Regeringens proposition 2002/03:26 Tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Prop. 2002/03:26 Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 23 januari 2003. Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Leni[REDACTED_EFTERNAMN] (Försvarsdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I Försvarsmaktens verksamhet ingår i allt större utsträckning uppdrag med internationell anknytning, bl.a. den verksamhet som bedrivs av ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten. De föreslagna lagändringarna i pro- positionen möjliggör för Försvarsmakten att agera för att från och med ikraftträdandet utöka arbetsskyldigheten för anställda i Försvarsmakten till att omfatta även tjänstgöring i utlandsstyrkan. Kravet på särskild an- ställning i utlandsstyrkan tas nämligen bort när det gäller anställda i För- svarsmakten. Den särreglering som avser arbetsskador, arbetstidsregler- ing m.m. och som i dag gäller för anställda i utlandsstyrkan, ändras till att omfatta samtliga som tjänstgör i utlandsstyrkan, oavsett anställnings- form. Motsvarande följdändring görs även i lagen (1994:1811) om disci- plinansvar inom totalförsvaret, m.m. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2002/03:26

1

Förslag till riksdagsbeslut .................................................................

3

2

Författningsförslag............................................................................

4

2.1

Förslag till lag om väpnad

styrka för tjänstgöring

utomlands ...........................................................................

4

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om

utlandsstyrkan inom Försvarsmakten.................................

5

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om

disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m...........................

8

3

Ärendet och dess beredning..............................................................

9

4

Bakgrund och utgångspunkter ........................................................

10

4.1

Internationell verksamhet utomlands ...............................

10

4.2

Yrkesofficerares arbetsskyldighet vid internationell

tjänstgöring.......................................................................

11

4.3

Bestämmelserna i lagen om utlandsstyrkan inom

Försvarsmakten ................................................................

12

4.4

Utgångspunkter för den framtida regleringen ..................

12

5

Lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands .....................

13

6

Tillämpning av vissa lagar..............................................................

15

7

Kostnadskonsekvenser och ikraftträdande .....................................

17

8

Författningskommentar...................................................................

18

8.1

Förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring

utomlands .........................................................................

18

8.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:568) om

utlandsstyrkan inom Försvarsmakten...............................

18

8.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1811) om

disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.........................

19

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet SOU 2001:23 Personal

för ett nytt försvar (del av)....................................................

20

Bilaga 2

Betänkandets lagförslag........................................................

21

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser (betänkandet) ..................

23

Bilaga 4

PM angående frågor om yrkesofficerarnas

arbetsskyldighet ....................................................................

24

Bilaga 5

Lagrådsremissens lagförslag.................................................

47

Bilaga 5

Lagrådets yttrande.................................................................

52

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 januari 2003 .....

56

2

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2002/03:26

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands,

2.

lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten,

3.

lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom total- försvaret, m.m.

3 Prop. 2002/03:26 2 Författningsförslag

2.1

Förslag till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Härigenom föreskrivs följande. Regeringen får på begäran av Förenta nationerna eller enligt beslut som fattats av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet utom- lands. Högst tretusen personer ur Försvarsmaktens utlandsstyrka får sam- tidigt tjänstgöra utomlands i väpnad tjänst. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003 då lagen (1992:1153) om väp- nad styrka för tjänstgöring utomlands upphör att gälla. 4

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Härigenom föreskrivs att 1, 26, 9 och 11 §§ lagen (1999:568) om ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 § Denna lag skall tillämpas på de anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal anställas som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att Inom Försvarsmakten skall det finnas en utlandsstyrka för verksamhet som avses i denna lag. Den som skall tjänstgöra i ut- landsstyrkan och inte har en an- ställning i Försvarsmakten som omfattar skyldighet att tjänstgöra i internationell verksamhet utom- lands för de syften som anges i tredje stycket, skall anställas sär- skilt för tjänstgöring i styrkan .

I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal tjänstgö- ra som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom humani- tärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

2 §

För de anställda i utlandsstyr-

För dem som tjänstgör i utlands-

kan skall följande bestämmelser i

styrkan skall följande bestämmel-

arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla

ser i arbetsmiljölagen (1977:1160)

även utomlands, om inte tjänstgö-

gälla även utomlands, om inte

ringsförhållandena hindrar detta:

tjänstgöringsförhållandena hindrar

detta:

 2 kap. 18 §§,

 2 kap. 18 §§,

 3 kap. 14, 6 och 12 §§,

 3 kap. 14, 6 och 12 §§,

 6 kap. 16 §§, 6 a § första

 6 kap. 16 §§, 6 a § första

stycket första och andra meningen

stycket första och andra mening-

och andra stycket samt 8 och 9 §§.

arna och andra stycket samt 8 och

9 §§.

3 §

För de anställda i utlandsstyr-

För dem som tjänstgör i utlands-

kan skall följande bestämmelser

styrkan skall följande bestämmel-

inte gälla:

ser inte gälla:

Prop. 2002/03:26 5

Vid prövning av om 

den som tjänstgör i utlandsstyrkan 

drabbats av en arbetsskada skall bevisreg- lerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring.

1 . 

1517 §§ lagen (1982:80) om

1 . 12 § semesterlagen

anställningsskydd,

(1977:480), samt

2 . 12 § semesterlagen

2 . arbetstidslagen (1982:673).

(1977:480), samt

3 . arbetstidslagen (1982:673).

En anställning i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. Anställningen får dock tidsbegränsas till att avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden. Vid uppsägning av anställning före anställningstidens utgång gäller en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid.

Om den anställde genomgått ut- bildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgi- varen säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad. 4 § En särskild anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgö- ring. Anställningen får dock tids- begränsas till att avse endast ut- bildningstiden eller tjänstgörings- tiden. Anställningen får sägas upp före anställningstidens utgång med en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid.

Om den anställde genomgått ut- bildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgi- varen säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad. För den som anställs särskilt i utlandsstyrkan skall bestämmel- serna i 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla. 5 § Vid tjänstgöring utomlands gäller lagen (1976:380) om arbetsskade- försäkring från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden från tjänstgöringsplatsen avslutas. Skada som inträffar under denna tid skall anses som arbetsskada, om övervägande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utom tjänstgöringslandet skall omfattas av lagens skydd endast om det finns särskilda skäl. Vid prövning av om en anställd drabbats av en arbetsskada skall bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. Prop. 2002/03:26 6

Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell 

annan 

arbetsgivares 

åtgärder

.

Vid tillämpning av lagen om ar-

Vid tillämpning av lagen om ar-

betsskadeförsäkring utgör livränte-

betsskadeförsäkring utgör livränte-

underlaget minst sju basbelopp .

underlaget minst sju prisbasbe-

lopp .

6 §

Om någon skadas under anställ-

Om någon skadas under tjänst-

ning i utlandsstyrkan, skall För-

göring i utlandsstyrkan, skall För-

svarsmakten i samråd med den

svarsmakten i samråd med den

skadade

skadade

1.

utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full ar- betsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att i framtiden försörja sig genom förvärvsarbete,

2.

om det är möjligt, ge den skadade lämplig arbetsträning inom ramen för Försvarsmaktens verksamhet, samt

3.

medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesutbild- ning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes förvärvs- förmåga.

9 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 6 och 7 §§ skall Försvars- makten samarbeta med försäkringskassan, länsarbetsnämnden och andra berörda myndigheter. Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell ar- betsgivares. 11 § Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering, skall Försvarsmakten efter ansökan ge den anhörige skälig ersättning för kostnader som en sådan insats orsakar.

Om en anställd i utlandsstyrkan

Om den som tjänstgör i utlands-

förolyckas eller skadas så svårt att

styrkan förolyckas eller skadas så

sjukhusvård krävs, skall Försvars-

svårt att sjukhusvård krävs, skall

makten efter ansökan av de anhö-

Försvarsmakten efter ansökan av

riga ersätta dem för skäligt antal

de anhöriga ersätta dem för skäligt

resor till den förolyckade eller

antal resor till den förolyckade

skadade samt uppehälle och tids-

eller skadade samt uppehälle och

spillan vid sådan resa efter samma

tidsspillan vid sådan resa efter

grunder som gäller i fråga om er-

samma grunder som gäller i fråga

sättning av allmänna medel till

om ersättning av allmänna medel

vittnen.

till vittnen.

I fall som avses i andra stycket skall Försvarsmakten efter ansökan även ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som är i behov av det och om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 7

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 § Denna lag gäller för 1. totalförsvarspliktiga under den tid då de är skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, 2. dem som genomgår utbildning för att få militär anställning i För- svarsmakten,

3.

hemvärnsmän under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

4.

dem som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sig att tjänstgöra frivilligt i befattningar i Försvarsmaktens krigsorganisation, under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

5. anställda i utlandsstyrkan i

5. dem som tjänstgör utomlands

Försvarsmakten, när de tjänstgör

i utlandsstyrkan inom Försvars-

utomlands.

makten .

Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 8 Prop. 2002/03:26

3

Ärendet och dess beredning

Den 4 november 1999 beslutade regeringen om direktiv (dir. 1999:84)

till en särskild utredare med uppdrag att redovisa en samlad syn på För-

svarsmaktens personalförsörjning. Med stöd av regeringens bemyndi-

gande förordnade chefen för Försvarsdepartementet, statsrådet Björn von
[REDACTED_EFTERNAMN], generaldirektören Peder Törnvall som särskild utredare.

Utredningen, som antog namnet Personalförsörjningsutredningen, fick

bl.a. i uppdrag att överväga hur kraven på Försvarsmaktens deltagande i

internationell verksamhet skulle kunna tillgodoses, exempelvis genom

tjänstgöringsskyldighet för officerare. Det är endast denna del av utred-

ningsresultatet som behandlas i denna proposition. Utredningen skulle i

sitt arbete i denna fråga särskilt beakta de arbetsrättsliga konsekvenserna.

Utredningen lämnade sitt betänkande (SOU 2001:23) Personal för ett

nytt försvar, där avsnittet om arbetsskyldighet vid internationell verk-

samhet ingick, i februari 2001. I betänkandet finns ett förslag om arbets-

skyldighet för yrkesofficerare i internationell verksamhet reglerad i lag.

En sammanfattning av betänkandet i den del det avser tjänstgörings-

skyldigheten vid internationell verksamhet finns i bilaga 1 . De lagförslag

som läggs fram i betänkandet finns i bilaga 2 . Betänkandet har remissbe-

handlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3 . Remiss-

yttrandena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i Försvars-

departementet (dnr Fö2001/547/MIL).

I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10)

redovisade regeringen sin inställning till tjänstgöringsskyldighet för yr-

kesofficerare vid internationell verksamhet. Riksdagen behandlade under

våren 2002 personalförsörjningsavsnittet (bet. 2001/02:FöU7, rskr.

2001/02:192). Frågan om tjänstgöringsskyldigheten för yrkesofficerare i

utlandsstyrkan var inte föremål för något riksdagsbeslut. Försvarsutskot-

tet uttalade sig däremot i frågan.

Inom Regeringskansliet (Försvarsdepartementet) har en promemoria

arbetats fram (Fö2002/1582/RS) med de författningsförslag som krävs

för att möjliggöra för Försvarsmakten att agera för en utvidgning av ar-

betsskyldighetens omfattning. Promemorian finns i bilaga 4 . Promemo-

rian har remissbehandlats. Arbetsgivarverket, Försvarsmakten, Officers-

förbundet och Reservofficersförbundet var remissinstanser. Remissytt-

randena

finns

tillgängliga

i

Försvarsdepartementets

ärende

Fö2002/1582/RS.

De föreslagna lagförslagen grundar sig på promemorian. Promemorian

utgår från regeringens redovisning i prop. 2001/02:10 och vad försvars-

utskottet har gett uttryck för i frågan i bet. 2001/02:FöU7.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 5 december 2002 att inhämta Lagrådets yttran-

de över de förslag som finns i bilaga 5 . Lagrådets yttrande finns i bilaga

6 . Lagrådets synpunkter är av allmän karaktär. Inga ändringar i sak har

föreslagits. Vissa förslag till justeringar har dock lämnats när det gäller

9

bästa sättet att presentera förslagens innebörd. Lagrådet har därvid till

Prop. 2002/03:26

viss del lagt fram två förslag. Regeringen har tagit fasta på det förslag

som, enligt regeringens mening, blir tydligast och lättast att förstå för den

krets som de föreslagna lagarna riktar sig till. Lagrådets synpunkter be-

handlas vidare i författningskommentaren.

