Regeringens proposition

1991/92:92

om utskiftning av löntagarfondernas tillgångar m.m.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i

bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 26 mars 1992 för de

åtgärder och det ändamål som framgår av föredragandenas

hemställan.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen anges hur utskiftningen av förutvarande

löntagarfondernas tillgångar bör ske. Dessa tillgångar förvaltas

numera av Fond 92-94 (avvecklingsstyrelsen).

 I ett befolkningsmässigt litet och i förhållande till de stora

marknaderna avlägset land som Sverige är det nödvändigt att

satsa på utveckling av kunskap och kvalitet. I detta avseende

skärps också kraven ytterligare vid den förestående

integreringen i det europeiska samarbetet. Regeringen har bl.a.

i regeringsförklaringen markerat sin strävan att förstärka

kapaciteten inom forskning och högre utbildning. Det är av

strategisk betydelse att resurser kan avsättas för långsiktigt

kunskapssökande genom grundforskning och forskarrekrytering inom

områden som utväljs utifrån bedömningar av den relevans de kan

ha för utvecklingen av Sveriges framtida konkurrenskraft. Detta

inkluderar den miljöstrategiska och medicinska forskningen. De

tillgångar som frigörs genom avvecklingen av löntagarfonderna

bör i stor utsträckning användas för detta ändamål.

 En andra del av löntagarfondernas tillgångar bör användas för

att stimulera sparande, särskilt individuellt pensionssparande.

I ett första steg föreslås därför att ett premiegrundande

allemanssparande införs. I ett senare sammanhang, i god tid före

den slutliga utskiftningen av löntagarfondsmedlen, avser

regeringen att föreslå hur detta sparande kan fortsätta i mer

långsiktiga former. Det kan härvid bli aktuellt att skapa regler

som möjliggör en överflyttning av behållningen i det premie-

grundande

allemanssparandet till en traditionell pensionsförsäkring, till

en livförsäkring med anknytning till en försäkringspremiefond

(unit linked) eller till det pensionssparande utan

försäkringsinslag som regeringen avser lägga förslag om.

 Vidare skall även de som av olika skäl inte deltar i det

premiegrundande allemanssparandet, av rättviseskäl, också få del

av löntagarfondernas tillgångar. Därmed kommer alla att få en

andel. För att inte minska incitamenten för ett framtida

sparande bör emellertid detta belopp vara mindre och dessutom

bundet under en längre tid än vad som föreslås när det gäller

det premiegrundande allemanssparandet.

 En ytterligare del av löntagarfondernas tillgångar bör användas

för främjande av de små och medelstora företagen.

Utvecklingskraften och mångfalden hos småföretag är oerhört

viktiga för svensk ekonomi och för en sund konkurrens. Den

exakta utformningen bör emellertid vara föremål för ytterligare

överväganden. En kommitté med parlamentarisk förankring kommer

därför att tillsättas som får i uppdrag att skyndsamt komma med

närmare förslag.

 När det gäller det premiegrundande allemanssparandet föreslås

att var och en som är folkbokförd i Sverige skall ha rätt att

ansluta sig till detta sparande. Sparandet, som föreslås kunna

ske i bara en allemansfond, är förenat med en sparpremie på 1

200 kr. Denna skall tillföras spararens konto senast den 31

december 1994. Premien utgörs av en andel av löntagarfondernas

tillgångar. Premien föreslås vara skattefri för spararen.

För att erhålla sparpremien krävs

 - att sparandet uppgår till minst 2 400 kr. och

 - att sparbeloppet är fördelat på minst tolv månadsinsättningar

under perioden den 1 september 1992 - den 31 augusti 1994.

 När premien har tillförts spararens konto, är det lägsta

tillåtna sparbeloppet och sparpremien spärrat på konto fram till

utgången av år 1997. Regeringen kan dock föreskriva att uttag

får göras för överföring till individuellt pensionssparande.

 I propositionen föreslås vidare att gränsen för de tillåtna

månadsinsättningarna i allemanssparandet höjs från 1 200 kr.

till 2 000 kr., att maximigränsen för det tillåtna sparandet,

150 000 kr., slopas och att gränsen för det tillåtna antalet

andelsägare i en allemansfond tas bort.

1 Förslag till

Lag om pensionsanknutet premiegrundande allemanssparande

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om pensionsanknutet

premiegrundande allemanssparande.

 I lagen betyder

 1. premiegrundande allemanssparande: sådant pensionsanknutet

premiegrundande sparande i en allemansfond som enligt denna lag

kan ge rätt till en sparpremie,

 2. sparperioden: perioden den 1 september 1992 - den 31

augusti 1994,

 3. premiegrundande konto: ett konto som är knutet till en

allemansfond i vilken premiegrundande allemanssparande sker.

 I fråga om premiegrundande allemanssparande gäller vad som

föreskrivs i lagen (1983:890) om allemanssparande med de

avvikelser som följer av denna lag.

2 § Var och en som är folkbokförd i Sverige får delta i det

premiegrundande allemanssparandet. Varje sparare får spara i

bara en allemansfond.

 Den som vill påbörja premiegrundande allemanssparande skall

anmäla detta till ett fondbolag som enligt överenskommelse med

riksgäldskontoret förmedlar sådant sparande. Fondbolaget skall

genast underrätta riksgäldskontoret om anmälan.

3 § Premiegrundande allemanssparande får ske under

sparperioden. Sparandet skall uppgå till minst 2 400 kronor och

vara fördelat på minst tolv månadsinsättningar.

 En sparare får överföra behållningen i det premiegrundande

allemanssparandet till någon annan allemansfond som förmedlar

sådant sparande, bara om

 1. den allemansfond där sparandet sker upphör, eller

 2. spararen till följd av att han slutar sin anställning i ett

visst bolag eller inom en viss koncern saknar möjlighet att

fullfölja sparandet i en företagsanknuten allemansfond.

 Det nya fondbolaget skall genast underrätta riksgäldskontoret

om överföringen.

4 § Vid sparperiodens slut skall antalet fondandelar på det

premiegrundande kontot vara minst 2 400 dividerat med den

genomsnittliga anskaffningskostnaden för samtliga andelar som

anskaffats under sparperioden.

 För att rätt till sparpremie skall föreligga får vidare uttag

från det premiegrundande kontot under tiden från sparperiodens

slut till den tidpunkt då sparpremien tillförs kontot inte

medföra att antalet andelar på kontot understiger det minsta

antal som anges i första stycket.

5 § Om spararen uppfyller villkoren för sparandet enligt 2-4 §§

skall till hans premiegrundande konto senast den 31 december

1994 föras en sparpremie. Premien skall ha ett värde på

1 200 kronor och utgöras av andelar i den allemansfond i vilken

sparandet har skett.

 Avvecklingsstyrelsen enligt övergångsbestämmelserna till lagen

(1991:1857) om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för

allmänna pensionsfonden skall, samtidigt som sparpremien

tillförs det premiegrundande kontot, till allemansfonden

överföra av avvecklingsstyrelsen förvaltade tillgångar till ett

värde som svarar mot premien.

6 § Sedan sparpremien har tillförts det premiegrundande kontot,

får inte före utgången av år 1997 göras uttag från kontot så att

antalet fondandelar understiger summan av det minsta antal

andelar som krävs enligt 4 § och det antal som har erhållits

genom premien. Regeringen får dock föreskriva att uttag får

göras för överföring till individuellt pensionssparande.

 Första stycket första meningen gäller inte om spararen har

avlidit.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983:890) om allemans-

sparande1

 dels att 11 § skall upphöra att gälla,

 dels att i 12, 14, 16 och 23 §§ ordet "bankinspektionen" skall

bytas ut mot "finansinspektionen",

 dels att 4 och 19 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §2

 Varje sparare får sätta in Varje sparare får sätta in

högst 1 200 kronor i månaden i högst 2 000 kronor i månaden i

allemanssparandet. allemanssparandet.

 Under perioderna den 1 maj -

den 31 juli 1991 och den

1 februari - den 30 april 1992

får en sparare, utöver

insättningar enligt första

stycket, sätta in sammanlagt

högst 5 000 kronor per period i

allemanssparandet.

 Spararens insättningar, i

förekommande fall minskade med

uttag, får sammanlagt inte

överstiga 150 000 kronor.

 19 §3

I en företagsanknuten al- I en företagsanknuten al-

lemansfond får kapitaltillskott lemansfond får kapitaltillskott

göras endast av den som är göras endast av den som är

anställd i ett visst bolag anställd i ett visst bolag

eller inom en viss koncern. För eller inom en viss koncern

en sådan fond gäller i eller vars anställning har

tillämpliga delar 10-18 §§, om upphört till följd av pension

inte annat följer av 21-23 §§. enligt lagen (1962:381) om

 allmän försäkring. För en sådan

 fond gäller i tillämpliga delar

 10 och 12-18 §§, om inte annat

 följer av 21-23 §§.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

1Lagen omtryckt 1986:522.Senaste lydelse av 11 § 1989:510

 23 § 1990:1116.

2Senaste lydelse 1991:185.3Senaste lydelse 1990:1116.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för

allemanssparande och ungdomsbosparande

 Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1988:847) om

skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Skattelättnader enligt denna Skattelättnader enligt denna

lag medges för sparande enligt lag medges för sparande enligt

lagen (1983:890) om lagen (1983:890) om

allemanssparande och lagen allemanssparande, lagen

(1988:846) om ungdoms- (1992:000) om pensionsanknutet

bosparande. premiegrundande allemans-

 sparande och lagen (1988:846)

 om ungdomsbosparande.

 2 §1

 Av ränta på sparmedel som satts in i allemanssparandet utgör

endast fyra femtedelar skattepliktig inkomst vid taxering enligt

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

 Av realisationsvinst och utdelning på andel i allemansfond tas

fyra femtedelar upp som skattepliktig inkomst. Avdrag för

realisationsförlust på sådan andel grundas på fyra femtedelar av

förlusten.

 För utdelning enligt 18 § För utdelning enligt 18 §

sista stycket lagen om sista stycket lagen (1983:890)

allemanssparande skall om allemanssparande skall

gåvoskatt betalas i den mån gåvoskatt betalas i den mån

skattskyldighet föreligger skattskyldighet föreligger

enligt lagen (1941:416) om enligt lagen (1941:416) om

arvsskatt och gåvoskatt. arvsskatt och gåvoskatt.

 Sparpremie enligt lagen

 (1992:000) om pensionsanknutet

 premiegrundande allemans-

 sparande utgör inte skat-

 tepliktig inkomst. De

 fondandelar som erhållits som

 en sådan premie anses

 anskaffade för sammanlagt 1 200

 kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången vid 1995 års taxering.

1Senaste lydelse 1991:1844.

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 mars 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om utskiftning av löntagarfondernas

tillgångar m.m.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anför.

 Löntagarfonderna är avvecklade. I regeringens proposition om

avveckling av löntagarfonderna (prop. 1991/92:36) angavs flera

alternativ till hur löntagarfondernas tillgångar kan användas.

Det ansågs emellertid att frågan om hur dessa tillgångar

slutligt skall användas borde bli föremål för fortsatt

beredning.

 De förslag som jag senare presenterar innebär att delar av lön-

tagarfondernas tillgångar tas i anspråk för närmare angivna

ändamål. Vidare redovisar jag olika alternativ till hur

ytterligare en del av tillgångarna bör användas. Statsrådet
[REDACTED_EFTERNAMN] kommer att lämna sin syn på hur löntagarfondernas

tillgångar kan användas för forskning för långsiktig kompetens-

utveckling. Hur dessa olika alternativ exakt skall utformas

kräver ytterligare överväganden. Några förslag läggs därför inte

fram i detta sammanhang.

 Statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler vad som hör till deras

resp. ansvarsområde. Anförandena och förslagen redovisas i

underprotokollen för finans- resp. utbildningsdepartementet.

 Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] hemställer att regeringen i en gemensam

proposition förelägger riksdagen vad han och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

har anfört för de åtgärder och det ändamål som de har hemställt

om.

 Regeringen ansluter sig till föredragandenas överväganden och

beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad

föredragandena har anfört för de åtgärder och det ändamål de har

hemställt om.

 Regeringen beslutar vidare att de anföranden och förslag som

redovisas i underprotokollen skall bifogas propositionen enligt

följande:

 Finansdepartementet Bilaga 1

 Utbildningsdepartementet Bilaga 2

 Bilaga 1

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 mars 1992

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om utskiftning av

löntagarfondernas tillgångar m.m.

1 Inledning

Löntagarfonderna inrättades år 1984 (prop. 1983/84:50, FiU 20,

rskr. 122, SFS 1983:1092). Frågan om löntagarfondstyrelserna har

alltsedan dess varit föremål för omfattande diskussioner. I

riksdagen har varje år yrkats att löntagarfonderna skall

avvecklas. Detta skedde senast i en trepartimotion (mot. 1990/-

91:Fi213). I motionen sägs bl.a. att löntagarfonderna hämmar

tillväxten i ekonomin, att de är oförenliga med kraven på ett

ökat enskilt sparande och en ökad tilltro till svensk ekonomi

samt att de har inneburit en ökad makt- och ägarkoncentration

till de fackliga organisationerna. Vidare anges i motionen vissa

riktlinjer för avvecklingen av löntagarfonderna; avvecklingen

skall vara definitiv, den får inte utsätta aktiebörsen för

kraftig kurspress och den skall stärka möjligheterna att

varaktigt uppnå en högre tillväxt i den svenska ekonomin.

 Löntagarfonderna avvecklades vid utgången av år 1991 (prop.

1991/92:36, FiU9, rskr. 91, SFS 1991:1857). Förvaltningen av

löntagarfondernas tillgångar överfördes samtidigt till en av-

vecklingsstyrelse som har till uppgift att förbereda en total

utskiftning av dessa tillgångar. Avvecklingsstyrelsen har tagit

sig namnet Fond 92-94. Enligt beslutet om avveckling av

löntagarfonderna skall utskiftningen vara genomförd senast den 1

juli 1994. Vidare framgår av beslutet att regeringen skall lämna

förslag dels före 1992 års utgång om den slutliga utskiftningen,

dels snarast om hur delar av löntagarfondernas tillgångar kan

överföras i form av sparpremier till dem som sparar i

allemansfond.

 Inom finansdepartementet har utarbetats promemorian (Ds

1991:85) Premiegrundande allemanssparande, som innehåller

förslag om sparpremier i enlighet med riktlinjerna i riksdagens

beslut. Promemorian har remissbehandlats.

 Till protokollet i detta ärendet bör fogas dels en

sammanfattning av promemorians innehåll och lagförslag som

bilaga 1:1 och 1:2, dels en förteckning över remissinstanserna

och en sammanställning av remissyttrandena som bilaga 1:3.

 I en skrivelse, som kom in till finansdepartementet den 17

februari 1992, hemställde Mariebergskoncernens allemansfond (M-

fonden) om vissa ändringar i lagen (1983:890) om

allemanssparande såvitt gäller

bestämmelserna om företagsanknutna allemansfonder. I skrivelsen

föreslår M-fonden att pensionerade arbetstagare skall få

tillfälle att fortsätta sitt sparande i en företagsanknuten

allemansfond. Frågan tas upp i det här ärendet (avsnitt 3.3).

2 Allmän motivering

2.1 Utgångspunkter

 Mitt förslag: Ett premiegrundande allemanssparande införs. Den

 som ansluter sig till det premiegrundande allemanssparandet

 och som uppfyller villkoren för sparandet erhåller en

 sparpremie.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Promemorieförslaget har fått ett blandat

mottagande. Fondbolagens Förening och Svenska Kyrkans

Personalförbund tillstyrker förslaget. Finansinspektionen och

riksskatteverket lämnar förslaget utan erinran. Förslaget

avstyrks av LO, TCO och Pensionärernas Riksorganisation (PRO).

PRO motsätter sig att löntagarfondernas tillgångar bryts loss

från ATP-systemet. TCOs uppfattning är att eftersom fonderna

byggts upp med medel från arbetslivet bör pengarna gå tillbaka

dit, i första hand för att stimulera kompetensutveckling, eller

annars kvarstå inom ATP-systemet. Stockholms fondbörs avstår

från att ta ställning i den politiska frågan om hur

löntagarfondernas tillgångar bäst bör disponeras. Fondbörsen

anser dock att det är viktigt att avvecklingen inte sker i

former som snedvrider sparandet och att förslaget från denna ut-

gångspunkt är olyckligt. Vidare förändrar, enligt fondbörsens

mening, förslaget inte det förhållandet att aktieägandet

institutionaliserats.

 Ett flertal remissinstanser, däribland allmänna pensionsfonden,

första-tredje och fjärde fondstyrelserna, SACO,

Stadshypotekskassan, Svenska Kommunförbundet och

Landstingsförbundet avstår från att yttra sig.

 Åtskilliga remissinstanser förordar emellertid alternativa

användningsområden för löntagarfondsmedlen. Riksgäldskontoret

anser att många skäl talar för att tillgångarna säljs ut till

allmänheten. Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen, SAF, Sveriges Industriförbund och

Stiftelsen Aktiefrämjandet, vilka i och för sig inte har några

invändningar mot förslaget, anser att löntagarfondsmedlen i

första hand rätteligen bör återbetalas till de företag som har

betalat in dem. Handelskammaren i Jönköpings län och Tomas

Fischer anser att en återbetalning till företagen är det enda

rätta användningsområdet. Svensk Industriförening avstyrker

promemorieförslaget och menar också att löntagarfondsmedlen

principiellt skall återbetalas till företagen. Föreningen inser

dock att sådan återbetalning skulle kunna medföra stora problem

ur rent administrativ synpunkt, varför föreningen är av den

uppfattningen att medlen i stället bör överföras till AP-fonden

för att därigenom säkra det allmänna pensions

systemets fortbestånd. Innan en sådan överföring sker bör enligt

föreningen viss del av medlen avskiljas för att användas till

främjande av de mindre och medelstora industriföretagens

utveckling. Svenska Bankföreningen föreslår som alternativ att

medlen som ett "startbelopp" eller "bonus" överförs i form av

individuella sparpremier till personliga pensionskonton, vilka

bör utgöra en viktig beståndsdel vid en reformering av

pensionssystemet. Även Svenska Fondhandlareföreningen, SAF,

Sveriges Aktiesparares Riksförbund och Sveriges Industriförbund

framför detta alternativ till promemorieförslaget. Företagarnas

Riksorganisation, Sveriges Försäkringsförbund och Lantbrukarnas

Riksförbund (LRF) anser att löntagarfondsmedlen skall överföras

till ett reformerat pensionssystem. Folksam anser att

löntagarfondsmedlen inte bör tillfalla enbart dem som har

möjlighet att avstå pengar till sparande under en viss period

och att förslaget innebär att en sparform gynnas på ett

omotiverat sätt framför andra. Enligt Folksams mening bör

löntagarfondernas medel även fortsättningsvis tjäna till att

säkerställa pensionerna för alla förvärvsarbetande utan något

diskriminerande urval av den typ som föreslås här. Enligt

Sparbanksgruppen AB bör även andra sparstimulerande metoder än

den föreslagna diskuteras, t.ex. enskilt pensionssparande i

bank.

 Skälen för mitt förslag: I propositionen om avveckling av

löntagarfonderna lämnade jag vissa allmänna riktlinjer för hur

tillgångarna i löntagarfonderna borde användas; en del som

sparpremier till dem som sparar i allemansfond och den andra

delen till utbildning och forskning. Departementspromemorian

innehåller ett fullständigt förslag där en stor del av

löntagarfondernas tillgångar används till sparpremier för att

bl.a. stimulera enskilt sparande. Förslaget har under

remissbehandlingen utsatts för viss kritik som främst har tagit

sikte på hur löntagarfondsmedlen används. Den principiella

uppfattningen hos många remissinstanser har varit att

löntagarfondsmedlen bör återbetalas till företagen, även om

sparpremieförslaget som sådant i och för sig kan accepteras.

Andra remissinstanser har framfört olika förslag om att medlen

bör användas för att säkerställa pensionssystemet eller på något

sätt bör kopplas till ett långsiktigt sparande, i första hand

pensionssparande.

 Den uppfattning som flera remissinstanser har gett uttryck för,

att vinstdelningsskatten borde betalas tillbaka till de företag

som erlagt den kan i och för sig vara principiellt riktig. Att i

efterhand se till att företagen skattemässigt hamnar i samma

situation som de skulle sig om vinstdelningsskatten inte hade

införts skulle emellertid vara förenat med betydande

komplikationer. Det skulle bl.a. innebära ett mycket resurs-

krävande för skatteförvaltningen.

 Till att börja med skulle krävas utredning om och ändring av

företagens taxering till vinstdelningsskatt. På grund av att

vinstdelningsskatten är avdragsgill mot inkomstskatten följande

år skulle företagens inkomsttaxeringar behöva ändras. Hänsyn

skulle emellertid också behöva tas till att vissa företag kunnat

utnyttja andra avdrags- och reserveringsmöjligeter om avdrag

inte medgetts för vinstdelningsskatt. Sådana ändrade

dispositioner skulle kunna få effekter vid följande taxeringar.

Vidare skulle en ändring av taxeringen till statlig inkomstskatt

i sin tur leda till ändring av taxeringen till

vinstdelningsskatt samma år.

 Uppskattningsvis 30 000 taxeringar till vinstdelningsskatt har

åsatts under de sju taxeringsår som lagen om vinstdelningsskatt

har tillämpats. Till bilden hör att flertalet av dessa

taxeringar vunnit laga kraft liksom de inkomsttaxeringar som

också skulle beröras. En ytterligare komplikation som kan

förutses är att ett antal företag av olika skäl kan ha upphört

med sin verksamhet. Utredning behövs då om vem som i stället för

företaget skulle ha rätt till återbetalningen. Det är alltså,

som jag anförde i prop. 1991/92:36, starka praktiska skäl som

leder till att en annan lösning bör väljas än att återbetala

vinstdelningsskatten till företagen.

 Som ett alternativ till en direkt återbetalning till företagen

har i den allmänna debatten framförts att löntagarfondsmedlen

kan överföras till exempelvis ett investmentbolag i vilket

företagen som betalat in medlen får bli ägare. Härvid gör sig

emellertid den aspekten gällande att man då kommer att medverka

till att skapa en "ny" maktkoncentration av ägande i stället för

att skapa bättre förutsättningar för ett spritt ägande inom

näringslivet. Min övertygelse är att ett spritt ägande är av

grundläggande betydelse för den ekonomiska tillväxten.

