Regeringens proposition

1994/95:185

Märkning av skor

Prop.

1994/95:185

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 9 mars 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Civildepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag som syftar till att genomföra Europapar-

lamentets och rådets direktiv 94/11/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar

och andra författningar beträffande märkning av material som används i

huvudbeståndsdelarna av skodon som saluförs i detaljistledet.

 I propositionen lägger regeringen fram förslag till en lag om märkning av skor.

Genom lagen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

att meddela föreskrifter om bl.a. skyldighet för näringsidkare att vid

försäljning av skor lämna information om skornas sammansättning genom märkning.

 Lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Lagtext.................................. 4

3 Ärendet och dess beredning............... 6

4 EG:s direktiv om märkning av skor........ 6

 4.1 Allmänt.............................. 6

 4.2 Skodirektivets närmare innehåll...... 7

5 Den svenska regleringen.................. 8

 5.1 Behovet av svenska regler............ 8

 5.2 Utformningen av svenska regler....... 8

 5.3 Tillsyn.............................. 10

6 Kostnadskonsekvenser..................... 12

7 Ikraftträdande........................... 14

8 Författningskommentar.................... 14

Bilaga 1 Promemorians lagförslag ............. 18

Bilaga 2 Förteckning över de remissinstanser

 som yttrat sig över promemorian

 Märkning av skor - svenska regler med

 anledning av ett EG-direktiv samt en

 sammanställning av yttrandena........ 20

Bilaga 3 Europaparlamentets och rådets direk-

 tiv 94/11/EG av den 23 mars 1994 om

 tillnärmning av medlemsstaternas

 lagar och andra författningar be-

 träffande märkning av material som

 används i huvudbeståndsdelarna av

 skodon som saluförs i detaljistledet. 29

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 9 mars 1995............................... 35

Rättsdatablad................................. 36

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

lag om märkning av skor.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om märkning av skor

 Härigenom föreskrivs följande[1].

Lagens tillämpningsområde m.m.

1 § Denna lag skall tillämpas på skor som i näringsverksamhet säljs till

konsumenter.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om att lagen inte skall tillämpas på vissa slags skor.

2 § Med skor avses i denna lag

-produkter som är försedda med sula och som är utformade för att skydda eller

 täcka foten, och

-delar till sådana produkter i form av ovandel, foder och bindsula samt

 slitsula, när de säljs separat.

Märkningsskyldighet

3 § Regeringen får meddela föreskrifter om att skor skall vara märkta med

information om det material som används i huvudbeståndsdelarna av skorna.

 Närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten får meddelas av den myndighet som

regeringen bestämmer.

Tillsyn

4 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att de föreskrifter

följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett bemyndigande enligt

lagen.

 Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att

föreskrifterna skall följas. Ett sådant föreläggande eller förbud får förenas

med vite.

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om

 1. att en näringsidkare är skyldig att betala kostnader för provtagning och

undersökning av skor,

 2. att en näringsidkare är skyldig att lämna sådana upplysningar, handlingar,

varuprover och liknande som behövs för att tillsynsmyndigheten skall kunna se

till att de föreskrifter följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett

bemyndigande enligt lagen.

Överklagande

6 § Tillsynsmyndighetens beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt

föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

*---------

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [1] Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv

 94/11/EG av den 23 mars 1994 om tillnärmning av

 medlemsstaternas lagar och andra författningar

 beträffande märkning av material som används i

 huvudbeståndsdelarna av skodon som saluförs i

 detaljistledet (EGT nr L 100, 19.4.1994, s. 37,

 Celex 394L0011).

3 Ärendet och dess beredning

Som medlem i EU är Sverige skyldigt att genomföra EG-rätten i den svenska

rättsordningen.

 Inom EG har man antagit Europaparlamentets och rådets direktiv 94/11/EG av den

23 mars 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar

beträffande märkning av material som används i huvudbeståndsdelarna av skodon

som saluförs i detaljistledet, i det följande kallat skodirektivet. Genom

Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 16/94 av den 28 oktober 1994 omfattas

skodirektivet av EES-avtalet.

 Inom Civildepartementet har under hösten 1994 upprättats promemorian Märkning

av skor - svenska regler med anledning av ett EG-direktiv (dnr 94/2484/RÄ).

Promemorians lagförslag finns som bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena

finns i bilaga 2.

 Skodirektivet i svensk översättning fogas som bilaga 3.

Lagrådet

I denna proposition föreslår regeringen en lag om märkning av skor. Lagförslaget

innehåller bl.a. bestämmelser om möjlighet för tillsynsmyndigheten att meddela

förelägganden och förbud samt en bestämmelse om överklagande som formellt hör

till Lagrådets granskningsområde. Lagförslaget är emellertid av så enkel

beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

4 EG:s direktiv om märkning av skor

4.1 Allmänt

Av skodirektivets ingress framgår att i vissa av EU:s medlemsstater finns

bestämmelser om märkning av skor i syfte att skydda och informera allmänheten

samt att tillvarata industrins intressen. Olikheter mellan sådana bestämmelser

kan skapa handelshinder inom gemenskapen och därigenom motverka en väl

fungerande inre marknad. Harmonisering av nationell lagstiftning krävs för att

avlägsna hindren för en fri handel. Detta mål kan inte nås på ett

tillfredsställande sätt av enskilda medlemsstater. I skodirektivet fastställs

endast sådana krav som är oundgängligen nödvändiga för den fria rörligheten för

de produkter som omfattas av direktivet. Genom skodirektivet åläggs

medlemsländerna att genomföra de åtgärder som behövs för att införa enhetliga

regler när det gäller märkning av skor.

4.2 Skodirektivets närmare innehåll

Tillämpningsområde

Skodirektivet skall tillämpas på skor som säljs till konsumenter.

Med sko avses alla produkter som är försedda med sula och som är utformade för

att skydda eller täcka foten (artikel 1.1). Med sko avses även följande delar

som säljs separat, nämligen ovandelen av skon, foder och bindsula samt skons

slitsula (bilaga 1 till direktivet).

 I bilaga 2 till direktivet ges exempel på skor som omfattas av direktivet. Dit

hör låg- eller högklackade skor och skor utan klack för inomhus- eller

utomhusbruk, stövlar, sandaler av olika slag, skor som är särskilt utformade för

olika sportaktiviteter, balettskor, överdragsskor, engångsskor med påsatt sula

samt ortopediska skor.

 Direktivet omfattar inte begagnade skor, skyddsskor som omfattas av direktivet

89/686/EEG om personlig skyddsutrustning, skor som omfattas av direktivet

76/769/EEG om farliga ämnen samt skor som är avsedda som leksaker.

Krav på märkning

Enligt direktivet skall skor märkas med information om det material som ingår i

skorna (artikel 1.2). Med märkning avses att den föreskrivna informationen

påförs åtminstone en sko av varje par. Det kan ske genom påtryck, påklistrat

märke, prägling eller vidhäftad etikett (artikel 4.3). Märkningen skall vara väl

synlig, beständig och tillgänglig. Symbolerna skall vara tillräckligt stora för

att det skall vara lätt att förstå informationen i dem. Märkningen får inte

vilseleda konsumenterna (artikel 4.4).

