Regeringens proposition

 1993/94:38

 Postlag och en förändrad verksamhetsform

 för Postverket, m.m.

 Regeringen överlämnar denna proposition till

 riksdagen.

 Stockholm den 14 oktober 1993

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Alf[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

 Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen

 läggs fram förslag till en postlag och en förändrad

 verksamhetsform för Postverket. I sistnämnda

 hänseende föreslås att regeringen ges bemyndigande

 att ombilda Postverket till aktiebolag * Posten

 Aktiebolag (Posten AB). I propositionen lämnas

 också vissa andra förslag till lagändringar som

 sammanhänger med införandet av en postlag och

 bolagiseringen av Postverket.

 Förslaget till postlag har till syfte att i lag

 fastställa grunden för den omfattning av post- och

 kassaservice som skall tillhandahållas allmänheten.

 Postlagen skall vidare ge staten förutsättningar

 att på en öppen marknad för postverksamhet följa

 upp verksamheten så att de politiska målen för

 post- och kassaservicen kan uppfyllas.

 I lagen föreslås vidare vissa centrala

 bestämmelser för postverksamhet som motiveras av

 skyddet för den personliga integriteten, bl.a.

 regler om hanteringen av obeställbara brev,

 tystnadsplikt och ansvarighet vid postbefordran.

 I anslutning till förslaget till postlag föreslås

 ändringar i sekretesslagen som främst hänger samman

 med att en myndighet föreslås överta hanteringen av

 obeställbara brev.

 Ändringar i exempelvis val- och tullagstiftningen

 gör det möjligt att överlämna vissa uppgifter som

 innefattar myndighetsutövning till ett

 postbefordringsföretag. Posten AB avses bl.a.

 medverka vid röstning på postkontor och vid

 tullkontroll.

 I propositionen redovisas hur bolagiseringen av

 Postverket är avsedd att genomföras. Postverkets

 verksamhet med tillgångar och skulder överförs till

 Posten AB i princip i utbyte mot aktier i Posten

 AB. Staten kommer att inneha samtliga aktier i

 Posten AB. En redogörelse lämnas för skilda

 överväganden inför bolagiseringen avseende

 konstitutionella aspekter, såsom styrning och

 kontroll av det nya bolaget. Information lämnas

 även om det blivande Posten AB:s organisation samt

 om målsättning och inriktning för verksamheten inom

 koncernen. Huvudinriktningen för verksamheten skall

 enligt förslaget oförändrat vara att erbjuda post-

 och kassaservice åt företag, organisationer och

 privatpersoner på den svenska marknaden.

 I anslutning till förslaget om förändring av Post-

 verkets verksamhetsform föreslås att regeringen

 träffar avtal med Posten AB om begränsningar av

 bolagets rätt att höja privatpersoners avgifter för

 brevbefordran. Regeringen föreslår också åtgärder

 för att mildra effekterna för ideella föreningar

 till följd av att befordran av brev blir mervärdes-

 skattepliktig. Vidare lämnas förslag om hur

 särskilda samhällsåtaganden inom postverksamheten,

 såsom totalförsvarets behov av postbefordran,

 handikappades behov av grundläggande post- och

 kassaservice samt befordran av blindskriftsför-

 sändelser skall genomföras och finansieras.

 Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut................... 9

 2 Lagtext...................................... 11

 2.1 Förslag till Postlag.................... 11

 2.2 Förslag till Lag om ändring i sekretess-

 lagen (1980:100)........................ 16

 2.3 Förslag till Lag om ändring i luftfarts-

 lagen (1957:297)........................ 22

 2.4 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1960:418)

 om straff för varusmuggling............. 23

 2.5 Förslag till Lag om ändring i delgivnings-

 lagen (1970:428)........................ 25

 2.6 Förslag till Lag om ändring i vallagen

 (1972:620).............................. 30

 2.7 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1972:704)

 om kyrkofullmäktigval, m.m.............. 36

 2.8 Förslag till Lag om ändring i datalagen

 (1973:289).............................. 39

 2.9 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1974:203)

 om kriminalvård i anstalt............... 40

 2.10 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1974:610)

 om inrikes vägtransport................. 41

 2.11 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1976:371)

 om behandlingen av häktade och anhållna

 m.fl............................................ 42

 2.12 Förslag till Lag om ändring i körkorts-

 lagen (1977:477)........................ 43

 2.13 Förslag till Lag om ändring i

 folkomröstnings-

 lagen (1979:369)........................ 44

 2.14 Förslag till Lag om ändring i

 fastighetstaxerings-

 lagen (1979:1152)....................... 46

 2.15 Förslag till Lag om ändring i tullagen

 (1987:1065)............................. 48

 2.16 Förslag till Lag om ändring i

 folkbokförings-

 lagen (1991:481)........................ 49

 2.17 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1992:1613)

 om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 50

 2.18 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1992:1619)

 om ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges

 riksbank........................................ 52

 2.19 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1992:1602)

 om valuta- och kreditreglering.......... 54

 2.20 Förslag till Lag om ändring i uppbörds-

 lagen (1953:272)........................ 56

 2.21 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1941:416)

 om arvsskatt och gåvoskatt.............. 57

 2.22 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1968:430)

 om mervärdeskatt........................ 59

 2.23 Förslag till Lag om ändring i kupongskatte-

 lagen (1970:624)........................ 61

 2.24 Förslag till Lag om ändring i

 fordonsskatte-

 lagen (1988:327)........................ 62

 2.25 Förslag till Lag om ändring i lagen

 (1990:676)

 om skatt på ränta på skogskontomedel m.m.

 63

 3 Ärendet och dess beredning................... 64

 3.1 Översynen av postverksamheten........... 64

 3.2 Lagrådet................................ 66

 4 Styrningen av postverksamheten m.m. i landet. 66

 4.1 Nuvarande mål för post- och kassaservicen

 66

 4.2 Anpassningen av styrningen avseende post-

 och

 kassaservicen i landet.................. 68

 5 Nuvarande ordning............................ 70

 6 Allmän motivering............................ 72

 6.1 Behovet av lagreglering på postområdet.. 72

 6.2 Grundläggande postservice............... 73

 6.3 Bedrivande av postverksamhet............ 77

 6.4 Integritetsskyddet i postbefordran...... 80

 6.4.1Nuvarande ordning m.m.............. 80

 6.4.2Integritetsfrågans behandling i det

 internationella samarbetet......... 84

 6.4.3En ny reglering av integritetsskyddet

 på postområdet..................... 85

 6.5 Obeställbara försändelser............... 90

 6.6 Frimärken, portobetaltbeteckningar m.m.. 93

 6.6.1Frimärken ......................... 93

 6.6.2Portobetaltbeteckningar............ 95

 6.7 Ansvarighet vid postbefordran........... 98

 6.8 Postverkets medverkan vid val, delgivning

 m.m.............................................101

 6.8.1Medverkan vid val (poströstning)...101

 6.8.2Särskild postdelgivning............103

 6.8.3Medverkan vid utlämnande av körkort105

 6.8.4Handläggning av flyttningsanmälningar

 106

 6.9 Postverkets medverkan vid tullkontroll m.m.

 106

 6.10 Föreskrifter om postverksamhet i krig m.m.

 110

 6.11 Internationellt samarbete på postområdet111

 6.12 Tillsynsverksamheten....................112

 6.13 Finansiering av tillsynsmyndighetens

 verksamhet......................................115

 6.14 Överklagande............................116

 6.15 Ikraftträdande m.m......................117

 7 Utvecklingen och konkurrenssituationen inom

 Postverkets

 marknader....................................118

 7.1 Brevbefordran...........................119

 7.2 Paket (Lättgods)........................121

 7.3 Betalningsförmedling....................122

 7.4 Utrikes brev- och paketbefordran........123

 7.5 Postkontoren............................124

 8 En förändrad verksamhetsform för Postverket..125

 8.1 Överföring av Postverkets verksamhet till

 ett

 statligt ägt aktiebolag.................125

 8.1.1Överföringen av Postverkets verksamhet

 m.m. till aktiebolag...............126

 8.1.2Statsmakternas styrning, kontroll samt

 insyn i ett statligt ägt aktiebolag128

 8.2 Den nya Postkoncernen...................129

 8.2.1Mål och huvudinriktning för Posten AB

 131

 8.2.2Postgirot..........................132

 8.2.3Statens betalningssystem och fortsatt

 huvudmannaskap för statens

 koncernkonto-

 system CassaNova...................136

 8.2.4Bank och Kassa.....................138

 9 Samhällsåtaganden på postområdet.............141

 9.1 Distribution av tidningar och tidskrifter

 141

 9.2 Befordran av blindskriftsförsändelser...142

 9.3 Handikappservice........................142

 10 Särskilda frågor.............................142

 10.1 Mervärdesskatt på befordran av brev.....142

 10.2 Avgifter för brevbefordran..............143

 10.3 Totalförsvarets behov av postbefordran..145

 10.4 Särskilt om uppgiften att företräda Sverige

 i det

 internationella samarbetet på postområdet

 146

 10.5 Postnummersystemet......................147

 11 Anslagsfrågor för budgetåret 1993/94.........148

 12 Specialmotivering............................149

 12.1 Förslaget till postlag..................149

 12.2 Förslaget till lag om ändring i

 sekretesslagen..................................161

 12.3 Förslaget till lag om ändring i

 luftfartslagen..................................162

 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 straff

 för varusmuggling.......................162

 12.5 Förslaget till lag om ändring i

 delgivningslagen................................162

 12.6 Förslaget till lag om ändring i vallagen163

 12.7 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 kyrko-

 fullmäktigval, m.m......................163

 12.8 Förslaget till lag om ändring i datalagen

 163

 12.9 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 kriminalvård i anstalt..................163

 12.10Förslaget till lag om ändring i lagen om

 inrikes

 vägtransport............................163

 12.11Förslaget till lag om ändring i lagen om

 behandlingen av häktade och anhållna m.fl.

 164

 12.12Förslaget till lag om ändring i

 körkortslagen...................................164

 12.13Förslaget till lag om ändring i folkomröst-

 ningslagen......................................164

 12.14Förslaget till lag om ändring i fastighets-

 taxeringslagen..........................164

 12.15Förslaget till lag om ändring i tullagen164

 12.16Förslaget till lag om ändring i

 folkbokföringslagen.............................165

 12.17Förslaget till lag om ändring i

 bankrörelselagen................................165

 12.18Förslaget till lag om ändring i lagen om

 Sveriges riksbank.......................165

 12.19Förslaget till lag om ändring i lagen om

 valuta-

 och kreditreglering.....................165

 12.20*

 12.25Förslaget till lag om ändring i

 uppbördslagen

 m.fl. lagar.............................165

 Bilaga 1Postlagsutredningens sammanfattning av

 betänkandet (SOU 1993:9) Postlag........166

 Bilaga 2Betänkandets lagförslag.................169

 Bilaga 3Förteckning över remissinstanser m.fl. som

 yttrat

 sig över Postlagsutredningens förslag...202

 Bilaga 4Sammanfattning av Finansdepartementets

 promemoria

 med utkast till lagrådsremiss om ändringar

 i den

 finansiella lagstiftningen med anledning av

 Postgirots bolagisering, promemorians

 lagförslag

 samt förteckning över remissinstanserna.203

 Bilaga 5Lagrådsremissens lagförslag.............207

 Bilaga 6Lagrådets yttrande......................246

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde....253

 Rättsdatablad...................................254

 1 Förslag till riksdagsbeslut

 Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till

 a) postlag,

 b) lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 c) lag om ändring i luftfartslagen (1957:297),

 d) lag om ändring i lagen (1960:418) om straff-

 för varusmuggling,

 e) lag om ändring i delgivningslagen

 (1970:428),

 f) lag om ändring i vallagen (1972:620),

 g) lag om ändring i lagen (1972:704) om kyrko-

 fullmäktigval, m.m.,

 h) lag om ändring i datalagen (1973:289),

 i) lag om ändring i lagen (1974:203) om krimi-

 nalvård i anstalt,

 j) lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes

 vägtransport,

 k) lag om ändring i lagen (1976:371) om behand-

 lingen av häktade och anhållna m.fl.,

 l) lag om ändring i körkortslagen (1977:477),

 m) lag om ändring i folkomröstningslagen (19-

 79:369),

 n) lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152),

 o) lag om ändring i tullagen (1987:1065),

 p) lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:-

 481),

 q) lag om ändring i lagen (1992:1613) om

 ändring i bankrörelselagen (1987:617),

 r) lag om ändring i lagen (1992:1619) om

 ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges

 riksbank,

 s) lag om ändring i lagen (1992:1602) om

 valuta- och kreditreglering,

 t) lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 u) lag om ändring i lagen (1941:416) om

 arvsskatt och gåvoskatt,

 v) lag om ändring i lagen (1968:430) om

 mervärdeskatt,

 x) lag om ändring i lagen kupongskattelagen

 (1970:624),

 y) lag om ändring i fordonsskattelagen

 (1988:327),

 z) lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt

 på ränta på skogskontomedel m.m.,

 2. godkänner att Postverket ombildas till ett av

 staten helägt aktiebolag den 1 februari 1994

 (avsnitt 8.1),

 3. bemyndigar regeringen att genomföra

 bolagsbildningen och överföra Postverkets

 verksamhet med tillgångar och skulder till

 Posten AB (avsnitt 8.1.1),

 4. bemyndigar regeringen att träffa avtal med

 Posten AB om att upprätthålla post- och

 kassaservice i hela landet (avsnitt 8.1.1),

 5. godkänner vad regeringen förordar om

 inriktningen och begränsningen av Postgirots

 verksamhet i det nybildade bankaktiebolaget

 (avsnitt 8.2.2),

 6. godkänner vad regeringen föreslår om

 äganderätten till statens koncernkontosystem

 CassaNova (avsnitt 8.2.3),

 7. godkänner vad regeringen förordar om

 inriktningen och begränsningen av verksamheten

 i det nybildade kreditmarknadsbolaget (avsnitt

 8.2.4),

 8. godkänner vad regeringen föreslår om finansie-

 ringen av befordran av blindskriftsförsändelser

 och handikappservice (avsnitt 9),

 9. godkänner vad regeringen anför om

 mervärdesskatt på befordran av brev (avsnitt

 10.1),

 10. bemyndigar regeringen att i avtal med Posten AB

 sätta gränser för bolagets eventuella höjning

 av avgiften för privatpersoners inrikes

 befordran av brevförsändelse (avsnitt 10.2),

 11. godkänner vad regeringen föreslår om

 Postverkets uppgifter inom totalförsvaret och

 finansieringen av totalförsvarets behov av

 postbefordran (avsnitt 10.3),

 12. godkänner vad regeringen föreslår om uppgiften

 att företräda Sverige i det internationella

 samarbetet på postområdet (avsnitt 10.4),

 13. bemyndigar regeringen att träffa avtal med

 Posten AB om postnummersystemet (avsnitt 10.5),

 14. till Telestyrelsen: Upphandling av särskilda

 samhällsåtaganden på tilläggsbudget till

 statsbudgeten för budgetåret 1993/94 under

 sjätte huvudtiteln anvisar ett reservationsan-

 slag på 29 600 000 kr (avsnitt 11).

 2 Lagtext

 Regeringen har följande förslag till lagtext.

 2.1 Förslag till

 Postlag

 Härigenom föreskrivs följande.

 Grundläggande postservice

 1 § I landet skall det finnas en rikstäckande

 postservice som innebär att brev och paket kan nå

 alla oavsett adressort. Det skall finnas möjlighet

 för alla att få brev befordrade till enhetliga och

 rimliga priser. Privatpersoner skall också ha

 möjlighet att få paket befordrade till enhetliga

 priser.

 Därutöver skall det finnas en rikstäckande

 kassaservice som innebär att alla har möjlighet att

 verkställa och ta emot betalningar till enhetliga

 priser.

 2 § Regeringen eller myndighet som regeringen

 bestämmer skall fortlöpande följa utvecklingen på

 postområdet och bevaka att postservicen och

 kassaservicen motsvarar samhällets behov.

 Definitioner

 3 § Med postverksamhet avses i lagen regelbunden

 befordran mot avgift av brev eller av brev och

 paket.

 Brev och paket som hanteras i postverksamhet utgör

 postförsändelser.

 Med brev avses adresserade postförsändelser som är

 inneslutna i kuvert eller annat omslag och som

 väger högst 2 kg. Vykort, brevkort och liknande

 försändelser jämställs med brev vid tillämpning av

 lagen.

 Med paket avses adresserade postförsändelser som

 väger mer än 2 men högst 20 kg.

 Befordran av postförsändelser

 4 § Postverksamhet får bedrivas först efter anmälan

 hos den myndighet som regeringen bestämmer

 (tillsynsmyndigheten).

 5 § Postverksamhet skall bedrivas under

 förhållanden som tillgodoser rimliga krav på

 tillförlitlighet och, när det gäller befordran av

 brev, så att skyddet för avsändarnas och

 mottagarnas personliga integritet upprätthålls.

 6 § Förlust av brev, skada på brev eller försening

 av brev ger rätt till ersättning från

 postbefordringsföretaget endast om det har avtalats

 mellan företaget och avsändaren.

 7 § Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får föreskriva om och i vilken

 utsträckning brevförsändelser skall utvisa vem som

 har befordrat dem.

 Obeställbara brev

 8 § Ett brev anses som obeställbart om

 1. det inte kan delas ut till mottagaren,

 2. det är ofrankerat eller otillräckligt frankerat

 och mottagaren inte löser ut det,

 3. det har återsänts från en postförvaltning eller

 ett befordringsföretag i utlandet till det

 postbefordringsföretag som befordrade brevet från

 Sverige.

 9 § Ett obeställbart brev skall om möjligt

 återställas till avsändaren. Om avsändarens adress

 inte är känd, skall brevet sändas till tillsynsmyn-

 digheten. Detta gäller dock inte vykort, brevkort

 och liknande försändelser som inte är inneslutna i

 kuvert eller annat omslag.

 10 §Ett obeställbart brev som är inneslutet i

 kuvert eller annat omslag får öppnas endast av

 tillsynsmyndigheten och endast om omslaget saknar

 sådana uppgifter om avsändaren som möjliggör att

 brevet kan återställas till denne.

 11 §Ett öppnat brev får inte undersökas närmare än

 som behövs för att det skall kunna återställas till

 avsändaren eller, när det gäller brev som avses i 8

 § 1, delas ut till mottagaren.

 12 §Öppnade brev som fortfarande är obeställbara

 skall förvaras hos tillsynsmyndigheten.

 Förvaringstidens längd bestäms av myndigheten.

 Innehåll som är utsatt för försämring eller som

 består av trycksaker, reklamblad eller liknande som

 kan antas sakna värde får omedelbart förstöras.

 13 §Ett öppnat brev som inte har kunnat lämnas ut

 tillfaller staten vid förvaringstidens utgång.

 Skriftliga meddelanden skall då omedelbart

 förstöras. Annat innehåll än pengar skall säljas,

 om det lämpligen kan ske och en försäljning inte

 kan antas medföra att någons personliga integritet

 kränks. I annat fall skall egendomen förstöras.

 Befordran av paket

 14 §I fråga om postbefordringsföretags ansvar

 gentemot den som har anlitat företaget för

 befordran av paket inom landet tillämpas 5 och

 27*42 §§ lagen (1974:610) om inrikes vägtransport,

 oavsett vilket transportmedel som kommit till

 användning.

 Tillsyn

 15 §Tillsyn över att befordran av brev sker i

 överensstämmelse med 4, 5, 9 och 10 §§ utövas av

 tillsynsmyndigheten.

 Tillsynsmyndigheten skall också ha tillsyn över

 att de föreskrifter som har meddelats med stöd av

 lagen följs.

 16 §Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få

 de upplysningar och handlingar som behövs för

 tillsynen.

 Tillsynsmyndigheten har också rätt att få

 tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen,

 dock inte bostäder, där verksamhet som står under

 tillsyn bedrivs.

 Tillsynsmyndigheten har rätt att få verkställighet

 hos kronofogdemyndigheten av beslut som avser

 åtgärder för tillsynen enligt första och andra

 styckena.

 17 §Tillsynsmyndigheten får meddela de

 förelägganden som behövs för efterlevnaden av 4, 5,

 9 och 10 §§ eller av föreskrifter som har meddelats

 med stöd av lagen. Sådant föreläggande får förenas

 med vite.

 Avgifter

 18 §Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får föreskriva om skyldighet

 för den som bedriver postverksamhet att betala

 avgift för tillsynsmyndighetens verksamhet enligt

 denna lag.

 Tystnadsplikt m.m.

 19 §Den som i postverksamhet har fått del av eller

 tillgång till någon av följande uppgifter får inte

 obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon

 därigenom har fått veta,

 1. uppgift som rör särskild brevförsändelse som

 befordras inom verksamheten,

 2. annan uppgift som rör en enskild persons

 förbindelse med verksamheten när det gäller

 befordran av brev, eller

 3. uppgift som hänför sig till åtgärd att

 kvarhålla eller beslagta försändelser enligt 27

 kap. 9 § rättegångsbalken.

 Tystnadsplikten enligt första stycket 1 och 2

 gäller inte i förhållande till avsändaren och

 mottagaren av brevförsändelsen.

 För uppgift om en enskild persons adress gäller

 tystnadsplikt endast om det kan antas att ett

 röjande av adressen skulle medföra fara för att

 någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt

 men.

 20 §Den som bedriver postverksamhet och därvid har

 fått del av eller tillgång till uppgift som avses i

 19 § första stycket skall på begäran lämna1.

 uppgift om enskilds adress, telefonnummer eller

 arbetsplats till en myndighet som i ett särskilt

 fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt

 delgivningslagen (1970:428), om myndigheten finner

 att det kan antas att den som söks för delgivning

 håller sig undan eller att det annars finns

 synnerliga skäl,

 2. uppgift som rör misstanke om brott till

 åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan

 myndighet som skall ingripa mot brottet, om det för

 brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än

 fängelse i två år.

 21 §I det allmännas verksamhet skall, i stället för

 19*20 §§, bestämmelserna i sekretesslagen

 (1980:100) tillämpas.

 För annan personuppgift som ingår i personregister

 i postverksamhet än som avses i 19 § första och

 tredje styckena gäller bestämmelserna i datalagen

 (1973:289).

 22 §Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot

 tystnadsplikt enligt denna lag finns i

 brottsbalken.

 Internationell postverksamhet

 23 §För att ett postbefordringsföretag skall få

 delta i det internationella postsamarbetet inom

 ramen för världspostfördragen krävs att företaget

 har en verksamhet och organisation som garanterar

 att det på ett godtagbart sätt kan utföra

 internationell postbefordran och därvid tillämpa

 fördragens bestämmelser samt att regeringen godkänt

 företaget för sådant deltagande.

 24 §I gränsöverskridande postbefordran som sker

 inom ramen för världspostfördragen får endast

 användas frimärken som har portovärdet angivet i

 arabiska siffror och beteckningen Sverige. Sådana

 frimärken får endast ges ut av ett

 postbefordringsföretag som enligt 23 § får delta i

 det internationella postsamarbetet. Övriga

 portobeteckningar skall i gränsöverskridande

 postbefordran inom ramen för världspostfördragen

 vara stämplade av, eller med tillstånd av, ett

 sådant företag.

 Överklagande

 25 §Beslut av tillsynsmyndigheten enligt denna lag

 eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av

 lagen får överklagas hos länsrätten.

 Postverksamhet i krig m.m.

 26 §Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder

 det sådana utomordentliga förhållanden som är

 föranledda av att det är krig utanför Sveriges

 gränser eller av att Sverige har varit i krig eller

 krigsfara, får regeringen meddela de föreskrifter

 om postverksamhet som behövs med hänsyn till

 landets försvar eller säkerhet i övrigt.

 Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om

 planering och andra åtgärder som behövs i fredstid

 för att tillgodose totalförsvarets behov av

 postkommunikationer under sådana förhållanden som

 anges i första stycket.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994,

 då lagen (1990:291) om obeställbara

 postförsändelser skall upphöra att gälla.

 2. Beträffande postbefordringsföretag som redan

 före ikraftträdandet av denna lag bedriver

 postverksamhet träder föreskriften i 4 § om anmälan

 i kraft den 1 mars 1994.

 3. Bestämmelserna i 8*13 §§ skall tillämpas även

 på postförsändelser som har varit obeställbara

 enligt lagen (1990:291) om obeställbara

 postförsändelser och som fortfarande är

 obeställbara vid ikraftträdandet av denna lag.

 2.2 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 8 §, 16 kap. 1 §

 samt bilagan till sekretesslagen (1980:100)[1]

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 8 §[2]

 Sekretess gäller inom Sekretess gäller hos

 Postverket för uppgift tillsynsmyndigheten på

 som angår särskild postområdet och hos

 postförsändelse. Om myndighet som bedriver

 sekretess inte följer av postverksamhet för

 annan bestämmelse, får uppgift som angår

 dock sådan uppgift särskild postförsändelse.

 lämnas till den som är Om sekretess inte följer

 försändelsens avsändare av annan bestämmelse, får

 eller mottagare. Se- dock sådan uppgift lämnas

 kretess gäller inom till den som är försänd-

 postverket även för upp- elsens avsändare eller

 gift om enskilds mottagare.

 förbindelse med post-

 girorörelsen eller bank.

 Sekretess gäller hos myndighet som driver

 televerksamhet för uppgift som angår särskilt

 telefonsamtal eller annat telemeddelande. Om sekre-

 tess inte följer av annan bestämmelse, får dock

 sådan uppgift lämnas till den som har tagit del i

 telefonsamtalet eller annars är telemeddelandets

 avsändare eller mottagare eller som innehar apparat

 som har använts för telemeddelandet.

 Sekretess gäller hos Sekretess gäller hos

 Postverket och annan myndighet som handhar

 myndighet som handhar allmän samfärdsel för

 allmän samfärdsel för uppgift som angår

 uppgift som angår enskilds förbindelse med

 enskilds förbindelse med samfärdselverksamheten

 samfärdselverksamheten och som inte avses i

 och som inte avses i första eller andra

 första eller andra stycket, om det inte står

 stycket, om det inte klart att uppgiften kan

 står klart att uppgiften röjas utan att den

 kan röjas utan att den enskilde lider skada

 enskilde lider skada eller men. Sekretessen

 eller men. Sekretessen hos myndighet som

 hos Postverket för upp- bedriver postverksamhet

 gift om enskilds adress för uppgift om enskilds

 gäller dock endast, om adress gäller dock

 det kan antas att endast, om det kan antas

 röjande av uppgiften att röjande av uppgiften

 skulle medföra fara för skulle medföra fara för

 att någon utsätts för att någon utsätts för

 övergrepp eller annat övergrepp eller annat

 allvarligt men. allvarligt men.

 Sekretess gäller för uppgift vid särskild

 sambandstjänst inom totalförsvaret, om uppgiften

 avser telemeddelande som utomstående utväxlar på

 telenät.

 Sekretess gäller i ärenden som avser TV-avgifter

 för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska

 förhållanden, om det kan antas att den enskilde

 eller någon honom närstående lider skada eller men

 om uppgiften röjs.

 I fråga om uppgift i I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller allmän handling gäller

 sekretessen enligt sekretessen enligt tredje

 första stycket tredje och femte styckena i

 meningen samt tredje och högst tjugo år.

 femte styckena i högst

 tjugo år.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1992:1474.

 [2]Senaste lydelse 1993:607.

 Nuvarande lydelse

 16 kap

 1 §[3]

 Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad

 framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 §

 1*8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och

 av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första

 stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall

 av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i

 vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första

 stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt

 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3

 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är

 de där tystnadsplikten följer av

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 9. 25 § första stycket såvitt avser uppgift om

 telelagen (1993:597) innehållet i ett

 telemeddelande eller

 annan uppgift som angår

 ett särskilt sådant

 26 § telelagen meddelande

 (1993:597)

 såvitt avser uppgift om

 kvarhållande av

 försändelse på beford-

 ringsföretag eller om

 hemlig teleavlyssning och

 hemlig teleövervakning på

 grund av beslut av

 domstol,

 undersökningsledare eller

 åklagare

 **FOOTNOTES**

 [3]Senaste lydelse 1993:608.

 Föreslagen lydelse

 16 kap

 1 §[3]

 Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad

 framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 §

 1*8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och

 av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första

 stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall

 av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i

 vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första

 stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt

 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3

 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är

 de där tystnadsplikten följer av

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 9. 25 § första stycket såvitt avser uppgift om

 telelagen (1993:597) innehållet i ett

 telemeddelande eller

 annan uppgift som angår

 ett särskilt sådant

 26 § telelagen meddelande

 (1993:597)

 såvitt avser uppgift om

 kvarhållande av

 försändelse på beford-

 ringsföretag eller om

 hemlig teleavlyssning och

 hemlig teleövervakning på

 grund av beslut av

 domstol,

 undersökningsledare eller

 åklagare

 10. 19 § första stycket 1

 och 3 postlagen (1993:000)

 **FOOTNOTES**

 [3]Senaste lydelse 1993:608.

 Lydelse enligt prop. 1993/94:31

 Bilaga[4]

 I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall

 vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om

 rätt att ta del av handlingar hos myndighet i

 tillämpliga delar gälla också handlingar hos något

 av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna

 hör till där angiven verksamhet hos organet.

 Verksamheten anges i förekommande fall med

 hänvisning till numret i Svensk författningssamling

 (SFS) på den författning med stöd av vilken

 verksamheten har uppdragits åt organet.

 Organ Verksamhet

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Notarius publicus all verksamhet som

 Notarius publicus (SFS

 1981:1363)

 Regleringsföreningen

 Svensk fisk, ekonomisk statligt stöd i

 förening marknadsreglerande syfte

 (SFS 1974:226)

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 **FOOTNOTES**

 [4]Senaste lydelse 1993:337.

 Föreslagen lydelse

 Bilaga[4]

 I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall

 vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om

 rätt att ta del av handlingar hos myndighet i

 tillämpliga delar gälla också handlingar hos något

 av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna

 hör till där angiven verksamhet hos organet.

 Verksamheten anges i förekommande fall med

 hänvisning till numret i Svensk författningssamling

 (SFS) på den författning med stöd av vilken

 verksamheten har uppdragits åt organet.

 Organ Verksamhet

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Notarius publicus all verksamhet som

 Notarius publicus (SFS

 1981:1363)

 Posten Aktiebolag

 medverkan vid val (SFS

 1993:000 och 1993:000),

 folkomröstning (SFS

 1993:000), särskild

 postdelgivning (SFS

 1993:000), tullkontroll

 (SFS 1993:000), utläm-

 nande av körkort (SFS

 1993:000) samt

 handläggning av flytt-

 ningsanmälningar (SFS

 1993:000)

 Regleringsföreningen statligt stöd i

 Svensk fisk, ekonomisk marknadsreglerande syfte

 förening (SFS 1974:226)

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [4]Senaste lydelse 1993:337.

 2.3 Förslag till

 Lag om ändring i luftfartslagen (1957:297)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap.2 § luftfartslagen

 (1957:297) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 2 §[1]

 Vid transport av post Vid transport av post

 ansvarar fraktföraren ansvarar fraktföraren

 uteslutande mot post- uteslutande mot post-

 förvaltningen. Ansvaret befordringsföretaget. An-

 regleras inte av svaret regleras inte av

 bestämmelserna i detta bestämmelserna i detta

 kapitel utan av de sär- kapitel.

 skilda regler som gäller

 mellan fraktföraren och

 postförvaltningen.

 Bestämmelserna i 3*8 §§ gäller inte i fråga om

 transporter som utförs under osedvanliga

 förhållanden och som inte utgör normal

 luftfartsverksamhet.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1986:619.

 2.4 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för

 varusmuggling

 Härigenom föreskrivs att 14 och 15 §§ lagen

 (1960:418) om straff för varusmuggling skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14 §[1]

 Tulltjänsteman, Tulltjänsteman,

 tjänsteman vid tjänsteman vid

 kustbevakningen, kustbevakningen, tjänste-

 tjänsteman vid lots- och man vid lots- och

 fyrstaten, fyrstaten och tjänsteman

 posttjänsteman och vid statens järnvägar

 tjänsteman vid statens åligger att i den mån

 järnvägar åligger att i honom anbefalld tjänst-

 den mån honom anbefalld göring därtill föranleder

 tjänstgöring därtill noggrant övervaka, att

 föranleder noggrant brott, som avses i denna

 övervaka, att brott, som lag, icke äger rum.

 avses i denna lag, icke

 äger rum. Vid sådan

 tillsyn äge, utan hinder

 av vad eljest är

 stadgat, posttjänsteman

 föranstalta om

 undersökning av

 postpaket, som inlämnats

 för befordran till

 utrikes ort eller

 ankommer till riket.

 Tulltjänsteman och tjänsteman vid kustbevakningen

 äge enahanda rätt som enligt rättegångsbalken

 tillkommer polisman att gripa den som misstänkes

 för brott, som avses i denna lag, samt att till

 förhör medtaga den som är tillstädes å plats, där

 sådant brott förövats.

 15 §[2]

 Tulltjänsteman, Tulltjänsteman,

 tjänsteman vid tjänsteman vid

 kustbevakningen, kustbevakningen, tjänste-

 tjänsteman vid lots- och man vid lots- och

 fyrstaten ävensom polis- fyrstaten ävensom polis-

 man må taga egendom, som man må taga egendom, som

 kan antagas vara enligt kan antagas vara enligt

 denna lag förverkad, i denna lag förverkad, i

 beslag. I samband med beslag. I samband med

 tillsyn enligt 14 § tillsyn enligt 14 §

 första stycket för upp- första stycket för

 dagande av varusmuggling uppdagande av

 må ock posttjänsteman varusmuggling må ock

 och tjänsteman vid tjänsteman vid statens

 statens järnvägar järnvägar verkställa

 verkställa beslag som beslag som nyss sagts.

 nyss sagts. Tulltjän- Tulltjänsteman och tjän-

 steman och tjänsteman steman vid

 vid kustbevakningen äge kustbevakningen äge i

 i övrigt i fråga om övrigt i fråga om brott,

 brott, som avses i denna som avses i denna lag,

 lag, den rätt att taga den rätt att taga egendom

 egendom i beslag, som i beslag, som enligt

 enligt rättegångsbalken rättegångsbalken tillkom-

 tillkommer polisman. mer polisman.

 Verkställes beslag av annan än

 undersökningsledaren eller åklagaren och har denne

 ej beslutat beslaget, skall anmälan skyndsamt göras

 hos honom och han skall därvid omedelbart pröva, om

 beslaget skall bestå.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1988:431.

 [2]Senaste lydelse 1988:431.

 2.5 Förslag till

 Lag om ändring i delgivningslagen (1970:428)

 Härigenom föreskrivs att 3, 3 a, 17, 19 och 24 §§

 delgivningslagen (1970:428) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §[1]

 Myndighet ombesörjer Myndighet ombesörjer

 delgivning genom att delgivning genom att

 sända handlingen med sända handlingen med post

 posten eller överlämna eller överlämna den med

 den med bud eller på bud eller på annat sätt

 annat sätt till den till den sökte, varvid

 sökte, varvid som bevis som bevis att denne har

 att denne har mottagit mottagit försändelsen

 försändelsen begäres begäres delgivningskvitto

 delgivningskvitto eller eller mottagningsbevis

 mottagningsbevis (ordinär delgivning).

 (ordinär delgivning). Ordinär delgivning kan

 Ordinär delgivning kan också ske genom förenklad

 också ske genom delgivning enligt 3 a §.

 förenklad delgivning Om det finns anledning

 enligt 3 a §. antaga att delgivnings-

 Om det finns anledning kvitto eller mottag-

 antaga att ningsbevis ej kommer att

 delgivningskvitto eller lämnas eller ej kommer

 mottagningsbevis ej kom- att erhållas i tid, får

 mer att lämnas eller ej myndighet som regeringen

 kommer att erhållas i bestämmer ombesörja att

 tid, får myndighet som handlingen överlämnas

 regeringen bestämmer till den sökte i särskild

 ombesörja att handlingen ordning genom post-

 överlämnas till den befordringsföretag som

 sökte i särskild ordning regeringen bestämmer

 genom postverkets (särskild postdelgiv-

 försorg (särskild ning).

 postdelgivning). När det är lämpligt,

 får en myndighet delge

 kallelser, meddelanden

 När det är lämpligt, och andra handlingar, som

 får en myndighet delge inte är omfattande eller

 kallelser, meddelanden annars av

 och andra handlingar, svårtillgängligt

 som inte är omfattande innehåll, genom att

 eller annars av innehållet läses upp vid

 svårtillgängligt telefonsamtal med den

 innehåll, genom att sökte och handlingen

 innehållet läses upp vid därefter sänds till denne

 telefonsamtal med den med post

 sökte och handlingen (telefondelgivning).

 därefter sänds till Sådan delgivning får inte

 denne med posten avse stämningsansökningar

 (telefondelgivning). eller andra handlingar,

 Sådan delgivning får varigenom mål eller

 inte avse stämnings- ärenden anhängiggörs.

 ansökningar eller andra

 handlingar, varigenom

 mål eller ärenden

 anhängiggörs.

 Kan delgivning inte ske enligt första*tredje

 styckena, får delgivning ske genom stämningsman

 eller annan, vars intyg enligt 24 § första stycket

 utgör fullt bevis om delgivning

 (stämningsmannadelgivning).

 I fall som avses i 15 och 16 §§ får delgivning

 ske genom kungörelse (kungörelsedelgivning).

 3 a §[2]

 Om det inte är Om det inte är olämp-

 olämpligt med hänsyn ligt med hänsyn till

 till omständigheterna, omständigheterna, får

 får ordinär delgivning ordinär delgivning med

 med den som är part den som är part eller som

 eller som har liknande har liknande ställning i

 ställning i ett mål ett mål eller ärende ske

 eller ärende ske genom genom att myndigheten

 att myndigheten sänder sänder handlingen med

 handlingen med posten post till den sökte under

 till den sökte under hans senast kända adress

 hans senast kända adress och minst en dag senare

 och minst en dag senare skickar ett meddelande om

 skickar ett meddelande att handlingen har sänts

 om att handlingen har (förenklad delgivning).

 sänts (förenklad delgiv-

 ning).

 Förenklad delgivning får inte avse

 stämningsansökningar eller andra handlingar

 varigenom mål eller ärenden anhängiggörs och får

 användas bara om den sökte har delgivits upplysning

 om att förenklad delgivning kan komma att användas

 i målet eller ärendet. Delgivning av sådan

 upplysning med den som inlett målet eller ärendet

 behöver dock inte ske, om upplysningen lämnas i

 nära anslutning till att dennes ansökan kommit in

 till myndigheten.

 Lydelse enligt prop. 1993/94:19Föreslagen lydelse

 17 §[3]

 Kungörelsedelgivning sker genom att handlingen

 hålls tillgänglig viss tid hos myndigheten eller på

 plats, som myndigheten bestämmer, och genom att

 meddelande härom och om handlingens huvudsakliga

 innehåll införs i Post- och Inrikes Tidningar och

 ortstidning eller endera av dessa inom tio dagar

 från beslutet om kungörelsedelgivning. Om det finns

 särskild anledning att anta att införande i tidning

 är meningslöst, får meddelandet i stället anslås i

 myndighetens lokal inom samma tid. Detta förfarande

 får också användas, om kungörelsedelgivning enligt

 15 § ägt rum och därefter ny delgivning skall ske i

 samma mål eller ärende. Vid delgivning i fall som

 avses i 16 § första stycket andra meningen med de

 personer som hyr eller annars innehar lägenhet i

 samma fastighet skall dessutom meddelandet anslås

 inom fastigheten på lämpligt sätt inom tio dagar

 från beslutet om kungörelsedelgivning.

 I fall som avses i 16 I fall som avses i 16 §

 § första och andra första och andra stycket

 stycket sänds dessutom sänds dessutom meddelande

 meddelande med posten med post till någon eller

 till någon eller några några av de personer som

 av de personer som söks söks för delgivning under

 för delgivning under deras vanliga adresser

 deras vanliga adresser för att vara tillgängligt

 för att vara till- för alla dem som avses

 gängligt för alla dem med delgivningen. Ingår

 som avses med statlig myndighet eller

 delgivningen. Ingår kommun bland dem som

 statlig myndighet eller avses med delgivningen,

 kommun bland dem som skall sådant meddelande

 avses med delgivningen, alltid sändas till

 skall sådant meddelande myndigheten eller kom-

 alltid sändas till munen. Gäller

 myndigheten eller kom- delgivningen i fall som

 munen. Gäller avses i 16 § första

 delgivningen i fall som stycket andra meningen de

 avses i 16 § första personer som hyr eller

 stycket andra meningen annars innehar lägenhet i

 de personer som hyr samma fastighet, skall i

 eller annars innehar stället handlingen eller

 lägenhet i samma meddelande enligt 6 §

 fastighet, skall i andra stycket sändas med

 stället handlingen eller post till var och en av

 meddelande enligt 6 § dem, om inte också detta

 andra stycket sändas med förfarande skulle medföra

 posten till var och en större kostnad och besvär

 av dem, om inte också än som är försvarligt med

 detta förfarande skulle hänsyn till ändamålet med

 medföra större kostnad delgivningen.

 och besvär än som är

 försvarligt med hänsyn

 till ändamålet med

 delgivningen.

 Har i fall som avses i Har i fall som avses i

 16 § tredje stycket den 16 § tredje stycket den

 juridiska personen en juridiska personen en

 registrerad postadress, registrerad postadress,

 sänds dessutom sänds dessutom meddelande

 meddelande med posten med post till den

 till den juridiska juridiska personen under

 personen under denna denna adress.

 adress.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 §[4]

 Delgivning har skett Delgivning har skett

 genom att den som söks genom att den som söks

 för delgivning själv har för delgivning själv har

 mottagit handlingen, mottagit handlingen,

 oavsett på vilket sätt oavsett på vilket sätt

 den kommit honom till den kommit honom till

 handa. Har den sökte handa. Har den sökte

 kvitterat postförsän- kvitterat postförsändelse

 delse som hämtats av som hämtats av bud, skall

 bud, skall den anses ha den anses ha kommit honom

 kommit honom till handa till handa samma dag som

 samma dag som den den avhämtats av budet.

 avhämtats på posten.

 Förekommer vid särskild postdelgivning eller

 stämningsmannadelgivning att den som sökes för

 delgivning vägrar att taga emot handlingen, anses

 delgivning ändå ha skett.

 Delgivning skall anses Delgivning skall anses

 ha skett ha skett

 enligt 6 § andra enligt 6 § andra styck-

 stycket genom att et genom att handlingen

 handlingen är till- är tillgänglig och

 gänglig och meddelandet meddelandet delgivits,

 delgivits, enligt 3 a § när två

 enligt 3 a § när två veckor förflutit från det

 veckor förflutit från att meddelandet skickades

 det att meddelandet med post och det inte med

 skickades med posten och hänsyn till omständig-

 det inte med hänsyn till heterna framstår som

 omständigheterna osannolikt att handlingen

 framstår som osannolikt före tvåveckorstidens

 att handlingen före utgång kommit fram till

 tvåveckorstidens utgång den söktes senast kända

 kommit fram till den adress,

 söktes senast kända enligt 3 § tredje

 adress, stycket, 12 eller 13 §

 enligt 3 § tredje genom att det blivit

 stycket, 12 eller 13 § fullgjort som föreskrivs

 genom att det blivit där,

 fullgjort som föreskrivs enligt 15 § andra

 där, stycket sista punkten

 enligt 15 § andra genom att handlingen

 stycket sista punkten lämnats i den söktes

 genom att handlingen hemvist eller fästs på

 lämnats i den söktes dörren till hans bostad,

 hemvist eller fästs på enligt 17 § på tionde

 dörren till hans bostad, dagen efter beslutet om

 enligt 17 § på tionde kungörelsedelgivning

 dagen efter beslutet om under förutsättning att

 kungörelsedelgivning det blivit fullgjort som

 under förutsättning att föreskrives i paragrafens

 det blivit fullgjort som första stycke.

 föreskrives i paragra-

 fens första stycke.

 24 §[5]

 Som fullt bevis att delgivning har skett på sätt

 som anges i intyget gäller intyg som i tjänsten

 utfärdas av stämningsman, tjänsteman vid svensk

 utlandsmyndighet, åklagare, polisman, kronofogde,

 exekutiv tjänsteman vid kronofogdemyndighet samt

 tjänsteman vid någon av följande inrättningar,

 nämligen

 1. kriminalvårdsanstalt,

 2. häkte,

 3. hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med

 särskilda bestämmelser om vård av unga och i 22 §

 lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa

 fall,

 4. sådan enhet som avses i 6 § första stycket

 andra meningen lagen (1991:1129) om

 rättspsykiatrisk vård och i 5 § lagen (1991:1137)

 om rättspsykiatrisk undersökning,

 om delgivningen avser den som är intagen där.

 Samma vitsord tillkommer intyg av notarius publicus

 och intyg av nämndeman i tingsrätt vid delgivning

 för tingsrättens räkning.

 Vid särskild Vid särskild

 postdelgivning har intyg postdelgivning har intyg

 av tjänsteman vid av befattningshavare vid

 postverket sådant postbefordringsföretag

 vitsord som anges i som avses i 3 § andra

 första stycket. stycket sådant vitsord

 som anges i första

 stycket.

 Intyg att delgivning skett på utrikes ort skall

 gälla som fullt bevis att delgivning skett på sätt

 som anges i intyget, om intygsgivarens behörighet

 styrkes av tjänsteman vid svensk utlandsmyndighet.

 Intyg om delgivning på utrikes ort gäller som fullt

 bevis även utan sådant bestyrkande som nyss nämnts,

 om detta följer av överenskommelse med främmande

 stat.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1990:1410.

 [2]Senaste lydelse 1992:1065.

 [3]Senaste lydelse 1992:1250.

 [4]Senaste lydelse 1992:1065.

 [5]Senaste lydelse 1991:1143.

 2.6 Förslag till

 Lag om ändring i vallagen (1972:620)

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 10 §, 8 kap. 1 och

 9 §§, 10 kap. 1, 2, 3 och 10 §§, 11 kap. 5 § samt

 13 kap. 7, 8 och 11 §§ vallagen (1972:620)[1] skall

 ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 kap.

 10 §[2]

 Centrala valmyndigheten Centrala valmyndigheten

 upprättar för varje slag upprättar för varje slag

 av val och för varje av val och för varje

 riksdagsvalkrets, riksdagsvalkrets,

 landsting och kommun landsting och kommun

 listor över de kandi- listor över de kandidater

 dater som partierna an- som partierna anmält.

 mält. Listorna skall Listorna skall sändas

 sändas till postverket. till Posten Aktiebolag.

 Skall röstning äga rum Skall röstning äga rum

 hos utlandsmyndighet hos utlandsmyndighet

 eller på fartyg, skall eller på fartyg, skall

 listorna om möjligt listorna om möjligt

 sändas även till myndig- sändas även till

 heten och fartygets myndigheten och fartygets

 befälhavare. Listorna befälhavare. Listorna för

 för varje riksdags- varje riksdagsvalkrets,

 valkrets, landsting och landsting och kommun

 kommun skall så snart skall så snart som

 som möjligt tillställas möjligt tillställas läns-

 länsstyrelsen. styrelsen.

 8 kap.

 1 §

 Röstning sker på val- Röstning sker på val-

 dagen i vallokalen för dagen i vallokalen för

 det valdistrikt där det valdistrikt där

 väljaren är upptagen i väljaren är upptagen i

 röstlängd. röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket eller av inom riket eller av annat

 annat skäl finner sig skäl finner sig vara för-

 vara förhindrad att hindrad att rösta på

 rösta på valdagen i valdagen i vallokalen för

 vallokalen för det val- det valdistrikt där han

 distrikt där han är upp- är upptagen i röstlängd,

 tagen i röstlängd, får får rösta på Posten

 rösta på postkontor inom Aktiebolags postkontor

 riket, hos svensk ut- inom riket, hos svensk

 landsmyndighet eller på utlandsmyndighet eller på

 svenskt fartyg i utrikes svenskt fartyg i utrikes

 fart. fart.

 Om flera val äger rum samtidigt, skall väljare som

 röstar på postkontor, hos utlandsmyndighet eller på

 fartyg vid ett och samma tillfälle utöva sin

 rösträtt i samtliga val som han vill deltaga i.

 Lydelse enligt prop. 1993/94:21Föreslagen lydelse

 9 §

 Valkuvert tillställs valnämnder och röstmottagare.

 Fönsterkuvert som avses i 5 § tillställs

 röstmottagare.

 Valkuvert och ytterkuvert för valsedelsförsändelse

 skall i god tid före valet finnas tillgängliga

 1. hos valnämnden och hos de personer åt vilka

 nämnden har uppdragit att gå väljarna till handa i

 sådant hänseende,

 2. på postkontor samt 2. på Posten

 hos lantbrevbärare som Aktiebolags postkontor

 tar emot valsedels- samt hos de av dess lant-

 försändelser, brevbärare som tar emot

 valsedelsförsändelser,

 3. hos utlandsmyndigheter och på fartyg där röst-

 ning skall äga rum.

 Valkuvert och ytterkuvert för

 valsedelsförsändelse skall dessutom på begäran

 kostnadsfritt tillhandahållas parti som vid något

 av de två senaste riksdagsvalen har fått mer än en

 procent av rösterna i hela landet.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 1 §

 När val skall

 förrättas, bestämmer

 centrala valmyndigheten

 efter samråd med Posten

 Aktiebolag på vilka

 postkontor röstning skall

 genomföras. Vid val till

 riksdagen och vid sådana

 val till kommun- eller

 landstingsfullmäktige som

 Vid ordinarie val till omfattar hela riket skall

 riksdagen och val i hela röstning alltid kunna äga

 riket av landstings- rum på minst ett post-

 ledamöter och kommun- kontor i varje kommun.

 fullmäktige får röstning På de postkontor där

 ske på varje postkontor röstning genomförs skall

 inom riket från och med man vid ordinarie val

 den tjugofjärde dagen till riksdagen och val i

 före valdagen till och hela riket till kommun-

 med valdagen. Vid andra och landstingsfullmäktige

 val får röstning på kunna rösta från och med

 postkontor ske från och den tjugofjärde dagen

 med den tionde dagen före valdagen till och

 före valdagen till och med valdagen. Vid andra

 med valdagen. val skall man på dessa

 Att röstning på postkontor kunna rösta

 postkontor kan begränsas från och med den tionde

 i vissa fall framgår av dagen före valdagen till

 2 §. och med valdagen.

 2 §

 Röstning på postkontor Röstning på postkontor

 äger rum under tid då äger rum under tid då

 postkontoret är öppet postkontoret är öppet för

 för allmänheten. På allmänheten. På förslag

 förslag av postverket av Posten Aktiebolag får

 får centrala valmyndig- centrala valmyndigheten

 heten begränsa den tid begränsa den tid då röst-

 då röstning får ske på ning får ske på

 postkontor före val- postkontor före valdagen.

 dagen. Röstning skall Röstning skall dock

 dock alltid kunna äga alltid kunna äga rum

 rum under minst en timme under minst en timme

 varje dag då varje dag då postkontoret

 postkontoret är öppet är öppet för allmänheten.

 för allmänheten. På På valdagen skall

 valdagen skall postkontor vara öppet för

 postkontor vara öppet röstmottagning minst en

 för röstmottagning minst timme före klockan 11 och

 en timme före klockan 11 minst en timme efter

 och minst en timme efter klockan 15. Vid sådana

 klockan 15. Vid sådana val till kommun- och

 val av landstingsfullmäktige som

 landstingsledamöter och ej omfattar hela riket

 kommunfullmäktige som ej får dock centrala val-

 omfattar hela riket får myndigheten bestämma att

 dock centrala val- röstmottagning ej skall

 myndigheten bestämma att anordnas på valdagen.

 röstmottagning ej skall

 anordnas på valdagen.

 Finns det särskilda

 skäl, får centrala

 valmyndigheten på

 förslag av postverket

 bestämma att röst-

 mottagning skall anord-

 nas endast på vissa

 postkontor. Vid val till

 riksdagen och vid sådana

 val av Inrättas med anledning

 landstingsledamöter av valet postkontor vid

 eller kommunfullmäktige sjukhus, ålderdomshem,

 som omfattar hela riket kriminalvårdsanstalt

 skall röstning dock all- eller liknande

 tid kunna äga rum på vårdinrättning eller

 minst ett postkontor i vårdanstalt, äger

 varje kommun. röstning där rum på tid

 Inrättas med anledning som Posten Aktiebolag

 av valet postkontor vid bestämmer efter samråd

 sjukhus, ålderdomshem, med valnämnden och med

 kriminalvårdsanstalt vårdinrättningens eller

 eller liknande vårdanstaltens ledning,

 vårdinrättning eller dock tidigast sjunde

 vårdanstalt, äger dagen före valdagen.

 röstning där rum på tid Posten Aktiebolag skall

 som postverket bestämmer samråda med valnämnden

 efter samråd med och med vårdinrättningens

 valnämnden och med eller vårdanstaltens

 vårdinrättningens eller ledning om hur röstningen

 vårdanstaltens ledning, skall genomföras. På

 dock tidigast sjunde begäran av Posten

 dagen före valdagen. Aktiebolag skall valnämn-

 Postverket skall samråda den utse erforderligt an-

 med valnämnden och med tal personer att biträda

 vårdinrättningens eller röstmottagare på postkon-

 vårdanstaltens ledning toret.

 om hur röstningen skall Inrättas med anledning

 genomföras. På begäran av valet annat

 av postverket skall postkontor, skall

 valnämnden utse postkontoret vara öppet

 erforderligt antal för röstmottagning på

 personer att biträda valdagen, under tid som

 röstmottagare på post- Posten Aktiebolag be-

 kontoret. stämmer efter samråd med

 valnämnden i den kommun

 Inrättas med anledning där postkontoret in-

 av valet annat rättas. Röstning skall

 postkontor, skall dock alltid kunna äga rum

 postkontoret vara öppet under minst en timme före

 för röstmottagning på klockan 11 och minst en

 valdagen, under tid som timme efter klockan 15.

 postverket bestämmer

 efter samråd med

 valnämnden i den kommun

 där postkontoret

 inrättas. Röstning skall

 dock alltid kunna äga

 rum under minst en timme

 före klockan 11 och

 minst en timme efter

 klockan 15.

 3 §

 Röstmottagare på Röstmottagare på

 postkontor är den som postkontor är den som

 postverket utser. Posten Aktiebolag utser.

 10 §

 Röstmottagare skall Röstmottagare skall

 sända mottagna sända mottagna

 fönsterkuvert och den i fönsterkuvert och den i

 8 § omnämnda 8 § omnämnda

 förteckningen till cen- förteckningen till cen-

 trala valmyndigheten. trala valmyndigheten.

 Sändes kuvert med Sändes kuvert med post,

 posten, skall försän- skall försändelsen

 delsen anordnas som anordnas som värdepost.

 värdepost.

 Lydelse enligt prop. 1993/94:21Föreslagen lydelse

 11 kap.

 5 §

 Väljare som betjänas av Väljare som betjänas av

 lantbrevbärare får lämna lantbrevbärare får lämna

 valsedel genom denne, om valsedel genom denne, om

 röstning äger rum vid röstning äger rum vid det

 det postkontor till postkontor till vilket

 vilket lantbrevbäraren lantbrevbäraren är knu-

 är knuten. Vid val som ten. Vid val som ej

 ej omfattar hela riket omfattar hela riket får

 får dock centrala val- dock centrala val-

 myndigheten på förslag myndigheten på förslag av

 av Postverket begränsa Posten Aktiebolag be-

 antalet linjer vid vilka gränsa antalet linjer vid

 valsedel får lämnas vilka valsedel får lämnas

 genom lantbrevbärare. genom lantbrevbärare.

 Valsedelsförsändelse som avses i första stycket

 anordnas på följande sätt. Väljaren lägger för

 varje val själv in sin valsedel i ett valkuvert. I

 närvaro av ett vittne lägger han sedan in de

 valkuvert han ställt i ordning i ett ytterkuvert

 för valsedelsförsändelse och tillsluter detta.

 Därefter tecknar väljaren på ytterkuvertet en

 försäkran på heder och samvete att han gjort på

 detta sätt. Vittnet intygar skriftligen att

 väljaren själv undertecknat försäkran. Vittne skall

 ha fyllt 18 år. Väljarens make eller barn eller

 makens barn får inte vara vittne, och inte heller

 väljarens sambo eller sambos barn. Inte heller

 lantbrevbäraren får vara vittne.

 Väljaren lämnar själv valsedelsförsändelsen och

 sitt röstkort till lantbrevbäraren. Väljare som ej

 är känd för lantbrevbäraren skall legitimera sig.

 Gör han ej det, får han icke lämna försändelsen.

 Lantbrevbäraren intygar på ytterkuvertet att han

 mottagit försändelsen av väljaren.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 kap.

 7 §

 Protokollet underskrives av ordföranden och två av

 de närvarande valförrättarna. Därmed är

 förrättningen avslutad.

 Omedelbart därefter Omedelbart därefter

 sänds röstlängd, sänds röstlängd,

 protokoll och de protokoll och de

 särskilda kuvert och särskilda kuvert och

 omslag som avses i 3, 5 omslag som avses i 3, 5

 och 6 §§ till och 6 §§ till valnämnden.

 valnämnden. Sker Sker insändandet med

 insändandet med posten, post, skall försändelsen

 skall försändelsen anordnas som värdepost.

 anordnas som värdepost.

 8 §

 Det åligger valnämnden att se till att samtliga

 handlingar som avses i 7 § kommit in till nämnden

 och att, om så ej är fallet, infordra det som

 fattas.

 Valnämnden behåller Valnämnden behåller

 röstlängderna och röstlängderna och

 vidarebefordrar omgående vidarebefordrar omgående

 övrigt material till övrigt material till

 länsstyrelsen. Sker länsstyrelsen. Sker

 översändandet med posten översändandet med post

 skall försändelsen skall försändelsen

 anordnas som värdepost. anordnas som värdepost.

 11 §

 Över förrättning som Över förrättning som

 avses i 9 § föres avses i 9 § föres

 protokoll enligt for- protokoll enligt formulär

 mulär som fastställes av som fastställes av cen-

 centrala valmyndigheten. trala valmyndigheten. När

 När förrättningen förrättningen slutförts,

 slutförts, sänder sänder valnämnden

 valnämnden omgående omgående röstlängder,

 röstlängder, protokoll protokoll samt iordning-

 samt iordningställda ställda kuvert och omslag

 kuvert och omslag till till länsstyrelsen. Sker

 länsstyrelsen. Sker översändandet med post

 översändandet med posten skall försändelsen anord-

 skall försändelsen nas som värdepost.

 anordnas som värdepost.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1991:95.

 [2]Senaste lydelse 1991:1654.

 2.7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1972:704) om kyrkofull-

 mäktigval, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 30, 31, 36, 42 och

 42 a §§ lagen (1972:704)[1] om kyrkofullmäktigval,

 m.m., skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 30 §

 När val skall förrättas

 bestämmer centrala

 valmyndigheten efter sam-

 råd med Posten Aktiebolag

 på vilka postkontor

 röstning skall genom-

 föras. Vid val som

 omfattar hela riket skall

 Röstning får ske på röstning alltid kunna äga

 varje postkontor inom rum på minst ett post-

 riket, vid val i hela kontor i varje kommun.

 landet från och med den På de postkontor där

 tjugofjärde dagen och röstning genomförs skall

 vid annat val från och man, vid val i hela

 med den tionde dagen landet, kunna rösta från

 före valdagen till och och med den tjugofjärde

 med torsdagen före dagen före valdagen till

 valdagen, om inte annat och med torsdagen före

 följer av andra eller valdagen. Vid annat val

 tredje stycket. skall man på dessa

 postkontor kunna rösta

 från och med den tionde

 dagen före valdagen till

 och med torsdagen före

 valdagen.

 Röstning på postkontor Röstning på postkontor

 äger rum under tid då äger rum under tid då

 postkontor är öppet för postkontor är öppet för

 allmänheten. På förslag allmänheten. På förslag

 av postverket får cen- av Posten Aktiebolag får

 trala valmyndigheten centrala valmyndigheten

 begränsa den tid då begränsa den tid då

 röstning får ske på röstning får ske på

 postkontor. Röstning postkontor. Röstning

 skall dock alltid kunna skall dock alltid kunna

 äga rum under minst en äga rum under minst en

 timme varje dag då timme varje dag då

 postkontoret är öppet postkontoret är öppet för

 för allmänheten. allmänheten.

 Finns det särskilda

 skäl, får centrala

 valmyndigheten på

 förslag av postverket

 bestämma att röst-

 mottagning skall anord-

 nas endast på vissa

 postkontor. Vid val som

 omfattar hela riket Inrättas med anledning

 skall röstning dock av valet postkontor vid

 alltid kunna äga rum på sjukhus, ålderdomshem,

 minst ett postkontor i kriminalvårdsanstalt

 varje kommun. eller liknande

 Inrättas med anledning vårdinrättning eller vår-

 av valet postkontor vid danstalt, äger röstning

 sjukhus, ålderdomshem, där rum på tid som Posten

 kriminalvårdsanstalt Aktiebolag bestämmer

 eller liknande efter samråd med

 vårdinrättning eller valnämnden och med

 vårdanstalt, äger vårdinrättningens eller

 röstning där rum på tid vårdanstaltens ledning,

 som postverket bestämmer dock tidigast sjunde

 efter samråd med dagen före valdagen.

 valnämnden och med vård- Posten Aktiebolag skall

 inrättningens eller samråda med valnämnden

 vårdanstaltens ledning, och med vårdinrättningens

 dock tidigast sjunde eller vårdanstaltens

 dagen före valdagen. ledning om hur röstningen

 Postverket skall samråda skall genomföras. På

 med valnämnden och med begäran av Posten

 vårdinrättningens eller Aktiebolag skall val-

 vårdanstaltens ledning nämnden utse erforderligt

 om hur röstningen skall antal personer att

 genomföras. På begäran biträda röstmottagare på

 av postverket skall val- postkontoret.

 nämnden utse

 erforderligt antal

 personer att biträda

 röstmottagare på

 postkontoret.

 31 §

 Röstmottagare på Röstmottagare på

 postkontor är den som postkontor är den som

 postverket utser. Posten Aktiebolag utser.

 36 §

 Väljare som är gift får lämna valsedel genom sin

 make. Väljare, som på grund av sjukdom,

 rörelsehinder eller hög ålder ej kan inställa sig i

 vallokalen för det valdistrikt där han är upptagen

 i röstlängd, får lämna valsedel genom bud. Bud får

 den vara som är väljarens barn, barnbarn, fader,

 moder eller syskon eller hans vårdare och som fyllt

 18 år.

 Väljare som betjänas av Väljare som betjänas av

 lantbrevbärare får lämna Posten Aktiebolags lant-

 valsedelsförsändelse brevbärare får lämna

 genom denne, om röstning valsedelsförsändelse

 äger rum vid det post- genom denne, om röstning

 kontor till vilket äger rum vid det postkon-

 lantbrevbäraren är tor till vilket lantbrev-

 knuten. Vid val som ej bäraren är knuten. Vid

 omfattar hela riket får val som ej omfattar hela

 dock centrala val- riket får dock centrala

 myndigheten på förslag valmyndigheten på förslag

 av postverket begränsa av Posten Aktiebolag

 antalet linjer vid vilka begränsa antalet linjer

 valsedel får lämnas vid vilka valsedel får

 genom lantbrevbärare. lämnas genom

 lantbrevbärare.

 42 §

 Omedelbart efter det Omedelbart efter det att

 att den preliminära den preliminära

 rösträkningen i val- rösträkningen i val-

 lokalen har avslutats lokalen har avslutats

 sänds röstlängd, sänds röstlängd,

 protokoll och de protokoll och de

 särskilda kuvert och särskilda kuvert och

 omslag som avses i omslag som avses i

 13 kap. 6 § vallagen 13 kap. 6 § vallagen

 (1972:620) till valnämn- (1972:620) till valnämn-

 den. Sker insändandet den. Sker insändandet med

 med posten, skall post, skall försändelsen

 försändelsen anordnas anordnas som värdepost.

 som värdepost.

 42 a §

 Det åligger valnämnden att se till att samtliga

 handlingar som avses i 42 § kommer in till nämnden

 och att, om så ej är fallet, infordra det som

 fattas.

 Valnämnden Valnämnden

 vidarebefordrar omgående vidarebefordrar omgående

 röstlängder och övrigt röstlängder och övrigt

 material till material till länsstyrel-

 länsstyrelsen. Sker sen. Sker översändandet

 översändandet med med post, skall

 posten, skall försändelsen anordnas som

 försändelsen anordnas värdepost.

 som värdepost.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1991:96.

 2.8 Förslag till

 Lag om ändring i datalagen (1973:289)

 Härigenom föreskrivs att 27 § datalagen

 (1973:289)[1] skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §

 Uppgifterna i SPAR hämtas från de statliga

 personregister som används för folkbokföring,

 inkomsttaxering och fastighetstaxering. Till dessa

 uppgifter får fogas anteckning om att en enskild

 person inte önskar adresserad direktreklam.

 Regeringen får

 föreskriva att uppgifter

 om adresser hämtas från

 Postverket.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1992:446.

 2.9 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i

 anstalt

 Härigenom föreskrivs att 25 § lagen (1974:203) om

 kriminalvård i anstalt skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 25 §[1]

 Brev mellan intagen och svensk myndighet,

 internationellt organ som har av Sverige erkänd

 behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller

 advokat skall vidarebefordras utan granskning.

 Anges brev vara avsänt från svensk myndighet,

 sådant internationellt organ eller advokat och kan

 skäligen misstänkas att uppgiften är oriktig, får

 dock brevet granskas, om förhållandet icke kan

 klarläggas på annat sätt.

 I fråga om brev till

 postverket tillämpas 26

 § i stället för första

 stycket ovan.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1991:1133.

 2.10 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes

 vägtransport

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1974:610) om

 inrikes vägtransport skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §[1]

 Lagen skall ej Lagen skall ej tillämpas

 tillämpas på post- på postbefordran,

 befordran, begravnings- begravningstransporter

 transporter eller eller befordran av

 befordran av flyttsaker. flyttsaker. Av 14 §

 postlagen (1993:000)

 följer dock att 5 och

 27*42 §§ skall tillämpas

 i fråga om postbeford-

 ringsföretags ansvar

 gentemot den som har

 anlitat företaget för be-

 fordran av paket inom

 landet.

 Lagen skall inte heller tillämpas på sådan

 befordran på väg som är underkastad fördraget den 9

 maj 1980 om internationell järnvägstrafik eller som

 en järnväg i annat fall utför inom Sverige till

 fullgörande av avtal om befordran av gods på järn-

 väg.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1985:198.

 2.11 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen

 av häktade och anhållna m.fl.

 Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1976:371) om

 behandlingen av häktade och anhållna m.fl. skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §[1]

 Brev från häktad till Brev från häktad till

 svensk myndighet, svensk myndighet,

 internationellt organ internationellt organ som

 som har av Sverige har av Sverige erkänd be-

 erkänd behörighet att ta hörighet att ta emot

 emot klagomål från klagomål från enskilda

 enskilda eller hans of- eller hans offentlige

 fentlige försvarare försvarare skall vidare-

 skall vidarebefordras befordras utan föregående

 utan föregående granskning.

 granskning. I fråga om

 brev från häktad till

 postverket tillämpas

 dock andra stycket.