4 Bakgrund och utgångspunkter

4.1

Internationell verksamhet utomlands

Den första svenska fredsbevarande styrkan skapades år 1956 för att övervaka det vapenstilleståndsavtal som träffats efter Suez-krisen. Dess- förinnan hade svenska trupper under FN-flagg efter säkerhetsrådets re- kommendation tjänstgjort i Sydkorea. Efter insatsen vid Suez följde un- der början av 1960-talet den fredsfrämjande insatsen i Kongo och däref- ter en rad insatser som främst var koncentrerade till regionen kring östra Medelhavet. Idag grundar sig Försvarsmaktens internationella engage- mang till stor del på samarbete inom olika internationella organ såsom Förenta nationerna, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) och försvarsalliansen Nato inom ramen för Partnerskap för fred (PFF). Dessa organisationer genomför såväl övningar som kurser och inspektioner. Regler om när svensk trupp får sändas utomlands finns i 10 kap. reger- ingsformen. Enligt 10 kap. 9 § regeringsformen får regeringen sätta in rikets försvarsmakt eller delar av den i strid för att möta ett väpnat an- grepp mot riket. I övrigt får svensk väpnad styrka sättas in i strid eller sändas till ett annat land endast om riksdagen medger det, om det är tillå- tet enligt en lag som anger förutsättningarna för åtgärden eller om skyl- digheten att vidta åtgärden följer av internationell överenskommelse eller förpliktelse som har godkänts av riksdagen. Riksdagen har beslutat om två lagar där regeringen bemyndigas att besluta i sådana frågor. Den ena är lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. En- ligt den lagen får regeringen på begäran av Förenta nationerna eller enligt beslut av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet. Den andra är lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Enligt den lagen får regeringen sända en väpnad styrka till utlandet i den mån den skall delta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete. Lagen kom till främst för att ge regeringen befogenhet att sända väpnad styrka till övningar inom ramen för samar- betet inom Partnerskap för fred. Fredsfrämjande verksamhet är inte något entydigt begrepp. De freds- främjande insatserna bygger i regel på beslut av Förenta nationerna, men någon enhetlig definition av sådana insatser finns inte i FN-stadgan. I stället har en avgränsning av vad som anses höra till fredsfrämjande verksamhet vuxit fram efterhand. I Sverige har begreppet fått inkludera konfliktförebyggande, fredsskapande, fredsbevarande, fredsframtvingan- de och fredsbyggande insatser. Avväpning och avrustning har också an- setts kunna ingå som en fredsfrämjande åtgärd. 10

Fredsbevarande insatser i traditionell bemärkelse avser insatser som

Prop. 2002/03:26

görs efter ett freds- eller eldupphöravtal. Insatserna baseras på parternas

medgivande samt på en opartisk inställning till konflikten. Våldsanvänd-

ning kan förekomma inom ramen för självförsvar. Det använda våldet

skall då vara ett direkt svar på en motsvarande åtgärd från någon av par-

terna, våldet skall stå i proportion till vad angriparen använt och våldet

skall inte förorsaka onödig skada eller onödigt lidande. Fredsframtving-

ande insatser utförs för att med militärt våld, eller hot om militärt våld,

upprätthålla eller återställa fred i ett område. Denna typ av insatser kan

alltså innebära våldsanvändning utöver vad som kan anses vara självför-

svar. Både våldsanvändningen och själva insatsen i sig kan ske utan

medgivande från parterna i konflikten.

Försvarsmaktens centrum för internationell verksamhet (Swedint) är

den enhet inom Försvarsmakten som fungerar som Sveriges kompetens-

center för internationell fredsfrämjande verksamhet. I Swedints uppgifter

ingår huvudsakligen att utbilda personalen för de fredsfrämjande insatser

som Sverige medverkar i. Anställningen av dem som ingår i förbanden

sker i utlandsstyrkan. Bemanningen i utlandsstyrkan består av personer

som anställs särskilt på viss tid. Vissa av de personer som anställs har

sedan tidigare arbetat eller arbetar i Försvarsmakten, medan andra inte

har den bakgrunden. Huvudsakligen är det yrkesofficerare och reservof-

ficerare samt i övrigt framför allt totalförsvarspliktiga som fullgjort

grundutbildningen som anställs i utlandsstyrkan.

4.2 Yrkesofficerares arbetsskyldighet vid internationell tjänstgöring

Anställning av militär personal för internationell tjänstgöring regleras för

närvarande på i huvudsak två olika sätt. Enligt 2 § lagen (1992:1153) om

väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall personal som skall tjänst-

göra i väpnad tjänst för fredsbevarande verksamhet utomlands anställas

särskilt för denna uppgift och ingå i en utlandsstyrka inom Försvarsmak-

ten. Tjänstgöringen i utlandsstyrkan är således frivillig och omfattas inte

av annan anställning i Försvarsmakten. Den som är anställd i Försvars-

makten är tjänstledig från sin ordinarie anställning under den tid som han

eller hon är anställd i utlandsstyrkan. Tjänstgöringen i utlandsstyrkan

regleras i övrigt genom lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För-

svarsmakten och förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom För-

svarsmakten. Något kollektivavtal som gäller för de anställda i utlands-

styrkan har ännu inte träffats men diskuteras mellan parterna på det stat-

liga avtalsområdet.

Den som är anställd som yrkesofficer i Försvarsmakten kan i denna an-

ställning under kortare eller längre tid tjänstgöra utomlands, men det är

då fråga om tjänstgöring utomlands som inte sker inom ramen för ut-

landsstyrkan inom Försvarsmakten. Det kan då vara fråga om tjänstgö-

ring vid utländska staber eller ministerier, övningsverksamhet inom ra-

men för Partnerskap för fred, tjänstgöring inom ramen för det säkerhets-

främjande samarbetet, tjänstgöring som försvarsattaché, tjänstgöring som

lärare eller deltagande som elev vid utländska förband och skolor eller

studiebesök och inspektioner i utlandet. Vid internationell tjänstgöring

11

inom ramen för den ordinarie anställningen i Försvarsmakten följer an-

Prop. 2002/03:26

ställningsvillkoren av arbetstagarens ordinarie anställningsavtal samt

gällande kollektivavtal och övrig arbetsrättslig lagstiftning. Vid tjänstgö-

ring utomlands är sedan den 1 januari 2002 avtalet om utlandskontrakt

och riktlinjer för anställningsvillkor vid tjänstgöring utomlands (URA)

tillämpligt.

4.3

Bestämmelserna i lagen om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten

Lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (LUF) trädde i kraft den 1 juli 1999. Lagen avser att förbättra det socialrättsliga skyd- det för den som är anställd i utlandsstyrkan. De som är anställda i ut- landsstyrkan är till stor del unga personer som inte har någon anställning i Försvarsmakten sedan tidigare. Särregleringen i LUF har motiverats av den specifika hotbild som tjänstgöringen i utlandsstyrkan ansetts medföra samt förhållandet att många endast har en kortare visstidsanställning. I lagen anges bl.a. i vilken utsträckning arbetsmiljölagen (1977:1160), la- gen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen (1977:265) om stat- ligt personskadeskydd skall tillämpas för anställda i utlandsstyrkan under tjänstgöring utomlands. Bestämmelserna i 610 §§ reglerar den anställ- des rätt till rehabiliteringsåtgärder och stöd i händelse av skador som in- träffar under utlandstjänstgöring. Av 11 § framgår vidare att anhöriga till den som förolyckats eller skadats har rätt till ersättning för vissa kostna- der m.m. Av LUF följer att delar av lagen (1982:80) om anställningsskydd, se- mesterlagen (1977:480) och hela arbetstidslagen (1982:673) är undan- tagna från tillämpning när det gäller anställda i utlandsstyrkan. Detta gäller oavsett om tjänstgöringen sker i Sverige eller utomlands. Anställ- ningen i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och uppsägningstiden skall som huvudregel vara tre månader lång.

4.4

Utgångspunkter för den framtida regleringen

De författningar som nu reglerar anställningsvillkoren för yrkesofficerare som är anställda i utlandsstyrkan bygger på att dessa formellt är tjänstle- diga från sina ordinarie befattningar i Försvarsmakten och har erhållit en särskild tidsbegränsad anställning i utlandsstyrkan. Regeringen har redo- visat sin inställning till hur en utökning av arbetsskyldighetens omfatt- ning författningstekniskt lämpligen bör lösas. Regeringen konstaterade i denna fråga i prop. 2001/02:10 att den aktuella arbetsskyldigheten inte bör regleras i lag mot bakgrund av att anställningsavtalet är ett civilrätts- ligt avtal. De nu föreslagna lagändringarna bygger på att yrkesofficerare från och med det att de föreslagna bestämmelserna trätt i kraft skall kun- na bli skyldiga att tjänstgöra i utlandsstyrkan utan att vara särskilt an- ställda i den. Försvarsmakten ges möjlighet att arbeta för en utvidgning av arbetsskyldigheten för yrkesofficerarna, men även för andra yrkeska- tegorier inom Försvarsmakten om behov uppstår. Även försvarsutskottet 12

ansåg i sitt betänkande (bet. 2001/02:FöU7) att arbetsskyldigheten inte

Prop. 2002/03:26

skall lagregleras.

Vid den slutliga beredningen av propositionen (delningen) har För-

svarsmakten inkommit med ett yttrande. I yttrandet har Försvarsmakten

anfört att eftersom regeringen valt att inte reglera den utökade arbets-

skyldigheten i lag kvarstår emellertid tveksamheter om det är möjligt att

nå den avtalslösning som föreslås av regeringen utan avsevärda kost-

nadsökningar för Försvarsmakten. I övrigt har Försvarsmakten inte nå-

got att erinra mot förslaget. Företrädare för Försvarsmakten har därefter

förtydligat att skrivningen i yttrandet avser en arbetsskyldighet i lag med

retroaktiv verkan och således bara tar sikte på redan anställda. Regering-

ens motiv till att inte lagstadga arbetsskyldigheten utvecklas närmare i

avsnitt 5. En retroaktiv lagstiftning har aldrig varit aktuell (jmf. Personal-

försörjningsutredningens betänkande, s. 155). Vad gäller kostnadskonse-

kvenserna återkommer regeringen till detta i avsnitt 7.

I diskussionen om arbetsskyldighet i utlandsstyrkan används i vissa

fall även benämningen tjänstgöringsskyldighet. Här avses inte någon

skillnad i betydelse mellan de båda uttrycken.

5

Lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Regeringens förslag: Försvarsmakten ges möjlighet att utvidga arbets- skyldigheten för anställda i Försvarsmakten till att omfatta all internatio- nell verksamhet utomlands genom att kravet på särskild anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten tas bort.

Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: 

Försvarsmakten anser att de lagändringar som fö- reslagits i promemorian är de som erfordras. Arbetsgivarverket tillstyrker promemorians författningsförslag. Officersförbundet anser att personalen i utlandsstyrkan alltjämt bör anställas särskilt. För det fall att de föreslag- na ändringarna ändå genomförs, bör författningsändringarna träda i kraft först från och med den 1 juli 2004. Anledningen till detta är att förbundet anser att de aspiranter som nu påbörjat sin officersutbildning eller anta- gits till officersutbildning inte skall beröras.

Skälen för regeringens förslag: I uppdraget att redovisa en samlad syn på Försvarsmaktens personalförsörjning som regeringen lämnade till en särskild utredare i november 1999 ingick som en del att ta ställning till tjänstgöringsskyldigheten för officerare i samband med Försvarsmaktens internationella verksamhet. Personalförsörjningsutredningen konstatera- de i sitt betänkande att den internationella verksamheten är en huvud- uppgift för det nya försvaret. Det är därför uppenbart att det bör vara en naturlig del av yrkesofficerares arbetsuppgifter att tjänstgöra i väpnad tjänst utomlands i både fredsbevarande och fredsframtvingande verk- samhet och att en sådan tjänstgöring bör vara en skyldighet för officeren. Utredningen föreslår därför att en sådan skyldighet införs för de yrkesof- ficerare som anställs i fortsättningen (SOU 2001:23, s.17). Utredningen 13 ansåg att själva skyldigheten skulle vara reglerad i lag och omfatta alla som anställs som yrkesofficerare efter lagens ikraftträdande. Utredningen såg inget behov av att låta den utökade arbetsskyldigheten omfatta även andra arbetstagarkategorier. Regeringen har i prop. 2001/02:10 konstaterat att tjänstgöring i den fredsfrämjande verksamhet som Försvarsmakten bedriver utomlands bör betraktas som en naturlig del av de anställdas yrkesutövning. Yrkesoffi- cerare som nyanställs bör vara skyldiga att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Skyldigheten som sådan bör däremot inte regleras i lag utan i stället vila på de enskilda anställningsavtalen (prop. 2001/02:10, s. 200 ff.). Såsom redovisades i propositionen var alla statliga tjänstemäns anställningsvill- kor offentligrättsligt reglerade före år 1966. Villkoren fanns i lagar, för- ordningar och reglementen. Även anställningsavtalet betraktades som offentligrättsligt och inte civilrättsligt. Det statliga anställningsavtalet liknar numera i allt väsentligt sin privata motsvarighet och är ett civil- rättsligt avtal. Att lagreglera en arbetsskyldighet är att återgå till en mo- dell som tidigare använts för statliga tjänstemän. Dessutom blir sanktio- nen för arbetsvägran densamma, ytterst avskedande, oavsett om tjänstgö- ringsskyldigheten är reglerad i lag eller följer av anställningsavtalet. Riksdagen behandlade under våren 2002 personalförsörjningsavsnittet av prop. 2001/02:10 (bet. 2001/02:FöU7, rskr. 2001/02:192). Frågan om tjänstgöringsskyldigheten för yrkesofficerare i utlandsstyrkan var inte föremål för något riksdagsbeslut. Försvarsutskottet uttalade ändå i frågan om den internationella tjänstgöringsskyldigheten att det är självklart att yrkesofficerare skall ha skyldighet att delta i all den internationella verk- samhet som kan ifrågakomma, inklusive fredsbevarande och fredsfram- tvingande verksamhet, sett mot bakgrund av den ökade vikt som delta- gandet i den internationella verksamheten successivt fått för Försvars- makten. Utskottet delade också regeringens uppfattning att själva skyl- digheten att tjänstgöra i väpnad styrka utomlands inte skall regleras i lag. Regleringen av vad som skall ingå i en anställning i Försvarsmakten bör enligt regeringens mening alltjämt hanteras som ett förhållande av civilrättslig karaktär. En arbetsskyldighet vad gäller tjänstgöring i all in- ternationell verksamhet som bedrivs av Försvarsmakten bör därför lämp- ligen inte regleras i lag. Utformningen av arbetsskyldigheten bör i stället grundas på anställningsavtalen. Regeringen ser i dagens läge i första hand ett uttalat behov av att kravet på särskild anställning tas bort för yrkesofficerare. Det kan dock inte uteslutas att behovet kan komma att omfatta även andra yrkeskategorier. Genom de föreslagna åtgärderna öppnar regeringen därför även upp möjligheten för Försvarsmakten att ta upp diskussionen med parterna på det statliga avtalsområdet om att utöka arbetsskyldigheten också för andra yrkeskategorier. De föreslagna änd- ringarna i lagstiftningen berör endast dem som kommer att tjänstgöra i utlandsstyrkan och samtidigt har en anställning sedan tidigare i För- svarsmakten. Efter att de lagändringar som nu föreslås trätt i kraft kommer För- svarsmakten att ha en grund att som arbetsgivare kunna införa ett system där yrkesofficerare har skyldighet att tjänstgöra i all internationell verk- samhet. Det är viktigt att möjligheten utnyttjas och att det sker med be- aktande av den kompetens som behövs för denna verksamhet. Prop. 2002/03:26 14