 Flera remissinstanser har ansett att löntagarfondsmedlen bör

återföras till ATP-systemet, ingå i ett reformerat

pensionssystem eller utgöra ett startbelopp i personliga

pensionskonton. I enlighet med regeringsförklaringen tillsattes

nyligen en parlamentarisk beredning med uppdrag att närmare

utreda frågan om ett nytt pensionssystem, varvid en viktig ut-

gångspunkt är behovet av ett högre långsiktigt sparande. Bered-

ningen har för avsikt att senare i år redovisa sitt arbete,

varför denna fråga inte bör behandlas i detta sammanhang. Vidare

har regeringen tillsatt en särskild utredare med uppgift att

analysera sparandets samhällsekonomiska roll och överväga vilka

åtgärder som kan behövas för att hushållens sparande skall öka.

Slutligen pågår inom finansdepartementet ett arbete med att

utreda förutsättningarna för ett pensionssparande utan

försäkringsinslag i bank med liknande skattefördelar som gäller

för det nuvarande försäkringssparandet. Innan jag har sett

resultatet av det pågående utredningsarbetet är jag inte beredd

att lämna något konkret förslag till hur löntagarfondsmedlen kan

knytas till ett individuellt pensionssparande som en del

remissinstanser föreslår. Dessutom skulle ett förslag i den

riktningen kräva kompletteringar av datasystem och nya

administrativa rutiner hos t.ex. försäkringsbolag och banker,

och som de själva framhåller i sina remissvar behövs för detta

en viss framförhållning. Däremot behandlar jag senare delar av

det pågående arbetet med de olika pensionssparalternativen.

Det finns anledning att här, innan jag redovisar mitt förslag,

beröra det enskilda sparandet. Det finansiella sparandet i

Sverige har under en lång följd av år varit otillräckligt. De

samlade inkomsterna har inte räckt till för att täcka de totala

utgifterna, vilket kommit till uttryck i ett underskott i bytes-

balansen. Hushållssektorns finansiella sparande har försvagats

på

tagligt och en kraftig nedgång i sparkvoten skedde under några

år efter kreditmarknadens avreglering i mitten av 1980-talet,

vilket tog sig uttryck i att hushållen kraftigt ökade sin

skuldsättning. En vändning kom år 1989 då hushållens

nettoupplåning mer än halverades. Därefter har en viss för-

bättring skett i sparandet, även om hushållens sparande alltjämt

är lågt.

 För att möjliggöra en stabil och långsiktig ekonomisk tillväxt

fordras att företagen investerar för utökad kapacitet. För detta

krävs kapital. En förutsättning för att uppnå en sådan stabil

ekonomisk utveckling, utan att besvärande underskott i

bytesbalansen uppkommer, är att det finansiella sparandet kan

förbättras. Det enskilda sparandet är ett villkor för en

fungerande marknadsekonomi och sparande i aktier bidrar till

ägarspridningen inom näringslivet. Hushållssparandet har således

en stor samhällsekonomisk betydelse och det är därför ytterst

angeläget att hushållssektorn under kommande år mer aktivt kan

bidra till en förbättring av det finansiella sparandet. En

ökning av hushållens sparande är emellertid nödvändig inte bara

för den ekonomiska tillväxten i samhället, utan också för att

ett personligt sparande ger de enskilda hushållen trygghet och

frihet. Ett viktigt långsiktigt mål är att hushållen skall kunna

ha ett sparkapital motsvarande den genomsnittliga årslönen för

en industriarbetare.

 En aktiv politik måste bedrivas så att enskilt sparande

stimuleras och främjas. De mest grundläggande motiven för ett

enskilt sparande är att trygga ålderdomen, förbättra boendet och

ha en buffert för att klara oförutsedda utgifter m.m. ATP-

systemet, som bygger på att den förvärvsarbetande generationen

via avgifter finansierar dagens pensionsutbetalningar, försvagar

enskildas motiv för ett eget pensionssparande. Sparandet inför

ålderdomen bör i stället premieras och möjligheter till ett eget

pensionssparande vid sidan av det offentliga breddas.

 Såsom konstaterades i propositionen om avveckling av

löntagarfonderna är det för att tillgodose näringslivets behov

av riskvilligt kapital viktigt att det enskilda sparandet ökar.

Detta kan ske genom att en del av löntagarfondsmedlen används

för sparstimulans på det sätt som föreslagits i promemorian.

Härigenom uppnås en bred allmän sparstimulans samtidigt som det

skapas möjligheter för den enskilde att genom en begränsad spar-

insats bygga upp ett eget aktiesparande. Jag är visserligen

medveten om förslagets svagheter: dels risken för att det i

stället för nysparande endast sker en omfördelning av redan

befintligt sparande, dels svårigheten att få enskilda att

fortsätta med sparandet sedan de erhållit premien. Förslaget har

emellertid också flera betydelsefulla fördelar. För det första

innebär förslaget att en önskvärd spridning av ägandet i

företagen kan uppnås. Ytterligare en fördel är att det genom

detta förslag inte finns någon möjlighet att föra tillbaka

medlen till fonder med samma eller liknande syften som de nu

avvecklade löntagarfonderna. Slutligen har förslaget den

fördelen att större utförsäljningar på aktiemarknaden kan

undvikas.

Enligt min mening bör det nu läggas fram ett förslag som i

största möjliga utsträckning tillgodoser tidigare nämnda krav

och önskemål. Förslaget om premiegrundande allemanssparande bör

därför genomföras. Enskilda personer kan därigenom påbörja ett

långsiktigt sparande som genom sparpremien innehåller en

sparstimulans. Samtidigt kan en stor del av löntagarfondsmedlen

utskiftas före 1994 års utgång.

 Jag återkommer här till några av de alternativa

pensionssparformer som tidigare nämnts. Jag kan se flera

fördelar om man till det premiegrundande allemanssparandet kan

koppla någon form av individuellt pensionssparande. Denna

koppling kan åstadkommas på olika sätt både till traditionell

pensionsförsäkring och till de nya pensionssparformer som för

närvarande utreds. Ett sätt kan vara att skapa regler som

möjliggör en överflyttning av behållningen i det premiegrundande

allemanssparandet till en traditionell pensionsförsäkring eller

till det tänkta pensionssparandet utan försäkringsinslag. Även

ett försäkringssparande med anknytning till en försäkringspre-

miefond (unit linked) kan då vara ett alternativ. Jag avser att

senare, i god tid innan sparpremien skall tilldelas spararna,

presentera alternativ till hur det premiegrundande allemans-

sparandet kan fortsätta i andra, mer långsiktiga former.

 Som framgår av propositionen om avveckling av löntagarfonderna

är tanken att löntagarfondsmedlen - utöver att utskiftas som

sparpremier - även skall användas för att främja utbildning och

forskning. Jag får i denna del hänvisa till vad statsrådet
[REDACTED_EFTERNAMN] senare i dag kommer att anföra. Vidare har under och

efter remissbehandlingen andra alternativa användningssätt

aktualiserats.

Utdelning till andra än sparare i allemansfond

Det har från vissa remissinstanser hävdats att förslaget till

premiegrundande allemanssparande kan leda till att vissa inte

kommer att ha möjlighet att få ta del av löntagarfondsmedlen

eftersom det krävs ett regelbundet sparande.

 Jag har stor förståelse för denna synpunkt. Det är, som jag ser

det, angeläget att alla har möjlighet att få del av

fondtillgångarna, dvs. även de som av olika skäl inte vill eller

kan spara i allemansfonderna. Tillgången till egna ekonomiska

resurser bör således inte vara ett kriterium för om en enskild

person skall få andel i fondförmögenheten. Det finns därför

starka skäl som talar för att de som inte deltar i eller

fullföljer det premiegrundande allemanssparandet på något annat

sätt kan få del av dessa medel.

 För att inte minska incitamenten för ett framtida sparande kan

jag tänka mig att erhållet belopp blir bundet under en längre

tidsperiod än vad som bör gälla för det premiegrundande

allemanssparandet, eventuellt med möjlighet att längre fram

överföra beloppet till pensionssparande på motsvarande sätt som

jag tänker mig att sparpremien kan överföras. Ett belopp, som

erhålls utan något krav på egen insats måste dock understiga

sparpremien av samma skäl som ligger till grund för mina

överväganden när det gäller den tid som beloppet bör vara

bundet.

 Bland de tillgångar som förvaltas av Fond 92-94 finns en mindre

del likvida medel. Jag ser det som angeläget, utifrån praktiska

skäl, att dessa medel i första hand bör komma ifråga för att

tillgodose kravet på en rättvis fördelning vid utskiftningen av

fondtillgångarna. Detta talar för att Fond 92-94 även

fortsättningsvis bör hålla en mindre del av tillgångarna i

likvida medel.

 Frågan om hur de som av olika skäl inte vill eller kan delta i

det premiegrundande allemanssparandet också bör få del av

löntagarfondernas förmögenhet bör emellertid övervägas

ytterligare. Jag avser att senare, i god tid innan sparpremien

skall tilldelas resp. sparare, presentera hur detta bör ske.

Stöd till småföretagen

Några av remissinstanserna har framfört den åsikten att en del

av löntagarfondsmedlen bör användas för att stödja utvecklingen

av mindre företag. Jag kan konstatera att löntagarfonderna hade

aktier i mindre, onoterade företag till ett sammanlagt värde av

drygt 700 milj.kr. Det skulle naturligtvis kunna medföra stora

olägenheter för övriga ägare i dessa företag om Fond 92-94, som

nu förvaltar ifrågavarande aktier, avslutade dessa engagemang.

Detta pekade jag också på i propositionen om avveckling av

löntagarfonderna. Det finns därför skäl att hitta en

helhetslösning som minimerar risken för olägenheter.

 För att marknadsekonomin skall fungera krävs livskraftiga små

och medelstora företag. Utvecklingskraften och mångfalden hos

småföretag är oerhört viktiga för svensk ekonomi och för en sund

konkurrens. Av största vikt för Sveriges ekonomiska utveckling

under 1990-talet är att små- och nyföretagandet får en

renässans. Det är i dessa företag som de nya möjligheterna och

de nya arbetstillfällena finns.

 Mot denna bakgrund bör en del av löntagarfondernas medel

användas för att främja de små och medelstora företagen. Den

exakta utformningen bör emellertid bli föremål för ytterligare

överväganden. Jag avser mot denna bakgrund att föreslå

regeringen att tillsätta en kommitté med parlamentarisk

förankring som skyndsamt får i uppdrag att komma med närmare

förslag.

2.2 Utformningen av sparformen

 Mitt förslag: Premiegrundande sparande skall ske i

 allemansfond. En sparare får för detta ändamål spara i bara en

 allemansfond.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Endast några remissinstans har närmare

berört frågan. Kooperativa Institutet anför att sparande inom de

kooperativa organisationerna i nu behandlat avseende bör

jämställas med sparande i allemansfonder. Fondbolagens Förening

anser att det är positivt att även

företagsanknutna fonder kan delta i sparformen varför en ändring

bör göras av bestämmelsen att endast de som är anställda inom en

koncern har rätt att spara samt att det bör öppnas en möjlighet

även för dem som pensionerats från sin tjänst i företaget att få

fortsätta sitt sparande i fonden.

Skälen för mitt förslag

Gällande system för allemanssparande

Allemanssparandet är tillgängligt för alla i Sverige

folkbokförda personer. Allemanssparande kan ske dels på al-

lemanssparkonto i bank, dels i allemansfond, och är förenat med

vissa skattelättnader. Sparandet regleras i lagen (1983:890) om

allemanssparande, lagen (1988:847) om skattelättnader för

allemanssparande och ungdomsbosparande och lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder. Riksgäldskontoret svarar för administration

och kontroll av allemanssparandet och får meddela de före-

skrifter som behövs.