 Utöver vad som gäller enligt första stycket får

 häktad avsända eller mottaga brev, om det kan ske

 utan fara från säkerhetssynpunkt och, i fråga om

 den som är häktad på grund av misstanke om brott,

 utan fara för att bevis undanröjes eller utredning

 om brott eljest försvåras.

 Vägras häktad avsända eller mottaga brev utan

 föregående granskning av dess innehåll, skall

 brevet kvarhållas men får ej öppnas utan den

 häktades medgivande.

 Vad i denna paragraf är föreskrivet om brev

 gäller även annan skriftlig handling.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1991:1135.

 2.12 Förslag till

 Lag om ändring i körkortslagen (1977:477)

 Härigenom föreskrivs att 32 § körkortslagen

 (1977:477)[1] skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 32 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter i de

 avseenden som anges i denna lag och föreskrifter om

 undantag från lagen. Detsamma gäller föreskrifter

 om förarutbildning och om sådan registrering som

 behövs för tillämpningen av lagen. Regeringen får

 även meddela föreskrifter om utländska körkorts

 giltighet i landet.

 Regeringen får överlämna

 till

 postbefordringsföretag

 att medverka vid utläm-

 nande av körkort.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer får i enskilda fall medge undantag från

 denna lag.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1980:977.

 2.13 Förslag till

 Lag om ändring i folkomröstningslagen (1979:369)

 Härigenom föreskrivs att 10 § folkomröstningslagen

 (1979:369) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §[1]

 Röstning sker på dagen Röstning sker på dagen

 för folkomröstningen i för folkomröstningen i

 omröstningslokalen för omröstningslokalen för

 det omröstningsdistrikt det omröstningsdistrikt

 där den röstande är där den röstande är

 upptagen i röstlängd. upptagen i röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket eller av inom riket eller av annat

 annat skäl finner sig skäl finner sig vara för-

 vara förhindrad att hindrad att rösta på tid

 rösta på tid och plats och plats som nu sagts,

 som nu sagts, får rösta får rösta på Posten

 på postanstalt inom Aktiebolags postkontor

 riket, hos svensk inom riket, hos svensk

 utlandsmyndighet eller utlandsmyndighet eller på

 på svenskt fartyg i svenskt fartyg i utrikes

 utrikes fart. fart.

 Om flera omröstningar

 Om flera omröstningar äger rum samtidigt, skall

 äger rum samtidigt, den som röstar på

 skall den som röstar på postkontor, hos ut-

 postanstalt, hos ut- landsmyndighet eller på

 landsmyndighet eller på fartyg vid ett och samma

 fartyg vid ett och samma tillfälle utöva sin

 tillfälle utöva sin rösträtt i samtliga

 rösträtt i samtliga omröstningar som han vill

 omröstningar som han deltaga i. Om omröstning

 vill deltaga i. Om äger rum i samband med

 omröstning äger rum i val till riksdagen, skall

 samband med val till röstande som nu har an-

 riksdagen, skall givits, som önskar delta

 röstande som nu har an- både i omröstningen och i

 givits, som önskar delta valet, avge sin röst i

 både i omröstningen och folkomröstningen sam-

 i valet, avge sin röst i tidigt som han röstar i

 folkomröstningen sam- valet.

 tidigt som han röstar i I fråga om röstningen

 valet. och om den vidare

 I fråga om röstningen behandlingen av röster

 och om den vidare som har avgivits på post-

 behandlingen av röster kontor, hos utlands-

 som har avgivits på myndighet eller på fartyg

 postanstalt, hos tillämpas i övrigt

 utlandsmyndighet eller bestämmelserna om ordi-

 på fartyg tillämpas i narie val till riksdagen

 övrigt bestämmelserna om i 8*12 kap. vallagen

 ordinarie val till (1972:620). Om folk-

 riksdagen i 8*12 kap. omröstning äger rum i

 vallagen (1972:620). Om samband med extra val

 folkomröstning äger rum till riksdagen eller om

 i samband med extra val den inte omfattar hela

 till riksdagen eller om riket, tillämpas i

 den inte omfattar hela stället bestämmelserna om

 riket, tillämpas i extra val i 8*12 kap.

 stället bestämmelserna vallagen.

 om extra val i 8*12 kap.

 vallagen.

 I lokal där röstning äger rum skall finnas

 tillgängliga ett exemplar av denna lag, av särskild

 lag för den ifrågavarande folkomröstningen, om

 sådan har beslutats, och av vallagen. Såvitt gäller

 folkomröstning i grundlagsfråga skall därjämte

 finnas tillgänglig texten till det förslag som

 avses med omröstningen.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1982:148.

 2.14 Förslag till

 Lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §

 fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse

 2 kap.

 2 §[1]

 Byggnader skall indelas i de byggnadstyper som

 anges i det följande.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Specialbyggnad Med specialbyggnad

 avses

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Kommunika- Garage, hangar,

 tions- lokstall, terminal,

 byggnad stationsbyggnad, expedi-

 tionsbyggnad, vänthall,

 godsmagasin,

 reparationsverkstad och

 liknande, om byggnaden

 används för allmänna

 kommunikationsändamål.

 Byggnad som används i

 Postverkets, Statens

 järnvägars, Luftfarts-

 verkets, Banverkets,

 Svensk Rundradio Aktie-

 bolags, Sveriges Radio

 Aktiebolags, Sveriges

 Television Aktiebolags

 och Sveriges

 Utbildningsradio

 Aktiebolags verksamhet.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1993:606.

 Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §[1]

 Byggnader skall indelas i de byggnadstyper som

 anges i det följande.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Specialbyggnad Med specialbyggnad

 avses

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Kommunika- Garage, hangar,

 tions- lokstall, terminal,

 byggnad stationsbyggnad, expedi-

 tionsbyggnad, vänthall,

 godsmagasin,

 reparationsverkstad och

 liknande, om byggnaden

 används för allmänna

 kommunikationsändamål.

 Byggnad som används i

 Statens järnvägars,

 Luftfartsverkets, Ban-

 verkets, Svensk

 Rundradio Aktiebolags,

 Sveriges Radio Aktie-

 bolags, Sveriges

 Television Aktiebolags

 och Sveriges Utbild-

 ningsradio Aktiebolags

 verksamhet.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1993:606.

 2.15 Förslag till

 Lag om ändring i tullagen (1987:1065)

 Härigenom förskrivs att 73 och 80 §§ tullagen

 (1987:1065) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 73 §[1]

 Polisen och kustbevakningen är skyldiga att

 medverka i kontrollverksamheten enligt denna lag.

 Vad som sägs i 63*70 §§ om tullmyndighet och

 tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan också

 polismyndighet och kustbevakningen samt polisman

 och tjänsteman vid kustbevakningen.

 Även järnvägsföretag Även Posten Aktiebolag

 och postverket är och järnvägsföretag är

 skyldiga att medverka i skyldiga att medverka i

 kontrollverksamheten kontrollverksamheten

 enligt denna lag i fråga enligt denna lag i fråga

 om varor som befordras om varor som befordras

 på järnväg eller med med post eller på

 post. I fråga om sådan järnväg. I fråga om sådan

 medverkan gäller inte medverkan gäller inte

 63*70 §§. 63*70 §§.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om

 medverkan som avses i första och andra styckena.

 80 §[2]

 I fråga om varor som I fråga om varor som

 inkommer till inkommer till tullområdet

 tullområdet i postför- i postförsändelser är

 sändelser är postverket postbefordringsföretag

 tullskyldigt, om varorna som regeringen bestämmer

 inte anmäls till tullskyldigt, om varorna

 förtullning eller annan inte anmäls till förtull-

 tullklarering av någon ning eller annan

 annan. tullklarering av någon

 annan.

 Har försändelsen kommit adressaten till handa,

 skall dock vad som föreskrivs i 19*23 §§ om

 omtulltaxering och eftertulltaxering gälla honom,

 även om han inte lämnat oriktig uppgift eller

 underlåtit att lämna uppgift till ledning för

 tulltaxeringen.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1988:430.

 [2]Senaste lydelse 1991:157.

 2.16 Förslag till

 Lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

 Härigenom föreskrivs att 25 § folkbokföringslagen

 (1991:481) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 25 §

 Den som flyttat skall Den som flyttat skall

 inom en vecka anmäla inom en vecka anmäla

 flyttningen till en flyttningen till en

 skattemyndighet, en skattemyndighet, en

 allmän försäkringskassa allmän försäkringskassa

 eller ett postkontor. eller ett postbe-

 fordringsföretag som

 regeringen bestämmer.

 Den som ändrar postadress utan att flyttning

 skett skall göra anmälan enligt första stycket om

 postadressen skall gälla för minst sex månader.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 2.17 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1613) om ändring i

 bankrörelselagen (1987:617)

 Härigenom föreskrivs

 dels att 1 kap. 2 § bankrörelselagen (1987:617) i

 paragrafens lydelse enligt lagen (1992:1613) om

 ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse,

 dels att ikraftträdandebestämmelsen till lagen

 (1992:1613) om ändring i bankrörelselagen

 (1987:617) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §

 Med bankrörelse avses i denna lag verksamhet i

 vilken ingår inlåning från allmänheten på sådan

 räkning som bank allmänt använder.

 Bankrörelse får, efter tillstånd (oktroj) av

 regeringen, drivas av bankaktiebolag, sparbanker

 och centrala föreningsbanker. Vidare får

 bankrörelse drivas av utländska bankföretag under

 de förutsättningar som anges i 4 och 5 §§.

 Utan hinder av andra

 stycket får postverket

 för sin postgirorörelse

 hålla konton för all-

 mänheten.

 Ikraftträdandebestämmelsen

 1. Denna lag träder i 1. Denna lag träder i

 kraft den dag regeringen kraft den 1 februari 1994

 bestämmer. såvitt avser 1 kap. 2 §

 tredje stycket och i

 övrigt den dag regeringen

 bestämmer.

 2. I fråga om banker som beviljats oktroj före

 lagens ikraftträdande gäller vid tillämpning av 2

 kap. 9 § andra stycket och 7 kap. 16 § första

 stycket 6

 a) att kapitalbasen för ett bankaktiebolag inte

 får understiga ett belopp som vid tidpunkten för

 ikraftträdandet motsvarar fem miljoner ecu,

 b) att kapitalbasen för en sparbank inte får

 understiga ett belopp som vid tidpunkten för

 ikraftträdandet motsvarar en miljon ecu,

 c) att kapitalbasen för en föreningsbank jämte

 anslutna lokala föreningsbanker inte får understiga

 ett belopp som vid tidpunkten för ikraftträdandet

 motsvarar fem miljoner ecu.

 3. En sparbank som beviljats oktroj före lagens

 ikraftträdande får, under de förutsättningar som

 anges i denna punkt, fortsätta att driva

 bankrörelse, även om sparbankens kapitalbas vid

 ikraftträdandet uppgår till lägre belopp än

 motsvarande en miljon ecu. I sådant fall gäller vid

 tillämpning av 2 kap. 9 § andra stycket och 7 kap.

 16 § första stycket 6 att sparbankens kapitalbas

 inte efter lagens ikraftträdande får understiga det

 högsta belopp som kapitalbasen uppnått efter den 2

 maj 1992. När kapitalbasen uppnått ett belopp som

 vid tidpunkten för ikraftträdandet motsvarat en

 miljon ecu gäller bestämmelserna i punkt 2.

 2.18 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1619) om ändring i

 lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank

 Härigenom föreskrivs

 dels att 22 b § lagen (1988:1385) om Sveriges

 riksbank i paragrafens lydelse enligt lagen

 (1992:1619) om ändring i nämnda lag skall ha

 följande lydelse,

 dels att ikraftträdandebestämmelsen till lagen

 (1992:1619) om ändring i lagen (1988:1385) om

 Sveriges riksbank skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 22 b §

 Valutahandel får, med de undantag som anges i

 femte stycket, bedrivas endast med stöd av

 tillstånd av Riksbanken. Något tillstånd behövs

 dock inte för köp och försäljning av resevaluta.

 Tillstånd till Tillstånd till

 valutahandel med valutahandel med

 allmänheten allmänheten

 (valutahandelstillstånd) (valutahandelstillstånd)

 kan medges kan medges kreditinstitut

 kreditinstitut och och Posten Aktiebolag.

 Postverket.

 Vid prövningen skall sökandens kompetens och

 soliditet samt allmänna lämplighet beaktas.

 Ett valutahandelstillstånd kan begränsas till viss

 valutahandel. Tillståndet kan förenas med villkor

 om

 1. begränsningar av sökandens innehav av

 tillgångar och skulder i utländsk valuta samt, när

 det gäller fordringar och skulder mot utländska

 rättssubjekt, i svenska kronor, och

 2. den rapportering som Riksbanken finner

 nödvändig.

 Tillstånd enligt denna paragraf krävs inte för

 1. ett utländskt bankföretag som driver verksamhet

 med stöd av 1 kap. 5 § bankrörelselagen (1987:617),

 om det i hemlandet meddelade tillståndet att driva

 bankrörelse omfattar rätt att bedriva valutahandel,

 2. ett utländskt kreditinstitut som driver

 verksamhet med stöd av 2 kap. 9 § lagen (1992:1610)

 om kreditmarknadsbolag, om det i hemlandet

 meddelade tillståndet att driva

 finansieringsverksamhet omfattar rätt att driva

 valutahandel,

 3. ett utländskt företag som driver verksamhet med

 stöd av 2 kap. 10 § lagen om kreditmarknadsbolag,

 om valutahandel är tillåten enligt företagets

 stadgar eller bolagsordning och det eller de

 utländska kreditinstitut som äger företaget eller

 dess moderföretag skulle ha rätt enligt 1 eller 2

 att driva sådan verksamhet.

 Riksbanken får för sådana företag som avses i

 femte stycket föreskriva villkor och

 rapporteringsskyldighet som avses i fjärde stycket.

 Den som har rätt att bedriva valutahandel med

 allmänheten kallas auktoriserad valutahandlare.

 Ikraftträdandebestämmelsen

 Denna lag träder i Denna lag träder i kraft

 kraft den dag regeringen den 1 februari 1994

 bestämmer. såvitt avser 22 b § andra

 stycket första meningen

 och i övrigt den dag

 regeringen bestämmer.

 2.19 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1602) om valuta- och

 kreditreglering

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2, 3 och 6 §§

 lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §

 Om regeringen har förordnat om valutareglering,

 får regeringen förordna att Riksbanken för ett

 tillstånd till valutatransaktion får

 1. ta ut en avgift som skall tillfalla Riksbanken,

 eller

 2. bestämma att ett visst belopp under en viss tid

 skall vara insatt på konto i Riksbanken.

 Om regeringen har Om regeringen har

 förordnat om förordnat om

 valutareglering, får valutareglering, får

 regeringen förordna att regeringen förordna att

 den som innehar ut- den som innehar utländska

 ländska betalningsmedel, betalningsmedel,

 tillgodohavanden på tillgodohavanden på

 konton i utländskt konton i utländskt

 myntslag eller utländska myntslag eller utländska

 fondpapper skall erbjuda fondpapper skall erbjuda

 Riksbanken att mot Riksbanken att mot

 betalning i svenska betalning i svenska

 kronor lösa in kronor

 tillgångarna. Riksbanken lösa in tillgångarna.

 får, helt eller delvis, Riksbanken får, helt

 överlåta nämnda eller delvis, överlåta

 befogenhet till ett nämnda befogenhet till

 kreditinstitut eller ett kreditinstitut.

 Postverket.

 3 §

 Riksbanken får Riksbanken får bemyndiga

 bemyndiga ett ett kreditinstitut att

 kreditinstitut eller meddela tillstånd enligt

 Postverket att meddela detta kapitel. Anser sig

 tillstånd enligt detta kreditinstitutet inte

 kapitel. Anser sig kunna bifalla en ansökan,

 kreditinstitutet eller skall denna överlämnas

 Postverket inte kunna till Riksbanken.

 bifalla en ansökan,

 skall denna överlämnas

 till Riksbanken.

 6 §

 Om regeringen har Om regeringen har

 förordnat om förordnat om

 valutareglering enligt 1 valutareglering enligt 1

 kap. 1 § första meningen kap. 1 § första meningen

 eller andra meningen 1 eller andra meningen 1

 eller 2, får regeringen eller 2, får regeringen

 förordna att Riksbanken förordna att Riksbanken,

 eller posttjänstemän som eller den som Riksbanken

 Riksbanken bestämmer har i samråd med

 rätt att öppna och tillsynsmyndigheten på

 granska de brev och postområdet bestämmer,

 andra försändelser till har rätt att öppna och

 eller från utlandet som granska de brev och andra

 finns inom Postverket. försändelser till eller

 från utlandet som finns

 hos postbefordrings-

 företag.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 2.20 Förslag till

 Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs att 52 § uppbördslagen

 (1953:272) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 52 §[1]

 Skatt, som har innehållits genom skatteavdrag,

 skall betalas in senast den 18 i den uppbördsmånad,

 som infaller närmast efter utgången av den månad,

 då skatteavdraget gjordes genom insättning på

 särskilt konto hos den skattemyndighet som avses i

 2 a § andra stycket. Inbetalning från landsting och

 kommun skall dock, såvitt gäller preliminär

 A-skatt, ske genom avräkning mot fordran enligt 4 §

 lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om

 kommuns och annan menighets utdebitering av skatt,

 m.m.

 Sådan preliminär eller kvarstående skatt, som inte

 har innehållits genom skatteavdrag samt

 tillkommande skatt skall betalas genom insättning

 på särskilt konto hos den skattemyndighet till

 vilken skatten skall betalas enligt skattsedel.

 Om den som har innehållit skatt eller skattskyldig

 inte vet till vilken skattemyndighet inbetalning

 skall göras, skall skatten sättas in på ett

 särskilt konto hos skattemyndigheten i det län där

 den som har innehållit skatten respektive den

 skattskyldige är bosatt.

 Skatten anses betald Skatten anses betald den

 den dag när dag när inbetalningskort

 inbetalningskort eller eller gireringshandlingar

 gireringshandlingar kom kom in till Posten

 in till en postanstalt Aktiebolag eller, om

 eller, om staten har staten har ingått avtal

 ingått avtal om om förmedling av

 förmedling av skattein- skatteinbetalningen med

 betalningen med en bank en bank, till banken.

 eller ett giroinstitut,

 till banken eller giro-

 institutet.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1993:770.

 2.21 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

 gåvoskatt

 Härigenom föreskrivs att 53 § lagen (1941:416) om

 arvsskatt och gåvoskatt[1] skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §[2]

 I fall där underrätt fastställt skatt, skall

 rätten till den skattemyndighet, som enligt 52 § 1

 mom. tredje stycket är uppbördsmyndighet, snarast

 översända till rätten ingiven bouppteckning eller

 annan handling, som sägs i 51 § andra stycket,

 eller bouppteckning, som tillhandahållits rätten

 jämlikt tredje stycket sistnämnda paragraf.

 Därjämte åligger det rätten att, enligt vad

 regeringen närmare bestämmer, tillställa skatte-

 myndigheten de uppgifter, som fordras för uppbörd

 av skatten. Vad nu sagts skall äga motsvarande

 tillämpning, när överrätt fastställt skatt till

 högre belopp än förut beräknats eller skattskyldig

 vitsordat anmärkning som framställts av den enligt

 64 § 1 mom. förordnade granskningsmyndigheten.

 Inbetalning enligt 52 § Inbetalning enligt 52 §

 1 mom. tredje stycket 1 mom. tredje stycket

 skall ske till särskilt skall ske till särskilt

 konto hos konto hos

 skattemyndigheten. skattemyndigheten.

 Skatten skall anses vara Skatten skall anses vara

 betald den dag, då betald den dag, då

 inbetalningskort eller inbetalningskort eller

 gireringshandlingar gireringshandlingar

 kommit in till en kommit in till Posten

 postanstalt eller, om Aktiebolag eller, om

 staten har ingått avtal staten har ingått avtal

 om förmedling av om förmedling av skatte-

 skatteinbetalningen med inbetalningen med en

 en bank eller ett bank, till banken.

 giroinstitut, till

 banken eller

 giroinstitutet.

 Om skatt inte betalas inom föreskriven tid, skall

 skattemyndigheten, om inte annat följer av 6 §

 sista stycket, förordna om uttagande av felande

 belopp i den ordning, som enligt uppbördslagen

 (1953:272) gäller för indrivning av restförd skatt.

 Därvid tas dröjsmålsavgift ut enligt 58 § 2*5 mom.

 lagen. Skattemyndigheten får medge befrielse helt

 eller delvis från skyldigheten att betala

 dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl.

 Handling, som enligt första stycket tillställts

 skattemyndigheten och som ingivaren äger återfå må

 skattemyndigheten icke utlämna till denne förrän

 skatt, med vars erläggande anstånd ej medgivits,

 blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas, skall den

 förses med anteckning om beloppet av inbetald

 skatt.

 Handling som avses i 49 a § överlämnas till den

 skattskyldige sedan skatt, med vars erläggande

 anstånd ej medgivits, blivit erlagd. Innan

 handlingen utlämnas, skall den förses med

 anteckning om beloppet av inbetald skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857.

 [2]Senaste lydelse 1993:895.

 2.22 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

 Härigenom föreskrivs föreskrivs att 22 och 44 §§

 lagen (1968:430) om mervärdeskatt[1] skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 22 §[2]

 I annat fall än som avses i 21 § skall en särskild

 deklaration lämnas för varje verksamhet för vilken

 särskild registrering skall ske. Deklaration lämnas

 för varje redovisningsperiod så länge

 registreringen kvarstår. Redovisningsperiod

 omfattar två kalendermånader. Redovisningsperioder

 är januari och februari, mars och april, maj och

 juni, juli och augusti, september och oktober samt

 november och december.

 Kan det antas att ingående skatt för viss

 skattskyldig regelmässigt kommer att överstiga

 utgående skatt med minst 1 000 kronor varje månad

 kan skattemyndigheten besluta att

 redovisningsperiod tills vidare skall vara en

 kalendermånad. För sådan skattskyldig som

 registrerats trots att den skattepliktiga

 omsättningen inte överstiger 200 000 kronor kan

 skattemyndigheten besluta att redovisningsperioden

 skall vara helt beskattningsår.

 Deklaration skall Deklaration skall lämnas

 lämnas till till skattemyndigheten i

 skattemyndigheten i det det län, där den

 län, där den skattskyldige

 skattskyldige registrerats, senast den

 registrerats, senast den 5 i andra månaden efter

 5 i andra månaden efter utgången av den

 utgången av den redovisningsperiod som

 redovisningsperiod som deklarationen avser, om

 deklarationen avser, om ej annat följer av anvis-

 ej annat följer av ningarna. Sker

 anvisningarna. Sker inbetalning av skatt

 inbetalning av skatt enligt 42 § andra stycket

 enligt 42 § andra i behörig ordning, anses

 stycket i behörig deklarationen ha lämnats

 ordning, anses till skattemyndigheten

 deklarationen ha lämnats den dag inbetalningskort

 till skattemyndigheten eller gireringshandlingar

 den dag inbetalningskort kommit in till Posten

 eller gire- Aktiebolag eller, om

 ringshandlingar kommit staten har ingått avtal

 in till en postanstalt om förmedling av skatte-

 eller, om staten har inbetalningen med en

 ingått avtal om bank, till banken.

 förmedling av skatte-

 inbetalningen med en

 bank eller ett

 giroinstitut, till

 banken eller

 giroinstitutet.

 Deklaration skall avges på heder och samvete samt

 avfattas på blankett enligt fastställt formulär.

 Efter föreläggande skall deklaration lämnas även

 av den som inte enligt första stycket är deklara-

 tionsskyldig.

 Bestämmelserna i 4 kap. 2 § lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter gäller i

 tillämpliga delar i fråga om deklaration för

 mervärdeskatt.

 44 §[3]

 Inbetalning av skatt Inbetalning av skatt

 anses ha skett den dag anses ha skett den dag

 inbetalningskort eller inbetalningskort eller

 gireringshandlingar gireringshandlingar

 kommit in till en kommit in till Posten

 postanstalt eller, om Aktiebolag eller, om

 staten har ingått avtal staten har ingått avtal

 om förmedling av om förmedling av

 skatteinbetalningen med skatteinbetalningen med

 en bank eller ett en bank, till banken.

 giroinstitut, till

 banken eller

 giroinstitutet.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1990:576.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:885.

 [2]Senaste lydelse 1993:772.

 [3]Senaste lydelse 1993:772.

 2.23 Förslag till

 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624)

 Härigenom föreskrivs föreskrivs att 19 §

 kupongskattelagen (1970:624)[1] skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 §[2]

 Kupongskatt betalas Kupongskatt betalas

 genom insättning på genom insättning på

 särskilt konto. In- särskilt konto. In-

 betalning anses ha skett betalning anses ha skett

 den dag inbetalningskort den dag inbetalningskort

 eller girerings- eller gireringshandlingar

 handlingar kommit in kommit in till Posten

 till en postanstalt Aktiebolag eller, om

 eller, om staten har staten har ingått avtal

 ingått avtal om om förmedling av skatte-

 förmedling av skatte- inbetalningen med en

 inbetalningen med en bank, till banken.

 bank eller ett

 giroinstitut, till

 banken eller giro-

 institutet.

 Om kupongskatt inte betalas inom den tid som anges

 i 8 eller 15 § eller i den ordning som anges i

 första stycket, skall dröjsmålsavgift tas ut enligt

 58 § 2*5 mom. uppbördslagen (1953:272).

 Beskattningsmyndigheten får medge befrielse helt

 eller delvis från skyldigheten att betala dröjs-

 målsavgift, om det finns särskilda skäl.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996.

 [2]Senaste lydelse 1993:773.

 2.24 Förslag till

 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

 Härigenom föreskrivs föreskrivs att 58 §

 fordonsskattelagen (1988:327)[1] skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 58 §[2]

 Skatten betalas genom insättning på särskilt

 konto.

 Inbetalning anses ha Inbetalning anses ha

 skett den dag skett den dag

 inbetalningskort eller inbetalningskort eller

 gireringshandlingar gireringshandlingar

 kommit in till ett kommit in till Posten

 postkontor eller, om Aktiebolag eller, om

 staten har ingått avtal staten har ingått avtal

 om förmedling av om förmedling av

 skatteinbetalningen med skatteinbetalningen med

 en bank eller ett en bank, till banken.

 giroinstitut, till

 banken eller

 giroinstitutet.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse av lagens rubrik 1992:1440.

 [2]Senaste lydelse 1993:775.

 2.25 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta

 på skogskontomedel m.m.

 Härigenom föreskrivs föreskrivs att 8 § lagen

 (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel

 m.m. skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 §[3]

 Banken skall betala Banken skall betala

 skatten till skatten till

 Skattemyndigheten i Skattemyndigheten i

 Kopparbergs län inom den Kopparbergs län inom den

 tid som anges i 6 §. tid som anges i 6 §.

 Betalning skall göras Betalning skall göras

 genom insättning på genom insättning på

 särskilt konto. In- särskilt konto. In-

 betalning anses ha skett betalning anses ha skett

 den dag inbetalningskort den dag inbetalningskort

 eller girerings- eller gireringshandlingar

 handlingar kommit in kommit in till Posten

 till en postanstalt Aktiebolag eller, om

 eller, om staten har staten har ingått avtal

 ingått avtal om om förmedling av skatte-

 förmedling av skatte- inbetalningen med en

 inbetalningen med en bank, till banken.

 bank eller ett

 giroinstitut, till

 banken eller giro-

 institutet.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [3]Senaste lydelse 1993:776.

 3 Ärendet och dess beredning3.1 Översynen av

 postverksamheten

 Postverksamheten i landet har under de senaste åren

 varit föremål för en omfattande översyn. Behovet av

 att se över förutsättningarna och formerna för

 Postverkets verksamhet redovisades av den tidigare

 regeringen i prop. 1990/91:87 om Näringspolitik för

 tillväxt. Det fanns flera skäl till att en översyn

 var påkallad. Riksdagens revisorer pekade år 1989 i

 rapporten "Postverkskoncernens verksamhet" på ett

 antal brister i regeringens styrning och

 uppföljning av Postverkets verksamhet. Revisorerna

 pekade också på att Postverkets offentligrättsliga

 ställning innebär vissa begränsningar i

 handlingsfriheten jämfört med privata konkurrenter.

 Förändrade marknadsförutsättningar hade orsakat en

 strukturkris i postkontorsnätet. Regleringen av

 Postverkets ensamrätt till brevbefordran var i

 behov av en översyn mot bakgrund av den snabba för-

 ändringen av marknaden för brev, framväxten av

 alternativa kommunikationsmetoder samt

 diskussionerna inom EG om liberalisering av

 postverksamheten.

 Riksdagen delade regeringens syn på behovet av en

 översyn av Postverkets verksamhetsförutsättningar.

 Riksdagen menade att det fanns skäl som talade för

 att Postverket ombildas till aktiebolag men att

 förutsättningarna för och konsekvenserna av en

 bolagisering av Postverket måste klarläggas inom

 ramen för ett regelverk som lämnar utrymme för

 samhällspolitiska åtaganden (bet. 1990/91:TU29,

 rskr. 1990/91:377).

 Den tidigare regeringen framhöll i 1990 års

 finansplan (prop. 1990/91: 100 bil.1) att det

 statliga betalningssystemet, med vissa förbehåll, i

 princip bör vara utformat så att det skapas

 valfrihet för allmänhet och myndigheter att välja

 betalningsförmedlare. Mot bakgrund av detta var det

 angeläget att utreda vilka effekterna skulle bli på

 Postverkets ekonomi om Postgirots kvarvarande

 ensamrätt till statliga betalningar avskaffades.

 I 1992 års budgetproposition (prop. 1991/92:100

 bil. 7) återkom regeringen till riksdagen med en

 redovisning av en till stora delar slutförd översyn

 av förutsättningarna och formerna för Postverkets

 verksamhet. Slutsatsen av utredningsarbetet var att

 fri konkurrens är av värde för att postverksamhet

 skall bedrivas så effektivt som möjligt. Regeringen

 framförde mot bakgrund av detta att ökad konkurrens

 var önskvärd även såvitt avser brevbefordran och

 att Postverkets ensamrätt till brevbefordran därför

 borde avskaffas. Vidare angav regeringen att

 Postverket borde ombildas till aktiebolag för att

 ges samma förutsättningar att verka som sina

 konkurrenter. Regeringen framförde emellertid att

 dessa åtgärder inte kunde genomföras förrän det

 fanns en lagstiftning varigenom staten bl.a. kan

 försäkra sig om att den regionala och sociala

 postservicen fungerar i hela landet. Vidare före-

 slogs att Postgirots kvarvarande ensamrätt till

 statliga betalningar skulle avskaffas. Detta kunde

 inte ske med omedelbar verkan då statens strategi

 för det framtida betalningssystemet måste utvecklas

 ytterligare.

 Riksdagen ställde sig bakom regeringens

 överväganden (bet. 1991/92:TU18, rskr.

 1991/92:276). Vad beträffar Postgirots förmedling

 av de statliga betalningarna hade riksdagen inget

 att invända mot att regeringen avvecklade Post-

 girots ensamrätt till statliga betalningar.

 Riksdagen framförde emellertid att förekomsten av

 två konkurrerande betalningssystem, Postgirot resp.

 bankerna och Bankgirot, har bidragit till att det

 svenska betalningssystemet är mycket effektivt med

 internationella mått mätt. Riksdagen ansåg det

 därför angeläget att denna konkurrens främjar

 utvecklingen av det svenska betalningssystemet även

 i framtiden. Postgirots konkurrensförutsättningar

 ansågs därför vara av stor betydelse. En

 avreglering av Postgirots kvarvarande ensamrätt

 till statliga betalningar borde därför göras på ett

 sätt som säkerställer en fortsatt fungerande

 konkurrens mellan de båda betalningssystemen (bet.

 1991/92:FiU20, rskr. 1991/92:128). Postgirots

 konkurrensförutsättningar har varit föremål för

 utredning som redovisats i 1993 års budgetproposi-

 tion (prop. 1992/93:100 bil.7). Denna utredning

 påvisade att Postgirot klarar att den kvarvarande

 ensamrätten till de statliga betalningarna

 avskaffas. Mot bakgrund av detta kommer förord-

 ningen (1974:591) om skyldighet för statlig

 myndighet att anlita Riksbanken eller Postgirot att

 upphävas senast i samband med att Postverket

 ombildas till aktiebolag. Postgirot kommer

 samtidigt att ges begränsat utvidgade

 verksamhetsförutsättningar i form av fri

 räntesättning och begränsad kreditgivning till stöd

 för betalningsförmedlingen.

 I mars år 1992 tillkallade regeringen en särskild

 utredare med uppgift att utarbeta förslag till den

 lagstiftning och den ändrade reglering i övrigt som

 behövs vid en ändrad konkurrenssituation på post-

 området * Postlagsutredningen (K 1992:38).

 Utredningen har i betänkandet (SOU 1993:9) Postlag

 lämnat förslag till ny postlag och vissa andra lag-

 ändringar m.m. Utredningens sammanfattning av

 betänkandet finns i bilaga 1 och utredningens

 lagförslag i bilaga 2. Betänkandet har

 remissbehandlats. En förteckning över

 remissinstanserna finns i bilaga 3. En

 sammanfattning av remissyttrandena finns

 tillgänglig hos Kommunikationsdepartementet (dnr

 K93/300/RS).

 Inom Finansdepartementet har utarbetats en

 promemoria med utkast till lagrådsremiss om

 ändringar i den finansiella lagstiftningen med

 anledning av Postverkets bolagisering. Promemorian

 har remissbehandlats. En sammanfattning av

 promemorian, promemorians lagförslag och en för-

 teckning över remissinstanserna finns i bilaga 4.

 En sammanfattning av remissyttrandena finns

 tillgänglig hos Finansdepartementet (dnr 3252/93).

 Regeringen återkom till riksdagen i november år

 1992 med förslag om att Postverkets ensamrätt till

 brevbefordran skulle avvecklas fr.o.m. den 1

 januari 1993 (prop. 1992/93:132, bet. 1992/93:TU11,

 rskr. 1992/93:152) vilket godtogs av riksdagen.

 Riksdagen anförde i samband härmed att en riks-

 täckande postservice med god kvalitet och till

 rimliga priser utgör en väsentlig del av ett lands

 infrastruktur. Det ansågs därför nödvändigt att

 skapa villkor som möjliggör för Postverket att

 uppfylla statsmakternas krav beträffande kvalitet

 och service. Riksdagen framhöll betydelsen av att

 regeringen snarast återkommer till riksdagen med

 förslag om postlag och bolagisering av Postverket.

 Regeringen återkom i 1993 års budgetproposition

 (prop. 1992/93:100 bil. 7, bet. 1992/93:TU27, rskr.

 1992/93:311). Regeringen angav då att ett förslag

 till postlag och ändrad verksamhetsform för

 Postverket skulle komma att presenteras för

 riksdagen i sådan tid att bolagsbildningen och

 postlagen skulle kunna träda i kraft senast den 1

 januari 1994.

 Ett antal utredningar och analyser har gjorts som

 underlag för en bolagsbildning i enlighet med

 riksdagens riktlinjer. Här bör nämnas att

 regeringen i maj år 1992 tillsatte en särskild

 expertgrupp inom regeringskansliet med uppgift att

 närmare utreda de konstitutionella aspekterna vid

 en ändrad verksamhetsform för Televerket,

 Postverket och Statens järnvägar. Resultatet av

 gruppens arbete redovisas i promemorian Bolagi-

 sering av affärsverk, konstitutionella aspekter (Ds

 1992:101).

 Här bör även nämnas den analys av Postverkets

 konkurrensförutsättningar som genomfördes inom

 Kommunikationsdepartementet. Detta arbete finns

 redovisat i promemorian Postens

 konkurrensförutsättningar (Ds 1991:44) som

 remissbehandlades under hösten år 1991. Fördjupade

 analyser av Postgirots konkurrensförutsättningar

 och Postverkets samarbete med andra banker har även

 gjorts inom regeringskansliet.

 Det nya bolagets övergripande struktur och inrikt-

 ning, erforderliga avtal mellan staten och bolaget

 m.m. har behandlats i arbetsgrupper med företrädare

 för regeringskansliet och Postverket.

 Bolagiseringen av Postverket innefattar en rad

 tekniska frågor. Det gäller t.ex. val av

 förvärvsmetod, värdering av tillgångar och skulder

 samt utformning av avtal. Arbete har i denna del

 utförts inom Kommunikationsdepartementet med stöd

 av externa experter inom områdena för redovisning

 och affärsjuridik.

 I det följande presenteras nu förslag till ny

 reglering av postverksamhet m.m. i landet närmare.

 Vidare föreslås att Postverkets verksamhet överförs

 till ett av staten helägt aktiebolag, Posten AB.

 3.2 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 2 september 1993 att

 inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som

 finns i bilaga 5.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 6.

 Regeringen har i propositionens lagförslag följt

 Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella

 ändringar gjorts i lagtexten. Vi återkommer till

 Lagrådets synpunkter i specialmotiveringen till

 postlagen.

 Övriga lagförslag är av sådan beskaffenhet att

 Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Yttrande

 från Lagrådet har därför inte inhämtats över dessa

 lagförslag (lagförslag 2.17*2.25).

 4 Styrningen av postverksamheten m.m. i landet

 4.1 Nuvarande mål för post- och kassaservicen

 Riksdagen har slagit fast att en väl fungerande

 post- och kassaservice skall finnas tillgänglig för

 alla oavsett adressort. Denna post- och kassaser-

 vice skall omfatta distribution av brev, paket och

 betalningar och tillhandahållas alla vardagar. Upp-

 draget att tillhandahålla denna service har getts

 till Postverket. Uppdraget preciserades senast i

 1992 års budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil.

 7, bet. 1991/92:TU18, rskr. 1991/92:276) och inne-

 bär följande:

 * Service och kvalitet. En god grundläggande

 postservice skall ges till såväl stora som små

 kunder i hela landet. Kundernas efterfrågan bör

 vara styrande för Postverkets insatser. Föränd-

 ringar av servicens utformning i glesbygd bör

 ske varsamt.

 * Daglig service. Postverket skall tillhandahålla

 daglig postservice till alla hushåll, företag

 och organisationer. I normalfallet skall dessa

 ha tillgång till postutdelning och

 betalningsservice fem dagar i veckan.

 * Rikstäckande service. Postverkets service skall

 vara rikstäckande. Brev, paket och betalningar

 skall kunna nå alla oavsett adressort.

 * Brevbefordran. Postverket skall tillhandahålla

 brevbefordran med hög tillförlitlighet enligt

 kundernas efterfrågan. Enstaka försändelse skall

 befordras till enhetligt och rimligt pris.

 * Paketbefordran. Postverket skall tillhandahålla

 paketbefordran till ett enhetligt pris för

 enstaka försändelser från privatpersoner.

 * Betalnings- och kassaservice. Postverket skall

 tillhandahålla daglig och rikstäckande

 betalnings- och kassaservice. På orter där

 alternativ till Postverkets betalnings- och

 kassaservice saknas skall staten upphandla

 betalnings- och kassaservice. Det överlåts på

 Postverket att finna det billigaste och mest

 effektiva sättet att upprätthålla betalnings-

 och kassaservicen.

 Brevbefordran i Postverkets regi har tidigare skyd-

 dats av en författningsreglerad ensamrätt. Paketbe-

 fordran har alltid varit öppen för fri konkurrens.

 Förmedlingen av statliga betalningar har reglerats

 genom myndigheternas skyldighet att använda Riks-

 banken eller Postgirot.

 I den hittillsvarande ordningen har således sam-

 hällets behov av post- och kassaservice uppnåtts

 genom att riksdagen beslutat om riktlinjer för

 Postverkets post- och kassaservice. Samtidigt har

 Postverkets brev- och postgiroverksamhet skyddats

 med regleringar.

 I dag sker förändringar på postområdet snabbt.

 Allt fler alternativ till de tjänster som

 Postverket tillhandahåller framkommer. Det krävs av

 företagen på postmarknaden att de är flexibla och

 kundanpassade för att möta de ökande och alltmer

 differentierade kraven från postkunderna. Samtidigt

 är det ett samhällsintresse att hela landet

 tillförsäkras en tillfredsställande post- och

 kassaservice. Ansvaret för detta vilar hos riksdag

 och regering. Den nya modell som nu föreslås

 betonar detta ansvar och skiljer tydligare mellan

 den post- och kassaservice som beställs och

 utförandet av densamma.

 4.2 Anpassningen av styrningen avseende post- och

 kassaservicen i landet

 Under senare år har det skett väsentliga föränd-

 ringar på postområdet. Den tekniska utvecklingen

 har förbättrat förutsättningarna för en snabb och

 effektiv post- och kassaservice. Samtidigt har nya

 kommunikationsmedel tillkommit som utgör viktiga

 alternativ till den traditionella postverksamheten

 (se även kapitel 7 nedan). Även om dessa andra

 kommunikationsmedel har fått stor betydelse, står

 det klart att de endast är komplement till

 postverksamhet och alltså inte kan ersätta post-

 och kassaservicen. Privatpersoner likaväl som myn-

 digheter och företag kommer under överskådlig tid

 att ha behov av att brev, paket och betalningar

 blir befordrade på ett effektivt och tillförlitligt

 sätt.

 I den nya situationen med fri konkurrens på

 postområdet samtidigt som samhällets behov av

 postkommunikationer måste tillgodoses, är det

 angeläget att statens ansvar för post- och

 kassaservice fortsatt kan upprätthållas.

 Staten är beställare av posttjänster och ställer

 som sådan krav på postverksamhetens omfattning.

 Staten är även ägare av den postverksamhet som

 bedrivs inom Postverket och har som sådan till

 uppgift att ställa ekonomiska krav på att

 verksamheten bedrivs effektivt. Staten är samtidigt

 regulatör med uppgift att övervaka postverksamheten

 och utfärda riktlinjer för formerna för servicens

 inriktning.

 De nuvarande övergripande målen för den

 grundläggande post- och kassaservicen bör enligt

 regeringen ligga fast och anges i lag. Det bör slås

 fast att det skall finnas en rikstäckande postser-

 vice som innebär att brev och paket kan nå alla

 oavsett adressort. Det skall finnas möjlighet för

 alla att få brev befordrade till enhetliga och

 rimliga priser. Privatpersoner skall också ha

 möjlighet att få paket befordrade till enhetliga

 priser.

 Det skall vidare finnas en rikstäckande

 kassaservice som innebär att alla kan verkställa

 och ta emot betalningar till enhetliga priser.

 I normalfallet skall alla ha tillgång till post-

 och kassaservicen fem dagar i veckan. I dag saknar

 ca 1.800 fasta hushåll daglig post- och kassaservi-

 ce. Denna ringa andel av antalet hushåll som inte

 har daglig post- och kassaservice bör inte öka.

 Ansvaret för att en grundläggande post- och kassa-

 service finns vilar på staten. Postlagen gör det

 möjligt för staten att uppdra åt flera olika före-

 tag att medverka till att en grundläggande post-

 och kassaservice finns. Regeringen har emellertid

 inledningsvis för avsikt att genom avtal med Posten

 AB säkerställa en fortsatt väl fungerande grund-

 läggande post- och kassaservice enligt ovan i hela

 landet.

 Postservice (brev- och paketbefordran)

 Som angivits ovan är det angeläget att en daglig

 och rikstäckande brev- och paketbefordran även

 framgent tillhandahålls och att enstaka brev- och

 paketförsändelser befordras till enhetliga och

 rimliga priser.

 I och med att Postverkets ensamrätt till brevbe-

 fordran har avvecklats, har flera företag möjlighet

 att etablera sig på ett verksamhetsområde där Pos-

 tverket tidigare varit ensam. I denna nya marknads-

 situation behövs lagreglering och tillsyn. Det är

 nödvändigt med bestämmelser om tystnadsplikt m.m.

 för att skydda den personliga integriteten hos dem

 som anlitar befordringsföretag, i synnerhet för

 brevbefordran. Staten måste också ha ett instrument

 för att se till att det grundläggande behovet av

 postservice kan tillgodoses överallt i landet och

 inte bara där den är lönsam. En reglering tjänar

 också syftet att ge företagen vissa spelregler för

 sin verksamhet.

 Postverket bedömer att Posten AB bör kunna

 upprätthålla en daglig och rikstäckande postservice

 utan särskild ersättning. Det är emellertid svårt

 att bedöma hur konkurrensen mellan brevbefordrings-

 företag kan komma att utvecklas. Förändras

 konkurrenssituationen kan det innebära att Posten

 AB:s förmåga att tillhandahålla den dagliga och

 rikstäckande postservicen utan särskild ersättning

 försvåras. Om det visar sig nödvändigt kan därför

 det system med anmälningsskyldighet som nu

 föreslås, framöver komma att ändras till ett till-

 ståndssystem. Möjlighet ges då att ålägga post-

 befordringsföretag vissa uppdrag eller avgifts-

 belägga postverksamhet som ett medel att uppnå de

 politiska mål som ställs upp för postverksamheten.

 Alla postbefordringsföretag kan med ett sådant

 system solidariskt vara med och bidra till att den

 rikstäckande postservice som anses angelägen ur

 statsmakternas synvinkel upprätthålls.

 På en fungerande marknad med konkurrens behövs

 inte prisregleringar. Marknaden för brevbefordran

 är fr.o.m. den 1 januari 1993 öppen för alla.

 Marknaden kännetecknas dock ännu inte av en

 fungerande konkurrens. Posten AB kommer med stor

 sannolikhet under överskådlig framtid att vara det

 dominerande företaget på brevbefordringsmarknaden.

 I syfte att värna om enhetsportoprincipen samt

 skydda de kunder som inte har alternativ till den

 brevbefordran som Postverket i dag tillhandahåller

 från kraftiga prishöjningar är en fortsatt

 priskontroll nödvändig. Det är framför allt privat-

 personer som saknar alternativ. Ett pristak för

 privatpersoners avgift för inrikes befordran av

 brev kommer därför att införas. Detta kommer att

 regleras i avtal mellan staten och Posten AB.

 Kravet från statsmakternas sida på att enstaka

 brevförsändelse skall befordras till enhetligt och

 rimligt pris kan då infrias.

 Kassaservice

 Det skall finnas en rikstäckande kassaservice som

 innebär att alla kan verkställa och ta emot be-

 talningar till enhetliga priser.

 Kassaservice ingår i finansiell verksamhet av det

 slag som bedrivs av banker m.fl.

 Postverket tillhandahåller en rikstäckande

 kassaservice via postkontorsnätet och lantbrevbä-

 ringen. Detta gör det möjligt för privatpersoner,

 företag och organisationer i hela landet att

 verkställa och ta emot betalningar samt att få

 tillgång till kontanta medel. Denna kassaservice

 har ett naturligt samband med övrig

 postdistribution utan att för den skull utgöra

 postverksamhet. Målen för den rikstäckande

 distributionsservicen av brev, paket och betal-

 ningar bör emellertid hållas samlade.

 Det har inte varit aktuellt att med ett

 tillståndssystem finansiera rikstäckande

 kassaservice. Det har av naturliga skäl inte heller

 varit aktuellt att ålägga andra

 postbefordringsföretag, som endast är verksamma med

 brev- och paketbefordran, att vara med och finan-

 siera kassaservicen. Enligt den nuvarande ordningen

 ersätter staten Postverket för den rikstäckande

 kassaservicen till den del alternativ saknas och

 det inte är kommersiellt motiverat att bedriva

 verksamheten.

 Regeringen avser att i avtal uppdra åt Posten AB

 att tillhandahålla en rikstäckande kassaservice mot

 ersättning enligt nuvarande ordning.

 De delar av Posten AB som är verksamma med kassa-

 service kommer i och med ombildningen till aktie-

 bolag att omfattas av den befintliga regleringen på

 det finansiella området. Postgirots verksamhet

 föreslås komma att omfattas av bankrörelselagen

 (1987:617). Övrig betalningsförmedling som bedrivs

 i postkontorsnätet föreslås komma att omfattas av

 lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag. Dessa

 verksamheter kommer liksom andra finansiella

 institutioner att stå under tillsyn av Finans-

 inspektionen när det gäller formerna för verksam-

 heten, banksekretess osv.

 5 Nuvarande ordning

 Postverksamhet är reglerad i förhållandevis liten

 utsträckning. Någon lagstiftning som reglerar

 utövande av själva postverksamheten finns inte. Det

 finns i stället regler som generellt styr

 Postverkets verksamhet. Postverket är underkastat

 det allmänna regelsystemet för offentligrättslig

 verksamhet. Hit räknas såväl grundlagsbestämmelser

 som annan offentligrättslig reglering. Även civil-

 och näringsrättsliga bestämmelser har betydelse för

 Postverkets uppträdande i affärsrelationer. Det

 finns också offentligrättsliga regler som specifikt

 styr Postverket. Dessutom finns det regler som

 Postverket har bestämt skall gälla i den egna verk-

 samheten, bl.a. avtalsvillkor i verkets

 affärsverksamhet.

 Postverket har enligt förordningen (1988:79) med

 instruktion för Postverket till huvuduppgift att

 driva poströrelse vari det ingår att befordra och

 distribuera brev och paket samt förmedla

 betalningar. Postverket får dessutom driva annan

 verksamhet som det har särskilda förutsättningar

 för. I instruktionen finns regler om Postverkets

 inre organisation, ansvars- och uppgiftsfördelning

 mellan Postverkets styrelse och generaldirektören,

 redovisning och medelsförvaltning, revision m.m.

 Postverket skall enligt instruktionen varje år

 före den 1 september till regeringen lämna förslag

 till treårsplan med anslagsredovisning och

 anslagsframställning. Detta förslag behandlas av

 regeringen i budgetpropositionen, vari föreslås mål

 och inriktning för Postverkets verksamhet liksom

 anslag för perioden.

 Riksdagens beslut om treårsplaner och anslag

 delges Postverket genom beslut av regeringen,

 "Regleringsbrev för postväsendet".

 I lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela

 föreskrifter om trafik, transporter och kom-

 munikationer har riksdagen bemyndigat regeringen

 att meddela föreskrifter om bl.a. postbefordran.

 Dessutom har riksdagen i lagen medgett subdelega-

 tion till förvaltningsmyndighet för postbefordran.

 Lagen (1990:291) om obeställbara postförsändelser

 ger regler för Postverkets behandling av

 obeställbara brev- och paketförsändelser.

 Postverkets kungörelse (1966:120) angående

 Postverkets ansvarighet för försändelser och medel

 innehåller de grundläggande reglerna om Postverkets

 ansvarighet. Kungörelsen har beslutats av

 Postverket och publicering har skett i Svensk

 författningssamling. Bestämmelserna avser endast

 ansvaret i den inrikes rörelsen. För Postverkets

 ansvarighet i postutväxlingen med utlandet och i

 den utrikes betalningsförmedlingen gäller vad som

 överenskommits i internationella avtal och som

 tillämpas av Postverket som kundvillkor.

 Postverkets uppgifter inom totalförsvaret regleras

 huvudsakligen genom beredskapsförordningen

 (1993:242) och kungörelsen (1951:51) om postbe-

 handling under höjd beredskap.

 Enligt bankrörelselagen (1987:617) avses med

 bankrörelse verksamhet i vilken ingår inlåning från

 allmänheten på sådan räkning som bank allmänt

 använder. Bankrörelse får förutom av Sveriges

 riksbank endast bedrivas av bankaktiebolag,

 sparbanker och centrala föreningsbanker, som har

 fått regeringens tillstånd (oktroj) därtill.

 Postverket får, enligt ett undantag i lagen, för

 sin postgirorörelse hålla konton för allmänheten

 trots att verket saknar oktroj.

 Förordningen (1974:591) om skyldighet för statlig

 myndighet att anlita Riksbanken eller Postgirot

 kommer att upphävas i samband med att Postverket

 ombildas till aktiebolag.

 I 9 kap. 8 § sekretesslagen (1980:100) finns

 bestämmelser om sekretess för uppgift som angår

 särskild postförsändelse hos Postverket.

 Enligt 4 kap. 8 § brottsbalken skall den som

 olovligen bereder sig tillgång till ett meddelande

 som ett postbefordringsföretag förmedlar som

 postförsändelse dömas för brytande av

 posthemlighet. I 4 kap. 9 § föreskrivs straffansvar

 för den som i andra fall än de som nämns i 8 §

 olovligen bryter brev.

 I 27 kap. rättegångsbalken finns bestämmelser om

 beslag m.m. av brev och andra försändelser.

 De bestämmelser som här redovisats är de mest

 centrala för Postverkets verksamhet. Det finns

 därutöver ytterligare ett antal författningar där

 någon del av Postverkets verksamhet regleras eller

 där Postverket nämns. Bl.a. finns i vallagen

 (1972:620) bestämmelser om Postverkets medverkan

 vid allmänna val, i delgivningslagen (1970:428)

 bestämmelser om särskild postdelgivning samt i

 tullagen (1987:1065) bestämmelser om Postverkets

 medverkan i Tullverkets kontrollverksamhet och om

 Postverkets tullskyldighet i vissa fall.

 6 Allmän motivering

 6.1 Behovet av lagreglering på postområdet

 Utredningens förslag: Överensstämmer med

 regeringens (se betänkandet s. 123).

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

 lämnar förslaget utan erinran. Många är i likhet

 med Postverket positiva till förslaget.

 Kammarrätten i Göteborg uttrycker tveksamhet till

 att översynen av vissa problemområden på

 postområdet, såsom sekretess, obeställbara för-

 sändelser m.m., bör mynna ut i en ny lag av den typ

 som föreslås.

 Skälen för regeringens förslag: Mot bakgrund av

 Postverkets tidigare monopolställning när det

 gäller brevbefordran och med den möjlighet till

 styrning av verksamheten från statsmakterna som

 detta inneburit har det tidigare inte förelegat

 något behov av en postlagstiftning.

 I den nya situationen med möjlighet för flera

 företag att etablera sig på postmarknaden har

 behovet av en reglering på postområdet

 accentuerats. Det är exempelvis angeläget att skapa

 bestämmelser om tystnadsplikt som syftar till att

 skydda den personliga integriteten hos dem som

 anlitar befordringsföretag i synnerhet för

 brevbefordran. Av 8 kap. regeringsformen följer att

 sådana föreskrifter i vissa fall skall meddelas

 genom lag.

 Vissa delar av dagens postverksamhet, framför allt

 distributionen av brev till mottagare i glesbygd,

 är inte lönsam från affärsmässiga synpunkter.

 Postverket har emellertid vissa samhällsåtaganden,

 som bl.a. innebär att en rikstäckande postservice

 skall upprätthållas. Det är en samhällsangelägenhet

 att denna service skall finnas kvar även framgent.

 Med en fri och utvidgad konkurrens finns det en

 risk för att den icke lönsamma postservicen

 försämras om inget görs för att förhindra det. Det

 är naturligt att nya postbefordringsföretag

 försöker koncentrera sig på den del av postverk-

 samheten som ger störst vinster, framför allt

 företagspost i de större städerna. Detta kan

 försvåra situationen för det eller de företag som

 vill eller måste ägna sig åt en rikstäckande post-

 service.

 Det är därför av avgörande betydelse att staten

 skaffar sig ett instrument för att se till att

 vissa grundläggande behov av postkommunikationer

 kan tillgodoses överallt i landet och inte bara där

 den är lönsam. En reglering tjänar också syftet att

 ge postbefordringsföretagen vissa spelregler för

 sin verksamhet.

 Postverkets huvuduppgifter och de servicemål för

 dessa som riksdagen har ställt upp för Postverket

 omfattar inte bara postverksamhet i inskränkt

 mening, dvs. befordran av brev och paket, utan

 också betalnings- och kassaservice. Denna service

 har behandlats i finansplanen i 1993 års budgetpro-

 position (prop.1992/93:100 bil.1 s.134). Det sägs

 där att Postgirot driver en verksamhet som i flera

 avseenden liknar den som bedrivs av banker, vilka

 verkar i enlighet med bankrörelselagens regler.

 Enligt finansplanen bör postgiroverksamheten i

 fortsättningen regleras av en särskild lag.

 Regeringen har senare kommit fram till att

 Postgirot bör inlemmas under den reglering som

 gäller för banker i allmänhet. Övrig

 betalningsförmedling m.m. kommer att omfattas av

 regleringen rörande kreditmarknadsbolag. De

 finansiella tjänster som utförs av Postverket

 kommer således att regleras i särskild ordning.

 Med hänsyn härtill anser regeringen att den nya

 postlagen inte bör omfatta betalningsförmedling

 utan endast sådan verksamhet som i allmänhet ligger

 i begreppet postverksamhet, dvs. främst befordran

 av brev men även av paket.

 Beträffande servicemålet att det skall finnas en

 rikstäckande kassaservice förhåller sig saken

 däremot något annorlunda, vilket framgår av nästa

 avsnitt.

 6.2 Grundläggande postservice

 Utredningens förslag: Förslaget upptar inte en

 rikstäckande kassaservice som ett mål i anslutning

 till den grundläggande postservicen. I övriga delar

 stämmer utredningens förslag huvudsakligen överens

 med regeringens (se betänkandet s. 128).

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna

 delar bedömningen att målen för den grundläggande

 postservicen i landet bör slås fast i postlagen.

 Några anser att ytterligare servicemål skall tas

 med. Postverket och en del andra instanser anser

 att även målen för Postverkets betalnings- och

 kassaservice kan behöva säkerställas * i postlagen

 eller i annat sammanhang. Kammarrätten i Göteborg

 menar dock att de samhällspolitiska målen för den

 postverksamhet som skall bedrivas i landet liksom

 hittills kan fastställas av riksdagen och

 regeringen utan att lagfästas. Konkurrensverket

 godtar ett system med enhetsporto inom det

 avgränsade marknadssegment som föreslås, men

 framhåller vikten av att fri prissättning råder för

 annan befordran än styckevis sådan. Varje

 postbefordringsföretag bör i en sådan situation få

 ge rabatter på sina normala priser.

 Skälen för regeringens förslag: Som tidigare

 nämnts sker för närvarande stora förändringar på

 postkommunikationsområdet både vad gäller sättet

 för kommunikation och förutsättningarna för olika

 postbefordringsföretag att verka på marknaden. Mot

 denna bakgrund är det svårt att närmare förutsäga

 utvecklingen annat än på kort sikt. Klart är att

 effektiva postkommunikationer spelar en stor roll

 såväl för samhällsfunktioner av skilda slag som för

 privatpersoner i hela landet. Det kan således

 konstateras att det är ett nationellt samhälleligt

 intresse att det finns goda postkommunikationer.

 Postkommunikationer har tidigt varit ett intresse

 för staten. Med hänsyn till den stora betydelsen av

 postkommunikationer har inriktningen av politiken

 på området lagts fast av riksdagen.

 Nu gällande former för statsmakternas styrning av

 Postverkets verksamhet beslutades i huvudsak år

 1985 (prop. 1984/85:100 bil.8, bet. 1984/85:TU11,

 rskr. 1984/85:203). Vissa kompletteringar har

 emellertid gjorts senare. Styrningen sker genom att

 riksdagen fastställer servicemål, kvalitetsmål och

 ekonomiska mål på grundval av rullande treårsplaner

 som upprättas av Postverket. De fastställda målen

 har senast preciserats i 1992 års budgetproposition

 (prop. 1991/92:100 bil. 7 s. 160, bet.

 1991/92:TU18, rskr. 1991/92:276) på det sätt som

 redogjorts för i avsnitt 4.1.

 Postverket har på postbefordringsområdet även

 vissa samhällsåtaganden, dvs. uppgifter som inte är

 affärsmässigt motiverade men angelägna ur ett

 samhällsperspektiv. Till dessa brukar räknas

 framför allt följande uppgifter.

 * Befordran av blindskrift. Postverket ersätts för

 kostnaderna för befordran av alla slags

 blindskriftsförsändelser genom ett anslag över

 statsbudgeten. Ersättningen har dock kommit att

 begränsas till försändelser som skickas till

 eller från vissa institutioner. Ersättning för

 de försändelser som skickas portofritt mellan

 synskadade har inte utgått. Dessa kostnader bärs

 av Postverket.

 * Beredskapsplanering. Postverket skall svara för

 beredskapsplanering som en del av

 totalförsvarsplaneringen. Detta gäller bl.a.

 postbefordran, fältposttjänst under kriser eller

 i krig.

 * Handikappservice. Det är angeläget att

 tillgängligheten till postservice är god även

 för äldre och handikappade. Postverket tillämpar

 därför riktlinjerna för glesbygdsservicen

 generöst för sådana hushåll.

 I Postlagsutredningens direktiv angavs vissa skäl

 tala för att ett nytt regelsystem borde innefatta

 krav på tillstånd för den som skall bedriva

 postverksamhet efter samma modell som använts på

 telekommunikationsområdet. Man skulle i så fall i

 lagen ange de allmänna förutsättningarna för

 tillstånd. En tillstånds- och tillsynsmyndighet

 skulle sedan kunna ges bemyndigande att ställa upp

 de närmare villkoren för tillståndet och utöva

 tillsyn över att de uppställda reglerna och

 villkoren följs. Enligt vad som vidare angavs i

 direktiven skulle villkoren kunna gälla skyldighet

 för tillståndshavare att upprätthålla vissa

 prisstrukturer och att delta i kostnaderna för

 olika samhällsuppdrag (t.ex. postbefordran för

 totalförsvaret och befordran av blind-

 skriftsförsändelser). Vidare skulle tillstånd att

 bedriva postverksamhet kunna förenas med en

 skyldighet för tillståndshavaren att tillhandahålla

 postservice till alla på likartade villkor, även

 där det inte är lönsamt.

 Den i direktiven skisserade lösningen med styrning

 via ett tillståndssystem förutsätter i princip att

 det finns en marknad med flera företag som är

 villiga att i konkurrens bedriva postverksamhet och

 som samtidigt har resurser att åta sig vissa

 angelägna samhällsuppdrag. Det kan emellertid på

 goda grunder ifrågasättas om detta blir fallet.

 Även på en helt avreglerad postmarknad finns det

 till följd av brevmarknadens stordriftsfördelar

 anledning att tro att endast ett mycket litet antal

 nya brevbefordringsföretag kommer att finnas. Dessa

 kan förväntas uppträda i storstadsregionerna och de

 torde företrädesvis komma att ägna sig åt

 företagspost.

 Det bolagiserade Postverket * Posten AB * kommer

 med all säkerhet att under överskådlig framtid inta

 en dominerande ställning när det gäller

 brevbefordran. Konkurrens till postbolagets

 brevbefordringsverksamhet uppkommer sannolikt även

 efter avregleringen främst genom telefax och andra

 tekniska kommunikationsalternativ.

 I fråga om statsmakternas möjligheter att

 upprätthålla en fortsatt god postservice i landet

 innebär en bolagisering av Postverket inte någon

 större förändring. Staten kan styra verksamheten i

 det bolagiserade Postverket dels genom den

 lagstiftning som nu föreslås, dels också genom att

 utöva sitt ägarinflytande på olika sätt. En

 grundläggande god postservice kan exempelvis

 garanteras genom bestämmelser i bolagsordningen

 eller genom avtal.

 Utredningen har dragit slutsatsen att det vid en

 bolagisering av Postverket och en ökande konkurrens

 på postområdet inte behövs något system med

 tillståndsplikt för att gällande sociala och

 regionala mål på postområdet skall kunna

 upprätthållas. Regeringen gör i dag samma bedömning

 som utredningen. I framtiden kan dock frågan komma

 att omprövas om utvecklingen på postmarknaden ger

 anledning till det.

 Vi anser det emellertid vara av värde att i lag

 slå fast vissa grundläggande servicemål.

 De nu gällande målen för postkommunikationen i

 landet är enligt regeringens mening giltiga även i

 den nya situation som uppkommer efter avregle-

 ringen. Med hänsyn till att det i framtiden inte

 kommer att bli fråga om styrning av ett statligt

 affärsverk, bör det i den föreslagna regleringen

 till ledning för den framtida styrningen av

 marknaden ges en syftesbestämning i huvudsaklig

 överensstämmelse med de övergripande målen för

 postkommunikation som gäller i dag. Det skall

 finnas en rikstäckande postservice som innebär att

 brev och paket kan nå alla oavsett adressort. Det

 skall finnas möjlighet för alla att få brev be-

 fordrade till enhetliga och rimliga priser.

 Privatpersoner skall ha möjlighet att få paket

 befordrade till enhetliga priser. Det skall också

 finnas en rikstäckande kassaservice som innebär att

 alla har möjlighet att verkställa och ta emot

 betalningar till enhetliga priser. De mer detaljbe-

 tonade målen hör däremot inte hemma i en lag. Så

 inte heller de samhällsåtaganden som Postverket har

 i dag. Dessa frågor bör i stället lösas genom att

 staten som ägare fastställer policy och strategier

 för Posten AB, främst genom avtal med bolaget.

 Som framgår av den tidigare redogörelsen omfattar

 de mål som riksdagen senast har ställt upp för

 Postverket inte bara postverksamhet i vanlig

 mening, dvs. befordran av brev och paket, utan

 också betalnings- och kassaservice. Sådan

 verksamhet är av finansiellt slag liknande den

 verksamhet som bedrivs av banker m.fl. Därför

 kommer Postgirot att bli bank med begränsade

 bankrättigheter. Dess verksamhet kommer att

 omfattas av den lagstiftning som gäller för banker.

 Viss verksamhet som i dag bedrivs inom

 affärsområdet Bank och kassa kommer att bli

 tillståndspliktig enligt lagen (1992:1610) om

 kreditmarknadsbolag. De finansiella verksamheterna

 kommer att stå under tillsyn av Finansinspektionen.

 Detta talar i och för sig emot att det i postlagen

 skall anges som ett mål i anslutning till dem som

 gäller för postservicen i landet att det skall

 finnas en rikstäckande kassaservice. Regeringen

 anser ändå att det kan vara motiverat att ange

 detta servicemål i postlagen. Postverket tillhanda-

 håller en rikstäckande kassaservice via

 postkontorsnätet och lantbrevbäringen. Detta gör

 det möjligt för privatpersoner, företag,

 myndigheter och organisationer i hela landet att

 verkställa och ta emot betalningar samt att få

 tillgång till kontanta medel. Denna kassaservice

 har därför ett visst samband med övrig

 postdistribution utan att för den skull utgöra

 postverksamhet. Det är en fördel, anser regeringen,

 att målen för den rikstäckande distribu-

 tionsservicen hålls samlade. Detta görs naturligast

 i en postlag. Vi vill dock klart understryka att

 kassaservicen inte skall anses utgöra

 postverksamhet och således inte heller skall stå

 under tillsyn av den myndighet som skall ha tillsyn

 över brevbefordran.

 Regeringen bör själv eller genom en myndighet

 fortlöpande följa utvecklingen på postområdet och

 bevaka att post- och kassaservicen motsvarar

 samhällets behov. Därigenom ges regeringen

 möjlighet att kontrollera att de grundläggande krav

 på servicen som samhället ställer är uppfyllda. Den

 snabba utvecklingen på kommunikationsområdet kan

 också medföra att förändrade eller nya krav behöver

 ställas upp.

 6.3 Bedrivande av postverksamhet

 Utredningens förslag: Innehåller inte någon

 bestämmelse om anmälningsskyldighet för den som

 vill bedriva postverksamhet som avser

 brevbefordran. I övrigt stämmer utredningens

 förslag huvudsakligen överens med regeringens (se

 betänkandet s. 131).