6

Tillämpning av vissa lagar

Prop. 2002/03:26

Regeringens förslag: Lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten skall tillämpas på alla som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten oavsett om arbetstagaren är visstidsanställd för tjänstgö- ring i utlandsstyrkan eller tjänstgör i utlandsstyrkan till följd av ordinarie anställning i Försvarsmakten. Det enda som skall gälla enbart för dem som anställts särskilt är regleringen av visstidsanställning i utlandsstyr- kan och uppsägning från sådan anställning samt undantaget från tillämp- ningen av 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd. Lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall omfatta alla som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten utom- lands.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: 

Försvarsmakten anser att de föreslagna lagänd- ringarna motsvarar vad som kan anses vara erforderligt på området. Ar- betsgivarverket tillstyrker promemorians författningsförslag. Officersför- bundet förklarar att för det fall att systemet med förändrad arbetsskyldig- het fullföljs delar det regeringens förslag till tillvägagångssätt. Förbundet föreslår dock att regeringen skall tillsätta en utredning med uppgift att lämna förslag till förändringar i inkomstskattelagen, lagen om allmän försäkring och föräldraledighetslagen som kan medverka till att tjänstgö- ring i utlandsstyrkan underlättas. Vidare har förbundet framfört att ar- betstidslagen inte bör undantas från tillämpning. Skälen för regeringens förslag: I utlandsstyrkan kommer det att fort- sättningsvis kunna tjänstgöra personer som till följd av anställningsavtal i Försvarsmakten har en arbetsskyldighet som omfattar tjänstgöring i ut- landsstyrkan, personer som har en anställning i Försvarsmakten men som ändå måste anställas särskilt i utlandsstyrkan eftersom deras anställ- ningsavtal inte omfattar tjänstgöring i utlandsstyrkan samt de som utan en tidigare anställning i Försvarsmakten anställs för viss tid för tjänstgö- ring i utlandsstyrkan. Självfallet skall utgångspunkten vara att samma bestämmelser skall gälla för alla som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten, oavsett anställningsform. Fortsättningsvis följer en genomgång av den särskilda lagreglering som finns för de som idag an- ställs i utlandsstyrkan.

Försvarsmaktens arbetsmiljöansvar Grunden för arbetsmiljöarbetet i Sverige är bestämmelserna i arbetsmil- jölagen (1977:1160). I förarbetena till denna lag sägs att lagen i princip inte är tillämplig utanför landets gränser. Lagen bör dock tillämpas i den utsträckning det är möjligt vid svenska beskickningar och missioner ut- omlands (jfr prop. 1976/77:149 s. 213 ff.). I förarbetena till LUF (prop. 1998/99:68) konstateras att anställningsavtal i utlandsstyrkan får anses ha en sådan anknytning till Sverige att svensk lag bör tillämpas även när tjänstgöringen sker utomlands. De ambitioner som finns på arbetsmiljö- området bör om möjligt även beaktas hos svenska myndigheter utom- lands. Mot bakgrund av detta och för att klargöra vad som gäller fördes 15

det in en bestämmelse i LUF där det särskilt anges vilka bestämmelser i

Prop. 2002/03:26

arbetsmiljölagen som skall gälla. Samma regler skall självfallet gälla för

samtliga som tjänstgör i utlandsstyrkan, oavsett anställningsform.

Anställningsform, semester och arbetstid m.m.

I förarbetena till LUF konstaterades att anknytningen till Sverige är så

stark vid tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten att semester-

lagen (1977:480), arbetstidslagen (1982:673) och lagen om anställnings-

skydd i huvudsak borde vara tillämpliga även när utlandsstyrkan tjänst-

gör utomlands. Rätt till tjänstledighet enligt annan lagstiftning påverkas

inte av LUF:s bestämmelser.

Beträffande semesterlagen har bestämmelserna i 12 § om rätt till för-

läggning av semestern under viss tid av året undantagits från tillämpning

för anställda i utlandsstyrkan. Bestämmelsen innebär att arbetstagaren -

om inte annat avtalats eller särskilda skäl föranleder annat - har rätt att få

en ledighetsperiod om minst fyra veckor under perioden juni-augusti.

Undantaget har i förarbetena till LUF motiverats med att förhållandena

på tjänstgöringsplatsen kan vara sådana att ledighet under just dessa som-

marmånader inte är möjlig och att det är fråga om förhållanden som Sve-

rige inte kan råda över. Alltjämt gör sig samma skäl gällande, varför

undantaget bör gälla för samtliga som tjänstgör i utlandsstyrkan.

När det gäller arbetstidslagen följer det av förarbetena till LUF att ar-

betstidslagen inte skall tillämpas, vare sig när utlandsstyrkan är under

utbildning eller vid tjänstgöring i Sverige alternativt utomlands. Behov

av att kunna organisera styrkor för snabb avfärd till ett s.k. missionsom-

råde utan att vara styrd av arbetstidsreglering kan uppkomma. Den tid

som styrkan befinner sig i Sverige ansågs normalt sett vara kort. Särre-

gleringen ansågs därför inte behöva begränsas till tjänstgöringen utom-

lands. I förarbetena påpekades dock att Försvarsmakten får anses ha ett

generellt ansvar för att de anställda inte utsätts för orimliga arbetsvillkor

vid tjänstgöring och utbildning i Sverige. Undantaget från arbetstidslagen

har alltså, på samma sätt som gäller för undantaget av 12 § semesterla-

gen, motiverats med att förhållandena på tjänstgöringsplatsen kan vara så

speciella och oförutsägbara och dessutom stå utom svensk kontroll. Vid

tjänstgöring och utbildning i Sverige bör denna bestämmelse således en-

dast undantagsvis komma att tillämpas. Den omständigheten att vissa i

utlandsstyrkan i fortsättningen inte behöver vara visstidsanställda utan

kan ha placerats där inom ramen för sin ordinarie anställning i Försvars-

makten medför ingen skillnad i behovet av särreglering.

I LUF finns ett undantag från tillämpningen av 1517 §§ lagen om an-

ställningsskydd när det gäller den personal som anställts särskilt i ut-

landsstyrkan. Detta eftersom den enskilde då anställs för ett visst uppdrag

och anställningen skall vara tidsbegränsad. Det ligger då i uppdragets

natur att anställningen inte kommer att förlängas. I förarbetena till LUF

konstaterades det att det i dessa fall inte borde finnas några arbetstagarin-

tressen som motiverade att besked enligt 1517 §§ lagen om anställ-

ningsskydd om att den tidsbegränsade anställningen inte kommer att fort-

sätta borde lämnas. De undantag från lagen om anställningsskydd som

gjorts i LUF motiveras följaktligen av att anställningen i utlandsstyrkan

är tidsbegränsad. När det gäller Försvarsmaktens personal som kan

16

komma att tjänstgöra utomlands i utlandsstyrkan inom ramen för sin or-

Prop. 2002/03:26

dinarie anställning vid myndigheten aktualiseras inte denna problematik.

Något undantag från dessa bestämmelser i lagen om anställningsskydd

behövs därför inte för denna personal. Undantaget från tillämpning av

1517 §§ lagen om anställningsskydd skall dock även fortsättningsvis

gälla för sådan personal som anställts särskilt i utlandsstyrkan inom För-

svarsmakten. Reglerna i LUF om visstidsanställning i Försvarsmakten

samt de särskilda bestämmelser som gäller i fråga om uppsägning av en

sådan tidsbegränsad anställning skall även fortsättningsvis endast omfatta

den som anställs särskilt för tjänstgöring i utlandsstyrkan.

Rehabiliteringsbestämmelserna och ersättning till anhöriga samt regler vid

arbetsskada

I LUF finns bestämmelser om vad som gäller beträffande rehabilitering

och stöd till anhöriga vid rehabilitering och annat stöd till den vars nära

anhörig har skadats. Dessutom finns en särreglering när det gäller arbets-

skador som uppkommer vid anställning i utlandsstyrkan. Bestämmelser-

na har tillkommit för att stärka det socialrättsliga skyddet för den som

skadas under sin anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Motivet för

denna särreglering är den speciella och farliga verksamhet som anställ-

ningen omfattar. Samma bestämmelser bör självfallet gälla för alla som

tjänstgör under sådana förhållanden. Behovet av särreglering gäller såle-

des oavsett anställningsform.

Lagen om disciplinansvar

Naturligtvis måste samma regler om disciplinansvar gälla för samtliga

som tjänstgör utomlands. Någon åtskillnad till följd av anställningsform

skall därför inte göras.

7 Kostnadskonsekvenser och ikraftträdande Föreslaget anses inte medföra några ökade kostnader. Kostnadsläget kan inte anses påverkas av om man väljer propositionens lösning eller en lag- stadgad arbetsskyldighet eftersom hanteringen av de redan anställda blir densamma. Försvarsmaktens kostnadsresonemang i denna del utgår från en lagstiftning med retroaktiv verkan, en förutsättning som inte har be- dömts vara konstitutionellt möjlig. Genom de föreslagna lagändringarna byggs ett flexibelt system upp där Försvarsmakten ges möjlighet att age- ra för att tillgodose myndighetens behov. När det gäller de redan anställ- da kan Försvarsmakten, i den utsträckning det bedöms nödvändigt, agera för att de som behövs för att trygga verksamheten omfattas av arbets- skyldigheten. I detta sammanhang erinras om att regeringen i tidigare propositioner och i beslut den 25 april 2002 om uppdrag angående ett reformerat personalförsörjningssystem inom Försvarsmakten (dnr Fö2002/920/MIL och Fö2002/1038/RS (delvis) framhållit vikten av att Försvarsmakten stärker och samordnar sin arbetsgivarroll. 17

Författningsändringarna som möjliggör för Försvarsmakten att införa

Prop. 2002/03:26

en utökad arbetsskyldighet föreslås träda i kraft den 1 juni 2003 för att de

officersaspiranter som slutför sin utbildning under juni 2003 skall kunna

omfattas av det nya systemet.

8 Författningskommentar

8.1

Förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Förslaget innebär att lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgö- ring utomlands upphävs och ersätts av en ny lag med samma namn. I den nya lagen förs innehållet i nuvarande 1 och 3 §§ samman till ett stycke. Den nya lagen blir en renodlad bemyndigandelag. Formuleringen i nuvarande 2 § om att anställas särskilt avsåg att markera att tjänstgöring i utlandsstyrkan skulle vara frivillig. Bestämmel- sen hade betydelse endast för den som redan var anställd i Försvarsmak- ten och som hade för avsikt att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Genom att kravet på särskild anställning tas bort i den nya lagen blir det möjligt att vid ingående av nya anställningsavtal avtala om att anställningen omfat- tar även tjänstgöring i utlandsstyrkan. Enbart förhållandet att kravet på särskild anställning tas bort medför inte att arbetsskyldigheten för den som redan är anställd i Försvarsmakten utvidgas. För en sådan utvidg- ning fordras att Försvarsmakten agerar. Bestämmelsen har i övrigt delvis arbetats in i 1 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmak- ten. Regeringen har omarbetat lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands till en ny lag på inrådan av Lagrådet . Någon änd- ring i sak, utöver att kravet på särskild anställning tas bort, är inte av- sedd. 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Lagen har omarbetats så att den skall omfatta alla som tjänstgör i ut-

landsstyrkan inom Försvarsmakten. I utlandsstyrkan kommer det att fort-

sättningsvis kunna tjänstgöra personer som till följd av sitt individuella

anställningsavtal i Försvarsmakten har en arbetsskyldighet som omfattar

tjänstgöring i utlandsstyrkan, personer som har en anställning i För-

svarsmakten men som ändå måste anställas särskilt för tjänstgöring i ut-

landsstyrkan eftersom deras anställningsavtal inte omfattar sådan tjänst-

göring samt de som utan en tidigare anställning i Försvarsmakten anställs

för viss tid för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Till övervägande del har

denna förändring markerats genom att benämningen den eller de som är

anställda i utlandsstyrkan byts ut mot den eller dem som tjänstgör i ut-

landsstyrkan.

Av 1 § första stycket följer att det skall finnas en utlandsstyrka inom

Försvarsmakten. Bestämmelsen återfanns tidigare indirekt i 2 § lagen

18

(1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. Av andra

Prop. 2002/03:26

stycket framgår, såsom ovan nämnts, att viss personal i utlandsstyrkan

kan komma att tjänstgöra i styrkan till följd av sin ordinarie anställning i

Försvarsmakten medan det krävs särskild anställning för andra. Regler-

ingen om att särskild anställning krävdes för tjänstgöring för fredsbeva-

rande verksamhet utomlands fanns tidigare i 2 § lagen (1992:1153) om

väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. Som tidigare angivits så har

kravet på särskild anställning tagits bort (se 8.1). Lagen om utlandsstyr-

kan inom Försvarsmakten omfattar såväl fredsbevarande som fredsfram-

tvingande verksamhet, jmf. 1 § tredje stycket.

