holiday for the workers

concerned is less than four weeks

for one year of service, steps

should be taken, through collecti­

ve bargaining or other means

consistent with national practice,

to bring it progressively to that

level.

praxis, i enlighet med 1971 års konvention om arbetstagarnas re­presentanter.

3)

Övertidsarbete bör kompen­seras med ledig tid med lön, med högre lönenivå eller -nivåer för den arbetade övertiden eller med en högre lönenivå, enligt beslut i enlighet med nationell lagstiftning och praxis och efter konsultatio­ner mellan arbetsgivaren och be­rörda arbetstagare eller deras re­presentanter.

4)

Åtgärder bör vidtas för att garantera att arbetstid och över­tidsarbete beräknas och registreras på rätt sätt och att varje arbetsta­gare har tillgång till registret be­träffiande honom eller henne.

8.

Varhelst det är genomförbart bör uppsplittrade skift fortlöpan­de elimineras, företrädesvis ge­nom kollektiv förhandling.

9.

Antalet och längden på mål­tidsuppehåll bör fastställas i ljuset av seder och bruk i varje land eller område och alltefter om måltiden intages inom själva an­läggningen eller någon annan­stans.

10.      1) De berörda arbetstagar­

na bör så långt möjligt vara berät­

tigade till en veckovila på minst

36 timmar, som varhelst det är

genomförbart, bör vara en oav­

bruten period.

2) De berörda arbetstagarna bör vara berättigade till en genom­snittlig dygnsvila på tio timmar i sträck.

11.    Där längden på de berörda

arbetstagarnas betalda semester är

kortare än fyra veckor för ett års

tjänstgöring bör åtgärder vidtas,

genom kollektiv förhandling eller

på annat sätt förenligt med natio­

nell praxis, för att gradvis bringa

den till denna nivå.

Skr.  1992/93:153 Bilaga 2

III. Training

12. (1) Each Member should, in consultation with the employ­ers' and workers' organisations concerned, establish, or where appropriate assist employers' and

III. Utbildning

12. 1) Varje medlemsstat bör i konsultationer med berörda ar­betsgivar- och arbetstagarorganisa­tioner fastställa, eller då så är lämpligt  bistå arbetsgivarnas och

20

workers' organisations and other institutions in the establishment of, policies and programmes of vocational education and training and of management development for the different occupations in hotels, restaurants and similar es­tablishments.

(2) The principal objective of training programmes should be to improve skills and the quality of job performance and enhance the career prospects of the partici-pants.

arbetstagamas organisationer och andra institutioner i festställandet därav, en politik och program för yrkesutbildning och praktik och för arbetsledarutveckling för de olika yrkesgrupperna inom hotell, restauranger och liknande anlägg­ningar.

2) Utbildningsprogrammens huvudsakliga syfte bör vara att förbättra yrkesskicklighet och kvaliteten på utförandet av arbetet och främja deltagarnas karriärut­sikter.

Skr.  1992/93:153 Bilaga 2

21