 Remissinstanserna: Postverket och Konkurrensverket

 instämmer i utredningens förslag som innebär att

 det är tillräckligt att brevbefordringsföretag står

 under tillsyn. Flertalet remissinstanser anser

 däremot att det bör införas ett tillståndskrav

 eller ett enklare anmälningsförfarande för den som

 vill ägna sig åt brevbefordran.

 Svea hovrätt föreslår att ett tillståndskrav

 införs för att man skall kunna förebygga oseriös

 verksamhet. Härigenom skulle nya postbefordrings-

 företag också få reda på vilka krav som kommer att

 ställas på verksamheten m.m., och

 tillsynsmyndigheten få ramar för verksamheten. Även

 RÅ anser att ett tillstånds- eller

 anmälningsförfarande bör införas. Värdet i ett

 tillståndssystem ligger enligt RÅ i att oseriös

 verksamhet på ett smidigt sätt kan förebyggas.

 Telestyrelsen vill att en anmälningsskyldighet

 skall omfatta alla som bedriver postverksamhet,

 eftersom det skulle ge tillsynsmyndigheten en

 bättre överblick över marknaden och bidra till

 förebyggande av oseriös verksamhet. Dessutom skulle

 det möjliggöra en fördelning av samhällsuppdrag

 mellan olika företag. Statskontoret påpekar att en

 anmälningsskyldighet kan behövas för att möjliggöra

 en fördelning av kostnaderna för

 tillsynsmyndighetens verksamhet mellan

 brevbefordringsföretagen. Även Kammarrätten i

 Göteborg, TCO, SACO, Svenska Kommunförbundet,

 Handikappförbundens Centralkommitté och Synskadades

 Riksförbund förordar ett tillstånds- eller

 anmälningsförfarande.

 Skälen för regeringens förslag: Hanteringen av

 brev har under lång tid varit ett statligt monopol.

 Bestämmelser härom har senast funnits i kungörelsen

 (1947:175) angående postverkets ensamrätt till

 brevbefordran m.m. Kungörelsen upphävdes fr.o.m.

 den 1 januari 1993. Det råder alltså numera en fri

 konkurrens på brevbefordringsområdet. Detsamma har

 länge varit fallet i fråga om befordran av paket.

 En väl fungerande postservice är av stor

 samhällelig betydelse. Detta gäller trots att den

 traditionella postbefordringen i ökad omfattning

 har kommit att ersättas av alternativa kommuni-

 kationsmedel inom framför allt teleområdet. I fråga

 om såväl brev som paket har avsändare och mottagare

 ett befogat krav på att befordringen sker på ett

 effektivt och tillförlitligt sätt. Det är också

 viktigt att avsändare och mottagare kan lita på att

 innehållet i postförsändelser inte röjs. Detta

 gäller framför allt innehållet i brev, som

 generellt måste anses ha en förtrolig och personlig

 karaktär.

 Angelägenheten av att postverksamhet bedrivs på

 ett effektivt och tillförlitligt sätt, samtidigt

 som integritetsskyddsintressena tillgodoses, talar

 för att verksamheten underkastas vissa regler. Som

 tidigare nämnts finns det för närvarande inte någon

 särskild lagstiftning som styr utövandet av

 postverksamhet. Detta hänger samman med att

 postverksamhet till allra största delen har

 bedrivits av Postverket. I dag har vi således en

 helt ny situation. Det förhållandet att Postverket

 är endast en av flera postdistributörer och i en

 nära framtid kan förväntas bli ombildat till

 aktiebolag gör det befogat att överväga en

 lagreglering av hur postverksamhet skall bedrivas.

 Det är emellertid viktigt att de lagbestämmelser

 som införs inte görs så detaljerade att de inverkar

 negativt på en ändamålsenlig konkurrens. Här som på

 andra områden gäller att onödig byråkrati bör

 motverkas och att det inte bör införas andra

 lagregler än sådana som är klart motiverade.En

 särskild fråga som uppstår i detta sammanhang är om

 det bör ställas krav på tillstånd för den som vill

 bedriva postverksamhet.

 Ett tillståndskrav kan, allmänt sett, motiveras av

 att samhället behöver försäkra sig om ett visst

 yrkeskunnande eller om vilja och förmåga hos den

 som vill driva den aktuella verksamheten att

 fullgöra skyldigheterna mot det allmänna. Det kan *

 som är fallet exempelvis i fråga om yrkestrafik *

 finnas skäl att genom ett tillståndskrav söka få

 garantier för att gällande säkerhetskrav kommer att

 uppfyllas.

 Dessa skäl gör sig i viss utsträckning gällande

 också på postområdet. Här är vikten av att skyddet

 för brevhemligheten och övriga integritetsintressen

 iakttas särskilt framträdande. Dessa intressen

 skyddas i stor utsträckning redan i dag av

 bestämmelser i bl.a. sekretesslagen och

 brottsbalken. Om bestämmelserna byggs ut, så att de

 omfattar alla som i sin verksamhet befordrar

 förtroliga försändelser, bör detta ge goda

 garantier för att skyddet för den personliga

 integriteten upprätthålls. Skyddet torde knappast

 vara beroende av att ett tillståndssystem införs.

 Ett annat tänkbart skäl för ett tillståndssystem,

 som också berörs i Postlagsutredningens direktiv,

 är att den tillståndsprövande myndigheten skulle

 kunna förena ett tillstånd med vissa villkor, t.ex.

 en skyldighet för tillståndshavaren att tillgodose

 olika sociala och regionala intressen på

 postområdet. Som tidigare angetts anser regeringen

 detta inte vara något bärande skäl att för

 närvarande införa ett krav på tillstånd, eftersom

 det inte kan förväntas uppstå särskilt många

 postbefordringsföretag som är beredda att åta sig

 en mera omfattande postservice. Det ringa antalet

 förväntade brevbefordringsföretag talar tvärtom mot

 att införa ett tillståndssystem. Postverket * eller

 Posten AB * torde även i framtiden komma att inta

 en dominerande ställning. Det framstår inte som

 meningsfullt att underkasta detta företag en

 tillståndsprövning.

 Det är självfallet viktigt att kunna förebygga

 uppkomsten av oseriös verksamhet liksom att i

 efterhand kunna ingripa mot konstaterade

 missförhållanden. Detta torde enligt regeringens

 mening kunna uppnås även utan ett krav på

 tillstånd, nämligen genom att låta postverksamheten

 i landet stå under tillsyn av en statlig myndighet.

 Tillsynsmyndigheten kan ges möjlighet att ingripa

 om någon bedriver postverksamhet på ett sätt som

 inte är godtagbart. Man kan på det sättet

 åstadkomma en ordning som är i stort sett likvärdig

 med ett tillståndssystem.

 Postlagsutredningen har med hänsyn till vad som

 sagts tidigare föreslagit att man avstår från att

 införa ett tillståndskrav på postområdet och i

 stället nöjer sig med en tillsynsverksamhet.

 Regeringen delar utredningens bedömning i dessa

 avseenden, men anser däremot i likhet med flertalet

 remissinstanser att tillsynsmyndigheten behöver ha

 ett instrument för att få reda på vilka företag som

 verkar på marknaden. Av detta skäl föreslår

 regeringen att företag som bedriver postverksamhet

 skall vara skyldiga att anmäla sig till

 tillsynsmyndigheten innan de sätter i gång

 verksamheten. I samband med att anmälan registreras

 kan företaget informeras om vilka krav samhället

 ställer enligt postlagen och enligt de föreskrifter

 som meddelats med stöd av lagen.

 Frågan är då vilket slag av verksamhet som bör

 ställas under tillsyn. I den av regeringen

 föreslagna postlagen ställs vissa krav på postverk-

 samhet som innefattar befordran av brev eftersom

 brev allmänt sett anses vara särskilt skyddsvärda

 från integritetssynpunkt. Enligt förslaget skall

 den som i postverksamhet fått del av uppgifter som

 angår särskild brevförsändelse åläggas

 tystnadsplikt. Vidare skall brev i verksamheten som

 är obeställbara enligt förslaget lämnas till

 tillsynsmyndigheten för vidare hantering där. Klart

 är således att brevbefordran skall stå under

 tillsyn av en tillsynsmyndighet. Frågan är om även

 paketbefordran bör ställas under tillsyn.

 Till förmån för att ställa paketbefordringen under

 tillsyn talar bl.a. det allmänna intresset av att

 paket befordras på ett tillförlitligt sätt. Vidare

 kan paket * om än i långt mindre utsträckning än

 brev * innehålla meddelanden av personlig och

 förtrolig karaktär. Det finns alltså i viss mån

 integritetsskyddsintressen som gör sig gällande

 också på paketområdet. Det kan i sammanhanget

 nämnas att den nuvarande lagstiftningen om

 obeställbara postförsändelser omfattar både brev

 och paket.

 Det finns emellertid flera skäl som talar mot att

 paketbefordringen ställs under tillsyn.

 Paketmarknaden har hittills varit praktiskt taget

 oreglerad. Det är en allmän uppfattning att

 paketbefordringen hittills har fungerat

 tillfredsställande och att den även i framtiden bör

 lämnas oreglerad så långt som möjligt. Det finns

 inte heller anledning att i detta avseende

 särbehandla sådan paketbefordran som sker inom

 ramen för postverksamhet från annan paketbefordran.

 Övervägande skäl talar därför mot att ställa

 paketbefordringen under tillsyn. Regeringen

 föreslår således att tillsynen får omfatta endast

 sådan postverksamhet som avser brevbefordran.

 (Tillsynsverksamheten beskrivs närmare under

 avsnitt 6.12.)

 Vilken innebörd begreppen postverksamhet och brev

 bör ha i den nya lagen utvecklas närmare i

 specialmotiveringen.

 Postlagen bör innehålla en allmänt hållen

 bestämmelse om att all postverksamhet skall

 bedrivas under förhållanden som tillgodoser rimliga

 krav på tillförlitlighet. Denna bestämmelse gäller

 således såväl brev som paket. Eftersom

 brevbefordran skall stå under tillsyn av till-

 synsmyndigheten innebär bestämmelsen när det gäller

 brev även en viss hållpunkt för tillsynen. Ett

 rimligt krav på tillförlitlighet kan exempelvis

 vara att postbefordringsföretaget har sådan

 kontroll över de postförsändelser som anförtrotts

 företaget för befordran att riskerna i möjligaste

 mån elimineras för att obehöriga får tillgång till

 dem eller att de blir förstörda under hanteringen

 eller av yttre påverkan.

 Såvitt gäller brevbefordran sägs vidare att

 postverksamhet skall bedrivas så att skyddet för

 avsändarnas och mottagarnas personliga integritet

 upprätthålls. Att se till att denna bestämmelse

 efterlevs är likaledes en uppgift för

 tillsynsmyndigheten. Beträffande integritetsskyddet

 hänvisas bl.a. till bestämmelserna om tystnadsplikt

 i postverksamhet och om obeställbara försändelser.

 6.4 Integritetsskyddet i postbefordran

 6.4.1 Nuvarande ordning m.m.

 Regeringsformen

 Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är varje

 medborgare skyddad gentemot det allmänna mot bl.a.

 undersökning av brev eller annan förtrolig

 försändelse. Enligt motiven (prop.1975/76:209 s.147

 f) omfattar skyddet för förtrolig kommunikation

 meddelanden som sänds med post eller på annat sätt

 som brev, telegram, bandinspelning osv.

 Fotografering av skriftliga handlingar är exempel

 på sådana upptagningar som avses i bestämmelsen.

 Också genomlysning av brev så att de kan läsas

 räknas som upptagning.

 Skyddet för förtrolig kommunikation kan enligt 2

 kap. 12 § regeringsformen begränsas genom lag.

 Begränsning får enligt paragrafens andra stycke

 göras endast för att tillgodose ändamål som är

 godtagbart i ett demokratiskt samhälle och får

 aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn

 till det ändamål som föranlett den och inte heller

 sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den

 fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens

 grundvalar. Begränsning kan t.ex. ske med hänsyn

 till beivrandet av brott.

 Brottsbalken

 I 4 kap. 8 § brottsbalken sägs att den som

 olovligen bereder sig tillgång till ett meddelande,

 som ett post- eller telebefordringsföretag

 förmedlar som postförsändelse eller telemeddelande,

 döms för brytande av post- eller telehemlighet till

 böter eller fängelse i högst två år.

 Paragrafen fick sin nuvarande lydelse genom en

 lagändring (1993:601) den 1 juli 1993 i samband med

 tillkomsten av telelagen (1993:597). Ändringen

 berörde dock även postområdet. Numera ges

 postförsändelser ett skydd i brottsbalken oavsett

 om de befordras i enskild eller allmän verksamhet.

 En förutsättning för att gärningen är straffbar är

 att gärningen utförs olovligen. Gärningen är lovlig

 under vissa förutsättningar, t.ex. genom samtycke

 från den som äger förfoga över meddelandet. Den är

 också i vissa fall lovlig även utan samtycke.

 Utanför det straffbara området faller t.ex. beslag

 av brev som sker i enlighet med reglerna i 27 kap.

 rättegångsbalken eller annan

 tvångsmedelslagstiftning.

 Uttrycket "bereder sig tillgång till" innefattar

 inte krav på att gärningsmannen tar del av

 meddelandets innehåll. Det räcker om han tillgriper

 handlingen. Gärningsbeskrivningen omfattar således

 både sådana fall då ett brev eller annat meddelande

 definitivt avhändes adressaten och fall då

 gärningsmannen tar del av meddelandet och därefter

 vidarebefordrar det.Enligt 4 kap. 9 § brottsbalken

 kan en person dömas för intrång i förvar om han,

 utan att 8 § är tillämplig, olovligen bryter brev

 eller telegram eller annars bereder sig tillgång

 till något som förvaras förseglat eller under lås

 eller eljest tillslutet. Påföljden är även här

 böter eller fängelse i högst två år.

 I 20 kap. 3 § brottsbalken anges att den som röjer

 uppgift, som han är skyldig att hemlighålla enligt

 lag eller annan författning eller enligt

 förordnande eller förbehåll som har meddelats med

 stöd av lag eller annan författning, eller som

 olovligen utnyttjar sådan hemlighet, döms * om

 gärningen inte eljest är särskilt belagd med straff

 * för brott mot tystnadsplikt till böter eller

 fängelse i högst ett år. Vid gärning som begås av

 oaktsamhet är påföljden böter. I ringa fall av

 oaktsamhet döms inte till ansvar.

 Datastraffrättsutredningen lämnade i december 1992

 betänkandet (SOU 1992:110) Information och den nya

 informationsteknologin * straff- och

 processrättsliga frågor m.m. I betänkandet föreslås

 bl.a. att 4 kap. 8, 9 och 9 a §§ brottsbalken skall

 ersättas av en ny 8 §. Enligt första stycket i den

 nya paragrafen skall den som olovligen tar del av,

 tillgriper eller upptar handling som förvaras

 inlåst eller annars tillslutet eller som är under

 befordran genom ett befordringsföretag dömas för

 informationsintrång till böter eller fängelse i

 högst två år. Samtidigt föreslås att bestämmelsen

 om straff för dataintrång i 21 § datalagen upphävs.

 Med termen befordringsföretag avses enligt

 Datastraffrättsutredningen ett företag med en

 verksamhet vars ändamål är yrkesmässig förmedling

 av information som andra lämnat för distribution.

 Ändamålet skall framgå av t.ex. stadgar och andra

 dokument, där verksamhetens inriktning anges.

 Verksamheten skall ha en sådan omfattning och

 inriktning att det inte i realiteten väsentligen är

 fråga om distribution inom t.ex. ett större företag

 eller en myndighet.

 Datastraffrättsutredningens betänkande har

 remissbehandlats och är under övervägande inom

 regeringskansliet.

 Sekretesslagen

 Enligt 9 kap. 8 § första stycket sekretesslagen

 (1980:100) gäller sekretess inom Postverket för

 uppgift som angår särskild postförsändelse. Om

 sekretess inte följer av någon annan bestämmelse

 får dock sådan uppgift lämnas till den som är

 försändelsens avsändare eller mottagare. Sekretess

 gäller inom Postverket även för uppgift om enskilds

 förbindelse med postgirorörelsen eller bank.

 I 9 kap. 8 § tredje stycket regleras sekretessen i

 övrigt inom allmän samfärdsel. Sekretess gäller hos

 Postverket och annan myndighet som handhar allmän

 samfärdsel för uppgift som angår enskilds

 förbindelse med samfärdselverksamheten och som inte

 regleras tidigare i paragrafen, om det inte står

 klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde

 lider skada eller men. Sekretessen hos Postverket

 för uppgift om enskilds adress gäller dock endast

 om det kan antas att röjande av uppgiften skulle

 medföra fara för att någon utsätts för övergrepp

 eller annat allvarligt men.

 I 14 kap. sekretesslagen finns bestämmelser om

 begränsningar i sekretessen och om förbehåll.

 Enligt 14 kap. 2 § tredje stycket hindrar

 sekretessen inte att en uppgift om en enskilds

 adress, telefonnummer och arbetsplats lämnas till

 en myndighet, om uppgiften behövs där för

 delgivning enligt delgivningslagen (1970:428).

 Enligt 14 kap. 2 § fjärde stycket hindrar

 sekretessen inte heller att uppgift som rör

 misstanke om brott lämnas till åklagarmyndighet,

 polismyndighet eller annan myndighet som har att

 ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för

 brottet och detta kan antas leda till annan påföljd

 än böter. Beträffande uppgifter som omfattas av

 sekretess enligt 9 kap. 8 § första stycket gäller

 vad som nyss sagts endast såvitt avser misstanke om

 brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare

 straff än fängelse i två år (14 kap. 2 § femte

 stycket).

 Datalagen

 Enligt 11 § datalagen (1973:289) får en

 personuppgift som ingår i personregister inte

 lämnas ut, om det finns anledning anta att

 uppgiften skall användas för automatisk

 databehandling i strid med lagen. Vidare sägs i

 bestämmelsen att sekretesslagen i stället skall

 tillämpas i det allmännas verksamhet.

 Med personuppgift avses i datalagen upplysning som

 avser enskild person. För att fråga skall vara om

 ett personregister skall en personuppgift kunna

 hänföras till den som avses med uppgiften. En

 adressuppgift i ett register är ett exempel på en

 uppgift som kan hänföras till en viss person.

 Någon skyldighet för enskilda rättssubjekt som

 håller personregister att lämna ut uppgifter ur

 registret finns inte. Däremot skall en prövning

 enligt 11 § göras, om den som håller ett register

 avser att lämna ut en personuppgift. Någon

 möjlighet att överklaga ett sådant beslut finns

 inte.

 I 13 § datalagen finns en bestämmelse om

 tystnadsplikt för registeransvarig och annan i

 enskild verksamhet som tagit befattning med

 personregister eller med uppgifter som samlats in

 för att ingå i sådant register.

 Rättegångsbalken

 I 27 kap. rättegångsbalken finns bestämmelser om

 bl.a. beslag och hemlig telefonavlyssning, vilka

 innebär en inskränkning i integritetsskyddet.

 Regleringen har genom en lagändring (1993:602) i

 samband med tillkomsten av telelagen (1993:597) den

 1 juli 1993 gjorts tillämplig på försändelser hos

 alla post- eller telebefordringsföretag.

 Datastraffrättsutredningen har i betänkandet SOU

 1992:110 föreslagit än mer långtgående ändringar i

 samma riktning.

 I 3 § anges att brev, telegram eller annan

 försändelse, som finns hos ett post- eller

 telebefordringsföretag, får tas i beslag endast om

 det för brottet är föreskrivet fängelse i ett år

 eller däröver och försändelsen hade kunnat tas i

 beslag hos mottagaren.

 I 4 § regleras befogenheten att göra beslag i

 olika fall. Föremål som påträffas får, utöver i

 fall då någon med laga rätt använder tvångsmedel,

 tas i beslag efter beslut av undersökningsledaren

 eller åklagaren. Vid fara i dröjsmål får även utan

 sådant beslut åtgärden vidtas av polisman, om det

 inte är fråga om en försändelse som finns hos ett

 post- eller telebefordringsföretag.

 I 9 § anges att, om en försändelse som kan tas i

 beslag kan förväntas komma in till ett

 befordringsföretag, rätten får förordna att den

 skall hållas kvar när den kommer in till

 befordringsföretaget till dess frågan om beslag har

 avgjorts.

 I 12 § finns regler om hur öppnande av beslagtaget

 brev eller annan tillsluten handling och

 undersökning av bl.a. beslagtagna post- och

 telegrafförsändelser får ske.

 Annan lagstiftning

 Genom lagen (1990:291) om obeställbara

 postförsändelser regleras Postverkets rätt att i

 vissa situationer öppna brev som är obeställbara

 dvs. inte kan delas ut till adressaten eller

 återställas till avsändaren samt sådana som är

 ofrankerade eller otillräckligt frankerade. En

 närmare redogörelse för lagens bestämmelser finns i

 avsnitt 6.5.

 Lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt och

 lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och

 anhållna m.fl. innehåller vissa begränsningar i

 rätten för de i lagarna angivna personerna att ta

 emot och skicka bl.a. brev. Brev får dock sändas

 till bl.a. svenska myndigheter utan någon kontroll.

 Från denna regel undantas brev till Postverket.

 Skälet till att Postverket undantas är att det har

 ansetts önskvärt att postanvisningar o.d. som

 skickas till Postgirot skall kunna kontrolleras.

 Lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll

 innehåller i 20 § bl.a. bestämmelser om att

 polismyndighet i vissa fall kan få tillstånd att

 närmare undersöka, öppna eller granska post- eller

 telegrafförsändelser, brev, andra slutna handlingar

 eller paket som har ställts till eller avsänts från

 utlänning och som påträffas vid husrannsakan,

 kroppsvisitation eller kroppsbesiktning eller som

 finns hos ett befordringsföretag. I samma paragraf

 sägs att rätten kan förordna att en försändelse,

 som avses i tillståndet och som ankommer till ett

 befordringsföretag, skall hållas kvar till dess den

 har undersökts närmare, öppnats eller granskats.

 Lagrummet har genom en den 1 juli 1993 genomförd

 lagändring (1993:612) gjorts tillämpligt på

 postförsändelser hos varje postbefordringsföretag.

 6.4.2 Integritetsfrågans behandling i det

 internationella samarbetet

 Frågan om integritetsskydd är och har varit central

 i flera olika internationella sammanhang, bl.a.

 inom FN, Europarådet och EG.

 I FN:s universella förklaring om de mänskliga

 rättigheterna anges att envar är skyddad mot

 godtyckliga ingripanden i fråga om bl.a. korre-

 spondens. Alla har rätt att utan ingripanden söka,

 motta och sprida upplysningar och tankar genom

 varje slags uttrycksmedel utan hänsyn till gränser

 (artikel 12 och 19). En motsvarande reglering finns

 i 1966 års FN-konvention om medborgerliga och

 politiska rättigheter (artikel 14 och 19) samt i

 den Europeiska konventionen angående skydd för de

 mänskliga rättigheterna och de grundläggande

 friheterna (artikel 8 och 10).

 EG-kommissionen har den 15 oktober 1992 lagt fram

 ett förslag till direktiv om skydd för enskilda vid

 behandling av personuppgifter och om det fria

 flödet av sådana uppgifter.

 6.4.3 En ny reglering av integritetsskyddet på

 postområdet

 Tystnadsplikt i enskild postverksamhet

 Utredningens förslag: I huvudlinjerna stämmer

 förslaget överens med regeringens, dock att kretsen

 av personer som omfattas av tystnadsplikten enligt

 utredningens förslag begränsats till dem som till

 följd av anställning eller liknande anknytning till

 postverksamhet tagit befattning med brev som

 befordrats i verksamheten.

 Utredningens förslag innehåller inte heller någon

 bestämmelse om tystnadspliktens företräde framför

 meddelarfriheten eller begränsningar i densamma för

 delgivnings- och brottsutredningsändamål (se

 betänkandet s. 144).

 Remissinstanserna: Riksåklagaren, överåklagaren i

 Stockholm och Kammarrätten i Göteborg menar att

 bestämmelsen har fått en alltför snäv utformning.

 På ett postkontor kan det finnas flera personer som

 kan ha kännedom om att viss post kvarhålles utan

 att dessa personer "tagit befattning med" brevet.

 Personkretsen som omfattas av bestämmelsen om

 tystnadsplikt bör därför utvidgas så att den

 omfattar alla som deltar i eller har deltagit i

 verksamheten och därvid har fått kännedom om

 uppgiften. Kammarrätten i Göteborg har framfört

 synpunkter på att utredningens förslag bör

 kompletteras i vissa avseenden.

 Skälen för regeringens förslag: I dag gäller

 sekretess enligt sekretesslagen för uppgifter hos

 Postverket och andra myndigheter som handhar allmän

 samfärdsel. När det är fråga om uppgifter som angår

 särskilda postförsändelser pekas Postverket ut som

 det organ hos vilket sekretess gäller. Sekretess

 gäller vidare hos Postverket för uppgifter

 beträffande enskilds förbindelse med

 postgirorörelsen eller bank.

 I postverksamhet som utförs av privaträttsliga

 subjekt finns i dag inte något skydd för den

 enskilde motsvarande det som gäller i Postverkets

 verksamhet. Det råder allmän enighet om att

 innehållet i meddelanden som befordras som brev

 liksom andra uppgifter som rör breven har ett från

 integritetssynpunkt högt skyddsvärde oavsett vilket

 företag som hanterar försändelsen.

 Utgångspunkten är därvid att uppgifter som finns

 hos enskilda företag som bedriver postverksamhet i

 princip inte är offentliga, men att å andra sidan

 sådana uppgifter också kan lämnas ut om inte annat

 föreskrivs i lag. En ny reglering måste därför

 bygga på bestämmelser om tystnadsplikt i stället

 för på bestämmelser om inskränkningar i

 offentlighetsprincipen. Förslaget avser att så

 långt som möjligt tillgodose samma skyddsintressen

 som den nuvarande regleringen i sekretesslagen med

 de begränsningar i sekretessen som föreskrivs i

 främst 14 kap. 2 § sekretesslagen för vissa

 ändamål.

 En väsentlig skillnad mellan den föreslagna

 bestämmelsen i postlagen och den aktuella

 bestämmelsen i sekretesslagen är att postlagens

 bestämmelse endast tar sikte på meddelanden som

 befordras som brev eller med brev jämställda

 försändelser (vad som avses med brev framgår av 3 §

 postlagen och specialmotiveringen till detta

 lagrum). Förvisso kan även paket innehålla

 meddelanden, men det har ansetts olämpligt att i

 detta avseende särbehandla sådana paket som be-

 fordras inom ramen för postverksamhet från annan

 paketbefordran (se närmare därom avsnitt 6.3).

 Beträffande utformningen av lagbestämmelsen

 ansluter sig regeringen till den uppfattning som

 framförts av Riksåklagaren m.fl., dvs. att det inte

 finns anledning att begränsa tystnadsplikten till

 dem i verksamheten som tagit befattning med ett

 brev. Tystnadsplikten bör gälla för alla dem som

 till följd av sin anställning eller motsvarande

 anknytning till postverksamhet deltagit i

 verksamheten och därigenom fått tillgång till brev

 som befordras i verksamheten. Såväl innehållet i

 breven som de kommunicerande parternas identitet

 bör omfattas av tystnadsplikten. Den bör dock inte

 gälla i förhållande till brevens avsändare eller

 mottagare. Tystnadsplikten begränsas av ett

 obehörighetsrekvisit. Om tystnadsplikten efterges

 av den enskilde eller om det av föreskrifter följer

 att uppgifter skall lämnas ut, skall en sådan

 gärning således inte anses brottslig.

 Tystnadsplikt, motsvarande den som i dag gäller

 för Postverket enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen,

 bör gälla i enskild postverksamhet för uppgifter

 som hänför sig till att kvarhållande och beslag

 enligt förordnande med stöd av 27 kap. 9 §

 rättegångsbalken vidtagits. Sekretessen gäller

 såväl det förhållandet att tvångsmedel förekommit

 som de uppgifter som angår det särskilda ärendet. I

 detta fall skall sekretessen även gälla i

 förhållande till avsändaren och mottagaren.

 Liksom enligt 9 kap. 8 § sekretesslagen bör

 tystnadsplikt gälla i fråga om uppgifter

 beträffande enskildas adresser om det kan antas att

 röjande av uppgifterna skulle medföra fara för att

 någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt

 men. Är så inte fallet kan adressuppgifter lämnas

 ut enligt postlagen.

 Såsom Kammarrätten i Göteborg har påpekat behöver

 bestämmelsen om tystnadsplikt i den version som

 föreslagits av utredningen kompletteras när det

 gäller såväl en bestämmelse om tystnadspliktens

 företräde framför meddelarfriheten som när det

 gäller myndigheters behov i vissa fall av att få

 uppgifter för delgivningsändamål och

 brottsutredning. Ändringar i de angivna hänseendena

 medför även att tystnadsplikten i enskild

 postverksamhet i allt väsentligt motsvarar den

 nuvarande postsekretessen.

 Postsekretessen enligt 9 kap. 8 § första stycket

 sekretesslagen har enligt 16 kap. 1 § samma lag

 företräde framför principen om meddelarfrihet.

 Regeringen anser att även den i postlagen

 föreslagna tystnadsplikten i enskild postverksamhet

 för uppgift som rör särskild brevförsändelse liksom

 för uppgift som hänför sig till att åtgärd enligt

 27 kap. 9 § RB företagits på motsvarande sätt bör

 undantas från meddelarfriheten. Detta föranleder

 ett tillägg i 16 kap. 1 § sekretesslagen.

 I fråga om myndigheters behov av vissa uppgifter

 om enskild för delgivning enligt delgivningslagen

 (1970:428) samt i fråga om brottsutredande

 myndigheters behov av uppgifter som rör misstanke

 om brott och som omfattas av tystnadsplikten införs

 i postlagen bestämmelser som i huvudsak motsvarar

 de nuvarande bestämmelserna i sekretesslagen.

 Prövningen av om en uppgift skall lämnas ut skall

 dock i samtliga fall göras av den begärande

 myndigheten. Utlämnandet sker då under

 myndighetsansvar och kan bli föremål för kontroll

 av det allmänna. Det är enligt regeringens mening

 inte lämpligt att genom lag överlämna denna uppgift

 som innefattar myndighetsutövning och som berör

 intresset för enskildas personliga integritet i

 förhållande till det allmännas intresse att utreda

 och beivra brott, till enskilda

 postbefordringsföretag. Regeringen anser därför att

 prövningen av om skyddade uppgifter skall utlämnas

 alltid bör göras av den myndighet som begär sådana

 uppgifter.

 I samband med att Postverket bolagiseras bör de

 bestämmelser i 9 kap. 8 § sekretesslagen som tar

 sikte på verket mönstras ut.

 Regleringen i 27 kap. rättegångsbalken om

 kvarhållande och beslag är redan i dag utformad så

 att effektiva tvångsmedel skall kunna tillgripas

 oavsett om det gäller försändelser hos enskilda

 eller allmänna postbefordringsföretag.

 De tidigare angivna undantagen i lagen (1974:203)

 om kriminalvård i anstalt och lagen (1976:371) om

 behandlingen av häktade och anhållna m.fl. angående

 brev till Postverket bör slopas i och med att

 Postverket upphör att vara myndighet. Då kommer

 respektive lags bestämmelser om begränsningar i

 rätten att ta emot och skicka brev att gälla för

 brev till och från postbefordringsföretag.

 Insyn i Posten AB:s verksamhet till den del den

 innefattar myndighetsutövning mot enskilda

 Skälen för regeringens förslag: I och med att

 Postverket bolagiseras blir tryckfrihetsförord-

 ningens regler om allmänna handlingars offentlighet

 inte längre tillämpliga på verksamheten.

 Allmänheten kommer alltså inte att, mot Posten AB:s

 vilja, kunna få tillgång till handlingar beträf-

 fande sådan verksamhet som innefattar

 myndighetsutövning mot enskilda som det statliga

 postbolaget föreslås få hand om även efter

 bolagiseringen.

 På förslag av regeringen (prop. 1986/87:151)

 beslutades en utvidgning av offentlighetsprincipens

 tillämpning utanför myndighetsområdet till att även

 omfatta enskilda organ som handhar myn-

 dighetsutövning mot enskilda. En ny regel infördes

 i 1 kap. 8 § sekretesslagen med den innebörden att

 vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om

 rätt att ta del av handlingar hos myndighet också

 skulle gälla handlingar hos de organ som upptas i

 en bilaga till lagen, i den mån handlingarna hör

 till den verksamhet som nämns där. De i bilagan

 angivna organen skall jämställas med myndigheter

 vid tillämpningen av sekretesslagen. Som skäl för

 ändringen anförs i propositionen att

 handlingsoffentligheten har till huvudsyfte att

 utgöra en garanti för rättssäkerhet och för effek-

 tivitet i förvaltningen. Vidare sägs att intresset

 av insyn i offentlig verksamhet gör sig gällande

 med likartad styrka oavsett den yttre form som

 valts för verksamheten.

 När det gäller Postverkets uppgift som

 röstmottagare vid allmänna val (se avsnitt 6.8.1)

 gör sig allmänhetens intresse av insyn särskilt

 starkt gällande. Även när det gäller särskild

 postdelgivning (se avsnitt 6.8.2), tullmedverkan

 (se avsnitt 6.9), medverkan vid utlämnande av

 körkort (se avsnitt 6.8.3) och handläggning av

 flyttningsanmälningar (se avsnitt 6.8.4) kan det

 finnas intresse av insyn. Det finns därför enligt

 regeringens mening skäl att göra

 handlingsoffentligheten tillämplig hos det statliga

 postbolaget för dessa delar av bolagets verksamhet.

 Detta sker genom att man i bilagan till

 sekretesslagen räknar upp den verksamhet hos

 postbolaget som skall omfattas av denna. I den mån

 det finns behov av att begränsa insynen i något

 avseende sker det genom de regler i sekretesslagen

 som i dag skyddar motsvarande uppgifter i Post-

 verkets verksamhet.

 Sekretess i det allmännas verksamhet

 Utredningens förslag: Överensstämmer med

 regeringens när det gäller sekretess för uppgift

 som angår särskild postförsändelse hos den

 myndighet som har att utöva tillsyn över

 postverksamhet. Ändringen motiveras av att det är

 tillsynsmyndigheten som i samband med Postverkets

 bolagisering föreslås överta hanteringen av

 obeställbara brevförsändelser (se betänkandet s.

 144).

 Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg har

 påpekat att det inte torde vara uteslutet att

 postverksamhet även i framtiden kan komma att

 åtminstone delvis bedrivas i offentligrättsliga

 former. I övrigt lämnas förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Det finns

 anledning att överväga om det behövs ett särskilt

 sekretesskydd i tillsynsmyndighetens verksamhet och

 om detta i så fall kräver ändring i sekretesslagen.

 Myndigheten kommer att fungera som

 tillsynsmyndighet över brevbefordran. Härvid kommer

 myndigheten att få tillgång till allehanda

 uppgifter inom postbefordringsföretagen. I bl.a.

 statlig tillsynsverksamhet med avseende på

 produktion, handel, transportverksamhet eller

 näringslivet i övrigt gäller enligt 8 kap. 6 §

 sekretess i den utsträckning regeringen före-

 skriver. Paragrafen ger i sig inte upphov till

 sekretess utan den förutsätter att regeringen före-

 skriver om sekretess. Regeringen har med stöd av

 paragrafen meddelat föreskrifter om sekretess i

 sekretessförordningen. Avsikten är att

 tillsynsmyndigheten på postområdet skall omfattas

 av denna sekretess.

 Tillsynsmyndigheten kommer att få direkt kontakt

 med postförsändelser även utanför själva

 tillsynsarbetet, exempelvis i samband med hante-

 ringen av obeställbara brevförsändelser. Vid denna

 hantering blir det ofta aktuellt att öppna

 tillslutna brevförsändelser. Denna hantering, som

 är mycket känslig från integritetssynpunkt, torde

 inte kunna omfattas av den sekretess som följer av

 8 kap. 6 § sekretesslagen och sekretess-

 förordningen. Enligt nuvarande regler i

 sekretesslagen gäller absolut sekretess inom

 Postverket för uppgift som angår särskild

 postförsändelse. Samma skydd bör gälla för sådan

 uppgift hos tillsynsmyndigheten. En ändring i 9

 kap. 8 § första stycket sekretesslagen är därför

 nödvändig.

 När det gäller det internationella samarbetet kan

 det uppstå situationer, exempelvis vid

 konventionsförhandlingar, när det finns anledning

 att sekretessbelägga en uppgift som angår Sveriges

 förbindelser med annan stat, mellanfolklig

 organisation, myndighet m.m. Enligt 2 kap. 1 § 2 st

 sekretesslagen gäller sekretess hos myndighet för

 de nämnda uppgifterna, om det kan antas att det

 stör Sveriges mellanfolkliga förbindelser eller på

 annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Behovet

 av sekretesskydd är således tillgodosett på detta

 område.

 När det gäller tillsynsmyndighetens

 funktionsansvar för totalförsvarets behov av

 postbefordran finns erforderligt sekretesskydd i 2

 kap. 2 § sekretesslagen. Där stadgas att sekretess

 gäller för uppgift som angår verksamhet för att

 försvara landet eller planläggning eller annan

 förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt

 rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar

 landets försvar eller på annat sätt vållar fara för

 rikets säkerhet om uppgiften röjs.

 I en framtid med konkurrens på postområdet kan det

 mycket väl förekomma att även myndigheter i viss

 utsträckning kommer att bedriva postverksamhet vid

 sidan av den egentliga verksamheten. Ändringen i 9

 kap. 8 § första stycket sekretesslagen bör därför,

 såsom påpekats av Kammarrätten i Göteborg, göras så

 att absolut sekretess kommer att gälla för uppgift

 som angår särskild postförsändelse även hos annan

 myndighet, i den mån där bedrivs postverksamhet.

 Tredje stycket ändras så att sekretessen hos sådan

 myndighet för uppgift om enskilds adress gäller

 endast om det kan antas att röjande av uppgiften

 skulle medföra fara för att någon utsätts för fara

 eller allvarligt men.

 6.5 Obeställbara försändelser

 Utredningens förslag: Överensstämmer med

 regeringens (se betänkandet s. 148).

 Remissinstanserna har inte framfört några

 invändningar mot utredningens förslag i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Öppnandet av

 obeställbara försändelser hos Postverket regleras i

 lagen (1990:291) om obeställbara postförsändelser.

 En postförsändelse är enligt lagen obeställbar om

 den inte kan delas ut till adressaten, om den är

 ofrankerad eller otillräckligt frankerad och

 adressaten inte löser ut den eller om den har

 återsänts till Postverket av en utländsk postför-

 valtning. En försändelse som är obeställbar skall i

 första hand returneras till avsändaren. Om en

 tillsluten försändelse som är obeställbar saknar

 uppgift om avsändare får den öppnas av Postverket.

 En öppnad försändelse får inte undersökas närmare

 än vad som behövs för att den skall kunna

 återsändas till avsändaren eller i förekommande

 fall delas ut till adressaten. Tillslutna försän-

 delser skall öppnas vid en särskild enhet hos

 Postverket.

 Öppnade försändelser som fortfarande är

 obeställbara skall förvaras hos Postverket.

 Förvaringstidens längd bestäms av verket. Innehåll

 som är utsatt för försämring eller består av

 trycksaker, reklamblad eller liknande som kan antas

 sakna värde får omedelbart förstöras. En öppnad

 försändelse som inte har kunnat lämnas ut

 tillfaller staten efter förvaringstidens utgång.

 Skriftliga meddelanden skall då omedelbart

 förstöras. Annan egendom än pengar och frimärken

 skall säljas, om det lämpligen kan ske och en

 försäljning inte kan antas medföra kränkning av

 någons personliga integritet. I annat fall skall

 egendomen förstöras.

 I lagen finns även en bestämmelse som handlar om

 postanvisningsbelopp som betalats in till

 Postverket och som Postverket varken kan förmedla

 till mottagaren eller återställa till inbetalaren.

 Dessa tillfaller staten två år efter det att

 inbetalningen gjordes.

 Det förhållandet att Postverkets ensamrätt till

 brevbefordran upphört och att Postverket står inför

 en bolagisering gör det nödvändigt att se över

 lagen om obeställbara postförsändelser.

 Det skulle kunna övervägas att gå över till ett

 system som innebär att alla obeställbara

 försändelser förstörs oöppnade. På det sättet

 undviker man att innehållet i försändelserna röjs.

 Öppnande av obeställbara försändelser, som

 förekommit sedan år 1872, är emellertid ett helt

 accepterat förfarande. En attitydundersökning som

 Postverket lät ett oberoende konsultföretag

 genomföra hösten 1988 ger stöd för denna

 uppfattning.

 Regeringen förordar därför att en ordning som

 tillåter öppnande av obeställbara försändelser

 behålls. En situation där obeställbara försändelser

 kan uppkomma i flera postbefordringsföretags

 verksamhet aktualiserar emellertid frågan vem eller

 vilka som skall tillåtas att öppna dessa försändel-

 ser. Vidare uppstår frågan vilka slag av

 försändelser som skall omfattas av en reglering.

 Den nuvarande lagen om obeställbara postförsände-

 lser omfattar såväl brev som paket. Att paket

 omfattas av lagen är motiverat av att de * liksom

 brev * kan ha ett integritetskänsligt innehåll. Det

 är emellertid bara sådana paket som befordras av

 Postverket som omfattas av lagen. Paket som

 befordras av andra företag faller utanför, trots

 att även dessa paket kan ha ett innehåll som

 motiverar särskilda regler om öppnande.

 Det finns inte anledning att efter Postverkets

 bolagisering särbehandla sådana paket som befordras

 av Posten AB och andra postbefordringsföretag, så

 att endast paket i dessa företags verksamhet

 omfattas av reglerna om obeställbara försändelser.

 En sådan lösning skulle nämligen medföra kännbart

 ökade kostnader i pakethanteringen för dessa

 företag i jämförelse med andra företag som

 distribuerar paket.

 Det bör också beaktas att * till skillnad från vad

 som gäller för brev * det i allmänhet inte erbjuder

 så stora svårigheter att spåra avsändaren till ett

 paket. Den som skickar ett paket måste normalt

 skriva en följesedel e.d. där avsändaren finns

 angiven.

 Med hänsyn till det anförda föreslår regeringen

 att reglerna om obeställbara postförsändelser i

 fortsättningen begränsas till att gälla brev.

 När det sedan gäller frågan om vem som skall ha

 rätt att öppna obeställbara brev kan man i och för

 sig tänka sig en ordning som innebär att varje

 postbefordringsföretag får öppna de brev som

 befordrats i företaget och som visar sig vara

 obeställbara. Även om förutsättningarna för

 öppnande anges i lag, inger emellertid det angivna

 systemet vissa betänkligheter från

 integritetssynpunkt. I en situation där flera brev-

 befordringsföretag kan tänkas uppträda är det en

 bättre ordning att låta öppnandet av obeställbara

 brevförsändelser hanteras av tillsynsmyndigheten.

 Det får överlåtas åt myndigheten att bestämma den

 närmare organisationen för öppnande av obeställbara

 brevförsändelser, varvid den nu uppbyggda enheten i

 Kiruna naturligtvis bör utnyttjas.

 En särskild fråga i detta sammanhang är hur

 otillräckligt frankerade respektive obetalda

 brevförsändelser skall behandlas. I den nu gällande

 lagen om obeställbara postförsändelser behandlas

 ofrankerade och otillräckligt frankerade

 försändelser som adressaten inte löser ut som

 obeställbara. Ett förfarande där sådana

 försändelser skickas till en särskild enhet inom

 tillsynsmyndigheten för att där öppnas och

 eventuellt återställas till avsändaren är

 självfallet förenat med kostnader (se därom avsnitt

 6.13). Alternativet är att dela ut försändelsen

 trots att den är ofrankerad eller otillräckligt

 frankerad och trots att mottagaren vägrar betala en

 lösenavgift.

 Enligt regeringens mening bör det överlåtas åt

 varje postbefordringsföretag att besluta huruvida

 ofrankerade eller otillräckligt frankerade

 försändelser skall delas ut utan lösen eller ej. Om

 emellertid företaget väljer ett system som innebär

 krav på lösen och mottagaren vägrar att lösa ut

 försändelserna, bör dessa liksom i dag anses som

 obeställbara.

 Vad beträffar frågan hur öppnade brev skall

 behandlas anser regeringen att samma principer bör

 gälla som i dag, vilket framgår närmare av

 specialmotiveringen.

 Regeringen föreslår att de nu förordade

 bestämmelserna om obeställbara postförsändelser

 överförs till postlagen samtidigt som den hit-

 tillsvarande lagen i detta ämne upphävs. Det finns

 däremot enligt regeringens mening inte något behov

 av att behålla bestämmelsen om de obeställbara

 postanvisningsbeloppen. Någon motsvarighet till den

 bestämmelsen föreslås därför inte. I stället kommer

 vanliga preskriptionsregler att gälla för sådana

 inbetalningar.

 6.6 Frimärken, portobetaltbeteckningar m.m.

 6.6.1 Frimärken

 Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen

 med regeringens när det gäller frimärken i det

 internationella postutbytet, men innehåller inget

 skydd för portovärdet i kombination med

 beteckningen Sverige. Vidare saknas föreskrift om

 användandet av övriga portobeteckningar i

 postutbytet mellan olika länder (se betänkandet s.

 161).

 Remissinstanserna: Postverket anser att det från

 verkets egen utgångspunkt inte finns anledning att

 ställa särskilda krav på rätten till frimärksut-

 givning eftersom frimärkning är en dyr form av

 betalning som sannolikt inte kommer att utnyttjas

 av något annat företag på postmarknaden. Spekula-

 tion i filatelistiska intressen, som skulle kunna

 skada Sveriges anseende i postsammanhang, kan vara

 en orsak till att staten ändå bör förbehålla sig

 rätten till frimärksutgivning. Sveriges Filatelist-

 förbund avstyrker att andra än det offentliga

 organet skall få möjlighet att ge ut frimärken på

 grund av risken att frimärken kan komma att ges ut

 för andra syften än för postbefordran.

 Bakgrunden till regeringens förslag: I Sverige

 finns inga föreskrifter som reglerar rätten att ge

 ut frimärken. Det faktum att Postverket har haft

 ensamrätt till brevbefordran har inneburit att

 någon reglering av frimärksutgivning inte har varit

 nödvändig. Däremot finns i Världspostkonventionen

 bestämmelser om utgivning av frimärken. I

 konventionens art.10 punkt 1 sägs att frimärken som

 anger betalning av porto får ges ut endast av

 postförvaltningar ("Postage stamps for denoting

 payment of postage shall be issued by postal

 administrations only"). Begränsningen gäller endast

 den utrikes posttrafiken. Frimärken får enligt art.

 30 inte användas i den internationella trafiken om

 de inte är gällande i avsändarlandet.

 I dag är frimärkning endast ett av flera sätt att

 visa att avgiften för befordran betalts. Ett

 alternativ till frimärkning för postkunder med

 något större postmängd är att använda en

 frankostämplingsmaskin. Kunden hyr eller köper en

 sådan maskin och gör en förskottsinbetalning av

 brevbefordringsavgifter till Postverket. Kunden

 stämplar därefter sina försändelser med

 stämpelavtryck motsvarande gällande porto till dess

 att det inbetalade beloppet enligt maskinens

 räkneverk har förbrukats.

 Kunder med stor mängd avgående brevförsändelser

 kan efter avtal med Postverket få rätt att förse

 sina försändelser med den tryckta beteckningen

 "Porto betalt" eller motsvarande uttryck på franska

 eller engelska i stället för att försändelserna

 förses med frimärke eller frankostämpel. Sådana

 försändelser måste lämnas till ett postkontor eller

 postterminal tillsammans med en följesedel som

 bl.a. anger antalet försändelser. Avgiften för

 befordran av försändelser med portobetaltbeteckning

 betalas i efterskott mot faktura. Den post som

 befordras av CityMail betalas mot faktura i

 efterskott.

 I Världspostkonventionens art. 30 anges vilka sätt

 att markera att porto betalts som får användas i

 den internationella brevutväxlingen. Förutom

 frimärken får portomärken från maskiner som satts

 upp av postförvaltningar användas. Frankostämplar

 godtas om dessa står under kontroll av

 avsändarlandets postförvaltning. När det gäller

 påtryckta portobetaltbeteckningar skall en

 beteckning "Taxe perçue", "Port payé", "Postage

 paid", eller liknande uttryck som anger att portot

 är betalt, finnas i försändelsens övre högra hörn.

 Den påtryckta beteckningen skall datumstämplas av

 ursprungslandets postförvaltning.

 I Världspostkonventionens detaljerade regler

 (Detailed regulations) art. 195 punkt 1 finns

 föreskrifter om frimärkens och andra portobeteck-

 ningars utseende. Bl.a. sägs att på

 portobeteckningar skall anges utgivarlandets namn

 samt portovärdet med arabiska siffror.

 Skälen för regeringens förslag: I dag används

 frimärken huvudsakligen av privatpersoner och

 mindre företag och organisationer. Porto för brev

 från större företag betalas nästan uteslutande på

 annat sätt, dvs. genom frankostämplingsmaskin eller

 mot faktura vid inlämning av breven.

 Det är naturligt att den konkurrens till

 Postverket beträffande brevbefordran som finns i

 dag inriktar sig på den mest lönsamma delen av

 brevmarknaden, dvs. brev från företag med stora

 postmängder till företag och privatpersoner i

 storstad.

 Vad som nu har sagts innebär att konkurrenterna

 till Postverket/Posten AB framför allt torde komma

 att syssla med brevbefordran som betalas på annat

 sätt än genom frimärken. Mot denna bakgrund finns

 det anledning att utgå från att frimärksutgivning

 inte kommer att vara av något intresse för andra

 postbefordringsföretag än Posten AB. Att det skulle

 förekomma en spekulation i filatelistiska intressen

 genom frimärksutgivning i någon större utsträckning

 håller regeringen inte för troligt. Det kan

 naturligtvis inte helt uteslutas att även ett

 konkurrerande postbefordringsföretag kan ha ett

 intresse av att ge ut frimärken, men regeringen

 anser trots detta att det inte finns anledning att

 förbehålla staten rätten till frimärksutgivning

 eller ställa upp något krav på tillstånd för den

 som vill ge ut frimärken. Vi anser det inte heller

 nödvändigt att lagstifta om hur frimärken skall se

 ut etc. Därvid förutsätts att de post-

 befordringsföretag som ger ut frimärken ser till

 att frimärkena utformas så, att det inte finns

 någon risk för sammanblandning.

 Det behövs emellertid en lagregel beträffande

 användningen av frimärken och andra

 portobeteckningar i den gränsöverskridande

 posttrafiken som sker inom ramen för

 världspostfördragen. Här måste till följd av

 Sveriges anslutning till Världspostföreningen gälla

 att det endast får användas sådana frimärken som

 har portovärdet angivet i arabiska siffror och

 beteckningen Sverige. Sådana frimärken får endast

 ges ut av det postbefordringsföretag som av

 regeringen godkänts för deltagande i det

 internationella postsamarbetet. Ett sådant företag

 får anses motsvara vad som i världspostfördragen

 benämns "postal administration". I fråga om

 frankostämplad post godkänns denna om den står

 under kontroll av ett sådant företag som nyss

 nämnts och post försedd med de internationella

 portobetaltbeteckningarna måste vara datumstämplad

 av ett sådant företag.

 6.6.2 Portobetaltbeteckningar

 Utredningens förslag: Överensstämmer med

 regeringens (se betänkandet s. 162).

 Remissinstanserna: CityMail anser att frågan om

 portobeteckningar för post med förtryckta

 beteckningar (ex.vis kontoutdrag, kataloger,

 DR-brev, tidskrifter) måste ges en generell lösning

 som är acceptabel för alla parter. Ett krav på

 individuella portobetaltbeteckningar på sådan post

 skulle medföra en synnerligen allvarlig

 konkurrensbegränsning. Datorproducerad post

 framställs under rent industriella former i

 printrar, kuverterare eller tryckerier med hög

 produktionshastighet och där långa serier ger låg

 styckkostnad. Postdistributören kan där inte ses

 som en enskild aktör, utan man måste anlägga ett

 systemsynsätt. Postdistributören är endast en av

 många underleverantörer som avsändarna använder för

 att kunna kommunicera med sina kunder eller

 medlemmar. Individuella portobetaltbeteckningar

 medför ett orationellt produktionsflöde och de

 ökade kostnaderna förtar effekterna av de sänkta

 portokostnaderna. * Portobeteckningar i sin

 egenskap av "kvitto" bör finnas på all post som

 betalas i efterskott, exempelvis i form av

 förtryckta sådana beteckningar, men det är av

 hänsyn till det anförda inte önskvärt att

 beteckningarna är individuella för varje

 postbefordringsföretag. I stället bör avsändarna

 kunna använda samma beteckningar oavsett vilket

 postbefordringsföretag man utnyttjar. Samtidigt

 skall det finnas ett uttalat krav på samtliga

 postbefordringsföretag att inte distribuera några

 försändelser som saknar giltig portobeteckning.

 Postmarknadens aktörer bildar alltså en gemensam

 yttre gräns som garanterar att endast porto-

 beteckningsförsedda försändelser "kommer in i

 systemet". CityMail anser inte att mottagarna

 skulle ha ett intresse av att kontakta

 postdistributören för att kunna reklamera eller

 göra förfrågningar om enskilda försändelser. Den

 naturliga och önskvärda kommunikationsvägen är

 mellan dem som har en kundrelation, dvs.

 avsändare/mottagare och

 avsändare/postbefordringsföretag. Mellan

 postbefordringsföretag och mottagare råder endast

 ett serviceförhållande. Det är därmed inte

 oväsentligt för invånarna inom ett område att känna

 till vilka postbefordringsföretag som finns inom

 området. Det kan ha betydelse exempelvis för

 fastighetsägare i samband med omläggning av

 portkoder, evakueringsflyttningar etc.

 Enligt Konkurrensverket är det inte nödvändigt att

 införa någon form av bestämmelser som tvingar

 postbefordringsföretagen att använda sig av

 individuella portobetaltbeteckningar. Vad gäller

 Postverkets invändning att det finns risk för att

 försändelser läggs i brevlådor med någon form av

 portobetaltmarkering men utan att någon avgift är

 betald, har denna risk alltid funnits och kan inte

 anses ha ökat i och med avregleringen. Det kan

 antas att dessa försändelser upptäcks av

 Postverkets anställda eftersom enbart

 frimärksfrankerade försändelser skall läggas i

 brevlådor. Att konkurrenter skulle försöka utnyttja

 ett sådant förfarande förefaller osannolikt

 eftersom de hanterar förhållandevis stora utskick.

 Upptäckt skulle dessutom leda till svår

 prestigeförlust för konkurrenterna. * Inte heller

 gör adressatens behov av att kunna reklamera en

 försändelse att det är nödvändigt att ålägga

 postbefordringsföretagen att använda individuella

 portobetaltbeteckningar eftersom adressaten alltid

 kan vända sig till avsändaren och den vägen få

 information om vem som har distribuerat

 försändelsen.

 Konkurrensverket vill å andra sidan inte heller

 förorda den av CityMail framförda uppfattningen att

 det är nödvändigt att införa krav på en gemensam

 portobetaltbeteckning. Allmänt vill dock verket

 framhålla vikten av att etableringshinder för nya

 företag på en marknad så långt det är möjligt

 elimineras. Principiellt sett bör det vara upp till

 varje avsändare och distributör att själva utforma

 villkoren för hur försändelserna skall

 distribueras. Det bör i sammanhanget nämnas att det

 inte i någon annan del av den totala transportsek-

 torn finns några lagreglerade krav på att det på

 varje vara som distribueras skall framgå vem som är

 distributör. Det finns enligt verket inte heller

 några bärande skäl för att ha dylika regleringar

 inom postsektorn.

 Konsumentverket framhåller att det genom en

 markering på försändelsen, t.ex. i form av

 individuella portobetaltbeteckningar, stämplar

 eller liknande, bör framgå vem som har befordrat

 posten. Det är nödvändigt att konsumenterna kan

 identifiera postdistributören så att de t.ex. kan

 eftersända post eller reklamera försändelser. En

 bestämmelse om detta bör tas in postlagen.

 Svenska Kommunförbundet framhåller att det borde

 vara en självklarhet att man skall kunna identi-

 fiera vem som har utfört eller åtagit sig att

 utföra en betald posttjänst.

 Swedma anser att eventuella nackdelar som kan

 uppstå om man avstår från kravet på individuella

 portobetaltbeteckningar uppvägs av de fördelar som

 konkurrensneutralitet på marknaden ger.

 Skälen för regeringens förslag: Det finns skäl som

 talar för att varje postbefordringsföretag skall ha

 sin egen portobetaltbeteckning vilket gör det

 möjligt att snabbt konstatera vem som har befordrat

 eller fått betalt för att befordra en försändelse.

 Den som väntar eller har tagit emot ett brev kan

 vilja reklamera på grund av att brevet inte har

 kommit fram eller blivit försenat. Det kan också

 inträffa att innehållet har blivit skadat. I de

 angivna situationerna ligger det i och för sig ofta

 närmast till hands för adressaten att vända sig

 till den som har sänt eller skulle ha sänt brevet.

 Adressaten torde också normalt kunna få besked från

 avsändaren om vilket postbefordringsföretag som

 denne har anlitat. Adressaten kan dock vilja ta

 kontakt direkt med företaget.

 För ett postbefordringsföretag är det viktigt att,

 när en befordran reklameras, utan svårighet kunna

 konstatera om det är det egna företaget som har

 åtagit sig befordringen. Ett motsvarande intresse

 får anses föreligga när det är aktuellt att

 eftersända brev.

 För närvarande används frimärken och

 frankostämplingsmaskiner bara beträffande brev som

 befordras av Postverket. Det har alltså här inte

 funnits några identifieringsproblem. Det får

 förutsättas att, om i framtiden andra företag än

 Posten AB skulle vilja utnyttja frimärken eller

 frankostämplar, dessa beteckningar utan svårighet

 kan utformas så, att de klart visar vem som är

 distributör.

 Läget är ett annat när det gäller brev som betalas

 mot faktura i efterskott. Beträffande sådan

 brevbefordran råder för närvarande konkurrens

 mellan Postverket och CityMail. Kuverten har

 emellertid i en del fall varit märkta på samma

 sätt, oavsett vem som har befordrat dem. Detta har

 vållat problem, bl.a. i eftersändningssammanhang.

 Enligt Postverkets bestämmelser om eftersändning

 kan den som fått ett feladresserat brev stryka den

 felaktiga adressen och skriva dit den aktuella.

 Sådana försändelser kan därefter läggas på en

 brevlåda, varefter Postverket vidarebefordrar dem

 utan ytterligare avgift. Det förekommer att försän-

 delser som delats ut av CityMail har åsatts ny

 adress av mottagaren och lagts i en av Postverkets

 brevlådor. I den mån Postverket har upptäckt att

 det har varit fråga om CityMails försändelser har

 man tagit betalt av CityMail för sitt arbete med

 att dela ut försändelsen. I en del fall har det

 emellertid inte funnits någon skillnad i utseende

 mellan de försändelser som har förmedlats av

 Postverket och de som har förmedlats av CityMail.

 Postverket har då fått sköta eftersändningen utan

 ersättning.

 Det får förutsättas vara tekniskt möjligt att,

 även när det gäller brev som betalas mot faktura,

 åstadkomma ett system som gör att man beträffande

 varje försändelse kan utläsa vem som är

 distributör. Kuverten torde kunna förses med en

 särskiljande beteckning före eller i samband med

 att adressen trycks på eller i ett senare skede.

 Klart är å andra sidan att det kan uppstå vissa

 extra kostnader och olägenheter för de postkunder

 som tvingas använda kuvert med olika

 distributörsbeteckningar. I en del fall torde

 visserligen kostnaderna kunna uppvägas av de

 fördelar det innebär att anlita mer än ett

 postbefordringsföretag. Regeringen kan se det

 berättigade i CityMails påstående att en del

 företag, hellre än att använda kuvert med skilda

 beteckningar, väljer att anlita endast ett

 distributionsföretag och då i princip den som står

 för den rikstäckande postservicen. Ett krav på

 individuella portobetaltbeteckningar kan på det

 sättet hämma konkurrensen på postområdet.

 Problemet med ersättning till det rikstäckande

 postbefordringsföretaget för eftersändning av brev

 kan lösas så att CityMail och motsvarande

 distributionsföretag betalar en schablonmässigt

 bestämd summa för en viss tidsperiod. Även andra

 praktiska problem som kan uppstå i en situation då

 man inte har individuella distributörsbeteckningar

 bör kunna lösas genom förhandlingar mellan de olika

 postbefordringsföretagen.

 Regeringen anser att man bör avstå från att i

 postlagen föra in ett krav på att en försändelse

 skall utvisa vem som har befordrat den. En sådan

 upplysningsskyldighet av ordningskaraktär kan dock

 visa sig bli nödvändig för att skapa ordning och

 reda. Det bör därför överlämnas åt regeringen

 eller, efter regeringens bemyndigande,

 tillsynsmyndigheten att, om det bedöms

 erforderligt, meddela föreskrifter i frågan. En

 regel av detta innehåll bör föras in i lagen.

 6.7 Ansvarighet vid postbefordran

 Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen

 med regeringens (se betänkandet s. 169).

 Remissinstanserna: Utredningens förslag godtas av

 Postverket, Telestyrelsen och Konsumentverket.

 Postverket anser dock att det bör komma till klart

 uttryck att bestämmelserna gäller vid inrikes

 postbefordran. Kammarrätten i Göteborg menar att

 frågan om postbefordringsföretagets ansvarighet i

 förhållande till avsändaren/kunden är av

 privaträttslig natur som det knappast finns

 anledning att reglera i en postlag. Övriga

 remissinstanser lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I Postverkets

 kungörelse (1966:120) angående Postverkets

 ansvarighet för försändelser och medel, vanligen

 kallad ansvarighetskungörelsen, regleras

 Postverkets ansvarighet i den inrikes

 postbefordringen. För utrikes postbefordran gäller

 vad som överenskommits i internationella avtal.

 Enligt ansvarighetskungörelsen är Postverket

 ansvarigt för assurerade och rekommenderade

 försändelser och oassurerade paket. Postverket

 ansvarar däremot inte för vanliga brev, dvs. brev

 som inte har varit assurerade eller rekommenderade.

 Berättigad till ersättning är i allmänhet av-

 sändaren. När en försändelse har tagits emot av

 adressaten eller när avsändaren av en förkommen

 försändelse inte kan påträffas, är adressaten

 berättigad till ersättning.

 I kungörelsen anges de högsta ersättningsbelopp

 som kan utgå då en försändelse som omfattas av

 kungörelsen har gått förlorad, blivit skadad eller

 helt eller delvis förkommit. Såvitt gäller

 värdeförsändelser är ersättningsbeloppet beroende

 av ingånget avtal. Det finns även i vissa fall

 möjlighet att få ersättning vid försening.

 Tele- och postkundsutredningen har i sitt

 betänkande (SOU 1990:100) Avtalsvillkor eller

 föreskrifter föreslagit att kungörelsen upphävs och

 ersätts med avtalsvillkor. Inom Postverket

 utarbetas för närvarande en katalog över

 Postverkets kundvillkor, vari bl.a. bestämmelser om

 Postverkets ansvarighet är tänkta att ingå.

 Avsikten är att ansvarighetskungörelsen skall

 upphävas när katalogen färdigställts, men det måste

 ske senast när Postverket bolagiseras.

 Posten AB:s ansvar i fall då brev eller paket har

 skadats, kommit bort eller försenats kommer således

 att regleras genom avtal. Andra företag kan på

 motsvarande sätt vilja utforma avtalsvillkor som

 skall vara tillämpliga gentemot kunderna i den egna

 verksamheten. Det kan emellertid tänkas att sådana

 avtalsvillkor kommer att saknas hos ett visst

 postbefordringsföretag eller att villkoren är

 starkt ofördelaktiga för kunden. Det finns bl.a.

 med hänsyn härtill anledning att i postlagen ta in

 vissa regler om postbefordringsföretags ansvarighet

 i förhållande till avsändaren/kunden.

 När det gäller vanliga brev är Postverket i dag

 inte skyldigt att ge ut ersättning till sina kunder

 för förlust eller skada. Skälet till detta är bl.a.

 att det inte sluts några individuella avtal om

 befordran av vanliga brev. Det är i efterhand

 mycket svårt för en kund att visa att han eller hon

 verkligen har postat ett visst brev. Till detta

 kommer att portot för brevbefordran är

 förhållandevis lågt. Det är enligt Postverket inte

 meningen att värdeföremål skall befordras i vanliga

 brev. Om det sker, får kunden stå risken för en

 eventuell skada eller förlust. Om kunden vill ha

 ett ekonomiskt skydd har han eller hon möjlighet

 att skicka försändelsen som värdeförsändelse, dvs.

 ESS-brev REK eller ESS-brev Värde. Gemensamt för

 dessa båda försändelsetyper är att de skall lämnas

 i postkassa och att avsändaren får kvitto på att

 försändelsen lämnats. Om försändelsen förkommer

 eller skadas får avsändaren normalt ersättning.

 Regeringen anser att postlagens ansvarighetsregler

 i fråga om brev bör knyta an till vad som för

 närvarande gäller beträffande Postverkets ansvar.

 Principen bör vara att postbefordringsföretag inte

 har något ansvar, såvida inte avtal om ansvarighet

 har träffats mellan företaget och kunden. Det får

 förutsättas att det i stor utsträckning kommer att

 gälla standardavtal som innebär att ersättning

 utgår vid vissa typer av brevförsändelser,

 motsvarande dem för vilka Postverket i dag betalar

 ersättning.

 När det gäller paketmarknaden har Postverket

 strävat efter att närma sig de regler som i

 allmänhet gäller inom transportbranschen. Enligt

 Postverket är det angeläget att villkoren för

 likartade tjänster inte skiljer sig alltför mycket

 från varandra. Ansvarighetskungörelsens be-

 stämmelser om ersättning skiljer sig emellertid

 från de regler som tillämpas av branschen i övrigt.

 Vid frakt av lättgods tillämpas inom

 transportbranschen ofta ett partsförhandlat

 nordiskt standardavtal, NSAB 85. I de fall ett

 fraktavtal inte innehåller någon uttrycklig

 hänvisning till NSAB 85 och inte heller innehåller

 några egna regler om exempelvis fraktförarens

 ansvarighet träder transportlagstiftning,

 exempelvis vägtransportlagen, in. Detsamma gäller i

 princip om ett ingånget fraktavtal ger ett sämre

 skydd för kunden än vad som anges i lagstiftningen.

 Lagen (1974:610) om inrikes vägtransport är

 tillämplig på avtal om godsbefordran med fordon på

 väg inom landet om avtalet avser befordran mot

 vederlag. Lagen innehåller bl.a. regler om

 fraktförarens ansvarighet samt regler om

 reklamation och preskription. Enligt 2 § undantas

 bl.a. postbefordran från lagens tillämpningsområde.

