Regeringens proposition

1997/98:126

Nummerfrågor

Prop.

1997/98:126

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 5 mars 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ines[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa ändringar i telelagen i syfte att införa

nummerportabilitet och förval av teleoperatör.

Med nummerportabilitet avses att en abonnent skall kunna behålla sitt

telefonnummer när denne byter teleoperatör. I propositionen föreslås en

skyldighet för teleoperatörer som tillhandahåller teletjänster i det fasta

telenätet eller digital mobiltelefoni att införa funktioner i telenäten som

medger att telefonnummer kan lämnas över till en annan teleoperatör om

abonnenten begär det.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får be-

fogenhet att besluta om teknisk lösning och om tekniska specifikationer

för införandet. Utgångspunkten är emellertid att teleoperatörerna själva

skall enas om en teknisk lösning.

Varje teleoperatör föreslås bära sina investeringskostnader för införan-

det i det egna telenätet. Ersättning får utgå endast för driftskostnader.

Med förval avses att abonnenten skall ha möjlighet att, efter överens-

kommelse med valfri teleoperatör, få sina utgående samtal för en viss

tjänst automatiskt kopplade via denne operatörs telenät. Regeringen före-

slår att tillståndshavare som tillhandahåller telefonitjänster i det fasta

telenätet eller digital mobiltelefoni skall se till att abonnenterna har möj-

lighet att genom förval välja de tjänster som erbjuds av samtrafikerande

teleoperatörer.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1999.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 3

3 Ärendet och dess beredning 7

4 Nummerportabilitet 7

4.1 Inledning 7

4.2 Internationell reglering 8

4.2.1 EG-reglering 8

4.2.2 Reglering i vissa länder 9

4.3 Ändringar i telelagen 10

4.3.1 Skyldighet att införa nummerportabilitet 10

4.3.2 Val av tekniska lösningar 14

4.3.3 Fördelning av kostnader och ersättning mellan

teleoperatörer 16

4.3.4 Äganderätt eller förfoganderätt till

telefonnummer 19

5 Förval av teleoperatör 20

6 Kostnader och ikraftträdande 22

7 Författningskommentar 23

Bilaga 1 Promemorians lagförslag 26

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

promemorians förslag 29

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 30

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 34

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998. 35

Rättsdatablad 36

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om

ändring i telelagen (1993:597).

2 Lagtext

Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597)

dels att 1, 21, 32 a och 33 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 22 a d §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag innehåller bestämmelser om televerksamhet.

I lagen avses med

telemeddelande: ljud, text, bild, data eller information i övrigt som

förmedlas med hjälp av radio eller genom ljus eller elektromagnetiska

svängningar som utnyttjar särskilt anordnad ledare,

teletjänst: förmedling av telemeddelande för någon annan,

mobil teletjänst: teletjänst där abonnentanslutning tillhandahålls via

radio i en mobil nätanslutningspunkt,

telefonitjänst: teletjänst bestående i överföring av tal och som medger

överföring av telefaxmeddelanden samt datakommunikation via låg-

hastighetsmodem,

televerksamhet: förmedling av telemeddelanden via telenät eller till-

handahållande av nätkapacitet,

telenät: anläggning avsedd för förmedling av telemeddelanden,

nätkapacitet: överföringskapacitet i telenät eller del därav,

hyrd förbindelse: nätkapacitet

mellan nätanslutningspunkter som

avses i rådets direktiv 92/44/EEG

av den 5 juni 1992 om tillhanda-

hållande av öppna nät för förhyrda

förbindelser,

hyrd förbindelse: nätkapacitet

mellan nätanslutningspunkter som

avses i rådets direktiv 92/44/EEG

av den 5 juni 1992 om tillhanda-

hållande av öppna nät för förhyrda

förbindelser , ändrat genom Euro-

paparlamentets och rådets direktiv

97/51/EG ,

samtrafik: fysisk och logisk sam-

mankoppling av telenät som möj-

liggör att teletjänster som till-

handahålls i telenäten fungerar

mellan alla användares nätanslut-

ningspunkter, såväl fasta som

mobila, och där användarna ges

möjlighet att få tillgång till tjänster

som tillhandahålls i näten.

samtrafik: fysisk och logisk sam-

mankoppling av telenät som möj-

liggör att teletjänster som till-

handahålls i telenäten fungerar

mellan alla användares nätanslut-

ningspunkter, såväl fasta som

mobila, och där användarna ges

möjlighet att få tillgång till tjänster

som tillhandahålls i näten,

teleoperatör: den som förvärvs-

mässigt bedriver televerksamhet,

abonnent: den som har ingått

avtal med en teleoperatör om till-

handahållande av en teletjänst

inom ett allmänt tillgängligt telenät.

Med televerksamhet avses inte utsändning till allmänheten av program

i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket första

meningen yttrandefrihetsgrundlagen.

21 §

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsyns-

myndigheten fastställer nummer-

planer och får meddela föreskrifter

om planerna och deras användning.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsyns-

myndigheten fastställer nummer-

planer och får meddela föreskrifter

om planerna och deras användning.

Planerna skall vara utformade så

att teleoperatörers telenät och tele-

tjänster kan nås på ett likvärdigt

sätt.

22 a §

Den som tillhandahåller tele-

tjänst enligt 4 a § 1 eller 3 eller

digital mobiltelefonitjänst skall se

till att telenätet medger att en

abonnent kan behålla sitt telefon-

nummer vid byte av teleoperatör.

Om abonnenten begär det skall

telefonnummer som används för

sådan tjänst överlämnas till en

annan teleoperatör för att denne

skall tillhandahålla tjänsten. Tele-

fonnummer som används för tjänst

som avses i 4 a § 1 behöver över-

lämnas endast för tillhandahållan-

de inom samma riktnummerom-

råde.

Den som överlämnar ett telefon-

nummer skall genast underrätta

tillsynsmyndigheten eller annan

som tillsynsmyndigheten bestämmer

om överlämnandet.

22 b §

Tillståndshavare som inom ett

allmänt tillgängligt telenät till-

handahåller telefonitjänst till fast

nätanslutningspunkt eller digital

mobiltelefonitjänst, skall se till att

abonnenten kan få tillgång till tele-

tjänster som tillhandahålls av

någon annan som tillståndshavaren

bedriver samtrafik med. Abonnen-

ten skall kunna välja en sådan

tjänst genom ett stående val

(förval). Det skall vara möjligt att

välja bort förvalet vid enstaka

telefonsamtal.

22 c §

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsyns-

myndigheten får meddela före-

skrifter om i vilken utsträckning

kraven enligt 22 a och b §§ skall

fullgöras och hur detta skall ske.

Tillsynsmyndigheten får i en-

skilda fall medge undantag från

skyldigheten enligt 22 a och b §§

om det finns särskilda skäl.

22 d §

Ersättning för att överlämna

telefonnummer enligt 22 a § får

grundas endast på driftskostnader

för överlämnandet. Detsamma

gäller ersättning för förval enligt

22 b §.

Den som överlämnar telefon-

nummer eller ändrar förval har inte

rätt till ersättning från abonnenten

för överlämnandet eller ändringen.

Beträffande sådana frågor skall i

övrigt bestämmelserna om sam-

trafik i 20 a och b §§ tillämpas.

32 a §

Om det pågår förhandling som

rör villkor för samtrafik, skall till-

synsmyndigheten på begäran av en

part bestämma en tidsgräns inom

vilken förhandlingen skall vara av-

slutad. Om förhandlingen inte är

avslutad inom tidsgränsen, skall

myndigheten medla mellan parter-

na.

Om det pågår förhandling om

samtrafikvillkor, överlämnande av

telefonnummer enligt 22 a § eller

förval enligt 22 b §, skall tillsyns-

myndigheten på begäran av en part

bestämma när förhandlingen skall

vara avslutad. Om förhandlingen

inte är avslutad inom utsatt tid,

skall myndigheten medla mellan

parterna.

33 §

Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som

behövs för efterlevnaden av denna lag eller av tillståndsvillkor eller före-

skrifter som har meddelats med stöd av lagen.

Vid tvist om samtrafikvillkor

eller villkor om sammankoppling

av nätkapacitet enligt 20 d § skall

tillsynsmyndigheten på ansökan av

en part, i den mån detta är nöd-

vändigt för att lagen eller till-

ståndsvillkor eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen skall

efterlevas, föreskriva vad som skall

gälla mellan parterna i de frågor

som tvisten gäller.

Vid tvist om samtrafikvillkor,

villkor för sammankoppling av nät-

kapacitet enligt 20 d §, överläm-

nande av telefonnummer enligt

22 a § eller förval enligt 22 b §

skall tillsynsmyndigheten på an-

sökan av en part besluta vad som

skall gälla mellan parterna i de

frågor som tvisten gäller, i den mån

detta är nödvändigt för att lagen

eller tillståndsvillkor eller före-

skrifter som meddelats med stöd av

lagen skall efterlevas.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

3 Ärendet och dess beredning

I mars 1997 lade regeringen fram ett förslag till ändringar i telelagen

(prop. 1996/97:61). I enlighet med riksdagens beslut trädde ändringarna i

kraft den 1 juli 1997 (bet. 1996/97:TU5, rskr. 1996/97:201). I propositio-

nen anförde regeringen att nummerportabilitet borde införas snarast möj-

ligt och senast den 1 januari 1999 i fråga om större befolkningscentra för

telefoni i det fasta telenätet samt för digital mobiltelefoni och frisamtals-

tjänster, dvs. samtal till telefonnummer där mottagaren betalar samtalet.

Det återstod dock vissa ekonomiska och juridiska frågor att lösa, varför

regeringen skulle återkomma till riksdagen i denna fråga.

I syfte att bereda underlag för ett sådant beslut överlämnade Post- och

telestyrelsen den 17 juni 1997 till regeringen en skrivelse med förslag om

införande av nummerportabilitet och förval av teleoperatör (dnr

K97/2760/RS).

En promemoria med förslag till ändringar i telelagen med avseende på

dessa frågor har upprättats inom Kommunikationsdepartementet.

Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbe-

handlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remiss-

yttrandena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i ärendet

(dnr K97/4113/1).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 5 februari 1998 att inhämta Lagrådets yttrande

över det lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet lämnade förslaget utan

erinran. Lagrådets yttrande finns som bilaga 4.

Några redaktionella ändringar har gjorts i förhållande till den till Lag-

rådet remitterade lagtexten.

4 Nummerportabilitet

4.1 Inledning

Nummerportabilitet härrör från det engelska begreppet number portabi-

lity . Termen innebär att en abonnent ges möjlighet att behålla sitt tele-

fonnummer när denne byter teleoperatör, teletjänst eller geografisk

adress.

Införande av nummerportabilitet, i synnerhet vid byte av teleoperatör,

anses ha stor betydelse för utvecklingen av konkurrens och valfrihet på

telemarknaden. Visserligen har telemarknaden varit öppen för kon-

kurrens sedan ett antal år, men fortfarande finns stora områden där kon-

kurrensen ännu inte har utvecklats nämnvärt. Det gäller framför allt

marknaden för lokalsamtal. En viktig anledning till det är att nästan

samtliga abonnenter fortfarande är direktanslutna till endast en tele-

operatör (Telia AB). Övriga teleoperatörer är därigenom beroende av

indirekt anslutning via Telia AB:s nät för att kunna nå sina kunder (med

indirekt anslutning menas att ett särskilt prefix måste slås, t.ex. 007 , för

att samtalet skall kopplas vidare från den teleoperatör hos vilken man är

direktansluten till den andre operatören). Ett annat viktigt skäl till den

begränsade konkurrensen är att abonnenter, som haft möjlighet att direkt-

ansluta sig till en annan teleoperatör, har varit tvungna att byta sitt tele-

fonummer.

Förutom de rent praktiska olägenheterna med att byta ett sedan länge

inarbetat telefonnummer kan det särskilt för företag också innebära be-

tydande kostnader i form av administration, informationsinsatser och

eventuellt en förlust av kunder. Nödvändigheten av att byta telefonnum-

mer vid byte av teleoperatör innebär ett konkurrenshinder på den libera-

liserade telemarknaden, till förmån för den som tidigare haft monopol.

Möjligheten att som abonnent behålla sitt telefonnummer vid byte av

teleoperatör är således av stor betydelse för att åstadkomma en i allt

fungerande telemarknad med konkurrens på lika villkor och med möjlig-

het för abonnenter att välja mellan olika teleoperatörer.

Nummerportabilitet vid byte av teleoperatör får alltså sin praktiska

betydelse då nytillkommande teleoperatörer bygger egna telenät med

möjlighet till direktanslutning för nya abonnenter. Då det varit förenat

med stora kostnader att bygga egen infrastruktur har nya nät vid sidan om

Telias endast i begränsad utsträckning byggts ut. Nya telenät är nu emel-

lertid under uppbyggnad, inte bara av teleföretag utan också av flera

kommuner. Bland de anslutningsformer som kan komma att få stor be-

tydelse är den där abonnenter ansluts till en telefonstation genom en fast

radiolänk. Kostnaderna för utbyggnad av en sådan anslutning är väsent-

ligt lägre än att dra fysiska ledningar till varje abonnent.

4.2 Internationell reglering

4.2.1 EG-reglering

I EG:s direktiv 97/33/EG om samtrafik på teleområdet stadgas att num-

merportabilitet mellan teleoperatörer som tillhandahåller telefoni i det

fasta telenätet skall vara infört i större befolkningscentra senast den

1 januari 2003.

Den 1 oktober 1997 antog EG-kommissionen ett förslag till direktiv

om ändring i samtrafikdirektivet (EGT nr C 330, 1.11.1997, s.19), om

införande av nummerportabilitet och förval av teleoperatör. Nummer-

portabilitet skall enligt förslaget vara möjlig i de fasta telenäten senast

den 1 januari 2000. Ministerrådet antog den 12 februari 1998 en gemen-

sam ståndpunkt i fråga om kommissionens förslag. Frågor om tekniska

lösningar för nummerportabilitet omfattas inte av förslaget. Direktivet

förväntas antas under våren 1998 utan större sakliga förändringar i för-

hållande till den gemensamma ståndpunkten.

4.2.2 Reglering i vissa länder

I Europa har nummerportabilitet vid byte av teleoperatör i det fasta tele-

nätet införts i Storbritannien och Finland. Beslut om införande under

1998 och 1999 har fattats i Tyskland, Frankrike, Nederländerna och

Danmark. Utanför Europa har nummerportabilitet införts i USA, Austra-

lien, Nya Zeeland och Hong Kong.

I Storbritannien har en lösning baserad på en modifierad form av med-

flyttning varit i funktion sedan 1996. Införandet av nummerportabilitet

har varit viktig för att ytterligare stärka konkurrensen inom lokaltele-

fonin. Installationskostnaderna för införandet bekostas av varje enskild

teleoperatör och får inte utgöra grund för ersättning mellan operatörer.

Denna regel baserar sig på ett beslut av den engelska konkurrensmyndig-

heten Monopolies and Mergers Commission. Myndigheten motiverade

beslutet bl.a. med att en inskränkning i rätten för den dominerande tele-

operatören att ta ut ersättning för investeringskostnaderna leder till att

operatören inför långsiktigt effektiva lösningar. Storbritannien håller för

närvarande på att genomföra nummerportabilitet för icke-geografiska

tjänster (t.ex. för frisamtal fr.o.m. juni 1997, och därefter införande för

betalteletjänster). Efter en överenskommelse mellan regleringsmyndig-

heten Oftel och mobiloperatörer kommer nummerportabilitet för mobil-

nummer att införas den 1 januari 1999.

I Finland har nummerportabilitet på regional nivå börjat införas

successivt från den 1 juni 1997. De flesta telebolag har infört funktionen

under hösten 1997. Utöver den regionala nivån kommer även nummer-

portabilitet att tillhandahållas nationellt genom en särskild nummerserie,

som abonnenten först måste byta till. Lagen fastställer att alla teleopera-

törer skall ha infört nummerportabilitet före september månads utgång

1998. Den tekniska lösning som valts är en form av avancerad medflytt-

ning där överlämnade nummer finns registrerade i databaser hos den

överlämnande operatören. Även i Finland svarar varje teleoperatör för

sina egna installationskostnader. I likhet med Storbritannien diskuterar

marknadsaktörerna att på sikt övergå till en tekniskt mer avancerad lös-

ning.

Tyskland har infört nummerportabilitet i samband med liberaliseringen

den 1 januari 1998. Teleoperatörerna har på frivillig väg kommit överens

om att använda en teknisk lösning baserad på en modifierad medflytt-

ningsfunktion. Även i Tyskland diskuterar emellertid representanter för

branschen mer avancerade lösningar på sikt. Liksom i Storbritannien och

i Finland bekostar teleoperatörerna själva införandet av funktionerna i

telenäten som medger nummerportabilitet.

Även i Frankrike har krav på nummerportabilitet införts den 1 januari

1998. En modifierad form av medflyttning används, bl.a. för att kunna

medge medflyttning i flera steg. Inledningsvis kommer funktionen att

vara begränsad till operatörsnummerportabilitet, dvs. vid byte av tele-

operatör utan att abonnenten byter geografisk adress. Enligt den franska

telelagen skall emellertid nummerportabilitet vid byte av adress vara in-

fört senast den 1 januari 2001. Vad avser kostnadsfördelning stadgar

lagen att den överlämnande operatören har rätt att ta ut ersättning för

kostnader av införandet, inkl. installationskostnaderna.

I Nederländerna har ett lagförslag som bl.a. behandlar nummerporta-

bilitet lagts fram för parlamentet. Lagen förväntas träda i kraft den 1 juli

1998. Enligt förslaget skall nummerportabilitet vara infört den 1 januari

1999 för bl.a. telefoni i fasta och mobila telenät samt för betalteletjänster.

Diskussionerna i parlamentet handlar om att införandedatumet för samt-

liga tjänster skall tidigareläggas. Den nederländska teleregleringsmyn-

digheten OPTA håller för närvarande på att se över förutsättningarna för

en sådan tidigareläggning. Tekniska lösningar grundar sig på frivilliga

överenskommelser. Vad avser kostnadsfördelning skall teleoperatörerna

betala sina egna installationskostnader enligt riktlinjer som har meddelats

av det ansvariga ministeriet.

I Danmark regleras nummerportabilitet i lagen om tilldelning och an-

vändning av nummerresurser som trädde i kraft den 1 juli 1997. Lagen

föreskriver att nummerportabilitet skall införas i två etapper: Först för

telefoni i det fasta telenätet inom samma lokalstationsområde, sedan även

mellan geografiska områden och för mobiltelefoni. I författningskom-

mentaren till lagen anges den 1 januari 1999 och den 1 januari 2001 som

rimliga datum för införande av respektive etapp. Det överlåts emellertid

åt teleoperatörerna att komma överens om en närmare plan för införan-

det. En sådan tidsplan diskuteras alltjämt. Om inte operatörerna enas

fastställer forskningsministeriet villkoren för genomförandet. I oktober

1997 träffades en överenskommelse om tekniska lösningar. Vad gäller

frågan om kostnadsfördelning har teleoperatörerna träffat en preliminär

överenskommelse som har underställts forskningsministeriet. Ministeriet

har enligt lagen rätt att besluta om kostnadsfördelningen på så sätt att

varje enskild operatör svarar för kostnaderna av investeringar i sina egna

telenät.

4.3 Ändringar i telelagen

4.3.1 Skyldighet att införa nummerportabilitet

Regeringens förslag: I telelagen införs en bestämmelse om skyldig-

het för teleoperatörer som tillhandahåller telefonitjänst och andra

teletjänster i det fasta telenätet, som t.ex. frisamtalstjänster och betal-

teletjänster, att införa funktioner i telenäten som möjliggör att abon-

nenterna kan behålla sitt telefonnummer vid byte av teleoperatör.