 Märkningen skall innehålla information om tre delar av skon, nämligen

ovandelen, fodret och bindsulan samt slitsulan (artikel 1.2). Information skall

ges om det material som utgör minst 80 procent av ovandelens, fodrets och

bindsulans yttre area i skon samt minst 80 procent av slitsulans volym. Om inget

av materialen utgör minst 80 procent, skall information ges om de två viktigaste

materialen i sammansättningen av skorna (artikel 4.1). Beträffande materialen

skall dessa klassificeras som läder, överdraget läder, textilmaterial eller

övriga material (artikel 1.2 och bilaga 1 till direktivet).

 Informationen skall ges på skon genom symbol eller text i enlighet med vad som

visas i bilaga 1 till direktivet. Medlemsstaterna skall genom nationella

bestämmelser säkerställa att konsumenterna ges tillräcklig information om

betydelsen av symbolerna (artikel 4.2).

 Det är tillverkaren eller dennes representant inom gemenskapen som ansvarar för

märkningen. Om varken tillverkaren eller dennes representant är etablerad inom

gemenskapen, skall den som är ansvarig då skon först släpps ut på

gemenskapsmarknaden ansvara för märkningen. Återförsäljaren skall vara skyldig

att kontrollera att de skor han säljer är märkta på det sätt som föreskrivs i

direktivet (artikel 4.5).

Medlemsstaternas åligganden

Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa

att de skor som släpps ut på marknaden uppfyller märkningskraven i direktivet

(artikel 2.1). När skor som inte uppfyller bestämmelserna om föreskriven

märkning släpps ut på marknaden, skall den berörda medlemsstaten vidta lämpliga

åtgärder enligt sin nationella lagstiftning (artikel 2.2).

 Medlemsstaterna får inte, såvida inte annat framgår av andra tillämpliga

gemenskapsbestämmelser, förbjuda eller hindra att skor som uppfyller

märkningskraven i direktivet släpps ut på marknaden genom att tillämpa

icke-harmoniserade nationella bestämmelser om märkning av vissa slag av skor

eller skor i allmänhet (artikel 3).

Ikraftträdande

Enligt direktivet skall medlemsstaterna senast den 23 september 1995 anta och

offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att

uppfylla skodirektivet (artikel 6.1). Medlemsstaterna skall tillämpa

bestämmelserna från den 23 mars 1996. Lagerhållna skor som fakturerats eller

levererats till återförsäljaren dessförinnan skall inte omfattas av

bestämmelserna före den 23 september 1997 (artikel 6.2).

5 Den svenska regleringen

5.1 Behovet av svenska regler

Det finns för närvarande inte några föreskrifter om märkning av skor i Sverige.

 Sverige är som medlem i EU skyldigt att genomföra skodirektivet i svensk rätt.

 En bundenhet av direktivet innebär för svensk del ett åtagande att genomföra de

författningsändringar som behövs för att syftet med direktivet skall uppnås.

Skodirektivet förutsätter att det skall finnas rättsligt bindande regler om

märkning av skor. Eftersom det i Sverige inte finns några sådana regler måste

nya regler komma till.

5.2 Utformningen av svenska regler

Regeringens förslag: EG-reglerna om märkning av

skor genomförs i svensk rätt genom föreskrifter

som meddelas av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer. De bemyndiganden för rege-

ringen som behövs meddelas i en särskild lag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna har inte haft några

invändningar mot promemorians förslag. Arbetarskyddsstyrelsen har föreslagit att

det i lagen införs en uttrycklig bestämmelse om att personlig skyddsutrustning

inte omfattas av lagen. Kooperativa förbundet (KF) har framfört vissa synpunkter

av redaktionell och språklig natur. Sveriges Köpmannaförbund och Sveriges

Skohandlarförbund har uttalat att begreppet näringsidkare i lagen bör preciseras

till att avse tillverkare eller importör. Sveriges Industriförbund är kritiska

till att Konsumentverket bemyndigas att utfärda närmare föreskrifter om hur

direktivets bestämmelser skall uppfyllas. Förbundet är särskilt kritiskt till

Konsumentverkets/KO:s roll som föreskriftsgivare i samband med att KO som part

för talan i Marknadsdomstolen. Förbundet menar att domstolen är tvungen att

tillämpa "åklagarens" - i hans egenskap av generaldirektör för Konsumentverket -

utfärdade tvingande föreskrifter. Industriförbundet menar vidare att det är

viktigt att den "lagstiftande" och "åklagande" funktionen hålls isär. Flera

remissinstanser har framfört att det är viktigt att föreskrifterna på

myndighetsnivå utarbetas i nära samråd med närmast berörda myndigheter och

organisationer.

 Skälen för regeringens förslag: Skodirektivets krav på märkning innefattar

sådana åligganden för enskilda som enligt 8 kap. 3 § regeringsformen skall

meddelas genom lag. Enligt 8 kap. 7 § första stycket 3 får emellertid regeringen

efter bemyndigande i lag meddela föreskrifter om näringsverksamhet. Riksdagen

kan också enligt 11 § samma kapitel bemyndiga regeringen att överlåta åt en

förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter i ämnet.

 Regleringen i skodirektivet är tämligen detaljerad. Det kan visa sig nödvändigt

att efter hand justera föreskrifterna med hänsyn till utvecklingen inom EG.

Föreskriftsrätten bör därför så långt det är möjligt delegeras till regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer.

 En lämplig ordning är alltså att lagstiftningen utformas som en

bemyndigandelag, genom vilken regeringen ges rätt att meddela föreskrifter om

skyldighet att märka skor. Närmare föreskrifter om den information som skall

lämnas genom märkning bör kunna delegeras vidare till den myndighet som

regeringen bestämmer. Närmast till hands ligger därvid att vidaredelegera

föreskriftsrätten till Konsumentverket.

 Sveriges Industriförbund är i denna del kritisk och ifrågasätter det lämpliga i

att KO - som dessutom är generaldirektör för Konsumentverket - för talan i

Marknadsdomstolen och då åberopar och stödjer sig på föreskrifter som har

utfärdats av Konsumentverket. Regeringen återkommer till detta i samband med

behandlingen av frågan om tillsyn (avsnitt 5.3).

 I fråga om föreskrifternas materiella innehåll gäller det att omforma reglerna

i direktivet till svensk rätt. Det innebär att reglerna måste stämma överens med

EG:s regler och att de heller inte kan gå längre än dessa. Det är också

naturligt och får förutsättas att detaljerade myndighetsföreskrifter utarbetas

efter samråd med berörda myndigheter och branschorganisationer. Särskilda

undantag, för t.ex. personlig skyddsutrustning, får regleras i föreskrifter som

meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

 Enligt direktivet är det tillverkaren eller dennes representant inom

gemenskapen som ansvarar för märkningen och för att de uppgifter som den

innehåller är korrekt. Om varken tillverkaren eller representanten är etablerad

inom gemenskapen ligger ansvaret på den som först släpper ut skorna på

gemenskapsmarknaden. Återförsäljaren är skyldig att kontrollera att de skor han

säljer är märkta på det sätt som föreskrivs. Det är alltså i första hand

tillverkaren eller importören som är ansvarig, men ett ansvar vilar också på

återförsäljaren. Det bör vara regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer som meddelar föreskrifter om märkningsskyldigheten och om det ansvar

som olika näringsidkare i distributionskedjan skall ha.