 Lagens bestämmelser får enligt 5 § inte åsidosättas

 genom avtal till nackdel för avsändaren eller

 mottagaren, om inte godsets eller befordringens

 ovanliga art eller andra särskilda omständigheter

 gör det skäligt. I 27*42 §§ behandlas fraktförarens

 ansvarighet, frågor om ersättning, jämkningsgrunder

 m.m.

 Vid lagens tillkomst övervägdes huruvida vissa

 godsslag helt skulle undantas från lagens

 tillämpningsområde. Detta avvisades dock med

 motiveringen att det var svårt att knyta

 rättsregler till godsets art. Däremot ansågs det

 att lagen inte skulle göras tillämplig på vissa

 befordringsslag, för vilka det antingen fanns ett

 väl fungerande regelsystem eller krävdes avsevärt

 annorlunda regler med hänsyn till transportens

 speciella karaktär. Det var mot denna bakgrund som

 undantaget för bl.a. postbefordran tillkom. Att

 postbefordran undantogs överensstämde dessutom med

 vad som gällde enligt konventionen om fraktavtalet

 vid internationell godsbefordran på väg (CMR).

 Enligt regeringens åsikt finns det inte anledning

 att, när det gäller paket, ha speciella

 ansvarighetsregler beträffande sådana paket som

 befordras som postförsändelser.

 Postbefordringsföretagen bör i princip fritt kunna

 träffa avtal med sina kunder om vad som skall gälla

 när ett paket går förlorat, försenas eller skadas.

 Frågan är emellertid vad som bör gälla, om något

 avtal inte har träffats. Här skulle man i och för

 sig kunna hänvisa till allmänna transporträttsliga

 regler om fraktförares ansvar. Problem skulle

 sannolikt lätt kunna uppstå vid s.k. blandade

 transporter. Därtill kommer att det finns behov av

 skydd för postkunden även utanför själva

 transporten, nämligen under den tid en paket-

 försändelse finns på postterminal, postkontor och

 liknande. Ett bra sätt att åstadkomma ett sådant

 skydd anser regeringen vara att göra vägtrans-

 portlagens bestämmelser om ansvarighet m.m., som är

 tvingande till transportkundens fördel, tillämpliga

 på all inrikes postbefordran av paket oavsett

 vilket transportmedel som kommit till användning.

 Detta åstadkoms genom en hänvisning till vissa

 bestämmelser i vägtransportlagen. Även när avtal

 har träffats, blir dessa bestämmelser i

 vägtransportlagen normalt tillämpliga i den mån de

 är mer fördelaktiga för avsändaren eller mottagaren

 av ett paket än det ingångna avtalet.

 6.8 Postverkets medverkan vid val, delgivning m.m.

 6.8.1 Medverkan vid val (poströstning)

 Utredningens förslag: Överensstämmer med

 regeringens, dock att utredningen inte tagit

 ställning till frågan om vilken myndighet som

 skulle vara central valmyndighet för poströstningen

 (se betänkandet s. 175).

 Remissinstanserna: De flesta av de remissinstanser

 som har berört frågan om poströstning lämnar

 förslaget utan erinran. Riksskatteverket anser dock

 att det vore ett smidigare förfarande om verket

 skulle ha såväl det centrala myndighetsansvaret som

 det totala ekonomiska ansvaret. Vallagsutredningen

 anser att det i dag får anses vara den mest ända-

 målsenliga lösningen att Postverkets nuvarande

 uppgifter med röstmottagning överförs till Posten

 AB. På längre sikt kan man ifrågasätta om inte

 röstmottagning bör kunna ske också hos ett annat

 eller flera andra företag.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Röstning på

 postkontor regleras i vallagen (1972:620), i lagen

 (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m., samt i

 folkomröstningslagen (1979:369).

 Enligt 10 kap. 1 § vallagen får vid ordinarie val

 till riksdagen och val i hela riket till kommun-

 eller landstingsfullmäktige röstning ske på varje

 postkontor inom riket fr.o.m. den 24:e dagen före

 valdagen t.o.m valdagen. Vid andra val får röstning

 ske fr.o.m. den 10:e dagen före valdagen t.o.m.

 valdagen.

 Enligt 30 § lagen om kyrkofullmäktigval, m.m., får

 röstning vid val till kyrkofullmäktige och av

 direktvalda kyrkoråd ske på varje postkontor, vid

 val i hela riket fr.o.m. den 24:e dagen före

 valdagen och vid annat val fr.o.m. den 10:e dagen

 före valdagen t.o.m. torsdagen före valdagen.

 Reglerna om poströstning i vallagen och i lagen om

 kyrkofullmäktigval, m.m., är vad gäller

 poströstning i stora stycken likalydande. I folkom-

 röstningslagen hänvisas beträffande omröstning på

 postkontor till bestämmelserna i 8*10 kap.

 vallagen. I det följande redovisas förfarandet vid

 poströstning enligt vallagen.

 Röstning på permanent postkontor (poströstning)

 skall normalt kunna ske under de tider kontoret är

 öppet för allmänheten. På förslag av Postverket får

 emellertid den centrala valmyndigheten begränsa den

 tid då poströstning får ske. Under tiden före

 valdagen skall poströstning alltid kunna ske under

 minst en timme varje dag då postkontoret är öppet

 för allmänheten. Riksskatteverket får även, om

 särskilda skäl föreligger, på förslag av Postverket

 bestämma att röstmottagning skall anordnas endast

 på vissa postkontor. Röstning skall emellertid

 alltid kunna ske på minst ett postkontor i varje

 kommun.

 Postverket ansvarar enligt reglerna i 10 kap.

 vallagen för poströstningens genomförande och anses

 därmed ha funktionen av central valmyndighet för

 själva poströstningen. Postverket svarar också för

 att röstmottagare på varje postkontor utses och ger

 inför varje val, i samråd med Riksskatteverket, ut

 detaljerade anvisningar till postkontoren om hur

 poströstningen skall genomföras.

 Postverket har också möjlighet att ordna röstning

 på vissa vårdanstalter och vårdinrättningar såsom

 sjukhus, ålderdomshem, kriminalvårdsanstalter eller

 liknande, s.k. institutionsröstning, genom att i

 samråd med valnämnden och vårdinrättningarna

 inrätta särskilt postkontor på anstalten eller

 inrättningen. Sådana tillfälliga postkontor får

 inrättas tidigast sju dagar före valdagen och

 inrättas normalt söndagen före valdagen.

 Institutionsröstning kan anordnas även vid kyrkoval

 men förekommer i praktiken inte.

 Röstning på postkontor kan enligt vallagen ske

 inte bara före valdagen utan även under viss

 kortare tid på själva valdagen (vanligen mellan kl

 10*11 samt 15*16). I samråd med valnämnden kan

 Postverket också inrätta tillfälliga postkontor för

 röstmottagning på valdagen. Detta sker

 företrädesvis i glesbygdsområden.

 Vallagsutredningen (Ju 1991:02) genomför för

 närvarande en översyn av vallagstiftningen från

 bl.a. teknisk och administrativ synpunkt. Ut-

 redningen har i oktober 1992 lämnat delbetänkandet

 (SOU 1992:108) VAL Organisation Teknik Ekonomi. I

 betänkandet behandlas frågan om den framtida

 regionala valorganisationen. Vidare övervägs

 ändringar som syftar till att sänka kostnaderna för

 valförfarandet. I detta sammanhang föreslår

 utredningen bl.a. att röstning på postkontor på

 valdagen skall tas bort. Vallagsutredningen

 föreslår också att det vid 1994 års val skall

 genomföras försök där vissa kommuner tar över

 ansvaret för den s.k. institutionsröstningen.

 Den förändring som pågår när det gäller

 Postverkets verksamhet och som avser inrättande av

 s.k. entreprenadpostkontor i affärer av olika slag,

 leder till att postala uppgifter kan komma att

 hanteras av personer som inte är anställda av

 Postverket. Enligt vallagen utser i dag Postverket

 röstmottagare. Bestämmelsen i dess nuvarande

 lydelse ger dock utrymme för Postverket att utse

 annan än postfunktionär till röstmottagare.

 Skälen för regeringens förslag: Vid en

 bolagisering av Postverket bör det centrala

 myndighetsansvaret för poströstningen övertas av

 någon annan myndighet. Det får anses mest

 ändamålsenligt att lägga denna uppgift på

 Riksskatteverket, som enligt förordningen

 (1985:953) om central valmyndighet är central

 valmyndighet såväl enligt 1 kap. 2 § vallagen som

 enligt 2 § lagen om kyrkofullmäktigval, m.m.

 Härigenom kommer Riksskatteverket att vara central

 valmyndighet för alla former av röstning. En

 ändring som otvetydigt klargör detta förs lämpligen

 in i 10 kap. 1 § vallagen samt i 30 § lagen om

 kyrkofullmäktigval, m.m.

 Poströstning kommer vid nästa val att äga rum på

 de postkontor som disponeras av Posten AB. Det

 finns inte anledning att ändra på den nuvarande

 principen när det gäller utseende av röstmottagare.

 Efter Postverkets bolagisering bör denna uppgift

 således skötas av Posten AB eller det dotterbolag

 till Posten AB som kommer att rymma post-

 kontorsverksamheten. En ändring med denna innebörd

 bör genomföras redan nu med hänsyn till det

 förestående riksdagsvalet 1994.

 Med anledning av den översyn av bl.a. frågor som

 rör poströstning, institutionsröstning m.m. som för

 närvarande görs av Vallagsutredningen, finns det

 inte nu anledning att införa en bestämmelse om

 möjlighet till röstning genom något annat

 postbefordringsföretag än Posten AB. Denna fråga

 kan inte få sin lösning förrän tidigast efter 1994

 års val. Vid 1994 års riksdagsval föreslås nämligen

 i prop. 1993/94:21 att viss försöksverksamhet skall

 genomföras angående bl.a. institutionsröstningen,

 "ambulerande" röstmottagning och inrättande av

 flera röstmottagningsställen i ett och samma

 valdistrikt.

 Enligt 11 kap. 6 § regeringsformen måste

 överlämnande till ett bolag av en

 förvaltningsuppgift som innebär myndighetsutövning

 ske med stöd av lag. I enlighet med det anförda

 föreslår regeringen att det i vallagen, lagen om

 kyrkofullmäktigval, m.m., och folkomröstningslagen

 förs in bestämmelser om att poströstning får ske på

 Posten AB:s postkontor och att röstmottagare utses

 av bolaget.

 6.8.2 Särskild postdelgivning

 Utredningens förslag: Stämmer huvudsakligen

 överens med regeringens. Dock lämnas med

 utredningens förslag möjlighet endast för det

 statliga postbolaget att medverka vid den särskilda

 postdelgivningen (se betänkandet s. 178).

 Remissinstanserna godtar utredningens förslag.

 Statskontoret anser dock att uppgiften att medverka

 vid särskild postdelgivning i framtiden bör kunna

 anförtros även annat postbefordringsföretag som

 väljer att arbeta rikstäckande eller inom stora,

 väl avgränsade delar av riket.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Delgivning av

 handlingar ombesörjes normalt genom att handlingen

 översänds med post på vanligt sätt (ordinär

 delgivning). Den sökte skall då själv lämna ett

 kvitto på att delgivning skett. Här bortses från

 den numera vanligen förekommande förenklade

 delgivningen. En brevförsändelse, som innehåller en

 handling som skall delges på ordinärt sätt, skiljer

 sig inte från andra försändelser som Postverket

 hanterar.

 Särskild postdelgivning är ett

 delgivningsförfarande som enligt 3 §

 delgivningslagen (1970:428) kan komma i fråga om

 det finns anledning att anta att delgivningskvitto

 inte kommer att lämnas eller inte kommer att lämnas

 i tid. Särskild postdelgivning används

 företrädesvis när det gäller personer som

 erfarenhetsmässigt är svårdelgivna och som kan

 förväntas vara anträffbara dagtid. Oftast är det

 företagare som söks på sitt driftställe och

 personer på landsbygden. Vissa myndigheter som

 regeringen bestämmer får då ombesörja att

 handlingen överlämnas till den sökte i särskild

 ordning genom Postverkets försorg. Vilka dessa

 myndigheter är framgår av bilaga (1990:1265) till

 delgivningsförordningen (1979:101). Postverket

 skall tillställa dessa myndigheter en förteckning

 över de postkontor där särskild postdelgivning kan

 verkställas.

 I 5 § delgivningsförordningen anges vad en

 myndighet har att iaktta när den avser att delge en

 handling genom särskild postdelgivning. Handlingen

 lämnas till postbefordran som vanligt brev. På

 kuvertet är fäst en blankett för delgivningskvitto.

 Av 17 § delgivningsförordningen framgår att

 formulär till delgivningskvitto enligt delgivnings-

 lagen fastställs av Domstolsverket efter samråd med

 Rikspolisstyrelsen och Postverket.

 Särskild postdelgivning utförs om möjligt i

 samband med ordinarie postutdelning.

 Delgivningsförsändelsen får inte läggas ner i

 postlåda eller brevinkast. Den får inte heller

 sorteras upp i box, sändas med postväska eller

 aviseras. Träffas inte adressaten eller annan

 person som är behörig att ta emot försändelsen

 under den ordinarie postutdelningsturen men kan det

 tänkas att han är anträffbar t.ex. på kvällen,

 utförs delgivningen * under förutsättning att den

 söktes bostadsadress ligger inom visst avstånd från

 postkontoret * genom särskilt bud. Som särskilt bud

 får endast postfunktionär anlitas. Sedan särskilt

 bud en gång har anlitats görs inte fler försök att

 lämna ut försändelsen utan denna återställs till

 myndigheten. Har försändelsen kunnat lämnas ut,

 skickas delgivningskvittot tillbaka till

 myndigheten med anteckning om hur delgivning skett.

 Om adressaten vägrat att kvittera försändelsen,

 anses enligt 19 § delgivningslagen delgivning ändå

 ha skett om försändelsen lämnas kvar hos

 adressaten.

 Enligt 14 § delgivningsförordningen finns

 särskilda bestämmelser om ersättning till

 Postverket för särskild postdelgivning.

 Skälen för regeringens förslag: Den särskilda

 postdelgivningen är en uppgift för Postverket som

 innefattar viss myndighetsutövning. I första hand

 innebär uppgiften dock att Postverkets

 brevbefordrings- och utbärningstjänster tas i

 anspråk. Uppgiften har därför ett direkt samband

 med Postverkets löpande affärsverksamhet.

 Postverket får också ersättning för utfört

 delgivningsarbete enligt särskilda bestämmelser.

 Det skall även i fortsättningen finnas möjlighet

 för vissa myndigheter att använda sig av den

 särskilda postdelgivningen. Enligt regeringens

 uppfattning är det naturligt att uppgiften i dag

 anförtros åt Posten AB * eller det eller de

 dotterbolag till Posten AB där verksamheten kommer

 att bedrivas * såsom det enda rikstäckande

 postbefordringsföretaget. Emellertid anser

 regeringen i likhet med Statskontoret att det redan

 nu bör införas en möjlighet att anlita även annat

 postbefordringsföretag för uppdraget.

 Som tidigare nämnts skall överlämnande av

 förvaltningsuppgift som innefattar

 myndighetsutövning till bolag enligt 11 kap. 6 §

 regeringsformen ske med stöd av lag. I 3 §

 delgivningslagen (1970:428) införs en bestämmelse

 som ger möjlighet till särskild postdelgivning

 genom postbefordringsföretag som regeringen

 bestämmer.

 6.8.3 Medverkan vid utlämnande av körkort

 Utredningens förslag: Lämnar inte möjlighet för

 annan än det statliga postbolaget att medverka vid

 ifrågavarande identitetsprövning. Denna har angetts

 ske vid underteckandet av körkortsunderlaget. I

 övrigt stämmer utredningens förslag överens med

 regeringens (se betänkandet s. 179).

 Remissinstanserna: De remissinstanser som har

 berört denna fråga godtar utredningens förslag, men

 påpekar att identitetsprövningen inte längre sker i

 samband med undertecknandet av körkortsunderlaget.

 Vägverket föreslår att det bör vara möjligt att

 överlämna sådan identitetsprövning även till andra

 som kan komma att bedriva postverksamhet än det

 statliga postbolaget.

 Skälen för regeringens förslag: Med stöd av 97 §

 körkortsförordningen (1977:722) beslutar Vägverket

 efter samråd med Postverket och Rikspolisstyrelsen

 om föreskrifter beträffande identitetsprövning i

 samband med undertecknande av körkortsunderlag.

 Vissa manuella rutiner för framställning av

 körkort har numera rationaliserats genom s.k.

 bildfångstteknik, vilket medfört att identitets-

 prövning numera sker dels vid förarprovet, dels vid

 utlämnandet av körkortet. Lagstiftningen bör

 anpassas härefter.

 Postverket får, för sin medverkan vid

 identitetsprövningen, ersättning enligt särskilt

 avtal mellan Postverket och Vägverket.

 Efter Postverkets bolagisering bör det i första

 hand ankomma på Posten AB eller det dotterbolag

 till Posten AB där verksamheten kommer att

 bedrivas, att medverka vid utlämnande av körkort.

 Eftersom uppgiften i viss mån får sägas innefatta

 myndighetsutövning, måste bolaget ges ett lagstöd

 för sin medverkan.

 Såsom Vägverket påpekat kan i framtiden

 identitetsprövningen behöva överlämnas även till

 andra postbefordringsföretag. En möjlighet för

 regeringen att överlämna denna uppgift även till

 andra postbefordringsföretag bör införas redan nu.

 I 32 § körkortslagen (1977:477) bör därför tas in

 en bestämmelse om att regeringen får överlämna till

 postbefordringsföretag att medverka vid utlämnande

 av körkort.

 6.8.4 Handläggning av flyttningsanmälningar

 Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande

 bestämmelse kan en anmälan om flyttning lämnas

 bl.a. på ett postkontor. Postkontoret skall sedan

 enligt 1 § folkbokföringsförordningen (1991:749)

 genast vidarebefordra anmälan till en

 skattemyndighet. Behandlingen av flyttningsan-

 mälningar innefattar i någon mån en myndighets-

 funktion som, om den läggs på ett bolag, måste ske

 med stöd av lag. Regeringen anser att det är

 angeläget att flyttningsanmälningar även i

 framtiden kan lämnas på postkontor. Att så kan ske

 har nämligen betydelse när det gäller

 folkbokföringsregistrets aktualitet. Såsom påpekats

 av en remissinstans, Riksskatteverket, bör

 regleringen om mottagande av flyttningsanmälningar

 ändras i samband med Postverkets bolagisering. Det

 bör också vara möjligt att överlämna åt andra

 postbefordringsföretag än Posten AB att ta emot

 sådana anmälningar. I folkbokföringslagen bör

 därför tas in en bestämmelse enligt vilken

 flyttning kan anmälas till bland andra ett

 postbefordringsföretag som regeringen bestämmer.

 6.9 Postverkets medverkan vid tullkontroll m.m.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i allt

 väsentligt med regeringens (se betänkandet s. 185).

 Remissinstanserna: Postverket och Telestyrelsen

 tillstyrker utredningens förslag.

 Generaltullstyrelsen framhåller att en

 postförsändelse från utlandet inte utlämnats till

 adressatens fria förfogande i tullhänseende förrän

 den avhämtats av denne på ett adresspostkontor. Så

 länge bör även Postverkets skyldighet att medverka

 i kontrollverksamheten kvarstå. I ett EG-perspektiv

 uppkommer frågan om ett postbefordringsföretag som

 saknar myndighetsstatus kan tillåtas medverka i

 tullkontrollen av tredjelandsförsändelser. Ett

 tungt vägande skäl för att tullskyldigheten inte

 bör utsträckas till andra än Posten AB är det

 förhållandet att Postverket nu är anslutet till

 tulldatasystemet, vilket är en ordning som är väl

 fungerande och rationell och som inte bör rubbas.

 Utredningens förslag lämnas av övriga

 remissinstanser utan erinran.

 Bakgrunden till regeringens förslag:

 Postverkets medverkan vid tullkontroll

 Enligt 63 § första stycket 1 tullagen (1987:1065)

 får tullmyndigheten * för kontroll av att

 anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt lagen

 eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av

 lagen fullgjorts riktigt och fullständigt *

 undersöka bl.a. "lådor och andra utrymmen" där

 varor kan förvaras vid införsel till eller utförsel

 från tullområdet. Enligt förarbetena till lagrummet

 är det citerade uttrycket avsett att omfatta även

 paket, brev och andra postförsändelser. I fråga om

 meddelanden i brev eller andra försändelser

 föreligger inte någon anmälnings- eller

 uppgiftsskyldighet till tullmyndigheten, men det

 kan förekomma att varor som rätteligen skulle ha

 anmälts till tullen skickas i brev liksom i

 försändelser av andra slag. Det kan vara fråga om

 tull- och skattepliktiga varor men också om

 införselförbjudna varor eller varor som får införas

 endast under vissa förutsättningar. Ett tungt

 vägande skäl för Tullverkets rätt att undersöka

 brev och andra liknande postförsändelser är den hos

 verket prioriterade uppgiften att bekämpa

 narkotikabrottsligheten. För att tullmyndigheterna

 skall kunna upprätthålla kontroll över varor som

 förs in eller ut ur landet anses de därför behöva

 ha vissa kontrollbefogenheter även när det gäller

 brev och liknande försändelser. Kontrollen får inte

 göras mer långtgående än vad som är erforderligt

 för att uppnå syftet med den.

 Postförsändelser tullklareras vid särskilda

 tullanstalter som kallas posttullanstalter. Dessa

 finns i Stockholm, Göteborg, Malmö, Trelleborg,

 Umeå, Haparanda, Östersund och för Kirunas del i

 Narvik. Posttullanstalterna är samtidigt

 utväxlingspostkontor för den utrikes posttrafiken.

 Vid dessa posttullanstalter, där såväl tull- som

 posttjänstemän arbetar, sker Postverkets medverkan

 vid tullkontroll.

 Enligt 73 § andra stycket tullagen är Postverket

 skyldigt att medverka i tullkontrollen av varor som

 befordras med post. Postverket får inte

 självständigt öppna postförsändelser för

 tullkontroll. Detta medges endast tullmyndigheten.

 I praktiken innebär Postverkets medverkan vanligen

 inte mer än att en posttjänsteman efter de

 anvisningar tullen har meddelat överlämnar

 försändelserna till tullen för kontroll.

 Enligt föreskrifter i tullförordningen (75 §

 jämförd med 48 § första stycket tullagen) har en

 tjänsteman vid Postverket på motsvarande sätt som

 en tulltjänsteman en allmän befogenhet att ta hand

 om oförtullad vara för tillfällig förvaring så

 snart det behövs för tullkontrollen. I fall där en

 posttjänsteman verkställt ett sådant

 omhändertagande åligger det honom att omgående

 sända varan till Tullverket.

 Tips från allmänheten eller gjorda beslag kan ge

 mer eller mindre starka indikationer på att t.ex.

 narkotika förekommer * eller kommer att finnas * i

 ett visst flöde av försändelser. På grund av den

 stora mängd försändelser som passerar genom

 posttullanstalterna är det förenat med stora

 svårigheter att vid denna kontroll hitta samtliga

 försändelser som härrör från en viss avsändare

 eller som är adresserade till en viss mottagare *

 något som tullen ibland har intresse av. Det är

 däremot tämligen enkelt att fånga upp en sådan

 försändelse när den kommer till mottagarens lokala

 adresspostkontor. Kvarhållande av enstaka försän-

 delser (postspärr) har länge tillämpats. Postverket

 har dock under senare tid ansett formella hinder

 föreligga för ett adresspostkontor att underrätta

 tullmyndigheten när post från utlandet ankommer

 till en av tullen namngiven person. Postverkets

 uppfattning är att tullkontrollen av varor som

 kommer in till landet som postförsändelser är

 avsedd att ske vid gränser, flygplatser, hamnar

 etc. Postförsändelser skall därför kontrolleras vid

 de särskilda posttullanstalterna. Generaltull-

 styrelsen däremot menar att postförsändelser står

 under tullkontroll tills Postverket har lämnat ut

 försändelsen till adressaten och anser därför att

 Postverket är skyldigt att lämna tullen biträde i

 tullproceduren även på de lokala

 adresspostkontoren.

 Postverkets medverkan vid kontroll enligt varu-

 smugglingslagen

 Enligt 14 § lagen (1960:418) om straff för

 varusmuggling åligger det bl.a. posttjänstemän att,

 i den mån anbefalld tjänstgöring föranleder det,

 noggrant övervaka att brott inte begås mot lagen.

 Vid sådan tillsyn får posttjänstemän föranstalta om

 undersökning av paket som inlämnats för befordran

 till utrikes ort eller ankommer till riket. Någon

 rätt att undersöka brevförsändelser föreligger dock

 inte med stöd av den bestämmelsen.

 Enligt 15 § första stycket varusmugglingslagen har

 posttjänstemän även rätt att, inom ramen för

 tillsynsskyldigheten enligt 14 § första stycket

 varusmugglingslagen, beslagta egendom som kan antas

 vara förverkad enligt lagen.

 1986 års Varusmugglingsutredning har lagt fram

 förslag till ny lagstiftning på området i

 betänkandet SOU 1991:84. Enligt betänkandet skall

 den nya lagen på området inte innehålla någon

 motsvarighet till de angivna bestämmelserna i 14

 och 15 §§ varusmugglingslagen. Varu-

 smugglingsutredningens betänkande har

 remissbehandlats. Varken Postverket eller

 Generaltullstyrelsen har i sina remissvar framfört

 några invändningar mot att postpersonalens

 medverkan vid tullkontrollen enligt

 varusmugglingslagen föreslagits upphöra.

 Det är i dag oklart om en ny smugglingslag-

 stiftning kommer att införas för närvarande. Detta

 hänger bl.a. samman med Sveriges eventuella inträde

 i EG. Om Sverige kommer att ingå i en tullunion med

 gemensam tullagstiftning förändras

 förutsättningarna för smugglingslagstiftningen.

 Postverkets tullskyldighet

 Sedan den 1 januari 1992 är Postverket enligt 80 §

 tullagen tullskyldigt för sådana försändelser som

 Postverket förmedlar, om försändelsen inte anmäls

 till förtullning av någon annan. De försändelser

 som därvid kan komma i fråga är försändelser från

 företag till företag. Dessa försändelser föranleder

 * till skillnad från dem som förs in av

 privatpersoner * inga svåra värderingsfrågor,

 eftersom värderingen alltid sker på grundval av en

 bifogad faktura.

 Det är ett avsevärt antal försändelser som skall

 gås igenom för att det skall kunna bedömas om

 tullplikt föreligger. Systemet med direktför-

 tullning genom Postverkets försorg har därför

 bedömts som en praktisk nödvändighet. Exempelvis

 måste Postverket bara på brevsidan gå igenom 8

 miljoner försändelser årligen. Genomgången leder

 till att ca 70 000 av dessa förtullas. Postverket

 har inför det nya systemet med tulldatorisering

 byggt upp ett eget datasystem för tullklarering.

 För de försändelser som förtullas tar Postverket ut

 en avgift.

 Skälen för regeringens förslag: Med hänsyn till

 Postverkets bolagisering finns det till en början

 anledning att se över bestämmelsen i 73 § andra

 stycket tullagen om skyldighet för Postverket att

 medverka i tullkontrollen. Det skulle i och för sig

 vara tänkbart att Tullverket övertog allt ansvar

 för kontrollen av postförsändelserna. En sådan

 lösning skulle vara mer förenlig med den oberoende

 ställning som ett framtida statligt postbolag skall

 ha. Emellertid skulle en sådan ordning få negativa

 konsekvenser för genomströmningstiden vid

 posttullanstalterna. Antalet postförsändelser som

 passerar posttullanstalterna är mycket stort, och

 det finns risk för allvarliga förseningar, om

 postpersonal inte längre skulle medverka vid

 tullkontrollen. Regeringen föreslår därför att

 Posten AB, med stöd av en bestämmelse i tullagen,

 åläggs en skyldighet att medverka i tullkontrollen

 av försändelser som kommer in i landet som postför-

 sändelser. Inför ett medlemskap i EG kommer

 förändringar i tullens arbete att kräva viss

 formalisering. Det torde dock inte medföra något

 hinder att vissa uppgifter såsom de här aktuella

 genom nationell lagstiftning läggs på bolag.

 Skyldigheten enligt 73 § tullagen för Posten AB

 att medverka i tullkontrollen kvarstår så länge

 postförsändelsen finns hos något av Posten AB:s

 postkontor. Detta innebär att Posten AB:s medverkan

 kan ske senast när postförsändelsen finns på

 mottagarens adresspostkontor.

 När det sedan gäller varusmugglingslagen har, som

 tidigare nämnts, 1986 års Varusmugglingsutredning

 föreslagit en ny lag på området som inte innehåller

 några bestämmelser om medverkan av postpersonal.

 Eftersom någon ny varusmugglingslag inte är att

 vänta under den närmaste framtiden anser regeringen

 att 14 och 15 §§ i den nu gällande varu-

 smugglingslagen bör ändras på så sätt att

 posttjänstemäns medverkan enligt paragraferna tas

 bort. Det torde vara tillräckligt med den nyss

 förordade skyldigheten för postpersonal vid det

 statliga postbolaget att medverka vid tullkontroll

 enligt tullagen.

 När det gäller frågan om tullskyldighet vill

 regeringen framhålla att det i hög grad är önskvärt

 att det nuvarande systemet med direktförtullning

 genom Postverkets försorg får fortsätta att

 tillämpas även efter en bolagisering av Postverket.

 80 § tullagen bör därför i enlighet med 8 kap. 9 §

 regeringsformen ändras så att detta blir möjligt. I

 paragrafen bör föreskrivas att det postbeford-

 ringsföretag som regeringen bestämmer är

 tullskyldigt för försändelser som företaget

 förmedlar, om försändelsen inte anmäls till

 tullklarering av någon annan.

 6.10 Föreskrifter om postverksamhet i krig m.m.

 Utredningens förslag: Motsvarar huvudsakligen

 regeringens förslag. I utredningens förslag görs

 dock ingen distinktion mellan föreskriftsrätten

 under krigsförhållanden och den under fredstida

 förhållanden (se betänkandet s. 193).

 Remissinstanserna: Överbefälhavaren framhåller att

 det är angeläget att tillsynsmyndigheten ges sådana

 befogenheter i postlagen att totalförsvarets behov

 av postbefordran, betalningsförmedling och

 penningförsörjning kan tillgodoses under krigsfara

 och krig på ett likartat sätt som sker i dag.

 Överstyrelsen för civil beredskap framhåller bl.a.

 att utredningens förslag bör anpassas till motsva-

 rande bestämmelse på teleområdet. Övriga

 remissinstanser lämnar förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I 1991 års

 försvarsproposition (prop. 1991/92:102) har

 regeringen fastställt följande mål för post-

 befordran under kriser och krig. Samhällets behov

 av postkommunikationer skall kunna tillgodoses även

 under kriser och i krig. Organisationen skall kunna

 anpassa verksamheten till förändrade

 förutsättningar. Vissa totalförsvarsviktiga

 försändelser och betalningar skall kunna ges

 särskild prioritet. En särskild sorteringsorga-

 nisation för fältpostadresserad post skall kunna

 skapas.

 I propositionen sägs vidare att totalförsvarets

 behov av att alla kan nå alla liksom behovet av att

 säkerställa betalningsförmedlingen bl.a. genom

 Postgirot i stor utsträckning bygger på Postverkets

 resurser. I Postverkets funktionsansvar ingår att

 planera verksamheten och vidta sådana åtgärder att

 samhällets oundgängliga behov av postala tjänster

 kan tillgodoses även under kriser och i krig. Detta

 innebär att det åligger Postverket att i såväl fred

 som krig för totalförsvaret säkerställa postal

 drift och i nödvändig omfattning upprätthålla

 driften vid sina anläggningar. Vidare skall

 Postverket arbeta för att omställningen från

 fredsförhållanden till beredskaps- och

 krigstillstånd skall kunna genomföras snabbt och

 att uppgifterna i största möjliga utsträckning

 skall kunna lösas även under omställningstiden.

 Planeringen av den postala verksamheten som

 föranletts av kundernas krav på säker och

 tillgänglig postbefordran i fredstid utgör enligt

 propositionen grunden till den uthållighet som

 behövs för att motsvara kraven under kriser och i

 krig. Flexibiliteten i den planerade verksamheten

 är god. Kraven på postbefordran, betal-

 ningsförmedling och penningförsörjning är högt

 ställda. Därför måste, trots hittills gjorda

 beredskapsinsatser, fortsatta och konsekventa

 åtgärder vidtas för att säkerställa de för

 totalförsvaret särskilt angelägna tjänsterna.

 Regeringen måste liksom i dag kunna meddela

 föreskrifter i dessa avseenden i situationer då det

 råder krig, krigsfara eller därmed likartade för-

 hållanden. Regeringen eller, om regeringen

 bestämmer det, tillsynsmyndigheten skall också

 kunna meddela föreskrifter om planering och andra

 åtgärder som behövs i fredstid för att tillgodose

 totalförsvarets behov av postkommunikationer.

 Bestämmelser om detta bör införas i postlagen.

 Att funktionsansvaret för totalförsvarets behov av

 postbefordran överförs till tillsynsmyndigheten

 redovisas i avsnitt 10.3.

 6.11 Internationellt samarbete på postområdet

 Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen

 med regeringens (se betänkandet s. 196).

 Remissinstanserna: Tillstyrker utredningens

 förslag.

 Skälen för regeringens förslag: Sverige är

 anslutet till Världspostföreningen (UPU). Som

 medlemsland har Sverige ingått de fördrag som är

 knutna till föreningen. Dessa fördrag benämns

 tillsammans världspostfördragen. Det finns till att

 börja med tre obligatoriska fördrag, nämligen

 Världspostföreningens konstitution, Allmänna

 reglementet till konstitutionen samt Världspostkon-

 ventionen. Därutöver har Sverige undertecknat avtal

 om postpaket, postanvisningar, postgirorörelsen och

 postförskottsrörelsen. Avtalen inom

 Världspostföreningen är mellanstatliga avtal som

 för Sveriges del skrivs under av befullmäktigade

 ombud för regeringen och i efterhand underställs

 regeringen för godkännande. Det finns slutligen

 också expeditionsreglementen som är avtal på

 postverksnivå.

 Någon generell fullmakt enligt 10 kap. 3 § RF har

 regeringen inte utfärdat för Postverket. I stället

 har regeringen lämnat Postverket fullmakt för varje

 enskilt avtalstillfälle. När de internationella

 reglerna ändras ser Postverket över sina villkor

 för internationell postbefordran och genomför

 nödvändiga ändringar. De frågor som inte är

 uttryckligen reglerade i de internationella

 överenskommelserna regleras enligt grundregeln av

 nationell lagstiftning.

 När det gäller de uppgifter i det internationella

 samarbetet som har karaktären av myndighetsutövning

 är det naturligt att tillsynsmyndigheten vid en

 bolagisering av Postverket träder i Postverkets

 ställe. Detta innebär att huvudansvaret för de

 ingångna världspostfördragen som är knutna till

 världspostföreningen flyttas till tillsynsmyn-

 digheten, när det är fråga om överenskommelser med

 innehåll som huvudsakligen avser

 regulatörsuppgifter. Hit hör bl.a. överenskommelser

 som avser de grundläggande principerna för den

 internationella posttrafiken (se vidare avsnitt

 10.4).

 För att kunna fullgöra sina åtaganden enligt

 världspostfördragen måste Sverige även efter en

 bolagisering av Postverket ha ett postbefordrings-

 företag som deltar i det internationella

 postsamarbetet. Frågan om vem som skall utses för

 denna uppgift bör stå under kontroll av staten.

 Lagrådet har ifrågasatt om det här i landet under

 överskådlig tid kommer att finnas något annat

 företag än Posten AB som kan uppfylla de mycket

 höga krav som måste ställas på ett i samarbetet

 deltagande företag både vad gäller verksamhetens

 omfattning och företagets organisation och allmänna

 lämplighet. Detta, menar Lagrådet, bör lämpligen

 leda till att det i postlagen direkt anges att det

 är Posten AB som deltar i det internationella

 postsamarbetet inom ramen för världspostfördragen.

 Om det ändå anses att det finns behov av en

 möjlighet att godkänna ytterligare något

 postbefordringsföretag för internationellt

 samarbete, bör det ankomma endast på regeringen att

 fatta beslut i saken. Vidare anser Lagrådet att de

 huvudsakliga krav efter vilka prövningen skall ske

 bör framgå av lagen, vilket även leder till att

 föreskrifter på området kan undvaras.

 Regeringen delar i och för sig Lagrådets bedömning

 att det för närvarande endast finns ett företag,

 nämligen det statliga postbolaget, som kan komma i

 fråga för uppgiften att delta i det internationella

 samarbetet. Vi anser dock med hänvisning till den

 pågående utvecklingen att lagen bör utformas så att

 det finns möjlighet för regeringen att godkänna

 ytterligare företag. Såsom Lagrådet förordat bör

 endast regeringen kunna godkänna ett

 postbefordringsföretag för deltagande i det inter-

 nationella postsamarbetet inom ramen för

 världspostfördragen. För en sådan uppgift skall

 enligt lagen krävas att företaget har en verksamhet

 och organisation som garanterar att det på ett

 godtagbart sätt kan utföra internationell

 postbefordran och därvid tillämpa fördragens

 bestämmelser.

 6.12 Tillsynsverksamheten

 Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen

 med regeringens (se betänkandet s. 198).

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom

 Statsanställdas Förbund delar utredningens

 uppfattning att Telestyrelsen bör bli till-

 synsmyndighet även på postområdet. Dels finns det

 naturliga beröringspunkter mellan tele- och

 postkommunikationsområdena, dels kan kostnaderna

 för tillsynsverksamheten hållas nere genom en

 gemensam administration.

 Postverket anser att tillsynsmyndigheten måste ges

 sådana ramar för tillsynsverksamheten att den inte

 medför onödiga kostnader. Det bör inte vara

 tillsynsmyndighetens uppgift att beakta önskemålet

 om fri konkurrens och att ingripa mot konkurrens-

 begränsande åtgärder. Dessa uppgifter åligger det i

 stället Konkurrensverket att utföra.

 Några remissinstanser såsom Svea hovrätt,

 Telestyrelsen och RRV anser att de

 tillsynsuppgifter som skall åläggas

 tillsynsmyndigheten behöver preciseras ytterligare.

 I annat fall kan omfattningen av tillsynsverksam-

 heten med ambitionsnivån variera inom mycket vida

 ramar.

 Kammarrätten i Göteborg påpekar att

 tillsynsmyndigheten bör kunna få verkställighet hos

 kronofogdemyndigheten av beslut som rör åtgärder

 för tillsynen.

 CityMail, som delar utredningens uppfattning att

 de flesta infrastruktur- eller systemfrågor inte

 bör detaljregleras i lag utan lösas i förhandlingar

 mellan Postverket och övriga

 postbefordringsföretag, anser det däremot

 nödvändigt att det finns en tillsynsmyndighet med

 uttryckligt ansvar för att sådana frågor ges

 konkurrensneutrala lösningar.

 Telestyrelsen anser att det bör införas en

 möjlighet att ingripa med sanktioner som i

 graverande fall innebär förbud mot brevbefordran.

 Även RÅ anser att det i en fri konkurrens kan

 uppstå behov av att ingripa med ett

 verksamhetsförbud för att förhindra oseriös

 verksamhet.

 Skälen för regeringens förslag: Sedan den 1 juli

 1992 finns en särskild myndighet, Telestyrelsen,

 som har hand om tillstånd och tillsyn m.m. på

 telekommunikationsområdet. Eftersom tillsynen på

 postområdet torde kräva förhållandevis begränsade

 resurser - uppskattningsvis ca fem personer utöver

 de tretton personer som är stationerade vid

 Postverkets enhet i Kiruna för hantering av

 obeställbara försändelser - anser regeringen att

 det saknas anledning att tillskapa en särskild

 tillsynsmyndighet för detta område. Med hänsyn till

 detta och eftersom posttillsynen har vissa

 beröringspunkter med den verksamhet som utövas av

 Telestyrelsen enligt telelagen, delar regeringen

 bedömningen att styrelsen blir tillsynsmyndighet

 även på postområdet.

 En av tillsynsmyndighetens uppgifter blir att

 fortlöpande följa utvecklingen på hela postområdet

 och bevaka att den grundläggande postservicen

 motsvarar samhällets behov (se avsnitt 6.2). Detta

 är dock ingen tillsynsverksamhet i vanlig mening.

 Den egentliga tillsynen skall vara begränsad till

 sådan postverksamhet som avser brevbefordran (se

 avsnitt 6.3). Tillsynsmyndigheten bör här i första

 hand kontrollera att postbefordringsföretagen

 uppfyller postlagens krav på att brevbefordran

 bedrivs under förhållanden som tillgodoser rimliga

 krav på tillförlitlighet och så att skyddet för

 avsändares och mottagares personliga integritet

 upprätthålls. Tillsynen skall även omfatta kontroll

 av fullgjord anmälningsskyldighet och att

 brevbefordringsföretagen iakttar bestämmelserna i 9

 och 10 §§ som handlar om obeställbara försändelser.

 Att tillsynsmyndigheten har ett särskilt ansvar för

 behandlingen av obeställbara brevförsändelser

 redovisas i avsnitt 6.5.

 Det är viktigt för postkunden att de brev han

 anförtror åt ett postbefordringsföretag hanteras på

 ett så tillförlitligt sätt som rimligen kan krävas

 av företaget. Härmed avses exempelvis att breven

 inte bör exponeras för obehöriga eller eljest

 lämnas obevakade eller oskyddade på ett sätt som

 innebär risker från integritetsaspekten. Vidare bör

 hanteringen ske under sådana former att breven

 undgår att skadas genom yttre påverkan såsom av

 väder och vind.

 Det finns också vissa frågor som hänger samman med

 den praktiska posthanteringen som

 tillsynsmyndigheten har anledning att uppmärksamma

 mot bakgrund av statens strävan efter att det skall

 råda konkurrensneutralitet på marknaden. Det gäller

 delvis frågor där regeringen vill avvakta den

 praktiska utvecklingen något innan slutlig

 ställning tas. Hit hör bl.a. frågor om postboxar

 och eftersändning m.m. I det sammanhanget skall

 tillsynsmyndigheten huvudsakligen övervaka att för

 alla parter acceptabla lösningar kan uppnås

 förhandlingsvägen mellan företagen på marknaden.

 Visar sig detta omöjligt kan myndigheten

 uppmärksamma Konkurrensverket på situationer som

 leder till konkurrensbegränsning.

 Tillsynsmyndigheten kan naturligtvis också behöva

 vända sig till regeringen om frågan bör lösas

 lagstiftningsvägen.

 Det är viktigt inte bara att brevbefordran sker på

 ett tillförlitligt sätt utan också att verksamheten

 är effektiv och kan erbjuda rimliga priser. För att

 så skall bli fallet är det angeläget att

 konkurrensen är så fri som möjligt.

 Tillsynsmyndigheten bör beakta också detta önskemål

 och ingripa om det visar sig att några

 konkurrensbegränsande åtgärder vidtas på marknaden

 genom att underrätta Konkurrensverket om

 förhållandet.

 Som ett led i tillsynsarbetet bör

 tillsynsmyndigheten kunna göra inspektioner hos

 brevbefordringsföretagen, såväl på eget initiativ

 som efter anmälan utifrån.

 Tillsynsmyndigheten bör få de formella

 befogenheter som behövs för att tillsynen skall

 kunna bedrivas effektivt. Brevbefordringsföretagen

 bör vara skyldiga att låta tillsynsmyndigheten få

 tillträde till de områden, lokaler och andra

 utrymmen där verksamheten bedrivs. De bör också

 vara skyldiga att bistå med de upplysningar och

 tillhandahålla de handlingar som behövs för

 tillsynen. Tillsynsmyndigheten bör ges rätt att få

 verkställighet hos kronofogdemyndigheten av beslut

 som avser åtgärder för tillsynen.

 Å andra sidan är det viktigt att tillsynen bedrivs

 på ett sådant sätt att den inte medför onödiga

 kostnader för tillsynsmyndigheten och inte vållar

 postbefordringsföretagen större olägenhet än som är

 nödvändigt.

 För att tillsynen skall bli verkningsfull måste

 tillsynsmyndigheten ha möjlighet att ingripa med

 någon form av sanktioner. Åtgärder kan framför allt

 behöva vidtas om brevbefordran bedrivs på ett sätt

 som åsidosätter integritetsskyddsintressena.

 Tillsynsmyndigheten bör i sådana fall kunna ingripa

 med förelägganden för att kunna få till stånd

 rättelse av felaktiga beteenden. För att öka

 styrkan bakom föreläggandena bör dessa kunna

 förenas med vite. Utsättande av vite bör kunna

 användas såväl vid konstaterad obenägenhet att

 rätta sig efter ett tidigare föreläggande som redan

 vid ett första föreläggande om det finns anledning

 att anta att det behövs för att uppnå rättelse inom

 angiven tid.

 Utredningen har övervägt att, utöver

 förelägganden, införa en möjlighet för

 tillsynsmyndigheten att förbjuda en brevdistributör

 som grovt åsidosätter sina åligganden att fortsätta

 med sin verksamhet. Man skulle på det sättet få en

 motsvarighet till möjligheten att, inom ramen för

 ett tillståndssystem, återkalla ett givet

 tillstånd.

 Ett förbud att bedriva en viss verksamhet är

 emellertid enligt utredningen en så pass ingripande

 åtgärd att sanktionen inte bör införas utan mycket

 starka skäl. Detta gäller även om förbudet görs

 tidsbegränsat. Det bör i sammanhanget beaktas att

 näringsförbud enligt lagen (1986:436) om

 näringsförbud endast kan beslutas av domstol och

 att institutet även i övrigt är kringgärdat med

 olika rättssäkerhetsgarantier.

 Utredningen har också framhållit att det kan

 ifrågasättas om behovet av en förbudsmöjlighet på

 postområdet är så stort. Redan innan ett förbud

 skulle bli aktuellt torde ett misskötsamt

 postbefordringsföretag i allmänhet ha fått så

 mycket oförmånlig publicitet * bl.a. till följd av

 åtgärder från tillsynsmyndighetens sida * att det

 får svårt att få några kunder. Företaget kan därmed

 inte åstadkomma så stor skada.

 Regeringen delar utredningens bedömning att någon

 förbudsmöjlighet för närvarande inte bör införas.

 Ett kraftfullt verkande vite bör vara ett

 tillräckligt effektivt medel för att få till stånd

 rättelse.

 Här skall också framhållas att om det felande

 postbefordringsföretagets beteende är av det slag

 som kan falla in under 4 kap. 8 § brottsbalken,

 tillsynsmyndigheten bör överväga om saken skall

 polisanmälas.

 6.13 Finansiering av tillsynsmyndighetens

 verksamhet

 Utredningens förslag: Överensstämmer i allt

 väsentligt med regeringens (se betänkandet s. 201).

 Remissinstanserna: Stöder utredningens förslag

 beträffande finansieringen av tillsynsverksamheten.

 Svea hovrätt och Konsumentverket har däremot

 framfört att det är olämpligt att relatera avgiften

 som varje brevbefordringsföretag har att betala för

 hanteringen av obeställbara försändelser till det

 antal försändelser han skickat in. Avgiften bör i

 stället beräknas exempelvis i proportion till

 företagens omsättning eller till den den totala

 distributionsvolymen. Det föreslagna systemet

 beträffande obeställbara försändelser ställer

 nämligen höga krav på de olika postföretagen och

 kan bli kostsam för dessa. Under sådana

 förutsättningar finns det en uppenbar risk för att

 företagen inte sänder in obeställbara försändelser

 till tillsynsmyndigheten.

 Skälen för regeringens förslag: Postverksamhet som

 avser befordran av brev skall som tidigare sagts

 ställas under tillsyn. Vid sidan av tillsynsverk-

 samheten bör tillsynsmyndigheten åläggas även vissa

 andra myndighetsuppgifter på postområdet, bl.a.

 hanteringen av obeställbara brevförsändelser.

 Det är naturligt att den tillsynsverksamhet som

 kommer att åligga tillsynsmyndigheten enligt

 postlagen skall finansieras genom avgiftsuttag från

 dem som berörs av verksamheten och för vilka den

 får anses vara till nytta. Avgifterna för

 tillsynsverksamheten bör således beräknas på

 grundval av postbefordringsföretagens

 brevbefordran.

 Regeringen har i det tidigare föreslagit att

 hanteringen av obeställbara brevförsändelser skall

 skötas av tillsynsmyndigheten. Vi anser att

 verksamheten av praktiska och ekonomiska skäl bör

 ligga kvar i Kiruna, där Postverket för närvarande

 har sin enhet för hantering av obeställbara

 postförsändelser.

 Det är regeringens uppfattning att de

 postbefordringsföretag i vilkas verksamhet

 obeställbara brevförsändelser uppkommer bör svara

 för tillsynsmyndighetens kostnader för hanteringen

 av sådana försändelser. Företagen bör således

 betala en avgift vars storlek sätts i proportion

 till det antal försändelser som det är fråga om.

 Skälet för detta är att postbefordringsföretagen på

 så sätt uppmuntras att själva försöka utröna den

 rätta adressen där detta är möjligt. Om avgiften

 inte bestäms efter antalet obeställbara

 försändelser som uppkommer i den egna verksamheten

 finns risken att brevförsändelser slentrianmässigt

 bedöms böra sändas till tillsynsmyndigheten.

 Regeringen föreslår att det i postlagen öppnas en

 möjlighet för regeringen eller, efter regeringens

 bemyndigande, tillsynsmyndigheten att införa ett

 avgiftssystem.

 6.14 Överklagande

 Utredningens förslag: Överensstämmer med

 regeringens (se betänkandet s. 204).

 Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg anser

 att överklagande bör kunna ske inte bara av beslut

 enligt lagen utan även av beslut enligt

 föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd

 av lagen. Svea hovrätt ifrågasätter lämpligheten i

 att överklagande kan ske även av föreskrifter som

 beslutats av tillsynsmyndigheten med stöd av

 bestämmelser i postlagen. I övrigt har inte

 framförts några erinringar mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Beslut som kan

 komma i fråga för överklagande enligt postlagen är

 exempelvis beslut om påförande av avgifter samt

 beslut om förelägganden inom ramen för anmälnings-

 skyldigheten och tillsynen.

 Regeringen delar utredningens uppfattning att

 tillsynsmyndighetens beslut i särskilda fall enligt

 postlagen skall kunna överklagas till allmän

 förvaltningsdomstol. Inte bara beslut enligt lagen

 utan även enligt föreskrifter som har meddelats med

 stöd av lagen bör kunna överklagas. Antalet mål

 förväntas bli mycket lågt, med hänsyn främst till

 det begränsade antalet postbefordringsföretag och

 kommer sannolikt inte att påverka resursbehovet hos

 domstolarna.

 Enligt den nu gällande instansordningen överklagas

 beslut av förvaltningsmyndighet till kammarrätten.

 Domstolsutredningen har emellertid i sitt

 betänkande "Domstolarna inför 2000-talet" (SOU

 1991:106), som för närvarande bereds inom

 regeringskansliet, föreslagit att tyngdpunkten i

 rättskipningen skall ligga i den första domstolsin-

 stansen och att överrätterna skall befrias från

 uppgiften att som första domstol överpröva beslut

 av förvaltningsmyndigheterna. Regeringen har ställt

 sig bakom principen i årets budgetproposition

 (prop. 1992/93:100 bil. 3 s. 24 f). Redan nu läggs

 den första domstolsprövningen i nytillkomna

 målgrupper i länsrätt i stället för i kammarrätt.

 Regeringen finner denna princip lämplig även i

 detta fall och anser att de nu aktuella besluten

 bör prövas av länsrätt som första domstolsinstans.

 Den 1 juli 1993 infördes i 14 § första stycket

 punkt 6 lagen (1971:289) om allmänna

 förvaltningsdomstolar en generell bestämmelse

 enligt vilken länsrätt prövar mål som enligt

 bestämmelse i annan lag skall prövas av länsrätt

 (SFS 1993:759). Den nu föreslagna ändringen ligger

 i linje med Domstolsutredningens förslag.

 Vem som får överklaga tillsynsmyndighetens beslut

 framgår av 22 § förvaltningslagen (1986:223), där

 det föreskrivs att ett beslut får överklagas av den

 som beslutet angår, om det har gått honom emot och

 beslutet kan överklagas. Hur vid besvärskretsen

 blir får avgöras med utgångspunkt i de allmänna

 principer som har utvecklats i praxis härför. Det

 kan påpekas att i vissa mål flera intressenter kan

 ha rätt att överklaga. Beträffande överklagande av

 domstolsbeslut finns i 33 § förvalt-

 ningsprocesslagen en mot 22 § förvaltningslagen

 svarande bestämmelse.

 6.15 Ikraftträdande m.m.

 De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft

 samtidigt som Postverket övergår till att drivas

 som aktiebolag. Detta planeras ske den 1 februari

 1994. Samtidigt skall lagen (1990:291) om

 obeställbara postförsändelser upphöra att gälla.

 Såsom påpekats av Lagrådet finns det anledning att

 införa en övergångsbestämmelse som ger sådana

 postbefordringsföretag som vid lagens

 ikraftträdande redan bedriver postverksamhet visst

 rådrum att uppfylla kravet på anmälan.

 En övergångsbestämmelse behövs även för de brev-

 och paketförsändelser som varit obeställbara enligt

 den gamla lagen och som fortfarande är obeställbara

 då lagen upphör att gälla. Däremot saknas anledning

 att låta övergångsbestämmelserna gälla obeställbara

 postanvisningsbelopp.

 Postlagsutredningen har föreslagit att det

 generella bemyndigandet för regeringen att meddela

 föreskrifter om postbefordran som framgår av lagen

 (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter

 om trafik, transporter och kommunikationer skall

 tas bort och ersättas av bemyndiganden i särskilda

 fall enligt postlagen. Regeringen anser en sådan

 lösning visserligen vara principiellt riktig, men

 anser ändå att det generella bemyndigandet bör

 finnas kvar ytterligare en tid, innan det helt

 klart kan sägas vilka bemyndiganden som behövs i en

 förändrad situation på postområdet.

 En särskild fråga gäller den stora mängd

 författningar där uttrycket "med posten" används

 för att beteckna att något kan eller skall skickas

 som brev utan krav på delgivning. Efter

 avregleringen och Postverkets bolagisering kan

 uttrycket felaktigt ge intryck av att det bara

 finns ett möjligt postbefordringsföretag och att

 försändelsen måste befordras genom "Posten AB". Ett

 lämpligare uttryck i sammanhanget är därför att

 ange att det skickas "med post".

 Vidare förekommer i ett antal författningar det

 föråldrade uttrycket "postanstalt" som beteckning

 på "postkontor" eller i vissa fall "post-

 befordringsföretag".

 En fullständig revision för att skapa enhetlighet

 skulle kräva att ett mycket stort antal

 författningar * utöver de som nu föreslås bli

 ändrade * gås igenom och ändras. Det praktiska

 värdet av en sådan fullständig genomgång skulle

 vara begränsat. Regeringen förordar därför i

 stället att uttrycken byts ut efter hand som det är

 aktuellt att av andra skäl ändra i de författningar

 som innehåller dessa uttryck.

 I den mån uttrycken förekommer i de lagar som nu

 föreslås bli ändrade, exempelvis delgivningslagen,

 byts de ut mot ovan förordad nomenklatur.

 I framtiden bör således, allt eftersom det av

 andra anledningar blir aktuellt att ändra i

 författningar där "postanstalt" eller "med posten"

 förekommer, dessa uttryck samtidigt ändras till

 "postkontor" alternativt "postbefordringsföretag"

 respektive "med post".

 7 Utvecklingen och konkurrenssituationen inom

 Postverkets marknader

 Postverket verkar i dag inom ett antal marknader

 med den gemensamma nämnaren distribution.

 Postverkets olika verksamheter är i varierande grad

 utsatta för tydlig konkurrens. Distributionen av

 adresserade brev har till övervägande del fram till

 den 1 januari 1993 varit förbehållen Postverket.

 Mot bakgrund av detta finns i dag endast ett fåtal

 konkurrenter till Postverket om befordran av

 adresserade brev. Emellertid finns i dag ett antal

 alternativ till den fysiska brevbefordringen. På

 övriga marknader där Postverket verkar finns redan

 i dag ett flertal alternativ till de tjänster

 Postverket erbjuder och Postverkets marknadsandelar

 är där också betydligt mindre.

 En kort översikt över Postverkets marknadsandelar

 på olika delmarknader ges i följande tabell.

 Marknad Postens Andel av Viktiga

 marknads- Postens konkurrenter

 andel, % intäkt, %

 Skriftliga företags-90 29 Telia, CityMail

 meddelanden

 Skriftlig marknads-55 11 Svensk Direkt

 Reklam

 kommunikation

 Privat skriftlig95 6 *

 kommunikation

 Inrikes företags-55 6 Bilspedition, ASG,

 paketprodukter Bussgods

 Övriga inrikes 85 6 Bilspedition

 lättgodsprodukter

 Budmarknad 20 1 Adena/Picko''''s,

 Taxi

 Utrikes lättgods-10 1 Bilspedition, ASG,

 produkter DHL, UPS

 Betalnings- 50 29 Bankgirot, banker

 förmedling

 Bankservice 11 7 Banker

 I det följande beskrivs de olika marknader där

 Postverket verkar samt den förväntade

 marknadsutvecklingen och konkurrenssituationen inom

 dessa.

 7.1 Brevbefordran

 Postverkets affärsområde brev (Posten Brev)

 förmedlar individuella och massproducerade

 meddelanden samt tidningar och tidskrifter. Kommu-

 nikationen kan vara rent fysisk, fysisk-elektronisk

 eller enbart elektronisk. Posten Brev förmedlar

 även varor med en vikt upp till ett kg.

 Posten Brev förmedlar ca 4,2 miljarder adresserade

 brevförsändelser per år. De sammanlagda

 rörelseintäkterna i affärsområdet uppgick år 1992

 till 14,9 miljarder kr. De externa intäkterna

 uppgick till ca 11,2 miljarder kr eller knappt 50 %

 av Postverkets totala intäkter. Av intäkterna

 kommer knappt 90 % från företag och organisationer

 medan resterande drygt 10 % kommer från privat-

 personer. Affärsområdets viktigaste kunder är ett

 antal större postintensiva företag.

 Under 1900-talet har antalet brevförsändelser

 (exkl. tidningar och gruppreklam) visat en årlig

 tillväxt med i genomsnitt ca 3% per år. Vissa år

 har volymerna minskat något i förhållande till

 föregående år medan de andra år ökat mera.

 Perioden från 1970 fram till i dag karaktäriseras

 av en stabil om än avtagande ökningstakt. Den

 minskning i volym beroende på konkurrens från

 elektronisk överföring av meddelanden som förut-

 spåddes i olika studier på 70-talet har först nu

 blivit märkbar i viss utsträckning. Jämförande

 studier av telemarknadens utveckling visar att

 någon mer omfattande överströmning från brevkommu-

 nikation till telekommunikation ännu inte kan

 spåras.

 Bakom utvecklingen på brevmarknaden ligger ett

 antal faktorer som kan hänföras till den allmänna

 samhällsutvecklingen. Här kan t.ex. noteras en

 årlig befolkningsökning och framför allt

 hushållsökning.

 Under senare hälften av 1900-talet har vidare

 stora strukturella förändringar påverkat ma-

 rknadsförutsättningarna för brevbefordran. Sådana

 förändringar är t.ex. socialförsäkringssystemen,

 datorisering och centralisering av lönesystem m.m.

 På senare år är centraliseringen av

 pensionsutbetalningar, bilregister, kontroll-

 besiktning av bilar, värdepappersystemet,

 avreglering av bank- och finansmarknaderna andra

 exempel på förändringar som påverkar brevvolymerna

 såväl positivt som negativt.

 En förväntad ändrad näringslivsstruktur med en

 alltmer accentuerad övergång från varu- till

 tjänsteproduktion kommer att påverka kommu-

 nikationsbehovet positivt. Förändringar

 (branschglidning) inom bank- och försäkringssek-

 torerna samt intresseorganisationernas sannolikt

 ökande betydelse likaså. Parti- och detaljhandeln

 kommer sannolikt att i ökad omfattning använda

 betal- och kreditkort, vilket i sin tur kommer att

 påverka kommunikationsbehovet i positiv riktning.

 Den pågående teknologiska förändringen med ökad

 användning av tele- och datorkommunikation leder

 till minskad brevkommunikation. Telekommunikationen

 visar en snabbare tillväxt än brevkommunikation

 under de senare decennierna. Framför allt har

 utvecklingen den senaste femårsperioden varit

 mycket expansiv inom områdena telefax och mobil-

 telefoni. Postens bedömning är att vart tredje fax

 ersätter ett brev.

 Vad särskilt gäller användning av telefax har

 denna under senare år genomgått en närmast explosiv

 utveckling. Det kan förutses att telefaxtekniken

 kommer att utvecklas och förfinas. Telefaxsänd-

 ningar förekommer i dag företrädesvis mellan före-

 tag. Det är alltså i första hand brevvolymen mellan

 företag som kan komma att minska till följd av

 telefaxsändningar.

 Datorkommunikation är en annan konkurrent till

 brevet. Denna typ av kommunikation kan ske i olika

 former. Det kan vara fråga om kommunikation från

 dator till dator, från dator till databas m.m. Till

 viss del utgör dessa former av kommunikation

 substitut till brev. Kommunikation från dator till

 databas (t.ex. videotex) konkurrerar dock i större

 utsträckning med olika teletjänster, som t.ex.

 071-nummer, och med text-TV.

 Andra former av elektroniska överföringar av med-

 delanden påverkar också till viss del brevvolymer-

 na. Olika former av hybridtjänster (en kombination

 av elektronisk överföring, utskrift och kuvertering

 samt traditionell brevutdelning, s.k. ePOST)

 förväntas öka under de kommande åren, dock utan att

 öka den totala brevvolymen. ePOST lämpar sig bäst

 för stora sändningar brev till många mottagare, i

 huvudsak konsumtionsräkningar till hushåll.

 Annons- och direktreklam samt reklam i andra

 medier (radio och TV), liksom olika typer av spel i

 dessa medier, påverkar och kommer att påverka

 brevvolymerna positivt.

 Den samlade effekten av de olika faktorer som på-

 verkar marknadssituationen för adresserade brevför-

 sändelser är svår att beräkna. Någon mera märkbar

 tillväxt av traditionell brevdistribution förväntas

 dock inte. Tendensen under de senaste åren, och som

 accentuerats, är en övergång från normalbrev

 (övernattbefordrade brev till fullpris) till brev

 med längre distributionstid till rabatterat pris.

 En överströmning från traditionell brevbefordran

 till hybridtjänster verkar också trolig. Denna

 överströmning kommer emellertid inte att påverka

 den totala volymen utan snarare vissa led i

 befordringen såsom insamling, sortering och

 transport av adresserade brevförsändelser som

 således minskar.

 Avvecklingen av brevmonopolet har gett möjligheter

 för andra företag än Postverket att distribuera

 brevförsändelser. Sedan våren 1991 distribuerar

 företaget CityMail AB brevförsändelser i Stockholm.

 Man kan förvänta sig att fler

 brevbefordringsföretag utöver CityMail kommer att

 etablera sig. Hur dessa presumtiva konkurrenter ser

 ut eller vilka deras affärskoncept kommer att vara

 är i dag inte möjligt att förutse. En ökad

 konkurrens inom brevbefordringen kommer naturligt-

 vis att minska Posten Brevs brevvolymer.

 En minskning med 2 % av Posten Brevs

 försändelsevolym noterades år 1992. Mellan åren

 1986 och 1991 ökade emellertid volymen med upp till

 ca 4 % per år, men med en successivt avtagande

 ökningstakt. Den minskade brevvolymen år 1992 kan

 delvis förklaras med den nya konkurrenssituationen

 som uppstått. Ytterligare en faktor av betydelse i

 detta sammanhang är att nedgången i tiden

 sammanfaller med det svåra konjunkturläge som

 råder, även om inget säkert samband kan konstateras

 mellan brevvolym och konjunktur. Det går i dag inte

 att säkert bedöma om ett reellt trendbrott skett

 när det gäller ökningen av Posten Brevs brev-

 volymer.

 7.2 Paket (Lättgods)

 Postverket är genom sitt affärsområde lättgods

 (Posten Lättgods) verksamt inom den marknad som

 omfattar distribution av försändelser med en vikt

 upp till 35 kg (lättgods). Posten Lättgods erbjuder

 även transport av tyngre gods om detta efterfrågas

 av kunderna. Posten Lättgods omsätter ca 2,6

 miljarder kr.

 Fram till år 1984 distribuerade Postverket endast

 sådana paket som distribueras genom

 postkontorsnätet och lantbrevbäringen. År 1984

 utökades verksamheten till att även omfatta

 distribution av s.k. företagspaket, dvs. paket som

 skickas från "dörr till dörr" och inte befordras

 via postkontorsnätet. Posten Lättgods erbjuder i

 dag företagskunder standardiserade och rikstäckande

 transporttjänster för försändelser upp till en vikt

 av 35 kg per kolli och 100 kg per sändning.

 Privatpersoner har möjlighet att skicka enstaka

 paket inom Sverige till enhetliga priser. I dag

 distribueras drygt hälften av paketförsändelserna

 från dörr till dörr, medan den andra hälften

 (motsvarande huvuddelen av ekonomi- och postpaket)

 distribueras genom postkontorsnätet. En tjänst som

 vänder sig till privatpersoner är det s.k.

 Sverigepaketet som inkluderar emballage och frakt

 upp till 20 kg till valfri ort i Sverige. För

 närvarande kostar Sverigepaketet 48 kr.

 Av Posten Lättgods totala intäkter svarar intäkter

 från privatpersoner endast för ca 2 %.

 Privatpersoner är därutöver mottagare av paket från

 främst postorderbranschen. Posten Lättgods

 befordrar totalt ca 50 miljoner paket per år.

 Privatpersoner skickar årligen endast cirka en

 miljon paket.

 Affärsområdet Lättgods konkurrenter är både

 svenska och utländska företag. Samtliga företag av

 betydelse inom branschen har förstärkt sina

 distributionssystem i Sverige. Detta gäller även de

 internationella transportföretagen. På

 lättgodsmarknaden finns i dag tre svenska

 huvudkonkurrenter: Posten Lättgods, ASG och

 Bilspedition. Inom paketmarknaden, dvs. gods upp

 till 35 kg, är Posten Lättgods det dominerande

 företaget medan man har en mycket liten andel av

 det tyngre godset.

 Lättgodstransporter har under ett flertal år varit

 den snabbast växande delen av den svenska

 godstransportmarknaden. Denna uppgång bröts under

 år 1992 på grund av den svaga konjunkturen.

 Lättgodsmarknaden, likväl som transportbranschen i

 övrigt, kännetecknas av hård konkurrens. Branschen

 har sedan länge präglats av otillfredsställande

 lönsamhet. Under de senaste åren har detta

 accentuerats ytterligare. Transportbranschen är

 beroende av den ekonomiska utvecklingen. Tillväxt i

 ekonomin medför oftast ökningar i volymer. Posten

 Lättgods är endast verksam på den svenska

 marknaden. Den inhemska efterfrågan bedöms vara

 fortsatt svag. De internationella pakettjänsterna

 utförs inom Posten Utrikes.