Skyldigheten omfattar även teleoperatörer som tillhandahåller digital

mobiltelefoni.

Regeringens bedömning: Funktionerna bör införas successivt med

början den 1 juli 1999. En prioritering mellan tjänsterna bör gälla

såtillvida att nummerportabilitet först bör införas för frisamtalstjänster

och för telefonitjänst i det fasta telenätet i områden där sådana funk-

tioner efterfrågas eller i områden där andra anslutningsmöjligheter

finns tillgängliga eller är planerade.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. Promemorian innehåller dock inget krav på nummerportabilitet

för digital mobiltelefoni.

Remissinstanserna: Kommunikationsforskningsberedningen, Stats-

kontoret, Konkurrensverket och Konsumentverket stödjer promemorians

förslag. Några instanser anser att krav avseende mobiltelefoni också bör

införas: Post- och telestyrelsen, Vallentuna kommun, Sveriges Industri-

förbund, Näringslivets Telekommitté, Telia AB, Europolitan AB och

Posten AB. Europolitan AB är starkt kritiskt till att full nummerporta-

bilitet mellan fasta och mobila telenät inte införs från början. Bolaget

framhåller bl.a. den avsevärt större frekvenstillgången i DCS 1800-

systemen, som ger goda förutsättningar för att erbjuda mobiltelefoni som

ersättning för fasta anslutningar. Bolaget befarar att promemorians för-

slag kan permanentas och att det skulle få mycket negativa effekter på

konkurrensen på den svenska telemarknaden.

De flesta remissinstanser stödjer promemorians förslag om tidpunkt

för införande av nummerportabilitet. Telia AB tvivlar dock starkt på

möjligheterna att klara av att införa nummerportabilitet i större befolk-

ningscentra till den 1 juli 1999, bl.a. mot bakgrund av andra tekniska

problem som kan uppstå i samband med sekelskiftet. Enligt bolagets

uppfattning bör regeringen överlåta åt Post- och telestyrelsen att i samråd

med operatörerna fastställa tidpunkten för införande. Om beslut trots allt

skulle fattas enligt den föreslagna tidsplanen är Telia dock berett att i

möjligaste mån klara av ett införande i enlighet med detta, så länge det

inte visar sig vara tekniskt mycket svårt att genomföra eller om det skulle

leda till en alltför betungande ekonomisk börda för bolaget.

En del remissinstanser framför kritik mot att nummerportabilitet i

första hand införs i storstadsområden. Närings- och teknikutvecklings-

verket pekar på risken för en ond cirkel: där nummerportabilitet inte finns

kan det vara skäl nog att inte bygga ut alternativ infrastruktur. Global

One Services AB och Posten AB anser att nummerportabilitet för frisam-

taltjänster bör ges högsta prioritet och införas senast den 1 juli 1999.

Skälen för regeringens förslag: Betydelsen av att nummerportabilitet

införs i Sverige bör ses mot bakgrund av de telepolitiska målen. Det

övergripande målet för den svenska telepolitiken är, som stadgas i 2 §

telelagen, att enskilda och myndigheter skall få tillgång till effektiva

telekommunikationer till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad.

Såsom ett medel att uppnå detta mål skall det skapas utrymme för samt

upprätthållas en effektiv konkurrens inom alla delar av telekommunika-

tionsområdet (3 § telelagen). Då nummerportabilitet är ett viktigt medel

för att skapa en effektiv konkurrens och därmed ökad mångfald och val-

frihet för användarna, ligger ett införande helt i linje med de telepolitiska

målen.

Nummerportabilitetens införande bör ses också mot bakgrund av den

roll Sverige spelat för att främja en internationell liberalisering av tele-

sektorn. Sverige har bidragit aktivt till såväl arbetet med att öppna EU:s

telemarknader från 1998 som att göra EG till en ledande part i WTO-för-

handlingarna om liberalisering av grundläggande teletjänster.

Som nämns under avsnitt 4.1 kan nummerportabilitet vara av tre slag:

Nummerportabilitet vid byte av teleoperatör, teletjänst eller geografisk

adress. Införande av nummerportabilitet mellan olika typer av tjänster, i

synnerhet s.k. full nummerportabilitet mellan alla typer av tjänster, skulle

innebära omfattande tekniska förändringar, bl.a. skulle en helt ny num-

merplan behöva utarbetas. De tekniska komplikationer och det tids-

krävande arbete som detta innebär motsvaras för närvarande inte av för-

delarna med att nu införa ett sådant krav. Det är emellertid viktigt att

kunna tillgodose detta på lång sikt. I den översyn av nummerplanen som

Post- och telestyrelsen nu inleder kommer möjligheterna att införa num-

merportabilitet mellan fast och mobil telefoni att vägas in. Detta gäller

även valet av tekniska lösningar, se vidare avsnitt 4.3.2 nedan. Nummer-

portabilitet vid byte av geografisk adress finns redan i begränsad ut-

sträckning när en abonnent flyttar sin anslutning inom samma lokalsta-

tionsområde i telenätet. Det torde ligga i teleoperatörens eget intresse att

tillhandahålla möjlighet till nummerportabilitet i detta avseende inom

nummerplanens gällande indelning. Enligt regeringens uppfattning är det

därför inte heller här aktuellt med någon reglering. Det är för nummer-

portabilitet vid byte av teleoperatör som det enligt regeringens bedöm-

ning finns skäl att införa en författningsreglering. I fortsättningen an-

vänds begreppet nummerportabilitet endast i denna begränsade betydelse.

I promemorian föreslås att nummerportabilitet skall införas för tele-

tjänster i de fasta telenäten. Förslaget har fått en bred uppslutning vid

remissbehandlingen. Med hänsyn till att det fortfarande föreligger ett

behov av att utveckla tekniska lösningar innehöll promemorians förslag

inte något krav på nummerportabilitet för mobiltelefoni. Detta har där-

emot blivit utsatt för kritik. Ett stort antal remissinstanser har förordat att

ett sådant krav införs för digital mobiltelefoni. Post- och telestyrelsen

pekar på den pågående konvergensen mellan telefoni i fasta och mobila

telenät och att mobiltelefonin blivit ett allt viktigare komplement till den

traditionella telefonin i det fasta telenätet. Myndigheten framhåller vidare

att tekniska standarder för nummerportabilitet för digital mobiltelefoni är

under utarbetande. Även Telia AB anger att det bör fastställas en tidsplan

för införande av nummerportabilitet mellan digitala mobila nät.

Med hänsyn till mobiltelefonins allt större betydelse och utbredning är

det enligt regeringen ett väsentligt konsumentintresse att krav på num-

merportabilitet införs även för digital mobiltelefoni. Även regeringen gör

den bedömningen att en tidsplan för införandet bör fastställas. Det bör

ankomma på regeringen eller, efter bemyndigande, tillsynsmyndigheten

att efter hörande av teleoperatörerna fastställa en sådan tidsplan.

Det har från någon remissinstans framkommit krav på att även analog

mobiltelefoni bör omfattas av krav på nummerportabilitet. Ett sådant

krav innebär, bortsett från nummerportabilitet inom de båda analoga

telenäten där endast en teleoperatör bedriver verksamhet, nummerporta-

bilitet mellan analoga och digitala mobiltelefoniabonnemang. Denna

form av nummerportabilitet kräver att nummerplanen måste ändras efter-

som de analoga och digitala telenäten använder skilda nummerserier. En

ändring i nummerplanen för mobiltelefonisystemen endast för att möjlig-

göra denna form av nummerportabilitet är inte förenlig med en framtida

utveckling av planen. Dessutom förväntas att NMT 900-systemen kom-

mer att avvecklas på sikt.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att det i telelagen in-

förs en skyldighet för teleoperatörer som tillhandahåller teletjänster i

fasta telenät eller digital mobiltelefoni att införa nummerportabilitet i

sina telenät. Detta innebär att nummerportabilitet införs inom respektive

riktnummerområde för telefonitjänst i fasta telenät, för andra teletjänster

som kräver tilldelning ur nummerplanen för telefoni (t.ex. frisamtals-

tjänster och betalteletjänster) samt för digitala mobiltelefonitjänster. För-

pliktelsen omfattar även telefonitjänst via ISDN som är ett digitalt fler-

tjänstsnät eftersom ISDN omfattas av samma nummerplan som det

traditionella fasta telefonnätet.

En viktig fråga gäller tidpunkten för införande. Mot bakgrund av att

frågan utretts och diskuterats under en längre tid i Sverige finns en för-

väntan om och en beredskap för att nummerportabilitet snart införs. Det

är viktigt för nya teleoperatörers investeringsbeslut, liksom för valfri-

heten för abonnenterna, att ett införande inte dröjer i onödan. Å andra

sidan är det betydelsefullt att teleoperatörer ges rimlig tid att arbeta fram

och enas om tekniska lösningar och andra villkor för nummerportabilitet.

Teleoperatörerna bör därför ha minst ett år på sig från det att beslut om

införande fattas till det att införandet träder i kraft.

Eftersom den tid som behövs för att få fram tekniska lösningar och

specifikationer varierar för de olika tjänsterna och, när det gäller tele-

fonitjänsten i det fasta telenätet, det förmodligen inte är möjligt att införa

den samtidigt över hela landet måste nummerportabiliteten införas

successivt. De nu föreslagna lagändringarna beräknas komma ut från

trycket under juni 1998. Ikraftträdandet bör därmed lämpligen ske den

1 juli 1999. Regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, till-

synsmyndigheten ges möjlighet att utfärda erforderliga föreskrifter om

införande av nummerportabilitet successivt tjänst för tjänst, med beak-

tande av teleoperatörernas överläggningar om tekniska lösningar, kost-

nadsfördelning och andra villkor för nummerportabilitet, se avsnitt 4.3.2.

Ettårsintervallet mellan det att författningen kommer ut från trycket och

ikraftträdandet ger tillsynsmyndigheten möjlighet att stämma av huruvida

olika tidpunkter för införande är möjliga att uppnå.