 Enligt artikel 6.3 i skodirektivet skall de bestämmelser som en medlemsstat

antar på grund av direktivet innehålla en hänvisning till detta eller åtföljas

av en sådan hänvisning när de offentliggörs. En sådan hänvisning bör göras i

form av en not till lagen.

 Sammanfattningsvis föreslås alltså att skodirektivet genomförs i svensk rätt

genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer. I en särskild lag - lag om märkning av skor - ges de bemyndiganden

för regeringen som behövs.

5.3 Tillsyn

Regeringens förslag: Konsumentverket skall ha hand

om tillsynen över att föreskrifterna följs.

 Tillsynsmyndigheten bör i första hand söka nå

rättelse på frivillig väg. Om detta inte hjälper

får tillsynsmyndigheten meddela de förelägganden

och förbud som behövs för att se till att med-

delade föreskrifter följs. Sådana förelägganden

och förbud får förenas med vite.

 Promemorians bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna har lämnat förslaget utan

erinran. Konsumentverket ställer sig dock tveksamt till att verket skall svara

för tillsynen enligt lagen.

Skälen för regeringens förslag

Direktivets krav på marknadskontroll

Enligt skodirektivet skall medlemsstaterna vidta alla åtgärder som är nödvändiga

för att säkerställa att de skor som släpps ut på marknaden uppfyller

märkningskraven i direktivet (artikel 2). Direktivet förutsätter alltså att

medlemsstaterna aktivt övervakar att de skor som finns på marknaden uppfyller

direktivets krav.

Tillsynsmyndighet

Konsumentverket är central förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor. Verket har

bl.a. till uppgift att utarbeta riktlinjer för näringsidkarnas marknadsföring

och för utformning av varor, tjänster och andra nyttigheter. Verket utövar

tillsyn enligt bl.a. marknadsföringslagen, lagen om märkning av textilier och

lagen om märkning av hushållsapparater samt bevakar efterlevnaden av verkets

egna riktlinjer. Eftersom verket således har erfarenhet och kompetens på

näraliggande områden, bör verket sköta marknadskontrollen även i förevarande

hänseende och se till att reglerna om märkning av skor efterlevs. En sådan

tillsynsuppgift ligger också väl i linje med de uppgifter som verket redan i dag

har.

Tillsynen och åtgärder vid överträdelser

Konsumentverket har påpekat att det inte längre finns något laboratorium i

Sverige som utför undersökningar av skor. Om detta kommer att vara fallet också

i framtiden får frågan lösas genom att - i den mån som det behövs - tjänsterna

upphandlas av något organ som har kompetens på området, oavsett om det innebär

en upphandling utanför landet.

 För att åstadkomma en effektiv övervakning måste tillsynsmyndigheten i vissa

fall kunna ingripa med tvingande åtgärder. Marknadsföringslagen innehåller

generella föreskrifter om otillbörlig marknadsföring m.m. De aktuella

föreskrifterna om märkning av skor har emellertid ett delvis annat syfte än

marknadsföringslagen. Bestämmelserna i skodirektivet har tillkommit för att

åstadkomma enhetliga regler om märkning och därigenom underlätta en fri

rörlighet av skor. Syftet med reglerna är alltså inte i första hand att komma

till rätta med otillbörliga förfaranden vid marknadsföring av sådana varor. Det

är därför varken möjligt eller lämpligt att i första hand använda

marknadsföringslagens sanktionssystem för att komma till rätta med samtliga

tänkbara former av överträdelser av märkningsföreskrifterna. Det bör därför

utformas särskilda sanktionsregler för överträdelser av märkningsföreskrifterna.

 I likhet med vad som i allmänhet gäller på det marknadsrättsliga området bör

emellertid tillsynsmyndigheten i första hand söka nå rättelse på frivillig väg.

Det kan ske genom information om reglernas innebörd och råd till näringsidkarna

om hur de skall förfara för att uppfylla de föreskrivna kraven.

 Om rättelse inte kan nås på frivillig väg, bör tillsynsmyndigheten ha rätt att

meddela de förelägganden och förbud som behövs. Sådana förelägganden och förbud

bör också kunna förenas med vite.

 I den mån märkningen är vilseledande genom att t.ex. innehålla oriktig

information om det material som ingår i skorna, kan också marknadsföringslagen

tillämpas. Med det förslag till ny marknadsföringslag som regeringen har

förelagt riksdagen (prop. 1994/95:123) kommer ett uppsåtligt eller oaktsamt

vilseledande kunna leda till att en näringsidkare döms att betala en

marknadsstörningsavgift.

 Enligt regeringens mening saknas anledning att vid sidan av möjligheten att

meddela förelägganden och förbud vid vite och marknadsföringslagens

sanktionssystem också införa ett straffrättsligt sanktionssystem för

överträdelser av märkningsföreskrifterna.

 Som har redovisats i det föregående (avsnitt 5.2) har Sveriges Industriförbund

ifrågasatt lämpligheten av att Konsumentombudsmannen, som dessutom är

generaldirektör för Konsumentverket, för talan i Marknadsdomstolen och då

åberopar och stödjer sig på föreskrifter som har utfärdats av verket.

 Regeringen vill för sin del framhålla följande i denna fråga. Det förslag som

nu läggs fram innebär inte att marknadsföringslagens regelssystem görs direkt

tillämpligt på överträdelser av föreskrifterna. Den föreslagna lagstiftningen

innehåller ett eget sanktionssystem som i första hand skall tillämpas. Det torde

därför inte föreligga något praktiskt behov för Konsumentombudsmannen att föra

talan i Marknadsdomstolen i syfte att komma till rätta med en felaktig

skomärkning. De sanktioner som kan bli aktuella i sådana fall - förelägganden

och förbud vid vite - kan ju tillsynsmyndigheten själv meddela enligt den

föreslagna lagen.

 Samtidigt kommer marknadsföringslagen att kunna tillämpas i vissa fall, främst

när det är fråga om vilseledande marknadsföring. Till grund för Mark-

nadsdomstolens prövning ligger i dessa fall inte märkningsreglerna, utan

reglerna i marknadsföringslagen. Någon konflikt mellan Konsumentverkets roll som

regelgivare och Konsumentombudsmannens "åklagarroll" kommer därför knappast att

uppstå.

6 Kostnadskonsekvenser

Regeringens bedömning: Kostnaderna för tillsyn

över efterlevnaden av regler om märkning av skor

bör kunna täckas inom befintliga ramar.

 En näringsidkare som har lämnat felaktiga upp-

gifter om skors sammansättning bör kunna åläggas

att betala kostnaderna för provtagning och under-

sökning av prov.

 Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning.

 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna har lämnat bedömningen utan

erinran. Konsumentverket har framhållit att kravet på kontroll kräver resurser

för provtagning och undersökning av skor. Sveriges Köpmannaförbund och Sveriges

Skohandlarförbund har framfört att om det vid en provning av en sko visar sig

att skon är förenlig med kraven bör kostnaderna för provningen betalas av till-

synsmyndigheten och skälig ersättning utgå till näringsidkaren och detaljisten.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts förut finns det i dag inte några

föreskrifter i Sverige om märkning av skor. Någon märkning av det slag som avses

i skodirektivet förekommer knappast heller i praktiken. Den föreslagna

lagstiftningen kommer därför sannolikt att belasta de fåtaliga svenska

tillverkarna av skor med vissa kostnader för märkning. Samtidigt medför

genomförandet av EG-reglerna i Sverige att de svenska tillverkarna av skor på

den europeiska marknaden konkurrerar med utländska tillverkare på lika villkor.