 7.3 Betalningsförmedling

 En av Postverkets delmarknader är

 betalningsförmedling. Postgirorörelsen startade år

 1925 och tillkom för att underlätta betal-

 ningsrörelsen och främja sådana betalningsmetoder

 som är ägnade att minska användandet av kontanta

 medel. I dag ser Postgirot som sin affärsidé att

 över hela landet och internationellt erbjuda

 girotjänster i eget kontosystem och därtill hörande

 finansiella tjänster för företag, organisationer,

 föreningar och privatpersoner. Under år 1992

 uppgick de totala intäkterna i Postgirot till ca

 5,3 miljarder kr. 430 miljoner betalningar förmed-

 lades via Postgirot, varav 125 miljoner (29 %) var

 kontantbetalningar i postkassorna. Postgirot har

 haft ett ökat antal förmedlade betalningar under en

 rad år. Ökningen är emellertid måttlig.

 Konkurrensen om betalningar mellan Postgirot å ena

 sidan och bankerna/Bankgirot å den andra är hård.

 Detta trots att Postgirot i praktiken haft

 ensamrätt till statens betalningar i och med

 förordningen (1974: 591) om skyldighet för statlig

 myndighet att anlita Riksbanken eller Postgirot.

 Undantag från denna skyldighet har emellertid

 medgetts vissa myndigheter. Det stora flertalet av

 statens utbetalningar till allmänheten sker därför

 redan i dag med annan betalningsförmedlare än

 Postgirot.

 Konkurrensen kommer att hårdna ytterligare till

 följd av att konkurrens kommer att tillåtas även

 vad gäller statens alla in- och utbetalningar. I en

 marknadssituation med fri konkurrens om alla

 statliga betalningar blir Postgirot ett bland flera

 betalningsinstitut. Postgirot föreslås därför få

 begränsat utvidgade verksamhetsförutsättningar som

 stöd för betalningsförmedlingen.

 Den fortsatta utvecklingen torde gå mot ett ökat

 användande av direktöverföringar mellan konton,

 bl.a. så kallade autogirolösningar, för att minska

 hanteringskostnaderna i betalningsförmedlingen.

 7.4 Utrikes brev- och paketbefordran

 Postverkets affärsområde utrikes (Posten Utrikes)

 etablerades som eget affärsområde år 1989. Under år

 1992 uppgick intäkterna till ca 1,5 miljarder kr.

 Posten Utrikes ansvarar för försäljning och

 distribution av brev och paket med destination

 utanför Sveriges gränser liksom för tullhantering

 och distribution av all ankommande brev- och

 paketpost.

 Posten Utrikes förfogar över egna

 sorteringsterminaler i Sverige men köper vissa

 försäljnings-, transport- och utdelningstjänster av

 Posten Brev, Posten Lättgods och Posten Bank och

 Kassa. Utomlands utförs transporterna av utländska

 flygbolag, speditörer samt inte minst andra länders

 postverk.

 Posten Utrikes verkar på en marknad med hård

 konkurrens. Konkurrenter är både internationella

 kurir- och expressföretag samt svenska företag som

 ASG och Bilspedition.

 En alltmer utbredd remailingverksamhet hotar den

 lönsamma brevexporten. Detta innebär att

 konkurrenterna kommersiellt kan utnyttja brister i

 det internationella avräkningssystemet mellan

 postverken.

 Lönsamheten inom den internationella

 transportmarknaden är generellt mycket låg.

 Företagsförvärv och allianser gör att konkurrens-

 situationen ändras kontinuerligt. På grund av den

 överetablering som skett bl.a. inom EG kan man

 räkna med stora strukturrationaliseringar och att

 endast några få aktörer kommer att överleva på både

 expressmarknaden och inom den traditionella spedi-

 tionsverksamheten. Omstruktureringen av den

 internationella frakt- och kurirmarknaden väntas

 fortsätta i en snabbare takt än som sker för

 närvarande.

 Postverkets kurirverksamhet har integrerats med

 expressföretaget TNT i ett med fyra andra postverk

 gemensamt ägt bolag, GD Express World Wide, där

 svenska Postverket äger 7,5 % och postverken

 gemensamt 50 %. Detta samarbete öppnar

 möjligheterna att utveckla Posten Utrikes

 paketutbud för tidsgaranterade produkter och

 expressprodukter.

 7.5 Postkontoren

 Postkontorsnätets verksamhet är samlad i

 affärsområdet bank och kassa (Posten Bank och

 Kassa). Postkontoren förmedlar Postverkets samlade

 sortiment till privatpersoner och mindre företag

 samt erbjuder banktjänster för privatpersoner.

 Intäkterna uppgick till ca 5,9 miljarder kr år

 1992.

 Posten Bank och Kassas huvudsakliga uppdragsgivare

 är Posten Brev (29 % av intäkterna), Postgirot

 (34 %), Posten Lättgods (8 %), Posten Utrikes (2 %)

 och Nordbanken (24 %).

 Under år 1992 sjönk antalet transaktioner i post-

 kontorsnätet med 7 %. Året dessförinnan var

 minskningen lika stor. Under de senaste tio åren

 har antalet transaktioner i kassorna minskat med en

 tredjedel. Bakgrunden till minskningen av manuella

 kassatjänster är den ökade automationen med bl.a.

 direktöverföring mellan konton. Posten Bank och

 Kassa genomför mot bakgrund av denna utveckling en

 omfattande rationalisering och effektivisering av

 verksamheten som beskrivits i 1992 års

 budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 7).

 Enligt åtgärdsprogrammet, som benämns Nät 92,

 kommer antalet serviceställen att bestå, men i

 många fall drivas i annan skepnad, exempelvis som

 s.k. närpostkontor med begränsad service såsom

 paketutlämning eller på entreprenad av butiker.

 Transaktionsutvecklingen i kontorsnätet förväntas

 fortsätta att gå tillbaka till följd av

 konkurrenssituationen inom affärsområdena Posten

 Brev, Posten Lättgods, Postgirot och Posten

 Utrikes, i kombination med ökat utnyttjande av

 elektronisk kommunikation och automatiserade betal-

 ningar. Alternativ till de banktjänster som utförs

 på postkontoren växer successivt fram, exempelvis

 möjlighet att utföra överföringar av pengar mellan

 konton på telefon. Mot bakgrund av detta bedöms

 även behovet av traditionella banktjänster komma

 att minska.

 8 En förändrad verksamhetsform för Postverket

 8.1 Överföring av Postverkets verksamhet till ett

 statligt ägt aktiebolag

 Skälen för regeringens förslag: I dag driver

 Postverket statlig affärsverksamhet i särskild

 form, den s.k. affärsverksformen, som tillskapades

 genom 1911 års budgetreform. Detta innebär bl.a.

 att verkets ekonomiska omslutning inte redovisas

 över statsbudgeten. Verket är emellertid en

 integrerad del av den statliga verksamheten och

 fungerar som förvaltare av statlig egendom.

 Enligt regeringsformens bestämmelser får statens

 medel inte användas på annat sätt än riksdagen har

 bestämt och statens medel står till regeringens

 förfogande. Som en följd av detta skall

 investeringar och finansieringen av dessa även inom

 affärsverken ytterst beslutas av riksdagen.

 För affärsverken gäller vidare särskilda

 bestämmelser om förvärv och försäljning av fast

 egendom samt om förvärv, försäljning och bildande

 av bolag.

 Regeringen har i det tidigare redogjort för ut-

 vecklingen på postmarknaden. Sammanfattningsvis är

 det faktorer som den tekniska utvecklingen,

 efterfrågeförändringar och liberalisering som i

 samverkan har inneburit en förändrad marknadssitua-

 tion. Genom teknisk utveckling och

 efterfrågeförändringar har antalet företag liksom

 utbudet av nya tjänster ökat, vilket har lett till

 en alltmer diversifierad marknad. Med nya

 postbefordringsföretag på marknaden följer större

 valfrihet för användarna.

 Den successivt förändrade marknadssituationen

 ställer krav på en utveckling av Postverkets

 verksamhetsform. Erfarenheten visar att de begräns-

 ningar som finns i affärsverksformen i fråga om

 t.ex. förvärv och försäljning av fast egendom,

 försäkringar och upplåning medför komplikationer.

 Affärsverksformen begränsar vidare möjligheterna

 till ändamålsenliga former för samarbete och

 samägande i konsortier och allianser. Genom att

 bilda aktiebolag inom ramen för Postverkskoncernen

 har man hittills kunnat lösa en del praktiska

 problem. Denna blandform av affärsverk och

 aktiebolag är emellertid olycklig och har visat sig

 svår att styra. En enhetlig associationsform är

 både bättre och mer flexibel. En förnyelse och

 utveckling av Postverkets verksamhetsform är

 således påkallad, dels av den nya marknadssitua-

 tionen inom postservice och betalningsförmedling,

 dels av behovet av en ändamålsenlig och effektiv

 styrning av verksamheten. Aktiebolagsformen är en

 lämplig associationsform för konkurrensutsatt

 verksamhet. Postverkets konkurrenter på samtliga

 delmarknader bedriver som regel sin verksamhet i

 aktiebolagsform.

 Det är enligt regeringens mening angeläget att

 Postverket nu ges samma verksamhetsform som andra

 företag på postbefordrings- och betalnings-

 marknaden, dvs. aktiebolagsformen. Det nya bolaget

 kommer att vara helägt av staten.

 8.1.1 Överföringen av Postverkets verksamhet m.m.

 till aktiebolag

 I enlighet med det föreslagna bemyndigandet blir

 det en uppgift för regeringen att genomföra

 bolagiseringen av Postverket och därvid bl.a.

 fastställa kapitalstruktur samt aktiekapitalets

 storlek i det nya aktiebolaget. Regeringen vill här

 informera om hur bolagiseringen är avsedd att

 genomföras.

 Postverket har de senaste 15 åren genomfört fyra

 stora omorganisationer. Den nu gällande genomfördes

 den 1 januari 1992. De successiva

 organisationsändringarna har skett för att öka

 Postverkets marknadsorientering och

 kundorientering. Organisationsutvecklingen är

 således en kontinuerlig process. Den nu gällande

 organisationen kommer i sina huvuddrag att gälla

 även i samband med bolagiseringen. Detta innebär

 precis som i dag en organisation med fem

 affärsområden, Posten Brev, Posten Lättgods, Posten

 Utrikes, Posten Bank och Kassa samt Postgirot. För

 att underlätta en successiv bolagisering av de

 olika verksamheterna har Postverket redan

 registrerat sex bolag, ett för vart och ett av

 moderbolaget och de fem affärsområdena. I syfte att

 renodla moderbolaget så långt som möjligt inrättas

 också ett holdingbolag, Posten Service AB, i

 samband med Postverkets bolagisering. Till

 holdingbolaget förs verksamheter som är

 koncerngemensamma: i nuläget Postfastigheter,

 Postens Inköpscentral, Posten Systemservice,

 HK-Service, Certus AB och SwedPost AB.

 Bolagiseringen av Postverket sker genom att staten

 i ett första steg överlåter Postverkets verksamhet,

 tillgångar och skulder till Posten AB, varvid

 köpeskillingen erläggs genom att Posten AB utfärdar

 en skuldförbindelse på beloppet. Därefter följer en

 nyemission i Posten AB. Staten skall erlägga likvid

 för de nyemitterade aktierna genom kvittning mot

 den fordran staten har på Posten AB genom den ovan

 nämnda skuldförbindelsen.

 I ett andra steg överlåts verksamheten i

 affärsområdena m.fl. till dotterbolag den 1

 februari 1994. Affärsområdena Posten Bank och

 Kassa, Postgirot och Posten Service AB kommer att

 ombildas till dotterbolag den 1 februari 1994.

 Affärsområdena Posten Brev, Posten Lättgods och

 Posten Utrikes kommer inledningsvis att driva sina

 verksamheter som affärsområden inom moderbolaget

 Posten AB. Senast vid utgången av år 1994 kommer

 åtminstone brev- och paketverksamheten inom Posten

 AB att drivas i dotterbolag. Detta kommer att

 regleras i det särskilda avtal som staten kommer

 att sluta med Posten AB. Under affärsområdesbolagen

 och Posten Service AB kommer nu befintliga dotter-

 bolag att inordnas.

 Posten AB:s kapitalstruktur har betydelse för

 bolagets utvecklingsmöjligheter. Kapitalstrukturen

 bör ge en tillräcklig bas för bolagets verksamhet.

 Den nya Postkoncernens balansräkning består till

 huvuddelen av inlåning i Postgirorörelsen. Post-

 girorörelsen bör vid soliditetsberäkningar

 betraktas som en bank. Det går mot bakgrund av

 detta inte att jämföra Postkoncernens soliditet med

 svenska industri- och transportföretag.

 Affärsområdesbolagen utom Postgirot kommer alla

 att ha en soliditet om minst 15 % vid tidpunkten

 för ombildande till aktiebolag.

 Postgirots soliditet kommer att uppgå till ca 5 %.

 Vid en sammanvägning av rimliga soliditetsnivåer i

 respektive affärsområde bör soliditeten på

 koncernnivå vara ca 15 % på sikt. Vid tidpunkten

 för bolagiseringen kommer Postkoncernens soliditet

 att uppgå till ca 11 %.

 Posten AB föreslås överta Postverkets alla

 pensionsförpliktelser. Den ingående balansen i

 Postkoncernen beräknas uppgå till ca 50 miljarder

 kr, varav det egna kapitalet beräknas uppgå till ca

 6 miljarder kr. Avsikten är att överlåtelsen av

 Postverkets verksamhet, tillgångar och skulder

 skall regleras i ett avtal mellan staten och Posten

 AB. Detta överlåtelseavtal skall bl.a. reglera

 vilka tillgångar och skulder samt rättigheter och

 åtaganden som överförs.

 Mot bakgrund av den dominerande ställning som

 Postverket i dag har inom postverksamheten är det

 regeringens uppfattning att Posten AB bör kunna

 upprätthålla rikstäckande postservice till enhet-

 liga avgifter för enstaka försändelser utan sär-

 skild ersättning. Detta skall regleras i avtal

 mellan staten och Posten AB. Kravet på rikstäckande

 service finns också med i bolagsordningen för

 Posten AB. Avsikten är att det särskilda avtalet

 mellan staten och Posten AB även skall omfatta

 andra förhållanden som inte regleras i

 överlåtelseavtalet. Hit hör frågan om pristak för

 avgifter för brevbefordran (avsnitt 10.2) och vissa

 frågor som rör informationsplikt vid ändringar i

 postnummer (avsnitt 10.5).

 Överlåtelseavtalet och det särskilda avtalet

 avses tecknas före bolagiseringen av Postverket den

 1 februari 1994. Det särskilda avtalet föreslås

 löpa t.o.m. den 31 december 1996.

 8.1.2 Statsmakternas styrning, kontroll samt insyn

 i ett statligt ägt aktiebolag

 Ombildningen av Postverket från affärsverk till

 aktiebolag innebär förändringar i första hand när

 det gäller statsmakternas styrning, kontroll och

 insyn. Ombildningen av Postverket till aktiebolag

 förutsätter styrning i andra former än de som

 används för ett affärsverk. Förutom genom

 lagstiftning kan styrningen av ett bolag ske genom

 bestämmelser i bolagsordningen, genom röstning på

 bolagsstämman och genom den av stämman valda

 styrelsen. Ett bolags verksamhet kan också

 begränsas eller ges viss inriktning genom avtal.

 Inom statsförvaltningen utövas kontroll av flera

 organ, t.ex. av Riksdagens revisorer, Riksdagens

 ombudsmän (JO), Justitiekanslern (JK) och Riksrevi-

 sionsverket (RRV). När Postverket bolagiseras

 upphör kontrollen av JO och JK. Kontroll utövas

 fortsättningsvis av de av bolagsstämman valda

 revisorerna. Riksdagens revisorer kan emellertid

 även fortsättningsvis utöva kontroll. Vidare gäller

 för de statliga aktiebolag som finns införda i

 förordningen (1993:958) om Riksrevisionsverkets

 granskning av statliga aktiebolag och stiftelser,

 att RRV på eget eller regeringens uppdrag kan

 utföra granskning utöver den sedvanliga gransk-

 ningen som årligen skall utföras enligt

 aktiebolagslagen. Tillsynsmyndigheten kommer med

 tillämpning av bestämmelserna i förslaget till

 postlag i egenskap av tillsynsmyndighet avseende

 brevbefordran att kunna utöva viss kontroll över

 bolaget.

 Eftersom staten kommer att äga samtliga aktier i

 Posten AB kommer redovisning av verksamheten att

 lämnas till riksdagen genom de årliga redo-

 görelserna för de statliga företagen. Avsikten är

 vidare att en av Riksrevisionsverkets auktoriserade

 revisorer skall utses som en av revisorerna i

 Posten AB och dess dotterbolag.

 Enligt regeringens mening bör Posten AB så långt

 det är möjligt verka under samma förutsättningar

 som vanliga aktiebolag. Det blir därmed en uppgift

 för Posten AB:s styrelse att utforma mål och

 strategier för verksamheten.

 Regeringen vill i detta sammanhang också informera

 om arkivfrågornas behandling i anslutning till att

 Postverket ombildas till aktiebolag. Enligt arkiv-

 lagen (1990:782) skall en myndighet, som upphör,

 inom tre månader överlämna sitt arkiv till en

 arkivmyndighet, om inte verksamheten överförs till

 en annan myndighet. När verksamhet som tidigare

 bedrivits i en statlig myndighet överförts till ett

 aktiebolag kan arkivmyndigheten enligt vad

 regeringen inhämtat låna ut de delar av arkivet som

 det nya bolaget behöver ha tillgång till. Det

 ankommer på Riksarkivet att utforma föreskrifter

 och villkor för lån och deposition hos bolag av

 handlingar. Tillgången för allmänheten till de

 allmänna handlingar som härrör från tiden före

 bolagiseringen och som inte omfattas av sekretess

 enligt bestämmelser i sekretesslagen (1980:100)

 säkerställs genom att ansvaret för dessa handlingar

 förs över till Riksarkivet. Enligt vad regeringen

 inhämtat pågår ett samråd mellan Postverket och

 Riksarkivet avseende arkivfrågor inför bolagise-

 ringen av Postverket.

 Härutöver bör nämnas en fråga som rör de

 fastigheter som Postverket förvaltar för statens

 räkning. Det femtontal fastigheter som

 representerar framträdande kulturvärden kommer att

 ges skydd som byggnadsminnen innan de överlåts till

 det nya bolaget.

 Postverket har som statlig myndighet

 tillhandahållit statistikuppgifter beträffande

 postverksamheten i landet. Även efter verkets

 ombildning till aktiebolag kvarstår behovet från

 samhällets sida av statistik över detta område. Det

 bör ankomma på tillsynsmyndigheten att närmare

 precisera kraven på postbefordringsföretagen så att

 samhällets behov kan tillgodoses.

 Från kulturpolitisk synpunkt finns det också skäl

 att notera den påverkan som Postverket genom sina

 adresseringskrav kan utöva på valet av ortnamn i

 landet. Staten kan emellertid via sin ägarroll

 eller på annat sätt garantera att Posten AB inte

 utövar detta inflytande på ett sätt som strider mot

 god ortnamnssed.

 8.2 Den nya Postkoncernen

 Som framgår av beskrivningen under 8.1.1 är

 avsikten att det skall bildas en koncern med Posten

 AB som moderbolag och affärsområden som helägda

 dotterbolag. Därutöver kommer det att finnas

 ytterligare bolag inom ramen för koncernen, bl.a.

 de redan i dag existerande Falcon Aviation AB,

 Tidningstjänst AB m.fl.

 I moderbolaget skall ingå koncernstaber samt

 finansförvaltning för koncernen.

 Finansförvaltningen kommer dock, i enlighet med vad

 som anförts i 1993 års finansplan (prop.

 1992/93:100 bil. 1, bet. 1992/93:FiU20, rskr.

 1992/93:189), inte att omfatta Postgirots medels-

 förvaltning.

 Verksamheten i affärsområdet Brev skall vara

 meddelandehantering. Posten Brev skall också svara

 för den rikstäckande brevbefordran. Under Posten

 Brev finns ett antal bolag som stödjer

 verksamheten.

 Verksamheten i affärsområdet Lättgods skall

 omfatta Postverkets paket- och

 lättgodsdistribution. Även här finns ett antal

 bolag som stödjer verksamheten.

 Verksamheten i affärsområdet Bank och Kassa skall

 omfatta dels postverksamhet, dvs. förmedling av

 brev och paket, dels förmedling av finansiella

 tjänster såsom postgirobetalningar, insättning och

 uttag från bankkonto, förmedling av lån m.m.

 Verksamheten i Postgirot Bank AB skall omfatta den

 verksamhet som i dag bedrivs i affärsområdet

 Postgirot.

 Verksamheten i affärsområdet Utrikes skall omfatta

 distribution av internationella brev-, lättgods-

 och expressförsändelser. I affärsområdet skall

 också ingå delägarskap i Global Delivery Express

 Worldwide som förmedlar expressgods över hela

 världen.

 [Organisationsbild monteras in här av TRYCKERIET!]

 8.2.1 Mål och huvudinriktning för Posten AB

 Postverket har som affärsverk bedrivit sin verksam-

 het med såväl hög servicenivå som god lönsamhet. En

 successivt ökad kund- och affärsinriktning gör att

 Postverket har goda förutsättningar att klara en

 mera marknadsmässig organisation på en avreglerad

 marknad. Av detta följer att de förändringar som nu

 föreslås på postområdet innebär en precisering och

 renodling av statsmakternas politiska ansvar för

 post- och kassaservicen respektive ansvaret för att

 skapa spelregler som möjliggör och stimulerar

 konkurrens inom postområdet. Detta skapar

 förutsättningar för att renodla statens roll som

 ägare av Posten AB i förhållande till de intressen

 som statsmakterna i övrigt har att bevaka inom

 postområdet.

 Utgångspunkten för staten som ägare är att erhålla

 avkastning på det egna kapitalet. Det primära

 ekonomiska målet för verksamheten i Posten AB är

 därmed att ge en räntabilitet på eget kapital och

 utdelning till ägaren. Det är även viktigt att

 företagets effektivitet och finansiella styrka

 utvecklas gynnsamt. Ekonomiska nyckeltal för att

 följa upp detta är bl.a. räntabilitet på sysselsatt

 kapital och soliditet.

 Under de senaste åren har marknaden för de

 tjänster Postverket erbjuder utvecklats mot ökad

 konkurrens. För att möta denna konkurrens har

 Postverket utvecklats mot en ökad grad av

 affärsmässighet och effektivitet. Konkurrens på

 traditionell brevbefordran i kombination med den

 snabba och dynamiska utvecklingen på den elektro-

 niska marknaden samt konkurrensen på paket- och

 betalningsmarknaden kommer att innebära fortsatt

 skärpta konkurrensförhållanden. Det är mot denna

 bakgrund nödvändigt att effektiviteten förbättras

 ytterligare och att Postverket ges möjlighet att

 tekniskt möta den ökande konkurrensen från den

 elektroniska sektorn.

 Det kan konstateras att Postens resultat efter

 finansiella poster under perioden 1994*1996 enligt

 Postverkets affärsplan bedöms inledningsvis uppgå

 till 600 miljoner kr för att i slutet av perioden

 uppgå till ca 1 miljard kr per år. Ur ett

 långsiktigt ägarperspektiv måste emellertid samti-

 digt konstateras, att denna resultatnivå behöver

 förbättras för att ägaren skall uppnå en

 tillfredställande ekonomisk avkastning på den för-

 mögenhetsmassa, som Postverket har att förvalta.

 Målsättningen från ägarens sida bör vara att Posten

 AB på längre sikt skall kunna arbeta med helt

 affärsmässiga villkor och förutsättningar och

 därvid också uppvisa en marknadsmässig avkastning

 jämförbar med större svenska välskötta företag i

 motsvarande branscher. Detta bör kunna uppnås genom

 en fortsatt rationalisering av verksamheten och en

 anpassning av såväl tjänsteutbud som priser.

 Huvudinriktning för Posten AB bör, liksom i dag

 för Postverket, vara att erbjuda rikstäckande post-

 och kassaservice. Bolaget bör direkt eller genom

 dotter- eller intressebolag bedriva denna verksam-

 het. Annan verksamhet än kärnverksamheten kan be-

 drivas endast under förutsättning att denna

 kompletterar huvudinriktningen och att den bidrar

 till att stärka koncernens lönsamhet. Ytterligare

 en förutsättning är att detta sker under ett

 rimligt risktagande. Med ett rimligt risktagande

 avses att denna verksamhet inte får bedrivas på

 bekostnad av kärnverksamheten.

 8.2.2 Postgirot

 Promemorians förslag: Överensstämmer med

 regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom

 Svenska Bankföreningen har tillstyrkt förslaget.

 Svenska Bankmannaförbundet, som inkommit med

 yttrande över förslaget att ombilda Postgirot till

 bankaktiebolag, har avstyrkt förslaget. Postverket

 föreslår att något förbehåll om regeringens

 medgivande till ändringar inte tas in i

 bolagsordningen. Konkurrensverket anser det

 angeläget från konkurrenssynpunkt att

 begränsningarna i verksamheten inte görs alltför

 långtgående och detaljerade. Svenska Bankföreningen

 har förståelse för att postgiroverksamhetens

 bolagisering medför behov av att föra in Postgirot

 under ett regelsystem som syftar till att garantera

 stabilitet och säkerhet i verksamheten. Enligt

 föreningen bör Postgirot dock ej ges status som

 bank. I stället bör en särskild lag om post-

 giroaktiebolagets verksamhet utfärdas. Den

 lösningen förordas även av Svenska

 Bankmannaförbundet.

 Skälen för regeringens förslag: Bankrörelse

 definieras i bankrörelselagen som verksamhet i

 vilken ingår inlåning från allmänheten på sådan

 räkning som bank allmänt använder. Eftersom

 Postverkets girokonton har flera likheter med

 bankernas inlåningskonton infördes i

 bankrörelselagen ett undantag i 1 kap. 2 § tredje

 stycket enligt vilket Postverket för sin

 postgirorörelse får hålla konton för allmänheten.

 Av betydelse i denna fråga är att

 departementschefen i förarbetena (prop.

 1986/87:100 bil. 1) anförde bl.a. följande. För att

 vidmakthålla konkurrenskraften är det väsentligt

 att den statliga bankverksamheten koncentreras i en

 bank, PKbanken. Det förslag som i det följande

 kommer att läggas fram angående Postverkets

 förvaltning av likvida medel m.m. får således inte

 leda till att en bankverksamhet utvecklas inom

 Postverket. Postgirots ställning att endast vara

 ett betalningsförmedlande institut måste behållas.

 Målsättningen att genom samarbete kunna erbjuda

 ökad service åt kunderna måste också stå kvar.

 De skäl som tidigare fanns för att förhindra att

 en bankverksamhet utvecklades inom Postverket är

 forfarande till viss del giltiga och den

 ursprungliga inriktningen på betalningsförmedling

 bör därför behållas och utvecklas.

 När Postverket bolagiseras övergår verksamheten

 från myndighetsform till aktiebolagsform. Detta

 medför viktiga förändringar. Affärsverken är

 myndigheter och därmed endast företrädare för

 staten. Ett affärsverk äger inga tillgångar utan

 förvaltar dem endast för statens räkning, och det

 är staten som svarar för de skyldigheter som

 uppkommer i verksamheten. Ett aktiebolag däremot är

 en självständig juridisk person skild från

 statsförvaltningen. Det är bolaget som har

 tillgångar och skulder, och det finns t.ex. inte

 något rättsligt hinder mot att ett statligt ägt

 aktiebolag försätts i konkurs. Bolagiseringen

 medför därför behov av att Postgirots verksamhet

 förs in under ett regelsystem som syftar till att

 garantera stabilitet och säkerhet i verksamheten.

 Postgirot står i dag inte under

 Finansinspektionens tillsyn. De likheter som finns

 mellan Postgirots verksamhet och den verksamhet som

 bedrivs av institut som står under inspektionens

 tillsyn motiverar emellertid att även Postgirot

 ställs under sådan tillsyn. Detta gäller särskilt

 vid en ombildning av Postgirot till aktiebolag, när

 en tillsyn inte endast avser hur verksamheten

 bedrivs utan även är motiverad bl.a. för att bedöma

 bolagets kapitalstyrka och relationerna till

 moderbolaget och systerbolagen.

 I frågan om det närmare valet av verksamhetsform

 för Postgirot gör regeringen följande bedömning.

 Riksdagen och regeringen kan styra den statliga

 affärsverksamheten genom lagar och andra

 föreskrifter. Föreskrifter skall dock vara

 generella till sin utformning, och möjligheter till

 styrning av ett visst statligt bolag genom

 normgivning får anses begränsad. Det framstår

 därför inte som lämpligt att införa en särskild

 lagstiftning för Postgirot AB. Med hänsyn till att

 Postgirots verksamhet företer påtagliga likheter

 med bankverksamhet föreslår regeringen i stället

 att Postgirot ombildas till bankaktiebolag. Detta

 innebär att det nya bolaget skall ansöka om

 regeringens tillstånd (oktroj) att driva

 bankrörelse. Bolaget kommer då att omfattas av

 bl.a. bestämmelserna i bankrörelselagen om

 kapitaltäckning, enhandsengagemang och krav på

 säkerhet för lämnade krediter.

 Finansinspektionen har anfört att en lagändring

 kan behövas för att tillstånd skall kunna ges

 moderbolaget Posten AB att äga Postgirot Bank AB.

 Enligt 3 § första stycket andra meningen lagen

 (1992:1631) om lämplighetsprövning av större ägare

 i bankaktiebolag skall ett förvärv som innebär att

 ett icke-finansiellt företag blir moderföretag till

 en bank tillåtas bara om det finns synnerliga skäl.

 I förarbeten till bestämmelsen diskuterades

 riskerna för ett obehörigt utnyttjande av en bank,

 som ingår i en koncern med icke-finansiella

 företag. En bank kan bl.a. få svårigheter att hävda

 sin oberoende ställning gentemot andra

 koncernföretag. Vidare kan överföringar och

 transaktioner mellan koncernbolagen vara svåra att

 kontrollera. Några skyddsregler som kan förhindra

 att en bank tar skada om dess moderbolag kommer på

 obestånd finns inte och även en bank med god

 kapitaltäckning kan därför drabbas av stora

 svårigheter om ägarens vilja eller förmåga att

 finansiellt stödja banken ifrågasätts. Mot bakgrund

 av bl.a. dessa risker föreslog föredraganden att

 det skulle krävas synnerliga skäl för att tillåta

 ett icke-finansiellt företag att förvärva mer än 50

 % av aktierna i ett bankaktiebolag. Den situationen

 att en bank i ett akut läge behöver tillföras

 externt kapital kan, enligt förarbetena, tjäna som

 ett exempel på en situation där synnerliga skäl

 föreligger.

 Postverket har sedan länge bedrivit

 postgirorörelse. Den bolagisering som nu genomförs

 innebär i princip inte någon avgörande skillnad i

 arten av verksamheten. Det förhållandet att

 funktionerna bolagiseras bör därför inte innebära

 olägenheter av de slag som anges i förarbetena och

 som nu redovisats. Med hänsyn härtill, och då den i

 förarbetena beskrivna situationen endast är ett

 exempel, saknas skäl att nu föreslå någon ändring i

 bestämmelsen.

 Riksdagen har bemyndigat regeringen att besluta om

 avveckling av Postgirots ensamrätt till de statliga

 betalningarna (prop. 1991/92:100 bil. 1, bet.

 1991/92:FiU20, rskr. 1991/92:128). Riksdagen har

 vidare beslutat att ett utvecklat statligt

 betalningssystem skall införas (prop. 1992/93:100

 bil. 1, bet. 1992/93:FiU20, rskr. 1992/93:189).

 Riksdagen har vidare anfört bl.a. följande (bet.

 1992/93:FiU30, rskr. 1992/93:447). En avveckling av

 Postgirots särställning i det statliga

 betalningssystemet måste ske på ett sådant sätt att

 konkurrens skapas som främjar effektiviteten i

 betalningssystemet. För detta krävs en konkurrens

 på lika villkor. * När Postgirots särställning i

 det statliga betalningssystemet upphör kommer

 privatpersoner, företag och myndigheter att fritt

 kunna välja betalningsförmedlare vid betalningar

 till och från staten. För att detta val skall kunna

 ske på rationella grunder måste de båda systemen ha

 samma möjligheter att kunna erbjuda tjänster. Som

 utskottet tidigare redovisat innebär detta att man

 måste överväga att ge Postgirot möjligheter att

 kunna erbjuda 360-dagarskrediter och ge ränta på

 innestående medel även till privatpersoner. Det är

 också önskvärt, som utskottet tidigare uttalat, att

 avtal kan träffas mellan Postgirot och

 affärsbankerna om att ge Postgirot rätt att

 verkställa betalningar genom debiteringar på

 banklönekonton. * Regeringen bör återkomma till

 riksdagen och redovisa hur dessa frågor utvecklas

 och vid behov lämna förslag som bidrar till att

 upprätthålla konkurrens i betalningsförmedlingen

 och främja effektiviteten.

 I samband med att Postgirot ombildas till

 bankaktiebolag avser regeringen att avskaffa

 Postgirots ensamrätt till de statliga betalningarna

 genom att förordningen (1974:591) om skyldighet för

 statlig myndighet att anlita Riksbanken eller

 Postgirot upphävs. Frågan om Postgirot Bank AB

 kommer att kunna förmedla betalningar till och från

 banksystemet genom debiteringar och krediteringar

 av andra bankers konton är ännu inte löst.

 Regeringen anser dock att de utvidgade

 verksamhetsförutsättningar som föreslås nedan

 uppfyller riksdagens krav på att de båda

 betalningssystemen skall ha möjlighet att kunna

 erbjuda tjänster. Regeringen har i beslut den 18

 februari 1993 uppdragit åt Riksrevisionsverket att

 lämna förslag till utformningen av regler som skall

 ersätta förordningen om skyldighet för statlig

 myndighet att anlita Riksbanken eller Postgirot. De

 nya reglerna skall tillvarata de krav som

 statsmakterna ställer på det statliga

 betalningssystemet (prop. 1992/93:100 bil.1, bet.

 1992/93:FiU20, rskr. 1992/93:189).

 Riksrevisionsverket har den 29 april 1993 lämnat

 ett förslag till en ny förordning om statliga

 betalningar.

 Regeringen vill vidare betona att möjligheten att

 fritt välja betalningsförmedlare är kopplad till

 att det finns affärsmässiga avtal med olika

 betalningsförmedlare. Utgångspunkt för detta är de

 krav som statsmakterna ställer på det statliga

 betalningssystemet.

 Huvudinriktningen för Postgirot Bank AB:s

 verksamhet bör vara att bedriva en effektiv

 betalningsförmedling av väsentligen den typ som

 Postgirot bedriver i dag. Genom avvecklingen av

 Postgirots ensamrätt till de statliga betalningarna

 kommer Postgirot emellertid att verka under allt

 hårdare konkurrens på betalningsmarknaden. I syfte

 att uppnå konkurrens på jämbördiga villkor mellan

 Postgirot och bankerna/bankgirot och därmed främja

 effektiviteten föreslår regeringen att Postgirots

 verksamhetsförutsättningar utvidgas i samband med

 ombildningen till bankaktiebolag. För närvarande

 får Postgirot besluta om ränta på postgirokonton

 som innehas av juridiska personer. Postgirot får

 vidare ge kredit till juridiska personer i högst 30

 dagar i samband med betalningsförmedling. En

 enskild kredit får inte överstiga femtio miljoner

 kr och det sammanlagda beloppet av krediterna får

 inte överstiga fyra miljarder kr. Regeringen

 föreslår att verksamhetsförutsättningarna utvidgas

 så att Postgirot Bank AB dels får ge ränta även på

 fysiska personers postgirokonton, dels får ge

 kredit i högst 360 dagar till både fysiska och

 juridiska personer i samband med

 betalningsförmedling. Det sammanlagda beloppet av

 krediterna bör begränsas till att genomsnittligt

 över en rullande tolvmånadersperiod inte överstiga

 fyra miljarder kr i det penningvärde som gäller vid

 ingången av år 1994. Även en begränsning av den

 räntebärande inlåningsvolymen för både juridiska

 och fysiska personer bör ske. Denna bör begränsas

 till att genomsnittligt över en rullande

 tolvmånadersperiod inte överstiga totalt 23

 miljarder kr i det penningvärde som gäller vid

 ingången av år 1994. Vidare bör gälla att

 kontovillkoren inte får utformas på ett sådant sätt

 att en sparkontorörelse utvecklas inom Postgirot

 Bank AB. Inte heller skall traditionell kredit-

 givning för finansiering av företagens

 investeringar och rörelse eller hushållens bostäder

 och kapitalvaror ske i Postgirot Bank AB.

 Det nya bankaktiebolaget bör vidare få rätt att

 tillhandahålla betalningsmedel i form av t.ex.

 checkar och kontokort samt att driva valutahandel.

 En utvärdering av de nu föreslagna befogenheterna

 för Postgirot Bank AB bör ske senast före utgången

 av år 1995. Det bör då bl.a. beaktas hur

 begränsningarna i Postgirot Bank AB:s befogenheter

 och avregleringen av de statliga betalningarna

 påverkat bankaktiebolagets ekonomi.

 Postverket har anfört att rätten att lämna och ta

 emot koncernbidrag kommer att vara av stor

 betydelse i den bolagiserade postkoncernen och att

 några andra villkor för koncernbidrag än de som

 föranleds av bestämmelserna om kapitaltäckning och

 vinstutdelning inte bör gälla.

 Ingår en bank i en koncern får, enligt 1 kap. 11 §

 bankrörelselagen, koncernbidrag ges endast efter

 medgivande av Finansinspektionen. Det finns inte

 någon anledning att göra avsteg från denna

 bestämmelse i fråga om Postgirot Bank AB.

 Riksrevisionsverket har i sitt yttrande ansett att

 begreppet betalningsförmedling bör definieras mot

 bakgrund av att viss oklarhet kan råda om vilken

 verksamhet som omfattas. Vidare har verket anmärkt

 att ett kassakrav på Postgirot Bank AB behöver

 fastläggas. Slutligen har från verkets sida

 framhållits att det krävs ett klarläggande vad

 avser den statliga garantin och kreditmöjligheterna

 i Riksbanken.

 Betalningsförmedling är en av de verksamhetsgrenar

 en bank får bedriva enligt 2 kap. 2 §

 bankrörelselagen. Som ovan anförts bör Postgirot

 Bank AB bedriva betalningsförmedling av väsentligen

 den typ som Postgirot bedriver i dag.

 I 2 kap. 12 § bankrörelselagen finns en allmän

 föreskrift enligt vilken bankaktiebolag, sparbanker

 och centrala föreningsbanker skall ha en med hänsyn

 till rörelsens art och omfattning tillräcklig

 betalningsberedskap. Postgirot Bank AB kommer att

 omfattas av nämnda bestämmelse. Något behov av att

 nu särskilt reglera storleken på de medel Postgirot

 Bank AB skall ha i beredskap för att kunna möta

 variationer i kassaflödet kan inte anses föreligga.

 Enligt 3 § lagen (1993:765) om statligt stöd till

 banker och andra kreditinstitut kan stöd lämnas

 till bl.a. banker med svensk oktroj. Postgirot Bank

 AB kommer därför att omfattas av bestämmelserna i

 nämnda lag.

 Enligt bestämmelserna i lagen om Sveriges riksbank

 får Riksbanken bevilja kredit till bl.a.

 bankaktiebolag. Något förtydligande beträffande

 Postgirot Bank AB:s kreditmöjligheter i Riksbanken

 behövs därför inte.

 I bolagsordningen för Postgirot Bank AB bör

 verksamhetens inriktning och omfattning begränsas i

 enlighet med vad som ovan anförts. Vidare bör i

 bolagsordningen föreskrivas att denna i vissa

 väsentliga delar inte får ändras utan regeringens

 godkännande. Regeringen bör inte, utan att först

 höra riksdagen, godkänna sådana ändringar i

 bolagsordningen som medför att Postgirot Bank AB:s

 verksamhetsförutsättningar ändras.

 När Postgirot ombildas till bankaktiebolag blir

 regeln i 1 kap. 2 § tredje stycket bankrörelselagen

 om rätt för Postverket att för sin postgirorörelse

 hålla konton för allmänheten överflödig. Regeln bör

 därför slopas.

 8.2.3 Statens betalningssystem och fortsatt

 huvudmannaskap för statens koncernkontosystem

 CassaNova

 Skälen för regeringens förslag: Det statliga

 betalningssystemet består för närvarande av

 statsverkets checkräkning (SCR) i Riksbanken samt

 statens koncernkontosystem CassaNova i Postgirot.

 CassaNova bygger på Postgirots koncernkontosystem,

 men har anpassats efter statens särskilda behov av

 redovisning och information. Riksrevisionsverket

 (RRV) företräder och kontrollerar SCR med anslutna

 postgirokonton samt betalningssystemet i övrigt.

 Huvuddelen av de statliga betalningarna förmedlas i

 dag via Postgirot och Riksbanken. CassaNova har

 utvecklats av Postgirot i samarbete med RRV. Det

 finns för närvarande inga andra koncernkontosystem

 som fullt ut kan tillgodose statens krav på betal-

 ningsavräkning, redovisning och information för att

 möjliggöra en samlad rapportering och analys. RRV

 har dock i uppdrag att utreda hur statens

 betalningssystem bör utformas i ett längre

 perspektiv med målsättning att möjliggöra val av

 ett eller flera koncernkontosystem inom det

 statliga betalningssystemet. RRV har på regeringens

 uppdrag utrett och lämnat förslag till

 huvudmannaskapet för CassaNova i samband med en

 bolagisering av Postgirot.

 RRV föreslår i sin rapport att Postgirot som bolag

 bör få äganderätt över systemet CassaNova men att

 staten får full bestämmanderätt i frågor som är av

 central betydelse för statens betalningssystem.

 Staten skall enligt RRV, ha möjlighet att ställa

 krav på Postgirot för att säkerställa CassaNovas

 nuvarande och kommande funktion. RRV anser att

 förslaget motsvarar den uppgift som RRV har i dag

 beträffande statens betalningssystem, dvs. att

 företräda och kontrollera statens betalningssystem.

 Skälet till att Postgirot bör få äganderätten till

 CassaNova är enligt RRV att CassaNova som system är

 en oskiljaktig del av Postgirots bokföringssystem

 och därmed en integrerad del av Postgirot. Systemet

 kan vidare inte lyftas ut från CassaNova utan att

 motsvarande resurser skapas inom staten. Att

 förlägga driften av systemet hos någon annan än

 Postgirot är enligt RRV en praktisk omöjlighet i

 dag. Det är dessutom betydelsefullt för systemets

 fortlevnad och utveckling att Postgirot tar ansvar

 för systemet CassaNova.

 RRV:s förslag bör följas. Regeringen föreslår

 därför att statens koncernkontosystem CassaNova

 skall ägas och tekniskt förvaltas av Postgirot som

 bolag. Regeringens förslag innebär att Postgirot

 skall äga de dataprogram som sammantaget utgör

 systemet CassaNova samt svara för systemets drift.

 Staten genom RRV skall ha full insyn och

 beslutanderätt i frågor som rör CassaNova som del

 av statens betalningssystem. Någon särskild

 ersättning skall inte utgå till Postgirot för att

 förvalta CassaNova. Den information som hanteras

 inom CassaNova som del av statens betalningssystem

 skall vara förbehållen staten genom RRV. Denna

 lösning garanterar ett ändamålsenligt

 betalningssystem för staten och främjar

 konkurrensen när de statliga betalningarna

 avregleras. Det nu sagda bör regleras i det

 överlåtelseavtal som kommer att tecknas mellan

 staten och Posten AB.

 8.2.4 Bank och Kassa

 Promemorians förslag: I promemorian föreslogs att

 affärsområdet Bank och Kassa skulle ombildas till

 ett kreditmarknadsbolag. För att göra det möjligt

 för Bank och Kassa att fortsätta att bedriva såväl

 postverksamhet som finansieringsverksamhet i ett

 och samma bolag föreslogs att lagen om

 kreditmarknadsbolag skulle ändras så att regeringen

 eller, efter regeringens bemyndigande,

 Finansinspektionen får möjlighet att tillåta att

 ett kreditmarknadsbolag bedriver postverksamhet.

 Remissinstanserna: Sveriges riksbank, Postverket,

 Finansinspektionen och Svenska Bankföreningen har

 avstyrkt förslaget. Sveriges riksbank anser det

 inte lämpligt att utan närmare överväganden utvidga

 de aktiviteter som regleras av den finansiella

 lagstiftningen utan föreslår i stället att den

 tillståndspliktiga finansieringsverksamheten

 bedrivs av ett särskilt kreditmarknadsbolag eller

 av det bankaktiebolag som har hand om Postgirots

 verksamhet. Postverket anför att den föreslagna

 lösningen inte medger all den verksamhet som

 förekommer i kontorsnätet. Verket föreslår därför

 att lagen om kreditmarknadsbolag ändras så att

 också annan verksamhet än postverksamhet kan

 förenas med finansieringsverksamhet. Om regeringen

 skulle anse att ytterligare dispensmöjlighet är

 oförenlig med lagen förordar verket att Bank och

 Kassa ombildas till ett aktiebolag och att

 finansieringsverksamheten förs över till ett

 särskilt kreditmarknadsbolag. Den senare lösningen

 förordas även av Finansinspektionen. Inspektionen

 anför att det från tillsynssynpunkt vore att

 föredra om kreditmarknadsbolaget blev ett

 dotterbolag till Postgirot Bank AB. I den mån det

 är fråga om banktjänster anser inspektionen att

 tillstånd skulle kunna ges enligt bestämmelsen i 2

 kap. 3 a § bankrörelselagen efter en utvidgning av

 denna bestämmelse. Svenska Bankföreningen anser att

 den finansiella verksamhet som bedrivs inom Bank

 och Kassa i första hand bör regleras inom ramen för

 en särskild lag om postgirorörelsen m.m. Det är

 dock, enligt föreningen, tänkbart att skapa ett

 särskilt kreditmarknadsbolag för den finansiella

 verksamheten. Riksrevisionsverket har ifrågasatt

 förslaget. Även Konkurrensverket har ifrågasatt

 förslaget men i och för sig inte funnit skäl att

 motsätta sig detta från renodlad

 konkurrenssynpunkt. Sveriges Bankkunders

 Riksförbund har tillstyrkt förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om

 kreditmarknadsbolag får finansieringsverksamhet,

 med vissa undantag, endast drivas efter tillstånd.

 Av 3 kap. 1 § första stycket framgår att

 kreditmarknadsbolag endast får driva

 finansieringsverksamhet och verksamhet som har ett

 naturligt samband därmed. De skall således inrikta

 verksamheten på finansieringsverksamhet. Till denna

 verksamhet kan emellertid kopplas andra finansiella

 tjänster och andra aktiviteter, t.ex. vissa

 serviceverksamheter, som är förenliga med

 finansiell verksamhet. I 3 kap. 1 § andra stycket

 finns en exemplifierande uppräkning av olika typer

 av verksamhet som ett kreditmarknadsbolag typiskt

 får ägna sig åt. Kreditmarknadsbolagen får däremot

 inte blanda sin verksamhet med verksamheter som

 ligger utanför det finansiella området.

 Postens affärsområde Bank och Kassa bedriver viss

 finansieringsverksamhet vid sidan av

 postverksamheten, framför allt kreditförmedling åt

 Nordbanken. Övrig verksamhet består huvudsakligen

 av betalningsförmedling åt Postgirot och bankerna

 samt brev- och pakettjänster. För

 betalningsförmedling krävs inte något tillstånd

 enligt lagen om kreditmarknadsbolag.

 Betalningsförmedling är dock enligt lagen en

 verksamhetsgren som ett kreditmarknadsbolag typiskt

 får ägna sig åt. Det är också tänkbart att

 verksamheten inom det finansiella området kommer

 att utvecklas exempelvis genom distribution av

 ytterligare finansiella tjänster. Med hänsyn

 härtill bör finansieringsverksamheten och den

 verksamhet som har ett naturligt samband med den

 verksamheten bedrivas i ett kreditmarknadsbolag.

 I promemorian har föreslagits att Bank och Kassa

 skall få fortsatt möjlighet att bedriva såväl

 postverksamhet som finansieringsverksamhet i ett

 och samma bolag efter ombildningen till aktiebolag

 genom att ett undantag införs i lagen om

 kreditmarknadsbolag. Flertalet av remissinstanserna

 har avstyrkt förslaget. Därvid har bl.a. anförts

 att en blandad verksamhet kan komma att försvåra

 tillämpningen av lagstiftningen och tillsynen över

 bolaget. Regeringen delar den uppfattning som

 framförts av remissinstanserna beträffande

 nackdelarna med den föreslagna lösningen. I stället

 föreslås att affärsområdet Bank och Kassa ombildas

 till ett aktiebolag, som huvudsakligen skall

 bedriva postverksamhet. Den finansieringsverksamhet

 som nu bedrivs i Bank och Kassa bör överföras till

 ett nybildat kreditmarknadsbolag, Posten Kredit AB.

 De verksamheter som det nya bolaget skall få

 bedriva är att förmedla krediter, betalningar och

 andra finansiella tjänster. På samma sätt som när

 det gäller Postgirot Bank AB bör de begränsningar

 av verksamheten som skall gälla i

 kreditmarknadsbolaget skrivas in i bolagsordningen.

 Vidare bör i bolagsordningen föreskrivas att denna

 i vissa väsentliga delar inte får ändras utan

 regeringens godkännande. Inte heller i fråga om

 detta bolag bör regeringen, utan att först höra

 riksdagen, godkänna ändringar i bolagsordningen som

 medför att bolagets verksamhetsförutsättningar

 ändras.

 Med denna lösning krävs ingen ändring i lagen om

 kreditmarknadsbolag.

 I detta sammanhang har Finansinspektionen tagit

 upp en fråga om banktjänster. Inspektionen har

 därvid bl.a. anfört följande. Före den 1 januari

 1993 var den situationen att en bank lät sin

 verksamhet bedrivas av annan än bankens egen

 personal och i andra lokaler än bankens egna inte

 reglerad i lag. I syfte att göra det möjligt att

 tillhandahålla vissa banktjänster i butiker på

 mindre orter infördes en bestämmelse i 2 kap. 3 a §

 bankrörelselagen enligt vilken Finansinspektionen

 får tillåta en bank att låta verksamheten bedrivas

 av annan än bankens egen personal och i andra

 lokaler än bankens egna om det finns särskilda

 skäl. Uttalandena i förarbetena till det aktuella

 lagrummet omfattar inte den situationen att en bank

 låter sin verksamhet bedrivas på postkontoren över

 hela landet. Tillstånd torde nu krävas för detta

 arrangemang i och med att Postverket bolagiseras.

 En lagändring som tar sikte på banktjänster utförda

 på postkontor bör därför genomföras dessförinnan.

 Enligt 2 kap. 3 a § bankrörelselagen får

 regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,

 Finansinspektionen tillåta att en banks verksamhet

 bedrivs av annan än bankens egen personal och i

 andra än bankens egna lokaler. I förarbetena (prop.

 1992/93:89 s. 170 ff.) anförde föredraganden

 inledningsvis att det redan fanns ett visst utrymme

 enligt den gällande lagstiftningen för att

 bankverksamhet skulle få drivas utanför bankens

 egna lokaler eller av andra än bankens anställda.

 Han hänvisade därvid till att statsmakterna verkat

 för avtalen om samarbete mellan Posten och

 Nordbanken. För att göra det möjligt för en bank

 att även träffa avtal med en butik på en mindre ort

 om att det i butikslokalen skall tillhandahållas

 vissa enklare banktjänster föreslogs att en ny

 paragraf skulle införas i bankrörelselagen. Av

 förarbetena framgår inte att avsikten varit att

 inskränka eller reglera den verksamhet som bankerna

 enligt redan träffade avtal tillhandahåller på

 postkontoren. En bolagisering av Postverket medför

 inte någon ändring i detta avseende och skäl att nu

 ändra bestämmelsen föreligger därför inte.

 Samarbetet med banker

 Postverket slöt år 1991 samarbetsavtal med

 Nordbanken och Sparbanken. Avtalet med Nordbanken

 avser förmedling av bankens tjänster på samtliga

 postkontor. Avtalet med Sparbanken avser

 kontorssamverkan och transaktionstjänster.

 Riksdagen har beslutat om inriktningen av Post-

 verkets samarbete med andra banker (prop.

 1992/93:100 bil.7, bet. 1992/93:TU27, rskr.

 1992/93:311). Mot bakgrund av detta har Postverket

 och Nordbanken slutit ett nytt långsiktigt

 samarbetsavtal. Avtalet innehåller ingen

 exklusivitetsklausul. Avtalet möjliggör ömsesidig

 uppsägning. Uppsägningstiden är fem år.

 9 Samhällsåtaganden på postområdet

 Skälen för regeringens förslag: Postverket har ett

 antal särskilda samhällsåtaganden. Dessa uppdrag

 har Postverket hittills huvudsakligen finansierat

 med egna medel. Att Postverket fått bära dessa

 kostnader beror på att statsmakterna i många fall

 funnit det enklare att ålägga Postverket att

 tillhandahålla dessa tjänster än att finansiera

 dessa uppdrag direkt över statsbudgeten.

 Postverkets samhällsåtaganden är befordran av

 blindskriftsförsändelser och handikappservice i

 samband med postservicen.

 Mot bakgrund av den förestående ombildningen av

 Postverket till aktiebolag bör Posten AB ersättas

 för kostnaderna för samhällsåtagandena.

 Regeringen kommer i det följande att redogöra för

 hur nämnda samhällsåtaganden inom postbefordringen

 bör lösas sedan Postverket ombildats till

 aktiebolag, liksom för frågan om distribution av

 tidningar och tidskrifter.

 9.1 Distribution av tidningar och tidskrifter

 Befordran och utdelning av dagstidningar samt

 vecko- och facktidskrifter har inte omfattats av

 någon ensamrätt för Postverket. Samtidigt som kon-

 kurrens tillåtits vid befordran av tidningar och

 tidskrifter, har regeringen fram till den 1 juli

 1992 fastställt prisnivån. Under lång tid utgick

 statlig ersättning till Postverket för det

 underskott i tidnings- och tidskriftsdistributionen

 som därvid uppkom.

 År 1991 beräknades underskottet i tidnings- och

 tidskriftsdistributionen i en utredning som

 genomfördes inom Kommunikationsdepartementet till

 395 miljoner kronor. Sedan dess har ca hälften av

 detta underskott kunnat kompenseras genom

 rationalisering och avgiftshöjning.

 Postverket har för avsikt att gradvis på några års

 sikt avveckla underskottet. Detta kommer att ske

 genom i huvudsak rationaliseringar men till viss

 del även genom avgiftshöjningar. Enligt vad

 regeringen erfarit avser Posten AB att under denna

 anpassning visa hänsyn till dessa kunders

 ekonomiska situation.

 9.2 Befordran av blindskriftsförsändelser

 Sedan år 1967 ersätts Postverket för kostnaderna

 för befordran av alla slags

 blindskriftsförsändelser genom ett anslag över

 statsbudgeten. Ersättningen har dock kommit att

 begränsas till försändelser som skickas till eller

 från vissa institutioner. Ersättning för de

 försändelser som skickas portofritt mellan

 synskadade har inte utgått. Kostnaden för denna

 service beräknas till 27 miljoner kr per år.

 Regeringen anser att Posten AB bör få ersättning

 för kostnaden som är förenad med denna service för

 synskadade. Ersättning för förmedling av

 blindskrifter till eller från vissa institutioner

 finansieras för närvarande med anslag över

 Socialdepartementets huvudtitel.

 9.3 Handikappservice

 Det anses angeläget att tillgängligheten till post-

 och kassaservice är god även för äldre och

 handikappade. Postverket tillämpar därför

 riktlinjerna för glesbygdsservicen generöst för

 sådana hushåll. Hög ålder eller sjukdom kan

 motivera att lantbrevbäraren gör avstickare till

 enstaka ensligt belägna hushåll. Postverkets

 kostnad för denna merservice har beräknats till 20

 miljoner kr.

 Regeringen anser det angeläget att denna merser-

 vice även fortsättningsvis kan erbjudas äldre och

 handikappade i glesbygden. Regeringen föreslår

 därför att Posten AB ersätts för kostnaden för att

 bibehålla denna service.

 10 Särskilda frågor

 10.1 Mervärdesskatt på befordran av brev

 Skälen för regeringens förslag: Postverkets

 övergång från myndighet till bolag medför att det

 nuvarande undantaget från skatteplikt till mer-

 värdesskatt för verkets befordran av brev m.m. (8 §

 punkt 7 lagen (1968:430) om mervärdeskatt) inte

 längre är tillämpligt. Undantaget avser sådana

 tjänster endast när de tillhandahålls av

 Postverket. Posten AB:s motsvarande tjänster kommer

 således att omfattas av skatteplikten till

 mervärdesskatt.

 Enligt EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv

 (77/388/EEC) är tjänster avseende brevbefordran

 m.m. undantagna från skatteplikt till mervärdes-

 skatt när de tillhandahålls av offentliga

 postförvaltningar ("public postal services").

 Bolagiseringen av Postverket innebär att det är

 tveksamt om verksamheten längre kan omfattas av

 skattefriheten.

 Genom den mervärdesskattebeläggning som således

 blir följden av bolagiseringen av Postverket,

 undanröjs de nuvarande konkurrenssnedvridningarna

 gentemot företag med liknande verksamhet som nu

 konkurrerar med Postverket och vars tjänster

 omfattas av skatteplikten. Skatteplikten och den

 därav följande avdragsrätten för ingående

 mervärdesskatt underlättar också det blivande

 Posten AB:s möjligheter att effektivisera sin

 verksamhet genom extern upphandling.

 Ett införande av mervärdesskatt även för befordran

 av brevförsändelser kommer för dem av Posten AB:s

 kunder som inte kan dra av ingående mervärdesskatt

 att innebära en kostnadsökning. Postverket har

 tidigare meddelat att man avser att erbjuda privat-

 personer rabatter under en övergångsperiod för att

 mildra effekterna av ett införande av mervärdes-

 skatt. En sådan rabatt skulle inte på något av-

 görande sätt påverka Posten AB:s intäkter eftersom

 privatpersonernas bidrag till Posten Brevs intäkter

 endast är ca 12 %. För andra kundgrupper som saknar

 möjlighet att dra av ingående mervärdesskatt finns

 redan möjlighet till särskilda rabatter vid större

 sändningar. Ideella föreningar har även möjlighet

 att skicka brev mellan 21 och 100 gram till

 rabatterat pris. Även det faktum att konkurrens nu

 råder om brevbefordran har för föreningar med stora

 sändningar inneburit kostnadsbesparingar.

 Emellertid är situationen en annan för mindre

 föreningar som inte har möjlighet att sluta avtal

 med postbefordringsföretag om rabatterade priser.

 Regeringen avser därför att uppdra åt Posten AB att

 även fortsättningsvis tillhandahålla ett förenings-

 porto för ideella föreningar som mildrar effekterna

 av att befordran av brev m.m. blir

 mervärdesskattepliktig. Enligt vad regeringen

 erfarit avser Postverket att före den 1 februari

 1994 tillkännage ett nytt föreningsporto för

 ideella föreningar.

 10.2 Avgifter för brevbefordran

 Skälen för regeringens förslag: I enlighet med

 regeringens proposition 1990/91:87 om

 näringspolitik för tillväxt delegerades beslutande-

 rätten rörande taxan för normalbrev (brev) fr.o.m.

 den 1 januari 1992 till Postverket. Delegeringen

 kombinerades dock med ett prismål som innebär att

 avgiften för brev upp till 500 gram får höjas med

 högst 80 % av den genomsnittliga förändringen av

 faktorprisindex för lastbilstransporter, E84:6011,

 under treårsperioden 1991*1993. Postverkets revi-

 sorer skall i samband med granskning av Postverkets

 årsbokslut följa upp prismålet.

 På en fungerande marknad med konkurrens behövs

 inte prisregleringar. Marknaden för brevbefordran

 är sedan den 1 januari 1993 helt avreglerad.

 Marknaden kännetecknas dock ännu inte av någon

 fungerande konkurrens. Posten AB är och kommer med

 stor sannolikhet under överskådlig framtid att vara

 det dominerande företaget på brevbefordringsmarkna-

 den.

 I syfte att skydda de konsumenter som inte har

 något alternativ till Posten AB:s brevbefordran

 från allt för kraftiga prishöjningar är ett pristak

 för dessa kunder nödvändigt. Ett pristak minskar

 även risken för korssubventioner från icke

 konkurrensutsatta tjänster till konkurrensutsatta

 tjänster.

 Pristaket skall riktas mot den del av marknaden

 som saknar konkurrens. Företagen får i ökad ut-

 sträckning alternativ till Posten AB:s brevbeford-

 ran, främst i form av telefax och elektroniska

 överföringar men även i form av nya

 brevdistributörer. Privatpersoner saknar dock i

 stor utsträckning alternativ till Posten AB:s

 brevbefordran inom överskådlig framtid. Regeringen

 föreslår därför att nuvarande prismål för befordran

 av brev ersätts med ett pristak för enbart

 privatpersoners avgifter för inrikes befordran av

 brevförsändelse. Kravet på att enstaka försändelse

 skall befordras till enhetligt och rimligt pris kan

 därigenom ligga fast.

 Pristaket innebär att avgiften för privatpersoners

 inrikes befordran av brevförsändelse inte får

 överstiga en viss nivå. Inom ramen för taket avgörs

 priserna av Posten AB.

 Med hänsyn till marknadssituationen på brevmarkna-

 den anser regeringen att ett pristak under de

 närmaste åren endast bör avse Posten AB:s priser.

 Regeringen bör bemyndigas att i avtal med Posten AB

 få reglera höjningen av avgiften för brevbefordran.

 Regeringen utesluter dock inte att bestämmelser om

 pristak i framtiden kan komma att införas generellt

 för varje företag som tillhandahåller brevtjänster

 (se även specialmotiveringen till 1 § postlagen).

 Tillsynsmyndigheten bör få till uppgift att

 övervaka prisutvecklingen.

 Inför årsskiftet 1996/97 bör tillsynsmyndigheten

 ges i uppdrag att analysera effekterna av pristaket

 och lämna förslag om eventuell framtida

 prisreglering. Utgångspunkten även härvid bör vara

 att endast inte konkurrensutsatta delar av

 brevmarknaden skall omfattas av ett pristak.

 Tillsynsmyndigheten skall även följa utvecklingen

 för övriga enstaka försändelser för att senare

 bedöma om det finns skäl till ytterligare

 regleringar för samtliga enstaka försändelser dvs.

 inklusive företagspost.Riksdagen skall årligen

 informeras om prisutvecklingen och om pristaket.

 Pristakets utformning

 Det föreslagna pristaket är avsett att utformas så

 att avgiften för privatpersoners befordran av

 brevförsändelse upp till 500 gram får höjas årsvis

 (från och med 1994) med högst den beräknade

 genomsnittliga förändringen av NPI under en

 treårsperiod. Treårsperioden omfattar höjningsåret

 och de två föregående åren.

 Avgiften för privatpersoners inrikes brevbefordran

 viktas med utgångspunkt från de olika viktgrupperna

 upp till 500 gram. Avgiften i respektive viktgrupp

 beräknas utifrån en sammanvägd taxa som till 90 %

 består av rabatterade frimärken för privatpersoner

 och till 10 % av den ordinarie taxan för enstaka

 försändelser.

 Eftersom prismålet baseras på en prognos kan

 smärre avvikelser förekomma för ett enskilt år. De

 får beaktas vid prisjusteringar ett följande år.

 Konstruktionen av pristaket bygger på att Posten

 AB under lätt tillgängliga former erbjuder

 privatpersoner rabatterade frimärken.

 10.3 Totalförsvarets behov av postbefordran

 Postverket är i dag ansvarig myndighet för

 funktionen Postbefordran inom totalförsvaret.

 Enligt 42 § förordningen (1988:79) med instruktion

 för Postverket skall verket, utöver vad som framgår

 av beredskapsförordningen (1993:242), samråda med

 Överbefälhavaren i ärenden om verkets uppgifter

 under höjd beredskap och andra ärenden som har

 betydelse för landets försvar. Riksdagen har

 nyligen preciserat mål för funktionen (jfr prop.

 1991/92:102 s. 273 ff., bet. 1991/92:FöU12 s. 124,

 rskr. 1991/92:337).

 Regeringen förordar att tillsynsmyndigheten

 övertar funktionsansvaret för funktionen

 Postbefordran. I uppgiften ingår att utarbeta

 underlag för statsmakternas beslut om målen för

 funktionen under krig. Vidare skall den

 funktionsansvariga myndigheten bl.a. samordna

 beredskapsförberedelser samt planera och budgetera

 dessa, samordna och genomföra krigsplanläggning

 samt svara för att personal utbildas. Ansvaret bör

 också omfatta postbefordringsföretagens bered-

 skapsplanläggning och personalkontroll.

 Merkostnaderna för särskilda beredskapsåtgärder

 för postbefordringen bör emellertid finansieras

 över statsbudgeten. Ett postbefordringsföretag bör

 således kompenseras av staten om det vidtar

 åtgärder som har sin grund i beredskaps- och

 försvarsaspekter och som går utöver vad andra

 verksamheter av betydelse för totalförsvaret blir

 ålagda. Omfattningen av dessa åtgärder bör tills

 vidare hållas på nuvarande nivå.

 Postverkets nuvarande kostnader för totalförsvars-

 åtgärder uppgår till ca 24 miljoner kr per år.

 Postverket står i dag själv för dessa kostnader

 utan särskild kompensation. Regeringen anser att

 tillsynsmyndigheten bör disponera motsvarande

 belopp för upphandling av nödvändiga tjänster och

 utrustning från de postbefordringsföretag som är av

 intresse i beredskapssammanhang. Regeringen åter-

 kommer till anslagsfrågorna i det följande.

 10.4 Särskilt om uppgiften att företräda Sverige i

 det internationella samarbetet på postområdet

 De grundläggande bestämmelserna om traktaträtten

 finns i 10 kap. regeringsformen (RF). Huvudregeln

 är att en överenskommelse med annan stat eller

 mellanfolklig organisation ingås av regeringen (1

 §). I vissa fall måste emellertid riksdagen

 godkänna en för Sverige bindande överenskommelse (2

 §).

 Regeringen har utnyttjat delegationsmöjligheten

 enligt 10 kap 3 § RF inom postområdet på så sätt

 att Postverket har fått i uppdrag att ingå

 internationella överenskommelser. Postverket har

 därvid inte fått något generellt bemyndigande utan

 erhållit fullmakt för varje enskilt avtals-

 tillfälle.

 Vad gäller postverksamhet skiljer man numera

 mellan operatörsfunktioner och

 regulatörsfunktioner. Med operatörer avses sådana

 företag eller myndigheter som ombesörjer den

 praktiska postverksamheten medan regulatörer är de

 myndigheter som bl.a. uppställer regler för

 postverksamheten. Att företräda och binda Sverige

 som stat i det internationella postsamarbetet torde

 i allmänhet vara en regulatörsfunktion. I vissa

 fall avser emellertid de överenskommelser som ingås

 helt eller delvis operatörsuppgifter.