 En sparare får ha högst ett allemanssparkonto och två

allemansfondskonton. Högsta sparbeloppet är 1 200 kr. per månad

och de samlade nettoinsättningarna i de båda sparformerna får

inte överstiga 150 000 kr. Uttag får göras när som helst, men då

utgår en uttagsavgift motsvarande en procent av det uttagna

beloppet, dock lägst 20 kr. Om sparmedlen flyttas inom alle-

manssparandet är banken berättigad till ersättning med högst 100

kr.

 Allemansfonderna kan vara av två slag, antingen öppna för alla

sparare eller företagsanknutna, dvs. förbehållna sparare som är

anställda i ett visst bolag eller inom en viss koncern. Antalet

andelsägare i en allemansfond får inte överstiga 150 000 och

fonden skall förvaltas av ett fondbolag som - såvida inte

finansinspektionen på grund av särskilda skäl medgett undantag

härifrån - bildats särskilt för detta ändamål. Ett fondbolag får

inte förvalta mer än en allemansfond. För varje allemansfond

skall det finnas fondbestämmelser som upprättas av fondbolaget.

Fondbestämmelserna skall ange bl.a. grunderna för fondens place-

ringsinriktning och för placeringen av fondmedlen. Fondbolagen

står under finansinspektionens tillsyn.

 En allemansfond är en fond för sparande i svenska aktier och

andra svenska värdepapper. För allemansfonderna gäller vissa

placeringsregler i lagen om allemanssparande. En allemansfond

får för närvarande i huvudsak förvärva endast svenska

börsnoterade aktier och konvertibla skuldebrev samt av svenska

staten eller hypoteksinstitut och kreditaktiebolag utfärdade

skuldförbindelser. Allemansfonderna är förbjudna att över huvud

taget placera några medel i utländska tillgångar. Vidare gäller

att allemansfondernas placeringar i räntebärande tillgångar är

begränsade till högst 25 % av fondförmögenheten.

Finansinspektionen kan, om det finns särskilda skäl, medge

undantag från vissa av de bestämmelser som i olika avseenden

begränsar en allemansfonds placeringsmöjligheter.

 I den inom finansdepartementet utarbetade promemorian Nya

placeringsregler för allemansfonder (Ds 1991:7), vilken efter

remissbehandling nu bereds inom regeringskansliet, föreslås att

allemansfonderna skall få placera medel i räntebärande

tillgångar utan begränsningar och i utländska finansiella

instrument. I promemorian föreslås också att allemansfonderna

för att effektivisera förvaltningen skall få möjlighet att ut-

nyttja flera slag av finansiella instrument, t.ex. optioner och

terminer.

Premiegrundande allemanssparande

De riktlinjer som har fastställts för löntagarfondernas

avveckling och för den slutliga utskiftningen av fondernas

tillgångar syftar, som tidigare anförts, till att stimulera det

enskilda sparandet och sprida ägandet i företagen. Detta skall

ske utan att störningar på främst aktiemarknaden uppkommer genom

större utförsäljningar av fondtillgångarna. Om det premie-

grundande allemanssparandet skulle innefatta även sparande på

allemanssparkonto, skulle omfattande försäljningar av de

förutvarande löntagarfondernas tillgångar bli nödvändiga för att

möjliggöra en utbetalning av sparpremien. Därför bör det

premiegrundande allemanssparandet begränsas till sparande i

endast allemansfond.

 Det premiegrundande allemanssparandet bör kunna ske i redan

befintliga allemansfonder, vilket innebär att en sparare som

redan deltar i allemanssparandet inte skall behöva öppna ett

nytt konto för det premiegrundande allemanssparandet. I så fall

kan spararen i samband med att han ansluter sig till den nya

sparformen, anmäla att hans redan pågående alle-

mansfondssparande fortsättningsvis avser premiegrundande

sparande.

 För att begränsa administrationen och underlätta kontrollen av

att spararen uppfyller villkoren för det premiegrundande

allemanssparandet bör varje sparare få spara för detta ändamål

endast i en allemansfond. Om en fond av någon anledning skulle

upphöra att existera bör spararen kunna flytta sin konto-

behållning till en annan allemansfond och där fortsätta det

premiegrundande sparandet.

Företagsanknutna allemansfonder

I allemansfondssystemet finns, som nämnts, även en särskild typ

av fonder som kallas företagsanknutna allemansfonder, vilka

skiljer sig från de vanliga allemansfonderna i flera avseenden.

Dessa fonder är inte tillgängliga för en bredare allmänhet.

Sparande i dessa fonder är öppet för dem som är anställda i ett

visst bolag eller inom en viss koncern. Enbart dessa fonders

specifika karaktär bör emellertid inte utgöra ett hinder för att

premiegrundande allemanssparande skall kunna ske där. Enligt de

särskilda regler som gäller för dessa fonder förlorar en sparare

möjligheten att spara i en sådan fond om hans anställning i

företaget eller inom koncernen upphör. Däremot kan redan sparade

medel stå kvar i fonden. Jag föreslår visserligen, som jag

senare återkommer till, en ändring i dessa bestämmelser i det

fall anställningen upphör genom pensionering (se avsnitt 3.3).

För att spararen skall kunna uppfylla de villkor som är

förenade med det premiegrundande sparandet när hans anställning

upphör av annat skäl, bör det emellertid finnas en möjlighet för

spararen att flytta sin premiegrundande behållning till annan

allemansfond och där fortsätta det premiegrundande sparandet.

Valfritt för allemansfond att delta

Det premiegrundande allemanssparandet innebär att en sparpremie

skall delas ut till alla sparare som uppfyller villkoren härför.

Premien föreslås, som senare kommer att redovisas (se avsnitt

2.5), bestå av tillgångar i form av värdepapper och likvida

medel från de förutvarande löntagarfonderna. Detta kan innebära

att en allemansfond tillskiftas tillgångar i vilka fonden enligt

fondbestämmelserna är förhindrad att placera. Motsvarande

problem kan uppkomma för de företagsanknutna allemansfonderna,

vilka enligt de särskilda bestämmelser som gäller för sådana

fonder, skall placera minst 25 % av fondens värde i värdepapper

utfärdade av det företag till vilket fonden är knuten. Med

hänsyn till en allemansfonds särskilda placeringsinriktning bör

en fond ha rätt att stå utanför den nya sparformen.

 Denna valfrihet för fonden att delta i den nya sparformen torde

i normalfallet inte vålla den enskilde spararen några problem.

Om han sparar i en allemansfond som väljer att stå utanför

sparformen kan ett nytt allemansfondskonto öppnas i en annan

fond. Om sparande redan sker i två allemansfonder och båda dessa

fonder ställer sig utanför det premiegrundande sparandet tvingas

däremot spararen, för att kunna delta i den nya sparformen, att

avsluta sparandet i en fond och överföra de sparade medlen till

en allemansfond som deltar i det premiegrundande allemans-

sparandet. Avgiften för en sådan överföring är som tidigare

nämnts 100 kr. Härutöver utlöser överföringen en reavinst-

beskattning. De olägenheter som sålunda kan uppstå för den

enskilde spararen i en situation som den nu nämnda är dock

enligt min uppfattning inte av sådan art att de bör inverka på

en allemansfonds här föreslagna valfrihet.

Lagteknisk utformning

Sparformen pensionsanknutet premiegrundande allemanssparande är

tillfällig och upphör år 1997. De bestämmelser som, utöver vad

som gäller allmänt för allemanssparande enligt lagen om

allemanssparande, specifikt skall reglera detta sparande bör

därför införas i en särskild författning. Det premiegrundande

allemanssparandet aktualiserar emellertid behov av vissa änd-

ringar i lagen om allemanssparande såvitt gäller gränsen för

tillåten månadsinsättning, maximigränsen för de samlade net-

toinsättningarna i allemanssparandet och högsta tillåtna antal

andelsägare i en allemansfond. Jag avser att i dessa delar lägga

fram förslag till ändringar i lagen om allemanssparande, vilka

är av sådan art att de bör gälla även sedan det premiegrundande

allemanssparandet upphört (se avsnitt 3.1 och 3.2).

2.3 Kretsen av sparare

 Mitt förslag: Det premiegrundande allemanssparandet är öppet

 för alla här i landet folkbokförda personer.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Några invändningar mot förslaget framförs

inte.

 Skälen för mitt förslag: Möjligheten att få del av

löntagarfondernas tillgångar bör finnas för alla personer som är

bosatta i Sverige. Det nuvarande allemanssparandet är öppet för

alla som är folkbokförda här i landet och samma krav bör ställas

för deltagande i det premiegrundande allemanssparandet. Kravet

på folkbokföring innebär att spararen skall vara folkbokförd här

i landet vid det tillfälle då han ansluter sig till det

premiegrundande allemanssparandet. Antalet personer som är

berättigade att delta i det premiegrundande allemanssparandet

kan sålunda uppskattas till ca 8,5 miljoner.

2.4 Sparbeloppet och sparperioden m.m.

 Mitt förslag: Det premiegrundande allemanssparandet skall

 uppgå till minst 2 400 kr. och vara fördelat på minst tolv

 månadsinsättningar under perioden den 1 september 1992 - den

 31 augusti 1994. Vid sparperiodens slut skall antalet

 fondandelar på det allemansfondskonto på vilket det premie-

 grundande sparandet har skett minst svara mot det lägsta

 tillåtna sparbeloppet.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag, frånsett

att tidpunkten för sparperioden senareläggs.

 Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser, däribland

riksgäldskontoret, anser att det vore lämpligt att uppskjuta

starten några månader. Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen och Fondbolagens Förening föreslår med

hänsyn till behovet av en rimlig förberedelsetid att

starttidpunkten för den nya sparformen senareläggs och att

tidpunkten för sparperioden bör bestämmas till den 1 juli 1992 -

 30 juni 1994. Enligt Sparbanksgruppen AB:s uppfattning kan

sparperioden, med hänsyn till de system- och rutinförändringar

som förslaget kräver, inte börja löpa förrän tidigast 3 - 4

månader efter ett riksdagsbeslut.

 Skälen för mitt förslag: Förslaget om utskiftning av

löntagarfondernas tillgångar i form av sparpremier har också,

som nämnts, till syfte att stimulera det enskilda sparandet.

Därför bör det för att erhålla sparpremien krävas ett visst

regelbundet sparande och ett visst lägsta sparbelopp. Samtidigt

är det angeläget att så många som möjligt deltar i detta

sparande och därför bör inte sparkravet sättas för högt. Om

sparperioden fastställs till två år så bör det kunna krävas ett

totalt sparande på

2 400 kr., vilket betyder 100 kr. i månaden. Jag föreslår därför

att som villkor bör uppställas att det premiegrundande sparandet

uppgår till minst 2 400 kr. och att sparperioden omfattar två

år. Det finns, såsom även påpekats från flera remissinstanser,

ett behov av visst berednings- och förberedelsearbete innan

sparandet kan påbörjas. Sparperioden bör därför bestämmas till

den 1 september 1992 - den 31 augusti 1994. Vidare bör krävas

att det premiegrundande sparandet är fördelat på minst tolv

månadsinsättningar under sparperioden. Detta innebär att

spararen inte är tvungen att påbörja det premiegrundande

sparandet vid sparperiodens början utan det kan börja vid en

senare tidpunkt. Den senaste tidpunkten är dock i september 1993

för att kravet på minst tolv månadsinsättningar skall kunna

uppfyllas.