Undantaget från 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd har

flyttats från 3 § första punkten till 4 § tredje stycket eftersom bestämmel-

sen endast har betydelse för den som har en särskild anställning för

tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I 4 § har bestämmel-

serna som reglerar det särskilda anställningsförhållandet för tjänstgöring

i utlandsstyrkan samlats.

Ändringen i 5 § tredje stycket innebär att ordet basbelopp byts ut mot

prisbasbelopp.

1 och 4 §§ har fått sin slutliga utformning i enlighet med Lagrådets

förslag.

8.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.

Ändringen införs för att lagen även fortsättningsvis skall omfatta alla som tjänstgör utomlands i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. 19 Sammanfattning av betänkandet SOU 2001:23 Personal för ett nytt försvar (del av) Yrkesofficerarnas tjänstgöringsskyldighet utomlands Den internationella verksamheten är huvuduppgift för det nya försvaret. Enligt utredningen är det uppenbart att det bör vara en naturlig del av yrkesofficerens arbetsuppgifter att tjänstgöra i väpnad tjänst utomlands i både fredsbevarande och fredsframtvingande verksamhet och att en så- dan tjänstgöring bör vara en skyldighet för officeren. Utredningen före- slår därför att en sådan skyldighet införs för de yrkesofficerare som an- ställs i fortsättningen. Prop. 2002/03:26 Bilaga 1 20

Betänkandets lagförslag

1

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

dels att nuvarande 2 och 3 §§ skall betecknas 3 och 4 §§, dels att den nya 3 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen införs en ny paragraf, 2 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 § Yrkesofficerare, som är anställ- da och tjänstgör i Försvarsmak- ten, är skyldiga att i sin anställ- ning tjänstgöra i väpnad tjänst utomlands för de syften som anges i 1 § lagen (1999:568) om utlands- styrkan inom Försvarsmakten. I frågor om tjänstgöring utom- lands enligt första stycket får hän- syn tas till den enskildes personli- ga förhållanden. 3 § Personal som skall tjänstgöra i väpnad tjänst för fredsbevarande verksamhet skall anställas särskilt för denna uppgift. Personalen skall ingå i en utlandsstyrka inom För- svarsmakten. Annan personal än som avses i 2 § och som skall tjänstgöra i väp- nad tjänst för fredsfrämjande verk- samhet utomlands skall anställas särskilt för denna uppgift.

Personal som tjänstgör i sådan tjänst som avses i första stycket skall ingå i en utlandsstyrka inom Försvarsmakten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002. 2 § skall inte tillämpas på en yrkesofficer som anställts i Försvarsmakten före ikraftträdandet. Prop. 2002/03:26 Bilaga 2 21

2

Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Denna lag skall tillämpas på de anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal anställas som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för var- aktig fred och säkerhet genom humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

Föreslagen lydelse 1 § Denna lag skall tillämpas på yr- kesofficerare som är placerade i utlandsstyrkan inom Försvarsmak- ten och på de anställda i denna styrka . I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal anställas eller placeras som behövs för in- ternationell verksamhet utomlands i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för var- aktig fred och säkerhet genom humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002. Prop. 2002/03:26 Bilaga 2 22 Förteckning över remissinstanser (betänkandet) Riksdagens ombudsmän, Göta hovrätt, Rikspolisstyrelsen, Statskontoret, Migrationsverket, Stiftelsen för Stockholms internationella fredsforsk- ningsinstitut, Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Försvarets radio- anstalt, Överstyrelsen för civil beredskap, Statens räddningsverk, Styrel- sen för psykologiskt försvar, Kustbevakningen, Totalförsvarets forsk- ningsinstitut, Försvarshögskolan, Totalförsvarets pliktverk, Överklagan- denämnden för totalförsvaret, Socialstyrelsen, Handikappombudsman- nen, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Arbetsgivarverket, Statens skolverk, Högskoleverket, Stockholms universitet, Centrala studiestöds- nämnden, Statens försvarshistoriska museer, Ungdomsstyrelsen, Om- budsmannen mot etnisk diskriminering, Integrationsverket, Arbetsmark- nadsstyrelsen, Arbetsdomstolen, Jämställdhetsombudsmannen, Ombuds- mannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning, Svenska kommunförbundet, Svenska freds- och skiljdomsföreningen, Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer, Landsorganisationen i Sverige, Sveriges Akademikers Centralorganisation, Tjänstemännens centralorga- nisation, Officersförbundet, Sveriges Reservofficersförbund, Svenska Arbetsgivareföreningen, Civilpliktrådet, Värnpliktsrådet, Moderatkvin- norna, Kristdemokratiska kvinnoförbundet, Folkpartiet liberalernas kvin- noförbund, Centerkvinnorna, Sveriges Socialdemokratiska Kvinnoför- bund, Moderata Ungdomsförbundet, Kristdemokratiska Ungdomsför- bundet, Liberala Ungdomsförbundets Riksorganisation, Riksorganisatio- nen Centerns Ungdomsförbund, Sveriges Socialdemokratiska Ungdoms- förbund, Ung Vänster och Grön Ungdom. Prop. 2002/03:26 Bilaga 3 23 PM angående frågor om yrkesofficerarnas arbets- skyldighet 1 Innehåll Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 Promemorian innehåller förslag till ändring i lagen (1992:1153) om väp- nad styrka för tjänstgöring utomlands. Förslaget innebär att det i framti- den blir möjligt att i enskilda anställningsavtal avtala om att tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten omfattas av den enskildes arbets- skyldighet. Ytterligare författningsförslag föranledda av den ändrade om- fattningen av arbetsskyldigheten lämnas också genom förslag till änd- ringar i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten, lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m., förordningen (1999:589) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten, förordning (2000:555) med instruktion för Försvarsmakten och förordningen (1996:927) med bestämmelser för Försvarsmaktens personal. 24 2 Författningsförslag Prop. 2002/03:26 Bilaga 4

2.1

Lag om ändring i lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall upphöra att gälla vid utgången av maj 2003. 25

2.2

Lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Härigenom föreskrivs att 1, 26, 9 och 11 §§ lagen (1999:568) om ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Denna lag skall tillämpas på de anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal anställas som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för var- aktig fred och säkerhet genom humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

För de anställda i utlandsstyr- kan skall följande bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla även utomlands, om inte tjänstgö- ringsförhållandena hindrar detta:

2 kap. 

18 §§,

3 kap. 

14, 6 och 12 §§,

6 kap. 

16 §§, 6 a § första stycket första och andra meningen och andra stycket samt 8 och 9 §§. Föreslagen lydelse 1 § Inom Försvarsmakten skall fin- nas en utlandsstyrka. Denna lag skall tillämpas på de som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvars- makten.

I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal tjänstgö- ra som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för var- aktig fred och säkerhet genom humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

2 § För de som tjänstgör i utlands- styrkan skall följande bestämmel- ser i arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla även utomlands, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar detta:

2 kap. 

18 §§,

3 kap. 

14, 6 och 12 §§,

6 kap. 

16 §§, 6 a § första stycket första och andra meningen och andra stycket samt 8 och 9 §§. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 26

3 §

För de anställda i utlandsstyr-

För de som tjänstgör i utlands-

kan skall följande bestämmelser

styrkan skall följande bestämmel-

inte gälla:

ser inte gälla:

1. 1517 §§ lagen (1982:80) om

1. 12 § semesterlagen

anställningsskydd,

(1977:480), samt

2. 12 § semesterlagen

2. arbetstidslagen (1982:673).

(1977:480), samt

3. arbetstidslagen (1982:673).

4 §

En anställning i utlandsstyrkan

Den som inte har en anställning

skall vara tidsbegränsad och avse

i Försvarsmakten som omfattar

tiden för både utbildning och

skyldighet att tjänstgöra i interna-

tjänstgöring. Anställningen får

tionell verksamhet utomlands för

dock tidsbegränsas till att avse

de syften som anges i 1 § andra

endast utbildningstiden eller

stycket, skall anställas särskilt i

tjänstgöringstiden.

utlandsstyrkan . En särskild an-

ställning i utlandsstyrkan skall

vara tidsbegränsad och avse tiden

för både utbildning och tjänstgö-

ring. Anställningen får dock tids-

begränsas till att avse endast ut-

bildningstiden eller tjänstgörings-

tiden.

Vid uppsägning av anställning före anställningstidens utgång gäller en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått utbildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgivaren säga upp anställningen med en upp- sägningstid av en månad. För de som anställs särskilt i ut- landsstyrkan skall bestämmelserna i 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla. 5 § Vid tjänstgöring utomlands gäller lagen (1976:380) om arbetsskade- försäkring från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden från tjänstgöringsplatsen avslutas. Skada som inträffar under denna tid skall anses som arbetsskada, om övervägande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utom tjänstgöringslandet skall omfattas av lagens skydd endast

om det finns särskilda skäl.

Vid prövning av om den som

Vid prövning av om en anställd

drabbats av en arbetsskada skall

tjänstgör i utlandsstyrkan drabbats

bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen

av en arbetsskada skall bevisreg-

(1977:265) om statligt personska-

lerna i 7 och 8 §§ lagen

deskydd tillämpas för den tid som

(1977:265) om statligt personska-

avses i första stycket, om det är

deskydd tillämpas för den tid som

förmånligare för den enskilde än

avses i första stycket, om det är

Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 27

Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med eventuell 

annan 

arbetsgivares 

åtgärder

.

en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. Vid tillämpning av lagen om ar- betsskadeförsäkring utgör livränte- underlaget minst sju basbelopp . förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. Vid tillämpning av lagen om ar- betsskadeförsäkring utgör livränte- underlaget minst sju prisbasbe- lopp . 6 § Om någon skadas under anställ- ning i utlandsstyrkan, skall För- svarsmakten i samråd med den skadade

1.

utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full arbetsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att i framtiden försörja sig genom för- värvsarbete,

2.

om det är möjligt, ge den ska- dade lämplig arbetsträning inom ramen för Försvarsmaktens verk- samhet, samt

3.

medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesut- bildning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes förvärvsförmåga.

Om någon skadas under tjänst- göring i utlandsstyrkan, skall För- svarsmakten i samråd med den skadade

1.

utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full arbetsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att i framtiden försörja sig genom för- värvsarbete,

2.

om det är möjligt, ge den ska- dade lämplig arbetsträning inom ramen för Försvarsmaktens verk- samhet, samt

3.

medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesut- bildning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes förvärvsförmåga.

9 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 6 och 7 §§ skall För- svarsmakten samarbeta med försäkringskassan, länsarbetsnämnden och andra berörda myndigheter. Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell ar- betsgivares. 11 § Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering, skall Försvarsmakten efter ansökan ge den anhörige skälig ersättning för kostnader som en sådan insats orsakar.

Om en anställd i utlandsstyrkan

Om den som tjänstgör i utlands-

förolyckas eller skadas så svårt att

styrkan förolyckas eller skadas så

sjukhusvård krävs, skall Försvars-

svårt att sjukhusvård krävs, skall

makten efter ansökan av de anhö-

Försvarsmakten efter ansökan av

riga ersätta dem för skäligt antal

de anhöriga ersätta dem för skäligt

resor till den förolyckade eller

antal resor till den förolyckade

skadade samt uppehälle och tids-

eller skadade samt uppehälle och

spillan vid sådan resa efter samma

tidsspillan vid sådan resa efter

grunder som gäller i fråga om er-

samma grunder som gäller i fråga

Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 28

sättning av allmänna medel till

om ersättning av allmänna medel

vittnen.

till vittnen.

I fall som avses i andra stycket skall Försvarsmakten efter ansökan även ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som är i behov av det och om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 29 Prop. 2002/03:26 Bilaga 4

2.3

Lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.

Härigenom föreskrivs att i 1 § lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 § Denna lag gäller för 1. totalförsvarspliktiga under den tid då de är skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, 2. dem som genomgår utbildning för att få militär anställning i För- svarsmakten,

3.

hemvärnsmän under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

4.

dem som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sig att tjänstgöra frivilligt i befattningar i Försvarsmaktens krigsorganisation, under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

5. anställda i utlandsstyrkan i

5. dem som tjänstgör utomlands

Försvarsmakten, när de tjänstgör

i utlandsstyrkan inom Försvars-

utomlands.

makten .

Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. 30 Prop. 2002/03:26 Bilaga 4

2.4

Förordning om ändring i officersförordningen (1994:882)

Regeringen föreskriver att 29 § officersförordningen (1994:882) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

29 § Den som avlagt yrkesofficersexamen får anställas som yrkesofficer. Försvarsmakten skall se till att det, vid anställning av yrkesoffi- cerare, ingår i den enskildes an- ställningsavtal att arbetsskyldighe- ten omfattar tjänstgöring i interna- tionell verksamhet utomlands för de syften som anges i 1 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten .

Denna förordning träder i kraft den 1 juni 2003. 31

2.5

Förordning om ändring i förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Regeringen föreskriver att 2 § förordningen (1999:569) om utlands- styrkan inom Försvarsmakten skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 § Försvarsmakten skall organise- ra en styrka, utlandsstyrkan, som utför internationell verksamhet utomlands för de syften som anges i 1 § andra stycket lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten .

Vad som i denna förordning sägs om den som är anställd i ut- landsstyrkan skall i tillämpliga delar även gälla den som är an- ställd i Försvarsmakten och place- rad i utlandsstyrkan för tjänstgö- ring i den .

Denna förordning träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 32

2.6

Förordning om ändring i förordningen (2000:555) med instruktion för Försvarsmakten

Regeringen föreskriver att 16 § förordningen (2000:555) med instruk- tion för Försvarsmakten skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 §

Försvarsmakten i fred består av de enheter som anges i bilaga 1 till denna förordning (grundorganisation). Försvarsmaktens insatsorganisation utgörs av ledningsförband, opera- tiva insatsförband och nationella skyddsstyrkor.

Av 2 § förordningen (1999:569)

Av 1 § lagen (1999:568) om ut-

om utlandsstyrkan inom Försvars-

landsstyrkan inom Försvarsmak-

makten följer att Försvarsmakten

ten följer att det inom Försvars-

skall organisera en utlandsstyrka.

makten skall finnas en utlandsstyr-

ka.

Denna förordning träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 33 3 Inledning

3.1

Anställningsvillkor för militär personal vid internatio- nell tjänstgöring

Anställningen för militär personal vid internationell tjänstgöring är för närvarande reglerade på i huvudsak två olika sätt. Enligt 2 § lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall personal som skall tjänstgöra i väpnad tjänst för fredsbevarande verksamhet utom- lands anställas särskilt för denna uppgift och ingå i en utlandsstyrka inom Försvarsmakten. Tjänstgöringen i utlandsstyrkan är således frivillig och omfattas inte av annan anställning i Försvarsmakten. Den som är anställd inom Försvarsmakten ges tjänstledighet från sin ordinarie anställning under den tid han eller hon är anställd i utlandsstyrkan. Tjänstgöringen i utlandsstyrkan regleras i övrigt genom lagen (1999:568) om utlandsstyr- kan inom Försvarsmakten, förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten samt de med stöd av den sistnämnda förordningen utfärdade föreskrifterna. Något kollektivavtal som gäller för dem som är anställda i utlandsstyrkan har inte träffats men är under utarbetande. Den som är anställd som yrkesofficer vid Försvarsmakten kan även i denna anställning under kortare eller längre tid tjänstgöra utomlands. Det kan vara fråga om tjänstgöring vid utländska staber, övningsverksamhet inom ramen för partnerskap för fred (PFF), tjänstgöring som lärare eller elev vid utländska förband och skolor eller studiebesök och inspektioner i utlandet. Vid internationell tjänstgöring inom ramen för den ordinarie anställningen vid Försvarsmakten regleras anställningsvillkoren av ar- betstagarens ordinarie anställningsavtal samt gällande kollektivavtal. Vid tjänstgöring utomlands är sedan den 1 januari 2002 avtalet om utlands- kontrakt och riktlinjer för anställningsvillkor vid tjänstgöring utomlands (URA) tillämpligt.

3.2

Behovet av författningsändringar

3.2.1

Personalförsörjningsutredningens betänkande

Regeringen beslutade den 4 november 1999 att tillkalla en särskild utre- dare med uppdrag att redovisa en samlad syn på Försvarsmaktens perso- nalförsörjning. I uppdraget ingick att se över den internationella verk- samheten och tjänstgöringsskyldigheten för officerare. Utredningen som antog namnet Personalförsörjningsutredningen lämnade sitt betänkande Personal för ett nytt försvar (SOU 2001:23) i februari 2001. Utredningen föreslog att det skall införas en lagstadgad skyldighet för yrkesofficerare att tjänstgöra utomlands. Förslaget innebar att det i lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skulle införas en ny paragraf med föl- jande lydelse. Yrkesofficerare, som är anställda och tjänstgör i Försvarsmakten, är skyldiga att i sin anställning tjänstgöra i väpnad tjänst utomlands för de syften som anges i 1 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I frågor om tjänstgöring utomlands enligt första stycket får hänsyn tas till den enskildes personliga förhållanden. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 34 Prop. 2002/03:26 Utredningen föreslog även att bestämmelserna i lagen om utlandsstyr- Bilaga 4 kan inom Försvarsmakten och den därtill hörande förordningen utan in- skränkningar eller ändringar skulle göras tillämpliga på de yrkesofficera- re som placeras i utlandsstyrkan genom ändringar i den lagen och förord- ningen. Redan anställda yrkesofficerare omfattades inte av utredningens förslag. Utredningen avvisade tanken att låta redan anställda yrkesoffice- rare omfattas av den utvidgade tjänstgöringsskyldigheten med hänsyn till att anställningsavtalet är ett civilrättsligt avtal och att retroaktiv lagstift- ning bör undvikas. Betänkandet har remissbehandlats. Remissyttrandena finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr. Fö2001/547/MIL).

3.2.2

Propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret

I propositionen (prop. 2001/02:10) Fortsatt förnyelse av totalförsvaret redovisade regeringen sin syn på frågan om arbetsskyldighetens omfatt- ning för yrkesofficerare. Regeringen uttalade att den delade personalför- sörjningsutredningens uppfattning att yrkesofficerare som nyanställs bör vara skyldiga att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Regeringen ansåg även att redan anställda yrkesofficerare bör ges möjlighet att göra ett sådant åta- gande. Av propositionen framgick även att frågan om hur denna tjänstgö- ringsskyldighet skall komma till uttryck ytterst är en författningsteknisk fråga. Regeringen redovisade en alternativ lösning på införandet av tjänstgöringsskyldighet för officerare i utlandsstyrkan och ansåg att man i stället bör överväga möjligheten att i en förordning föreskriva att det vid nyanställning av yrkesofficerare skall framgå av den enskildes anställ- ningsavtal att arbetsskyldigheten omfattar väpnad tjänst för fredsfräm- jande verksamhet utomlands. Vidare angavs i propositionen att regeringen avser att föreslå följdänd- ringar i lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands och lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Förslagen till ändringar skall inne- bära att någon särskild anställning i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten inte behövs för den som är yrkesofficer inom Försvarsmakten, samt att den som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten utan särskild anställning också omfattas av det särskilda rehabiliteringssystem m.m. som finns för anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Med anledning av regeringens redovisning av den juridisk-tekniska lösningen av en utvidgad arbetsskyldighet för yrkesofficerare, framhöll Försvarsutskottet i sitt betänkande 2001/02:FöU7 Försvarsmaktens per- sonal att det är självklart att yrkesofficerarna skall ha skyldighet att delta i all den internationella verksamhet som kan komma i fråga, inklusive fredsbevarande och fredsframtvingande verksamhet. Utskottet uttalade att regeringen skyndsamt bör återkomma till riksdagen med erforderliga lagändringsförslag för att möjliggöra att tjänstgöringsskyldighet i all in- ternationell verksamhet för yrkesofficerare kan införas. Utskottet delade även regeringens inställning att själva skyldigheten att tjänstgöra inte skall regleras i lag. 35

3.2.3

Utgångspunkter för den framtida regleringen av yrkesoffi-

Prop. 2002/03:26

cerares anställningsvillkor vid tjänstgöring utomlands

Bilaga 4

De författningar som nu reglerar anställningsvillkoren för yrkesofficerare som tjänstgör i utlandsstyrkan bygger på att dessa formellt är tjänstlediga från sina ordinarie befattningar i Försvarsmakten och har erhållit en sär- skild tidsbegränsad anställning i utlandsstyrkan. De yrkesofficerare som anställs sedan det nya systemet trätt i kraft kommer med stöd av det indi- viduella anställningsavtalet att vara skyldiga att tjänstgöra i utlandsstyr- kan utomlands. Deras anställning vid Försvarsmakten kommer härige- nom att bestå. Tjänstgöringsvillkoren kommer att regleras av deras ordi- narie anställningsavtal kompletterat med de kollektivavtal som gäller på området, vilka kan innefatta särskilda bestämmelser och kollektivavtala- de rättigheter vid utlandstjänstgöring om inte annat är särskilt reglerat. Såvitt avser yrkesofficerare som redan är anställda vid Försvarsmakten kommer även i framtiden tjänstgöring i utlandsstyrkan endast att kunna komma i fråga efter ett frivilligt åtagande från den enskilde. Åtagandet kan emellertid i princip tänkas ske på olika sätt. En möjlighet är att den anställde är tjänstledig från sin ordinarie befattning och erhåller anställ- ning i utlandsstyrkan på samma sätt som nu är fallet. En annan möjlighet är att redan anställda yrkesofficerare frivilligt väljer att ändra sina indivi- duella anställningsavtal så att dessa innefattar tjänstgöringsskyldighet i utlandsstyrkan.

4

Bestämmelserna i lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

4.1 Inledning

Lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (LUF) trädde i kraft den

1 juli 1999. Förarbetena utgörs av propositionen 1998/99:68 Lag om ut-

landsstyrkan inom Försvarsmakten, vilken föregicks av utredningens om

utlandsstyrkan betänkande Utlandsstyrkan (SOU1998:30). Lagen avser

att förbättra det socialrättsliga skyddet för den som tjänstgör i utlands-

styrkan. I detta sammanhang bör det betonas att personalen till största

delen utgörs av unga personer som inte har någon anställning i För-

svarsmakten tidigare. Särregleringen i LUF har motiverats av den speci-

fika hotbild som tjänstgöringen i utlandsstyrkan medför samt det förhål-

landet att många endast har en kortare visstidsanställning. I författningen

anges bl.a. vilka delar av arbetsmiljölagen (1977:1160), lagen (1976:380)

om arbetsskadeförsäkring och lagen (1977:265) om statligt personskade-

skydd som skall tillämpas för anställda i utlandsstyrkan under tjänstgö-

ring utomlands. Bestämmelserna i 610 §§ reglerar den anställdes rätt till

rehabiliteringsåtgärder och stöd i händelse av skador som inträffar under

utlandstjänstgöring. Av 11 § framgår vidare att anhöriga till den som för-

olyckas eller skadas har rätt till ersättning för vissa kostnader m.m.

Genom LUF undantas delar av lagen (1982:80) om anställningsskydd,

semesterlagen (1977:480) och arbetstidslagen (1982:673) från tillämp-

ning på anställda i utlandsstyrkan såväl vid tjänstgöring i Sverige som

utomlands. Lagen anger vidare att anställning i utlandsstyrkan skall vara

36

tidsbegränsad och att uppsägningstiden som huvudregel skall vara tre

Prop. 2002/03:26

månader, såvida inte arbetsgivaren beviljar den anställde kortare uppsäg-

Bilaga 4

ningstid eller den anställde misslyckats med att erhålla godkända vitsord

från utbildningen. I det följande skall bestämmelserna i LUF presenteras

mera ingående.

4.2 Lagens tillämpningsområde (1 §) Enligt 1 § LUF är lagen endast tillämplig på den som är anställd i ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten. Som tidigare nämnts framgår av 2 § lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands att personal som skall tjänstgöra i väpnad tjänst för fredsbevarande verksamhet utomlands skall anställas särskilt för denna uppgift och ingå i en utlandsstyrka inom För- svarsmakten. 1 § 2 st LUF anger i vilka syften personal får anställas i utlandsstyrkan. Regeln är generell och avsedd att ange vilken personal Försvarsmakten får anställa i utlandsstyrkan. Verksamheten som omfattas kan vara såväl fredsbevarande som fredsframtvingande. 4.3 Arbetsmiljölagens tillämpning (2 §) Genom 2 § LUF görs bestämmelserna i 2 kap. 18 §§, 3 kap. 14, 6 och 12 §§, 6 kap. 16 §§, 6 a § första stycket, första och andra meningen och andra stycket samt 8 och 9 §§ arbetsmiljölagen tillämpliga då anställda i utlandsstyrkan tjänstgör utomlands. Andra kapitlet arbetsmiljölagen innehåller bestämmelser om arbetsmil- jöns beskaffenhet. Genom att hänvisning i LUF endast skett till 2 kap. 18 §§ har hänvisningar som i detta kapitel i arbetsmiljölagen gjorts till bestämmelser i plan- och bygglagen (1987:10) och arbetstidslagen (1982:673) undantagits. Arbetsmiljölagens tredje kapitel innehåller bestämmelser om främst arbetsgivarens och arbetstagarens allmänna skyldigheter i arbetsmiljö- hänseende. De lagrum till vilka hänvisning sker i LUF behandlar bland annat arbetsgivarens och arbetstagarens skyldighet att samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö. Vidare regleras arbetsgivarens skyldig- het att systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten så att ar- betsmiljölagens krav uppfylls samt att dokumentera arbetsmiljön och upprätta handlingsplaner. Arbetsgivaren är enligt 2 b § skyldig att svara för den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver och enligt 3 § skyldig att upplysa om risker m.m. samt anpassa arbetsförhållandena till arbetstagarens särskilda förutsättningar. Enligt 4 § är arbetstagaren skyl- dig att medverka i arbetsmiljöarbetet, följa givna föreskrifter, iaktta för- siktighet samt underrätta arbetsgivare eller skyddsombud om arbetet in- nebär allvarlig fara för liv eller hälsa. I 6 § stadgas en samrådsskyldighet mellan flera som gemensamt driver verksamhet på samma arbetsställe. Genom 12 § förpliktas den som "råder över ett arbetsställe" att tillse att det finns erforderliga fasta anordningar. De bestämmelser i 3 kap. arbetsmiljölagen som undantagits från till- lämpning då anställda i utlandsstyrkan tjänstgör utomlands avser arbete 37

som arbetsgivaren själv eller dennes familjemedlemmar bedriver (5 §),

Prop. 2002/03:26

ansvaret för den som låter utföra byggnads- och anläggningsarbete på

Bilaga 4

gemensamt arbetsställe (7 och 14 §§), ansvaret för tillverkare, importö-

rer, försäljare och uthyrare av viss teknisk utrustning eller ämnen som

kan föranleda hälsa eller olycksfall (8 och 9 §§), ansvar för överlåtare av

förpackade produkter (10 §) samt ansvar för installatörer av tekniska an-

ordningar (11 §).