 Skälen för regeringens förslag: När det gäller de

 uppgifter i det internationella samarbetet som har

 karaktären av myndighetsutövning är det naturligt

 att tillsynsmyndigheten vid en bolagisering av

 Postverket träder i Postverkets ställe. Detta

 innebär att huvudansvaret för de ingångna över-

 enskommelserna inom ramen för Världspostföreningen

 (UPU) flyttas till tillsynsmyndigheten i den

 utsträckning det rör sig om regulatörsuppgifter.

 Hit hör bl.a. överenskommelser som avser de grund-

 läggande principerna för den internationella post-

 trafiken.

 Enligt UPU:s regler är Sverige emellertid även

 efter en bolagisering av Postverket förpliktat att

 ha ett nationellt postbefordringsföretag för det

 internationella postsamarbetet. För att ett

 postbefordringsföretag skall få delta i det

 internationella samarbetet krävs enligt postlagen

 att företaget har en verksamhet och organisation

 som garanterar att det på ett godtagbart sätt kan

 utföra internationell postbefordran och därvid

 tillämpa världspostfördragens bestämmelser samt att

 regeringen har godkänt företaget för sådant

 deltagande. För närvarande är det blivande statliga

 postbolaget, Posten AB, det enda möjliga valet. Det

 bör alltså ankomma på Posten AB att företräda

 Sverige i frågor som avser affärsmässig och

 operativ verksamhet på postområdet, t.ex. taxor och

 system för avräkning och tekniska standarder. Detta

 åstadkoms genom att det statliga postbolaget

 formellt godkänns som nationell operatör inom UPU--

 samarbetet. I samband med godkännandet förbinder

 sig Posten AB att följa de internationella överens-

 kommelser som Sverige har ingått. Härigenom blir

 åtagandena enligt de internationella överenskom-

 melserna också gällande inom landet.

 10.5 Postnummersystemet

 Utredningens förslag: Stämmer överens med rege-

 ringens (se betänkandet s. 154).

 Remissinstanserna: Postverket framhåller att post-

 nummersystemet är en förutsättning för Postverkets

 möjlighet att tillhandahålla en rikstäckande post-

 service med tillfredsställande kvalitet och till

 rimliga kostnader. Det är därför nödvändigt att

 Postverket även fortsättningsvis får sköta systemet

 och ha en exklusiv rätt att vidmakthålla och ändra

 i detta. Postverket accepterar dock av hänsyn till

 andra intressenter en ökad informationsskyldighet

 innan förändringar i systemet genomförs.

 CityMail accepterar utredningens förslag under

 förutsättning att man får till stånd effektiva och

 verkningsfulla uppdateringsrutiner hos Postverket.

 Enligt Konkurrensverket kan det från konkurrens-

 synpunkt riktas principiell kritik mot att låta det

 statliga postbolaget svara för postnummersystemet

 eftersom systemet har betydelse för andra

 postbefordringsföretags möjligheter att agera på

 marknaden. Verket anser trots detta att det i

 nuläget inte finns tillräckligt starka skäl för att

 lägga ansvaret för postnummersystemet hos

 tillsynsmyndigheten. Om det emellertid framdeles

 visar sig att väsentliga problem från

 konkurrenssynpunkt uppkommer bör frågan övervägas

 på nytt.

 Flera remissinstanser framhåller att

 postnummersystemet har betydelse även för annan

 verksamhet än postverksamhet och anser därför att

 detta bör skiljas från Postverket vid bolagi-

 seringen och * åtminstone tills vidare * läggas på

 tillsynsmyndigheten.

 Skälen för regeringens förslag: Det befintliga

 postnummersystemet har utvecklats av Postverket för

 att effektivisera det nationella sorterings- och

 transportsystemet. Postnumren gör det möjligt för

 Postverket att åstadkomma rationell och effektiv

 postdistribution till lägsta möjliga kostnad. När

 det nu gäller att bestämma formerna för

 postnummerhanteringen väger Postverkets * men även

 andra postbefordringsföretags * behov av postnumren

 som sorteringsinstrument tungt. Enligt regeringens

 mening tillgodoses postbefordringsföretagens

 intressen bäst genom att det statliga postbolaget

 övertar förvaltandet av postnummersystemet. Bolaget

 måste dock ha skyldighet att informera

 tillsynsmyndigheten innan viktigare ändringar

 genomförs liksom att offentliggöra beslutade

 ändringar i god tid innan de genomförs. Härigenom

 tillgodoses även andra intressenters behov av tid

 för införande av nya uppgifter i sina

 adressregister och andra register.

 Att regeringen nu förordar denna lösning har också

 en ekonomisk aspekt. Postnummersystemet är förenat

 med stora produktionskostnader, datorbearbetningar,

 utgivningen av postnummerkataloger m.m. Det är

 bl.a. av kostnadsskäl mindre lämpligt att i nuläget

 lägga över hela hanteringen på tillsynsmyndigheten,

 inte minst som detta enligt vissa instanser skulle

 vara en tillfällig lösning. Innan det kan bli

 aktuellt att skilja postnummersystemet från

 Postverket måste de ekonomiska konsekvenserna av

 detta ordentligt kartläggas. Det är samtidigt en

 opraktisk ordning om alla som på något sätt

 använder postnumren i sin verksamhet och därmed kan

 ha synpunkter på postnummerindelningen * det må

 vara postbefordringsföretag, kommuner, för-

 säkringsbolag eller andra * skall kunna initiera

 förändringar i systemet. Eftersom ett stort antal

 instanser skulle ha möjlighet att yttra sig över

 varandras ändringsförslag, eventuellt med möjlighet

 att överklaga fastställda ändringar, kommer en

 sådan ordning att kräva en stor administration som

 ofrånkomligen blir mycket tungrodd.

 De remissinstanser som förordar att postnummer-

 systemet läggs över på en myndighet beaktar inte

 syftet med postnummersystemet, nämligen att vara

 ett sorteringsinstrument för rationell

 posthantering. Det bör också noteras att

 Postverkets konkurrent på brevbefordringsområdet,

 CityMail, med utgångspunkt från sin egen distribu-

 tionsverksamhet anser det väsentliga vara att man

 får till stånd effektiva och verkningsfulla upp-

 dateringsrutiner hos Postverket. Även

 Konkurrensverket accepterar att Postverket behåller

 ansvaret för postnumren. Från de synpunkter som

 finns att beakta i postsammanhang liksom av

 kostnadsskäl framstår det således som mest

 ändamålsenligt att ansvaret för postnummersystemet

 vid bolagiseringen av Postverket får övertas av det

 statliga postbolaget. Av hänsyn till övriga

 postbefordringsföretag och externa intressenter bör

 dock Posten AB vara skyldigt att informera

 tillsynsmyndigheten innan viktigare ändringar

 beträffande postnumren vidtas och offentliggöra

 dessa i god tid innan ändringarna genomförs.

 11 Anslagsfrågor för budgetåret 1993/94

 Sjätte huvudtiteln

 I 2.Telestyrelsen: Upphandling av särskilda

 samhällsåtaganden

 Anslaget är i statsbudgeten för innevarande

 budgetår uppfört med 224 miljoner kr

 I förslaget till postlag ges regeringen eller den

 myndighet som regeringen bestämmer ett bemyndigande

 att föreskriva om skyldighet att betala avgift för

 tillsynsmyndighetens verksamhet enligt den lagen.

 Regeringen har för avsikt att utse Telestyrelsen

 som tillsynsmyndighet enligt denna lag. Detta

 föranleder att Telestyrelsen bör byta namn fr.o.m.

 den 1 februari 1994 till Post- och Telestyrelsen.

 I princip all myndighetsverksamhet enligt nämnda

 lag skall enligt regeringens förslag finansieras

 med avgifter. Detta avser främst hanteringen av

 obeställbara försändelser, tillsyn och

 föreskrivande verksamhet. Även verksamhet som

 består av marknadsövervakning får anses förekomma i

 avgiftsbetalarnas intresse. Regeringen anser vidare

 att deltagandet i nationellt och internationellt

 samarbete med harmonisering av regler bör

 finansieras med avgifter.

 Regeringen anser emellertid att myndighetsupp-

 gifter som kommer att utföras av Post- och

 Telestyrelsen och som medför kostnader för upp-

 handling hänförlig till samhällsåtaganden samt

 totalförsvarets behov av postbefordran bör

 finansieras över statsbudgeten.

 På årsbasis uppgår ersättningarna för sådana

 kostnader till:

 Totalförsvarets behov av postbefordran24 000 000

 kr

 Befordran av blindskrift 27 000 000 kr

 Handikappservice i samband med postservice20 000

 000 kr

 Totalt 71 000 000 kr

 Den ersättning som kan beräknas för innevarande

 budgetår, dvs. perioden februari*juni 1994, uppgår

 till 29,6 miljoner kr. Detta belopp behöver anvisas

 på tilläggsbudget.

 Postlagen föreslås träda i kraft den 1 februari

 1994. För perioden 1 februari*30 juni 1994 föreslås

 Post- och Telestyrelsens förvaltningskostnader, som

 föranleds av regeringens förslag enligt denna

 proposition, täckas inom ramen för Telestyrelsens

 anslag för budgetåret 1993/94.

 Regeringen avser att återkomma om förslag om

 anslagstilldelning för Post- och Telestyrelsen

 avseende budgetåret 1994/95.

 12 Specialmotivering

 12.1 Förslaget till postlag

 Grundläggande postservice

 1 §

 I paragrafen anges vilken grundläggande postservice

 som skall finnas i landet. Ansvaret för att denna

 service kommer att finnas ligger hos staten. Det

 åligger sålunda staten att se till att det finns

 ett eller flera företag som tillsammans åstadkommer

 en rikstäckande postservice.

 I praktiken kommer den grundläggande postservicen

 * åtminstone under den närmaste framtiden * att

 tillhandahållas genom Posten AB. Genom att på olika

 sätt utöva sitt ägarinflytande i bolaget kan staten

 se till att de uppställda målen för postservicen

 uppfylls.

 Den grundläggande postservice som det talas om i

 paragrafen motsvarar de väsentligaste av de mål som

 statsmakterna har ställt upp för Postverket (se

 vidare redogörelsen i avsnitt 6.2). De andra mer

 detaljbetonade målen skall även de gälla

 fortsättningsvis men regleras i stället i avtal

 mellan staten och Posten AB. Postservice skall

 således liksom i dag i normalfallet tillhandahållas

 fem dagar i veckan osv.

 Även om postlagen endast reglerar postverksamhet

 har regeringen funnit det lämpligt att i anslutning

 till målen om en rikstäckande postservice fastslå

 att det också skall finnas en rikstäckande

 kassaservice dvs. att det skall erbjudas en

 möjlighet för alla privatpersoner, företag,

 myndigheter och andra organisationer i landet att

 göra inbetalningar eller kvittera ut kontanter.

 Kassaservice och postservice har ett historiskt och

 praktiskt samband som motiverar att målet också för

 kassaservicen tas in i postlagen.

 I paragrafen fastslås principen om enhetsporto

 inom landet beträffande brev, paket från

 privatpersoner och kassaservicen. Enhetspris kan

 innebära såväl under- som överprissättning på olika

 geografiska marknader. Sådana förfaranden kan

 därför medföra konkurrensbegränsningar. Enligt

 prop. 1992/93:56 Ny konkurrenslagstiftning (s. 70)

 går det dock inte att med konkurrenslagen (1993:20)

 angripa konkurrensbegränsande avtal eller

 förfaranden vilka inte ger uttryck för den fria

 partsviljan, utan är en direkt och avsedd effekt av

 lagstiftning eller en ofrånkomlig följd av denna.

 Systemet med enhetsporto gäller bara styckevis

 befordran av brev och paket (befordran av enstaka

 försändelser). Är det fråga om befordran av större

 mängd post som lämnas in från exempelvis ett

 företag vid ett och samma tillfälle, är

 prissättningen fri. I enlighet härmed får

 postbefordringsföretaget i en sådan situation ge

 rabatter från annars gällande enhetsporto.

 I fråga om brev sägs dessutom att

 befordringspriserna skall vara rimliga, dvs. en

 privatperson skall utan vidare ha råd att utnyttja

 brevtjänsterna (jfr. den lokution som används av

 EG-kommissionen i Green Paper on the Development of

 the Single Market for Postal Services, "affordable

 price").

 Vad som i lagen avses med brev och paket framgår

 av 3 §.

 Självfallet har staten möjlighet att träffa avtal

 med exempelvis Posten AB om också annan service än

 som anges i förevarande paragraf. Det torde bl.a.

 finnas anledning att ingå avtal om grundläggande

 postservice på detaljnivå liksom om vissa särskilda

 samhällsåtaganden motsvarande dem som för

 närvarande utförs av Postverket (se vidare avsnitt

 6.2).

 2 §

 Regeringens uppgift enligt denna paragraf är i

 första hand att kontrollera att de grundläggande

 kraven i 1 § är uppfyllda. Inte minst den snabba

 utvecklingen på kommunikationsområdet kan

 emellertid medföra att även andra krav behöver

 ställas upp. Regeringen kan ta initiativ till att

 nya avtal träffas med postbefordringsföretag eller

 att lagstiftningen ändras, så att den anpassas till

 nya samhällsbehov.

 Regeringen kan också överlåta denna uppgift på en

 myndighet. På Lagrådets inrådan har paragrafen

 utformats så att det finns utrymme för regeringen

 att dela upp uppgiften på olika myndigheter. När

 det gäller postservicen är det naturligt att valet

 faller på tillsynsmyndigheten på postområdet. När

 det däremot gäller kassaservicen har regeringen

 möjlighet att i stället överlåta uppgiften till

 Finansinspektionen.

 Definitioner

 3 §

 I första stycket anges vad som i lagen avses med

 postverksamhet. Det skall vara frågan om

 regelbunden befordran mot avgift av brev eller av

 brev och paket. På Lagrådets förslag har

 definitionen av postverksamhet förtydligats så att

 det klart framgår att brevbefordran alltid ingår i

 sådan verksamhet. Befordran enbart av paket skall

 således inte utgöra postverksamhet.

 I postbefordran ingår traditionellt uppsamling,

 sortering, transport (ny sortering) och utdelning

 av postförsändelser. Det är i första hand

 utdelningen * distributionen * och hur denna är

 utformad som avgör om det är fråga om

 postbefordran. Numera är det inte ovanligt att

 exempelvis större företag sköter sortering och

 inleverering av postförsändelser till Postverkets

 terminaler, vilket innebär att några led i

 Postverkets arbete i den traditionella postbeford-

 ringen hoppas över. Detta hindrar inte att det är

 fråga om postbefordran. Likaså finns det i dag

 hybridtjänster, som innebär t.ex. att ett

 meddelande överförs elektroniskt till en

 postterminal nära utdelningsorten, där meddelandet

 skrivs ut och kuverteras för att sedan fysiskt

 delas ut till mottagaren. Även här är det fråga om

 postbefordran, sedan meddelandet väl har

 kuverterats.

 Postverksamhet är enligt första stycket endast

 sådan verksamhet där befordringen sker med en viss

 regelbundenhet. Härmed menas att befordringen är i

 något avseende tidtabellsbunden eller följer ett

 fastlagt utdelningsschema. Utdelning efter detta

 fastlagda mönster skall i princip ske oberoende av

 hur många försändelser det råkar finnas vid varje

 särskilt tillfälle. Normalt är det fråga om

 förmedling av stora volymer.

 Kravet på regelbundenhet i distributionen är

 avsett att skilja postverksamhet från

 beställningsdistribution, dvs. sådan verksamhet som

 sköts av bud-, express- och kurirföretag. Inom det

 slaget av verksamhet är det mest fråga om

 förmedling av enstaka försändelser vid tider som

 bestäms från fall till fall. Befordringspriserna är

 normalt avsevärt högre än vad som är fallet vid

 postbefordran.

 Det är i första hand det företag som avsändaren av

 ett brev eller paket anlitar för befordringen som

 skall anses bedriva postverksamhet. Mellan

 avsändaren och företaget har därvid träffats ett

 avtal om befordran, även om det inte är ett

 individuellt avtal. Om ett postbefordringsföretag

 väljer att anlita en entreprenör för att ombesörja

 en del eller delar av befordringen blir även

 entreprenören skyldig att följa lagens regler om

 hur t.ex. brevbefordringsverksamhet skall bedrivas.

 Brev och paket som hanteras i postverksamhet *

 dvs. befordras mot avgift i regelbunden

 befordringsverksamhet * betecknas enligt andra

 stycket postförsändelser.

 I tredje stycket finns en definition av vilka

 försändelser som är att anse som brev. Liksom när

 det gäller paket skall det till en början vara

 fråga om en adresserad försändelse. Att detta

 rekvisit förts in hänger samman med de skäl som

 helt allmänt motiverar en reglering av

 postverksamhet, nämligen intresset av att skydda

 avsändares och mottagares personliga integritet och

 att garantera tillförlitliga befordrings-

 möjligheter. Dessa intressen gör sig i princip bara

 gällande när det är fråga om försändelser som är

 avsedda för en speciell mottagare.

 I enlighet med det anförda faller alla

 oadresserade försändelser * det kan vara fråga om

 reklam, samhällsinformation och annat * utanför

 begreppen brev och paket. Befordran av oadresserade

 försändelser utgör därmed inte postverksamhet.

 För att en postförsändelse skall anses som ett

 brev i postlagens mening gäller också att

 försändelsen skall vara innesluten i ett kuvert

 eller annat omslag. Lagrådet har påpekat att ordet

 tillsluten ger intrycket av att det krävs att

 försändelsen skall vara igenklistrad och därför är

 missvisande. Eftersom brev också kan vara

 försändelser som har lagts i ett öppet kuvert,

 plastomslag, banderoll eller liknande, bör i

 stället anges att de skall vara inneslutna i kuvert

 eller annat omslag.

 Vissa öppna försändelser, nämligen vykort,

 brevkort o.d., kan emellertid liksom brev innehålla

 förtroliga eller personliga meddelanden och är

 därmed förtjänta av ett motsvarande skydd. Med

 hänsyn härtill har i tredje stycket tagits in en

 bestämmelse om att vykort, brevkort och liknande

 försändelser jämställs med brev vid tillämpning av

 lagen. Härunder faller exempelvis även

 postanvisningar m.m. Även sådana meddelanden är

 personliga och således skyddsvärda. Öppna

 försändelser i övrigt, dvs. sådana som inte

 innehåller personliga meddelanden räknas inte som

 brev. Om exempelvis tidningar, tidskrifter eller

 reklam befordras utan någon form av kuvert eller

 annat omslag utgör försändelserna inte brev i

 lagens mening. Ett företag som uteslutande sysslar

 med distribution av adresserad men okuverterad

 reklam skall därmed inte anses bedriva postverk-

 samhet.

 Utmärkande för brev är vidare att de får ha en

 vikt av högst 2 kg. Viktgränsen ansluter till vad

 som i dag gäller inom den internationella

 postverksamheten. Den innebär emellertid en

 avvikelse från Postverkets nuvarande regler, enligt

 vilka normalt endast försändelser som väger högst 1

 kg är att anse som brev.

 Enligt fjärde stycket avses med paket sådana

 adresserade postförsändelser som väger mer än 2 men

 högst 20 kg. Viktgränsen har valts för att få en

 avgränsning mot sådan verksamhet som normalt utförs

 av godstransport- och speditionsföretag m.m.

 Även försändelser som väger mindre än 2 kg kan

 befordras som paket om postkunden väljer detta

 befordringssätt. Några praktiska gränsdrag-

 ningsproblem gentemot brevbefordraren skall detta

 inte behöva medföra med hänsyn till att befordran

 av paket sker enligt ett individuellt ingånget

 avtal.

 Anmälan

 4 §

 I postlagen föreskrivs en skyldighet för den som

 vill ägna sig åt postverksamhet att anmäla detta

 hos den myndighet som regeringen bestämmer -

 tillsynsmyndigheten - innan verksamheten startas.

 Paragrafen har fått sin lydelse som en följd av

 Lagrådets förslag till ändringar i 2 § och 3 §

 första stycket. Om anmälningsskyldigheten inte

 fullgörs kan tillsynsmyndigheten förelägga

 postbefordringsföretaget att vidta rättelse,

 eventuellt förenat med vite. Genom anmäl-

 ningsförfarande har tillsynsmyndigheten givits

 förutsättningar att kontrollera efterlevnaden av de

 olika bestämmelser som tar sikte på brevbefordran.

 Befordran av brev

 5 §

 I paragrafen föreskrivs att postverksamhet i

 allmänhet skall bedrivas under förhållanden som

 tillgodoser rimliga krav på tillförlitlighet och,

 såvitt avser befordran av brev, så att skyddet för

 avsändarnas och mottagarnas personliga integritet

 upprätthålls. Vad som avses härmed anges i

 specialmotiveringen till 15 §. Det åligger nämligen

 tillsynsmyndigheten att utöva tillsyn över att

 befordran av brev bedrivs under sådana förhållanden

 som anges i paragrafen. Även om paketbefordran inte

 skall stå under tillsyn, har kravet på

 tillförlitlighet ändå ansetts böra ställas på detta

 inslag i postverksamheten.

 6 §

 Paragrafen innehåller en bestämmelse om

 postbefordringsföretags ansvar när ett brev har

 gått förlorat, skadats eller blivit försenat.

 Bestämmelsen anknyter till vad som för närvarande

 gäller enligt Postverkets kungörelse (1966:120)

 angående Postverkets ansvarighet för försändelser

 och medel. Principen i första stycket är att ett

 postbefordringsföretag inte är skyldigt att utge

 någon ersättning. Skälen för detta har redovisats i

 avsnitt 6.7.

 Det står emellertid varje postbefordringsföretag

 fritt att avtala med sina kunder om att ersättning

 skall utgå när ett brev har kommit bort, skadats

 eller försenats. Det får förutsättas att det kommer

 att finnas sådana avtal beträffande vissa typer av

 brev, som representerar någon form av värde.

 7 §

 Paragrafen innehåller ett bemyndigande angående

 frågan huruvida brev skall vara försedda med

 individuella portobetaltbeteckningar eller på annat

 sätt utvisa vem som är distributör. Denna fråga har

 diskuterats utförligt i avsnitt 6.6.

 Obeställbara brev

 8 §

 Paragrafen motsvarar i stort sett 1 § i lagen

 (1990:291) om obeställbara postförsändelser, vilken

 lag föreslås bli upphävd.

 I motsats till den angivna lagen, som omfattar

 alla slags postförsändelser, gäller postlagens

 regler om obeställbara försändelser i princip bara

 brev. Angående skälen för detta hänvisas till

 avsnitt 6.3.

 Vad som avses med brev framgår av 3 § i postlagen.

 Utanför begreppet faller inte bara paket, dvs.

 postförsändelser med en vikt mellan 2 och 20 kg,

 utan också postförsändelser som har en lägre vikt

 men som inte är inneslutna i något omslag, t.ex.

 tidningar, tidskrifter och reklammaterial som

 befordras utan att vara inlagda i kuvert eller

 något annat omslag.

 Enligt 3 § tredje stycket jämställs emellertid

 vykort, brevkort och liknande försändelser med brev

 vid tillämpning av lagen. De omfattas därmed av den

 nu behandlade paragrafen.

 Punkten 1 i förevarande paragraf omfattar

 exempelvis fall då mottagaren är otydligt angiven

 eller då adressen inte stämmer. Om adressen är

 felaktig torde dock brevet i många fall kunna

 eftersändas till rätt adress. Brevet är då inte att

 anse som obeställbart. På motsvarande sätt torde

 brev med ofullständig adress ofta kunna delas ut

 till avsedd mottagare.

 Förutsättningarna för att ett brev skall falla

 under punkten 2 är dels att det är ofrankerat eller

 otillräckligt frankerat, dels att adressaten inte

 löser ut det. Som har framhållits i avsnitt 6.5

 står det varje postbefordringsföretag fritt att

 bestämma att brev skall delas ut lösenfritt trots

 att de är ofrankerade eller otillräckligt

 frankerade. I den mån detta sker är punkt 2 inte

 tillämplig.

 9 §

 Ett brev som av någon anledning som angetts i 8 §

 inte kan befordras till mottagaren skall i första

 hand returneras till avsändaren, om en sådan finns

 angiven på kuvertet eller omslaget. Det åligger

 postbefordringsföretaget att ombesörja att

 returnering äger rum. Om ett obeställbart brev inte

 kan återställas till avsändaren, skall det sändas

 till tillsynsmyndigheten för vidare behandling

 enligt 10*13 §§.

 Kravet på att brev om möjligt skall återställas

 till avsändaren gäller även sådana försändelser som

 enligt 3 § tredje stycket skall jämställas med

 brev, dvs. vykort, brevkort o.d. Om det inte går,

 behöver sådana försändelser dock inte sändas till

 tillsynsmyndigheten. Postbefordringsföretaget får i

 stället fritt bestämma hur försändelserna skall

 behandlas, men måste självfallet tänka på skyddet

 för avsändarens och mottagarens integritet.

 Paragrafen har fått sin lydelse som en följd av

 den ändring i 3 § tredje stycket som föreslagits av

 Lagrådet.

 10 §

 Paragrafen, som fått sin lydelse som en följd av

 Lagrådets förslag till ändring i 3 § tredje

 stycket, anger vem som får öppna ett obeställbart

 brev och när öppnande får ske. Villkoren för

 öppnande överensstämmer med vad som föreskrivs i 3

 § i 1990 års lag.

 Det är tillsynsmyndigheten som har ansvaret för

 öppnande av obeställbara brev. Som har anmärkts i

 avsnitt 6.13 kan det vara lämpligt att öppnandet

 rent faktiskt sköts av den enhet inom Postverket

 som för närvarande hanterar obeställbara

 försändelser. Enheten får då underställas

 tillsynsmyndigheten.

 11 §

 Undersökningen av ett öppnat brev skall begränsas

 till vad som behövs för att brevet skall kunna

 återställas till avsändaren eller, i de fall som

 avses i 8 § 1, delas ut till adressaten. Innebörden

 är att brev som öppnats inte skall läsas utan

 endast ögnas igenom. Undersökningen skall avslutas

 så snart de sökta uppgifterna erhållits. Regeln

 överensstämmer med vad som för närvarande

 föreskrivs i 1990 års lag om obeställbara postför-

 sändelser.

 12 §

 Obeställbara brev skall, om detta blir möjligt, i

 första hand återställas till avsändaren eller, i

 fall som anges i 8 § 1, skickas till adressaten.

 Förevarande paragraf behandlar fall då ett öppnat

 brev även efter undersökning inte kan återställas

 till avsändaren eller befordras till adressaten och

 sålunda fortfarande är obeställbart. Ett sådant

 brev skall förvaras hos tillsynsmyndigheten under

 lämplig tid. Förvaringstidens längd liksom hur

 utlämnande av obeställbara försändelser skall ske

 bestäms av tillsynsmyndigheten. Tillsynsmyndigheten

 bör på lämpligt sätt informera om verksamheten så

 att avsändare vars brev inte nått sin mottagare kan

 få reda på var de kan eftersöka sådana brev.

 Brevinnehåll som är utsatt för försämring får

 omedelbart förstöras. Detsamma gäller innehåll som

 kan antas sakna värde, som exempelvis trycksaker

 och reklamblad. Även i denna del överensstämmer

 förevarande paragraf huvudsakligen med vad som sägs

 i 1990 års lag.

 I och med att det i förevarande paragraf bara

 talas om "öppnade" brev faller vykort, brevkort och

 andra försändelser som inte är inneslutna i kuvert

 eller något annat omslag utanför.

 13 §

 Paragrafen, som motsvarar 7 § i 1990 års lag,

 innehåller bestämmelser om hur tillsynsmyndigheten

 skall förfara med öppnade brev som inte har kunnat

 lämnas ut före förvaringstidens utgång.

 Regeln är att breven tillfaller staten. Skriftliga

 meddelanden som finns i breven skall då omedelbart

 förstöras genom tillsynsmyndighetens försorg. Med

 skriftliga meddelanden avses i princip meddelanden

 mellan avsändare och adressat. Dessa kan

 naturligtvis vara tecknade på andra skriftliga

 meddelanden som då också skall förstöras.

 Det är inte ovanligt att öppnade brev innehåller

 föremål som har ekonomiskt värde. I så fall gäller

 att pengar skall tas om hand av tillsynsmyndigheten

 och att andra värdeföremål skall säljas för statens

 räkning, om försäljningen kan beräknas ge ett

 överskott och inte kan antas medföra en kränkning

 av någons personliga integritet. Det som sålunda

 tillfaller staten bör få disponeras av

 tillsynsmyndigheten för att bekosta dess verksamhet

 med obeställbara försändelser. Egendom som inte

 säljs och som inte utgörs av pengar skall

 förstöras.

 Befordran av paket

 14 §

 Paragrafen handlar om postbefordringsföretags

 ansvar gentemot sina kunder när det är fråga om

 inrikes paketbefordran. På den punkten hänvisas

 till 5 och 27*42 §§ lagen (1974:610) om inrikes

 vägtransport. I 2 § denna lag sägs att lagen inte

 skall tillämpas på postbefordran men att det av 14

 § postlagen följer att de bestämmelser som sagts

 ovan skall tillämpas i fråga om postbefodrings-

 företags ansvar gentemot den som anlitat företaget

 för befordran av paket inom landet. Dessa

 bestämmelser om fraktförares ansvarighet m.m.

 tillämpas i fråga om postbefordringsföretagets

 ansvar gentemot sina kunder, oavsett vilket

 transportmedel som kommit till användning.

 Tillsyn

 15 §

 Som har framhållits i avsnitt 6.3 skall

 tillsynsmyndighetens verksamhet i första hand

 inrikta sig på sådan postverksamhet som avser

 brevbefordran. Vad som avses med brev framgår av

 3 §.

 Enligt första stycket i förevarande paragraf skall

 tillsynsmyndigheten övervaka att brevbefordran sker

 i överensstämmelse med vissa centrala bestämmelser

 för brevbefordringsföretag. Tillsynen omfattar

 kontroll av att anmälningsskyldigheten enligt 4 §

 fullgjorts och att brevbefordran sker under

 förhållanden som tillgodoser rimliga krav på

 tillförlitlighet enligt 5 § och så att skyddet för

 avsändares och mottagares personliga integritet

 upprätthålls. Brev som anförtros åt ett

 postbefordringsföretag skall hanteras på ett så

 tillförlitligt sätt som rimligen kan krävas av

 företaget. Med det menas exempelvis att breven inte

 får exponeras för obehöriga eller eljest lämnas

 obevakade, eller oskyddade på ett sätt som innebär

 risker från integritetsaspekten. Vidare bör

 hanteringen ske under sådana former att breven

 undgår att skadas genom yttre påverkan eller av

 väder och vind etc. Skyddet för postkundernas

 integritet upprätthålls exempelvis genom

 iakttagande av tystnadsplikt.

 Vidare omfattar tillsynen kontroll av att reglerna

 i 9 och 10 §§ om obeställbara brev följs. Dessa

 regler ålägger brevbefordringsföretagen att till

 tillsynsmyndigheten inleverera obeställbara brev

 som är inneslutna i kuvert aller annat omslag.

 Öppning och undersökning av brev får endast ske hos

 tillsynsmyndigheten.

 I andra stycket uppdras åt tillsynsmyndigheten att

 också utöva tillsyn över efterlevnaden av de

 föreskrifter som har meddelats med stöd av

 postlagen. Sådana föreskrifter kan meddelas med

 stöd av 7, 18 och 26 §§.

 16 §

 I paragrafen ges tillsynsmyndigheten vissa

 befogenheter som är nödvändiga för att en effektiv

 tillsyn skall kunna utövas. Det är här bara fråga

 om tillsyn över sådan postverksamhet som avser

 brevbefordran. Uppgifter torde i många fall kunna

 hämtas in formlöst vid kontakter mellan myndigheten

 och företagen. Enligt 17 § finns möjlighet för

 myndigheten att begära uppgifter efter

 föreläggande, som får förenas med vite. I sista

 hand, eller i brådskande fall, kan myndigheten få

 verkställighet hos kronofogdemyndigheten av beslut

 som avser åtgärderna för tillsynen enligt

 paragrafens första och andra stycken.

 Lagrådets synpunkter har beaktats vid den slutliga

 utformningen av paragrafen.

 17 §

 Paragrafen anger vilka sanktioner som får användas

 av tillsynsmyndigheten. Hithörande frågor har

 diskuterats i den allmänna motiveringen, avsnitt

 6.12.

 Tillsynsmyndigheten får själv bestämma när ett

 föreläggande skall förenas med vite. Det torde ofta

 vara naturligt att, innan ett vitesföreläggande

 tillgrips, försöka få till stånd en frivillig

 rättelse från postbefordringsföretagets sida. I

 fråga om vitesföreläggande gäller lagen (1985:206)

 om viten. Samma lag är också tillämplig när det

 blir aktuellt att döma ut ett vite.

 Avgifter

 18 §

 Paragrafen ger möjlighet för regeringen eller,

 efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten

 att införa ett avgiftssystem för bekostande av

 tillsynsmyndighetens verksamhet.

 I enlighet med vad som har anförts i den allmänna

 motiveringen (avsnitt 6.13) finns det skäl att

 införa avgifter för att täcka kostnaderna dels för

 den egentliga tillsynen över brevbefordran, dels

 för tillsynsmyndighetens hantering av obeställbara

 brevförsändelser. Avgifterna kommer således endast

 att beröra brevbefordran.

 Paragrafen har fått sin lydelse som en följd av

 Lagrådets förslag till ändring i 3 § första

 stycket.

 Tystnadsplikt m.m.

 19 §

 Paragrafen handlar om tystnadsplikt för den som är

 eller har varit anställd i enskilt företag som

 sysslar med brevbefordran eller som har en liknande

 anknytning till ett sådant företag. Paragrafens

 bestämmelser överensstämmer i stor utsträckning med

 vad som för närvarande föreskrivs beträffande

 Postverkets personal i 9 kap 8 § första och tredje

 styckena sekretesslagen. Till skillnad mot

 sekretesslagens bestämmelser gäller emellertid

 tystnadsplikten endast för uppgift som rör

 särskilda brevförsändelser eller annan uppgift som

 rör enskilds förbindelse med verksamheten såvitt

 gäller befordran av brev. Någon motsvarande

 tystnadsplikt i fråga om paket har inte förts in i

 postlaglagen. Det har i stället överlämnats åt

 parterna att, i den mån det är påkallat, träffa

 avtal om tystnadsplikt på paketbefordringsområdet.

 Det föreskrivs också sekretess för uppgift som

 hänför sig till att kvarhållande och beslag enligt

 förordnande med stöd av 27 kap. 9 § RB vidtagits. I

 detta fall gäller sekretessen även i förhållande

 till avsändaren och mottagaren, något som annars

 inte är fallet.

 20 §

 Paragrafen innehåller begränsningar i det

 sekretesskydd som finns i 19 §. I första punkten

 stadgas att ett brevbefordringsföretag under vissa

 närmare angivna förutsättningar är skyldigt att

 lämna ut uppgift om enskilds adress, telefonnummer

 och arbetsplats på begäran av en myndighet som har

 behov av uppgiften för delgivning. Enligt andra

 punkten har brottsutredande myndigheter rätt att på

 begäran få ut uppgift som rör misstanke om brott om

 det för brottet inte är föreskrivet lindrigare

 straff än fängelse i två år. Bestämmelsen motsvarar

 vad som enligt 14 kap. 2 § sekretesslagen gäller

 för postförsändelser i allmän verksamhet med den

 skillnaden att det i postlagen är den myndighet som

 begär att få ut uppgiften som har att pröva om

 förutsättningarna för att lämna ut uppgifterna är

 för handen. Det anses nämligen inte riktigt att en

 sådan myndighetsutövande funktion åläggs varje

 enskilt brevbefordringsföretag.

 På förslag av Lagrådet har räckvidden för

 uppgiftsskyldigheten enligt såväl första som andra

 punkten anpassats till vad som enligt 14 kap. 2 §

 sekretesslagen (1980:100) i dag gäller i

 motsvarande situation inom Postverket.

 21 §

 I första stycket slås fast att postlagens

 bestämmelser om tystnadsplikt inte gäller i det

 allmännas verksamhet. Här gäller i stället

 bestämmelserna i sekretesslagen.

 Först och främst är det tillsynsmyndighetens

 hantering av obeställbara försändelser som kommer

 att omfattas av 9 kap. 8 § sekretesslagen och andra

 bestämmelser i sekretesslagen. Men det kan också

 tänkas att en myndighet i framtiden kommer att

 utöver sin vanliga verksamhet distribuera egna och

 andra myndigheters post. Om en myndighet ägnar sig

 åt postverksamhet i någon form kommer

 sekretesslagens bestämmelser att bli tillämpliga på

 postförsändelser i den verksamheten.

 Paragrafens andra stycke klargör förhållandet

 mellan datalagens (1973:289) bestämmelser om

 tystnadsplikt för personuppgifter i personregister

 och bestämmelsen om tystnadsplikt i 19 § första och

 tredje styckena postlagen. Bestämmelsen är

 motiverad av den specialreglering som ges i

 postlagen om tystnadsplikt och den i 20 § reglerade

 skyldigheten för enskilda att lämna ut uppgifter i

 vissa situationer.

 22 §

 De bestämmelser om ansvar för brott mot

 tystnadsplikt som det hänvisas till finns i

 20 kap. 3 § brottsbalken.

 Internationell postverksamhet

 23 §

 Paragrafen innehåller vissa bestämmelser som rör

 internationell postverksamhet. I enlighet med vad

 som föreslagits av Lagrådet redogörs i paragrafen

 för de huvudsakliga krav som måste ställas på det

 postbefordringsföretag som skall delta i det

 internationella postsamarbetet inom ramen för

 världspostfördragen. Dels krävs att företaget har

 en sådan verksamhet och organisation som garanterar

 att företaget på ett godtagbart sätt kan utföra den

 internationella befordringen i enlighet med

 fördragens innehåll. Dels skall regeringen ha

 godkänt företaget för uppgiften. Det enda företaget

 som i dag och under överskådlig tid kan komma i

 fråga för denna uppgift är Posten AB.

 24 §

 I paragrafen anges vilka frimärken som får användas

 i sådan internationell posttrafik som äger rum inom

 ramen för världspostfördragen. Det får såsom

 föreskrivs i Världspostkonventionen bara vara fråga

 om frimärken som har portovärdet angivet i arabiska

 siffror och beteckningen Sverige. Sådana frimärken

 får endast ges ut av det företag som enligt 23 §

 har godkänts för deltagande i det internationella

 postsamarbetet * i praktiken Posten AB.

 I fråga om övriga portobeteckningar gäller att

 frankostämplar måste stå under kontroll av det

 nationella postbefordringsföretag som nyss sagts

 och portobetaltbeteckningar måste vara

 datumstämplade av det företaget. I lagen uttrycks

 det så att övriga portobeteckningar i gräns-

 överskridande postbefordran inom ramen för

 världspostfördragen skall vara stämplade av, eller

 med tillstånd av, ett företag som enligt 23 § får

 delta i det internationella postsamarbetet.

 I sådan internationell posttrafik som sker utanför

 världspostfördragens ram får vilka frimärken som

 helst användas. Detsamma gäller den inrikes

 posttrafiken.

 Överklagande

 25 §

 Valet av länsrätten som överklagandeinstans är i

 linje med vad som föreslagits av

 domstolsutredningen i betänkandet SOU 1991:106.

 De beslut av tillsynsmyndigheten som kan

 överklagas är bl.a. beslut om föreläggande enligt

 17 § och beslut om påförande av avgift enligt 18 §.

 Postverksamhet i krig m.m.

 26 §

 Paragrafen har i princip fått sin nuvarande

 utformning efter förebild av motsvarande

 bestämmelse i telelagen (prop. 1992/93:200). Första

 stycket är avsett att möjliggöra för regeringen att

 enligt 13 kap. 6 § regeringsformen under krig och

 vissa därmed likartade förhållanden meddela

 föreskrifter som annars skulle meddelas i lag.

 Andra stycket ger regeringen eller, om regeringen

 bestämmer, tillsynsmyndigheten möjlighet att även i

 fredstid utfärda föreskrifter som behövs för

 totalförsvaret.

 Övergångsbestämmelserna

 Avsikten är att Postverkets bolagisering skall vara

 genomförd den 1 februari 1994. Samma dag har valts

 för ikraftträdandet av postlagen.

 Såsom har påpekats av Lagrådet finns det anledning

 att införa en särskild övergångsbestämmelse som ger

 postbefordringsföretag som redan före

 ikraftträdandet bedriver postverksamhet visst

 rådrum att uppfylla kravet på anmälan enligt 4 §.

 Anmälan från dessa företag skall ha kommit in till

 tillsynsmyndigheten före den 1 mars 1994.

 De bestämmelser som för närvarande finns i lagen

 (1990:291) om obeställbara postförsändelser såvitt

 gäller brev ersätts av 8*13 §§ i postlagen. Enligt

 en övergångsbestämmelse gäller reglerna i postlagen

 även beträffande sådana postförsändelser som har

 blivit obeställbara enligt 1990 års lag och som

 fortfarande är obeställbara vid postlagens

 ikraftträdande, dvs. då inte har hunnit skickas

 till avsändaren eller mottagaren eller blivit

 avhämtade e.d. Det är att märka att övergångsbe-

 stämmelsen är tillämplig även på paket, som till

 skillnad från postlagens regler om obeställbara

 försändelser omfattas av 1990 års lag, men inte på

 obeställbara inbetalningar.

 12.2 Förslaget till lag om ändring i

 sekretesslagen

 Genom en ändring i 9 kap. 8 § första stycket införs

 absolut sekretess för uppgift hos tillsynsmyn-

 digheten på postområdet som angår särskild

 postförsändelse. Detta hänger framför allt samman

 med att tillsynsmyndigheten övertar ansvaret för

 hanteringen av obeställbara brevförsändelser.

 Sekretessen gäller dels försändelsens innehåll,

 dels avsändarens och mottagarens identitet.

 Sekretessen skall dock inte gälla i förhållande

 till avsändaren och mottagaren, om inte sekretess

 följer av någon annan bestämmelse.

 Likaledes gäller sekretess för uppgifter som angår

 postförsändelser enligt första stycket hos

 myndighet som, vid sidan av sin ordinarie

 verksamhet, befordrar egen och andra myndigheters

 post.

 Sekretessen enligt 9 kap. 8 § första stycket

 kommer i första hand att gälla brev. Det är i

 princip bara den typen av postförsändelse som

 omfattas av postlagens regler om obeställbara

 försändelser. Det kan dock inte uteslutas att

 tillsynsmyndigheten även kommer att ta befattning

 med paket. Exempelvis skall enligt övergångsbestäm-

 melserna till postlagen obeställbara paket som vid

 lagens ikraftträdande fortfarande är obeställbara

 behandlas enligt de nya reglerna. Sekretess-

 bestämmelsen gäller därför för uppgifter som angår

 såväl brev som paket.

 I 9 kap. 8 § första stycket tredje meningen

 stadgas för närvarande om sekretess inom Postverket

 för uppgift om enskilds förbindelse med post-

 girorörelsen och bank. Denna bestämmelse måste utgå

 i och med att Postverket bolagiseras. Behovet av

 sekretesskydd för enskildas förhållanden till det

 statliga postbolagets postgiro- och bankverksamhet

 är tillgodosett genom annan lagstiftning, nämligen

 genom bankrörelselagen (1987:617) och lagen

 (1992:1610) om kreditmarknadsbolag.

 Även tredje styckets sista mening måste ändras.

 Här sägs för närvarande att sekretess gäller hos

 Postverket för uppgift om enskilds adress om det

 kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra

 fara för att någon utsätts för övergrepp eller

 annat allvarligt men. Denna sekretess skall i

 stället anges gälla hos myndighet som bedriver

 postverksamhet.

 När det gäller det internationella samarbetet kan

 det finnas anledning att sekretessbelägga uppgifter

 som angår Sveriges förbindelser med annan stat,

 mellanfolklig organisation, myndighet m.m. Enligt 2

 kap. 1 § andra stycket sekretesslagen gäller

 sekretess hos myndighet för uppgifter av det

 angivna slaget, om det kan antas att det stör

 Sveriges mellanfolkliga förbindelser eller på annat

 sätt skadar landet om uppgiften röjs. Behovet av

 sekretesskydd hos tillsynsmyndigheten på detta

 område är därmed tillgodosett.

 Postverkets funktionsansvar för totalförsvarets

 behov av postbefordran kommer att föras över till

 tillsynsmyndigheten. När det gäller totalförsvars-

 området finns erforderligt sekretesskydd i 2 kap. 2

 § sekretesslagen. Där stadgas att sekretess gäller

 för uppgift som angår verksamhet för att försvara

 landet eller planläggning eller annan förberedelse

 av sådan verksamhet eller som i övrigt rör total-

 försvaret, om det kan antas att det skadar landets

 försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets

 säkerhet om uppgiften röjs.

 Som framgår av den allmänna motiveringen är

 avsikten att Posten AB skall handha en del

 uppgifter som innefattar myndighetsutövning.

 Tryckfrihetsförordningens regler om allmänna

 handlingars offentlighet bör vara tillämpliga på

 dessa delar av postbolagets verksamhet. Vari

 myndighetsutövningen består beskrivs i avsnitten om

 Postverkets medverkan vid val * poströstning

 (avsnitt 6.8.1), särskild postdelgivning (avsnitt

 6.8.2), tullkontroll m.m. (avsnitt 6.9), utlämnande

 av körkort (avsnitt 6.8.3) samt i avsnittet om

 handläggning av flyttningsanmälningar (avsnitt

 6.8.4). Offentlighetsprincipens utvidgning

 föranleder ett tillägg till bilagan till sekretess-

 lagen av de verksamheter som nämnts ovan, varvid de

 två sistnämnda har beskrivits i enlighet med

 Lagrådets förslag.

 12.3 Förslaget till lag om ändring i

 luftfartslagen

 Ändringen i 9 kap. 2 § är föranledd av Postverkets

 bolagisering.

 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 straff för varusmuggling

 Ändringarna stämmer överens med vad varusmugg-

 lingsutredningen föreslagit i betänkandet SOU

 1991:84 och innebär att postpersonal inte längre

 åläggs att medverka i kontrollen av varusmugg-

 lingslagens efterlevnad samt att verkställa beslag

 på grund av misstanke om brott. Som framgår av den

 allmänna motiveringen har ändringarna dock inte

 någon större praktisk betydelse, eftersom

 postpersonal även fortsättningsvis kommer att med-

 verka enligt tullagens bestämmelser vid

 tullkontrollen av varor som förs in i landet som

 postförsändelser.

 12.5 Förslaget till lag om ändring i delgivnings-

 lagen

 Till ett postbefordringsföretag skall enligt

 regeringens förslag kunna uppdras att medverka vid

 särskild postdelgivning på samma sätt som i dag

 Postverket gör. En ändring av 3 § andra stycket och

 24 § andra stycket delgivningslagen föreslås

 därför. I praktiken torde det endast vara aktuellt

 att anlita det statliga postbolaget, Posten AB, för

 uppgiften. Utvecklingen kan dock gå därhän att även

 annan kan anlitas för uppgiften.

 Ändringar har också gjorts i 3 § första och tredje

 styckena, i 3 a § första stycket, i 17 § andra och

 tredje styckena samt i 19 § tredje stycket, där

 uttrycket "med posten" förekommer. Se därom närmare

 avsnitt 6.15.

 12.6 Förslaget till lag om ändring i vallagen

 Ändringarna i vallagen innebär att Posten AB

 övertar uppdraget att vara röstmottagare vid

 poströstning, medan Riksskatteverket skall vara

 central valmyndighet för poströstningen. Därmed är

 Riksskatteverket central valmyndighet för samtliga

 riksdagsval, och val i hela riket till kommun- och

 landstingsfullmäktige. I lagen har även gjorts en

 språklig anpassning till den nya kommunallagen

 (1991:900).

 12.7 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 kyrkofullmäktigval, m.m.

 Ändringarna innebär, liksom när det gäller

 vallagen, att Posten AB övertar Postverkets

 uppgifter i samband med poströstning. Central

 valmyndighet för poströstningen är dock

 Riksskatteverket.

 12.8 Förslaget till lag om ändring i datalagen

 Enligt 27 § andra stycket har regeringen möjlighet

 att föreskriva att uppgifter om adresser hämtas

 till SPAR från Postverket. Bestämmelsen bör

 upphävas i samband med Postverkets bolagisering.

 12.9 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 kriminalvård i anstalt

 Bestämmelsen i 25 § andra stycket, som innebär att

 brev från en intagen till Postverket får granskas,

 behövs inte efter Postverkets bolagisering.

 12.10 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 inrikes vägtransport

 Enligt 2 § första stycket undantas postbefordran

 från lagens tillämpningsområde. En bestämmelse

 införs som anger att lagens ansvarighetsregler

 oavsett detta enligt 14 § postlagen skall tillämpas

 i avtalsförhållandet mellan ett

 postbefordringsföretag och den som har anlitat

 företaget för befordran av paket inom landet.

 När det gäller förhållandet mellan

 postbefordringsföretagen och deras kunder finns

 bestämmelser i 6 § förslaget till postlag såvitt

 gäller ansvarighet för brev. I fråga om inrikes

 paketbefordran gäller enligt 14 § att

 postbefordringsföretags ansvar gentemot den som

 anlitat företaget för befordran regleras av vissa

 bestämmelser i vägtransportlagen, nämligen 5 och

 27*42 §§. Vägtransportlagens bestämmelser blir

 således tillämpliga i fråga om paketbefordran

 oavsett vilket befordringssätt som i praktiken

 används av postbefordringsföretaget.

 12.11 Förslaget till lag om ändring i lagen om be-

 handlingen av häktade och anhållna m.fl.

 I 9 § har gjorts en ändring motsvarande den i 25 §

 lagen om kriminalvård i anstalt.

 12.12 Förslaget till lag om ändring i

 körkortslagen

 I 32 § har ett nytt andra stycke införts där det

 föreskrivs att regeringen får överlämna till ett

 postbefordringsföretag att medverka vid utlämnande

 av körkort. Bl.a. skall ett sådant företag utföra

 identitetsprövning i samband med att ett körkort

 lämnas ut. I praktiken torde det för närvarande

 endast vara Posten AB som kan komma i fråga för

 uppdraget. Bestämmelsen erfordras eftersom

 uppgiften har bedömts i viss mån innefatta myndig-

 hetsutövning hos postbefordringsföretaget.

 12.13 Förslaget till lag om ändring i folkomröst-

 ningslagen

 Ändringarna innebär att Posten AB övertar

 Postverkets nuvarande uppgifter. Central

 valmyndighet för poströstningen är dock Riksskatte-

 verket.

 12.14 Förslaget till lag om ändring i

 fastighetstaxeringslagen

 Ändringen hänger samman med Postverkets

 bolagisering, varigenom det nya statliga

 postbolaget blir ett bland flera enskilda

 postbefordringsföretag. Olika skatteregler bör

 därmed inte gälla för Posten AB och andra

 postbefordringsföretag.

 12.15 Förslaget till lag om ändring i tullagen

 Ändringarna motiveras av att det anses angeläget

 att det statliga postbolaget, Posten AB, även

 framdeles åläggs att medverka i tullkontrollen av

 postförsändelser. Vidare bör systemet med

 direktförtullning behållas för Posten AB.

 Ändringarna gäller både tullkontroll enligt 73 §

 och tullskyldighet enligt 80 §.

 12.16 Förslaget till lag om ändring i

 folkbokföringslagen

 Ändringen i 25 § innebär att anmälan om flyttning

 kan göras till en skattemyndighet, en allmän

 försäkringskassa eller till ett postbefordrings-

 företag som regeringen bestämmer.

 12.17 Förslaget till lag om ändring i

 bankrörelselagen

 När Postgirot ombildas till bankaktiebolag blir

 bestämmelsen i 1 kap. 2 § tredje stycket om rätt

 för Postverket att för sin postgirorörelse hålla

 konton för allmänheten överflödig. Bestämmelsen har

 därför tagits bort.

 12.18 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 Sveriges riksbank

 I 22 b § andra stycket har, med anledning av

 Postverkets bolagisering, uttrycket "Postverket"

 ersatts med "Posten Aktiebolag".

 12.19 Förslaget till lag om ändring i lagen om

 valuta- och kreditreglering

 Uttrycket "eller Postverket" i 2 kap. 2 och 3 §§

 avser Postgirot. Postgirot kommer att omfattas av

 begreppet kreditinstitut efter ombildningen till

 bankaktiebolag och uttrycket "eller Postverket" har

 därför tagits bort.

 I 2 kap. 6 § finns en möjlighet att vid

 förordnande om valutareglering medge Riksbanken

 eller posttjänstemän som Riksbanken bestämmer att

 öppna och granska de brev och andra försändelser

 till och från utlandet som finns inom Postverket. I

 samband med Postverkets bolagisering föreslås att

 bestämmelsen ändras så att Riksbanken i samråd med

 tillsynsmyndigheten på postområdet får utse den

 person som får rätt att öppna och granska

 försändelser. Vidare bör bestämmelsen gälla

 försändelser som finns hos alla

 postbefordringsföretag.

 12.20*12.25 Förslaget till lag om ändring i

 uppbördslagen m.fl. lagar

 I 52 § fjärde stycket har, med anledning av

 Postverkets bolagisering, uttrycket "en

 postanstalt" ersatts med "Posten Aktiebolag". När

 Postgirot ombildas till bankaktiebolag blir vidare

 uttrycket "giroinstitut" överflödigt. Uttrycket har

 därför tagits bort.

 Motsvarande ändringar har gjorts i följande lagar,

 nämligen lagen (1941:416) om arvsskatt och

 gåvoskatt, lagen (1968:430) om mervärdeskatt, kupo-

 ngskattelagen (1970:624), fordonsskattelagen

 (1988:327) och lagen (1990:676) om skatt på ränta

 på skogskontomedel m.m.

 Bilaga 1

 Postlagsutredningens sammanfattning av betänkandet

 (SOU 1993:9) Postlag

 Under senare år har det skett väsentliga

 förändringar på postområdet. Den tekniska

 utvecklingen har förbättrat förutsättningarna för

 en snabb och effektiv postservice. Samtidigt har

 nya kommunikationsmedel tillkommit som utgör

 viktiga alternativ till den traditionella

 postverksamheten. Hit hör bl.a. telefaxtekniken och

 de ökade möjligheterna till datakommunikation.

 Även om andra kommunikationsmedel än

 postverksamhet har fått stor betydelse, står det

 klart att de inte kan ersätta postservicen.

 Privatpersoner likaväl som myndigheter och företag

 har behov av att brev och paket blir befordrade på

 ett effektivt och tillförlitligt sätt. Postverksam-

 heten utgör ett nödvändigt kommunikationsmedel inte

 bara inom landet utan också internationellt. Vikten

 av en väl fungerande postverksamhet har

 understrukits bl.a. inom EG-kommissionen.

 Det anses allmänt att en fri konkurrens är av

 värde för att postservicen skall bli så effektiv

 som möjligt. På paketbefordringens område har också

 konkurrensen sedan länge varit fri, i Sverige

 liksom i många andra länder. Däremot har

 brevbefordringen, både här och på andra håll, varit

 föremål för ett statligt monopol. Postverkets

 ensamrätt på brevområdet upphörde emellertid vid

 årsskiftet 1992/93.

 Som ett led i arbetet med att få till stånd en

 mera effektiv postservice och att göra den statliga

 postverksamheten bättre rustad att möta konkur-

 rensen från andra distributionsföretag har

 statsmakterna beslutat att Postverket skall

 ombildas till aktiebolag. Avsikten är att

 ombildningen skall vara genomförd den 1 januari

 1994.

 Konkurrensen på postområdet är emellertid inte

 problemfri. Vissa delar av dagens postverksamhet,

 framför allt distributionen av brev till mottagare

 i glesbygd, är inte lönsam från strikt

 affärsmässiga synpunkter. Statsmakterna har

 emellertid gett Postverket olika regionala och

 sociala uppdrag, som bl.a. innebär att en

 rikstäckande postservice skall upprätthållas. Med

 en fri och utvidgad konkurrens finns det en risk

 för att den icke lönsamma postservicen försämras.

 Det är naturligt att nya postoperatörer försöker

 koncentrera sig på den del av postverksamheten som

 ger störst vinster, framför allt brev- och

 paketutdelning i de större städerna. Detta kan

 försvåra situationen för det eller de företag som

 vill ägna sig åt en rikstäckande postservice.

 Den nya situation som uppstår på postområdet i och

 med att konkurrensen släpps fri och Postverket

 bolagiseras har gjort det nödvändigt att se över

 gällande bestämmelser beträffande postverksamhet.

 Översynen har anförtrotts postlagsutredningen, som

 lägger fram resultatet av sitt arbete i detta

 betänkande.

 Utredningen föreslår att vissa centrala regler på

 postområdet samlas i en särskild postlag. Därutöver

 föreslås ändringar i olika befintliga lagar.

 Den föreslagna postlagen inleds med en bestämmelse

 om att det i landet skall finnas en rikstäckande

 postservice som innebär att brev och paket kan nå

 alla oavsett adressort. Alla skall kunna få brev

 befordrade till ett enhetligt och rimligt pris, och

 privatpersoner skall också ha möjlighet att få

 paket befordrade till enhetligt pris.

 Ansvaret för att den angivna servicen kommer att

 finnas ligger på staten. Det åligger sålunda staten

 att se till att det finns ett eller flera företag

 som tillsammans åstadkommer en rikstäckande

 postservice.

 I praktiken torde den grundläggande postservicen -

 åtminstone under den närmaste framtiden - komma att

 handhas av det nybildade statliga postbolaget.

 Genom att på olika sätt utöva sitt ägarinflytande i

 bolaget kan staten se till att de uppställda målen

 för postservicen uppfylls.

 Huvuddelen av den föreslagna postlagens

 bestämmelser gäller befordran av brev. Den typen av

 postförsändelser innehåller ofta personliga eller

 förtroliga meddelanden, och det är viktigt att

 avsändare och mottagare kan lita på att innehållet

 inte röjs. Det är också angeläget att

 brevbefordringen sker på ett tillförlitligt sätt.

 Utredningen diskuterar i betänkandet om det bör

 ställas upp ett krav på tillstånd för den som vill

 syssla med brevbefordringsverksamhet. Tanken på ett

 tillståndssystem avvisas emellertid. Däremot

 föreslår utredningen att brevbefordran skall stå

 under tillsyn av en statlig myndighet. Tillsynen

 bör enligt utredningen anförtros åt den nyligen

 inrättade Telestyrelsen, som har liknande uppgifter

 på teleområdet.

 Den föreslagna postlagen innehåller en rad olika

 regler om hanteringen av obeställbara brev. Hit hör

 bl.a. brev som är felaktigt adresserade och därför

 inte kan delas ut till mottagaren, liksom brev som

 är ofrankerade eller otillräckligt frankerade och

 som inte löses ut. De föreslagna reglerna, som i

 stor utsträckning motsvarar den nuvarande lagen

 (1990:291) om obeställbara postförsändelser,

 innebär att obeställbara brev om möjligt skall

 återställas till avsändaren. Om inte detta kan ske,

 får brevet öppnas av tillsynsmyndigheten. Öppnandet

 kan göra det möjligt att skicka brevet till

 adressaten eller avsändaren. I annat fall skall

 brevet förvaras en viss tid hos tillsynsmyndigheten

 och tillfaller därefter staten.

 Utredningen föreslår också vissa bestämmelser om

 postbefordringsföretags ansvar, när ett brev eller

 paket har kommit bort, skadats eller försenats.

 Beträffande brev är företagen inte tvingade att ta

 på sig något ansvar, utan de får fritt träffa avtal

 med sina kunder om vad som skall gälla. Även på

 paketområdet skall det enligt utredningen i princip

 råda avtalsfrihet, men vissa skyddsregler som finns

 i den allmänna vägtransportlagstiftningen måste

 iakttas.

 Varje postbefordringsföretag har enligt

 utredningsförslaget rätt att ge ut frimärken. I

 sådan internationell posttrafik som sker inom ramen

 för Världspostkonventionen får emellertid bara

 användas frimärken som har getts ut av företag som

 har utsetts att representera Sverige i det interna-

 tionella postsamarbetet, dvs. i praktiken det

 statliga postbolaget.

 Utöver vad som nu har angetts innehåller

 postlagsförslaget också regler om bl.a.

 tystnadsplikt för den som genom sin anknytning till

 postverksamhet har tagit befattning med brev som

 har befordrats i verksamheten.

 Som tidigare nämnts föreslår utredningen ändringar

 i en rad befintliga lagar. Ändringarna rör bl.a.

 reglerna om poströstning vid allmänna val. Det

 föreslås att röstning liksom hittills skall kunna

 ske på postkontor och att Postverkets roll som

 röstmottagare skall övertas av det statliga

 postbolaget. Även på andra områden, bl.a. inom

 tullagstiftningen, förordar utredningen att vissa

 av de uppgifter som i dag åvilar Postverket skall

 flyttas över på postbolaget.

 Den utvidgade konkurrensen på postområdet och

 Postverkets bolagisering gör det nödvändigt att

 även ändra reglerna om skydd för posthemlighet i

 brottsbalken. Förslag till sådana ändringar har

 emellertid redan lagts fram av andra utredningar.

 Postlagsutredningens förslag skall enligt

 betänkandet träda i kraft den 1 januari 1994.

 Bilaga 2

 Betänkandets lagförslag1 Förslag till

 Postlag

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser om postverksamhet

 1 § I landet skall det finnas en rikstäckande

 postservice som innebär att brev och paket kan nå

 alla oavsett adressort. Det skall finnas möjlighet

 för alla att få brev befordrade till enhetligt och

 rimligt pris. Privatpersoner skall också ha

 möjlighet att få paket befordrade till enhetligt

 pris.

 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer (tillsynsmyndigheten) skall fortlöpande

 följa utvecklingen på postområdet och bevaka att

 postservicen motsvarar samhällets behov.

 3 § Med postverksamhet avses i lagen regelbunden

 befordran mot avgift av brev och paket med en

 högsta vikt av 20 kg.

 Brev och paket som hanteras i postverksamhet utgör

 postförsändelser.

 Med brev avses adresserade tillslutna

 postförsändelser med en högsta vikt av 2 kg.

 Vykort, brevkort och liknande försändelser jäm-

 ställs med brev vid tillämpning av lagen.

 Med paket avses adresserade postförsändelser med

 en vikt av mer än 2 men högst 20 kg.

 Befordran av brev

 4 § Postverksamhet som avser befordran av brev

 skall bedrivas under förhållanden som tillgodoser

 rimliga krav på tillförlitlighet och så att skyddet

 för avsändares och mottagares personliga integritet

 upprätthålls.

 Obeställbara brev

 5 § Ett brev är obeställbart, om

 1. det inte kan delas ut till adressaten,

 2. det är ofrankerat eller otillräckligt frankerat

 och adressaten inte löser ut det, eller

 3. det har återsänts från en utländsk

 postförvaltning till det postbefordringsföretag som

 befordrade brevet från landet.

 6 § Ett obeställbart brev skall om möjligt

 återställas till avsändaren. Kan återställande inte

 ske, skall brevet sändas till tillsynsmyndigheten.

 Detta gäller dock inte beträffande vykort, brevkort

 och liknande försändelser.

 7 § Ett obeställbart brev får öppnas endast av

 tillsynsmyndigheten. Öppnande får ske, om kuvertet

 eller motsvarande saknar sådana uppgifter om

 avsändaren att brevet kan återställas till denne.

 8 § Ett öppnat brev får inte undersökas närmare än

 som behövs för att det skall kunna återställas till

 avsändaren eller, beträffande brev som avses i 5 §

 1, delas ut till adressaten.

 9 § Öppnade brev som fortfarande är obeställbara

 skall förvaras hos tillsynsmyndigheten.

 Förvaringstidens längd bestäms av myndigheten.

 Innehåll som är utsatt för försämring eller som

 består av trycksaker, reklamblad eller liknande som

 kan antas sakna värde får omedelbart förstöras.

 10 §Ett öppnat brev som inte har kunnat lämnas ut

 tillfaller staten vid förvaringstidens utgång.

 Skriftliga meddelanden skall då omedelbart

 förstöras. Annat innehåll än pengar skall säljas,

 om det lämpligen kan ske och en försäljning inte

 kan antas medföra kränkning av någons personliga

 integritet. I annat fall skall innehållet för-

 störas.

 11 §Ett belopp som betalats in till ett

 postbefordringsföretag för befordran och som

 företaget varken kan förmedla till mottagaren eller

 återställa till inbetalaren tillfaller staten två

 år efter det att inbetalningen gjordes.

 Ansvarighet för brev och paket

 12 §Förlust av brev, skada på brev eller försening

 av brev ger inte rätt till ersättning från den som

 befordrat brevet, om inte annat har avtalats mellan

 honom och avsändaren.

 I fråga om postbefordringsföretags ansvar gentemot

 den som har anlitat företaget för befordran av

 paket gäller 5 och 27*42 §§ lagen (1974:610) om

 inrikes vägtransport i tillämpliga delar.

 Tillsyn

 13 §Tillsyn över att befordran av brev sker i

 överensstämmelse med 4 § utövas av

 tillsynsmyndigheten.

 Tillsynsmyndigheten skall också utöva tillsyn över

 efterlevnaden av de föreskrifter som har meddelats

 med stöd av lagen.

 14 §Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få

 de upplysningar och handlingar som behövs för

 tillsynen från den som bedriver postverksamhet som

 avser brevbefordran.

 Tillsynsmyndigheten har också rätt till tillträde

 till områden, lokaler och andra utrymmen där

 verksamhet som står under tillsyn bedrivs.

 15 §Tillsynsmyndigheten får meddela de

 förelägganden som behövs för efterlevnaden av 4 §

 eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av

 lagen.

 Förelägganden får förenas med vite.

 Postverksamhet under kriser och i krig

 16 §Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om

 befordran av postförsändelser under kriser och

 krig.

 Internationell postverksamhet

 17 §Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får meddela de föreskrifter som

 behövs med hänsyn till Sveriges åtaganden enligt

 internationella konventioner på postområdet.

 Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får meddela de föreskrifter som

 behövs i fråga om erkännande av företag som

 bedriver postverksamhet för deltagande i det

 internationella postsamarbetet.

 Frimärken m.m.

 18 §I gränsöverskridande postbefordran som sker

 inom ramen för världspostkonventionen får användas

 endast frimärken som har getts ut av den som enligt

 17 § andra stycket har erkänts för deltagande i det

 internationella postsamarbetet.

 19 §Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får föreskriva i vad mån och på

 vilket sätt postförsändelser skall utvisa vem som

 har befordrat dem.

 Avgifter

 20 §Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får föreskriva om skyldighet

 för den som bedriver postverksamhet som avser

 befordran av brev att betala avgift för finan-

 sieringen av tillsynsmyndighetens verksamhet enligt

 denna lag.

 Avgift påförs av tillsynsmyndigheten.

 Överklagande

 21 §Beslut av tillsynsmyndigheten enligt denna lag

 får överklagas hos länsrätten.

 Tystnadsplikt

 22 §Den som till följd av sin anställning eller

 motsvarande anknytning till postverksamhet har

 tagit befattning med brev som befordrats i

 verksamheten får inte obehörigen röja vad han

 därigenom har fått veta. Tystnadsplikten gäller

 såväl brevets innehåll som avsändarens och

 mottagarens identitet. Den gäller dock inte i

 förhållande till avsändaren och mottagaren.