 Vid sparperiodens slut, dvs. den 1 september 1994, skall

fondandelarna på det premiegrundande kontot uppgå till ett antal

som svarar minst mot det lägsta tillåtna sparbeloppet, dvs. 2

400 kr. Beräkningen sker genom att talet 2 400 divideras med den

genomsnittliga anskaffningskostnaden för samtliga andelar som

anskaffats under sparperioden.

2.5 Sparpremien

 Mitt förslag: Sparpremien skall uppgå till 1 200 kr.

 Promemorieförslaget innebär att storleken av sparpremien

beräknas när sparperioden är slut.

 Remissinstanserna: Svenska Bankföreningen, Sparbanksgruppen AB,

Svenska Fondhandlareföreningen och Fondbolagens Förening

framhåller vikten av att den definitiva storleken på sparpremien

fastställs redan inför marknadsföringen av den nya sparformen.

 Skälen för mitt förslag: Som tidigare anförts är en av

grundförutsättningarna för utskiftningen av löntagarfondernas

tillgångar att denna sker på ett sådant sätt att störningar på

främst aktiemarknaden undviks. Aktiehandeln får inte utsättas

för kraftig kurspress på grund av att större utförsäljningar

sker av löntagarfondsmedlen. En utskiftning bör i stället ske

genom att delar av tillgångarna överförs i form av sparpremier

till allemanssparandet. Alla som är berättigade att delta i det

premiegrundande allemanssparandet och som uppfyllt de tidigare

redovisade villkoren för sparandet erhåller en sparpremie.

Premien skall utgöras av en andel av löntagarfondernas

sammanlagda tillgångar, vilka nu förvaltas av Fond 92-94.

 Ett flertal remissinstanser har framhållit betydelsen av att

sparpremiens storlek är känd redan när det premiegrundande

allemanssparandet påbörjas. Detta skulle inte minst underlätta

marknadsföringen av sparandet, vilket jag håller med om.

Dessutom skulle ett i förväg bestämt belopp avsevärt förenkla de

administrativa systemen. Risken med att bestämma beloppet i

förväg är att tillgångarna inte skulle förslå till samtliga som

uppfyller villkoren för att erhålla en sparpremie. Om man antar

att samt

liga som är berättigade att delta i sparandet också gör det,

skulle tillgångar för ca 10,2 miljarder kronor behöva utskiftas.

Värdet av de samlade tillgångarna som Fond 92-94 nu förvaltar

uppgår till drygt 20 miljarder kronor. Jag gör dock den

bedömningen att inte alla berättigade kommer att delta i

sparandet. Om antalet uppgår till mellan 5 och 6 miljoner åtgår

mellan 6 och 7,2 miljarder kronor av löntagarfondsmedlen till

sparpremien. Det är dessutom enligt min mening inte sannolikt

att värdet av tillgångarna skulle halveras på två år. Mot den

bakgrunden anser jag att sparpremien nu kan - och bör -

fastställas till 1 200 kr.

2.6 Uttagsspärren

 Mitt förslag: Det lägsta tillåtna sparbeloppet och sparpremien

 skall vara innestående på det premiegrundande kontot under

 tiden från det att sparpremien tillförs kontot t.o.m. den 31

 december 1997.

 Regeringen får dock föreskriva att uttag får göras för

 överföring till individuellt pensionssparande.

 Promemorieförslaget innehåller till skillnad mot mitt förslag

en möjlighet att mot en avgift som motsvarar sparpremien ta ut

sparat belopp.

 Remissinstanserna: Svenska Fondhandlareföreningen, framhåller

att det inte går att bortse från att massuttag kan komma att äga

rum vid frisläppandet under år 1997. Föreningen framhåller att

det därför kan visa sig bli nödvändigt att tillgripa någon form

av ytterligare stimulans för att undvika alltför stora momentana

utförsäljningar under år 1997.

 Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare framhållit är ett av

syftena med det premiegrundande allemanssparandet att stimulera

riskkapitalbildningen. Detta syfte uppnås bl.a. genom att

sparpremien endast kan utgå under förutsättning att sparandet

sker i allemansfond. Det är angeläget att den föreslagna

sparformen inte medför en endast tillfällig sparstimulans. Mot

denna bakgrund bör det av spararen krävas att han under en viss

särskilt angiven tidsperiod behåller det minsta tillåtna spar-

beloppet och sparpremien på sitt allemansfondskonto. Denna tids-

period bör, för att inte innebära en alltför stor belastning för

spararen och därmed avhålla denne från att ansluta sig till den

föreslagna sparformen, bestämmas till tre år räknat från den

tidpunkt då sparpremien tillförs kontot.

 Promemorians förslag innebär att spararen under perioden från

det att sparpremien tillförs kontot tills medlen släpps helt

fria i slutet av år 1997 skall ha rätt att ta ut sparat belopp,

dvs. 2 400 kr., men med påföljd att sparpremien blir förverkad.

Förslaget är utformat så att spararen till staten skall betala

en avgift som motsvarar sparpremien. Detta är ett administrativt

mycket komplicerat förfaringssätt som utöver lagändringar av

icke obetydlig omfattning också kräver ett nytt system för

uppbörden av avgifterna.

 Ett alternativ kan vara att inte tillåta uttag över huvud

taget, dvs. sparbeloppet spärras. Nackdelen för spararen som

detta alternativ innebär skall vägas mot de kostnader som

promemorians förslag skulle leda till. En jämförelse kan göras

med pensionssparande i försäkring som också innebär att sparat

belopp i princip blir oåtkomligt för spararen; oftast för

betydligt längre tid än vad det nu är fråga om. Vidare bör man

ha i åtanke att det premiegrundande allemanssparandet är

frivilligt och att det belopp som spärras är förhållandevis

litet. Enligt min mening är det inte försvarbart att skapa ett

administrativt system med avgifter som torde bli aktuellt i

endast ett fåtal fall. Jag föreslår därför att det lägsta

tillåtna sparbeloppet och sparpremien inte får tas ut av

spararen förrän i slutet av år 1997. Emellertid bör sparbeloppet

och sparpremien betalas ut om kontohavaren avlider.

 Vidare bör en möjlighet finnas för regeringen att senare

bestämma att de spärrade medlen får tas ut tidigare än vad som

nu föreslås i lagen. En förutsättning för detta bör vara att

medlen skall föras över till ett individuellt pensionssparande.

 Det bör givetvis finnas möjlighet för spararen att genom en

anmälan till riksgäldskontoret under sparperioden och fram till

den tidpunkt då sparpremien tillförs hans konto avbryta det

premiegrundande allemanssparandet. Detta innebär att spararen

inte erhåller någon sparpremie men å andra sidan kan pengarna

vid behov lyftas från kontot utan hinder av spärregeln. Det

finns inget som hindrar att sparandet därefter fortsätter enligt

de regler som gäller för allemanssparande i övrigt.

 Bindningen av sparmedlen i det premiegrundande

allemanssparandet upphör vid utgången av år 1997. Från denna

tidpunkt kan således spararna fritt ta ut sin kontobehållning.

De farhågor som framförts att ett sådant frisläppande skulle

leda till omfattande utförsäljningar av fondtillgångarna och

därmed ge en negativ kurspåverkan framstår mot bakgrund av

tidigare erfarenheter i samband med bl.a. frisläppandet av

skattefonderna, som överdrivna. Jag vill dessutom påminna om att

jag, som jag tidigare redovisat (avsnitt 2.1), avser att senare

lägga fram förslag som gör det möjligt att knyta dessa sparmedel

till ett mer långsiktigt bundet sparande.

2.7 Initiativ från spararen

 Mitt förslag: Spararen skall själv anmäla att han vill delta

 i det premiegrundande allemanssparandet.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Riksgäldskontoret anser att det av

lagtexten bör framgå att en anmälan från spararen skall göras

innan det premiegrundande sparandet påbörjas. Härigenom undviks

enligt riksgäldskontoret att en sparare i efterhand skulle kunna

göra gällande att hans sparande varit premiegrundande. Svenska

Bankföreningen och Sparbanks

gruppen AB anser också att det av lagtexten skall framgå att den

kvalificerande sparperioden inte börjar gälla förrän spararen

anmält att han vill delta i sparandet. Svenska

Fondhandlareföreningen anför att det bör anges i lagtexten när

en sparare senast måste ha anmält sig för att få delta i

sparandet.

 Skälen för mitt förslag: Det premiegrundande allemanssparandet

ställer vissa krav på den enskilde spararen. För att spararen

skall erhålla sparpremien krävs bl.a. att sparandet sker under

en bestämd tidsperiod, att det sker med ett visst lägsta belopp

och att det sker i en allemansfond. Vidare föreslås, som

tidigare framgått, att spararen under tre år saknar möjlighet

att ta ut de 2 400 kr. som var förutsättning för att erhålla

sparpremie. Det framstår mot denna bakgrund som rimligt att

anslutning till den föreslagna sparformen sker först på den

enskildes eget initiativ. En anmälan om anslutning till

sparandet bör vara en förutsättning för att sparandet skall

kunna inledas. Att den enskilde spararen själv ansluter sig till

det premiegrundande sparandet är motiverat också av administra-

tiva skäl. Som flera remissinstanser påpekat bör kravet på

anmälan framgå av lagen.

2.8 Utskiftningen av tillgångar till allemansfonderna

 Mitt förslag: Utskiftningen av tillgångar till

 allemansfonderna skall ske snarast efter den 1 september 1994,

 dock senast den 31 december 1994. Till varje allemansfond

 skall utskiftas tillgångar som motsvarar ett belopp av 1 200

 kr. multiplicerat med antalet premieberättigade sparare i

 fonden. Värdet av de utskiftade tillgångarna skall tillföras

 spararna i form av allemansfondsandelar.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna har inte berört frågan.

 Skälen för mitt förslag: Såsom tidigare anförts bör

utskiftningen av de förutvarande löntagarfondernas tillgångar

ske så att ett säljtryck på aktiemarknaden undviks. En

utskiftning av tillgångarna kan ske genom att delar av dessa

överförs i form av sparpremier till allemansfonderna. Den

sparpremie på 1 200 kr. som enligt föreliggande förslag skall

tillfalla spararen bör därför utgöras av en andel av de

förutvarande löntagarfondernas sammanlagda tillgångar. Denna

andel skall överföras till den allemansfond i vilken spararen

fullgjort det premiegrundande sparandet och skall där, i form av

andelar i allemansfonden, tillföras spararens konto. Varje

allemansfond kommer därvid att tillskiftas tillgångar till ett

värde motsvarande värdet av samtliga de premier som skall

överföras till spararna i fonden.

 Värdet av de tillgångar som skall utskiftas till den enskilda

allemansfonden är således beroende av antalet premieberättigade

sparare i fonden. Beräkningen av hur mycket tillgångar som skall

utskiftas på de olika allemansfonderna kan således ske först

efter sparperiodens slut, dvs. tidigast

månadsskiftet augusti/september 1994. Däremot kan redan i

oktober 1993 konstateras högsta möjliga antal sparare som kan

erhålla sparpremien. Utskiftningen av tillgångarna skall ske

snarast efter den 1 september 1994. Emellertid kan inte

uteslutas att administrationen kring utskiftningen kan komma att

kräva viss tid innan en slutlig överföring är möjlig, vilket

talar för att förslaget bör inrymma visst mått av flexibilitet.

Jag föreslår därför att tillgångarna skall utskiftas senast den

31 december 1994.