Sjätte kapitlet arbetsmiljölagen innehåller bestämmelser om samverkan

mellan arbetsgivare och arbetstagare. Enligt 1 § skall arbetsgivare och

arbetstagare bedriva en på lämpligt sätt organiserad arbetsmiljöverksam-

het. I 2 § föreskrivs att det på alla arbetsställen där mer än fem arbetsta-

gare regelbundet sysselsätts, bland arbetstagarna skall utses ett eller flera

skyddsombud. Om det finns en lokal arbetstagarorganisation som är eller

brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren skall

skyddsombuden utses av denna, eljest utses skyddsombudet direkt av

arbetstagarna. I 47 §§ regleras skyddsombudets uppgifter, rättigheter

och skyldigheter.

Skyddsombudet skall företräda arbetstagarna i arbetsmiljöfrågor och

vaka över skyddet mot ohälsa och olycksfall samt delta i planeringen av

nya eller ändrade lokaler, anordningar och arbetsmetoder m.m. Den som

är skyddsombud har rätt till den ledighet som behövs för att fullgöra

uppdraget och får ta del av de handlingar och att erhålla de upplysningar

som behövs för detta.

4.4 Anställningsskyddslagens, semesterlagens och arbets- tidslagens tillämpning (3 §) Genom 3 § LUF undantas 15-17 §§ lagen om anställningsskydd (LAS), 12 § semesterlagen (SemL) och arbetstidslagen (ATL) från tillämpning i förhållande till de anställda i utlandsstyrkan. Bestämmelserna i 1517 §§ LAS avser besked om att tidsbegränsad anställning inte kommer att fortsätta. Sådant besked skall enligt 15 § LAS lämnas senast en månad före anställningstidens utgång om arbetsta- garen varit anställd hos arbetsgivaren mer än tolv månader under de se- naste tre åren. Av 16 § LAS framgår att beskedet skall vara skriftligt och innehålla vissa upplysningar till arbetstagaren om dennes rättigheter, samt att det skall lämnas till arbetstagaren personligen. Enligt 12 § SemL, som är dispositiv, skall semesterledigheten för- läggas så att arbetstagaren får en ledighetsperiod av minst fyra veckor under juni augusti. Även utan stöd av avtal får dock semesterledigheten förläggas till annan tid när särskilda skäl föranleder det. Arbetstidslagen, som gäller om annat inte överenskommits i kollektiv- avtal, innehåller bl.a. bestämmelser om veckoarbetstidens längd (4 §) begränsningar i arbetsgivarens rätt att ta ut jourtid (6 §) och övertid (79 §§) samt mertid (10 §). Vidare regleras arbetstidens förläggning, bl.a. rätten till nattvila och veckovila samt raster. 38

4.5

Anställningstidens längd (4 §)

Prop. 2002/03:26

Bilaga 4

Enligt 4 § LUF skall en anställning i utlandsstyrkan vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. I bestämmelsens tredje stycke ges dock arbetsgivaren rätt att säga upp den anställde med en månads uppsägningstid om denne inte erhållit godkända vitsord från sin utbildning för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Enligt andra stycket gäll- er som huvudregel tre månaders ömsesidig uppsägningstid, men arbets- givaren har rätt att bevilja den anställde kortare uppsägningstid.

4.6

Regler om arbetsskada (5 §)

I 5 § LUF anges vilka bestämmelser rörande arbetsskada som skall gälla vid utlandstjänstgöring. Av första stycket framgår att all tid från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden från tjänstgö- ringsplatsen avslutas är arbetstid när man enligt lagen om arbetsskadeför- säkring (LAF) tar ställning till om en skada eller en sjukdom har upp- kommit i arbetet. Detta innebär att den anställde kan få ersättning enligt LAF även för skador som inträffar på fritid under utlandstjänstgöringen. LAF innehåller bestämmelser om försäkring för arbetsskada. Med ar- betsskada avses enligt 2 kap. 1 § LAF skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. När någon har skadats eller drabbats av en sjukdom prövas först om det har inträffat under den tid som försäkringen avser. Därefter prövas om det är en sådan skada eller sjukdom som omfattas av försäkringen. Vid prövningen enligt första stycket skall, enligt 5 § andra stycket LUF, bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen om statligt personskadeskydd (LSP) till- lämpas om detta är förmånligare för den enskilde än tillämning av mot- svarande regler i LAF. Enligt LAF i dess lydelse från den 1 juli 2002 skall en skada anses ha uppkommit om övervägande skäl talar för det. Av 7 § LSP följer att en skada anses orsakad av ett olycksfall om övervägan- de skäl talar för det. Såvitt avser skador som visar sig under den s.k. skyddstiden men som inte orsakats av olycksfall är bevisregeln i 8 § LSP förmånligare för den skadelidande än vad som gäller enligt LAF. Enligt 8 § LSP gäller som huvudregel att den skadelidande skall anses ha ådra- git sig skador under skyddstiden om dessa visar sig under denna. Undan- tag görs endast för de fall det finns skälig anledning att anta att skadan orsakats av annat än verksamheten eller intagningen i fråga och denna inte väsentligt bidragit till skadan. En försäkrad som till följd av arbetsskada har fått en bestående ned- sättning av sin förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete, har rätt till ersättning i form av livränta för den inkomstförlust som uppkommit. Liv- räntans storlek kan sägas utgöra skillnaden mellan vad den försäkrade skulle ha haft i inkomst om skadan inte inträffat och den inkomst den försäkrade kan bedömas få trots skadan. Nedsättningen av arbetsförmå- gan måste dock uppgå till minst en femtondel och inkomstförlusten för år räknat måste vara minst en fjärdedel av prisbasbeloppet. Vid ett dödsfall på grund av arbetsskada lämnas begravningshjälp som motsvarar 30 pro- cent av prisbasbeloppet. Vidare utges livränta i form av barnlivränta till 39

den försäkrades efterlevande barn och i form av omställningslivränta och

Prop. 2002/03:26

särskild efterlevandelivränta till den försäkrades efterlevande make. Barn

Bilaga 4

till en avliden försäkrad har rätt till livränta för tid till och med den må-

nad då barnet fyller 18 år eller då skolgången avslutas, dock längst till

och med juni månad det år då barnet fyller 20 år. Omställningslivränta

för efterlevande make utgår under samma förutsättningar som vad gäller

efterlevandepension i form av folkpension.

I 4 kap. 57 §§ LAF finns bestämmelser om beräkning av livränteun-

derlaget. Detta utgörs som huvudregel av den skadelidandes sjupenning-

grundande inkomst vid den tidpunkt från vilken livräntan skall utges.

Enligt 5 § tredje stycket LUF skall dock livränteunderlaget utgöra minst

sju prisbasbelopp.

4.7 Rehabilitering (610 §§) Bestämmelserna i 6 till 10 §§ LUF reglerar Försvarsmaktens skyldighet att vidta åtgärder för rehabilitering av den som skadas under anställnings- tiden i utlandsstyrkan. Enligt 10 § LUF innebär bestämmelserna i 6 och 7 §§ LUF ingen inskränkning i det ansvar som den skadades arbetsgivare har enligt 2 kap och 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen samt 22 kap. lagen om allmän försäkring. Inledningsvis skall därför bestämmelserna i dessa la- gar presenteras. Därefter kommer reglerna om rehabilitering i LUF att behandlas. 4.7.1 Bestämmelserna om rehabilitering i lagen om allmän försäkring Ansvaret för rehabilitering av anställda regleras i allmänhet av 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) samt 3 kap. 2 a § arbets- miljölagen (1977:1160). Bestämmelserna infördes 1992 och syftar till att genom rehabiliteringsåtgärder underlätta för personer som varit sjuk- skrivna under lång tid att återgå till arbetet. Reglerna i 22 kap. AFL innebär i huvudsak följande. Enligt 22 kap. 1 § skall den som omfattas av lagen om allmän försäkring ha möjlighet till rehabilitering och rätt till rehabiliteringsersättning. Den försäkrades ar- betsgivare har enligt 22 kap. 3 § ansvaret för att rehabilitering inleds. AFL. Är den försäkrade arbetslös har istället försäkringskassan detta an- svar. Arbetsgivaren är skyldig att påbörja en rehabiliteringsutredning så snart den anställde på grund av sjukdom varit helt eller delvis frånvaran- de från arbetet i mer än fyra veckor i följd eller om arbetet ofta avbrutits av kortare sjukperioder om en sådan utredning inte framstår som obe- hövlig. Begreppet "ofta" har i förarbetena preciserats till sex gånger un- der det senaste året. En utredning kan vara obehövlig om det står klart att den försäkrade kan återgå till arbete utan att några särskilda åtgärder be- höver vidtas. Arbetsgivaren är alltid skyldig att påbörja en rehabiliter- ingsutredning om den försäkrade begär detta. Rehabiliteringsutredningen skall tillställas försäkringskassan inom åtta veckor från den dag det se- naste sjukdomsfallet före utredningen anmäldes till försäkringskassan. 40

Syftet med rehabiliteringsutredningen är att beskriva vilka åtgärder

Prop. 2002/03:26

som är erforderliga för att den försäkrade skall kunna återgå till arbetet

Bilaga 4

och vem som skall ansvara för dessa åtgärder. Utredningen skall genom-

föras i samråd med den försäkrade och utgå från dennes individuella för-

utsättningar och behov samt i samråd med den försäkrades arbetstagaror-

ganisation om den försäkrade medger det. Om det finns särskilda skäl -

t.ex. att arbetsgivaren saknar resurser eller förutsättningar för att kunna

genomföra utredningen eller underlåter att sköta sina åligganden - kan

försäkringskassan överta ansvaret för denna.

Den försäkrade är enligt 22 kap. 4 § AFL skyldig att lämna de upplys-

ningar som behövs för att behovet av rehabiliteringsåtgärder skall kunna

klarläggas och är även skyldig att "efter bästa förmåga" aktivt medverka i

rehabiliteringen. Om den försäkrade inte medverkar kan detta medföra

nedsättning av rehabiliteringspenningen.

Av 22 kap. 5 § framgår att försäkringskassan har det övergripande an-

svaret för den försäkrades rehabilitering. Försäkringskassan skall i sam-

råd med den försäkrade se till att hans eller hennes behov av rehabiliter-

ing snarast klarläggs och att de åtgärder vidtas som behövs för en effek-

tiv rehabilitering. Om den försäkrade medger det skall försäkringskassan

samarbeta med den försäkrades arbetsgivare och arbetstagarorganisation,

hälso- och sjukvården, socialtjänsten samt arbetsförmedlingen och andra

berörda myndigheter.

När en försäkrad vars arbetsförmåga till följd av sjukdom är nedsatt

med minst en fjärdedel, deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering som av-

ser att förkorta sjukdomstiden eller helt eller delvis förebygga eller häva

nedsättningen av arbetsförmågan, är den försäkrade berättigad till rehabi-

literingsersättning. I sådana fall är försäkringskassan skyldig att upprätta

en rehabiliteringsplan. Rehabiliteringsplanen skall ange de åtgärder som

skall vidtas och vem som har ansvaret för dem samt en tidsplan och den

beräknade kostnaden för att genomföra planen. Försäkringskassan är

skyldig att fortlöpande se till att rehabiliteringsplanen följs och vid behov

göra de ändringar i den som behövs.

Rehabiliteringsersättningen består av rehabiliteringspenning och sär-

skilt bidrag. Hel rehabiliteringspenning uppgår till 80 % av den sjukpen-

ninggrundande inkomsten delad med 365 och förutsätter att den försäk-

rade saknar arbetsförmåga. Om arbetsförmågan endast är delvis nedsatt

kan tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels rehabiliteringspenning utgå.

Särskilt bidrag kan utgå för kostnader som uppstår för den försäkrade

under rehabiliteringen.

4.7.2

Arbetsmiljölagen

Enligt 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen har arbetsgivaren ålagts en skyldig-

het att se till att arbetsförhållandena inom den verksamhet som bedrivs är

sådan att de uppfyller kraven som ställs på arbetsmiljön enligt arbets-

miljölagen och dess föreskrifter. Arbetsgivaren skall systematiskt plane- ra, leda och kontrollera verksamheten så att det leder till en sådan ar- betsmiljö. Arbetsskador skall utredas. I verksamheten skall finnas en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksam- 41

het för fullgörande av uppgifter enligt arbetsmiljölagen och 22 kap. AFL

Prop. 2002/03:26

som åvilar arbetsgivaren.