 Tystnadsplikt gäller även för uppgift som angår

 kvarhållande och beslag enligt 27 kap.

 rättegångsbalken.

 För uppgift om enskilds adress gäller

 tystnadsplikt endast om det kan antas att röjande

 av uppgiften skulle medföra fara för att någon

 utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men.

 23 §Om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikt

 som föreskrivs i denna lag finns bestämmelser i

 brottsbalken.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994, då

 lagen (1990:291) om obeställbara postförsändelser

 skall upphöra att gälla.

 2. Bestämmelserna i 5*11 §§ skall tillämpas även

 på försändelser som har varit obeställbara enligt

 lagen (1990:291) om obeställbara postförsändelser

 och som fortfarande är obeställbara vid ikraft-

 trädandet av denna lag.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i tryckfrihetsförordningen

 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 4 §

 tryckfrihetsförordningen skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 kap.

 4 §

 För tryckt skrifts För tryckt skrifts

 försändande genom försändande genom allmän

 postverket eller annan trafikanstalt skola ej på

 allmän trafikanstalt grund av skriftens inne-

 skola ej på grund av håll gälla särskilda in-

 skriftens innehåll gälla skränkningar eller

 särskilda inskränkningar villkor. Vad nu sagts

 eller villkor. Vad nu skall dock ej avse

 sagts skall dock ej avse försändande, som innebär

 försändande, som innebär överträdelse av vad i 3 §

 överträdelse av vad i är stadgat.

 3 § är stadgat.

 Allmän trafikanstalt, som mottagit tryckt skrift

 för befordran, skall ej anses som skriftens

 utspridare.

 Denna lag träder i kraft den

 3 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 8 § sekretesslagen

 (1980:100) och bilagan till denna lag skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 8 §

 Sekretess gäller inom Sekretess gäller inom

 postverket för uppgift den myndighet som har att

 som angår särskild utöva tillsyn över

 postförsändelse. Om postverksamhet för

 sekretess inte följer av uppgift som angår

 annan bestämmelse, får särskild postförsändelse.

 dock sådan uppgift Om sekretess inte följer

 lämnas till den som är av annan bestämmelse, får

 försändelsens avsändare dock sådan uppgift lämnas

 eller mottagare. Se- till den som är försän-

 kretess gäller inom delsens avsändare eller

 postverket även för upp- mottagare.

 gift om enskilds

 förbindelse med post-

 girorörelsen eller bank.

 Sekretess gäller inom televerket för uppgift som

 angår särskilt telefonsamtal eller annat

 telemeddelande. Om sekretess inte följer av annan

 bestämmelse, får dock sådan uppgift lämnas till den

 som har tagit del i telefonsamtalet eller annars är

 telemeddelandets avsändare eller mottagare eller

 som innehar apparat som använts för telemed-

 delandet.

 Sekretess gäller hos Sekretess gäller hos

 postverket, televerket televerket och annan

 och annan myndighet som myndighet som handhar

 handhar allmän allmän samfärdsel för

 samfärdsel för uppgift uppgift som angår

 som angår enskilds för- enskilds förbindelse med

 bindelse med samfärdselverksamheten

 samfärdselverksamheten och som inte avses i

 och som inte avses i första eller andra

 första eller andra stycket, om det inte står

 stycket, om det inte klart att uppgiften kan

 står klart att uppgiften röjas utan att den

 kan röjas utan att den enskilde lider skada

 enskilde lider skada eller men.

 eller men. Sekretessen

 hos postverket för upp-

 gift om enskilds adress

 gäller dock endast, om

 det kan antas att

 röjande av uppgiften

 skulle medföra fara för

 att någon utsätts för

 övergrepp eller annat

 allvarligt men.

 Sekretess gäller för uppgift vid särskild

 sambandstjänst inom totalförsvaret, om uppgiften

 avser telemeddelande som utomstående utväxlar på

 allmänt telenät.

 Sekretess gäller i ärenden som avser TV-avgifter

 för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska

 förhållanden, om det kan antas att den enskilde

 eller någon honom närstående lider skada eller men

 om uppgiften röjs.

 I fråga om uppgift i I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller allmän handling gäller

 sekretessen enligt sekretessen enligt tredje

 första stycket tredje och femte styckena i

 meningen samt tredje och högst tjugo år.

 femte styckena i högst

 tjugo år.

 Föreslagen lydelse

 Bilaga

 I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall vad

 som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt

 att ta del av handlingar hos myndighet i

 tillämpliga delar gälla också handlingar hos något

 av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna

 hör till där angiven verksamhet hos organet.

 Verksamheten anges i förekommande fall med

 hänvisning till numret i Svensk författningssamling

 (SFS) på den författning med stöd av vilken

 verksamheten har uppdragits åt organet.

 Organ Verksamhet

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Notarius publicus all verksamhet som

 notarius publicus (SFS

 1981:1363)

 Posten AB

 Medverkan vid val (SFS

 1972:620 och 1972:704),

 folkomröstning (SFS

 1979:369), särskild

 postdelgivning (SFS

 1970:428), tullkontroll

 (SFS 1987:1065),

 medverkan i verksamhet

 som gäller totalförsvaret

 (SFS 1951:51 och

 Regleringsföreningarna 1986:294) samt identi-

 Föreningen för tetsprövning i samband

 mejeriprodukter, med undertecknande av

 ekonomisk förening, körkortsunderlag (SFS

 Svensk kötthandel, före- 1977:477)

 ning u.p.a., Sveriges

 oljeväxtintressenter, statligt stöd i

 förening u.p.a., Sve- marknadsreglerande syfte

 riges pota- (SFS 1967:340)

 tisintressenter, ekono-

 misk förening, Svensk

 sockerhandel, ekonomisk

 förening, Svensk spann-

 målshandel, ekonomisk

 förening, och Svensk

 ägghandel, förening

 u.p.a.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i luftfartslagen (1957:297)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § luftfartslagen

 (1957:297) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 2 §

 Vid transport av post Vid transport av post

 ansvarar fraktföraren ansvarar fraktföraren

 uteslutande mot post- uteslutande mot post-

 förvaltningen. Ansvaret befordringsföretaget. An-

 regleras inte av svaret regleras inte av

 bestämmelserna i detta bestämmelserna i detta

 kapitel utan av de sär- kapitel utan av de sär-

 skilda regler som gäller skilda regler som gäller

 mellan fraktföraren och mellan fraktföraren och

 postförvaltningen. postbefordringsföretaget.

 Bestämmelserna i 3*8 §§ gäller inte i fråga om

 transporter som utförs under osedvanliga

 förhållanden och som inte utgör normal luftfarts-

 verksamhet.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för

 varusmuggling

 Härigenom föreskrivs att 14 och 15 §§ lagen

 (1960:418) om straff för varusmuggling skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14 §

 Tulltjänsteman, Tulltjänsteman,

 tjänsteman vid tjänsteman vid

 kustbevakningen, kustbevakningen, tjänste-

 tjänsteman vid lots- och man vid lots- och

 fyrstaten, fyrstaten och tjänsteman

 posttjänsteman och vid statens järnvägar

 tjänsteman vid statens åligger att i den mån

 järnvägar åligger att i honom anbefalld tjänst-

 den mån honom anbefalld göring därtill föranleder

 tjänstgöring därtill noggrant övervaka, att

 föranleder noggrant brott, som avses i denna

 övervaka, att brott, som lag, icke äger rum.

 avses i denna lag, icke

 äger rum. Vid sådan

 tillsyn äge, utan hinder

 av vad eljest är stad-

 gat, posttjänsteman

 föranstalta om

 undersökning av

 postpaket, som inlämnats

 för befordran till

 utrikes ort eller

 ankommer till riket.

 Tulltjänsteman och tjänsteman vid kustbevakningen

 äge enahanda rätt som enligt rättegångsbalken

 tillkommer polisman att gripa den som misstänkes

 för brott, som avses i denna lag, samt att till

 förhör medtaga den som är tillstädes å plats, där

 sådant brott förövats.

 15 §

 Tulltjänsteman, Tulltjänsteman,

 tjänsteman vid tjänsteman vid

 kustbevakningen, kustbevakningen, tjänste-

 tjänsteman vid lots- och man vid lots- och

 fyrstaten ävensom polis- fyrstaten ävensom polis-

 man må taga egendom, som man må taga egendom, som

 kan antagas vara enligt kan antagas vara enligt

 denna lag förverkad, i denna lag förverkad, i

 beslag. I samband med beslag. I samband med

 tillsyn enligt 14 § tillsyn enligt 14 §

 första stycket för upp- första stycket för upp-

 dagande av varusmuggling dagande av varusmuggling

 må ock posttjänsteman må ock tjänsteman vid

 och tjänsteman vid statens järnvägar

 statens järnvägar verkställa beslag som

 verkställa beslag som nyss sagts.

 nyss sagts. Tulltjän- Tulltjänsteman och tjän-

 steman och tjänsteman steman vid

 vid kustbevakningen äge kustbevakningen äge i

 i övrigt i fråga om övrigt i fråga om brott,

 brott, som avses i denna som avses i denna lag,

 lag, den rätt att taga den rätt att taga egendom

 egendom i beslag, som i beslag, som enligt

 enligt rättegångsbalken rättegångsbalken tillkom-

 tillkommer polisman. mer polisman.

 Verkställes beslag av annan än

 undersökningsledaren eller åklagaren och har denne

 ej beslutat beslaget, skall anmälan skyndsamt göras

 hos honom, och skall han därvid omedelbart pröva,

 om beslaget skall bestå.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i delgivningslagen (1970:428)

 Härigenom föreskrivs att 3, 3 a, 19 och 24 §§

 delgivningslagen (1970:428) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

 Myndighet ombesörjer Myndighet ombesörjer

 delgivning genom att delgivning genom att

 sända handlingen med sända handlingen med post

 posten eller överlämna eller överlämna den med

 den med bud eller på bud eller på annat sätt

 annat sätt till den till den sökte, varvid

 sökte, varvid som bevis som bevis att denne har

 att denne har mottagit mottagit försändelsen

 försändelsen begäres begäres delgivningskvitto

 delgivningskvitto eller eller mottagningsbevis

 mottagningsbevis (ordinär delgivning).

 (ordinär delgivning). Ordinär delgivning kan

 Ordinär delgivning kan också ske genom förenklad

 också ske genom delgivning enligt 3 a §.

 förenklad delgivning Om det finns anledning

 enligt 3 a §. antaga att delgivnings-

 Om det finns anledning kvitto eller mottagnings-

 antaga att bevis ej kommer att

 delgivningskvitto eller lämnas eller ej kommer

 mottagningsbevis ej kom- att erhållas i tid, får

 mer att lämnas eller ej myndighet som regeringen

 kommer att erhållas i bestämmer ombesörja att

 tid, får myndighet som handlingen överlämnas

 regeringen bestämmer till den sökte i särskild

 ombesörja att handlingen ordning genom det

 överlämnas till den statliga postbolaget

 sökte i särskild ordning (särskild postdelgiv-

 genom postverkets ning).

 försorg (särskild När det är lämpligt,

 postdelgivning). får en myndighet delge

 kallelser, meddelanden

 När det är lämpligt, och andra handlingar, som

 får en myndighet delge inte är omfattande eller

 kallelser, meddelanden annars av svårtill-

 och andra handlingar, gängligt innehåll, genom

 som inte är omfattande att innehållet läses upp

 eller annars av vid telefonsamtal med den

 svårtillgängligt sökte och handlingen där-

 innehåll, genom att efter sänds till denne

 innehållet läses upp vid med post (telefondelgiv-

 telefonsamtal med den ning). Sådan delgivning

 sökte och handlingen får inte avse stämnings-

 därefter sänds till ansökningar eller andra

 denne med posten handlingar, varigenom mål

 (telefondelgivning). eller ärenden

 Sådan delgivning får anhängiggörs.

 inte avse stämnings-

 ansökningar eller andra

 handlingar, varigenom

 mål eller ärenden

 anhängiggörs.

 Kan delgivning inte ske enligt första*tredje

 styckena, får delgivning ske genom stämningsman

 eller annan, vars intyg enligt 24 § första stycket

 utgör fullt bevis om delgivning

 (stämningsmannadelgivning).

 I fall som avses i 15 och 16 §§ får delgivning ske

 genom kungörelse (kungörelsedelgivning).

 3 a §

 Om det inte är Om det inte är olämpligt

 olämpligt med hänsyn med hänsyn till

 till omständigheterna, omständigheterna, får

 får ordinär delgivning ordinär delgivning med

 med den som är part den som är part eller som

 eller som har liknande har liknande ställning i

 ställning i ett mål ett mål eller ärende ske

 eller ärende ske genom genom att myndigheten

 att myndigheten sänder sänder handlingen med

 handlingen med posten post till den sökte under

 till den sökte under hans senast kända adress

 hans senast kända adress och minst en dag senare

 och minst en dag senare skickar ett meddelande om

 skickar ett meddelande att handlingen har sänts

 om att handlingen har (förenklad delgivning).

 sänts (förenklad delgiv-

 ning).

 Förenklad delgivning får inte avse

 stämningsansökningar eller andra handlingar

 varigenom mål eller ärenden anhängiggörs och får

 användas bara om den sökte har delgivits upplysning

 om att förenklad delgivning kan komma att användas

 i målet eller ärendet. Delgivning av sådan

 upplysning med den som inlett målet eller ärendet

 behöver dock inte ske, om upplysningen lämnas i

 nära anslutning till att dennes ansökan kommit in

 till myndigheten.

 19 §

 Delgivning har skett Delgivning har skett

 genom att den som söks genom att den som söks

 för delgivning själv har för delgivning själv har

 mottagit handlingen, mottagit handlingen,

 oavsett på vilket sätt oavsett på vilket sätt

 den kommit honom till den kommit honom till

 handa. Har den sökte handa. Har den sökte

 kvitterat postförsän- kvitterat postförsändelse

 delse som hämtats av som hämtats av bud, skall

 bud, skall den anses ha den anses ha kommit honom

 kommit honom till handa till handa samma dag som

 samma dag som den den avhämtats på

 avhämtats på posten. postkontor.

 Förekommer vid särskild postdelgivning eller

 stämningsmannadelgivning att den som sökes för

 delgivning vägrar att taga emot handlingen, anses

 delgivning ändå ha skett.

 Delgivning skall anses Delgivning skall anses

 ha skett enligt 6 § ha skett enligt 6 § andra

 andra stycket genom att stycket genom att

 handlingen är till- handlingen är tillgänglig

 gänglig och meddelandet och meddelandet del-

 delgivits, givits,

 enligt 3 a § när två enligt 3 a § när två

 veckor förflutit från veckor förflutit från det

 det att meddelandet att meddelandet skickades

 skickades med posten och med post och det inte med

 det inte med hänsyn till hänsyn till omständig-

 omständigheterna heterna framstår som

 framstår som osannolikt osannolikt att handlingen

 att handlingen före före tvåveckorstidens

 tvåveckorstidens utgång utgång kommit fram till

 kommit fram till den den söktes senast kända

 söktes senast kända adress,

 adress, enligt 3 § tredje

 enligt 3 § tredje stycket, 12 eller 13 §

 stycket, 12 eller 13 § genom att det blivit

 genom att det blivit fullgjort som föreskrivs

 fullgjort som föreskrivs där,

 där, enligt 15 § andra

 enligt 15 § andra stycket sista punkten

 stycket sista punkten genom att handlingen

 genom att handlingen lämnats i den söktes

 lämnats i den söktes hemvist eller fästs på

 hemvist eller fästs på dörren till hans bostad,

 dörren till hans bostad, enligt 17 § på tionde

 enligt 17 § på tionde dagen efter beslutet om

 dagen efter beslutet om kungörelsedelgivning

 kungörelsedelgivning under förutsättning att

 under förutsättning att det blivit fullgjort som

 det blivit fullgjort som föreskrives i paragrafens

 föreskrives i paragra- första stycke.

 fens första stycke.

 24 §

 Som fullt bevis att delgivning har skett på sätt

 som anges i intyget gäller intyg som i tjänsten

 utfärdas av stämningsman, tjänsteman vid svensk

 utlandsmyndighet, åklagare, polisman, kronofogde,

 exekutiv tjänsteman vid kronofogdemyndighet samt

 tjänsteman vid någon av följande inrättningar,

 nämligen

 1. kriminalvårdsanstalt,

 2. häkte,

 3. hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med

 särskilda bestämmelser om vård av unga och i 22 §

 lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa

 fall,

 4. sådan enhet som avses i 6 § första stycket

 andra meningen lagen (1991:1129) om

 rättspsykiatrisk vård och i 5 § lagen (1991:1137)

 om rättspsykiatrisk undersökning,

 om delgivningen avser den som är intagen där.

 Samma vitsord tillkommer intyg av notarius publicus

 och intyg av nämndeman i tingsrätt vid delgivning

 för tingsrättens räkning.

 Vid särskild Vid särskild post-

 postdelgivning har intyg delgivning har intyg av

 av tjänsteman vid anställd vid det statliga

 postverket sådant postbolaget sådant

 vitsord som anges i vitsord som anges i

 första stycket. första stycket.

 Intyg att delgivning skett på utrikes ort skall

 gälla som fullt bevis att delgivning skett på sätt

 som anges i intyget, om intygsgivarens behörighet

 styrkes av tjänsteman vid svensk utlandsmyndighet.

 Intyg om delgivning på utrikes ort gäller som fullt

 bevis även utan sådant bestyrkande som nyss nämnts,

 om detta följer av överenskommelse med främmande

 stat.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i vallagen (1972:620)

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 10 §, 8 kap. 1 och

 9 §§, 10 kap. 2, 3 och 10 §§, 11 kap. 5 § samt

 13 kap. 7, 8 och 11 §§ vallagen (1972:620) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 kap.

 10 §

 Centrala valmyndigheten Centrala valmyndigheten

 upprättar för varje slag upprättar för varje slag

 av val och för varje av val och för varje

 riksdagsvalkrets, lands- riksdagsvalkrets,

 tingskommun och kommun landstingskommun och

 listor över de kommun listor över de

 kandidater som partierna kandidater som partierna

 anmält. Listorna skall anmält. Listorna skall

 sändas till postverket. sändas till det statliga

 Skall röstning äga rum postbolaget. Skall

 hos utlandsmyndighet röstning äga rum hos

 eller på fartyg, skall utlandsmyndighet eller på

 listorna om möjligt fartyg, skall listorna om

 sändas även till myndig- möjligt sändas även till

 heten och fartygets myndigheten och fartygets

 befälhavare. Listorna befälhavare. Listorna för

 för varje varje riksdagsvalkrets,

 riksdagsvalkrets, landstingskommun och

 landstingskommun och kommun skall så snart som

 kommun skall så snart möjligt tillställas

 som möjligt tillställas länsstyrelsen.

 länsstyrelsen.

 8 kap.

 1 §

 Röstning sker på val- Röstning sker på val-

 dagen i vallokalen för dagen i vallokalen för

 det valdistrikt där det valdistrikt där

 väljaren är upptagen i väljaren är upptagen i

 röstlängd. röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket eller av inom riket eller av annat

 annat skäl finner sig skäl finner sig vara för-

 vara förhindrad att hindrad att rösta på

 rösta på valdagen i valdagen i vallokalen för

 vallokalen för det val- det valdistrikt där han

 distrikt där han är upp- är upptagen i röstlängd,

 tagen i röstlängd, får får rösta på det statliga

 rösta på postkontor inom postbolagets postkontor

 riket, hos svensk ut- inom riket, hos svensk

 landsmyndighet eller på utlandsmyndighet eller på

 svenskt fartyg i utrikes svenskt fartyg i utrikes

 fart. fart.

 Om flera val äger rum samtidigt, skall väljare som

 röstar på postkontor, hos utlandsmyndighet eller på

 fartyg vid ett och samma tillfälle utöva sin

 rösträtt i samtliga val han vill deltaga i.

 9 §

 Valkuvert tillställs valnämnder och röstmottagare.

 Fönsterkuvert som avses i 5 § tillställs

 röstmottagare.

 Valkuvert får lämnas ut endast i samband med

 röstning. Inner- och ytterkuvert för val-

 sedelsförsändelse skall i god tid före valet finnas

 tillgängliga

 1. hos valnämnden och hos de personer åt vilka

 nämnden har uppdragit att gå väljarna till handa i

 sådant hänseende,

 2. på postkontor samt 2. på postkontor samt

 hos lantbrevbärare som hos de av det statliga

 tar emot valsedels- postbolagets lantbrev-

 försändelser, bärare som tar emot

 valsedelsförsändelser,

 3. hos utlandsmyndigheter och på fartyg där röst-

 ning skall äga rum.

 Inner- och ytterkuvert för valsedelsförsändelse

 skall dessutom på begäran kostnadsfritt

 tillhandahållas parti som vid något av de två

 senaste riksdagsvalen har fått mer än en procent av

 rösterna i hela landet.

 10 kap.

 2 §

 Röstning på postkontor Röstning på postkontor

 äger rum under tid då äger rum under tid då

 postkontoret är öppet postkontoret är öppet för

 för allmänheten. På allmänheten. På förslag

 förslag av postverket av det statliga post-

 får centrala valmyndig- bolaget får centrala

 heten begränsa den tid valmyndigheten begränsa

 då röstning får ske på den tid då röstning får

 postkontor före val- ske på postkontor före

 dagen. Röstning skall valdagen. Röstning skall

 dock alltid kunna äga dock alltid kunna äga rum

 rum under minst en timme under minst en timme

 varje dag då varje dag då postkontoret

 postkontoret är öppet är öppet för allmänheten.

 för allmänheten. På På valdagen skall

 valdagen skall postkontor vara öppet för

 postkontor vara öppet röstmottagning minst en

 för röstmottagning minst timme före klockan 11 och

 en timme före klockan 11 minst en timme efter

 och minst en timme efter klockan 15. Vid sådana

 klockan 15. Vid sådana val av landstings-

 val av ledamöter och kom-

 landstingsledamöter och munfullmäktige som ej om-

 kommunfullmäktige som ej fattar hela riket får

 omfattar hela riket får dock centrala

 dock centrala valmyndigheten bestämma

 valmyndigheten bestämma att röstmottagning ej

 att röstmottagning ej skall anordnas på

 skall anordnas på valdagen.

 valdagen. Finns det särskilda

 Finns det särskilda skäl, får centrala

 skäl, får centrala valmyndigheten på förslag

 valmyndigheten på av det statliga postbola-

 förslag av postverket get bestämma att

 bestämma att röst- röstmottagning skall

 mottagning skall anord- anordnas endast på vissa

 nas endast på vissa postkontor. Vid val till

 postkontor. Vid val till riksdagen och vid sådana

 riksdagen och vid sådana val av lands-

 val av landstingsleda- tingsledamöter eller kom-

 möter eller kommun- munfullmäktige som omfat-

 fullmäktige som omfattar tar hela riket skall

 hela riket skall röstning dock alltid

 röstning dock alltid kunna äga rum på minst

 kunna äga rum på minst ett postkontor i varje

 ett postkontor i varje kommun.

 kommun. Inrättas med anledning

 Inrättas med anledning av valet postkontor vid

 av valet postkontor vid sjukhus, ålderdomshem,

 sjukhus, ålderdomshem, kriminalvårdsanstalt

 kriminalvårdsanstalt el- eller liknande

 ler liknande vårdinrätt- vårdinrättning eller

 ning eller vårdanstalt, vårdanstalt, äger

 äger röstning där rum på röstning där rum på tid

 tid som postverket be- som det statliga

 stämmer efter samråd med postbolaget bestämmer

 valnämnden och med vård- efter samråd med val-

 inrättningens eller nämnden och med

 vårdanstaltens ledning, vårdinrättningens eller

 dock tidigast sjunde vårdanstaltens ledning,

 dagen före valdagen. dock tidigast sjunde

 Postverket skall samråda dagen före valdagen. Det

 med valnämnden och med statliga postbolaget

 vårdinrättningens eller skall samråda med val-

 vårdanstaltens ledning nämnden och med

 om hur röstningen skall vårdinrättningens eller

 genomföras. På begäran vårdanstaltens ledning om

 av postverket skall hur röstningen skall ge-

 valnämnden utse nomföras. På begäran av

 erforderligt antal det statliga postbolaget

 personer att biträda skall valnämnden utse

 röstmottagare på erforderligt antal

 postkontoret. personer att biträda

 Inrättas med anledning röstmottagare på postkon-

 av valet annat toret.

 postkontor, skall Inrättas med anledning

 postkontoret vara öppet av valet annat

 för röstmottagning på postkontor, skall

 valdagen, under tid som postkontoret vara öppet

 postverket bestämmer för röstmottagning på

 efter samråd med valdagen, under tid som

 valnämnden i den kommun det statliga postbolaget

 där postkontoret bestämmer efter samråd

 inrättas. Röstning skall med valnämnden i den

 dock alltid kunna äga kommun där postkontoret

 rum under minst en timme inrättas. Röstning skall

 före klockan 11 och dock alltid kunna äga rum

 minst en timme efter under minst en timme före

 klockan 15. klockan 11 och minst en

 timme efter klockan 15.

 3 §

 Röstmottagare på Röstmottagare på

 postkontor är den som postkontor är den som det

 postverket utser. statliga postbolaget

 utser.

 10 §

 Röstmottagare skall Röstmottagare skall

 sända mottagna sända mottagna

 fönsterkuvert och den i fönsterkuvert och den i

 8 § omnämnda 8 § omnämnda

 förteckningen till cen- förteckningen till cen-

 trala valmyndigheten. trala valmyndigheten.

 Sändes kuvert med Sändes kuvert med post,

 posten, skall försän- skall försändelsen

 delsen anordnas som anordnas som värdepost.

 värdepost.

 11 kap.

 5 §

 Väljare som betjänas av Väljare som betjänas av

 lantbrevbärare får lämna lantbrevbärare får lämna

 valsedel genom denne, om valsedel genom denne, om

 röstning äger rum vid röstning äger rum vid det

 det postkontor till postkontor till vilket

 vilket lantbrevbäraren lantbrevbäraren är knu-

 är knuten. Vid val som ten. Vid val som ej

 ej omfattar hela riket omfattar hela riket får

 får dock centrala val- dock centrala val-

 myndigheten på förslag myndigheten på förslag av

 av postverket begränsa det statliga postbolaget

 antalet linjer vid vilka begränsa antalet linjer

 valsedel får lämnas vid vilka valsedel får

 genom lantbrevbärare. lämnas genom lantbrevbä-

 rare.

 Valsedelsförsändelse som avses i första stycket

 anordnas på följande sätt. Väljaren lägger för

 varje val själv in sin valsedel i ett innerkuvert.

 I närvaro av ett vittne lägger han sedan in

 iordningställda innerkuvert i ett ytterkuvert för

 valsedelsförsändelse och tillsluter detta. Därefter

 tecknar väljaren på ytterkuvertet försäkran på

 heder och samvete att han förfarit på detta sätt.

 Vittnet intygar skriftligen att väljaren

 egenhändigt undertecknat försäkran. Vittne skall ha

 fyllt 18 år. Väljarens make eller barn eller makens

 barn får ej vara vittne, ej heller lantbrevbäraren.

 Väljaren lämnar själv valsedelsförsändelsen och

 sitt röstkort till lantbrevbäraren. Väljare som ej

 är känd för lantbrevbäraren skall legitimera sig.

 Gör han ej det, får han icke lämna försändelsen.

 Lantbrevbäraren intygar på ytterkuvertet att han

 mottagit försändelsen av väljaren.

 13 kap.

 7 §

 Protokollet underskrives av ordföranden och två av

 de närvarande valförrättarna. Därmed är

 förrättningen avslutad.

 Omedelbart därefter Omedelbart därefter

 sänds röstlängd, sänds röstlängd,

 protokoll och de protokoll och de

 särskilda kuvert och särskilda kuvert och

 omslag som avses i 3, 5 omslag som avses i 3, 5

 och 6 §§ till och 6 §§ till valnämnden.

 valnämnden. Sker Sker insändandet med

 insändandet med posten, post, skall försändelsen

 skall försändelsen anordnas som värdepost.

 anordnas som värdepost.

 8 §

 Det åligger valnämnden att se till att samtliga

 handlingar som avses i 7 § kommit in till nämnden

 och att, om så ej är fallet, infordra det som

 fattas.

 Valnämnden behåller Valnämnden behåller

 röstlängderna och röstlängderna och

 vidarebefordrar omgående vidarebefordrar omgående

 övrigt material till övrigt material till

 länsstyrelsen. Sker länsstyrelsen. Sker

 översändandet med posten översändandet med post

 skall försändelsen skall försändelsen

 anordnas som värdepost. anordnas som värdepost.

 11 §

 Över förrättning som Över förrättning som

 avses i 9 § föres avses i 9 § föres

 protokoll enligt for- protokoll enligt formulär

 mulär som fastställes av som fastställes av cen-

 centrala valmyndigheten. trala valmyndigheten. När

 När förrättningen förrättningen slutförts,

 slutförts, sänder sänder valnämnden

 valnämnden omgående omgående röstlängder,

 röstlängder, protokoll protokoll samt iordning-

 samt iordningställda ställda kuvert och omslag

 kuvert och omslag till till länsstyrelsen. Sker

 länsstyrelsen. Sker översändandet med post

 översändandet med posten skall försändelsen anord-

 skall försändelsen nas som värdepost.

 anordnas som värdepost.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1972:704) om kyrkofull-

 mäktigval, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 17, 30, 31, 36, 42 och

 42 a §§ lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval,

 m.m., skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 §

 Röstning sker på Röstning sker på

 valdagen i vallokalen valdagen i vallokalen för

 för det valdistrikt där det valdistrikt där

 väljaren är upptagen i väljaren är upptagen i

 röstlängd. röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket, eller av inom riket, eller av

 annat skäl finner sig annat skäl finner sig

 vara förhindrad att vara förhindrad att rösta

 rösta på valdagen i på valdagen i vallokalen

 vallokalen för det för det valdistrikt där

 valdistrikt där han är han är upptagen i

 upptagen i röstlängd, röstlängd, får rösta på

 får rösta på postkontor det statliga postbolagets

 inom riket. postkontor inom riket.

 Om val av kyrkofullmäktige för församling och för

 kyrklig samfällighet äger rum samtidigt, skall

 väljare som röstar på postkontor vid ett och samma

 tillfälle utöva sin rösträtt i de val som han vill

 deltaga i.

 30 §

 Röstning får ske på varje postkontor inom riket,

 vid val i hela landet från och med den tjugofjärde

 dagen och vid annat val från och med den tionde

 dagen före valdagen till och med torsdagen före

 valdagen, om inte annat följer av andra eller

 tredje stycket.

 Röstning på postkontor Röstning på postkontor

 äger rum under tid då äger rum under tid då

 postkontoret är öppet postkontoret är öppet för

 för allmänheten. På allmänheten. På förslag

 förslag av postverket av det statliga postbola-

 får centrala valmyndig- get får centrala

 heten begränsa den tid valmyndigheten begränsa

 då röstning får ske på den tid då röstning får

 postkontor. Röstning ske på postkontor.

 skall dock alltid kunna Röstning skall dock

 äga rum under minst en alltid kunna äga rum

 timme varje dag då under minst en timme

 postkontoret är öppet varje dag då postkontoret

 för allmänheten. är öppet för allmänheten.

 Finns det särskilda Finns det särskilda

 skäl, får centrala skäl, får centrala

 valmyndigheten på valmyndigheten på förslag

 förslag av postverket av det statliga postbo-

 bestämma att röst- laget bestämma att

 mottagning skall anord- röstmottagning skall

 nas endast på vissa anordnas endast på vissa

 postkontor. Vid val som postkontor. Vid val som

 omfattar hela riket omfattar hela riket skall

 skall röstning dock röstning dock alltid

 alltid kunna äga rum på kunna äga rum på minst

 minst ett postkontor i ett postkontor i varje

 varje kommun. kommun.

 Inrättas med anledning

 Inrättas med anledning av valet postkontor vid

 av valet postkontor vid sjukhus, ålderdomshem,

 sjukhus, ålderdomshem, kriminalvårdsanstalt

 kriminalvårdsanstalt eller liknande

 eller liknande vårdinrättning eller

 vårdinrättning eller vårdanstalt, äger

 vårdanstalt, äger röstning där rum på tid

 röstning där rum på tid som det statliga

 som postverket bestämmer postbolaget bestämmer

 efter samråd med efter samråd med val-

 valnämnden och med nämnden och med vårdin-

 vårdinrättningens eller rättningens eller

 vårdanstaltens ledning, vårdanstaltens ledning,

 dock tidigast sjunde dock tidigast sjunde

 dagen före valdagen. dagen före valdagen. Det

 Postverket skall samråda statliga postbolaget

 med valnämnden och med skall samråda med val-

 vårdinrättningens eller nämnden och med

 vårdanstaltens ledning vårdinrättningens eller

 om hur röstningen skall vårdanstaltens ledning om

 genomföras. På begäran hur röstningen skall

 av postverket skall val- genomföras. På begäran av

 nämnden utse det statliga postbolaget

 erforderligt antal skall valnämnden utse

 personer att biträda erforderligt antal

 röstmottagare på personer att biträda

 postkontoret. röstmottagare på post-

 kontoret.

 31 §

 Röstmottagare på Röstmottagare på

 postkontor är den som postkontor är den som det

 postverket utser. statliga postbolaget

 utser.

 36 §

 Väljare som är gift får lämna valsedel genom sin

 make. Väljare, som på grund av sjukdom,

 rörelsehinder eller hög ålder ej kan inställa sig i

 vallokalen för det valdistrikt där han är upptagen

 i röstlängd, får lämna valsedel genom bud. Bud får

 den vara som är väljarens barn, barnbarn, fader,

 moder eller syskon eller hans vårdare och som fyllt

 18 år.

 Väljare som betjänas av Väljare som betjänas av

 lantbrevbärare får lämna det statliga postbolagets

 valsedelsförsändelse lantbrevbärare får lämna

 genom denne, om röstning valsedelsförsändelse

 äger rum vid det post- genom denne, om röstning

 kontor till vilket äger rum vid det postkon-

 lantbrevbäraren är tor till vilket lantbrev-

 knuten. Vid val som ej bäraren är knuten. Vid

 omfattar hela riket får val som ej omfattar hela

 dock centrala val- riket får dock centrala

 myndigheten på förslag valmyndigheten på förslag

 av postverket begränsa av postverket begränsa

 antalet linjer vid vilka antalet linjer vid vilka

 valsedel får lämnas valsedel får lämnas genom

 genom lantbrevbärare. lantbrevbärare.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 42 §

 Omedelbart efter det Omedelbart efter det att

 att den preliminära den preliminära

 rösträkningen i val- rösträkningen i val-

 lokalen har avslutats lokalen har avslutats

 sänds röstlängd, sänds röstlängd,

 protokoll och de protokoll och de

 särskilda kuvert och särskilda kuvert och

 omslag som avses i omslag som avses i

 13 kap. 6 § vallagen 13 kap. 6 § vallagen

 (1972:620) till valnämn- (1972:620) till valnämn-

 den. Sker insändandet den. Sker insändandet med

 med posten, skall post, skall försändelsen

 försändelsen anordnas anordnas som värdepost.

 som värdepost.

 42 a §

 Det åligger valnämnden att se till att samtliga

 handlingar som avses i 42 § kommer in till nämnden

 och att, om så ej är fallet, infordra det som

 fattas.

 Valnämnden Valnämnden

 vidarebefordrar omgående vidarebefordrar omgående

 röstlängder och övrigt röstlängder och övrigt

 material till material till länsstyrel-

 länsstyrelsen. Sker sen. Sker översändandet

 översändandet med med post, skall

 posten, skall försändelsen anordnas som

 försändelsen anordnas värdepost.

 som värdepost.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i datalagen (1973:289)

 Härigenom föreskrivs att 27 § datalagen (1973:289)

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §

 Uppgifterna i SPAR hämtas från de statliga

 personregister som används för folkbokföring,

 inkomsttaxering och fastighetstaxering. Till dessa

 uppgifter får fogas anteckning om att en enskild

 person inte önskar adresserad direktreklam.

 Regeringen får

 föreskriva att uppgifter

 om adresser hämtas från

 Postverket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 10 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i

 anstalt

 Härigenom föreskrivs att 25 § lagen (1974:203) om

 kriminalvård i anstalt skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 25 §

 Brev mellan intagen och svensk myndighet,

 internationellt organ som har av Sverige erkänd

 behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller

 advokat skall vidarebefordras utan granskning.

 Anges brev vara avsänt från svensk myndighet,

 sådant internationellt organ eller advokat och kan

 skäligen misstänkas att uppgiften är oriktig, får

 dock brevet granskas, om förhållandet icke kan

 klarläggas på annat sätt.

 I fråga om brev till

 postverket tillämpas 26

 § i stället för första

 stycket ovan.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 11 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes

 vägtransport

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1974:610) om

 inrikes vägtransport skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 Lagen skall ej Lagen skall ej tillämpas

 tillämpas på post- på begravningstransporter

 befordran, begravnings- eller befordran av

 transporter eller flyttsaker.

 befordran av flyttsaker.

 Lagen skall inte heller tillämpas på sådan

 befordran på väg som är underkastad fördraget d.9

 maj 1980 om internationell järnvägstrafik eller som

 en järnväg i annat fall utför inom Sverige till

 fullgörande av avtal om befordran av gods på järn-

 väg.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 12 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande

 att meddela föreskrifter om trafik, transporter och

 kommunikationer

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1975:88) med

 bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik,

 transporter och kommunikationer skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Regeringen bemyndigas Regeringen bemyndigas

 att meddela föreskrifter att meddela föreskrifter

 som avses i 8 kap. 3 som avses i 8 kap. 3

 eller 5 § regerings- eller 5 § regerings-

 formen, om formen, om föreskrifterna

 föreskrifterna gäller gäller

 1. befordran i 1. befordran i

 spårbunden trafik som är spårbunden trafik som är

 avsedd för allmänheten, avsedd för allmänheten,

 2. sådan befordran i 2. sådan befordran i

 vägtrafik som ombesörjes vägtrafik som ombesörjes

 av järnvägsföretag till av järnvägsföretag till

 komplettering av eller komplettering av eller

 som ersättning för järn- som ersättning för järn-

 vägsbefordran som avses vägsbefordran som avses

 under 1, under 1,

 4. postbefordran eller 4. telekommunikationer,

 telekommunikationer,

 5. rätt att driva 5. rätt att driva

 sjöfart inom Sveriges sjöfart inom Sveriges

 sjöterritorium med sjöterritorium med

 utländskt fartyg, utländskt fartyg,

 6. trafikregler, 6. trafikregler,

 sjövägmärken eller sjövägmärken eller

 säkerhetsanordningar för säkerhetsanordningar för

 sjötrafiken inom sjötrafiken inom Sveriges

 Sveriges sjöterritorium sjöterritorium eller för

 eller för sjötrafiken sjötrafiken med svenska

 med svenska fartyg, sjö- fartyg, sjöflygplan och

 flygplan och svävare svävare utanför Sveriges

 utanför Sveriges sjöterritorium,

 sjöterritorium, 7. skeppsmätning,

 7. skeppsmätning, 8. trafik på väg eller i

 8. trafik på väg eller terräng,

 i terräng, 9. fordons beskaffenhet

 9. fordons beskaffenhet och utrustning,

 och utrustning, 10. registrering eller

 10. registrering eller annan kontroll av fordon,

 annan kontroll av 11. skyldighet för

 fordon, kommunerna att

 11. skyldighet för tillhandahålla

 kommunerna att föreskrifter och andra

 tillhandahålla uppgifter som rör

 föreskrifter och andra förhållandena i trafiken,

 uppgifter som rör 12. riksfärdtjänst,

 förhållandena i 13. tillstånd att bruka

 trafiken, svävare,

 12. riksfärdtjänst, 14. kör- och vilotider

 13. tillstånd att bruka vid vägtransporter samt

 svävare, förbud mot vissa typer av

 14. kör- och vilotider beräkningar av lön till

 vid vägtransporter samt förare vid sådana trans-

 förbud mot vissa typer porter.

 av beräkningar av lön

 till förare vid sådana

 transporter.

 Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om

 avgifter för granskning eller kontroll enligt

 bestämmelse som avses i första stycket 9, 10 eller

 13. Regeringen bemyndigas också att besluta

 föreskrifter om avgifter för farledsverksamheten

 samt om avgifter för skeppsmätning och avgifter för

 tillstånd enligt första stycket 5.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 13 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen

 av häktade och anhållna m.fl.

 Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1976:371) om

 behandlingen av häktade och anhållna m.fl. skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §

 Brev från häktad till Brev från häktad till

 svensk myndighet, svensk myndighet,

 internationellt organ internationellt organ som

 som har av Sverige har av Sverige erkänd be-

 erkänd behörighet att ta hörighet att ta emot

 emot klagomål från klagomål från enskilda

 enskilda eller hans of- eller hans offentlige

 fentlige försvarare försvarare skall vidare-

 skall vidarebefordras befordras utan föregående

 utan föregående granskning.

 granskning. I fråga om

 brev till postverket

 tillämpas dock andra

 stycket.

 Utöver vad som gäller enligt första stycket får

 häktad avsända eller mottaga brev, om det kan ske

 utan fara från säkerhetssynpunkt och, i fråga om

 den som är häktad på grund av misstanke om brott,

 utan fara för att bevis undanröjes eller utredning

 om brott eljest försvåras.

 Vägras häktad avsända eller mottaga brev utan

 föregående granskning av dess innehåll, skall

 brevet kvarhållas men får ej öppnas utan den

 häktades medgivande.

 Vad i denna paragraf är föreskrivet om brev gäller

 även annan skriftlig handling.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 14 Förslag till

 Lag om ändring i körkortslagen (1977:477)

 Härigenom föreskrivs att 32 § körkortslagen

 (1977:477) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 32 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter i de

 avseenden som anges i denna lag och föreskrifter om

 undantag från lagen. Detsamma gäller föreskrifter

 om förarutbildning och om sådan registrering som

 behövs för tillämpningen av lagen. Regeringen får

 även meddela föreskrifter om utländska körkorts

 giltighet i landet.

 Regeringen får överlämna

 till det statliga

 postbolaget att utföra

 identitetsprövning i sam-

 band med undertecknande

 av körkortsunderlag.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer får i enskilda fall medge undantag från

 denna lag.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 15 Förslag till

 Lag om ändring i folkomröstningslagen (1979:369)

 Härigenom föreskrivs att 10 § folkomröstningslagen

 (1979:369) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §

 Röstning sker på dagen Röstning sker på dagen

 för folkomröstningen i för folkomröstningen i

 omröstningslokalen för omröstningslokalen för

 det omröstningsdistrikt det omröstningsdistrikt

 där den röstande är där den röstande är

 upptagen i röstlängd. upptagen i röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket eller av inom riket eller av annat

 annat skäl finner sig skäl finner sig vara för-

 vara förhindrad att hindrad att rösta på tid

 rösta på tid och plats och plats som nu sagts,

 som nu sagts, får rösta får rösta på det statliga

 på postanstalt inom postbolagets postkontor

 riket, hos svensk inom riket, hos svensk

 utlandsmyndighet eller utlandsmyndighet eller på

 på svenskt fartyg i svenskt fartyg i utrikes

 utrikes fart. fart.

 Om flera omröstningar

 Om flera omröstningar äger rum samtidigt, skall

 äger rum samtidigt, den som röstar på

 skall den som röstar på postkontor, hos ut-

 postanstalt, hos ut- landsmyndighet eller på

 landsmyndighet eller på fartyg vid ett och samma

 fartyg vid ett och samma tillfälle utöva sin

 tillfälle utöva sin rösträtt i samtliga

 rösträtt i samtliga omröstningar som han vill

 omröstningar som han deltaga i. Om omröstning

 vill deltaga i. Om äger rum i samband med

 omröstning äger rum i val till riksdagen, skall

 samband med val till röstande som nu har

 riksdagen, skall angivits, som önskar

 röstande som nu har delta både i omröstningen

 angivits, som önskar och i valet, avge sin

 delta både i omröst- röst i folkomröstningen

 ningen och i valet, avge samtidigt som han röstar

 sin röst i folkom- i valet.

 röstningen samtidigt som I fråga om röstningen

 han röstar i valet. och om den vidare

 I fråga om röstningen behandlingen av röster

 och om den vidare som har avgivits på post-

 behandlingen av röster kontor, hos

 som har avgivits på utlandsmyndighet eller på

 postanstalt, hos fartyg tillämpas i övrigt

 utlandsmyndighet eller bestämmelserna om ordi-

 på fartyg tillämpas i narie val till riksdagen

 övrigt bestämmelserna om i 8*12 kap. vallagen

 ordinarie val till (1972:620). Om

 riksdagen i 8*12 kap. folkomröstningen äger rum

 vallagen (1972:620). Om i samband med extra val

 folkomröstningen äger till riksdagen eller om

 rum i samband med extra den inte omfattar hela

 val till riksdagen eller riket, tillämpas i

 om den inte omfattar stället bestämmelserna om

 hela riket, tillämpas i extra val i 8*12 kap.

 stället bestämmelserna vallagen.

 om extra val i 8*12 kap.

 vallagen.

 I lokal där röstning äger rum skall finnas

 tillgängliga ett exemplar av denna lag, av särskild

 lag för den ifrågavarande folkomröstningen, om

 sådan har beslutats, och av vallagen. Såvitt gäller

 folkomröstning i grundlagsfråga skall därjämte

 finnas tillgänglig texten till det förslag som

 avses med omröstningen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 16 Förslag till

 Lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 §

 järnvägstrafiklagen (1985:192) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

 Denna lag tillämpas på järnvägstrafik på bana inom

 Sverige eller på svensk tågfärja. Vad som

 föreskrivs om järnväg i 1 kap., 2 kap. 1*4 §§ och

 5 kap. tillämpas också på tunnelbana och spårväg.

 Av 2 kap. 3 § och 3 kap. 1 § följer att vissa be-

 stämmelser i lagen kan tillämpas även på befordran

 med annat transportmedel än som anges i första

 stycket. I fall som avses i 2 kap. 3 § kan därvid

 bestämmelser i lagen tillämpas på befordran även

 utom Sverige. Enligt 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 §

 skall lagen i vissa fall inte tillämpas på

 befordran av gods eller inskrivet resgods i trafik

 med utlandet.

 Lagen tillämpas inte

 på postbefordran med

 järnväg.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 17 Förslag till

 Lag om ändring i tullagen (1987:1065)

 Härigenom förskrivs att 73 och 80 §§ tullagen

 (1987:1065) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 73 §

 Polisen och kustbevakningen är skyldiga att

 medverka i kontrollverksamheten enligt denna lag.

 Vad som sägs i 63*70 §§ om tullmyndighet och

 tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan också

 polismyndighet och kustbevakningen samt polisman

 och tjänsteman vid kustbevakningen.

 Även järnvägsföretag Även

 och postverket är postbefordringsföretag

 skyldiga att medverka i som regeringen bestämmer

 kontrollverksamheten och järnvägsföretag är

 enligt denna lag i fråga skyldiga att medverka i

 om varor som befordras kontrollverksamheten

 på järnväg eller med enligt denna lag i fråga

 post. I fråga om sådan om varor som befordras

 medverkan gäller inte med post eller på järn-

 63*70 §§. väg. I fråga om sådan

 medverkan gäller inte

 63*70 §§.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om

 medverkan som avses i första och andra styckena.

 80 §

 I fråga om varor som I fråga om varor som

 inkommer till inkommer till tullområdet

 tullområdet i postför- i postförsändelser är

 sändelser är postverket postbefordringsföretag

 tullskyldigt, om varorna som regeringen bestämmer

 inte anmäls till tullskyldigt, om varorna

 förtullning eller annan inte anmäls till förtull-

 tullklarering av någon ning eller annan

 annan. tullklarering av någon

 annan.

 Har försändelsen kommit adressaten till handa,

 skall dock vad som föreskrivs i 19*23 §§ om

 omtulltaxering och eftertulltaxering gälla honom,

 även om han inte lämnat oriktig uppgift eller

 underlåtit att lämna uppgift till ledning för

 tulltaxeringen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 Bilaga 3

 Förteckning över remissinstanser m.fl. som yttrat

 sig över Postlagsutredningens förslagEfter remiss

 har yttranden inkommit från Svea Hovrätt,

 Kammarrätten i Göteborg, Domstolsverket,

 Riksåklagaren, Överbefälhavaren, Överstyrelsen för

 civil beredskap, Postverket, Telestyrelsen,

 Vägverket, Statskontoret, Statens person- och

 adressregisternämnd (SPAR-nämnden),

 Generaltullstyrelsen, Finansinspektionen,

 Riksrevisionsverket, Riksskatteverket,

 Glesbygdsmyndigheten, Konkurrensverket, Konsument-

 verket, Aviseringsutredningen, Vallagsutredningen,

 CityMail AB, Svenska kommunförbundet,

 Pensionärernas Riksförbund, Handikappförbundens

 Centralkommitté, Synskadades Riksförbund, LO, SACO,

 TCO, SWEDMA, Svenska Tidningsutgivareföreningen,

 Fackpressen, VECTU, Svenska Postorderföreningen,

 Sveriges Filatelistförbund.

 Yttrande har dessutom kommit in från Länsstyrelsen

 i Gotlands län.

 Bilaga 4

 Sammanfattning av Finansdepartementets promemoria

 med utkast till lagrådsremiss om ändringar i den

 finansiella lagstiftningen med anledning av

 Postgirots bolagisering, promemorians lagförslag

 samt förteckning över remissinstanserna

 Sammanfattning av promemoria med utkast till

 lagrådsremiss om ändringar i den finansiella

 lagstiftningen Regeringen har för avsikt att

 föreslå riksdagen att Postverket ombildas till

 aktiebolag. I promemorian föreslås vissa

 lagändringar inom det finansiella området som

 aktualiseras i samband med ombildningen av

 Postverket till aktiebolag.

 Enligt förslaget skall Postgirot ombildas till

 bankaktiebolag, vilket innebär att det nya

 postgirobolaget skall ansöka om regeringens

 tillstånd (oktroj) att driva bankrörelse. Bolaget

 kommer då att omfattas av bl.a. bestämmelserna i

 bankrörelselagen om kapitaltäckning, enhandsengage-

 mang och krav på säkerhet för lämnade krediter. Den

 ursprungliga huvudinriktningen på

 betalningsförmedling skall dock behållas och

 utvecklas inom det nya bankaktiebolaget och de

 begränsningar i postgiroverksamhetens inriktning

 och omfattning som skall gälla bör, enligt

 förslaget, skrivas in i bolagsordningen.

 Affärsområdet Bank och Kassa svarar för

 Postverkets kassanät. Vid sidan av postverksamheten

 bedriver Bank och Kassa viss finansieringsverksam-

 het, framför allt kreditförmedling åt Nordbanken.

 När Postverket ombildas till aktiebolag blir

 finansieringsverksamheten tillståndspliktig. I

 promemorian föreslås att Bank och Kassa ombildas

 till kreditmarknadsbolag. För att möjliggöra för

 Bank och Kassa att fortsätta att bedriva såväl

 postverksamhet som finansieringsverksamhet i ett

 och samma bolag föreslås vidare att lagen om

 kreditmarknadsbolag ändras så att regeringen eller,

 efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

 får möjlighet att tillåta att ett

 kreditmarknadsbolag bedriver postverksamhet. På

 samma sätt som när det gäller Postgirot bör de

 begränsningar av Bank och Kassas verksamhet som

 skall gälla skrivas in i bolagsordningen.

 Promemorians lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1613) om ändring i

 bankrörelselagen (1987:617)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §

 bankrörelselagen (1987:617) i paragrafens lydelse

 enligt lagen (1992:1613) om ändring i bankrörelse-

 lagen skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse[1] Föreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §

 Med bankrörelse avses i denna lag verksamhet i

 vilken ingår inlåning från allmänheten på sådan

 räkning som bank allmänt använder.

 Bankrörelse får, efter tillstånd (oktroj) av

 regeringen, drivas av bankaktiebolag, sparbanker

 och centrala föreningsbanker. Vidare får

 bankrörelse drivas av utländska bankföretag under

 de förutsättningar som anges i 4 och 5 §§.

 Utan hinder av andra

 stycket får postverket

 för sin postgirorörelse

 hålla konton för

 allmänheten.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lydelse enligt SFS 1992:1613.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1610) om

 kreditmarknadsbolag

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 1 och 4 §§ lagen

 (1992:1610) om kreditmarknadsbolag skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap

 1 §

 Ett kreditmarknadsbolag Ett kreditmarknadsbolag

 får endast driva får, med det undantag som

 finansieringsverksamhet anges i 4 § andra

 och verksamhet som har stycket, endast driva

 ett naturligt samband finansieringsverksamhet

 därmed. och verksamhet som har

 ett naturligt samband

 därmed.

 Kreditmarknadsbolaget får, med iakttagande av vad

 som föreskrivs i detta kapitel, i sin verksamhet

 bland annat

 1. låna upp medel, bland annat genom att ge ut

 obligationer och andra jämförbara fordringsrätter,

 dock ej ta emot inlåning på räkning från allmän-

 heten,

 2. lämna och förmedla kredit, bland annat i form

 av konsumentkredit, kredit mot panträtt i fast

 egendom och i fordringar,

 3. medverka vid finansiering, bland annat genom

 att förvärva fordringar och upplåta lös egendom

 till nyttjande (leasing),

 4. förmedla betalningar,

 5. tillhandahålla betalningsmedel,

 6. ikläda sig garantiförbindelser och göra

 liknande åtaganden,

 7. lämna ekonomisk rådgivning,

 8. förvara värdepapper,

 9. vara förvaringsinstitut för värdepappersfonder,

 10. medverka vid försäljning av

 försäkringstjänster,

 11. tillhandahålla inkassotjänster,

 12. tillhandahålla värdefackstjänster,

 13. driva valutahandel under de förutsättningar

 som föreskrivs i lagen (1988:1385) om Sveriges

 riksbank, samt

 14. lämna kreditupplysning under de

 förutsättningar som föreskrivs i kreditup-

 plysningslagen (1973:1173).

 4 §

 Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,

 Finansinspektionen får meddela närmare föreskrifter

 om vilken verksamhet ett kreditmarknadsbolag får

 bedriva och vad dess bolagsordning skall innehålla.

 Om det finns särskilda

 skäl får regeringen

 eller, efter regeringens

 bemyndigande,

 Finansinspektionen

 tillåta att ett

 kreditmarknadsbolag

 bedriver sådan postverk-

 samhet som avses i 3 §

 postlagen (1993:0000).

 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig

 över Finansdepartementets promemoria

 Efter remiss har yttranden över en promemoria med

 utkast till lagrådsremiss om ändringar i den

 finansiella lagstiftningen med anledning av

 Postverkets bolagisering avgetts av Sveriges riks-

 bank, Postverket, Finansinspektionen,

 Riksrevisionsverket, Konkurrensverket, Svenska

 Bankföreningen och Sveriges Bankkunders

 Riksförbund. Vidare har Svenska Bankmannaförbundet

 yttrat sig över förslaget att ombilda Postgirot

 till bankaktiebolag.

 Bilaga 5

 Lagrådsremissens lagförslag1 Förslag till

 Postlag

 Härigenom föreskrivs följande.

 Grundläggande postservice

 1 § I landet skall det finnas en rikstäckande

 postservice som innebär att brev och paket kan nå

 alla oavsett adressort. Det skall finnas möjlighet

 för alla att få brev befordrade till enhetliga och

 rimliga priser. Privatpersoner skall också ha

 möjlighet att få paket befordrade till enhetliga

 priser.

 Därutöver skall det finnas en rikstäckande

 kassaservice som innebär att alla har möjlighet att

 verkställa och ta emot betalningar till enhetliga

 priser.

 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer (tillsynsmyndigheten) skall fortlöpande

 följa utvecklingen på postområdet och bevaka att

 postservicen motsvarar samhällets behov.

 Definitioner

 3 § Med postverksamhet avses i lagen regelbunden

 befordran mot avgift av brev och paket.

 Brev och paket som hanteras i postverksamhet utgör

 postförsändelser.

 Med brev avses adresserade, tillslutna

 postförsändelser som väger högst 2 kg. Vykort,

 brevkort och liknande försändelser jämställs med

 brev vid tillämpning av lagen.

 Med paket avses adresserade postförsändelser som

 väger mer än 2 men högst 20 kg.

 Befordran av brev

 4 § Postverksamhet som avser befordran av brev får

 bedrivas först efter anmälan hos

 tillsynsmyndigheten.

 5 § Postverksamhet som avser befordran av brev

 skall bedrivas under förhållanden som tillgodoser

 rimliga krav på tillförlitlighet och så att skyddet

 för avsändarnas och mottagarnas personliga integri-

 tet upprätthålls.

 6 § Förlust av brev, skada på brev eller försening

 av brev ger rätt till ersättning från

 postbefordringsföretaget endast om det har avtalats

 mellan företaget och avsändaren.

 7 § Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får föreskriva i vilken

 utsträckning och på vilket sätt brevförsändelser

 skall utvisa vem som har befordrat dem.

 Obeställbara brev

 8 § Ett brev är obeställbart om

 1. det inte kan delas ut till mottagaren,

 2. det är ofrankerat eller otillräckligt frankerat

 och mottagaren inte löser ut det,

 3. det har återsänts från en postförvaltning eller

 ett befordringsföretag i utlandet till det

 postbefordringsföretag som befordrade brevet från

 landet.

 9 § Ett obeställbart brev skall om möjligt

 återställas till avsändaren. Om avsändarens adress

 inte är känd, skall brevet sändas till tillsynsmyn-

 digheten. Detta gäller dock inte vykort, brevkort

 och liknande försändelser som inte är tillslutna.

 10 §Ett obeställbart brev får öppnas endast av

 tillsynsmyndigheten och endast om kuvertet eller

 motsvarande saknar sådana uppgifter om avsändaren

 att brevet kan återställas till denne.

 11 §Ett öppnat brev får inte undersökas närmare än

 som behövs för att det skall kunna återställas till

 avsändaren eller, när det gäller brev som avses i 8

 § 1, delas ut till mottagaren.

 12 §Öppnade brev som fortfarande är obeställbara

 skall förvaras hos tillsynsmyndigheten.

 Förvaringstidens längd bestäms av myndigheten.

 Innehåll som är utsatt för försämring eller som

 består av trycksaker, reklamblad eller liknande som

 kan antas sakna värde får omedelbart förstöras.

 13 §Ett öppnat brev som inte har kunnat lämnas ut

 tillfaller staten vid förvaringstidens utgång.

 Skriftliga meddelanden skall då omedelbart

 förstöras. Annat innehåll än pengar skall säljas,

 om det lämpligen kan ske och en försäljning inte

 kan antas medföra att någons personliga integritet

 kränks. I annat fall skall egendomen förstöras.

 Befordran av paket

 14 §I fråga om postbefordringsföretags ansvar

 gentemot den som har anlitat företaget för

 befordran av paket inom landet gäller 5 och

 27*42 §§ lagen (1974:610) om inrikes vägtransport.

 Tillsyn

 15 §Tillsyn över att befordran av brev sker i

 överensstämmelse med 4, 5, 9 och 10 §§ utövas av

 tillsynsmyndigheten.

 Tillsynsmyndigheten skall också ha tillsyn över

 att de föreskrifter som har meddelats med stöd av

 lagen följs.

 Tillsynen skall utövas så att den inte vållar

 större kostnad eller olägenhet än som är

 nödvändigt.

 16 §Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få

 de upplysningar och handlingar som behövs för

 tillsynen från den som bedriver postverksamhet som

 avser befordran av brev.

 Tillsynsmyndigheten har också rätt att få

 tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen,

 dock inte bostäder, där verksamhet som står under

 tillsyn bedrivs.

 Tillsynsmyndigheten har rätt att få verkställighet

 hos kronofogdemyndigheten av beslut som avser

 åtgärder för tillsynen enligt första och andra

 stycket.

 17 §Tillsynsmyndigheten får meddela de

 förelägganden som behövs för efterlevnaden av 4, 5,

 9 och 10 §§ eller av föreskrifter som har meddelats

 med stöd av lagen.

 Förelägganden får förenas med vite.

 Avgifter

 18 §Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får föreskriva om skyldighet

 för den som bedriver postverksamhet som avser

 befordran av brev att betala avgift för

 tillsynsmyndighetens verksamhet enligt denna lag.

 Tystnadsplikt m.m.

 19 §Den som i postverksamhet har fått del av eller

 tillgång till någon av följande uppgifter får inte

 obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon

 därigenom har fått veta,

 1. uppgift som rör särskild brevförsändelse som

 befordras inom verksamheten,

 2. annan uppgift som rör en enskild persons

 förbindelse med verksamheten i den mån den inte rör

 särskild paketförsändelse, eller

 3. uppgift som hänför sig till åtgärd att

 kvarhålla eller beslagta försändelser enligt 27

 kap. 9 § rättegångsbalken.

 Tystnadsplikten enligt första stycket 1 och 2

 gäller inte i förhållande till avsändaren och

 mottagaren av brevförsändelsen.

 För uppgift om en enskild persons adress gäller

 tystnadsplikt endast om det kan antas att ett

 röjande av adressen skulle medföra fara för att

 någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt

 men.

 20 §Den som bedriver postverksamhet och därvid har

 fått del av eller tillgång till uppgift som avses i

 19 § första stycket skall på begäran lämna1.

 uppgift om enskild till en myndighet som i ett

 särskilt fall behöver en sådan uppgift för

 delgivning enligt delgivningslagen (1970:428), om

 myndigheten kan anta att den som söks för

 delgivning håller sig undan eller att det annars

 finns synnerliga skäl,

 2. uppgift som rör särskild brevförsändelse och

 som rör misstanke om brott till åklagarmyndighet,

 polismyndighet eller någon annan myndighet som

 skall ingripa mot brottet, om det för brottet inte

 är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i två

 år.

 21 §I det allmännas verksamhet skall, i stället för

 19*20 §§, bestämmelserna i sekretesslagen

 (1980:100) tillämpas.

 22 §Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot

 tystnadsplikt enligt denna lag finns i

 brottsbalken.

 Internationell postverksamhet

 23 §Endast ett postbefordringsföretag som vid

 internationell postbefordran tillämpar

 världspostfördragens bestämmelser för sådan

 befordran och som godkänts av regeringen, eller om

 regeringen bestämmer det, tillsynsmyndigheten får

 delta i det internationella postsamarbetet inom

 ramen för världspostfördragen.

 Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får meddela närmare

 föreskrifter om kraven för godkännande.

 24 §I gränsöverskridande postbefordran som sker

 inom ramen för världspostfördragen får endast

 användas frimärken som har portovärdet angivet i

 arabiska siffror och beteckningen Sverige. Sådana

 frimärken får endast ges ut av det

 postbefordringsföretag som enligt 23 § får delta i

 det internationella postsamarbetet. Övriga

 portobeteckningar skall i gränsöverskridande

 postbefordran inom ramen för världspostfördragen

 vara stämplade av ett sådant företag.

 Överklagande

 25 §Beslut av tillsynsmyndigheten enligt denna lag

 eller enligt föreskrifter som regeringen har

 meddelat med stöd av lagen får överklagas hos

 länsrätten.

 Postverksamhet i krig m.m.

 26 §Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder

 det sådana utomordentliga förhållanden som är

 föranledda av att det är krig utanför Sveriges

 gränser eller av att Sverige har varit i krig eller

 krigsfara, får regeringen meddela de föreskrifter

 om postverksamhet som behövs med hänsyn till

 landets försvar eller säkerhet i övrigt.

 Regeringen eller, om regeringen bestämmer det,

 tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om den

 fredstida planeringen för totalförsvarets behov av

 postkommunikationer under sådana förhållanden som

 anges i första stycket.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994,

 då lagen (1990:291) om obeställbara

 postförsändelser skall upphöra att gälla.

 2. Bestämmelserna i 8*13 §§ skall tillämpas även

 på postförsändelser som har varit obeställbara

 enligt lagen (1990:291) om obeställbara

 postförsändelser och som fortfarande är

 obeställbara vid ikraftträdandet av denna lag.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 8 §, 16 kap. 1 §

 samt bilagan till sekretesslagen (1980:100)[1]

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 8 §[2]

 Sekretess gäller inom Sekretess gäller hos

 postverket för uppgift tillsynsmyndigheten på

 som angår särskild postområdet och hos

 postförsändelse. Om myndighet som bedriver

 sekretess inte följer av postverksamhet för

 annan bestämmelse, får uppgift som angår

 dock sådan uppgift särskild postförsändelse.

 lämnas till den som är Om sekretess inte följer

 försändelsens avsändare av annan bestämmelse, får

 eller mottagare. Se- dock sådan uppgift lämnas

 kretess gäller inom till den som är försänd-

 postverket även för upp- elsens avsändare eller

 gift om enskilds mottagare.

 förbindelse med post-

 girorörelsen eller bank.

 Sekretess gäller hos myndighet som driver

 televerksamhet för uppgift som angår särskilt

 telefonsamtal eller annat telemeddelande. Om sekre-

 tess inte följer av annan bestämmelse, får dock

 sådan uppgift lämnas till den som har tagit del i

 telefonsamtalet eller annars är telemeddelandets

 avsändare eller mottagare eller som innehar apparat

 som använts för telemeddelandet.

 Sekretess gäller hos Sekretess gäller hos

 postverket och annan myndighet som handhar

 myndighet som handhar allmän samfärdsel för

 allmän samfärdsel för uppgift som angår

 uppgift som angår enskilds förbindelse med

 enskilds förbindelse med samfärdselverksamheten

 samfärdselverksamheten och som inte avses i

 och som inte avses i första eller andra

 första eller andra stycket, om det inte står

 stycket, om det inte klart att uppgiften kan

 står klart att uppgiften röjas utan att den

 kan röjas utan att den enskilde lider skada

 enskilde lider skada eller men. Sekretessen

 eller men. Sekretessen hos myndighet som

 hos postverket för upp- bedriver postverksamhet

 gift om enskilds adress för uppgift om enskilds

 gäller dock endast, om adress gäller dock

 det kan antas att endast, om det kan antas

 röjande av uppgiften att röjande av uppgiften

 skulle medföra fara för skulle medföra fara för

 att någon utsätts för att någon utsätts för

 övergrepp eller annat övergrepp eller annat

 allvarligt men. allvarligt men.

 Sekretess gäller för uppgift vid särskild

 sambandstjänst inom totalförsvaret, om uppgiften

 avser telemeddelande som utomstående utväxlar på

 telenät.

 Sekretess gäller i ärenden som avser TV-avgifter

 för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska

 förhållanden, om det kan antas att den enskilde

 eller någon honom närstående lider skada eller men

 om uppgiften röjs.

 I fråga om uppgift i I fråga om uppgift i

 allmän handling gäller allmän handling gäller

 sekretessen enligt sekretessen enligt tredje

 första stycket tredje och femte styckena i

 meningen samt tredje och högst tjugo år.

 femte styckena i högst

 tjugo år.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1992:1474.

 [2]Senaste lydelse 1993:607.