Eftersom det inte är möjligt att införa nummerportabilitet för samtliga

tjänster vid ikraftträdandet måste en prioritering ske. Enligt regeringens

bedömning är det sådana områden där det finns andra anslutningsmöjlig-

heter eller där sådan alternativ infrastruktur planeras, som skall priori-

teras. Det är endast i sådana områden som abonnenterna har möjlighet att

byta teleoperatör. Även områden där det kan påvisas att det finns en stor

efterfrågan på nummerportabilitet bör prioriteras. Detta innebär inte att

det endast är storstäderna som kommer att omfattas. Om nätutbyggnads-

planer finns i vissa landsbygdsområden kan även dessa komma att om-

fattas av nummerportabilitet redan vid ikraftträdandet om övriga tekniska

och ekonomiska förutsättningar föreligger. Bemyndigandet ger möjlighet

att genom föreskrifter fastställa de områden som kan bli aktuella. Även

frisamtalstjänster bör tillhöra de tjänster där nummerportabilitet införs

från början.

Enligt det förslag till ändring av samtrafikdirektivet i fråga om num-

merportabilitet som ministerrådet nått en gemensam ståndpunkt om

gäller för samtliga teletjänster i det fasta telenätet att nummerportabilitet

skall vara införd senast den 1 januari 2000.

4.3.2 Val av tekniska lösningar

Regeringens förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyn-

digande, tillsynsmyndigheten ges rätt att meddela föreskrifter om

tekniska lösningar och om tekniska specifikationer för införandet.

Tillsynsmyndigheten ges vidare rätt att i enskilda fall medge undantag

om det finns särskilda skäl.

Regeringens bedömning: Föreskrifter om teknisk lösning och om

tekniska specifikationer för införandet av nummerportabilitet bör i

första hand meddelas efter frivilliga överenskommelser mellan tele-

operatörer.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Promemorians förslag har fått stöd eller lämnats

utan erinran av flertalet remissinstanser. Konkurrensverket framhåller att

en sådan befogenhet inte bara skall omfatta det fall att teleoperatörerna

inte kunnat enas om en lösning inom rimlig tid. Frivilliga lösningar kan

nämligen innebära lösningar som inte är samhällsekonomiskt önskvärda.

Banverket anser att regeringen eller den myndighet regeringen bestäm-

mer skall kunna fastställa tekniska specifikationer, men att det är tele-

operatörerna som skall enas om de tekniska lösningarna. Enligt Telia AB

är det huvudsakligen teleoperatörernas ansvar att bestämma såväl tek-

niska lösningar som tekniska specifikationer. Myndighetens beslutsrätt

bör begränsas till tidpunkten för införandet och i vilken omfattning

nummerportabilitet skall vara möjlig.

Skälen för regeringens förslag: Det finns flera tänkbara tekniska lös-

ningar för nummerportabilitet. Den enklaste formen i det fasta telenätet

är att utnyttja den redan befintliga medflyttningsfunktionen i Telias

AXE-stationer. En abonnent som direktansluter sig till en konkurrerande

operatör får enligt denna lösning ett nytt nummer vid sidan av det

 gamla . Det nya numret hålls dolt för abonnenten och används endast

för dirigeringsändamål i telenätet. När någon ringer abonnentens gamla

nummer medflyttas samtalet automatiskt till det nya, dolda numret. En

nackdel med en sådan lösning är att onödigt mycket överföringskapacitet

tas i anspråk i telenäten innan samtalet når rätt adressat. Problemet för-

stärks om abonnenten byter teleoperatör flera gånger. En ytterligare

nackdel med denna lösning är att den inte medger s.k. A-nummerpresen-

tation, dvs. det går inte att med en nummerpresentatör avläsa vem som

söker abonnenten i fråga.

Den mest rationella, men också mest avancerade och dyraste lösningen

är en s.k. IN-lösning (IN=intelligent nät) baserad på separata operatio-

nella databaser där samtliga telefonnummer, överlämnade såväl som icke

överlämnade, finns registrerade. Alla samtal styrs först till en operatio-

nell databas, där en avläsning sker för att få reda på i vilket telenät

numret hör hemma, därefter dirigeras samtalet den närmaste vägen till

mottagaren genom rätt teleoperatörs nät. För att de operationella data-

baserna skall innehålla korrekt information om överlämnade nummer

måste eventuellt en central eller distribuerad referensdatabas upprättas

för att hålla de operationella databaserna aktuella. Mellan de två ovan

beskrivna lösningarna finns olika mellanformer. Exempel på dessa är

modifierade former av medflyttningslösningar som innebär att databaser

skapas endast för de överlämnade telefonnumren.

De olika tekniska lösningarna för nummerportabilitet är förenade med

för- och nackdelar, och kostnaderna varierar mellan dem. Frågan om val

av teknisk lösning är därför komplicerad. Det krävs ytterligare över-

väganden innan valet för den enskilda teletjänsten kan göras. För att få

till stånd enhetliga och rationella lösningar krävs ett långtgående sam-

arbete mellan Post- och telestyrelsen, standardiseringsorgan, teleopera-

törer och andra intressenter. I första hand bör Post- och telestyrelsen

verka för att överenskommelser kan nås mellan teleoperatörerna utan

myndighetsingripande. Myndigheten har bl.a. på grund härav tagit initia-

tiv till att en arbetsgrupp, AG 15, upprättats inom Informationstekniska

standardiseringen (ITS).

Generellt grundar sig arbetsinsatsen inom ITS olika arbetsgrupper på

ett frivilligt deltagande, precis såsom fallet är inom t.ex. ETSI, det euro-

peiska standardiseringsinstitutet inom teleområdet. Detta innebär att det

saknas egentliga styrmedel att få fram t.ex. specifika tekniska specifika-

tioner för nummerportabilitet, om deltagarna inte kan enas. Av detta skäl

måste det finnas ett bemyndigande för regeringen eller tillsynsmyndig-

heten att meddela föreskrifter om tekniska lösningar om operatörerna inte

kan enas om en lösning inom rimlig tid. Som Konkurrensverket fram-

hållit bör bemyndigandet inte vara begränsat till sådana fall. Det är inte

givet att den av teleoperatörerna valda tekniska lösningen är acceptabel

från allmän synpunkt.

Det är angeläget att parterna snabbt kommer överens. Om det t.ex.

visar sig att mer avancerade lösningar inte är möjliga att genomföra till

den 1 juli 1999 måste, i likhet med vad som gjorts i flera andra länder,

enklare lösningar väljas i stället. Sådana lösningar får dock, som Euro-

politan AB framhållit, inte innebära att införandet av mer avancerade lös-

ningar senare försvåras.

Det kan förutses att vissa specifikationer, t.ex. svensk standard,

tillämpningsanvisningar eller liknande, måste vara gemensamma för att

nummerportabilitet skall fungera mellan teleoperatörerna. Detta gäller

särskilt om sådana tekniska lösningar väljs som fordrar att referensdata-

baser upprättas. Detta bör regleras genom generella föreskrifter med hän-

visning till utarbetade tekniska specifikationer eller till europeisk stan-

dard, t.ex. ETSI eller till internationella rekommendationer, t.ex. ITU-T.

Vid bestämmande av tekniska specifikationer skall bl.a. behovet av

nummerpresentation beaktas. Med anledning av farhågor som framförts

av Rikspolisstyrelsen angående hemlig teleavlyssning av överlämnade

telefonnummer vill regeringen framhålla att tekniska lösningar och tek-

niska specifikationer inte får väljas som försvårar möjligheten till sådan

avlyssning.

Regeringen anser i likhet med Post- och telestyrelsen att tillsynsmyn-

digheten skall ha möjlighet att medge undantag i enskilda fall från skyl-

digheten att införa nummerportabilitet i situationer då det av tekniska

eller andra skäl inte kan anses rimligt att ett telefonnummer skall över-

lämnas.

4.3.3 Fördelning av kostnader och ersättning mellan teleopera-

törer

Regeringens förslag: Varje teleoperatör skall bära sina investerings-

kostnader för att nummerportabilitet skall fungera i det egna telenätet.

Ersättning från den mottagande till den överlämnande teleoperatören

får utgå endast för driftskostnader för överlämnandet av telefon-

numret. En utvärdering skall ske efter två år. Den överlämnande tele-

operatören får inte debitera abonnenten för kostnader med anledning

av överlämnandet.

Tillsynsmyndigheten ges befogenheter att ingripa i tvister om er-

sättning för nummerportabilitet mellan teleoperatörer, motsvarande

dem som gäller för medling och beslut i samtrafiktvister.

Teleoperatörer med ett betydande inflytande på marknaden skall

hålla sina intäkter och kostnader för nummerportabilitet åtskilda från

intäkter och kostnader för annan verksamhet.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom Telia AB har till-

styrkt eller lämnat utan erinran promemorians förslag att ersättning inte

skall utgå för investeringskostnader för nummerportabilitet. Enligt Post-

och telestyrelsen och Telenordia AB bör inte heller ersättning utgå för de

ökade trafikkostnader som uppstår i telenätet vid samtal till överlämnade

nummer. Banverket framhåller att nummerportabilitet på kort sikt leder

till att den dominerande operatören gör förluster, men att det handlar om

förlust av en särställning som knappast kan anses förenlig med fri och

lika konkurrens. Enligt Telia AB bör den grundläggande principen för

fördelning av investeringskostnader vara att den som har nytta av funk-

tionen även skall stå för kostnaderna, dvs. den kund som väljer att flytta

över sitt telefonnummer. Promemorians förslag innebär enligt bolaget att

investeringskostnaderna kommer att fördelas på respektive teleoperatörs

kvarvarande abonnenter, dvs. de som inte har utnyttjat möjligheten till

nummerportabilitet.

Skälen för regeringens förslag: Införande av nummerportabilitet

innebär för den dominerande teleoperatören att investeringar och föränd-

ringar måste göras för att underlätta för andra operatörer att konkurrera

om de egna abonnenterna. Detta är särskilt påtagligt för telefonitjänst i

det fasta telenätet, eftersom den marknaden, till skillnad från mobilmark-

naden, inte förväntas växa i någon större omfattning. Ur ett kortsiktigt

företagsekonomiskt perspektiv ligger sådana investeringar därmed inte i

den dominerande teleoperatörens intresse. En kritisk fråga blir därmed i

vilken utsträckning som den dominerande teleoperatören bör ha rätt att

kräva ersättning från andra operatörer för kostnaderna av att införa num-

merportabilitet.