 Merparten skor importeras för närvarande till Sverige från tillverkare som är

etablerade inom EU. Det får förutsättas att dessa skor - i enlighet med

bestämmelserna i skodirektivet - kommer att vara märkta redan vid införseln.

Extra kostnader för svenska importörer torde därför bara aktualiseras vid fall

av import från tillverkare utanför EU. Det kan emellertid antas att även sådana

tillverkare i stor utsträckning kommer att märka sina skor i enlighet med kraven

i skodirektivet. Kostnaderna för den svenska importbranschen torde därför komma

att bli begränsade.

 Även tillsynen över lagens efterlevnad kommer att dra kostnader. Skodirektivet

ställer inga konkreta krav på hur marknadsövervakningen skall bedrivas. Det sägs

heller inget särskilt om omfattningen av kontrollen. Det torde dock stå klart

att informationssatsningar och ökade kontrollinsatser i form av i första hand

stickprovskontroller kommer att krävas. Någon beräkning av kostnaderna för

marknadskontrollen kan inte göras för närvarande. Det bedöms dock att de ökade

kraven på Konsumentverket som tillsynsmyndighet bör kunna klaras av genom om-

prioritering inom ramen för befintliga resurser.

 I skodirektivet finns bestämmelser om ansvar för märkningen och för att de

uppgifter den innehåller är korrekta (artikel 4.5). Det måste således

förutsättas att tillsynen även skall omfatta en kontroll av att uppgifterna är

riktiga. En sådan kontroll kräver provtagning och undersökning av skor. En

rimlig ordning är att tillsynsmyndighetens kostnader för detta i vissa fall får

bäras av näringslivet. Således bör den näringsidkare som har lämnat felaktiga

uppgifter om skors sammansättning kunna åläggas att betala kostnaderna för

provtagning och undersökning av skor. Det bör ankomma på regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om detta. Om det vid en

kontroll skulle visa sig att märkningskraven är uppfyllda bör däremot kostnaden

för provtagning och undersökning av skorna inte belasta den berörda

näringsidkaren.

 Ett par remissinstanser har anfört att skälig ersättning i sådana fall bör utgå

till berörd näringsidkare. Regeringen kan för sin del inte se att en provtagning

som sådan typiskt sett skulle kunna orsaka en näringsidkare några särskilda

kostnader. Någon ersättningsskyldighet i dessa fall bör därför inte införas.

 I sammanhanget bör även kostnadskonsekvenserna för domstolarna beröras. Vissa

beslut av tillsynsmyndigheten bör kunna överklagas. I linje med den pågående

reformeringen av instansordningen i de allmänna förvaltningsdomstolarna bör

överklagandet ske hos länsrätt. En föreskrift om överklagande har med hänsyn

till lagkravet (jfr 11 kap. 4 § regeringsformen) tagits in i den föreslagna

lagen. Enligt lagen (1985:206) om viten prövar länsrätten frågor om utdömande

av viten. När ett förelagt vite skall dömas ut tas således domstolsresurser

också i anspråk.

 Det kan på goda grunder antas att antalet ärenden som grundar sig på den

föreslagna lagen kommer att bli ytterst begränsat. Som har sagts

tidigare bör tillsynsmyndigheten i första hand försöka nå rättelse på frivillig

väg. De kostnader som kan uppstå för domstolarna måste därför betraktas som

försumbara.

7 Ikraftträdande

Regeringens förslag: Lagen om märkning av skor

skall träda i kraft den 1 juli 1995. Övriga före-

skrifter skall ha utfärdats före den 23 september

1995. Föreskrifterna bör dock i enlighet med

direktivet träda i kraft den 23 mars 1996.

 Promemorians förslag: Överenstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Några remissinstanser har framhållit att det är viktigt att

reglerna träder i kraft samtidigt i alla medlemsländer.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 6 i skodirektivet skall

medlemsstaterna senast den 23 september 1995 anta och offentliggöra de lagar och

andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Bestämmelserna i

dessa lagar och författningar skall tillämpas från och med den 23 mars 1996.

 Regeringen anser att den nu föreslagna lagen bör träda i kraft den 1 juli 1995

så att regeringen och Konsumentverket i tid kan meddela de föreskrifter som

behövs. Det bör här uppmärksammas att lagen i sig inte innehåller några

materiella bestämmelser, varför dess ikraftträdande ur den synvinkeln är av

mindre betydelse. Regeringens och Konsumentverkets föreskrifter bör träda i

kraft vid den tidpunkt som pekas ut i direktivet, dvs. den 23 mars 1996.

 I direktivet görs ett undantag för lagerhållna artiklar som fakturerats eller

levererats till återförsäljare före den 23 mars 1996. Dessa artiklar skall inte

omfattas av bestämmelserna förrän den 23 september 1997. I de regerings- och

myndighetsföreskrifter som genomför direktivet bör motsvarande undantag göras.

8 Författningskommentar

Som har anförts i det föregående (avsnitt 5.2) bör lagen utformas som en ren

bemyndigandelag. Detta innebär att närmare föreskrifter om lagens tillämpning

kommer att meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen

bestämmer.

Lagens tillämpningsområde m.m.

1 § Denna lag skall tillämpas på skor som i

näringsverksamhet säljs till konsumenter.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen be-

stämmer får meddela föreskrifter om att lagen inte

skall tillämpas på vissa slags skor.

 I paragrafen anges lagens tillämpningsområde.

 I paragrafens första stycke anges att lagen tillämpas på skor som säljs i

näringsverksamhet och som är avsedda för konsumenter. I enlighet med

skodirektivet tar lagen sikte bara på sådana skor som är avsedda för

konsumenter.

 Med näringsverksamhet förstås sådan verksamhet som drivs av näringsidkare.

Näringsidkare är var och en som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art,

oavsett om verksamheten är inriktad på ekonomisk vinst eller ej.

 Skodirektivet gäller inte för alla skor. Således omfattar det inte begagnade

skor, skyddsskor som omfattas av direktivet 89/686/EEG om personlig

skyddutrustning, skor som omfattas av direktivet 76/769/EEG om farliga ämnen

samt skor som är avsedda som leksaker. I paragrafens andra stycke ges regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att föreskriva om dessa

undantag.

2 § Med skor avses i denna lag

- produkter som är försedda med sula och som är

 utformade för att skydda eller täcka foten, och

- delar till sådana produkter i form av ovandel,

 foder och bindsula samt slitsula, när de säljs

 separat.

 I paragrafen definieras begreppet sko. Med sko avses inte bara en hel sko utan

även vissa delar som säljs separat (artikel 1.1 i direktivet). Det gäller dels

ovandel, dels foder och bindsula, dels slitsula. I bilaga 1 till direktivet

definieras dessa delar närmare. Ovandelen av skon är således yttersidan av den

del som är fäst i slitsulan. Foder och bindsula bestäms som foder till ovandelen

och innersulan, vilka utgör skons insida. Slitsulan är skons undersida, som är

fäst i skons ovandel och som utsätts för slitage.