 De tillgångar som skall utskiftas består i huvudsak av svenska

aktier men också av räntebärande värdepapper utställda av

svenska emittenter och andra likvida medel. Ett uttalat syfte

bakom införandet av det premiegrundande allemanssparandet är som

tidigare framhållits att stimulera sparandet på

riskkapitalmarknaden och att sprida ägandet i företagen. Med

hänsyn härtill framstår det som mest ändamålsenligt att till

allemansfonderna i huvudsak överföra aktier, av administrativa

skäl i första hand sådana som är inregistrerade vid fondbörsen.

 En av huvuduppgifterna för Fond 92-94 är att placera förvaltade

tillgångar så att kraven på god avkastning och riskspridning

tillgodoses samtidigt som placeringarna görs med sikte på den

kommande utskiftningen. Jag har från Fond 92-94 inhämtat uppgift

om att avsikten är att, så långt det är möjligt, låta

allemansfonderna själva få välja tillgångar i form av

värdepapper och likvida medel. Hur tillgångarna slutligt skall

fördelas bör dock ankomma på avvecklingsstyrelsen att avgöra.

2.9 Beskattningen av sparpremien

 Mitt förslag: Sparpremien skall vara skattefri för spararen.

 Promemorieförslaget behandlar inga skattefrågor.

 Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser, bl.a. Svenska

Bankföreningen, pekar på att frågan om skattekonsekvenserna av

förslaget inte alls berörts i promemorian. Riksskatteverket

anser att beskattningsfrågan bör regleras vad gäller förvärv av

premie och betalning av avgift. Riksgäldskontoret, som utgår

från att avsikten är att tillförandet av sparpremien till ett

premiegrundande konto inte skall bli föremål för inkomstbe-

skattning, anser att ett sådant uttryckligt klargörande måste

ske. Svenska Fondhandlareföreningen, Sparbanksgruppen AB och

Fondbolagens Förening anser också att det måste göras klart att

premien är skattefri och att överföringen till fonderna inte

skall beskattas hos fonderna. Stiftelsen Aktiefrämjandet och

Sveriges Aktiesparares Riksförbund anser att premien skall vara

skattefri.

 Skälen för mitt förslag: Avkastningen på allemanssparandet

redovisas i inkomstslaget kapital och blir där föremål för en

proportionell beskattning på 20 %. Genom denna lägre skattesats

ges allemanssparandet en viss skattelättnad. På ränta och

kontant utdelning på allemanssparmedel tas preliminär skatt ut.

 En sparpremie för sparare i allemansfond i form av del i de

tidigare löntagarfondsmedlen skiljer sig starkt från den vanliga

avkastningen på sparat belopp i allemanssparandet. Spararen kan

bl.a. inte tillgodogöra sig premien förrän i slutet av 1990-

talet. Konstruktionen stimulerar på så sätt till ett långsiktigt

hushållssparande. Premien har vidare en speciell karaktär genom

att den utgör ett instrument för avvecklingen av löntagar-

fonderna. Jag förordar därför att spararna skall befrias från

inkomstskatt på sparpremien. Något uttag av preliminär skatt

skall inte ske.

 Skattebefrielsen klargör att premien inte utgör någon

skattepliktig löpande avkastning. Inkomstskattebefrielsen bör

dessutom förenas med en regel om att anskaffningsvärdet på de

nya andelarna i allemansfonden som erhålls som premie skall

beräknas med utgångspunkt i andelarnas värde vid den tidpunkt då

de förs till allemansfondskontot, dvs. sammanlagt 1 200 kr. Det

uppkommer därmed inte någon till försäljningstidpunkten

uppskjuten beskattning av premien.

 En allemansfond är inte en juridisk person men utgör däremot

ett skattesubjekt. Frågan uppkommer därför om den nu aktuella

utskiftningen av medel till allemansfonden leder till

beskattning av fonden. Enligt min mening kan utskiftningen

emellertid inte anses utgöra en intäkt inom ramen för fondens

verksamhet och är därför inte skattepliktig i fonden. Det kan

vidare påpekas att spararnas tilldelning av sparpremier inte

utgör utdelning från fonden och tilldelningen grundar således

inte rätt till avdrag i fonden.

 Mitt förslag föranleder tillägg till 1 och 2 §§ lagen

(1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och

ungdomsbosparande.

3 Övriga frågor

3.1 Högsta tillåtna månadsinsättning och maximigränsen för

insättningar

 Mitt förslag: Högsta tillåtna månadsinsättning i

 allemanssparandet höjs från 1 200 kr. till 2 000 kr.

 Maximigränsen för de samlade nettoinsättningarna inom

 sparandet slopas.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag, frånsett

att höjningen av månadsinsättningen var begränsad till 1 300 kr.

 Remissinstanserna: Svenska Bankföreningen, Sparbanksgruppen AB,

Svenska Fondhandlareföreningen och Fondbolagens Förening

instämmer i promemorieförslaget att det är viktigt att spararna

inte tvingas minska sitt övriga allemanssparande men förordar en

höjning av högsta tillåtna månadsinsättning till 1 400 kr. med

hänsyn till att det enligt förslaget skall vara möjligt att

spara ihop 2 400 kr. enbart under tolv månader.

 Skälen för mitt förslag: Nuvarande regler för allemanssparandet

innebär att varje sparare får sätta in högst 1 200 kr. i månaden

i allemans

sparandet. Vidare får spararens insättningar, i förekommande

fall minskade med uttag, inte överstiga sammanlagt 150 000 kr.

 Föreliggande förslag till ett premiegrundande allemanssparande

syftar bl.a. till att öka hushållens sparande, främst i aktier.

Många sparare sätter redan nu in maximalt tillåtna 1 200 kr. per

månad i allemanssparandet. För att dessa sparare vid en

anslutning till det premiegrundande allemanssparandet inte skall

tvingas sänka sitt totala sparande och för att ytterligare

stimulera sparandet, bör enligt min mening högsta tillåtna

månadsinsättning höjas. Det maximala sparbeloppet per månad

höjdes senast den 1 januari 1991 från 800 kr. till nuvarande

belopp. Sedan dess har kapitalbeskattningen ändrats och

skillnaden mellan allemanssparande och annat sparande är inte

längre så påtaglig. Jag anser därför att det finns skäl att höja

det högsta tillåtna månatliga sparbeloppet mer än vad som

föreslagits i promemorian och föreslår en höjning med 800 kr.,

till 2 000 kr. En sådan höjning av taket för

månadsinsättningarna ligger helt i linje med nämnda strävan att

stimulera sparandet och att därmed bidra till en ökning av den

ekonomiska tillväxten i landet.

 Maximigränsen för spararens sammantagna nettoinsättningar i de

båda allemanssparformerna var vid allemanssparandets införande

30 000 kr. Gränsen har därefter successivt justerats upp och den

senaste höjningen till nu gällande maximigräns - 150 000 kr. -

gjordes den 1 januari 1991. Höjningarna har skett i samband med

att spararna närmat sig taket för maximigränsen. Den som har

deltagit i allemanssparandet från starten och som hela tiden har

gjort maximalt tillåtna insättningar når med nu gällande regler

det nuvarande taket i maj 1995.

 Mot bakgrund härav och med hänsyn till det allmänna önskemålet

om ett ökat sparande i samhället, kan ifrågasättas om inte

maximigränsen för de samlade nettoinsättningarna helt bör

slopas. Härigenom skulle förutsättningarna för en fortsatt god

utveckling av allemanssparandet förbättras. Bestämmelsen

framstår vidare som onödig genom att den maximala storleken av

en sparares samlade nettoinsättningar i vart fall begränsas

genom bestämmelserna om högsta tillåtna månadsinsättning och om

extrainsättningar vid vissa tillfällen. Jag föreslår därför att

regeln om maximigränsen för spararens nettoinsättningar slopas.

3.2 Antalet andelsägare i en allemansfond

 Mitt förslag: Gränsen för högsta tillåtna antal andelsägare i

 en allemansfond slopas.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av bl.a. Fondbolagens

Förening.

 Skälen för mitt förslag: Den begränsning av antalet andelsägare

i en allemansfond till 75 000 som infördes vid

allemanssparandets tillkomst motiverades av hänsyn till

riskkapitalmarknadens funktionssätt och med hänvisning till

andelsägarnas möjligheter att utöva ett inflytande på fondernas

förvaltning (se prop. 1983/84:30 s. 35 och 36). Gränsen för

högsta tillåtna antalet andelsägare har därefter höjts vid två

tillfällen, senast den 1 juli 1989 till 150 000 delägare. De

genomförda höjningarna har motiverats med ökningen av antalet

andelsägare och de administrativa fördelar som har kunnat

vinnas.

 De nu gällande bestämmelserna avseende allemansfondernas

organisation har medfört att de större förvaltarna på marknaden

vardera förvaltar ett flertal allemansfonder och fondbolag med

sinsemellan i princip identisk inriktning. Förutsättningarna för

en rationell förvaltning minskar genom denna uppsplittring på

många små enheter. Detta föranleder i sin tur ökade

administrativa kostnader liksom svårigheter att rekrytera leda-

möter till fondbolagens styrelser.

 Den nu föreslagna sparformen kan förväntas väcka stor

anslutning. Även om en stor andel av det antal sparare som

kommer att ansluta sig till det premiegrundande

allemanssparandet redan nu deltar i ett allemansfondssparande

torde antalet helt nya sparare bli betydande. Antalet

nytillkommande allemansfondssparare är svårt att beräkna, men

vid ett antagande att detta antal kan komma att uppgå till 3

miljoner skulle, med den nuvarande begränsningen, ca 20 nya

allemansfonder behöva bildas. Detta skulle innebära en 50-

procentig ökning av det nuvarande antalet allemansfonder som är

öppna för allmänheten. Bestämmelsen i 12 § lagen om

allemanssparande att ett fondbolag inte får förvalta mer än en

allemansfond medför i sin tur att 20 nya fondbolag måste

etablera sig på marknaden. De tidigare angivna olägenheterna av

ifrågavarande begränsning kommer därvid att bli än mer

framträdande.

 Med hänsyn till de villkor som föreslås gälla för det

premiegrundande sparandet finns det anledning att anta att en

inte ringa del av de nya spararna kommer att göra endast

relativt små insättningar i fonderna. En i anledning av det

premiegrundande sparandet nystartad fond kan således i stor

utsträckning komma att bestå av småsparare. Kostnaderna för

administration och förvaltning av en sådan fond, t.ex. utskick

till andelsägarna av lagstadgad information, skulle bli

betydligt högre än den ökning av motsvarande kostnader som

skulle följa av att redan befintliga fonder tillfördes ett antal

nya sparare.

 Mot denna bakgrund framstår bestämmelsen om en begränsning av

antalet andelsägare som mindre väl lämpad att möta den nya

sparformen. Gränsen bör därför enligt min mening slopas.

3.3. Sparande i en företagsanknuten allemansfond

 Mitt förslag: Möjlighet införs för den som pensionerats från

 sin anställning i ett visst bolag eller inom en viss koncern

 att fortsätta sitt allemanssparande i en företagsanknuten

 allemansfond.

 Promemorieförslaget behandlar inte frågan.

 Mariebergskoncernens allemansfonds förslag överensstämmer med

mitt förslag.

 Skälen för mitt förslag: Såsom inledningsvis nämnts har från

Mariebergskoncernens allemansfond inkommit en framställning om

att även pensionerade arbetstagare i ett bolag eller inom en

koncern skall ges tillfälle att fortsätta sitt sparande i en

företagsanknuten allemansfond. Enligt de bestämmelser som för

närvarande gäller upphör denna möjlighet vid pensioneringen.