Bilaga 4

4.7.3

Reglerna om rehabilitering i LUF

Bestämmelserna om rehabilitering i 69 §§ LUF är enligt förarbetena att se som en förbättring av och ett komplement till bestämmelserna i 22 kap. lagen om allmän försäkring. Skälen för den särskilda regleringen i LUF är att anställningen i utlandsstyrkan är tidsbegränsad och att det ansetts vara en fördel för den enskilde om rehabiliteringsansvaret på grund av skada som uppkommit under tjänstgöring i utlandsstyrkan lig- ger hos Försvarsmakten. Försvarsmakten har bättre möjligheter än för- säkringskassan att se till den enskildes särskilda behov och situation ef- tersom myndigheten på ett annat sätt än försäkringskassan har kunskap om den speciella verksamhet som den skadade deltagit i. Ansvaret enligt LUF kvarstår även efter det att anställningen har upphört. Om någon skadats under tjänstgöring i utlandsstyrkan är Försvarsmakten enligt 6 § första punkten LUF skyldig att i samråd med den skadade utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full arbetsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att i framtiden försörja sig genom för- värvsarbete. Skyldigheten att utreda behovet av åtgärder synes korre- spondera med arbetsgivarens skyldighet enligt 22 kap. 3 § AFL att på- börja en rehabiliteringsutredning. Av 6 § andra punkten LUF följer att Försvarsmakten, om det är möjligt, skall ge den skadade arbetsträning inom ramen för Försvarsmaktens verksamhet. Detta kan enligt proposi- tionen antingen ske inom ramen för Försvarsmaktens egen verksamhet eller genom att Försvarsmakten förmedlar kontakt med andra myndighe- ter där arbetsträningen kan genomföras. Enligt 6 § tredje punkten åligger det även Försvarsmakten att medver- ka till att den skadade får den utbildning som han eller hon behöver för att bli attraktiv på arbetsmarknaden. Skadan kan medföra behov av fort- bildning inom det område den skadade förut arbetat eller en helt ny ut- bildning. Även utbildning på universitetsnivå kan aktualiseras. Av 7 § första stycket LUF framgår att Försvarsmakten är skyldig att utge eko- nomiskt stöd till en utbildning som föranleds av skadan eller förlängs på grund av denna. Enligt 9 § andra stycket LUF bör Försvarsmaktens åtgärder samordnas med en eventuell annan arbetsgivares åtgärder.

5

Ändringar i lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands och i lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

5.1

Inledning

Personalförsörjningsutredningen har föreslagit att det i lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands införs en ny paragraf enligt vilken yr- kesofficerare som är anställda och tjänstgör i Försvarsmakten är skyldiga 42

att i sin anställning tjänstgöra i väpnad tjänst utomlands för de syften

Prop. 2002/03:26

som anges i 1 § lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Genom

Bilaga 4

en ändring i 1 § LUF skall bestämmelserna i den lagen göras tillämplig

på sådana yrkesofficerare som placeras i utlandsstyrkan.

Regeringen har i propositionen 2001/02:10 ställt sig bakom utredning-

ens förslag att införa en tjänstgöringsskyldighet utomlands för yrkesoffi-

cerare men har förespråkat en annan juridisktekniskt lösning för att

åstadkomma detta, jfr. avsnitt 3.2.2.

I det följande skall frågan om bestämmelserna i LUF bör vara tillämp-

liga på sådana yrkesofficerare som inom ramen för sin normala anställ-

ning inom Försvarsmakten är placerade vid utlandsstyrkan diskuteras.

Inledningsvis skall frågan om den särreglering som gjorts beträffande

arbetsmiljölagens, lagens om anställningsskydd, semesterlagens och ar-

betstidslagens tillämpning behandlas. Därefter kommer frågan om

tillämpningen av bestämmelserna om rehabilitering och om ersättning till

anhöriga i LUF att behandlas.

5.2 Arbetsmiljölagens tillämpning Utredningen om utlandsstyrkan har i sitt betänkande "Utlandsstyrkan" tagit upp frågan om denna lags tillämplighet utomlands. Mot att lagen skulle vara tillämplig i utlandet talade enligt utredningen ett förarbetsut- talande med sådant innehåll. Med hänsyn till att lagen i vissa delar är av dispositiv karaktär drog utredningen dock slutsatsen att åtminstone de bestämmelser i arbetsmiljölagen som har civilrättsligt innehåll bör vara tillämpliga men att lagens bestämmelser inte kan utgöra grund för myn- dighetsingripande i utlandet. Även om det enligt utredningen alltså finns starka skäl för att lagen åtminstone delvis är tillämplig utomlands ansåg man att det fanns skäl att "förtydliga" detta genom att i LUF införa sär- skilda bestämmelser om arbetsmiljölagens tillämplighet. I förarbetena till lagen om utlandsstyrkan slås fast att anställningsavtal i utlandsstyrkan får anses ha en sådan anknytning till Sverige att svensk lag bör tillämpas även när tjänstgöringen sker utomlands. Regeringen anför emellertid därefter att "det finns starka skäl för att delar av arbets- miljölagen skall gälla utlandsstyrkan utomlands" och föreslår därför att det i LUF anges vilka delar av arbetsmiljölagen som skall gälla för an- ställda i utlandsstyrkan då dessa tjänstgör utomlands. Av det ovan anförda torde framgå att arbetsmiljölagen - åtminstone i de delar som är av civilrättslig karaktär - är tillämplig då svenska yrkes- officerare tjänstgör utomlands. 2 § LUF utgör således en inskränkning i arbetsmiljölagens tillämplighet som bl.a. innebär att bestämmelserna om skyddsombudets rättigheter, begränsningar i att nyttja minderåriga som arbetstagare samt bestämmelserna om tillsyn, påföljder och överklagande undantagits. Om dessa undantag inte görs tillämpliga också för yrkesof- ficerare som inom ramen för sitt normala anställningsavtal tjänstgör ut- omlands, kan vissa tillämningssvårigheter befaras uppkomma, även om de undantagna bestämmelserna i allmänhet knappast aktualiseras vid ut- landstjänst. 43

5.3

Lagens om anställningsskydd, semesterlagens och arbetstidslagens tillämpning

5.3.1

Lagen om anställningsskydd

De undantag som gjorts beträffande tillämpningen av lagen om anställ- ningsskydd motiveras av att anställningen i utlandsstyrkan är tidsbegrän- sad (jfr. 4 § LUF). För yrkesofficerare som tjänstgör utomlands inom ramen för sin ordinarie anställning vid Försvarsmakten aktualiseras inte denna problematik. Lagen om anställningsskydd skall uppenbarligen gälla utan inskränk- ningar också då yrkesofficerare fullgör sina arbetsuppgifter för För- svarsmakten i utlandet.

5.3.2

Semesterlagen

Beträffande semesterlagen har bestämmelserna i 12 § om rätt till för- läggning av semestern under viss tid av året undantagits från tillämpning för anställda i utlandsstyrkan. Bestämmelsen innebär bl.a. att arbetstaga- ren - om inte annat avtalats - har rätt att få en ledighetsperiod av minst fyra veckor under juli-augusti. Undantaget har i förarbetena motiverats med att förhållandena på tjänstgöringsplatsen kan vara sådana att ledig- het under just dessa sommarmånader inte är möjlig och att detta inte är "något som Sverige kan råda över". Bestämmelsen i 12 § semesterlagen är helt dispositiv och det torde i allmänhet vara både möjligt och lämpligt att träffa avtal med den yrkes- officer som skall tjänstgöra i utlandet om förläggningen av semester och annan ledighet innan tjänstgöringen påbörjas. Om det skulle visa sig omöjlig att träffa sådan överenskommelse eller om förhållandena ändras under tjänstgöringen så att den planerade semestern inte kan tas ut, torde detta kunna utgöra sådana särskilda skäl som gör att semestern även utan avtal får förläggas till annan tid med stöd av bestämmelses senare led. Alltjämt gör sig samma skäl gällande, varför undantaget bör gälla för samtliga som tjänstgör i utlandsstyrkan. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4

5.3.3

Arbetstidslagen

Undantaget från arbetstidslagen har, på samma sätt som gäller för undan- taget av 12 § semesterlagen, motiverats med att förhållandena på tjänst- göringsplatsen kan vara så speciella och oförutsägbara och sådana att Sverige ej kan påverka dessa. Den omständigheten att vissa i utlandsstyr- kan inte är visstidsanställda utan har placerats där medför ingen skillnad i behovet av särreglering här heller. 44

5.4

Rehabiliteringsbestämmelserna och ersättning till anhöriga

Bestämmelserna om rehabilitering i LUF har tillkommit för att stärka det socialrättsliga skyddet för den som skadas under tjänstgöring i utlands- styrkan. Motivet för denna särreglering är den speciella och farliga verk- samhet som tjänstgöringen omfattar. Samma bestämmelser bör naturligt- vis gälla för alla som tjänstgör under samma förhållanden. Det finns så- ledes inte något skäl för att inte bestämmelserna om rehabilitering skall omfatta den som har placerats för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Behovet av stöd av anhöriga vid rehabilitering och stöd till anhöriga när en nära anhörig har skadats är det samma oavsett anställningsform. Bestämmelserna i LUF om ersättning till anhöriga skall därför också gäl- la alla som tjänstgör i utlandsstyrkan. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 6 Ekonomiska konsekvenser och ikraftträdande För närvarande pågår överläggningar mellan Försvarsmakten och arbets- tagarorganisationerna om löner och andra förmåner till de som nu an- ställs särskilt i utlandsstyrkan. Den nu aktuella lagstiftningen bör inte påverka dessa överläggningar och medför därför inte några ökade kost- nader för staten. Författningsändringarna med anledning av en ökad omfattning av ar- betsskyldigheten bör träda i kraft den 1 juni 2003 för att möjliggöra att de officersaspiranter som slutför sin utbildning under juni 2003 skall kom- ma att omfattas av det nya systemet. 7 Författningskommentar

7.1

Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Förslaget innebär att 2 § upphävs. Lagen blir en renodlad bemyndigande- lag för när regeringen får beslut om att sända väpnad styrka utomlands. Formuleringen anställas särskilt avsåg att markera att tjänstgöring i utlandsstyrkan skall vara frivillig. Bestämmelsen hade betydelse endast för den som redan var anställd vid Försvarsmakten och som hade för av- sikt att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Genom att kravet på särskild anställ- ning tas bort blir det möjligt att vid ingående av nya anställningsavtal avtala om att anställningen omfattar tjänstgöring i utlandsstyrkan. Enbart det förhållandet att kravet på särskild anställning tas bort torde inte med- föra att arbetsskyldigheten för den som redan är anställd vid Försvars- makten utvidgas. En ändring av redan anställdas anställningsavtal bör ske för att en sådan utvidgning av arbetsskyldigheten skall ske. Bestäm- melsen har i övrigt delvis arbetats in i 1 och 4 §§ lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. 45

7.2

Förslaget om ändring (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Lagen har omarbetats så att den skall omfatta alla som tjänstgör i ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten. I utlandsstyrkan kommer det att tjänstgöra personer som till följd av sitt anställningsavtal i Försvarsmak- ten har en arbetsskyldighet som omfattar tjänstgöring i utlandsstyrkan, personer som har en anställning i Försvarsmakten men som ändå måste anställas särskilt i utlandsstyrkan eftersom dess anställningsavtal inte omfattar tjänstgöring i utlandsstyrkan samt den som utan en tidigare an- ställning i Försvarsmakten anställs för viss tid för tjänstgöring i utlands- styrkan. Till övervägande del har denna förändring markerats genom att anställd byts ut mot tjänstgör. Lagen kommenteras i princip endast i de delar som innebär en ändring utöver detta. Av 1 § första meningen följer att det skall finnas en utlandsstyrka inom Försvarsmakten. Bestämmelsen återfanns tidigare delvis i 2 § lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. Undantaget från 1517 §§ lagen (1982:80) har flyttats från 3 § första punkten till 4 § eftersom bestämmelsen endast har betydelse för den som har en särskild anställning i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I 4 § har bestämmelserna som reglerar anställningsförhållandet i utlandsstyr- kan samlats. Regleringen om att särskild anställning krävdes för tjänstgö- ring för fredsbevarande verksamhet utomlands fanns tidigare i 2 § lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. Som tidigare framhållits så har kravet på särskild anställning tagits bort. Ytterligare en skillnad i förhållande till den sistnämnda lagen är att den knyter an till all den verksamhet som får bedrivas inom utlandsstyrkan och inte enbart fredsbevarande verksamhet.

7.3

Förslaget till lagen om ändring i lagen (194:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.

Ändringen införs för att lagen skall omfatta alla som tjänstgör i utlands- styrkan efter det att kravet på särskild anställning i utlandsstyrkan upp- hört. Prop. 2002/03:26 Bilaga 4 46

Lagrådsremissens lagförslag

1

Lag om ändring i lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands

dels att 2 § skall upphöra att gälla, dels att 3 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Högst tretusen personer ur ut-

Högst tretusen personer ur ut-

landsstyrkan får samtidigt tjänst-

landsstyrkan inom Försvarsmakten

göra utomlands i väpnad tjänst.

får samtidigt tjänstgöra utomlands

i väpnad tjänst.

Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 Bilaga 5 47

2.

Lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten

Härigenom föreskrivs att 1, 26, 9 och 11 §§ lagen (1999:568) om ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag skall tillämpas på de

Försvarsmakten skall organise-

anställda i utlandsstyrkan inom

ra en utlandsstyrka. Denna lag

Försvarsmakten.

skall tillämpas på dem som tjänst-

gör där .

I utlandsstyrkan får endast sådan

I utlandsstyrkan får endast sådan

militär och civil personal anställas

militär och civil personal tjänstgö-

som behövs för internationell

ra som behövs för internationell

verksamhet utomlands i syfte att

verksamhet utomlands i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom humani- tärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

Den som skall tjänstgöra i ut- landsstyrkan och inte har en an- ställning i Försvarsmakten som omfattar skyldighet att tjänstgöra i internationell verksamhet utom- lands för de syften som anges i andra stycket, skall anställas sär- skilt i styrkan .