Märkningsskyldighet

3 § Regeringen får meddela föreskrifter om att

skor skall vara märkta med information om det ma-

terial som används i huvudbeståndsdelarna av

skorna.

 Närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten

får meddelas av den myndighet som regeringen be-

stämmer.

 I paragrafens första stycke ges regeringen rätt att meddela föreskrifter om att

information om skors sammansättning skall lämnas genom märkning.

 Enligt andra stycket får regeringen överlåta åt en myndighet att meddela

närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten.

Tillsyn

4 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall

se till att de föreskrifter följs som har med-

delats med stöd av denna lag eller ett bemyndi-

gande enligt lagen.

 Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden

och förbud som behövs för att föreskrifterna skall

följas. Ett sådant föreläggande eller förbud får

förenas med vite.

 I denna paragrafs första stycke bemyndigas regeringen att i en förordning

bestämma vilken myndighet som skall utöva tillsynen över

märkningsföreskrifterna. Som förut har redovisats (avsnitt 5.3) ligger det

närmast till hand att utse Konsumentverket som tillsynsmyndighet.

 I paragrafens andra stycke har tagits in en föreskrift om att till-

synsmyndigheten får meddela förelägganden och förbud. Det har också lagts till

att ett sådant föreläggande eller förbud får förenas med vite.

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får meddela föreskrifter om

 1. att en näringsidkare är skyldig att betala

kostnader för provtagning och undersökning av skor,

 2. att en näringsidkare är skyldig att lämna

sådana upplysningar, handlingar, varuprover och

liknande som behövs för att tillsynsmyndigheten

skall kunna se till att de föreskrifter följs som

har meddelats med stöd av denna lag eller ett be-

myndigande enligt lagen.

 I denna paragraf bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer att meddela föreskrifter i frågor som rör tillsynen.

 Punkt 1 handlar om föreskrifter om skyldighet för näringsidkare att betala

kostnaderna för provtagning och undersökning av skor (se avsnitt 5.3).

 Punkt 2 gäller föreskriftsrätten i vissa andra frågor av betydelse för att

tillsynsmyndigheten skall kunna utöva tillsynen på ett effektivt sätt. Det

nödvändiga underlaget för tillsynsmyndighetens bedömning kan finnas i dokument

och andra handlingar hos näringsidkaren. För att kunna utföra en undersökning av

skorna måste tillsynsmyndigheten också ges möjlighet att få tillgång till

varuprover.

Överklagande

6 § Tillsynsmyndighetens beslut i enskilda fall

enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till

kammarrätten.

 I denna paragraf anges ordningen för överklagande av tillsynsmyndighetens

beslut. Enligt 4 § får tillsynsmyndigheten meddela förelägganden och förbud.

Sådana beslut får alltså överklagas hos länsrätten. Andra beslut som får

överklagas hos länsrätten gäller frågor som regleras i föreskrifter som har

meddelats med stöd av ett bemyndigande i lagen, t.ex. beslut om att en

näringsidkare skall betala kostnaden för provtagning och undersökning av skor.

Promemorians lagförslag

Förslag till

Lag om märkning av skor;

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde m.m.

1 § Denna lag skall tillämpas på skor som säljs i näringsverksamhet och som är

avsedda för konsumenter.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om att lagen inte skall tillämpas på vissa slags skor.

2 § Med skor avses i denna lag

-produkter som är försedda med sula och som är utformade för att skydda eller

 täcka foten, och

-delar till sådana produkter i form av ovandel, foder och bindsula samt

 slitsula, när de säljs separat.

Märkningsskyldighet

3 § Regeringen får meddela föreskrifter om att skor skall vara märkta med

information om det material som används i huvudbeståndsdelarna av skorna.

 Närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten får meddelas av den myndighet som

regeringen bestämmer.

Tillsyn

4 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att de föreskrifter

följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett bemyndigande enligt

lagen.

 Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att

se till att föreskrifterna följs. Ett sådant föreläggande eller förbud får

förenas med vite.

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om

 1. att en näringsidkare är skyldig att betala kostnader för provtagning och

undersökning av skor,

 2. att en näringsidkare är skyldig att lämna sådana upplysningar, handlingar,

varuprov och liknande som behövs för att tillsynsmyndigheten skall kunna se till

att de föreskrifter följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett

bemyndigande enligt lagen.

Överklagande

6 § Tillsynsmyndighetens beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt

föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

*---------

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över promemorian Märkning av

skor - svenska regler med anledning av ett EG-direktiv samt en sammanställning

av yttrandena

Remissinstanserna

Efter remiss har yttrande avgetts av Kommerskollegium, Arbetarskyddsstyrelsen,

Konkurrensverket, Konsumentverket, Grossistförbundet Svensk Handel, Kon-

sumentvägledarnas förening, Kooperativa Förbundet, Landsorganisationen i Sverige

(LO), Sveriges Handelsagenters Förbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges

Köpmannaförbund och Sveriges Skohandlarförbund.

Remissammanställningens innehåll

1 Sammanfattning av remissutfallet,

2 Lagens utformning och tillämpningsområde,

3 Tillsyn och kostnadskonsekvenser,

4 Ikraftträdande,

5 Övriga synpunkter.

Remissamanställningen återger ordagrant vad remissinstanserna anfört.

1 Sammanfattning av remissutfallet

Remissinstanserna har inte haft något att invända mot att det införs svenska

föreskrifter om märkning av skor i enlighet med EG-direktivet. Flera remiss-

instanser har haft synpunkter på enskildheter i promemorieförslaget.

2 Lagens utformning och tillämpningsområde

Arbetarskyddsstyrelsen

Arbetarskyddsstyrelsen har i huvudsak inga invändningar från arbetsmiljösynpunkt

mot lagförslaget om märkning av skor. Lagförslaget gäller skor som kommer att

säljas till konsumenter för privat bruk. Näringsidkare som säljer skor till

konsument säljer i många fall även skor som klassas som personlig

skyddsutrustning (skyddsskor, lätta skyddsskor och yrkesskor). Regler om

personlig skyddsutrustning finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om utfö-

rande av personlig skyddsutrustning (AFS 1993:111). Skor som är utförda och

märkta som personlig skyddsutrustning säljs i huvudsak till företag men även

till konsumenter bl.a. via näringsidkare. Personlig skyddsutrustning skall

enligt lagförslaget inte omfattas av märkningskraven. Gränsdragningsproblem kan

uppstå där skor säljs både som personlig skyddsutrustning och konsumentskor.

Lagförslaget 1 § andra stycket:

"myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att lagen inte

skall tillämpas på vissa slags skor".

 Stycket bör därför redan nu kunna innehålla undantag för personlig

skyddsutrustning. Konsumentverket föreslås bli reglerande myndighet för märkning

av skor. Arbetarskyddsstyrelsen förutsätter att Konsumentverket ger styrelsen

möjlighet att lämna synpunkter på tillämpningsföreskrifterna.

Konkurrensverket

Konkurrensverket anser det vara av stor vikt att regler för märkning av skor

överensstämmer inom EU och EES så att gränsöverskridande handel inte försvåras.

Verket har därmed inget att invända mot att en lag om märkning av skor inför-

livas i svensk rätt. Vad beträffar den föreslagna lagen finner Konkurrensverket

denna vara icke-diskriminerande och att den inte i något väsentligt avseende

torde påverka konkurrenssituationen på den svenska skomarknaden.