Kostnaderna för den dominerande teleoperatören bör emellertid vägas

mot de samhällsekonomiska vinsterna i stort av en väl fungerande och

effektiv konkurrens på teleområdet, med en reell möjlighet för kon-

sumenter att fritt välja i utbudet av tjänster hos olika teleoperatörer.

Vidare bör det framhållas att den dominerande teleoperatören i ett senare

läge, när andra operatörer vuxit sig starkare och blivit fler, också har

glädje av att abonnenter kan gå över till denne. Nummerportabilitet in-

förs också i ett stort antal andra länder, vilket främjar konkurrensmöjlig-

heterna utomlands. Införande av nummerportabilitet innebär alltså att den

befintlige dominerande operatören på kort sikt kan komma att göra för-

luster. Det kan därför antas att frågor om hur kostnader för införandet

skall fördelas mellan teleoperatörer kan bli föremål för tvister.

Kostnaden för att installera nummerportabilitet varierar beroende på

vilken teknisk lösning som väljs för telenäten. Även när en viss lösning

har valts är det svårt att på förhand beräkna investeringskostnaden, bl.a.

beroende på om mer eller mindre omfattande ändringar behöver vidtas i

stödsystem, som t.ex. faktureringsrutiner. En ytterligare faktor som gör

det svårt att uppskatta investeringskostnaderna är att funktioner för

nummerportabilitet ofta införs samtidigt som andra förändringar vidtas i

telenätet. I de lönsamhetsanalyser som gjorts av konsultföretaget Ovum

Ltd på uppdrag av Post- och telestyrelsen återfinns emellertid uppskatt-

ningar som bl.a. bygger på erfarenheter från Storbritannien. Analysen

redovisas i en rapport som är bifogad Post- och telestyrelsens ovan

nämnda skrivelse till regeringen. Analysen har kritiserats och bör tolkas

med stor försiktighet. Beloppen ger endast en ungefärlig uppfattning om

storleksordningen. Den redovisade kostnadsberäkningen bygger på att

den relativt avancerade lösningen Query on Release IN införs i det

fasta telenätet. Nuvärdet av den totala installationskostnaden för samtliga

teleoperatörer, inkluderande kostnader för förändringar i stödsystem,

beräknas till cirka 265 miljoner kronor. Merparten av denna kostnad hän-

för sig till ändringar som vidtas hos den dominerande teleoperatören

(Telia AB). Om enklare lösningar införs blir kostnaden lägre. Som

exempel anges att det brittiska telebolaget BT:s kostnader för att införa

den nu gällande medflyttningslösningen uppgick till motsvarande

350 miljoner kronor. Då det svenska telenätets storlek uppgår till en

knapp fjärdedel av det brittiska torde alltså, grovt räknat, kostnaden för

införande i Sverige av ett motsvarande system uppgå till knappt 100

miljoner kronor.

Som framgår av den internationella beskrivningen i avsnitt 4.2.2 ovan

har de flesta av de länder inom EU som beslutat att införa nummerporta-

bilitet (Storbritannien, Tyskland, Nederländerna, Finland och Danmark)

valt att inte medge ersättning för investeringskostnader. Endast i Frank-

rike föreligger en rätt till ersättning för sådana kostnader. Enligt rege-

ringen bör utgångspunkten för frågan om kostnadsfördelning och ersätt-

ning mellan teleoperatörer på en konkurrensutsatt marknad vara att

nummerportabilitet skall betraktas som en grundfunktion i ett modernt

telenät. Genom en ordning där teleoperatörerna själva bekostar införan-

det skapas dessutom incitament för att långsiktigt kostnadseffektiva lös-

ningar införs. Det finns annars en risk för att onödigt dyra och kompli-

cerade lösningar väljs. Därtill skulle det uppstå problem att beräkna sär-

kostnaden för enskilda överlämnanden om fasta investeringskostnader

skall fördelas på dessa såsom grund för ersättning. Mycket starka skäl

talar således enligt regeringens bedömning för att investeringskostnader

för nummerportabilitet, i enlighet med vad som föreslås i promemorian,

inte bör ligga till grund för ersättning mellan teleoperatörer. Vid remiss-

behandlingen fick detta synsätt en mycket bred anslutning. Endast Telia

AB gav uttryck för en annan mening. Med beaktande av vad som nu an-

förts föreslår regeringen att investeringskostnaderna inte skall utgöra

grund för ersättning. Regeringen vill i sammanhanget särskilt betona att

den tekniska lösningen och tidsplanen för det närmare införandet av

nummerportabilitet måste utformas på ett sådant sätt att införandet inte

blir oskäligt betungande för de teleoperatörer som blir tvungna att göra

stora investeringar i sina telenät. Med hänsyn till att det i nuläget är

komplicerat att genomföra beräkningar av framtida investeringskostnader

anser regeringen emellertid att det finns anledning att utvärdera investe-

ringskostnaderna när systemet varit i kraft i två år, dvs. efter den 1 juli

2001. I en sådan utvärdering skall bl.a. konsekvenserna av kostnadsför-

delningen för tjänstens utnyttjandegrad behandlas. Särredovisningens

funktion och betydelse kan därvid även belysas.

Det är inte samtliga kostnader för nummerportabilitet som skall bäras

av den överlämnande teleoperatören. Ersättning får utgå för driftskostna-

der som hänför sig till de enskilda överlämnandena. Till driftskostnader

räknas t.ex. administrativa kostnader för överlämnande av ett visst tele-

fonnummer och de ökade trafikkostnader som löpande uppstår i den

överlämnande teleoperatörens telenät vid samtal till ett överlämnat tele-

fonnummer. Om sådana trafikkostnader inte ingår i ersättningsunderlaget

kommer visserligen, som Post- och telestyrelsen och Telenordia AB

framhåller, incitament att skapas för tekniska lösningar som inte tar i an-

språk onödigt mycket överföringskapacitet i telenätet. Regeringen anser

dock att den önskade effekten ändå uppnås genom inskränkningen i

rätten att begära ersättning för investeringskostnader. Vidare bör fram-

hållas att den del av trafikkostnaderna som är att hänföra till kapitalkost-

nader för införandet av nummerportabilitet inte får ingå i ersättnings-

underlaget.

Utgångspunkten bör här, liksom på samtrafikområdet, vara att det är

teleoperatörerna som genom kommersiella avtal skall komma överens

om villkor och ersättningsnivåer för nummerportabilitet. Som regel torde

överenskommelse härom kunna träffas i samband med samtrafikavtalet

eftersom villkor för nummerportabilitet har ett starkt samband med sam-

trafikvillkor. Trafikkostnader för nummerportabilitet kan exempelvis,

beroende på hur de faktiska och kalkylmässiga kostnaderna fördelas,

komma att vara nära knutna till samtrafikkostnader. En risk föreligger

därmed att trafikkostnaderna i stället identifieras som samtrafikkostnader

och läggs till grund för bestämmande av ersättning för samtrafiken. I

syfte att förhindra korssubventionering mellan samtrafik och nummer-

portabilitet måste kostnader och intäkter för nummerportabilitet särskiljas

i redovisningen från övrig verksamhet. Ett sådant krav gäller redan vid

samtrafik som tillhandahålls av teleoperatörer med ett betydande in-

flytande på marknaden enligt 20 b § telelagen. Även de övriga krav som

gäller för sådana teleoperatörer enligt nämnda bestämmelse (t.ex. krav på

att lämna nödvändig information för överenskommelser om samtrafik

och krav på att styrka kostnaderna för samtrafik) bör gälla för dessa i

fråga om nummerportabilitet. Vidare skall de förfaranden, som stadgas i

32 a och i 33 §§ telelagen om tillsynsmyndighetens skyldighet att medla

och på begäran lösa tvister om samtrafik, tillämpas även vid tvister om

villkor för nummerportabilitet.

Abonnentavgifter för överlämnande av telefonnummer bör bestämmas

genom en överenskommelse mellan den mottagande operatören och

abonnenten. Den teleoperatör som överlämnar ett nummer får däremot

inte belasta abonnenten i fråga med en avgift som är att hänföra till er-

sättning för kostnaden för överlämnandet.

4.3.4 Äganderätt eller förfoganderätt till telefonnummer

Regeringens bedömning: Något behov av att reglera frågan om

äganderätt eller förfoganderätt till telefonnummer finns inte för när-

varande.

Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Närings- och teknikutvecklingsverket och Folk-

rörelserådet instämmer i promemorians bedömning. IT-företagen,

Telenordia AB och Telefonaktiebolaget LM[REDACTED_EFTERNAMN] anser det emellertid

olyckligt att begreppet äganderätt används om telefonnummer. Det är

mera korrekt och användbart att använda begreppet nyttjanderätt.

Skälen för regeringens bedömning: Telefonnummer och andra typer

av teleadresser får ökat kommersiellt värde. Äganderätten till nummer

och möjligheten att överlåta nummer blir väsentliga frågor. Sådana fråge-

ställningar har hittills inte aktualiserats i Sverige, men blir sannolikt

aktuella vid införande av nummerportabilitet, då telefonnumret inte

längre får samma absoluta anknytning till en enda teleoperatör.

