Regeringens proposition

1991/92:64

om upphävande av lagen (1989:990) om tillstånd till överlåtelse av

skepp

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 24 oktober 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Mats[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att lagen (1989:990) om tillstånd till

överlåtelse av skepp (flagglagen) skall upphöra att gälla vid

utgången av år 1991.

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1989: 990) om tillstånd till överlåtelse

av skepp

Härigenom föreskrivs att lagen (1989: 990) om tillstånd till

överlåtelse av skepp skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991.

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 oktober 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], af
[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om upphävande av lagen (1989: 990) om tillstånd till

överlåtelse av skepp

1 Inledning

Enligt 1 § lagen (1989: 990) om tillstånd till överlåtelse av

skepp (flagglagen) får ett svenskt registreringspliktigt skepp eller

andel däri inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller

myndighet som regeringen bestämmer, om skeppet genom överlåtelsen

upphör att vara svenskt. Vid prövningen av frågor om tillstånd

till överlåtelse skall enligt 5 § särskilt beaktas skeppets

betydelse för landets totalförsvar, den flagg som skeppet är

avsett att föra, möjligheterna att driva skeppet lönsamt under

svensk flagg och andra från sjöfartspolitisk synpunkt betydelsefulla

omständigheter.

Enligt en till lagen anslutande förordning (1989: 994) om tillstånd

till överlåtelse av skepp prövas tillståndsfrågor av sjöfartsverket.

Verket skall dock med eget yttrande underställa ärendet regeringens

prövning om någon av de ombordanställdas organisationer har motsatt

sig bifall till en ansökan eller om ärendet bedöms ha större

principiell betydelse eller allmän räckvidd. Sjöfartsverkets

beslut får överklagas till regeringen.

Det bör i sammanhanget nämnas att enligt lagen (1939: 299) om

förbud i vissa fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg

m.m. gäller särskilda föreskrifter om överlåtelse eller upplåtelse

av fartyg vid krig eller krigsfara eller andra av krig föranledda

utomordentliga förhållanden. Den lagstiftningen berörs inte i

detta sammanhang.

2 Överväganden

Den nuvarande flagglagen trädde i kraft den 1 januari 1990. Lagen

ersatte då en tidigare lag i ämnet, nämligen lagen (1977: 494)

om tillstånd till överlåtelse av fartyg. Den lagen var tidsbegränsad

men giltighetstiden förlängdes åtskilliga gånger fram till dess

att den nya lagen trädde i kraft.

1977 års lagstiftning skall ses mot bakgrund av att den svenska

handelsflottan

från och med år 1975 minskade kraftigt både med avseende på antalet

fartyg och antalet sysselsatta ombord. Svenska rederier började

samtidigt i ökad utsträckning engagera sig i ägande och drift

av fartyg under utländsk flagg. Genom att fartyget efter överlåtelsen

kom att föra andra nationers flagg kunde det bemannas med utländsk

arbetskraft, varvid bemanningskostnaden sjönk betydligt. Skillnaden

i bemanningskostnader mellan fartyg under svensk flagg och vissa

andra

nationers flagg hade vid mitten av 1970-talet blivit så stora, att

svenska redare hade svårt att driva fartygen lönsamt i den

internationella

konkurrensen. Problemet var detsamma för flertalet traditionella

sjöfartsnationer.

Avsikten med 1977 års lag var att förbjuda överlåtelser där

det svenska rederiet även efter överlåtelsen hade kvar den ekonomiska

och driftsmässiga kontrollen över fartyget. Hade han inte det,

var överlåtelsen i praktiken tillåten. Detsamma gäller enligt

den nya flagglagen. Där har emellertid huvudvikten lagts vid hänsynen

till den svenska beredskapen. Det har från beredskapssynpunkt ansetts

angeläget att det finns såväl ett tillräckligt antal fartyg

under svensk flagg som aktiva svenska sjömän att bemanna dem med.

Minskningen av den svenska handelsflottan har fortsatt även efter

tillkomsten av 1977 års flagglag. Lagstiftningen har fördröjt

utvecklingen men inte helt kunnat hindra fortsatt utflaggning. Det

finns anledning att anta att lagen i själva verket utgjort en spärr

mot registrering i det svenska fartygsregistret av svenska redares

nyförvärv på grund av att redaren känt osäkerhet om tillstånd

till utflaggning skulle komma att meddelas vid ändrade förhållanden.

Sedan år 1989 har bidrag utgått till svenska rederier för svenska

handelsfartyg i fjärrfart. Bidraget utgörs dels av den sjömansskatt

som redaren har betalat in, dels av ett bidrag om 38 000 kr. per

helårsanställd

sjöman för sociala avgifter. Statens kostnader för bidraget

uppgår till ca 550 milj. kr. per år. Genom bidraget har svenska

redares bemanningskostnader blivit mer jämförbara med andra redares

kostnader på de marknader där svensk sjöfart i huvudsak är

verksam. Bidraget har medfört att minskningen av den svenska

handelsflottan

har stannat av.

Det är regeringens avsikt att föreslå riksdagen att bidraget

till svenska rederier avvecklas. Därvid kan det bli aktuellt med

andra åtgärder så att en handelsflotta under svensk flagg och

med i möjligaste mån svensk bemanning kan bevaras. Frågan vilka

åtgärder som är lämpligast för att nå detta syfte är emellertid

komplicerad och kräver ytterligare överväganden.

Det beredskapsskäl som utgjorde huvudmotivet för den nuvarande

flagglagen har med den utveckling som under senare tid ägt rum i

vår omvärld inte längre samma tyngd. Det är i alla händelser

inte rimligt att svenska redare när bidraget upphör skall vara

underkastade de restriktioner som flagglagen innebär, särskilt

inte om några alternativ till utflaggning för att sänka kostnaderna

till en konkurrenskraftig nivå då ännu inte står till buds. Vidare

är flagglagen inte möjlig att behålla när ett EES-avtal har

trätt i kraft. Lagen bör därför upphävas. Att behålla lagen

så länge bidraget utgår är knappast meningsfullt. Den bör

därför upphöra att gälla redan vid utgången av år 1991.

Om i ett beslut om tillstånd särskilda villkor för tillståndet

har föreskrivits, upphör givetvis villkoret att gälla samtidigt

med lagen. Någon särskild bestämmelse om detta torde inte behövas.

Sjöfartsverket och Sveriges redareförening har tillstyrkt att

lagen upphävs, medan Sveriges fartygsbefälsförening, Svenska

maskinbefälsförbundet och Svenska sjöfolksförbundet har avstyrkt.

3 Upprättat lagförslag

I enlighet med det anförda har inom kommunikationsdepartementet

upprättats förslag till lag om upphävande av lagen (1989: 990)

om tillstånd till överlåtelse av skepp.

Lagstiftningsfrågan är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande

skulle sakna betydelse.

4 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget

till lag om upphävande av lagen (1989: 990) om tillstånd till

överlåtelse

av skepp.

5 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag

som föredraganden har lagt fram.