Konsumentverket

Konsumentverket har inget att invända mot förslaget till lag om märkning av

skor.

Grossistförbundet Svensk Handel

EG har sedan ett antal år debatterat ett förslag till direktiv för märkning av

skor. Syftet med detta direktiv är främst att skydda och informera konsumenterna

genom detaljerade informationskrav. I den tidigare behandlingen av ärendet inom

EG har Sverige inte aktivt kunnat delta som jämbördig part. Vi har dock tidigare

lämnat våra synpunkter. Genom medlemskapet i EU kommer Sverige automatiskt att

omfattas av det redan beslutade direktivet. Vår tidigare uppfattning kvarstår.

Vi anser att konsumentens möjlighet till varuinformation skall uppmuntras. Vi är

däremot ytterst tveksamma om det beslutade symbolsystemet ger den enkla och

tydliga information som eftersträvas. I den nu uppkomna situationen är

möjligheten att snabbt förändra utformningen av konsumentinformationen liten.

Ändring av regelverket får diskuteras i ett för ändamålet lämpligt EG-forum. I

den nu aktuella remissen ser vi som främsta möjlighet att lämna synpunkter på

den svenska implementeringen. Det är av yttersta vikt, att direktivet kommer att

tillämpas likformigt i de olika medlemsländerna så att samma krav ställs på

företagen. En grundläggande förutsättning är att reglerna skall träda i kraft i

de olika medlemsländerna vid samma tidpunkt.

Konsumentvägledarnas förening

Föreningen har inget att invända mot det ställda förslaget.

Kooperativa förbundet (KF)

Kooperativa förbundet (KF) har beretts tillfälle att yttra sig över rubricerade

promemoria och får i anledning härav meddela, att KF inte har några invändningar

mot uppläggningen av densamma eller mot innehållet i allmänhet. KF gör följande

påpekanden av redaktionell eller språklig natur. På sidan 5 under rubriken "Krav

på märkning" anges att märkningen skall vara synlig, beständig och tillgänglig.

Av de angivna sätten för märkning - påtryck, påklistrat märke, prägling eller

vidhäftad etikett - torde emellertid endast prägling kunna vara beständig.

Tanken torde vara att beständigheten skall gälla vid köpetillfället och kravet

bör därför förtydligas. På sidan 14, Bilaga 1, Artikel 1, p 2 i) b) anges

"fodret och bindsulan". Det senare skall dock vara "innersula". Innersulan kan

vidare bestå av olika material och konsumenten kan behöva veta vilket material

som fodret respektive innersulan består av. På sidan 17 under b) torde den

språkliga korrekta rubriken vara "Textilmaterial av natur- eller konstfibrer".

Denna lydelse är egentligen tillfyllest. Man kan dock tillägga "vävt, stickat,

icke-vävt m.m.".

Landsorganisationen i Sverige (LO)

LO får härmed meddela att organisationen avstår från att yttra sig i ärendet.

Sveriges Handelsagenters Förbund

Genom Sveriges medlemskap i EU blir vi bundna till ovanstående direktiv och

därmed ålagda att göra nödvändiga författningsändringar. Vi vill påpeka att det

är av yttersta vikt att direktiven tillämpas likformigt i de olika

medlemsländerna, så att samma krav ställs på företagen. Sveriges Handelsagenters

Förbund föreslår att detaljerna i de nya föreskrifterna utarbetas i samråd med

de svenska branschorganisationerna och Konsumentverket.

Sveriges Köpmannaförbund

I promemorian föreslås att skor skall vara märkta med information om det

material som används i huvudbeståndsdelarna av skorna. Det kan ske genom

påtryck, påklistrat märke, prägling eller vidhäftad etikett. Genom

EU-medlemskapet blir Sverige bundet av ovanstående direktiv och ålagt att göra

nödvändiga författningsändringar. Köpmannaförbundet stödjer regeringens förslag

till en särskild lag med möjligheter till närmare föreskrifter att utarbetas av

myndighet som regeringen bestämmer, t.ex. Konsumentverket, efter samråd med

berörda branschorganisationer. När det gäller tillsynen av bestämmelserna

instämmer förbundet i att det är tillverkaren eller importören, dvs. den som

släpper ut produkten på marknaden som ansvarar för märkningen. Återförsäljarens

(detaljistens) ansvar blir följaktligen att kontrollera att de skor som säljs är

märkta enligt gällande regler. I konsekvens därmed bör begreppet näringsidkare i

5 § 1. preciseras till att avse tillverkare eller importör, vilka skall vara

skyldiga att betala kostnaderna för provtagning och undersökning av skor som kan

krävas för tillsynen av lagen.

Sveriges Skohandlarförbund

Sverige skall omsätta EG-direktiv i nationell rätt. Sveriges Skohandlarförbund

har inget emot att en särskild lag införs på föreslaget sätt med möjlighet till

närmare föreskrifter att utarbetas av myndighet som regeringen bestämmer t.ex.

Konsumentverket och att det görs efter samråd med berörda branschorganisationer.

I avsnitt 3 punkt 2 framhålls att det efter hand kan visa sig nödvändigt att

justera föreskrifterna med hänsyn till utvecklingen i EG och EES och att

föreskriftsrätten därför bör delegeras så långt som möjligt till regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det är bra att lagstiftaren

förutser att föreskrifterna kan behöva ändras. Det materiella innehållet i det

EG-förslag som nu ska införlivas med svensk rätt lämnar nämligen mycket övrigt

att önska. Vi vill erinra om att Sverige när direktivet om skomärkning förelåg

som förslag då framförde att dessa regler var onödiga och undermåliga. Om det

finns något behov av regleringar av skobranschen och särskild vad avser märkning

av skor så rör det behovet av ett och samma storleksmärkningssystem i Europa så

att de allt rörligare konsumenterna kan köpa skor på ett enklare sätt oberoende

av land. Däremot finns inget dokumenterat behov av skomärkning. Redogörelsen för

skodirektivets närmare innehåll under punkt 2.2 framhålls i stycket om krav på

märkning att märkningen inte får vilseleda konsumenten (artikel 4.4). Tyvärr är

just det något som kan bli följden av de nya märkningskraven. För det första är

symbolerna för "överdraget läder" och "alla övriga material" mycket oklara och

kommer med största sannolikhet att missförstås av ett mycket stort antal

konsumenter. För det andra så har man fastställt för skor av läder med en

ytbeläggning som är mer än 0,15 mm tjock så skall symbolen för "överdraget

läder" användas. Tanken är härvid att en sådan beläggning ger andra egenskaper

hos skon än vad läderskor gör. Naturligtvis innebär dock överdraget läder med

skikt på 0.10 mm i stort sett samma förändringar vad avser egenskaper som ett

skikt på 0.15 mm. Det innebär i sin tur att många varor utrustade med

lädersymbolen inte kommer att ha de egenskaper den symbolen skall få konsumenten

att tänka på t.ex. att skorna "andas" och avger fukt till den omgivande luften

som läder förväntas göra. Detta exempel visar att märkningen i sig inte ens

fyller de grundkrav som ställs upp för märkningen. Låt oss ge ytterligare ett

exempel. Lädersulor anses vara både fint och bra när det gäller skor. Det kan

dock inte på objektiva grunder anses gälla på marknader som den svenska med

mycket nederbörd och i stort sett alltid fuktiga underlag förutom på asfalterade

vägar och trottoarer. Plast- eller gummisulor torde vara det bästa för

utomhusbruk i Sverige. Även på denna punkt kan de nu införda reglerna ge upphov

till missförstånd. Eftersom de nuvarande reglerna sammanfattningsvis är av

undermålig kvalitet i många avseenden hemställer vi härmed att den svenska

regeringen fortsätter att enträget i EG-sammanhang arbeta för att dessa regler

skall avskaffas. Det är som sagts ovan bra att svenska branschorganisationer

kommer att kallas till samråd när de detaljerade myndighetsföreskrifterna i

detta sammanhang utarbetas.