Europeiska telekontoret, ETO, har i en rapport från den 15 juli 1996

Non-Discriminatory Access to Numbering Resources studerat dessa

frågor. I rapporten betraktas nummer och nummerplaner som en gemen-

sam samhällelig nyttighet som administreras av staten eller en till-

synsmyndighet. Ingen enskild organisation, institution eller individ skulle

kunna göra anspråk på att äga ett nummer eller en nummerplan. ETO:s

resonemang går ut på att om abonnenter skulle kunna anses ha äganderätt

till ett telefonnummer som de blivit tilldelade, så skulle de ha rätt att be-

hålla numret under alla omständigheter och disponera det efter eget gott-

finnande. ETO konstaterar att ett telefonnummer kan bli föremål för för-

ändringar och att brist på nummer eller någon annan omständighet kan

leda till att hela nummerplanen kan bli föremål för ändringar. På grund

av detta kan abonnenter inte beviljas äganderätt till nummer. Nummer

måste betraktas som en gemensam resurs som skall administreras av

staten eller en myndighet till det gemensammas bästa. ETO konstaterar

också att ingen skall kunna registrera sitt telefonnummer som ett varu-

märke.

ETO:s resonemang stämmer överens med hur den svenska lagstift-

ningen är uppbyggd och hur den tillämpas i dag genom 21 § telelagen

samt Post- och telestyrelsens föreskrifter om tilldelning och reservering

av nummerkapacitet ur den svenska nummerplanen för telefoni (PTSFS

1994:15). Där regleras bl.a. att det är Post- och telestyrelsen som tilldelar

nummerkapacitet och att tilldelad kapacitet under vissa förutsättningar

kan återkallas av myndigheten. Enligt regeringens bedömning finns det

för närvarande inte något behov av att reglera frågan om äganderätt eller

förfoganderätt till telefonnummer.

5 Förval av teleoperatör

Regeringens förslag: Tillståndshavare som tillhandahåller telefoni i

ett fast telenät eller digital mobiltelefoni skall se till att abonnenterna

har möjlighet att få tillgång till de teletjänster som erbjuds i telenätet

av samtrafikerande teleoperatörer. Abonnenten skall kunna utnyttja en

sådan tjänst genom ett stående val (förval). Bestämmelserna om er-

sättning vid nummerportabilitet skall gälla även vid ändring av förval.

Principen om att de olika teleoperatörernas telenät och teletjänster

skall kunna nås på ett likvärdigt sätt får uttryckligt lagstöd.

Promemorians förslag: Promemorians förslag till lagtext innebar att

skyldigheten att tillhandahålla förval skulle omfatta alla teleoperatörer

som tillhandahåller anmälningspliktiga teletjänster.

Remissinstanserna: Banverket, Närings- och teknikutvecklingsverket,

IT-företagen, Folkrörelserådet, Posten AB, Telefonaktiebolaget LM
[REDACTED_EFTERNAMN] och Telecom Finland stödjer promemorians förslag. Post- och

telestyrelsen anser att kravet på förval bör omfatta tillståndshavare som

tillhandahåller telefoni i fasta telenät och digital mobiltelefoni. Kon-

kurrensverket anser att förvalsmöjligheten skall gälla såväl analoga som

digitala mobila telefonitjänster. Europolitan AB anser att kravet bör gälla

endast teleoperatörer med ett betydande marknadsinflytande. Telia AB

anser att utgångspunkten för fördelning av kostnader för förval bör vara

att operatörerna själva får komma överens om fördelningen, och att detta

även bör omfatta investeringskostnaderna.

Skälen för regeringens förslag: I dag finns möjlighet för abonnenten

att för en eller flera tjänster välja andra teleoperatörer än den till vilken

abonnenten är direktansluten genom att slå ett kort prefix före telefon-

numret (t.ex. 007 för Tele2 eller 00808 för Call Media Telecom). Den

teleoperatör som är helt beroende av att abonnenten slår ett sådant prefix,

dvs. gör ett medvetet val före varje samtal, kan sägas kommersiellt föra

en något osäker tillvaro. Om abonnenten glömmer eller av någon anled-

ning inte vill slå prefixet går teleoperatören genast miste om samtalet.

Situationen blir däremot en annan om abonnenten kan mera permanent

välja en teleoperatör för en viss tjänst, t.ex för utlandssamtal. Varje gång

abonnenten lyfter luren och slår prefixet för utlandssamtal kopplas sam-

talet automatiskt via den teleoperatör som abonnenten valt för sådana

samtal. Abonnenten slipper därmed att före varje samtal slå det särskilda

nätprefixet.

I ministerrådets resolution om nummer som antogs i juni 1997 fastslås

att denna möjlighet till s.k. förval skall vara införd i så nära anslutning

som möjligt till, men inte senare än två år efter, genomförd liberalisering

av telemarknaden, dvs. senast den 1 januari 2000. Post- och telestyrelsen

har beslutat att operatörsval genom förval skall införas i Sverige i sam-

band med att det internationella prefixet 00 införs. Införandet kan, enligt

beslutet, uppskjutas med fem månader om allvarliga tekniska problem

föreligger. Beslutet är överklagat och ärendet är ännu inte slutligt avgjort.

EG-kommissionen har i det tidigare nämnda direktivförslaget om änd-

ring av samtrafikdirektivet föreslagit att teleoperatörer med ett betydande

inflytande på telemarknaden som tillhandahåller telefoni i det fasta tele-

nätet skall se till att abonnenterna har möjlighet att få tillgång till de

tjänster som erbjuds i nätet av samtrafikerande teleoperatörer (EU:s

ministerråd enades den 1 december 1997 om en gemensam ståndpunkt

om kommissionens förslag). Abonnenten skall kunna utnyttja en sådan

tjänst genom ett fast val (förval). Förvalet skall före varje samtal kunna

väljas bort genom att abonnenten slår ett nätprefix. Direktivet innebär en

minimireglering, dvs. det är möjligt för medlemsstaterna att låta kravet

på förval omfatta fler teleoperatörer och fler tjänster än vad som följer av

direktivet. Direktivet genomförs nu genom att bestämmelser om förval

införs i telelagen.

Enligt det förslag till lagtext som återfinns i promemorian omfattar

kravet på förval samtliga anmälningspliktiga tjänster oavsett storleken på

den teleoperatör som tillhandahåller tjänsten. Förslaget har fått ett blan-

dat mottagande vid remissbehandlingen. Flera remissinstanser har på-

pekat att det inte finns skäl att kräva förval för andra teletjänster än tal-

telefonitjänster. Regeringen delar den bedömningen. Post- och tele-

styrelsen har förordat att kravet på förval bör omfatta, utöver teleopera-

törer som tillhandahåller tjänster i det fasta telenätet, även teleoperatörer

som tillhandahåller digital mobiltelefonitjänst. Enligt Konkurrensverket

bör även de analoga NMT-näten omfattas. Regeringen instämmer i att

kravet på förval skall gälla även mobiltelefoni, men anser, på de skäl

regeringen anfört beträffande nummerportabilitet under avsnitt 4.3.1, att

kravet bör gälla endast de teleoperatörer som tillhandahåller digital

mobiltelefoni.

När det gäller frågan om vilka teleoperatörer som skall omfattas har

Europolitan AB uttalat att kravet bör rikta sig endast mot operatörer med

ett betydande inflytande på marknaden. Post- och telestyrelsen har, i en-

lighet med det ovan nämnda beslutet om införande av förval, för sin del

framfört att kravet bör omfatta tillståndshavare. Det finns enligt rege-

ringen inte tillräckliga skäl att utsträcka kravet på förval till samtliga

teleoperatörer som tillhandahåller anmälningspliktiga teletjänster. Å

andra sidan torde mot bakgrund av rådande marknadsförhållanden en

begränsning av regleringen till att omfatta enbart teleoperatörer med ett

betydande inflytande bli alltför snäv. En lämplig avvägning är därför att

låta kravet på förval omfatta tillståndshavare.

När det gäller frågan om ersättning för ändring av förval bör mot-

svarande principer gälla som för nummerportabilitet, se avsnitt 4.3.3.

Lika tillträde

Uttrycket lika tillträde (från engelskans equal access ) innebär att de

olika teleoperatörernas telenät och teletjänster ur användarnas synvinkel

skall kunna nås på ett likvärdigt sätt. Ett viktigt exempel på lika tillträde

är att alla prefix för val av teleoperatör är lika långa. Lika tillträde uppnås

genom att tillsynsmyndigheten iakttar principen vid nummerplanebeslut.

Detta bör komma till uttryck i lagen.

6 Kostnader och ikraftträdande

Det förslag som nu läggs fram innebär att tillsynsmyndigheten får ytter-

ligare tillsynsuppgifter. Myndighetens verksamhet finansieras genom

avgifter som betalas av dem som är föremål för tillsyn. Avgifterna skall

täcka kostnaderna för verksamheten. Förslaget bör därför inte medföra

några ökade kostnader för staten i denna del. De ökade kostnader som

förslaget kan leda till för de allmänna förvaltningsdomstolarna bedöms

bli marginella och rymmas inom befintliga anslag.

Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1999. Ikraftträdandet bör i

tiden ligga minst ett år efter det att författningen kommer ut från trycket

för att överenskommelser om tekniska lösningar skall hinna träffas och

för att nödvändiga föreskrifter skall kunna utfärdas. Det föreligger inget

hinder att före ikraftträdandet besluta föreskrifter som träder i kraft sam-

tidigt som lagändringarna.

7 Författningskommentar

1 §

Genom tillägg i 1 § införs nya definitioner i lagen. Det ofta förekom-

mande begreppet teleoperatör bör få sin definition i lagen. Teleoperatör

är den som förvärvsmässigt förmedlar telemeddelanden via telenät eller

tillhandahåller nätkapacitet. Flera kommande EG-direktiv på teleom-

rådet, bl.a. förslaget till ändring av samtrafikdirektivet avseende num-

merportabilitet och förval av teleoperatör (se avsnitt 4.2.1), innehåller

bestämmelser om förhållandet mellan teleoperatör och abonnent. Även

det senare begreppet bör därför lämpligen definieras i lagen. Hänvis-

ningen i definitionen av hyrd förbindelse till direktivet därom

(92/44/EEG) har kompletterats med en hänvisning även till direktivet

97/51/EG om ändring i förstnämnda direktiv.

21 §

För att garantera att nummerplaner utformas i enlighet med principen om

icke-diskriminering bör planerna utformas så att de olika teleoperatörer-

nas telenät och teletjänster skall kunna nås på ett ur användarens synvin-

kel likvärdigt sätt. Exempelvis skall de olika teleoperatörernas prefix

vara lika långa. Paragrafen har därför kompletterats med en bestämmelse

av denna innebörd. Frågan har behandlats i avsnitt 5.