 Motsvarande synpunkter har Fondbolagens Förening framfört i

sitt remissvar över promemorian. Som skäl härför har föreningen

åberopat att detta skulle underlätta för alla dem som närmar sig

pensionstidpunkten eftersom de då kan fullfölja sitt sparande i

samma fond. Föreningen anser också att det är omotiverat med en

bestämmelse som utestänger en person som kanske varit företaget

lojalt under hela sin yrkesverksamma tid från att fortsätta

spara i företagets fond. Enligt min uppfattning är dessa

synpunkter beaktansvärda. Skäl föreligger därför att i detta

sammanhang ändra ifrågavarande bestämmelse på sätt som

föreslagits och därmed skapa möjlighet för sparare att även

efter pensioneringen fortsätta sitt allemanssparande. Detta

innebär givetvis att även det premiegrundande sparandet i en

företagsanknuten allemansfond kan fortsätta efter pensions-

tidpunkten. Om anställningen upphör av andra skäl bör däremot

denna möjlighet inte finnas.

4 Administration och kontroll

 Mitt förslag: Riksgäldskontoret har det övergripande ansvaret

 för administrativa rutiner och kontroller av det

 premiegrundande allemanssparandet. Fondbolag skall till

 riksgäldskontoret rapportera in de uppgifter som krävs för att

 riksgäldskontoret skall kunna kontrollera att givna sparregler

 följs. Information om den nya sparformen skall i första hand

 spridas av banker och fondbolag.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser har framfört

synpunkter i dessa frågor. Riksrevisionsverket, som konstaterar

att förslaget innebär ett mer komplicerat förfarande och ställer

krav på en mer omfattande och detaljerad rapportering, anser att

en närmare genomgång av förslagets kostnadsmässiga och

administrativa konsekvenser bör göras. Riksgäldskontoret anför

att de nya kontroller som kontoret skall göra troligen för-

utsätter att kontoret behöver upprätta ett register över de

sparare som deltar i det premiegrundande allemanssparandet och

att regeringen därför bör besluta att kontoret får upprätta ett

sådant register. Vidare påpekar kontoret att en s.k.

rekonditionering av hela datasystemet kommer att bli nödvändig

och att medel behöver anvisas för de kostnader som förslagets

genomförande kommer att föra med sig. Svenska Bankföreningen,

som framhåller att förslaget kommer att medföra ökade kostnader

för bankerna, anser att konsekvenserna av förslaget vad

beträffar administrativt och tekniskt arbete för bankerna och de

därmed följande kostnaderna inte behandlats tillräckligt i

promemorian. Sparbanksgruppen AB anser att även staten, t.ex.

genom riksgäldskontoret, åtminstone i ett initialt skede i syfte

att nå nya sparare bör tillhandahålla allmänheten viss

grundläggande information. Fondbolagens Förening anser att det i

första hand bör ankomma på banker och fondbolag att se till att

informationen sprids på ett tillfredsställande sätt. Föreningen

framhåller dock att riksgäldskontoret, som redan handhar

administration och kontroll av allemanssparandet, bör ges del i

ansvaret för informationen om den nya sparformen.

 Skälen för mitt förslag: Riksgäldskontoret svarar enligt 29 §

lagen om allemanssparande för administration och kontroll av

allemanssparandet och får meddela de föreskrifter som behövs

härför. Detta innebär att riksgäldskontoret även bör ha det

övergripande ansvaret i dessa frågor för det premiegrundande

allemanssparandet. Banker, fondbolag och sparkassor skall enligt

riksgäldskontorets föreskrifter varje månad till kontoret

rapportera vissa uppgifter av betydelse för allemanssparandet.

Rapporteringen sker på magnetband och avser uppgifter som ligger

till grund för kontrollen av att reglerna för allemanssparandet

följs. Införandet av den nu föreslagna sparformen medför att

fondbolagen måste åläggas att till kontoret rapportera

ytterligare uppgifter vilka skall läggas till grund för

kontrollen av att spararen har uppfyllt samtliga villkor för det

premiegrundande sparandet och för beräkningen av de antal

fondandelar som skall spärras på det premiegrundande kontot. För

denna kontroll kan en omprogrammering av befintliga datasystem

komma att behöva göras. Vidare kan, som riksgäldskontoret

påpekat i sitt remissvar, ett särskilt register behöva inrättas

över sparare i den nya sparformen.

 Det bör i första hand ankomma på fondbolagen och på bankerna

att se till att information sprids på ett tillfredsställande

sätt om att ett premiegrundande allemanssparande har införts och

villkoren härför. Jag instämmer dock i vad flera remissinstanser

framhållit att staten också bör medverka till att information om

sparformen når ut till samtliga spar

berättigade. Jag anser att detta är en uppgift som ryms inom

Fond 92-94:s verksamhet att avveckla löntagarfonderna.

5 Ekonomiska effekter av mitt förslag

Mina här framlagda förslag innebär som riksgäldskontoret anfört

i sitt remissyttrande bl.a. att riksgäldskontoret åsamkas

utvecklingskostnader för rekonditionering av sitt datasystem;

härutöver tillkommer löpande kostnader för genomförande av

förslaget. Vissa kostnader för information torde också uppkomma.

Kostnaderna bör enligt min mening belasta Fond 92-94 eftersom de

får anses utgöra ett led i förvaltningen och avvecklingen av

löntagarfonderna. Riksgäldskontoret bör således ombesörja ad-

ministration och kontroll av det premiegrundande

allemanssparandet. De uppkommande kostnaderna bör belasta Fond

92-94.

6 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom

finansdepartementet upprättats förslag till

 1. lag om pensionsanknutet premiegrundande allemanssparande,

 2. lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande,

 3. lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för al-

lemanssparande och ungdomsbosparande.

7 Lagrådets hörande

Förslaget beträffande ändringar i lagen (1988:847) om

skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande

faller under lagrådets granskningsområde. Förslaget är

emellertid av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle

sakna betydelse. Yttrande från lagrådet behöver därför inte

inhämtas över lagförslaget.

8 Specialmotivering

De centrala reglerna om den nya sparformen har samlats i en

särskild lag om pensionsanknutet premiegrundande

allemanssparande. Vissa generella ändringar som gäller

allemanssparandet föreslås i lagen (1983:890) om allemanssparan-

de. Slutligen har de speciella skatteregler som föreslås för den

nya sparformen tagits in i lagen (1988:847) om skattelättnader

för allemanssparande och ungdomsbosparande.

8.1 Förslaget till lag om pensionsanknutet premiegrundande

allemanssparande

1 §

Första och andra styckena

I första stycket anges lagens ämne. I andra stycket finns

definitioner av vissa uttryck som används i lagen.

 Av definitionen premiegrundande allemanssparande framgår att

det sparande som berättigar till en premie skall ske i

allemansfonder. Av 2 § framgår att premiegrundande sparande får

ske i endast en allemansfond. Det står spararen fritt att själv

bestämma i vilken fond det premiegrundande sparandet skall ske.

Sparande kan alltså ske i redan befintliga allemansfonder; några

särskilda fonder behöver inte bildas för detta ändamål. Därmed

kan kostnaderna hållas nere genom att befintlig administration

och förvaltning utnyttjas. För att samtliga befintliga alle-

mansfonder skall kunna utnyttjas fullt ut har i lagen om alle-

manssparande taket för högsta antalet andelsägare tagits bort

(11 §). Under förutsättning att det sammanlagda al-

lemanssparandet inte överstiger maximigränsen för tillåtna

månadsinsättningar får spararen samtidigt spara i en annan

allemansfond.

 Definitionen av sparperioden ger besked om under vilken tid

som sparandet måste ske för att spararen skall kunna erhålla en

premie (se 3 §).

 Med premiegrundande konto avses ett konto som är knutet till

den allemansfond i vilken spararen har valt att spara. Valet av

ordet "konto" förklaras med att det är brukligt att varje

sparare i en allemansfond har ett eget identifieringsnummer i

fonden och det kallas ofta för allemansfondskonto. Detta konto

utvisar hur många andelar spararen har i fonden.

Tredje stycket

För det premiegrundande allemanssparandet gäller vad som

föreskrivs i lagen om allemanssparande om inte annat följer av

denna lag. Följande kan framhållas. Sparandet kan till skillnad

från 3 § lagen om allemanssparande bara ske i en allemansfond.

Detta innebär att en sparare som redan sparar i två

allemansfonder måste välja en av dessa fonder för det

premiegrundande sparandet. Om inte någon av dessa båda fonder

erbjuder premiegrundande allemanssparande måste spararen avsluta

sparandet i en av fonderna för att i stället ansluta sig till en

fond i vilken sådant sparande kan ske. Vidare föreligger den

begränsningen i förhållande till bestämmelserna i lagen om

allemanssparande att överföring av behållningen endast får ske i

två i lagen angivna fall. Högsta tillåtna sparbelopp per månad

enligt 4 §, vilket nu höjs till 2 000 kr., innefattar även det

premiegrundande allemanssparandet. Vidare gäller regeln om

uttagsavgift enligt 6 §.

2 §

Första stycket

Var och en som är folkbokförd i Sverige får delta i det premie-

grundande allemanssparandet. Detta följer i och för sig redan av

2 § lagen om allemanssparande men det har ansetts att denna

regel är så central i det premiegrundande allemanssparandet att

den också bör framgå av förevarande lag. Någon åldersgräns finns

inte. Spararen skall vid anslutningstillfället vara folkbokförd

i Sverige. Kravet på att vara folkbokförd (tidigare

kyrkobokförd) i lagen om allemanssparande motiverades bl.a. med

att det av kontrollskäl fordras att varje sparare har ett

personnummer (prop. 1983/84:30 s. 24). Av den som vill gå med i

allemanssparandet bör inte avkrävas något särskilt bevis om

folkbokföringen utan hans egna uppgifter bör regelmässigt

godtas.

 Varje sparare får bara ha ett konto för premiegrundande

allemanssparande. Detta är motiverat främst av tekniska skäl.

Härigenom underlättas kontrollen av att spararen uppfyller

villkoren för detta sparande. Vidare underlättas ad-

ministrationen i samband med överföringen av sparpremien.

Andra stycket

En förutsättning för deltagande i den nya sparformen är att

spararen själv tar initiativ och anmäler sig till det fondbolag

som administrerar den allemansfond i vilken han vill spara.

Detta krävs med hänsyn till de administrativa rutiner som måste

finnas hos fondbolaget och riksgäldskontoret, bl.a. kontroll av

att spararen uppfyller villkoren för att erhålla en premie.

Fondbolaget skall därefter underrätta riksgäldskontoret om i

vilken fond sparandet skall ske.

 Anmälan måste ske senast då sparandet påbörjas. Detta betyder

att den absolut sista dagen för anmälan, och insättning av det

första månadsbeloppet, är den 30 september 1993, varefter

spararen måste spara genomsnittligt minst 200 kr. per månad till

och med augusti 1994; sparkravet på 2 400 kr. och tolv

månadsinsättningar är då uppfyllt.

 Lagen ställer upp det formella kravet att anmälan skall ske

till det fondbolag som administrerar den allemansfond i vilken

sparandet skall ske. I praktiken torde det gå till så att

spararen vänder sig till en bank eller annat institut som

erbjuder denna sparform. Banken eller institutet svarar sedan

för att anmälan kommer till fondbolaget.