3 Tillsyn och kostnadskonsekvenser

Konsumentverket

Vi ställer oss emellertid tveksamma till förslaget att Konsumentverket skall

svara för tillsynen av lagen. Verket kan idag endast i mycket begränsad

utsträckning upprätthålla en kompetens inom skoområdet. Kravet på kontroll

kräver dessutom resurser för provtagning och undersökning av skor. Med hänsyn

till att det i Sverige inte längre finns något laboratorium som utför sådana

undersökningar kommer denna kontroll att medföra extra kostnader. Även om en

näringsidkare som har lämnat felaktiga uppgifter om sin produkt åläggs att

betala provningskostnaderna kommer detta enligt vår bedömning att endast

marginellt bidra till kostnadstäckningen.

Sveriges Industriförbund

Då Sverige sedan årsskiftet är medlem av EG föreligger en skyldighet att införa

nationella regler i enligt med EGs våren 1994 antagna direktiv rörande märkning

av skor. Promemorians förslag har utformats enligt det mönster som tidigare

använts vid implementering av liknande EG-direktiv rörande t.ex. märkning av

textilier och märkning av hushållsapparater. Detta innebär bl.a. att regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer ges fullmakt att utfärda bindande

detaljerade föreskrifter i anslutning till direktiven. Liksom i de nämnda

tidigare fallen föreslås att Konsumentverket utfärdar tillämpningsföreskrifterna

enligt den nu föreslagna lagstiftningen. I samband med implementeringen av

tidigare EG-direktiv har Industriförbundet framfört vissa principiella

invändningar mot de då framlagda lagförslagen. Det är dessa synpunkter som avses

då lagförslagets förhållande till grundlagen diskuterades på s. 8 i promemorian.

Formuleringarna anknyter helt till vad som sägs i frågan i prop. 1992/93:33 och

1992/93:34 och innebär att det inte skulle finnas skäl till att ifrågasätta

lagförslagets förenlighet med grundlagen. Promemorians och de tidigare

propositionernas beskrivning ger emellertid inte en riktig bild av vad

förbundets invändningar avsett. Beskrivningen i propositionerna föranledde

Industriförbundet att i samband med utskottsbehandlingen av dessa tillskriva

lagutskottet och klargöra vad kritiken tar sikte på. I denna skrivelse framhöll

förbundet att Konsumentverkets roll inte är synonym med den dubbla roll som

många förvaltningsmyndigheter har genom att vara både tillsynsmyndighet och

utfärdare av bindande föreskrifter för tillsynen. Skillnaden beror på att

Konsumentverkets generaldirektör samtidigt utför de funktioner enligt

marknadsföringslagen som åligger Konsumentombudsmannen. Genom att vid

tillämpningen av marknadsföringslagens generalklausul om otillbörlig

marknadsföring (2 §) åberopa den s.k. lagstridighetsprincipen kan

Konsumentombudsmannen sätta marknadsdomstolen i den situationen att domstolen i

materiellt hänseende tvingas att avgöra ett ärende enligt av KO/Konsumentverket

- dvs. en part i processen - utfärdade föreskrifter. Den dubbla funktionen för

många förvaltningsmyndigheter som avses i promemorian och nämnda tidigare

propositioner innebär aldrig att dessa myndigheter i en domstolsprocess intar

rollen av part. Industriförbundets resonemang utvecklas närmare i bifogade

utdrag från den nämnda skrivelsen till lagutskottet. De här och i skrivelsen

till lagutskottet, i vilken en lång rad näringslivsorganisationer instämde,

framförda invändningarna mot KO/Konsumentverkets speciella roll kan inte

avfärdas på sätt som sker i resonemanget på s. 8 i promemorian. Visserligen har

det lagtekniska mönster för implementering av EG-direktiven, som utformades i de

tidigare nämnda fallen och som avses att användas även i fråga om direktivet för

märkning av skor, getts en förvaltningsrättslig inriktning som delvis minskar

risken för ett agerande där Industriförbundets invändningar gör sig gällande. I

den mån KO/Konsumentverket väljer att uteslutande utnyttja den primärt avsedda

förvaltningsrättsliga vägen för att utöva sin tillsyn enligt lagstiftningen

uppstår inte situationen att myndigheten blir part i en domstolsprocess. Av

promemorian liksom de tidigare propositionerna framgår dock att det på grund av

lagstridighetsprincipen enligt marknadsföringslagen finns möjlighet för KO att

också utnyttja den marknadsrättsliga vägen vid sin tillsyn av den föreslagna

lagstiftningen. Det förslag till ny marknadsföringslag, som kommer att behandlas

av riksdagen under våren och som med största sannolikhet resulterar i en ny lag

den 1 juli 1995, innebär i detta avseende ingen förändring. Enligt vad

Industriförbundet erfarit har lagstridighetsprincipen ansetts så självklar att

denna inte skrivits in i propositionen till ny marknadsföringslag trots att en

sådan regel föreslogs i Marknadsföringsutredningens betänkande. Detta är

knappast ägnat att minska våra farhågor för att KO/Konsumentverket kan komma att

använda sig av den marknadsrättsliga vägen i sin tillsyn av EG-initierad

lagstiftning där verket har att utfärda tillämpningsföreskrifter. De

invändningar som Industriförbundet framfört i tidigare liknande lagstift-

ningsarbete kvarstår alltså. Som förbundet tidigare påpekat kan problemet lösas

på olika sätt.

Med hänsyn till den konsumentpolitiska utvecklingen kvarstår dock knappast

lösningen att skilja funktionen som generaldirektör för Konsumentverket och

funktionen som Konsumentombudsman. Den enda kvarstående möjligheten synes därför

vara att detaljföreskrifter i anslutningen till den i promemorian föreslagna

lagstiftningen utfärdas av regeringen eller av annan myndighet än

Konsumentverket. Uppdraget att utfärda tillämpningsföreskrifterna enligt de

nämnda tidigare lagarna bör enligt Industriförbundets uppfattning av de anförda

skälen ändras så att detta inte tillkommer Konsumentverket.

Bilaga till remissvar

Utdrag ur Industriförbundets skrivelse 92-10-29 till lagutskottet angående

förslag till ny lag om märkning av textilier (prop. 1992/93:33) och förslag till

lag om märkning av hushållsapparater (prop. 1992/93:34)

 - - -

I propositionerna (s. 15 i 1992/93:33 och s. 16 i 1992/93:34) hävdas att

Industriförbundet skulle ha ifrågasatt grundlagsenligheten av att "konsu-

mentverket som föreskrivande myndighet också skall utföra tillsynen över att

verkets föreskrifter följs". Som framhålls i propositionerna är en sådan ordning

på intet sätt ovanlig i svensk förvaltningsrätt. Industriförbundet är

självfallet mycket väl bekant med denna ordning och vår kritik tar inte heller

sikte på detta förhållande. Kritiken tar i stället sikte på det för

konsumentverket speciella förhållandet att myndighetens generaldirektör

samtidigt utför konsumentombudsmannens uppgifter. Detta innebär bl.a. att han

agerar som "åklagare" inför marknadsdomstolen i mål enligt marknadsföringslagen.