22 a §

I första stycket införs en skyldighet att tillse att funktioner som medger

nummerportabilitet finns i telenätet. Frågan har behandlats i avsnitt 4.3.1.

Andra stycket innebär en förpliktelse för teleoperatörer som tillhanda-

håller teletjänster inom det fasta telenätet eller digital mobiltelefonitjänst

att på begäran av en abonnent överlämna det telefonnummer som an-

vänds för en sådan tjänst till en annan teleoperatör så att denne kan till-

handahålla abonnenten tjänsten med samma telefonnummer. Bestämmel-

sen är tillämplig endast om den mottagande teleoperatören skall till-

handahålla samma typ av teletjänst. Det föreligger exempelvis ingen

skyldighet att överlämna telefonnummer mellan det fasta och det mobila

telenätet. Skyldigheten att lämna över nummer är vidare i fråga om tele-

fonitjänst i det fasta telenätet, i likhet med det kommande EG-direktivet,

begränsad till riktnummerområdet. Andra teletjänster som tillhandahålls

inom det fasta nätet, såsom frisamtalstjänster och betalteletjänster, samt

mobiltelefonitjänster är inte indelade i riktnummerområden. Genom att

tillsynsmyndigheten enligt tredje stycket skall underrättas om överläm-

nandet kommer nödvändiga uppgifter att finnas tillgängliga för att en

referensdatabas skall kunna upprättas, se avsnitt 4.3.2

22 b §

Frågor om förval har behandlats i avsnitt 5. Kravet att tillhandahålla för-

val riktar sig mot den som har tillstånd enligt 5 § att tillhandahålla tele-

fonitjänst i det fasta telenätet eller digital mobiltelefoni. Tillståndshava-

ren skall se till att abonnenten har möjlighet att få tillgång till teletjänster

som tillhandahålls av samtrafikerande teleoperatörer. Sådana tjänster

skall kunna väljas av abonnenten genom ett stående val, s.k. förval. Om

abonnenten anlitar en annan teleoperatör för exempelvis sina utlands-

samtal är tillståndshavaren skyldig att vidta sådana åtgärder att dessa

samtal kopplas automatiskt via den andre teleoperatörens telenät. Det

skall vidare vara möjligt att välja bort detta förval vid enstaka telefon-

samtal genom att slå ett särskilt nätprefix som tillhör någon annan

teleoperatör.

22 c §

I avsnitt 4.3.2 beskrivs några olika tekniska lösningar för nummerporta-

bilitet. I första stycket ges regeringen eller, efter delegation, tillsynsmyn-

digheten befogenhet att meddela föreskrifter om tekniska lösningar och i

förekommande fall även de tekniska specifikationer som är behövliga för

att nummerportabilitet skall kunna införas. Bemyndigandet möjliggör ett

successivt införande av nummerportabilitet. Föreskrifter kan exempelvis

meddelas för vissa riktnummerområden. Det kan förhålla sig så att det

för en viss teletjänst kan vara orimligt av tekniska eller ekonomiska skäl

att införa nummerportabilitet. Enligt det föreslagna direktivet om ändring

i samtrafikdirektivet kan uppskov med införandet efter den 1 januari

2000 begäras om medlemsstaterna kan bevisa att kravet innebär en alltför

stor börda för en viss organisation eller typ av organisation. Om exem-

pelvis det förestående millennieskiftet skulle medföra en sådan börda för

någon teleoperatör kan föreskrifter om tidsplanen för det successiva in-

förandet beslutas med beaktande härav. Genom andra stycket ges till-

synsmyndigheten motsvarande möjlighet att i enskilda fall bevilja

undantag från skyldigheten i 22 a § att lämna över ett telefonnummer.

Bemyndigandet ger även möjlighet att meddela föreskrifter om in-

förandet av förval.

22 d §

I bestämmelsen slås fast att ersättning för nummerportabilitet eller änd-

ring av förval av teleoperatör får avse endast driftskostnader. Till drifts-

kostnaderna räknas t.ex. administrativa kostnader för överlämnande av

telefonnummer och de ytterligare trafikkostnader som uppstår i telenätet

vid ett samtal till ett överlämnat nummer. Däremot får inte investerings-

kostnader för den tekniska funktionaliteten som gör nummerportabilitet

eller förval möjligt, till någon del läggas till grund för ersättningsanspråk

gentemot mottagande operatör. Som anförs under avsnitt 4.3.3 får inte

heller den del av de ytterligare trafikkostnader som uppstår som hänför

sig till kapitalkostnader för själva införandet ingå i ersättningsunderlaget.

Enligt bestämmelsen har vidare den överlämnande teleoperatören inte

rätt till någon ersättning vare sig för driftskostnader eller för investe-

ringskostnader från abonnenten för överlämnandet. Detsamma gäller

för teleoperatörer som ändrar förval.

Genom att bestämmelser om nummerportabilitet och förval införs i

samtrafikdirektivet blir relevanta bestämmelser om samtrafik i lagen till-

lämpliga även på dessa frågor.

32 a §

Genom ändringen blir bestämmelsen tillämplig även på förhandlingar om

nummerportabilitet och förval. I övrigt har en redaktionell ändring gjorts.

33 §

Genom tillägget i 33 § ges myndigheten samma befogenheter och för-

pliktelser i fråga om villkor för nummerportabilitet och förval som redan

finns beträffande samtrafik. Avsikten är att åtagandena skall behandlas

på i huvudsak samma sätt. Paragrafen har därutöver ändrats i redaktio-

nellt hänseende.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597)

dels att 1, 21 och 33 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 22 a c §§, samt

närmast före 22 a och 33 §§ nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag innehåller bestämmelser om televerksamhet.

I lagen avses med

telemeddelande: ljud, text, bild, data eller information i övrigt som

förmedlas med hjälp av radio eller genom ljus eller elektromagnetiska

svängningar som utnyttjar särskilt anordnad ledare,

teletjänst: förmedling av telemeddelande för någon annan,

mobil teletjänst: teletjänst där abonnentanslutning tillhandahålls via

radio i en mobil nätanslutningspunkt,

telefonitjänst: teletjänst bestående i överföring av tal och som medger

överföring av telefaxmeddelanden samt datakommunikation via låghas-

tighetsmodem,

televerksamhet: förmedling av telemeddelanden via telenät eller till-

handahållande av nätkapacitet,

telenät: anläggning avsedd för förmedling av telemeddelanden,

nätkapacitet: överföringskapacitet i telenät eller del därav,

hyrd förbindelse: nätkapacitet mellan nätanslutningspunkter som avses

i rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av

öppna nät för förhyrda förbindelser,

samtrafik: fysisk och logisk sammankoppling av telenät som möjliggör

att teletjänster som tillhandahålls i telenäten fungerar mellan alla använ-

dares nätanslutningspunkter, såväl fasta som mobila, och där användarna

ges möjlighet att få tillgång till tjänster som tillhandahålls i näten,.

teleoperatör: den som bedriver

televerksamhet,

abonnent: den som har ingått

avtal med en teleoperatör om till-

handahållande av en teletjänst

inom ett allmänt tillgängligt telenät,

nummerportabilitet: funktion som

gör det möjligt för en abonnent att

behålla sitt telefonnummer vid byte

av teleoperatör.

Med televerksamhet avses inte utsändning till allmänheten av program

i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket första

meningen yttrandefrihetsgrundlagen.

21 §

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, till-

synsmyndigheten fastställer num-

merplaner och får meddela före-

skrifter om planerna och deras an-

vändning.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, till-

synsmyndigheten fastställer num-

merplaner och får meddela före-

skrifter om planerna och deras an-

vändning. Planerna skall vara ut-

formade så att teleoperatörers tele-

nät och teletjänster kan nås på ett

likvärdigt sätt.

Nummerportabilitet och förval

av teleoperatör

22 a §

Den som inom ett allmänt till-

gängligt telenät tillhandahåller

teletjänst enligt 4 a § 1 och 3 skall

se till att telenätet medger nummer-

portabilitet.

Om abonnenten begär det skall

telefonnummer som används för

sådan tjänst överlämnas till annan

teleoperatör för tillhandahållande

av tjänsten. Telefonnummer som

används för tjänst som avses i 4 a §

1 behöver överlämnas endast för

tillhandahållande inom samma

riktnummerområde.

Tillsynsmyndigheten eller annan

som tillsynsmyndigheten föreskriver

skall genast underrättas om över-

lämnandet.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, till-

synsmyndigheten får meddela före-

skrifter om i vilken utsträckning

krav enligt första stycket skall full-

göras och det sätt på vilket detta

skall ske.

22 b §

Teleoperatör som inom ett all-

mänt tillgängligt telenät tillhanda-

håller teletjänst som anges i 4 a §

1 3, skall se till att abonnenten får

tillgång till teletjänster som tillhan-

dahålls av annan med vilken tele-

operatören bedriver samtrafik.

Abonnenten skall kunna välja en

sådan tjänst genom ett stående val

(förval). Det skall vara möjligt att

förbigå förvalet vid ett enskilt tele-

fonsamtal.

22 c §

Ersättning för överlämnande av

nummer enligt 22 a § får grundas

endast på driftskostnader för över-

lämnandet. Detsamma gäller er-

sättning för ändring av förval.

Den som överlämnar nummer

eller ändrar förval har inte rätt till

ersättning från abonnenten för

överlämnandet eller ändringen.

Beträffande sådana frågor skall i

övrigt bestämmelserna om sam-

trafik i 20 a § samt 20 b § första

stycket 2 6, tredje och fjärde

stycket tillämpas.

Rätt för tillsynsmyndighet att

besluta i händelse av tvist

33 §

Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som

behövs för efterlevnaden av denna lag eller av tillståndsvillkor eller före-

skrifter som har meddelats med stöd av lagen.