 Nuvarande lydelse

 16 kap

 1 §[3]

 Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad

 framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 §

 1*8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och

 av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första

 stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall

 av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i

 vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första

 stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt

 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3

 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är

 de där tystnadsplikten följer av

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 9. 25 § första stycket såvitt avser uppgift om

 telelagen (1993:597) innehållet i ett

 telemeddelande eller

 annan uppgift som angår

 ett särskilt sådant

 26 § telelagen meddelande

 (1993:597)

 såvitt avser uppgift om

 kvarhållande av

 försändelse på beford-

 ringsföretag eller om

 hemlig teleavlyssning och

 hemlig teleövervakning på

 grund av beslut av

 domstol,

 undersökningsledare eller

 åklagare

 **FOOTNOTES**

 [3]Senaste lydelse 1993:608.

 Föreslagen lydelse

 16 kap

 1 §[3]

 Att friheten enligt 1 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

 yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och

 offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad

 framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 §

 1*8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och

 av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första

 stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall

 av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i

 vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första

 stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt

 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3

 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är

 de där tystnadsplikten följer av

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 9. 25 § första stycket såvitt avser uppgift om

 telelagen (1993:597) innehållet i ett

 telemeddelande eller

 annan uppgift som angår

 ett särskilt sådant

 26 § telelagen meddelande

 (1993:597)

 såvitt avser uppgift om

 kvarhållande av

 försändelse på beford-

 ringsföretag eller om

 hemlig teleavlyssning och

 hemlig teleövervakning på

 grund av beslut av

 domstol,

 undersökningsledare eller

 åklagare

 10. 19 § första stycket 1

 och 3 postlagen (1993:000)

 **FOOTNOTES**

 [3]Senaste lydelse 1993:608.

 Nuvarande lydelse

 Bilaga[4]

 I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall vad

 som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt

 att ta del av handlingar hos myndighet i

 tillämpliga delar gälla också handlingar hos något

 av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna

 hör till där angiven verksamhet hos organet.

 Verksamheten anges i förekommande fall med

 hänvisning till numret i Svensk författningssamling

 (SFS) på den författning med stöd av vilken

 verksamheten har uppdragits åt organet.

 Organ Verksamhet

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Notarius publicus all verksamhet som

 Notarius publicus (SFS

 1981:1363)

 Regleringsföreningen

 Svensk Fisk, ekonomisk statligt stöd i

 förening. marknadsreglerande syfte

 (SFS 1974:226)

 **FOOTNOTES**

 [4]Senaste lydelse 1993:337.

 Föreslagen lydelse

 Bilaga[4]

 I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall vad

 som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt

 att ta del av handlingar hos myndighet i

 tillämpliga delar gälla också handlingar hos något

 av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna

 hör till där angiven verksamhet hos organet.

 Verksamheten anges i förekommande fall med

 hänvisning till numret i Svensk författningssamling

 (SFS) på den

 författning med stöd av vilken verksamheten har

 uppdragits åt organet.

 Organ Verksamhet

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Notarius publicus all verksamhet som

 Notarius publicus (SFS

 1981:1363)

 Posten AB

 medverkan vid val (SFS

 1972:620 och 1972:704),

 folkomröstning (SFS

 1979:369), särskild

 postdelgivning (SFS

 1970:428), tullkontroll

 (SFS 1987:1065),

 mottagande av

 flyttningsanmälningar

 (SFS 1991:481) samt

 identitetsprövning i sam-

 band med utlämnande av

 körkort (SFS 1977:477)

 Regleringsföreningen statligt stöd i

 Svensk Fisk, ekonomisk marknadsreglerande syfte

 förening. (SFS 1974:226)

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [4]Senaste lydelse 1993:337.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i luftfartslagen (1957:297)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § luftfartslagen

 (1957:297) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 2 §[1]

 Vid transport av post Vid transport av post

 ansvarar fraktföraren ansvarar fraktföraren

 uteslutande mot post- uteslutande mot post-

 förvaltningen. Ansvaret befordringsföretaget. An-

 regleras inte av svaret regleras inte av

 bestämmelserna i detta bestämmelserna i detta

 kapitel utan av de sär- kapitel.

 skilda regler som gäller

 mellan fraktföraren och

 postförvaltningen.

 Bestämmelserna i 3*8 §§ gäller inte i fråga om

 transporter som utförs under osedvanliga

 förhållanden och som inte utgör normal

 luftfartsverksamhet.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1986:619.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för

 varusmuggling

 Härigenom föreskrivs att 14 och 15 §§ lagen

 (1960:418) om straff för varusmuggling skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14 §[1]

 Tulltjänsteman, Tulltjänsteman,

 tjänsteman vid tjänsteman vid

 kustbevakningen, kustbevakningen, tjänste-

 tjänsteman vid lots- och man vid lots- och

 fyrstaten, fyrstaten och tjänsteman

 posttjänsteman och vid statens järnvägar

 tjänsteman vid statens åligger att i den mån

 järnvägar åligger att i honom anbefalld tjänst-

 den mån honom anbefalld göring därtill föranleder

 tjänstgöring därtill noggrant övervaka, att

 föranleder noggrant brott, som avses i denna

 övervaka, att brott, som lag, icke äger rum.

 avses i denna lag, icke

 äger rum. Vid sådan

 tillsyn äge, utan hinder

 av vad eljest är

 stadgat, posttjänsteman

 föranstalta om

 undersökning av

 postpaket, som inlämnats

 för befordran till

 utrikes ort eller

 ankommer till riket.

 Tulltjänsteman och tjänsteman vid kustbevakningen

 äge enahanda rätt som enligt rättegångsbalken

 tillkommer polisman att gripa den som misstänkes

 för brott, som avses i denna lag, samt att till

 förhör medtaga den som är tillstädes å plats, där

 sådant brott förövats.

 15 §[2]

 Tulltjänsteman, Tulltjänsteman,

 tjänsteman vid tjänsteman vid

 kustbevakningen, kustbevakningen, tjänste-

 tjänsteman vid lots- och man vid lots- och

 fyrstaten ävensom polis- fyrstaten ävensom polis-

 man må taga egendom, som man må taga egendom, som

 kan antagas vara enligt kan antagas vara enligt

 denna lag förverkad, i denna lag förverkad, i

 beslag. I samband med beslag. I samband med

 tillsyn enligt 14 § tillsyn enligt 14 §

 första stycket för upp- första stycket för

 dagande av varusmuggling uppdagande av

 må ock posttjänsteman varusmuggling må ock

 och tjänsteman vid tjänsteman vid statens

 statens järnvägar järnvägar verkställa

 verkställa beslag som beslag som nyss sagts.

 nyss sagts. Tulltjän- Tulltjänsteman och tjän-

 steman och tjänsteman steman vid

 vid kustbevakningen äge kustbevakningen äge i

 i övrigt i fråga om övrigt i fråga om brott,

 brott, som avses i denna som avses i denna lag,

 lag, den rätt att taga den rätt att taga egendom

 egendom i beslag, som i beslag, som enligt

 enligt rättegångsbalken rättegångsbalken tillkom-

 tillkommer polisman. mer polisman.

 Verkställes beslag av annan än

 undersökningsledaren eller åklagaren och har denne

 ej beslutat beslaget, skall anmälan skyndsamt göras

 hos honom, och skall han därvid omedelbart pröva,

 om beslaget skall bestå.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1988:431.

 [2]Senaste lydelse 1988:431.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i delgivningslagen (1970:428)

 Härigenom föreskrivs att 3, 3 a, 17, 19 och 24 §§

 delgivningslagen (1970:428) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §[1]

 Myndighet ombesörjer Myndighet ombesörjer

 delgivning genom att delgivning genom att

 sända handlingen med sända handlingen med post

 posten eller överlämna eller överlämna den med

 den med bud eller på bud eller på annat sätt

 annat sätt till den till den sökte, varvid

 sökte, varvid som bevis som bevis att denne har

 att denne har mottagit mottagit försändelsen

 försändelsen begäres begäres delgivningskvitto

 delgivningskvitto eller eller mottagningsbevis

 mottagningsbevis (ordinär delgivning).

 (ordinär delgivning). Ordinär delgivning kan

 Ordinär delgivning kan också ske genom förenklad

 också ske genom delgivning enligt 3 a §.

 förenklad delgivning Om det finns anledning

 enligt 3 a §. antaga att delgivnings-

 Om det finns anledning kvitto eller mottag-

 antaga att ningsbevis ej kommer att

 delgivningskvitto eller lämnas eller ej kommer

 mottagningsbevis ej kom- att erhållas i tid, får

 mer att lämnas eller ej myndighet som regeringen

 kommer att erhållas i bestämmer ombesörja att

 tid, får myndighet som handlingen överlämnas

 regeringen bestämmer till den sökte i särskild

 ombesörja att handlingen ordning genom post-

 överlämnas till den befordringsföretag som

 sökte i särskild ordning regeringen bestämmer

 genom postverkets (särskild postdelgiv-

 försorg (särskild ning).

 postdelgivning). När det är lämpligt,

 får en myndighet delge

 kallelser, meddelanden

 När det är lämpligt, och andra handlingar, som

 får en myndighet delge inte är omfattande eller

 kallelser, meddelanden annars av

 och andra handlingar, svårtillgängligt

 som inte är omfattande innehåll, genom att

 eller annars av innehållet läses upp vid

 svårtillgängligt telefonsamtal med den

 innehåll, genom att sökte och handlingen

 innehållet läses upp vid därefter sänds till denne

 telefonsamtal med den med post

 sökte och handlingen (telefondelgivning).

 därefter sänds till Sådan delgivning får inte

 denne med posten avse stämningsansökningar

 (telefondelgivning). eller andra handlingar,

 Sådan delgivning får varigenom mål eller

 inte avse stämnings- ärenden anhängiggörs.

 ansökningar eller andra

 handlingar, varigenom

 mål eller ärenden

 anhängiggörs.

 Kan delgivning inte ske enligt första*tredje

 styckena, får delgivning ske genom stämningsman

 eller annan, vars intyg enligt 24 § första stycket

 utgör fullt bevis om delgivning

 (stämningsmannadelgivning).

 I fall som avses i 15 och 16 §§ får delgivning

 ske genom kungörelse (kungörelsedelgivning).

 3 a §[2]

 Om det inte är Om det inte är olämp-

 olämpligt med hänsyn ligt med hänsyn till

 till omständigheterna, omständigheterna, får

 får ordinär delgivning ordinär delgivning med

 med den som är part den som är part eller som

 eller som har liknande har liknande ställning i

 ställning i ett mål ett mål eller ärende ske

 eller ärende ske genom genom att myndigheten

 att myndigheten sänder sänder handlingen med

 handlingen med posten post till den sökte under

 till den sökte under hans senast kända adress

 hans senast kända adress och minst en dag senare

 och minst en dag senare skickar ett meddelande om

 skickar ett meddelande att handlingen har sänts

 om att handlingen har (förenklad delgivning).

 sänts (förenklad delgiv-

 ning).

 Förenklad delgivning får inte avse

 stämningsansökningar eller andra handlingar

 varigenom mål eller ärenden anhängiggörs och får

 användas bara om den sökte har delgivits upplysning

 om att förenklad delgivning kan komma att användas

 i målet eller ärendet. Delgivning av sådan

 upplysning med den som inlett målet eller ärendet

 behöver dock inte ske, om upplysningen lämnas i

 nära anslutning till att dennes ansökan kommit in

 till myndigheten.

 17 §[3]

 Kungörelsedelgivning sker genom att handlingen

 hålles tillgänglig viss tid hos myndigheten eller

 på plats, som myndigheten bestämmer, och genom att

 meddelande härom och om handlingens huvudsakliga

 innehåll införes i Post- och Inrikes Tidningar och

 ortstidning eller endera av dessa inom tio dagar

 från beslut om kungörelsedelgivning. Är införande i

 tidning uppenbarligen meningslöst, får meddelandet

 i stället anslås i myndighetens lokal inom samma

 tid. Detta förfarande får också användas, om

 kungörelsedelgivning enligt 15 § ägt rum och

 därefter ny delgivning skall ske i samma mål eller

 ärende. Vid delgivning i fall som avses i 16 §

 första stycket andra punkten med de personer som

 hyr eller annars innehar lägenhet i samma fastighet

 skall dessutom meddelandet anslås inom fastigheten

 på lämpligt sätt inom tio dagar från beslutet om

 kungörelsedelgivning.

 I fall som avses i 16 I fall som avses i 16 §

 § första och andra första och andra stycket

 stycket sändes dessutom sändes dessutom

 meddelande med posten meddelande med post till

 till någon eller några någon eller några av de

 av de personer som sökes personer som sökes för

 för delgivning under delgivning under deras

 deras vanliga adresser vanliga adresser för att

 för att vara till- vara tillgängligt för

 gängligt för alla dem alla dem som avses med

 som avses med delgivningen. Ingår

 delgivningen. Ingår statlig myndighet eller

 statlig myndighet eller kommun bland dem som

 kommun bland dem som avses med delgivningen,

 avses med delgivningen, skall sådant meddelande

 skall sådant meddelande alltid sändas till

 alltid sändas till myndigheten eller kom-

 myndigheten eller kom- munen. Gäller

 munen. Gäller delgivningen i fall som

 delgivningen i fall som avses i 16 § första

 avses i 16 § första stycket andra punkten de

 stycket andra punkten de personer som hyr eller

 personer som hyr eller annars innehar lägenhet i

 annars innehar lägenhet samma fastighet, skall i

 i samma fastighet, skall stället handlingen eller

 i stället handlingen meddelande enligt 6 §

 eller meddelande enligt andra stycket sändas med

 6 § andra stycket sändas post till envar av dem,

 med posten till envar av om ej också detta

 dem, om ej också detta förfarande skulle medföra

 förfarande skulle med- större kostnad och besvär

 föra större kostnad och än som är försvarligt med

 besvär än som är hänsyn till ändamålet med

 försvarligt med hänsyn delgivningen.

 till ändamålet med

 delgivningen.

 Har i fall som avses i Har i fall som avses i

 16 § tredje stycket den 16 § tredje stycket den

 juridiska personen en juridiska personen en

 registrerad postadress, registrerad postadress,

 sänds dessutom sänds dessutom meddelande

 meddelande med posten med post till den

 till den juridiska juridiska personen under

 personen under denna denna adress.

 adress.

 19 §[4]

 Delgivning har skett Delgivning har skett

 genom att den som söks genom att den som söks

 för delgivning själv har för delgivning själv har

 mottagit handlingen, mottagit handlingen,

 oavsett på vilket sätt oavsett på vilket sätt

 den kommit honom till den kommit honom till

 handa. Har den sökte handa. Har den sökte

 kvitterat postförsän- kvitterat postförsändelse

 delse som hämtats av som hämtats av bud, skall

 bud, skall den anses ha den anses ha kommit honom

 kommit honom till handa till handa samma dag som

 samma dag som den den avhämtats av budet.

 avhämtats på posten.

 Förekommer vid särskild postdelgivning eller

 stämningsmannadelgivning att den som sökes för

 delgivning vägrar att taga emot handlingen, anses

 delgivning ändå ha skett.

 Delgivning skall anses Delgivning skall anses

 ha skett ha skett

 enligt 6 § andra enligt 6 § andra styck-

 stycket genom att et genom att handlingen

 handlingen är till- är tillgänglig och

 gänglig och meddelandet meddelandet delgivits,

 delgivits, enligt 3 a § när två

 enligt 3 a § när två veckor förflutit från det

 veckor förflutit från att meddelandet skickades

 det att meddelandet med post och det inte med

 skickades med posten och hänsyn till omständig-

 det inte med hänsyn till heterna framstår som

 omständigheterna osannolikt att handlingen

 framstår som osannolikt före tvåveckorstidens

 att handlingen före utgång kommit fram till

 tvåveckorstidens utgång den söktes senast kända

 kommit fram till den adress,

 söktes senast kända enligt 3 § tredje

 adress, stycket, 12 eller 13 §

 enligt 3 § tredje genom att det blivit

 stycket, 12 eller 13 § fullgjort som föreskrivs

 genom att det blivit där,

 fullgjort som föreskrivs enligt 15 § andra

 där, stycket sista punkten

 enligt 15 § andra genom att handlingen

 stycket sista punkten lämnats i den söktes

 genom att handlingen hemvist eller fästs på

 lämnats i den söktes dörren till hans bostad,

 hemvist eller fästs på enligt 17 § på tionde

 dörren till hans bostad, dagen efter beslutet om

 enligt 17 § på tionde kungörelsedelgivning

 dagen efter beslutet om under förutsättning att

 kungörelsedelgivning det blivit fullgjort som

 under förutsättning att föreskrives i paragrafens

 det blivit fullgjort som första stycke.

 föreskrives i paragra-

 fens första stycke.

 24 §[5]

 Som fullt bevis att delgivning har skett på sätt

 som anges i intyget gäller intyg som i tjänsten

 utfärdas av stämningsman, tjänsteman vid svensk

 utlandsmyndighet, åklagare, polisman, kronofogde,

 exekutiv tjänsteman vid kronofogdemyndighet samt

 tjänsteman vid någon av följande inrättningar,

 nämligen

 1. kriminalvårdsanstalt,

 2. häkte,

 3. hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med

 särskilda bestämmelser om vård av unga och i 22 §

 lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa

 fall,

 4. sådan enhet som avses i 6 § första stycket

 andra meningen lagen (1991:1129) om

 rättspsykiatrisk vård och i 5 § lagen (1991:1137)

 om rättspsykiatrisk undersökning,

 om delgivningen avser den som är intagen där.

 Samma vitsord tillkommer intyg av notarius publicus

 och intyg av nämndeman i tingsrätt vid delgivning

 för tingsrättens räkning.

 Vid särskild Vid särskild

 postdelgivning har intyg postdelgivning har intyg

 av tjänsteman vid av befattningshavare vid

 postverket sådant postbefordringsföretag

 vitsord som anges i som avses i 3 § andra

 första stycket. stycket sådant vitsord

 som anges i första

 stycket.

 Intyg att delgivning skett på utrikes ort skall

 gälla som fullt bevis att delgivning skett på sätt

 som anges i intyget, om intygsgivarens behörighet

 styrkes av tjänsteman vid svensk utlandsmyndighet.

 Intyg om delgivning på utrikes ort gäller som fullt

 bevis även utan sådant bestyrkande som nyss nämnts,

 om detta följer av överenskommelse med främmande

 stat.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1990:1410.

 [2]Senaste lydelse 1992:1065.

 [3]Senaste lydelse 1992:1250.

 [4]Senaste lydelse 1992:1065.

 [5]Senaste lydelse 1991:1143.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i vallagen (1972:620)

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 10 §, 8 kap. 1 och

 9 §§, 10 kap. 1, 2, 3 och 10 §§, 11 kap. 5 § samt

 13 kap. 7, 8 och 11 §§ vallagen (1972:620)[1] skall

 ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 kap.

 10 §[2]

 Centrala valmyndigheten Centrala valmyndigheten

 upprättar för varje slag upprättar för varje slag

 av val och för varje av val och för varje

 riksdagsvalkrets, lands- riksdagsvalkrets,

 tingskommun och kommun landstingskommun och

 listor över de kommun listor över de

 kandidater som partierna kandidater som partierna

 anmält. Listorna skall anmält. Listorna skall

 sändas till postverket. sändas till Posten AB.

 Skall röstning äga rum Skall röstning äga rum

 hos utlandsmyndighet hos utlandsmyndighet

 eller på fartyg, skall eller på fartyg, skall

 listorna om möjligt listorna om möjligt

 sändas även till myndig- sändas även till

 heten och fartygets myndigheten och fartygets

 befälhavare. Listorna befälhavare. Listorna för

 för varje varje riksdagsvalkrets,

 riksdagsvalkrets, landstingskommun och

 landstingskommun och kommun skall så snart som

 kommun skall så snart möjligt tillställas läns-

 som möjligt tillställas styrelsen.

 länsstyrelsen.

 8 kap.

 1 §[3]

 Röstning sker på val- Röstning sker på val-

 dagen i vallokalen för dagen i vallokalen för

 det valdistrikt där det valdistrikt där

 väljaren är upptagen i väljaren är upptagen i

 röstlängd. röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket eller av inom riket eller av annat

 annat skäl finner sig skäl finner sig vara för-

 vara förhindrad att hindrad att rösta på

 rösta på valdagen i valdagen i vallokalen för

 vallokalen för det val- det valdistrikt där han

 distrikt där han är upp- är upptagen i röstlängd,

 tagen i röstlängd, får får rösta på Posten AB:s

 rösta på postkontor inom postkontor inom riket,

 riket, hos svensk ut- hos svensk ut-

 landsmyndighet eller på landsmyndighet eller på

 svenskt fartyg i utrikes svenskt fartyg i utrikes

 fart. fart.

 Om flera val äger rum samtidigt, skall väljare som

 röstar på postkontor, hos utlandsmyndighet eller på

 fartyg vid ett och samma tillfälle utöva sin

 rösträtt i samtliga val han vill deltaga i.

 9 §[4]

 Valkuvert tillställs valnämnder och röstmottagare.

 Fönsterkuvert som avses i 5 § tillställs

 röstmottagare.

 Valkuvert får lämnas ut endast i samband med

 röstning. Inner- och ytterkuvert för val-

 sedelsförsändelse skall i god tid före valet finnas

 tillgängliga

 1. hos valnämnden och hos de personer åt vilka

 nämnden har uppdragit att gå väljarna till handa i

 sådant hänseende,

 2. på postkontor samt 2. på postkontor samt

 hos lantbrevbärare som hos de av Posten AB:s

 tar emot valsedels- lantbrevbärare som tar

 försändelser, emot

 valsedelsförsändelser,

 3. hos utlandsmyndigheter och på fartyg där röst-

 ning skall äga rum.

 Inner- och ytterkuvert för valsedelsförsändelse

 skall dessutom på begäran kostnadsfritt

 tillhandahållas parti som vid något av de två

 senaste riksdagsvalen har fått mer än en procent av

 rösterna i hela landet.

 10 kap.

 1 §[5]

 När val skall

 förrättas, bestämmer

 centrala valmyndigheten

 efter samråd med Posten

 AB på vilka postkontor

 röstning skall genom-

 föras. Vid val till

 riksdagen och vid sådana

 val av landstingsleda-

 möter eller

 Vid ordinarie val till kommunfullmäktige som om-

 riksdagen och val i hela fattar hela riket skall

 riket av landstings- röstning alltid kunna äga

 ledamöter och rum på minst ett

 kommunfullmäktige får postkontor i varje

 röstning ske på varje kommun.

 postkontor inom riket På de postkontor där

 från och med den röstning genomförs skall

 tjugofjärde dagen före man vid ordinarie val

 valdagen till och med till riksdagen och val i

 valdagen. Vid andra val hela riket av

 får röstning på post- landstingsledamöter och

 kontor ske från och med kommunfullmäktige kunna

 den tionde dagen före rösta från och med den

 valdagen till och med tjugofjärde dagen före

 valdagen. valdagen till och med

 Att röstning på valdagen. Vid andra val

 postkontor kan begränsas skall man på dessa

 i vissa fall framgår av postkontor kunna rösta

 2 §. från och med den tionde

 dagen före valdagen till

 och med valdagen.

 2 §[6]

 Röstning på postkontor Röstning på postkontor

 äger rum under tid då äger rum under tid då

 postkontoret är öppet postkontoret är öppet för

 för allmänheten. På allmänheten. På förslag

 förslag av postverket av Posten AB får centrala

 får centrala valmyndig- valmyndigheten begränsa

 heten begränsa den tid den tid då röstning får

 då röstning får ske på ske på postkontor före

 postkontor före val- valdagen. Röstning skall

 dagen. Röstning skall dock alltid kunna äga rum

 dock alltid kunna äga under minst en timme

 rum under minst en timme varje dag då postkontoret

 varje dag då är öppet för allmänheten.

 postkontoret är öppet På valdagen skall

 för allmänheten. På postkontor vara öppet för

 valdagen skall röstmottagning minst en

 postkontor vara öppet timme före klockan 11 och

 för röstmottagning minst minst en timme efter

 en timme före klockan 11 klockan 15. Vid sådana

 och minst en timme efter val av

 klockan 15. Vid sådana landstingsledamöter och

 val av kommunfullmäktige som ej

 landstingsledamöter och omfattar hela riket får

 kommunfullmäktige som ej dock centrala

 omfattar hela riket får valmyndigheten bestämma

 dock centrala att röstmottagning ej

 valmyndigheten bestämma skall anordnas på

 att röstmottagning ej valdagen.

 skall anordnas på

 valdagen.

 Finns det särskilda

 skäl, får centrala

 valmyndigheten på

 förslag av postverket

 bestämma att röst-

 mottagning skall anord-

 nas endast på vissa

 postkontor. Vid val till

 riksdagen och vid sådana

 val av Inrättas med anledning

 landstingsledamöter av valet postkontor vid

 eller kommunfullmäktige sjukhus, ålderdomshem,

 som omfattar hela riket kriminalvårdsanstalt

 skall röstning dock all- eller liknande

 tid kunna äga rum på vårdinrättning eller

 minst ett postkontor i vårdanstalt, äger

 varje kommun. röstning där rum på tid

 Inrättas med anledning som Posten AB bestämmer

 av valet postkontor vid efter samråd med

 sjukhus, ålderdomshem, valnämnden och med

 kriminalvårdsanstalt vårdinrättningens eller

 eller liknande vårdanstaltens ledning,

 vårdinrättning eller dock tidigast sjunde

 vårdanstalt, äger dagen före valdagen.

 röstning där rum på tid Posten AB skall samråda

 som postverket bestämmer med valnämnden och med

 efter samråd med vårdinrättningens eller

 valnämnden och med vårdanstaltens ledning om

 vårdinrättningens eller hur röstningen skall ge-

 vårdanstaltens ledning, nomföras. På begäran av

 dock tidigast sjunde Posten AB skall valnämn-

 dagen före valdagen. den utse erforderligt an-

 Postverket skall samråda tal personer att biträda

 med valnämnden och med röstmottagare på postkon-

 vårdinrättningens eller toret.

 vårdanstaltens ledning Inrättas med anledning

 om hur röstningen skall av valet annat

 genomföras. På begäran postkontor, skall

 av postverket skall postkontoret vara öppet

 valnämnden utse för röstmottagning på

 erforderligt antal valdagen, under tid som

 personer att biträda Posten AB bestämmer efter

 röstmottagare på post- samråd med valnämnden i

 kontoret. den kommun där

 Inrättas med anledning postkontoret inrättas.

 av valet annat Röstning skall dock all-

 postkontor, skall tid kunna äga rum under

 postkontoret vara öppet minst en timme före

 för röstmottagning på klockan 11 och minst en

 valdagen, under tid som timme efter klockan 15.

 postverket bestämmer

 efter samråd med

 valnämnden i den kommun

 där postkontoret

 inrättas. Röstning skall

 dock alltid kunna äga

 rum under minst en timme

 före klockan 11 och

 minst en timme efter

 klockan 15.

 3 §[7]

 Röstmottagare på Röstmottagare på

 postkontor är den som postkontor är den som

 postverket utser. Posten AB utser.

 10 §[8]

 Röstmottagare skall Röstmottagare skall

 sända mottagna sända mottagna

 fönsterkuvert och den i fönsterkuvert och den i

 8 § omnämnda 8 § omnämnda

 förteckningen till cen- förteckningen till cen-

 trala valmyndigheten. trala valmyndigheten.

 Sändes kuvert med Sändes kuvert med post,

 posten, skall försän- skall försändelsen

 delsen anordnas som anordnas som värdepost.

 värdepost.

 11 kap.

 5 §[9]

 Väljare som betjänas av Väljare som betjänas av

 lantbrevbärare får lämna lantbrevbärare får lämna

 valsedel genom denne, om valsedel genom denne, om

 röstning äger rum vid röstning äger rum vid det

 det postkontor till postkontor till vilket

 vilket lantbrevbäraren lantbrevbäraren är knu-

 är knuten. Vid val som ten. Vid val som ej

 ej omfattar hela riket omfattar hela riket får

 får dock centrala val- dock centrala val-

 myndigheten på förslag myndigheten på förslag av

 av postverket begränsa Posten AB begränsa

 antalet linjer vid vilka antalet linjer vid vilka

 valsedel får lämnas valsedel får lämnas genom

 genom lantbrevbärare. lantbrevbärare.

 Valsedelsförsändelse som avses i första stycket

 anordnas på följande sätt. Väljaren lägger för

 varje val själv in sin valsedel i ett innerkuvert.

 I närvaro av ett vittne lägger han sedan in

 iordningställda innerkuvert i ett ytterkuvert för

 valsedelsförsändelse och tillsluter detta. Därefter

 tecknar väljaren på ytterkuvertet försäkran på

 heder och samvete att han förfarit på detta sätt.

 Vittnet intygar skriftligen att väljaren

 egenhändigt undertecknat försäkran. Vittne skall ha

 fyllt 18 år. Väljarens make eller barn eller makens

 barn får ej vara vittne, ej heller lantbrevbäraren.

 Väljaren lämnar själv valsedelsförsändelsen och

 sitt röstkort till lantbrevbäraren. Väljare som ej

 är känd för lantbrevbäraren skall legitimera sig.

 Gör han ej det, får han icke lämna försändelsen.

 Lantbrevbäraren intygar på ytterkuvertet att han

 mottagit försändelsen av väljaren.

 13 kap.

 7 §[10]

 Protokollet underskrives av ordföranden och två av

 de närvarande valförrättarna. Därmed är

 förrättningen avslutad.

 Omedelbart därefter Omedelbart därefter

 sänds röstlängd, sänds röstlängd,

 protokoll och de protokoll och de

 särskilda kuvert och särskilda kuvert och

 omslag som avses i 3, 5 omslag som avses i 3, 5

 och 6 §§ till och 6 §§ till valnämnden.

 valnämnden. Sker Sker insändandet med

 insändandet med posten, post, skall försändelsen

 skall försändelsen anordnas som värdepost.

 anordnas som värdepost.

 8 §

 Det åligger valnämnden att se till att samtliga

 handlingar som avses i 7 § kommit in till nämnden

 och att, om så ej är fallet, infordra det som

 fattas.

 Valnämnden behåller Valnämnden behåller

 röstlängderna och röstlängderna och

 vidarebefordrar omgående vidarebefordrar omgående

 övrigt material till övrigt material till

 länsstyrelsen. Sker länsstyrelsen. Sker

 översändandet med posten översändandet med post

 skall försändelsen skall försändelsen

 anordnas som värdepost. anordnas som värdepost.

 11 §

 Över förrättning som Över förrättning som

 avses i 9 § föres avses i 9 § föres

 protokoll enligt for- protokoll enligt formulär

 mulär som fastställes av som fastställes av cen-

 centrala valmyndigheten. trala valmyndigheten. När

 När förrättningen förrättningen slutförts,

 slutförts, sänder sänder valnämnden

 valnämnden omgående omgående röstlängder,

 röstlängder, protokoll protokoll samt iordning-

 samt iordningställda ställda kuvert och omslag

 kuvert och omslag till till länsstyrelsen. Sker

 länsstyrelsen. Sker översändandet med post

 översändandet med posten skall försändelsen anord-

 skall försändelsen nas som värdepost.

 anordnas som värdepost.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1991:95.

 [2]Senaste lydelse 1991:1654.

 [3]Senaste lydelse 1987:1334.

 [4]Senaste lydelse 1988:161.

 [5]Senaste lydelse 1988:161.

 [6]Senaste lydelse 1987:1334.

 [7]Senaste lydelse 1987:1334.

 [8]Senaste lydelse 1987:1334.

 [9]Senaste lydelse 1987:1334.

 [10]Senaste lydelse 1982:411.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1972:704) om kyrkofull-

 mäktigval, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 30, 31, 36, 42 och

 42 a §§ lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval,

 m.m., skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 30 §[1]

 När val skall förrättas

 bestämmer centrala

 valmyndigheten efter

 samråd med Posten AB på

 vilka postkontor röstning

 skall genomföras. Vid val

 som omfattar hela riket

 skall röstning alltid

 Röstning får ske på kunna äga rum på minst

 varje postkontor inom ett postkontor i varje

 riket, vid val i hela kommun.

 landet från och med den På de postkontor där

 tjugofjärde dagen och röstning genomförs skall

 vid annat val från och man, vid val i hela

 med den tionde dagen landet, kunna rösta från

 före valdagen till och och med den tjugofjärde

 med torsdagen före dagen. Vid annat val

 valdagen, om inte annat skall man på dessa

 följer av andra eller postkontor kunna rösta

 tredje stycket. från och med den tionde

 dagen före valdagen till

 och med torsdagen före

 valdagen.

 Röstning på postkontor Röstning på postkontor

 äger rum under tid då äger rum under tid då

 postkontoret är öppet postkontoret är öppet för

 för allmänheten. På allmänheten. På förslag

 förslag av postverket av Posten AB får centrala

 får centrala valmyndig- valmyndigheten begränsa

 heten begränsa den tid den tid då röstning får

 då röstning får ske på ske på postkontor.

 postkontor. Röstning Röstning skall dock

 skall dock alltid kunna alltid kunna äga rum

 äga rum under minst en under minst en timme

 timme varje dag då varje dag då postkontoret

 postkontoret är öppet är öppet för allmänheten.

 för allmänheten.

 Finns det särskilda

 skäl, får centrala

 valmyndigheten på

 förslag av postverket

 bestämma att röst-

 mottagning skall anord-

 nas endast på vissa

 postkontor. Vid val som Inrättas med anledning

 omfattar hela riket av valet postkontor vid

 skall röstning dock sjukhus, ålderdomshem,

 alltid kunna äga rum på kriminalvårdsanstalt

 minst ett postkontor i eller liknande

 varje kommun. vårdinrättning eller

 Inrättas med anledning vårdanstalt, äger

 av valet postkontor vid röstning där rum på tid

 sjukhus, ålderdomshem, som Posten AB bestämmer

 kriminalvårdsanstalt efter samråd med

 eller liknande valnämnden och med

 vårdinrättning eller vårdinrättningens eller

 vårdanstalt, äger vårdanstaltens ledning,

 röstning där rum på tid dock tidigast sjunde

 som postverket bestämmer dagen före valdagen.

 efter samråd med Posten AB skall samråda

 valnämnden och med med valnämnden och med

 vårdinrättningens eller vårdinrättningens eller

 vårdanstaltens ledning, vårdanstaltens ledning om

 dock tidigast sjunde hur röstningen skall

 dagen före valdagen. genomföras. På begäran av

 Postverket skall samråda Posten AB skall val-

 med valnämnden och med nämnden utse erforderligt

 vårdinrättningens eller antal personer att

 vårdanstaltens ledning biträda röstmottagare på

 om hur röstningen skall postkontoret.

 genomföras. På begäran

 av postverket skall val-

 nämnden utse

 erforderligt antal

 personer att biträda

 röstmottagare på

 postkontoret.

 31 §[2]

 Röstmottagare på Röstmottagare på

 postkontor är den som postkontor är den som

 postverket utser. Posten AB utser.

 36 §[3]

 Väljare som är gift får lämna valsedel genom sin

 make. Väljare, som på grund av sjukdom,

 rörelsehinder eller hög ålder ej kan inställa sig i

 vallokalen för det valdistrikt där han är upptagen

 i röstlängd, får lämna valsedel genom bud. Bud får

 den vara som är väljarens barn, barnbarn, fader,

 moder eller syskon eller hans vårdare och som fyllt

 18 år.

 Väljare som betjänas av Väljare som betjänas av

 lantbrevbärare får lämna Posten AB:s lantbrevbä-

 valsedelsförsändelse rare får lämna valsedels-

 genom denne, om röstning försändelse genom denne,

 äger rum vid det post- om röstning äger rum vid

 kontor till vilket det postkontor till

 lantbrevbäraren är vilket lantbrevbäraren är

 knuten. Vid val som ej knuten. Vid val som ej

 omfattar hela riket får omfattar hela riket får

 dock centrala val- dock centrala valmyndig-

 myndigheten på förslag heten på förslag av

 av postverket begränsa Posten AB begränsa

 antalet linjer vid vilka antalet linjer vid vilka

 valsedel får lämnas valsedel får lämnas genom

 genom lantbrevbärare. lantbrevbärare.

 42 §[4]

 Omedelbart efter det Omedelbart efter det att

 att den preliminära den preliminära

 rösträkningen i val- rösträkningen i val-

 lokalen har avslutats lokalen har avslutats

 sänds röstlängd, sänds röstlängd,

 protokoll och de protokoll och de

 särskilda kuvert och särskilda kuvert och

 omslag som avses i omslag som avses i

 13 kap. 6 § vallagen 13 kap. 6 § vallagen

 (1972:620) till valnämn- (1972:620) till valnämn-

 den. Sker insändandet den. Sker insändandet med

 med posten, skall post, skall försändelsen

 försändelsen anordnas anordnas som värdepost.

 som värdepost.

 42 a §[5]

 Det åligger valnämnden att se till att samtliga

 handlingar som avses i 42 § kommer in till nämnden

 och att, om så ej är fallet, infordra det som

 fattas.

 Valnämnden Valnämnden

 vidarebefordrar omgående vidarebefordrar omgående

 röstlängder och övrigt röstlängder och övrigt

 material till material till länsstyrel-

 länsstyrelsen. Sker sen. Sker översändandet

 översändandet med med post, skall

 posten, skall försändelsen anordnas som

 försändelsen anordnas värdepost.

 som värdepost.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1988:162.

 [2]Senaste lydelse 1987:1335.

 [3]Senaste lydelse 1987:1335.

 [4]Senaste lydelse 1981:526.

 [5]Senaste lydelse 1985:204.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i datalagen (1973:289)

 Härigenom föreskrivs att 27 § datalagen

 (1973:289)[1] skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §

 Uppgifterna i SPAR hämtas från de statliga

 personregister som används för folkbokföring,

 inkomsttaxering och fastighetstaxering. Till dessa

 uppgifter får fogas anteckning om att en enskild

 person inte önskar adresserad direktreklam.

 Regeringen får

 föreskriva att uppgifter

 om adresser hämtas från

 Postverket.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1992:446.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i

 anstalt

 Härigenom föreskrivs att 25 § lagen (1974:203) om

 kriminalvård i anstalt skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 25 §[1]

 Brev mellan intagen och svensk myndighet,

 internationellt organ som har av Sverige erkänd

 behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller

 advokat skall vidarebefordras utan granskning.

 Anges brev vara avsänt från svensk myndighet,

 sådant internationellt organ eller advokat och kan

 skäligen misstänkas att uppgiften är oriktig, får

 dock brevet granskas, om förhållandet icke kan

 klarläggas på annat sätt.

 I fråga om brev till

 postverket tillämpas 26

 § i stället för första

 stycket ovan.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1991:1133.

 10 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes

 vägtransport

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1974:610) om

 inrikes vägtransport skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §[1]

 Lagen skall ej Lagen skall ej tillämpas

 tillämpas på post- på postbefordran,

 befordran, begravnings- begravningstransporter

 transporter eller eller befordran av

 befordran av flyttsaker. flyttsaker. Lagens

 ansvarighetsregler skall

 dock enligt 14 §

 postlagen (1993:000)

 tillämpas på avtals-

 förhållandet mellan ett

 postbefordringsföretag

 och den som har anlitat

 företaget för befordran

 av paket.

 Lagen skall inte heller tillämpas på sådan

 befordran på väg som är underkastad fördraget d.9

 maj 1980 om internationell järnvägstrafik eller som

 en järnväg i annat fall utför inom Sverige till

 fullgörande av avtal om befordran av gods på järn-

 väg.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1985:198.

 11 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen

 av häktade och anhållna m.fl.

 Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1976:371) om

 behandlingen av häktade och anhållna m.fl. skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §[1]

 Brev från häktad till Brev från häktad till

 svensk myndighet, svensk myndighet,

 internationellt organ internationellt organ som

 som har av Sverige har av Sverige erkänd be-

 erkänd behörighet att ta hörighet att ta emot

 emot klagomål från klagomål från enskilda

 enskilda eller hans of- eller hans offentlige

 fentlige försvarare försvarare skall vidare-

 skall vidarebefordras befordras utan föregående

 utan föregående granskning.

 granskning. I fråga om

 brev till postverket

 tillämpas dock andra

 stycket.

 Utöver vad som gäller enligt första stycket får

 häktad avsända eller mottaga brev, om det kan ske

 utan fara från säkerhetssynpunkt och, i fråga om

 den som är häktad på grund av misstanke om brott,

 utan fara för att bevis undanröjes eller utredning

 om brott eljest försvåras.

 Vägras häktad avsända eller mottaga brev utan

 föregående granskning av dess innehåll, skall

 brevet kvarhållas men får ej öppnas utan den

 häktades medgivande.

 Vad i denna paragraf är föreskrivet om brev

 gäller även annan skriftlig handling.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1991:1135.

 12 Förslag till

 Lag om ändring i körkortslagen (1977:477)

 Härigenom föreskrivs att 32 § körkortslagen

 (1977:477)[1] skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 32 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter i de

 avseenden som anges i denna lag och föreskrifter om

 undantag från lagen. Detsamma gäller föreskrifter

 om förarutbildning och om sådan registrering som

 behövs för tillämpningen av lagen. Regeringen får

 även meddela föreskrifter om utländska körkorts

 giltighet i landet.

 Regeringen får överlämna

 till

 postbefordringsföretag

 att utföra identi-

 tetsprövning i samband

 med utlämnande av

 körkort.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer får i enskilda fall medge undantag från

 denna lag.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Lagen omtryckt 1980:977.

 13 Förslag till

 Lag om ändring i folkomröstningslagen (1979:369)

 Härigenom föreskrivs att 10 § folkomröstningslagen

 (1979:369) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §[1]

 Röstning sker på dagen Röstning sker på dagen

 för folkomröstningen i för folkomröstningen i

 omröstningslokalen för omröstningslokalen för

 det omröstningsdistrikt det omröstningsdistrikt

 där den röstande är där den röstande är

 upptagen i röstlängd. upptagen i röstlängd.

 Röstberättigad, som på Röstberättigad, som på

 grund av vistelse utom grund av vistelse utom

 riket eller på annan ort riket eller på annan ort

 inom riket eller av inom riket eller av annat

 annat skäl finner sig skäl finner sig vara för-

 vara förhindrad att hindrad att rösta på tid

 rösta på tid och plats och plats som nu sagts,

 som nu sagts, får rösta får rösta på Posten AB:s

 på postanstalt inom postkontor inom riket,

 riket, hos svensk hos svensk utlands-

 utlandsmyndighet eller myndighet eller på

 på svenskt fartyg i svenskt fartyg i utrikes

 utrikes fart. fart.

 Om flera omröstningar

 Om flera omröstningar äger rum samtidigt, skall

 äger rum samtidigt, den som röstar på

 skall den som röstar på postkontor, hos ut-

 postanstalt, hos ut- landsmyndighet eller på

 landsmyndighet eller på fartyg vid ett och samma

 fartyg vid ett och samma tillfälle utöva sin

 tillfälle utöva sin rösträtt i samtliga

 rösträtt i samtliga omröstningar som han vill

 omröstningar som han deltaga i. Om omröstning

 vill deltaga i. Om äger rum i samband med

 omröstning äger rum i val till riksdagen, skall

 samband med val till röstande som nu har an-

 riksdagen, skall givits, som önskar delta

 röstande som nu har an- både i omröstningen och i

 givits, som önskar delta valet, avge sin röst i

 både i omröstningen och folkomröstningen sam-

 i valet, avge sin röst i tidigt som han röstar i

 folkomröstningen sam- valet.

 tidigt som han röstar i I fråga om röstningen

 valet. och om den vidare

 I fråga om röstningen behandlingen av röster

 och om den vidare som har avgivits på post-

 behandlingen av röster kontor, hos utlands-

 som har avgivits på myndighet eller på fartyg

 postanstalt, hos tillämpas i övrigt

 utlandsmyndighet eller bestämmelserna om ordi-

 på fartyg tillämpas i narie val till riksdagen

 övrigt bestämmelserna om i 8*12 kap. vallagen

 ordinarie val till (1972:620). Om folk-

 riksdagen i 8*12 kap. omröstningen äger rum i

 vallagen (1972:620). Om samband med extra val

 folkomröstningen äger till riksdagen eller om

 rum i samband med extra den inte omfattar hela

 val till riksdagen eller riket, tillämpas i

 om den inte omfattar stället bestämmelserna om

 hela riket, tillämpas i extra val i 8*12 kap.

 stället bestämmelserna vallagen.

 om extra val i 8*12 kap.

 vallagen.

 I lokal där röstning äger rum skall finnas

 tillgängliga ett exemplar av denna lag, av särskild

 lag för den ifrågavarande folkomröstningen, om

 sådan har beslutats, och av vallagen. Såvitt gäller

 folkomröstning i grundlagsfråga skall därjämte

 finnas tillgänglig texten till det förslag som

 avses med omröstningen.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1982:148.

 14 Förslag till

 Lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §

 fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse

 2 kap.

 2 §[1]

 Byggnader skall indelas i de byggnadstyper som

 anges i det följande.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Specialbyggnad Med specialbyggnad

 avses

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Kommunika- Garage, hangar,

 tions- lokstall, terminal,

 byggnad stationsbyggnad, expedi-

 tionsbyggnad, vänthall,

 godsmagasin,

 reparationsverkstad och

 liknande, om byggnaden

 används för allmänna

 kommunikationsändamål.

 Byggnad som används i

 Postverkets, Statens

 järnvägars, Luftfarts-

 verkets, Banverkets,

 Svensk Rundradio Aktie-

 bolags, Sveriges Radio

 Aktiebolags, Sveriges

 Television Aktiebolags

 och Sveriges

 Utbildningsradio

 Aktiebolags verksamhet.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1993:606.

 Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §[1]

 Byggnader skall indelas i de byggnadstyper som

 anges i det följande.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Specialbyggnad Med specialbyggnad

 avses

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Kommunika- Garage, hangar,

 tions- lokstall, terminal,

 byggnad stationsbyggnad, expedi-

 tionsbyggnad, vänthall,

 godsmagasin,

 reparationsverkstad och

 liknande, om byggnaden

 används för allmänna

 kommunikationsändamål.

 Byggnad som används i

 Statens järnvägars,

 Luftfartsverkets, Ban-

 verkets, Svensk

 Rundradio Aktiebolags,

 Sveriges Radio Aktie-

 bolags, Sveriges

 Television Aktiebolags

 och Sveriges Utbild-

 ningsradio Aktiebolags

 verksamhet.

 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *

 * * * * * * * * * *

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [1]Senaste lydelse 1993:606.

 15 Förslag till

 Lag om ändring i tullagen (1987:1065)

 Härigenom förskrivs att 73 och 80 §§ tullagen

 (1987:1065) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 73 §[2]

 Polisen och kustbevakningen är skyldiga att

 medverka i kontrollverksamheten enligt denna lag.

 Vad som sägs i 63*70 §§ om tullmyndighet och

 tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan också

 polismyndighet och kustbevakningen samt polisman

 och tjänsteman vid kustbevakningen.

 Även järnvägsföretag Även Posten AB och

 och postverket är järnvägsföretag är skyl-

 skyldiga att medverka i diga att medverka i

 kontrollverksamheten kontrollverksamheten

 enligt denna lag i fråga enligt denna lag i fråga

 om varor som befordras om varor som befordras

 på järnväg eller med med post eller på

 post. I fråga om sådan järnväg. I fråga om sådan

 medverkan gäller inte medverkan gäller inte

 63*70 §§. 63*70 §§.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om

 medverkan som avses i första och andra styckena.

 80 §[3]

 I fråga om varor som I fråga om varor som

 inkommer till inkommer till tullområdet

 tullområdet i postför- i postförsändelser är

 sändelser är postverket postbefordringsföretag

 tullskyldigt, om varorna som regeringen bestämmer

 inte anmäls till tullskyldigt, om varorna

 förtullning eller annan inte anmäls till förtull-

 tullklarering av någon ning eller annan

 annan. tullklarering av någon

 annan.

 Har försändelsen kommit adressaten till handa,

 skall dock vad som föreskrivs i 19*23 §§ om

 omtulltaxering och eftertulltaxering gälla honom,

 även om han inte lämnat oriktig uppgift eller

 underlåtit att lämna uppgift till ledning för

 tulltaxeringen.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 **FOOTNOTES**

 [2]Senaste lydelse 1988:430.

 [3]Senaste lydelse 1991:157.

 16 Förslag till

 Lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

 Härigenom föreskrivs att 25 § folkbokföringslagen

 (1991:481) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 25 §

 Den som flyttat skall Den som flyttat skall

 inom en vecka anmäla inom en vecka anmäla

 flyttningen till en flyttningen till en

 skattemyndighet, en skattemyndighet, en

 allmän försäkringskassa allmän försäkringskassa

 eller ett postkontor. eller postbefordrings-

 företag som regeringen

 bestämmer.

 Den som ändrar postadress utan att flyttning

 skett skall göra anmälan enligt första stycket om

 postadressen skall gälla för minst sex månader.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1994.

 Bilaga 6

 Lagrådets yttrande

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1993-10-04

 Närvarande: justitierådet Per Jermsten,

 justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet

 Sigvard Holstad.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 2

 september 1993, varvid statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] varit

 föredragande, har regeringen för Lagrådets yttrande

 överlämnat förslag till

 1. postlag,

 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 3. lag om ändring i luftfartslagen (1957:297),

 4. lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för

 varusmuggling,

 5. lag om ändring i delgivningslagen (1970:428),

 6. lag om ändring i vallagen (1972:620),

 7. lag om ändring i lagen (1972:704) om

 kyrkofullmäktigval, m.m.,

 8. lag om ändring i datalagen (1973:289),

 9. lag om ändring i lagen (1974:203) om

 kriminalvård i anstalt,

 10. lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes

 vägtransport,

 11. lag om ändring i lagen (1976:371) om

 behandlingen av häktade och anhållna m.fl.,

 12. lag om ändring i körkortslagen (1977:477),

 13. lag om ändring i folkomröstningslagen

 (1979:369)

 14. lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152),

 15. lag om ändring i tullagen (1987:1065),

 16. lag om ändring i folkbokföringslagen

 (1991:481).

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av

 kammarrättsassessorn Birgitta von Euler Müller.

 Förslagen föranleder följande yttrande av

 Lagrådet:

 Förslag till postlag

 2 §

 Paragrafen innehåller en bestämmelse om att

 regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer

 (tillsynsmyndigheten) skall fortlöpande följa

 utvecklingen på postområdet och bevaka att

 postservicen motsvarar samhällets behov.

 Vad som är "postservice" framgår av 1 § första

 stycket. Enligt samma paragrafs andra stycke ingår

 emellertid också vad där beskrivs som "en

 rikstäckande kassaservice" i det som enligt

 rubriken till 1 och 2 §§ utgör "grundläggande

 postservice".

 Av motiven i remissen framgår bl.a. att avsikten

 är att tillsynen över den del av ett

 postbefordringsföretags verksamhet som gäller

 kassaservice inte avses ankomma på samma

 tillsynsmyndighet som det i övrigt är fråga om i

 förslaget utan är tänkt att handhas av

 Finansinspektionen.

 Mot bakgrund av nämnda förhållanden förordar

 Lagrådet att förevarande paragraf ges följande

 lydelse:

 "Regeringen eller myndighet som regeringen

 bestämmer skall fortlöpande följa utvecklingen på

 postområdet och bevaka att postservicen och

 kassaservicen motsvarar samhällets behov."

 3 §

 I paragrafen har tagits in definitioner av vissa

 begrepp som återfinns i lagen.

 Vad som avses med begreppet "postverksamhet" anges

 i första stycket. Det skall vara fråga om

 regelbunden befordran mot avgift av brev och paket.

 Vid föredragningen inför Lagrådet har upplysts att

 avsikten varit att i begreppet postverksamhet

 alltid skall ingå befordran av brev. Befordran

 enbart av paket skall således inte utgöra

 postverksamhet. För att detta skall framgå

 tydligare bör ordalydelsen ändras. Paragrafens

 första stycke kan då ges följande avfattning:

 "Med postverksamhet avses i lagen regelbunden

 befordran mot avgift av brev eller av brev och

 paket".

 Begreppet brev definieras i tredje stycket. Där

 sägs i första meningen att med brev avses

 adresserade, tillslutna postförsändelser som väger

 högst 2 kg. Att försändelsen skall vara tillsluten

 ger intryck av att det krävs att försändelsen skall

 vara igenklistrad. Av specialmotiveringen till

 bestämmelsen framgår emellertid att med tillsluten

 försändelse avses också fall då försändelsen finns

 i ett öppet kuvert, plastomslag, banderoll eller

 liknande. Uttrycket tillslutna är således

 missvisande och bör bytas ut. Första meningen i

 paragrafens tredje stycke kan förslagsvis ges

 följande lydelse:

 "Med brev avses adresserade postförsändelser som är

 inneslutna i kuvert eller annat omslag och som

 väger högst

 2 kg."

 4 §

 Paragrafen innehåller en föreskrift om att

 "postverksamhet som avser befordran av brev" får

 bedrivas först efter anmälan hos tillsynsmyndig-

 heten.

 Under förutsättning att första stycket i 3 §

 ändras på sätt Lagrådet nyss föreslagit, så att det

 klart framgår att befordran av brev alltid ingår i

 "postverksamhet", kan förevarande bestämmelse anges

 avse all sådan verksamhet. Även Lagrådets förslag

 under 2 § bör lämpligen föranleda en ändring i den

 här föreslagna lagtexten. Paragrafen kan då ges

 lydelsen:

 "Postverksamhet får bedrivas först efter anmälan

 hos den myndighet som regeringen bestämmer

 (tillsynsmyndigheten)."

 Lagrådet återkommer med ytterligare synpunkter

 beträffande förevarande paragraf i anslutning till

 de föreslagna bestämmelserna om ikraftträdandet.

 5 §

 Paragrafen föreskriver att postverksamhet som avser

 befordran av brev skall bedrivas under förhållanden

 som tillgodoser rimliga krav på tillförlitlighet

 och så att skyddet för avsändarnas och mottagarnas

 personliga integritet upprätthålls. Om

 postverksamheten definieras på det sätt som Lag-

 rådet nyss föreslagit bör tillförlitlighetskravet

 omfatta all postverksamhet. Paragrafen kan då ges

 följande lydelse:

 "Postverksamhet skall bedrivas under förhållanden

 som tillgodoser rimliga krav på tillförlitlighet

 och, såvitt avser befordran av brev, så att skyddet

 för avsändarnas och mottagarnas personliga

 integritet upprätthålls."

 Med hänsyn till de ändringar Lagrådet förordat i

 denna och föregående paragraf synes rubriken före 4

 § lämpligen böra ändras till "Befordran av

 postförsändelser".

 9 §

 Lagrådets förslag till lydelse av 3 § tredje

 stycket första meningen bör föranleda att 9 § sista

 meningen ändras. Lagrådet föreslår att meningen får

 följande lydelse:

 "Detta gäller dock inte vykort, brevkort och

 liknande försändelser som inte är inneslutna i

 kuvert eller annat omslag."

 10 §

 Paragrafen anger vem som får öppna ett obeställbart

 brev och när öppnandet får ske. Med obeställbart

 brev avses här sådant brev som enligt 9 § skall

 sändas till tillsynsmyndigheten, om adressaten inte

 är känd, dvs. ett brev som är inneslutet i kuvert

 eller annat omslag. Detta förhållande bör komma

 till ett klarare uttryck i lagtexten. Bestämmelsens

 ordalydelse bör även ändras i visst formellt

 hänseende. Om Lagrådets förslag till definition av

 brev i 3 § tredje stycket första meningen godtas

 kan paragrafen ges följande lydelse:

 "Ett obeställbart brev som är inneslutet i kuvert

 eller annat omslag får öppnas endast av

 tillsynsmyndigheten och endast om omslaget saknar

 sådana uppgifter om avsändaren som möjliggör att

 brevet kan återställas till denne".

 14 §

 Enligt denna paragraf gäller 5 och 27-42 §§ lagen

 (1974:610) om inrikes vägtransport i fråga om

 transportföretags ansvar gentemot den som har

 anlitat företaget för befordran av paket inom

 landet. Av uttalanden i remissen framgår att det är

 avsett att de angivna bestämmelserna skall gälla i

 tillämpliga delar oavsett vilket transportmedel som

 faktiskt anlitats av postbefordringsföretaget.

 Enligt lagrådets mening bör denna avsikt komma till

 uttryck i lagtexten. Detta kan ske genom att 14 §

 ges förslagvis följande lydelse:

 "I fråga om postbefordringsföretags ansvar gentemot

 den som har anlitat företaget för befordran av

 paket inom landet tillämpas 5 och 27-42 §§ lagen

 (1974:610) om inrikes vägtransport, oavsett vilket

 transportmedel som kommit till användning."

 15 §

 Denna paragraf innehåller vissa bestämmelser om

 tillsynen. I tredje stycket anges att tillsynen

 skall utövas så att den inte vållar större kostnad

 eller olägenhet än som är nödvändigt.

 Det har vid föredragningen inför Lagrådet upplysts

 att förebilder till detta stycke finns i 15 § andra

 stycket datalagen (1973:289) och 15 § andra stycket

 kreditupplysningslagen (1973:1173).

 Enligt Lagrådets mening kan det likväl

 ifrågasättas om det finns något egentligt behov av

 den sålunda föreslagna bestämmelsen. Dess budskap

 framstår nämligen som ett självklart krav och har

 för övrigt ansetts kunna undvaras i en rad andra

 författningar i vilka det finns bestämmelser om

 tillsyn och om skyldighet att utge avgift för

 tillsynen, t.ex. i lagen (1988:606) om finansbolag

 och i lagen (1988:868) om brandfarliga och

 explosiva varor.

 16 §

 Paragrafens första stycke ger tillsynsmyndigheten

 en rätt att på begäran få de upplysningar och

 handlingar som behövs för tillsynen från den som

 bedriver postverksamhet som avser befordran av

 brev. Enligt Lagrådets mening kan det ifrågasättas

 om det i lagtexten behöver anges från vem upplys-

 ningar får inhämtas. Det torde vara en självklarhet

 att med en bestämmelse som den förevarande avses en

 rätt för tillsynsmyndigheten att inhämta

 upplysningar m.m. från den som bedriver verksamhet

 som omfattas av tillsynen. Motsvarande reglering i

 annan lagstiftning brukar inte heller normalt

 innehålla någon sådan precisering, se t.ex. 31 §

 telelagen (1993:597) och 26 § livsmedelslagen

 (1971:511). Lagrådet föreslår att orden "från den

 som bedriver postverksamhet som avser befordran av

 brev" utgår ur förevarande paragrafs första stycke.

 18 §

 I paragrafen regleras frågan om avgifter för

 tillsynsmyndighetens verksamhet enligt postlagen.

 Om Lagrådets förslag till ändring av 3 § första

 stycket godtas bör orden "som avser befordran av

 brev" utgå.

 20 §

 I 20 § föreskrivs viss uppgiftsskyldighet för den

 som bedriver postverksamhet och därvid har fått del

 av eller tillgång till uppgift som avses i 19 §.

 Punkt 1 i förevarande paragraf avser skyldighet att

 lämna uppgift om enskild till en myndighet som i

 ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för

 delgivning enligt delgivningslagen (1970:428). Av

 den allmänna motiveringen framgår att syftet med

 bestämmelsen varit att åstadkomma en reglering som

 till sin räckvidd i huvudsak överensstämmer med

 föreskriften i 14 kap. 2 § tredje stycket första

 meningen sekretesslagen.

 Lagrådet har i huvudsak ingen erinran mot den

 föreslagna bestämmelsen men förordar att

 uppgiftsskyldigheten uttryckligen begränsas till

 uppgift om enskilds adress, telefonnummer och

 arbetsplats. Därigenom uppnås en närmare över-

 ensstämmelse med föreskriften i sekretesslagen.

 Vidare bör en mindre redaktionell jämkning göras.

 20 § punkt 2 avser skyldighet att lämna uppgift

 som rör särskild brevförsändelse och som rör

 misstanke om brott till åklagarmyndighet,

 polismyndighet eller någon annan myndighet som har

 att ingripa mot brottet. Här har föreskrifterna i

 14 kap. 2 § fjärde och femte styckena

 sekretesslagen utgjort en utgångspunkt för

 regleringen.

 Lagrådet godtar i huvudsak förslaget även i denna

 del men avstyrker att begränsning görs till uppgift

 som rör särskild brevförsändelse. Någon motsvarande

 begränsning i möjligheterna för berörda myndigheter

 att få del av uppgifter följer inte av de nämnda

 bestämmelserna i sekretesslagen.

 I enlighet med det anförda föreslår Lagrådet att

 20 § ges följande lydelse:

 "Den som bedriver postverksamhet och därvid har

 fått del av eller tillgång till uppgift som avses i

 19 § första stycket skall på begäran lämna1.

 uppgift om enskilds adress, telefonummer eller

 arbetsplats till en myndighet som i ett särskilt

 fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt

 delgivningslagen (1970:428), om myndigheten finner

 att det kan antas att den som söks för delgivning

 håller sig undan eller att det annars finns

 synnerliga skäl,

 2. uppgift som rör misstanke om brott till

 åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan

 myndighet som skall ingripa mot brottet, om det för

 brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än

 fängelse i två år."

 23 §

 I paragrafen ges bestämmelser om de förutsättningar

 som skall gälla för att ett postbefordringsföretag

 skall få delta i det internationella samarbetet på

 postområdet. Enligt den terminologi som används i

 motiven är det därvid fråga endast om

 "operatörsfunktionerna", dvs. den praktiska

 postverksamheten, eftersom de s.k.

 "regulatörsuppgifterna", som har karaktären av

 myndighetsutövning, avses ankomma på

 tillsynsmyndigheten.

 I det föreslagna första stycket anges att endast

 sådant postbefordringsföretag som vid

 internationell postbefordran "tillämpar"

 världspostfördragens bestämmelser för sådan

 befordran och som godkänts av regeringen, eller om

 regeringen bestämmer det, tillsynsmyndigheten får

 delta i det internationella postsamarbetet. I andra

 stycket föreskrivs att regeringen, eller om

 regeringen bestämmer det, tillsynsmyndigheten får

 meddela närmare föreskrifter om kraven för

 godkännande.

 Den sålunda föreslagna regleringen, främst då

 andra stycket, ger intryck av att det här kan vara

 fråga om något så när frekventa avgöranden.

 Lagrådet betvivlar detta. Enligt vad som upplysts

 vid föredragningen inför Lagrådet synes det

 visserligen inte i berörda internationella

 överenskommelser finnas något direkt förbud mot att

 fler än ett postbefordringsföretag från samma land

 deltar i samarbetet. Såväl fördragsbestämmelserna

 bakom de i nästföljande paragraf intagna reglerna

 om frimärken som rent praktiska hänsyn talar dock

 för att utrymmet för en sådan ordning i vart fall

 är starkt begränsat. Det kan under alla

 förhållanden förutsättas att kraven på ett i

 samarbetet deltagande befordringsföretag, såvitt

 gäller bl.a. verksamhetens omfattning samt

 företagets organisation och allmänna lämplighet,

 måste ställas mycket högt. Mot denna bakgrund är

 det ovisst om det här i landet under överskådlig

 tid kommer att finnas något annat postbeford-

 ringsföretag än Posten Aktiebolag som kan komma

 ifråga för ett godkännande enligt det föreslagna

 första stycket.

 Det anförda bör enligt Lagrådets mening lämpligen

 leda till att det i förevarande paragraf direkt

 anges att det är Posten Aktiebolag som deltar i det

 internationella postsamarbetet inom ramen för

 världspostfördragen.

 För den händelse det ändå anses finnas behov av en

 möjlighet att godkänna ytterligare något

 postbefordringsföretag för internationellt

 samarbete torde det sagda i vart fall böra medföra

 vissa andra ändringar i den föreslagna paragrafen.

 Det bör i sådant fall ankomma endast på regeringen

 att fatta beslut i saken. I bestämmelsen om

 godkännande bör vidare anges de huvudsakliga krav

 efter vilka prövningen skall ske, vilket i sin tur

 leder till att det föreslagna andra stycket kan

 undvaras. Paragrafen kan i så fall ges följande av-

 fattning:

 "För att ett postbefordringsföretag skall få delta

 i det internationella postsamarbetet inom ramen för

 världspostfördragen krävs att företaget har en

 verksamhet och organisation som garanterar att det

 på ett godtagbart sätt kan utföra internationell

 postbefordran och därvid tillämpa fördragens

 bestämmelser samt att regeringen godkänt företaget

 för sådant deltagande."

 Ikraftträdandebestämmelserna

 Lagen föreslås träda i kraft den 1 februari 1994.

 Av 4 § i förslaget följer, som tidigare nämnts, att

 postverksamhet (som avser befordran av brev) får

 bedrivas först efter anmälan hos

 tillsynsmyndigheten. För att postbefordringsföretag

 som redan före ikraftträdandet bedriver postverk-

 samhet skall få rådrum att uppfylla detta villkor

 bör det bland förevarande bestämmelser, lämpligen i

 en andra punkt, anges att beträffande sådant

 företag föreskriften i 4 § träder i kraft vid en

 annan angiven, något senare tidpunkt.

 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100)

 Bilagan

 Enligt 1 kap 8 § sekretesslagen skall vad som

 föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att

 ta del av handlingar hos myndigheter i tillämpliga

 delar gälla också handlingar hos de organ som nämns

 i bilagan till lagen. De i bilagan angivna organen

 skall vid tillämpningen av lagen jämställas med

 myndighet. I remissen föreslås att vissa delar av

 det statliga postbolagets verksamhet skall tas upp

 i bilagan. Förslaget omfattar bl.a. "mottagande av

 flyttningsanmälningar (SFS 1991:481) samt

 identitetsprövning i samband med utlämnande av

 körkort (SFS 1977:477)"

 Enligt lagrådets mening har beskrivningarna av

 verksamheten såvitt gäller flyttningsanmälningar

 och körkort gjorts alltför snäva. Lagrådet förordar

 att det i bilagan i dessa delar i stället anges

 "handläggning av flyttningsanmälningar (SFS

 1993:000) samt medverkan vid utlämnande av körkort

 (SFS 1993:000)".

 Förslag till lag om ändring i körkortslagen

 (1977:477)

 32 §

 Enligt förslaget skall i denna paragraf införas ett

 nytt andra stycke där det föreskrivs att regeringen

 får överlämna till ett postbefordringsföretag, att

 utföra identitetsprövning i samband med utlämnande

 av körkort.

 Lagrådet har i anslutning till förslaget till lag

 om ändring i sekretsslagen förordat att den där

 föreslagna avgränsningen i bilagan till

 "identitetsprövning i samband med utlämnande av

 körkort" byts ut mot den mindre snäva beskrivnigen

 "medverkan vid utlämnande av körkort". Lagrådet

 förordar att en motsvarande ändring görs i före-

 varande lagförslag.

 Övriga lagförslag

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 KommunikationsdepartementetUtdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 14 oktober 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

 statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Regeringen beslutar proposition 1993/94:38 Postlag

 och en förändrad verksamhetsform för Postverket,

 m.m.

 Rättsdatablad

 Författningsrubrik Bestämmelser Celexnummer

 som inför, för

 ändrar, upp- bakomliggande

 häver eller EG-regler

 upprepar ett

 normgiv-

 ningsbemyn-

 digande

 Postlagen 7, 18, 26 §§

 (1993:000)

 Datalagen 27 §

 (1973:289)