Såsom framhålls i propositionerna (s. 15 1992/93:33 respektive s. 17 i

1992/93:34) kan marknadsföringslagens generalklausul om otillbörlig

marknadsföring (2 §) i vissa fall komma att tillämpas på de områden som täckas

av förslagen. I sådana fall kommer de märkningsföreskrifter som konsumentverket

utfärdat att utgöra underlag för tillämpningen av 2 § marknadsföringslagen. I

praktiken innebär detta att marknadsdomstolen är tvungen att tillämpa 2 § i

enlighet med de av "åklagaren" (KO), i hans egenskap av generaldirektör för

konsumentverket, utfärdade tvingande märkningsföreskrifterna. Konsumentverkets

roll som tillsynsmyndighet kommer, om lagförslagen genomförs, att skilja sig

väsentligt från andra förvaltningsrättsliga myndigheters. Dessa andra

myndigheter intar nämligen aldrig rollen av part i en domstolsprövning som avser

tillämpningen av de bindande föreskrifter myndigheten utfärdat.

Konsumentverket/KOs dubbla roll som förvaltningsrättslig "lagstiftare" och

"åklagare" i en marknadsrättslig process, där av myndigheten utfärdade

föreskrifter kommer att styra - låt vara indirekt - domstolens utslag, är

således unik. Såsom framhålls på s. 3 i förbundets bifogade remissvar (bilaga)

är det grundläggande för en rättsstat att den lagstiftande och åklagande

funktionen inte blandas samman.

Sveriges Köpmannaförbund

Om tillsynsmyndigheten ingriper mot en vara på marknaden, vilken av myndigheten

misstänks inte uppfylla bestämmelserna i direktiven och det efter en provning

visar sig att produkten trots allt är förenlig med direktiven, bör dock

kostnaderna för sådan provning betalas av myndigheten och skälig ersättning ges

till näringsidkaren, och i detta fall även detaljisten, för åsamkad förlust

t.ex. genom minskad försäljning under provningstiden, dålig publicitet och

utebliven handelsvinst.

Sveriges Skohandlarförbund

När det gäller tillsynen av bestämmelserna i § 5 punkt 1 i lagförslaget är det

lämpligt att som där sägs det är tillverkaren eller importören, dvs. den som

släpper ut produkten på marknaden, som svarar för märkningen. Återförsäljarens

(detaljistens) ansvar begränsas följaktligen till att kontrollera att de skor

som säljs är märkta enligt gällande regler. I konsekvens härmed bör begreppet

näringsidkare i § 5 punkt 1 preciseras till att avse tillverkare eller importör,

vilka skall vara skyldiga att betala kostnader för provtagning och undersökning

av skor som kan krävas för tillsynen av lagen. Om tillsynsmyndigheten ingriper

mot en vara på marknaden som misstänks inte uppfylla bestämmelserna i lagen och

det efter en provning visar sig att produkten och dess märkning trots allt är

förenlig med lagen anser vi att kostnaderna för sådan provning betalas av

tillsynsmyndigheten och att skälig ersättning ges till näringsidkaren och detta

i förekommande fall även till berörd detaljist, för åsamkad förlust som följd av

minskad försäljning under provningstiden och utebliven handelsvinst.

4 Ikraftträdande

Kommerskollegium

Reglerna i "skodirektivet" skall tillämpas fr.o.m. den 23 mars 1996. Den svenska

bemyndigandelagen "Lag om märkning av skor" föreslås emellertid träda i kraft

redan den 1 juli 1995. Enligt promemorian har denna tidpunkt valts för att

regeringen och Konsumentverket i tid skall kunna meddela de föreskrifter som

behövs. För att undvika den osäkerhet som detta riskerar skapa kan det möjligen

vara lämpligt att då också på "lagnivå" göra den koppling till direktivet som

krävs i dess artikel 6 (PM sid 7 och 11). Den ettåriga övergångsperioden för

lagerhållna artiklar är ett uttryckligt krav i direktivet. För dessa varor skall

bestämmelserna alltså tillämpas först fr.o.m. den 23 mars 1997. Promemorian, där

det sägs att "motsvarande undantag bör göras i de svenska föreskrifterna", är

här något vag.

Grossistförbundet Svensk Handel

Enligt skodirektivet skall medlemsstaterna senast den 23 september 1995 anta och

offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa

direktivet. Bestämmelserna i dessa lagar och författningar skall tillämpas från

och med den 23 mars 1996. I det svenska förslaget till lag anges att

ikraftträdande skall ske den 1 juli 1995. Vi kan inte i remissmaterialet läsa

ut anledningen till att bestämmelserna skall gälla i Sverige från en tidigare

tidpunkt än EG-direktivet anger. Detta skulle medföra en situation med svensk

särlösning, som skulle hindra den fria varurörligheten inom EU och ge upphov

till extra kostnader för de svenska företagen. Tidpunkten för ikraftträdande i

Sverige måste vara densamma som för övriga medlemsländer.

Sveriges Handelsagenters Förbund

Vi anser att reglerna skall träda i kraft vid samma tidpunkt för de olika

medlemsländerna och kan inte finna någon anledning till att införa de svenska

reglerna tidigare än vad som anges i direktiven.

Sveriges Köpmannaförbund

När nya regler införs måste skälig tid till anpassning ges, bl.a. med hänsyn

till att inköp av skor görs långt i förväg innan försäljning. Sådan hänsyn har

också tagits i EG-direktivets artikel 6.2. Köpmannaförbundet finner inga skäl

till att införa de svenska reglerna tidigare än vad som anges i direktivet.

Sveriges Skohandlarförbund

Utöver detta har vi endast synpunkter på ikraftträdandet av bestämmelserna. Vi

noterar att märkningsreglerna skall börja tillämpas på marknaden först den 23

mars 1996. I direktivet och lagen föreslås att skor som fakturerats eller

levererats till återförsäljare före den 23 mars 1996 inte skall omfattas av

bestämmelserna före den 23 september 1997. Enligt vår mening är det onödigt att

för de fåtaliga skor som inte är sålda vid den tidpunkten kräva att den enskilda

detaljisten skall göra en märkning.

5 Övriga synpunkter

Kommerskollegium

Avslutningsvis vill kollegiet ge stöd åt det resonemang som förs i promemorian

om tillsynsmyndighetens rådgivande och informerande funktion i sammanhanget.

Märkningsbestämmelserna är helt nya för svenskt vidkommande. En satsning på att

informera om deras innebörd och ge råd om hur man skall förfara för att uppfylla

kraven ger sannolikt den effektivitet i tillsynen som eftersträvas.

CIVILDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 mars 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:185 Märkning av skor.

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp-bakomliggande EG-

 häver eller regler

 upprepar ett

 normgivningsbe-

 myndigande

Lag om märkning av 1, 3, 4 och 5 §§ 394L0011

skor