Vid tvist om samtrafikvillkor,

villkor för sammankoppling av nät-

kapacitet enligt 20 d §, överläm-

nande av nummer enligt 22 b §

eller ändring av förval skall till-

synsmyndigheten på ansökan av en

part, i den mån detta är nödvändigt

för att lagen eller tillståndsvillkor

eller föreskrifter som meddelats

med stöd av lagen skall efterlevas,

föreskriva vad som skall gälla

mellan parterna i de frågor som

tvisten gäller.

Vid tvist om samtrafikvillkor,

villkor för sammankoppling av nät-

kapacitet enligt 20 d § skall till-

synsmyndigheten på ansökan av en

part, i den mån detta är nödvändigt

för att lagen eller tillståndsvillkor

eller föreskrifter som meddelats

med stöd av lagen skall efterlevas,

föreskriva vad som skall gälla

mellan parterna i de frågor som

tvisten gäller.

______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

promemorians förslag

Efter remiss har yttranden inkommit från Hovrätten för Nedre Norrland,

Kammarrätten i Göteborg, Länsrätten i Stockholms län, Domstolsverket,

Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Datainspektionen, Kommerskolle-

gium, Försvarsmakten, Överstyrelsen för civil beredskap, Statens rädd-

ningsverk, Post- och telestyrelsen, Banverket, Kommunikationsforsk-

ningsberedningen, Statskontoret, Riksrevisionsverket, Närings- och tek-

nikutvecklingsverket, Konkurrensverket, Konsumentverket, Länsstyrel-

sen i Gotlands län, Svenska kommunförbundet, Hudiksvalls kommun,

Vallentuna kommun, Landstingsförbundet, Sveriges Industriförbund,

Näringslivets Telekommitté, IT-kommissionen, Företagarnas Riks-

organisation, IT-företagen, Handikappförbundens Samarbetsorgan, Folk-

rörelserådet, Sveriges Elleverantörer, Facket för Service och Kommuni-

kation, SOS Alarm Sverige AB, Telia AB, Europolitan AB, Global One

Services AB, Telenordia AB, Telecom Finland AB, Svenska Kraftnät

AB, Posten AB, Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens

Centralorganisation, Telefonaktiebolaget LM[REDACTED_EFTERNAMN], Svenska Telein-

formationsföreningen och NetCom Systems AB.

Yttranden har inkommit även från iDRS, Sam G. Spens Clason och

Peter Löthberg.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597)1

dels att 1, 21, 32 a och 33 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 22 a d §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag innehåller bestämmelser om televerksamhet.

I lagen avses med

telemeddelande: ljud, text, bild, data eller information i övrigt som

förmedlas med hjälp av radio eller genom ljus eller elektromagnetiska

svängningar som utnyttjar särskilt anordnad ledare,

teletjänst: förmedling av telemeddelande för någon annan,

mobil teletjänst: teletjänst där abonnentanslutning tillhandahålls via

radio i en mobil nätanslutningspunkt,

telefonitjänst: teletjänst bestående i överföring av tal och som medger

överföring av telefaxmeddelanden samt datakommunikation via låg-

hastighetsmodem,

televerksamhet: förmedling av telemeddelanden via telenät eller till-

handahållande av nätkapacitet,

telenät: anläggning avsedd för förmedling av telemeddelanden,

nätkapacitet: överföringskapacitet i telenät eller del därav,

hyrd förbindelse: nätkapacitet

mellan nätanslutningspunkter som

avses i rådets direktiv 92/44/EEG

av den 5 juni 1992 om tillhanda-

hållande av öppna nät för förhyrda

förbindelser,

hyrd förbindelse: nätkapacitet

mellan nätanslutningspunkter som

avses i rådets direktiv 92/44/EEG

av den 5 juni 1992 om tillhanda-

hållande av öppna nät för förhyrda

förbindelser2, ändrat genom Euro-

paparlamentets och rådets direktiv

97/51/EG 3,

samtrafik: fysisk och logisk sammankoppling av telenät som möjliggör

att teletjänster som tillhandahålls i telenäten fungerar mellan alla använ-

dares nätanslutningspunkter, såväl fasta som mobila, och där användarna

ges möjlighet att få tillgång till tjänster som tillhandahålls i näten,

teleoperatör: den som förvärvs-

mässigt bedriver televerksamhet,

abonnent: den som har ingått

avtal med en teleoperatör om till-

handahållande av en teletjänst

inom ett allmänt tillgängligt telenät.

Med televerksamhet avses inte utsändning till allmänheten av program

i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket första

meningen yttrandefrihetsgrundlagen.

21 §

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsyns-

myndigheten fastställer nummer-

planer och får meddela föreskrifter

om planerna och deras användning.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsyns-

myndigheten fastställer nummer-

planer och får meddela föreskrifter

om planerna och deras användning.

Planerna skall vara utformade så

att teleoperatörers telenät och tele-

tjänster kan nås på ett likvärdigt

sätt.

22 a §

Den som tillhandahåller tele-

tjänst enligt 4 a § 1 och 3 eller

digital mobiltelefonitjänst skall se

till att telenätet medger att en

abonnent kan behålla sitt telefon-

nummer vid byte av teleoperatör.

Om abonnenten begär det skall

telefonnummer som används för

sådan tjänst överlämnas till en

annan teleoperatör för att denne

skall tillhandahålla tjänsten. Tele-

fonnummer som används för tjänst

som avses i 4 a § 1 behöver över-

lämnas endast för tillhandahållan-

de inom samma riktnummerom-

råde.

Den som överlämnar ett telefon-

nummer skall genast underrätta

tillsynsmyndigheten eller annan

som tillsynsmyndigheten bestämmer

om överlämnandet.

22 b §

Tillståndshavare som inom ett

allmänt tillgängligt telenät till-

handahåller telefonitjänst till fast

nätanslutninspunkt eller digital

mobiltelefonitjänst, skall se till att

abonnenten får tillgång till tele-

tjänster som tillhandahålls av

någon annan som teleoperatören

bedriver samtrafik med. Abonnen-

ten skall kunna välja en sådan

tjänst genom ett stående val

(förval). Det skall vara möjligt att

åsidosätta förvalet vid ett enstaka

telefonsamtal.

22 c §

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsyns-

myndigheten får meddela före-

skrifter om i vilken utsträckning

kraven enligt 22 a och b §§ skall

fullgöras och hur detta skall ske.

Tillsynsmyndigheten får i en-

skilda fall medge undantag från

skyldigheten enligt 22 a och b §§

om det finns särskilda skäl.

22 d §

Ersättning för att överlämna

telefonnummer enligt 22 a § får

grundas endast på driftskostnader

för överlämnandet. Detsamma

gäller ersättning för förval enligt

22 b §.

Den som överlämnar telefon-

nummer eller ändrar förval har inte

rätt till ersättning från abonnenten

för överlämnandet eller ändringen.

Beträffande sådana frågor skall i

övrigt bestämmelserna om sam-

trafik i 20 a och 20 b §§ tillämpas.

32 a §

Om det pågår förhandling som

rör villkor för samtrafik skall till-

synsmyndigheten på begäran av en

part bestämma en tidsgräns inom

vilken förhandlingen skall vara av-

slutad. Om förhandlingen inte är

avslutad inom tidsgränsen, skall

myndigheten medla mellan parter-

na.

Om det pågår förhandling om

samtrafikvillkor, överlämnande av

telefonnummer enligt 22 a § eller

förval enligt 22 c §, skall tillsyns-

myndigheten på begäran av en part

bestämma när förhandlingen skall

vara avslutad. Om förhandlingen

inte är avslutad inom utsatt tid,

skall myndigheten medla mellan

parterna.

33 §

Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som

behövs för efterlevnaden av denna lag eller av tillståndsvillkor eller före-

skrifter som har meddelats med stöd av lagen.

Vid tvist om samtrafikvillkor,

villkor för sammankoppling av nät-

kapacitet enligt 20 d § skall till-

synsmyndigheten på ansökan av en

part, i den mån detta är nödvändigt

för att lagen eller tillståndsvillkor

eller föreskrifter som meddelats

med stöd av lagen skall efterlevas,

föreskriva vad som skall gälla

mellan parterna i de frågor som

tvisten gäller.

Vid tvist om samtrafikvillkor,

villkor för sammankoppling av nät-

kapacitet enligt 20 d §, överläm-

nande av telefonnummer enligt

22 a § eller förval enligt 22 c §

skall tillsynsmyndigheten på an-

sökan av en part besluta vad som

skall gälla mellan parterna i de

frågor som tvisten gäller, i den mån

detta är nödvändigt för att lagen

eller tillståndsvillkor eller före-

skrifter som meddelats med stöd av

lagen skall efterlevas.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-02-25

Närvarande: regeringsrådet Stig von Bahr, regeringsrådet Arne

Baekkevold, justitierådet Leif[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 5 februari 1998 (Kommunikationsdeparte-

mentet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag

till lag om ändring i telelagen (1993:597).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Peter
[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:126 Nummerfrågor

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för bak-

omliggande EG-regler

Lag om ändring i tele-

lagen (1993:597)

20 c §

 Lagen omtryckt 1997:397.

 EGT nr L 165, 19.6.1992, s. 27 (Celex 392L0044).

 EGT nr L 295, 29.10.1997, s. 23 (Celex 397L0051).

1 Lagen omtryckt 1997:397.

2 EGT nr L 165, 19.6.1992, s. 27 (Celex 392L0044).

3 EGT nr L 295, 29.10.1997, s. 23 (Celex 397L0051).

Prop. 1997/98:126

25

1

Prop. 1997/98:126

28

37

Prop. 1997/98:126

Bilaga 1

Prop. 1997/98:126

Bilaga 1

29

37

Prop. 1997/98:126

Bilaga 2

Prop. 1997/98:126

Bilaga 2

33

37

Prop. 1997/98:126

Bilaga 3

Prop. 1997/98:126

Bilaga 3

34

37

Prop. 1997/98:126

Bilaga 4

Prop. 1997/98:126

Bilaga 4

35

37

Prop. 1997/98:126

Prop. 1997/98:126

36

37

37

37