2 § För de anställda i utlandsstyr- kan skall följande bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla även utomlands, om inte tjänstgö- ringsförhållandena hindrar detta:

För dem som tjänstgör i utlands- styrkan skall följande bestämmel- ser i arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla även utomlands, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar detta:

2 kap. 

18 §§,

3 kap. 

14, 6 och 12 §§,

6 kap. 

16 §§, 6 a § första stycket första och andra meningen och andra stycket samt 8 och 9 §§.

3 §

För de anställda i utlandsstyr-

För dem som tjänstgör i utlands-

kan skall följande bestämmelser

styrkan skall följande bestämmel-

inte gälla:

ser inte gälla:

1 . 1517 §§ lagen (1982:80) om

1 . 12 § semesterlagen

anställningsskydd,

(1977:480), samt

Prop. 2002/03:26 Bilaga 5 48

Vid prövning av om 

den som tjänstgör i utlandsstyrkan 

drabbats av en arbetsskada skall bevisreg- lerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring.

Vid tillämpning av lagen om ar- betsskadeförsäkring utgör livränte- underlaget minst sju 

prisbasbe-

2 . 12 § semesterlagen (1977:480), samt

3 . arbetstidslagen (1982:673). En anställning i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. Anställningen får dock tidsbegränsas till att avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden. Vid uppsägning av anställning före anställningstidens utgång gäller en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått ut- bildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgi- varen säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad.

2 . arbetstidslagen (1982:673). 4 § En särskild anställning i ut- landsstyrkan skall vara tidsbegrän- sad och avse tiden för både utbild- ning och tjänstgöring. Anställ- ningen får dock tidsbegränsas till att avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden. Vid uppsägning av anställning- en före anställningstidens utgång gäller en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått utbildning för tjänstgö- ring utan att få godkända vitsord, får arbetsgivaren säga upp an- ställningen med en uppsägningstid av en månad.

För den som anställs särskilt i utlandsstyrkan skall bestämmel- serna i 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla. 5 § Vid tjänstgöring utomlands gäller lagen (1976:380) om arbetsskade- försäkring från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden från tjänstgöringsplatsen avslutas. Skada som inträffar under denna tid skall anses som arbetsskada, om övervägande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utom tjänstgöringslandet skall omfattas av lagens skydd endast om det finns särskilda skäl. Vid prövning av om en anställd drabbats av en arbetsskada skall bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. Vid tillämpning av lagen om ar- betsskadeförsäkring utgör livränte- underlaget minst sju basbelopp . Prop. 2002/03:26 Bilaga 5 49

Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell 

annan 

arbetsgivares 

åtgärder

.

lopp .

6 §

Om någon skadas under anställ-

Om någon skadas under tjänst-

ning i utlandsstyrkan, skall För-

göring i utlandsstyrkan, skall För-

svarsmakten i samråd med den

svarsmakten i samråd med den

skadade

skadade

1.

utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full ar- betsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att i framtiden försörja sig genom förvärvsarbete,

2.

om det är möjligt, ge den skadade lämplig arbetsträning inom ramen för Försvarsmaktens verksamhet, samt

3.

medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesutbild- ning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes förvärvs- förmåga.

9 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 6 och 7 §§ skall Försvars- makten samarbeta med försäkringskassan, länsarbetsnämnden och andra berörda myndigheter. Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell ar- betsgivares. 11 § Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering, skall Försvarsmakten efter ansökan ge den anhörige skälig ersättning för kostnader som en sådan insats orsakar.

Om en anställd i utlandsstyrkan

Om den som tjänstgör i utlands-

förolyckas eller skadas så svårt att

styrkan förolyckas eller skadas så

sjukhusvård krävs, skall Försvars-

svårt att sjukhusvård krävs, skall

makten efter ansökan av de anhö-

Försvarsmakten efter ansökan av

riga ersätta dem för skäligt antal

de anhöriga ersätta dem för skäligt

resor till den förolyckade eller

antal resor till den förolyckade

skadade samt uppehälle och tids-

eller skadade samt uppehälle och

spillan vid sådan resa efter samma

tidsspillan vid sådan resa efter

grunder som gäller i fråga om er-

samma grunder som gäller i fråga

sättning av allmänna medel till

om ersättning av allmänna medel

vittnen.

till vittnen.

I fall som avses i andra stycket skall Försvarsmakten efter ansökan även ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som är i behov av det och om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 Bilaga 5 50

3

Lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 § Denna lag gäller för 1. totalförsvarspliktiga under den tid då de är skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, 2. dem som genomgår utbildning för att få militär anställning i För- svarsmakten,

3.

hemvärnsmän under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

4.

dem som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sig att tjänstgöra frivilligt i befattningar i Försvarsmaktens krigsorganisation, under den tid då de är tjänstgöringsskyldiga,

5. anställda i utlandsstyrkan i

5. dem som tjänstgör utomlands

Försvarsmakten, när de tjänstgör

i utlandsstyrkan inom Försvars-

utomlands.

makten .

Denna lag träder i kraft den 1 juni 2003. Prop. 2002/03:26 Bilaga 5 51 Lagrådets yttrande Prop. 2002/03:26 Bilaga 6 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2002-12-19

Närvarande: justitierådet Nina Pripp, regeringsrådet Bengt-Åke
[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. kammarrättspresidenten Jan[REDACTED_EFTERNAMN]. Enligt en lagrådsremiss den 5 december 2002 (Försvarsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänst- göring utomlands,

2.

lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten,

3.

lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Cecilia Skjöldebrand. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet : I Försvarsmaktens verksamhet ingår bl.a. uppdrag med internationell anknytning. Dit hör sådan verksamhet som avses i 1 § lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. Det rör sig om fall då re- geringen på begäran av Förenta nationerna eller enligt beslut som fattas av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa beslutat att ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet utom- lands. Någon skyldighet att tjänstgöra i en sådan styrka anses inte före- ligga för anställda i Försvarsmakten, t.ex. yrkesofficerare eller reservof- ficerare. Tjänstgöringen är således frivillig och åligger en anställd endast om denne genom särskilt anställningsavtal godtagit denna. Syftet med förslagen i den nu framlagda lagrådsremissen är att det i fort- sättningen skall vara möjligt att utan fristående anställningsavtal ålägga anställda i Försvarsmakten att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Ingen skall dock vara tvungen att fullgöra en sådan tjänstgöring utan ett anställ- ningsavtal som innefattar en sådan skyldighet. För den som inte har en anställning i Försvarsmakten men vill tjänstgöra i utlandsstyrkan skall avtal även i fortsättningen kunna träffas för begränsad tid om anställning för sådan tjänstgöring. De bestämmelser i övrigt som idag finns i lagen (1999:568) om utlands- styrkan inom Försvarsmakten, LUF, och lagen (1994:1811) om disciplin- ansvar inom totalförsvaret, m.m. avses gälla oförändrade för dem som tjänstgör i utlandsstyrkan. 52 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands 2 § Paragrafen föreslås bli upphävd. Följden av förslaget blir bl.a. att det i första meningen föreskrivna kravet på särskild anställning för tjänst- göring i väpnad tjänst för fredsbevarande verksamhet utomlands utgår. Att det skall krävas anställning i Försvarsmakten bl.a. för sådan tjänstgö- ring och att personalen skall ingå i en utlandsstyrka inom Försvarsmak- ten föreslås i remissen komma till uttryck i LUF. Lagrådet har ingen erin- ran mot förslaget. Med förslaget att upphäva 2 § kommer lagen, som också sagts i remiss- protokollet, att bli en ren bemyndigandelag. Lagrådet föreslår därför att paragrafindelningen upphävs och att innehållet i 3 § förs över till nuva- rande 1 § som en andra mening med följande lydelse: Högst tretusen personer får samtidigt tjänstgöra utomlands i en sådan styrka. Vad som här avses är som redan framgått tjänstgöring för fredsbevarande verk- samhet. Av 1 § andra stycket LUF i nuvarande lydelse följer att det i För- svarsmaktens utlandsstyrka härutöver kan ingå militär och civil personal för fredsframtvingande verksamhet. Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten 1 § Första stycket Det har vid föredragningen upplysts att endast anställda i Försvars- makten får tjänstgöra i Försvarsmaktens utlandsstyrka. Lagrådet har vid sin granskning av lagförslaget därför utgått ifrån att kravet i det föreslag- na tredje stycket på anställning i Försvarsmakten för tjänstgöring i utandsstyrkan inte innebär någon nyhet i sig. Något behov av en upplys- ning om att lagen skall tillämpas på dem som tjänstgör i utlandsstyrkan torde inte behövas. Den föreslagna andra meningen bör därför kunna utgå. Lagrådet föreslår att första stycket får lyda: Inom Försvarsmakten skall finnas en utlandsstyrka för verksamhet som avses i denna lag. Andra och tredje styckena Av det föreslagna tredje stycket följer, som redan sagts, att endast den som har en anställning i Försvarsmakten får tjänstgöra i utlandsstyrkan. Avsikten med stycket är att ge uttryck för att endast den är skyldig att tjänstgöra i utlandsstyrkan vars anställningsavtal omfattar en sådan skyl- dighet. Behovet av en reglering av detta slag kan ifrågasättas. Det följer utan särskild föreskrift i lagen att den som innehar en anställning inte har en vidare tjänstgöringsskyldighet än vad anställningsavtalet omfattar. Prop. 2002/03:26 Bilaga 6 53 Finns det inte något anställningsavtal över huvud taget, får ett sådant av- tal träffas. Och finns det ett anställningsavtal men detta inte omfattar tjänstgöringsskyldighet i utlandsstyrkan, kan antingen det gällande avta- let kompletteras efter överenskommelse eller särskilt avtal tecknas. Mot bakgrund av vad som anförts i remissen vill Lagrådet dock inte av- styrka att det införs en uttrycklig bestämmelse gällande tjänstgörings- skyldigheten. Lagrådet förordar dock att denna förs in i andra stycket och ges följande lydelse: I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal tjänstgöra som enligt anställningsavtal är skyldig att fullgöra tjänst i styrkan och som behövs för internationell verksamhet i syfte att

1.

avvärja risk för en väpnad konflikt,

2.

hejda en pågående väpnad konflikt,

3.

övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller

4.

skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom humani- tärt arbete i samband med en väpnad konflikt.

Den föreslagna texten innebär att den som vid ikraftträdandet av lag- ändringen innehar en sådan anställning i Försvarsmakten som inte omfat- tas av en tjänstgöringsskyldighet i utlandsstyrkan, efter ikraftträdandet kan få en sådan skyldighet endast om han eller hon tecknar ett avtal som innefattar en sådan skyldighet. Lagrådet utgår ifrån att en skyldighet att tjänstgöra i utlandsstyrkan kommer att uttryckligen anges i anställnings- avtalen även i fråga om nyanställda. Förslaget ger möjlighet att antingen komplettera ett gällande anställningsavtal så att detta omfattar också den i lagen reglerade tjänstgöringsskyldigheten eller att teckna ett särskilt avtal om sådan tjänstgöringsskyldighet. Beroende på omständigheterna i det enskilda fallet kan det bli fråga om ett avtal som skall löpa tills vidare eller vara tidsbegränsat. Det kan t.ex. vara fråga om ett avtal om tjänstgö- ring vars omfattning är på förhand avgränsad eller om ett avtal innefat- tande en generell tjänstgöringsskyldighet i utlandsstyrkan. Om Lagrådets förslag till ändrad lydelse av andra stycket inte godtas, förordas att det föreslagna tredje stycket flyttas upp och får bilda pa- ragrafens andra stycke samt att stycket avslutas enligt följande - - - skall anställas särskilt för tjänstgöring i styrkan. Förslaget innebär att det nu- varande andra stycket kommer att utgöra en nytt tredje stycke. 4 § Första stycket Det i första meningen föreslagna uttrycket särskild anställning torde vara avsett att referera till remissens förslag i 1 § tredje stycket om an- ställning särskilt i utlandsstyrkan. Med Lagrådets alternativ saknas denna skrivning att referera till. Oavsett om skrivningen i det föreslagna tredje stycket behålls eller ej kan uttrycket särskild anställning uppfattas som missvisande i det fall det är fråga om en anställning av någon som inte redan innehar en anställning i Försvarsmakten. Prop. 2002/03:26 Bilaga 6 54 Lagrådet förordar därför att första meningen får följande lydelse: En anställning för tjänstgöring enbart i utlandsstyrkan skall vara tidsbe- gränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. Godtas inte förslaget, föreslås att det i första raden mellan orden anställning och i utlandsstyrkan förs in orden för tjänstgöring. Andra stycket I detta stycke finns bestämmelser om uppsägningstidens längd för en sådan anställning som avses i första stycket. Lagrådet föreslår att första meningen får lyda Anställningen får sägas upp före anställningstidens utgång med en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och arbetstagare. Tredje stycket Till detta stycke har i det remitterade lagförslaget flyttats över text från nuvarande 3 § 1. En utgångspunkt för behovet av att undanta bestämmel- serna i 15 17 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd är att arbetsta- garen är anställd för begränsad tid enligt 5 eller 5 a § nämnda lag. Efter- som lagstödet för en tidsbegränsning av anställning för tjänstgöring i ut- landsstyrkan finns i 4 § första stycket LUF kan det ifrågasättas om be- stämmelsen i tredje stycket över huvud taget behövs. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Prop. 2002/03:26 Bilaga 6 55

Försvarsdepartementet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 januari 2003. Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] J. O.,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] H.,[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] Föredragande: Leni[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2002/03:26 Tjänstgöring i utlandsstyr- kan inom Försvarsmakten. Prop. 2002/03:26 56