 Sparande kan bara ske i allemansfonder som förvaltas av

fondbolag vilka har en överenskommelse med riksgäldskontoret om

förmedling av premiegrundande allemanssparande. Detta förklaras

av kontrollskäl. Riksgäldskontoret måste ha rutiner för t.ex.

rapportering från fondbolagen om det premiegrundande

allemanssparandet. Samma skäl ligger bakom regeln om att

fondbolaget genast skall underrätta riksgäldskontoret om anmälan

från en sparare.

3 §

Första stycket

Sparandet får ske under sparperioden som är definierad i 1 §.

För att sparpremie skall kunna erhållas krävs att det premie-

grundande sparandet uppgår till sammanlagt minst 2 400 kr. och

att det är fördelat på minst tolv månadsinsättningar under

sparperioden. Detta innebär att spararen inte är tvungen att

påbörja det premiegrundande sparandet vid sparperiodens början,

utan detta kan ske vid en senare tidpunkt. Den senaste

tidpunkten att påbörja sparandet är dock i september 1993,

eftersom spararen annars inte har möjlighet att uppfylla kravet

på minst tolv månadsinsättningar.

 Den som deltar i det premiegrundande sparandet har givetvis

möjlighet att under sparperioden sätta in ett större belopp än 2

400 kr. Det högsta möjliga sparbeloppet regleras av

bestämmelserna i lagen om allemanssparande. Där framgår att

varje sparare får sätta in högst 1 200 kr. i månaden i

allemanssparandet och att spararens totala nettoinsättningar i

allemanssparandet inte får överstiga 150 000 kr. Dessa

bestämmelser ändras nu så att högsta tillåtna månadsinsättning

höjs till 2 000 kr. och maximigränsen för de totala

nettoinsättningarna slopas.

Andra stycket

Här framgår de två fall då en sparare får överföra behållningen

i det premiegrundande allemanssparandet till en annan

allemansfond.

 Första fallet är om fonden av någon anledning skulle upphöra.

Det är självklart att spararen i så fall måste få tillfälle att

fortsätta sparandet. Skulle en fond upphöra torde i praktiken

finansinspektionen, som är tillsynsmyndighet för fondbolagen, på

ett eller annat sätt se till att alla berörda blir underrättade.

 Det andra fallet är om spararen till följd av att hans

anställning i ett visst bolag eller inom en viss koncern upphör

saknar möjlighet att fullfölja sparandet i en företagsanknuten

allemansfond. Enligt reglerna om företagsanknutna allemans-

fonder får bara anställda i bolaget eller inom koncernen dit

fonden hör spara i en sådan fond (19 § lagen om

allemanssparande). Den bestämmelsen ändras nu så att den som

slutar sin anställning genom pensionering får möjlighet att

fortsätta sparandet i en företagsanknuten allemansfond, men

regeln i förevarande paragraf behövs när anställningen upphör av

något annat skäl. I båda de angivna fallen ankommer det på

spararen att göra anmälan till ett nytt fondbolag som förvaltar

en allemansfond i vilken det fortsatta sparandet kan ske. Det

nya fondbolaget skall genast underrätta riksgäldskontoret om

överföringen.

4 §

Första stycket

Vid sparperiodens slut, dvs. vid utgången av augusti 1994, skall

fondandelarna på det premiegrundande kontot uppgå till minst det

antal som svarar mot det lägsta tillåtna sparbeloppet, dvs. 2

400 kr. Detta är inte detsamma som att behållningen på kontot

skall uppgå till minst 2 400 kr. Kravet på en minsta

kontobehållning vid sparperiodens slut skall gälla med hänsyn

tagen till de förändringar av fondtillgångarnas värde som sker

hela tiden. Den minsta tillåtna kontobehållningen kan därför

komma att vara större eller mindre än 2 400 kr. beroende på om

värdet av kontohavarens andelar i fonden har ökat eller minskat

under perioden. Beräkningen av det antal fondandelar som skall

finnas på det premiegrundande kontot vid sparperiodens slut,

skall ske med ledning av den genomsnittliga

anskaffningskostnaden för de andelar som spararen har förvärvat

under sparperioden. Det spelar härvid ingen roll om spararen

köpt eller sålt fondandelar utöver vad som krävs i det premie-

grundande allemanssparandet, eftersom såväl köp som försäljning

av fondandelar alltid sker till vid varje tidpunkt rådande

andelsvärde. Beräkningen sker genom att talet 2 400 divideras

med den genomsnittliga anskaffningskostnaden för samtliga

andelar som anskaffats under sparperioden. Ett villkor för att

sparpremien skall utgå är således att spararen har ett visst

minsta antal fondandelar på det premiegrundande kontot vid

sparperiodens slut.

Andra stycket

Här anges ytterligare ett villkor för att sparpremien skall

kunna erhållas. Det antal fondandelar som vid sparperiodens slut

skall finnas på kontot enligt första stycket måste kvarstå på

kontot under tiden fr.o.m. den 1 september 1994 till den

tidpunkt då premien tillförs kontot. Uttag från det

premiegrundande kontot under denna tid, som medför att antalet

fondandelar kommer att understiga det minsta tillåtna antalet

enligt första stycket, innebär att premie inte kan erhållas.

5 §

Första stycket

Av denna bestämmelse framgår att alla som uppfyller villkoren

för det premiegrundande allemanssparandet skall erhålla en

sparpremie. Premien har fastställts till 1 200 kr. Till

spararens konto skall föras det antal andelar som motsvarar

detta belopp. Det gällande andelsvärdet avgör hur många andelar

som tillförs kontot. Härigenom kommer antalet andelar i fonden

att öka men eftersom fonden, enligt andra stycket, tillförs

tillgångar av motsvarande värde, så kommer andelsvärdet att vara

oförändrat.

 Sparpremien skall tillföras kontot senast den 31 december

1994. Det har ansetts nödvändigt att visst tidsutrymme skapas

efter sparperiodens

slut för att möjliggöra kontroll av att samtliga villkor är

uppfyllda och för att räkna ut hur mycket fonden skall erhålla

enligt andra stycket.

Andra stycket

Samtidigt som andelarna tillförs kontot skall allemansfonden

erhålla tillgångar av motsvarande värde ur de förutvarande

löntagarfondernas tillgångar. Dessa tillgångar förvaltas av Fond

92-94 (avvecklingsstyrelsen) enligt övergångsbestämmelserna till

lagen (1991:1857) om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente

för allmänna pensionsfonden.

 De tillgångar som allemansfonden skall erhålla kan komma att

bestå av värdepapper eller likvida medel. Fond 92-94 kommer i

god tid före denna utskiftning att ha en uppfattning om hur

många sparare som är berättigade till premie. Enligt uppgift

från Fond 92-94 har den för avsikt att anpassa sitt

värdepappersinnehav inför utskiftningen. Sammansättningen av de

tillgångar som utskiftas till resp. fond är betydelsefull

eftersom en fond, om den får "för mycket" värdepapper av ett

visst slag, kan komma i konflikt med grunderna för sin

placeringsinriktning eller med de för allemansfonderna gällande

placeringsbestämmelserna i lagen om allemanssparande och lagen

om värdepappersfonder. Fond 92-94 avser därför att erbjuda

samtliga allemansfonder möjlighet att inom vissa ramar välja

bland befintliga tillgångar som Fond 92-94 förvaltar. Den

slutliga tilldelningen till allemansfonderna skall dock

bestämmas av Fond 92-94.

 Om särskilda skäl föreligger kan finansinspektionen enligt

lagen om allemanssparande medge undantag från vissa av lagens

placeringsbestämmelser. Sådana skäl får anses föreligga vid

tilldelningen av tillgångar enligt denna lag. Vad gäller övriga

placeringsbestämmelser liksom en fonds egen placeringsinriktning

kan erinras om skyldigheten för en fond att under skäligt

hänsynstagande till fondandelsägarnas intressen omfördela sitt

tillgångsinnehav så att detta kommer i överensstämmelse med

givna bestämmelser.

6 §

Första stycket

I denna paragraf finns bestämmelser om en uttagsspärr. Det

innebär att en viss minsta behållning på spararens konto

"spärras" under en viss tidsperiod, dvs. fondandelar motsvarande

sparat belopp på 2 400 kr. och sparpremien på 1 200 kr.

 Den tidsperiod under vilken den spärrade behållningen skall

finnas på spararens konto är avsedd att vara minst tre år räknat

från den tidpunkt då sparpremien tillförs kontot. Av

administrativa skäl skall spärrperioden upphöra vid en i förväg

bestämd tidpunkt, den 31 december 1997. Om sparpremien tillförts

det premiegrundande kontot vid en tidigare tidpunkt än den 31

december 1994, kan således spärrtiden bli något längre än tre

år.

 Uttagsspärren hindrar inte att spararen vid behov skaffar sig

likvid för sitt tillgodohavande genom att överlåta detta eller

lägga det som säkerhet för ett lån. Enligt 8 § lagen om

allemanssparande medför en överlåtelse att spararens

tillgodohavande skall betalas ut. Under spärrtiden kommer

emellertid uttagsspärren i förevarande paragraf att ta över

bestämmelsen i lagen om allemanssparande (1 § tredje stycket

förevarande lag). Ett exempel - där det förutsätts att

fondandelarnas värde hela tiden är konstant - kan belysa

reglernas innebörd.

 En sparare har efter tilldelning av sparpremien ett

tillgodohavande värt 10 000 kr. i en allemansfond. Han överlåter

år 1995 hela tillgodohavandet till en annan person. Fondbolaget

skall då genast betala ut 6 400 kr. till förvärvaren, medan

spärrbeloppet 3 600 kr. betalas ut efter spärrtidens utgång.

 Regeringens möjlighet att föreskriva att uttagsspärren skall

upphöra tidigare har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt

2.6).

Andra stycket

Uttag från kontot inklusive sparpremien, får dock ske med

anledning av kontohavarens död. Det har ansetts rimligt att

delägarna i ett dödsbo, som ett led i avvecklingen av boet,

skall kunna slutligt förfoga över behållningen på kontot utan

att avvakta spärrtidens utgång.

8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om

allemanssparande

4 §

Ändringen innebär att högsta tillåtna månadsinsättning i

allemanssparandet höjs från 1 200 kr. till 2 000 kr. och att

maximigränsen för de samlade nettoinsättningarna slopas (se

avsnitt 3.1).

 Vidare har bestämmelser om extra insättningar under vissa

bestämda perioder tagits bort eftersom de inte längre är

aktuella.

12, 14, 16 och 23 §§

Ändringarna är föranledda av att bankinspektionen numera är sam-

manslagen med försäkringsinspektionen till en ny myndighet,

finansinspektionen. I prop. 1991/92:113 om ny börslagstiftning

m.m. föreslås motsvarande ändring i 15 §.

19 §

Ändringen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 3.3).

8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:847) om

skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande

1 §

I bestämmelsen har skett en följdändring.

2 §

Paragrafen har kompletterats med bestämmelser om befrielse från

inkomstskatt för sparpremien (avsnitt 2.9).

9 Ikraftträdande

De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft den 1 juli 1992,

alltså två månader innan det pensionsanknutna premiegrundande

sparandet påbörjas.

10 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

 1. lag om pensionsanknutet premiegrundande allemanssparande,

 2. lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande,

 3. lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för al-

lemanssparande och ungdomsbosparande.

 Bilaga 2

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträdet den 26 mars 1992

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om utskiftning av

löntagarfondernas tillgångar m.m.

Forskning för långsiktig kompetensutveckling

1 Inledning

Sverige gör i förhållande till landets storlek betydande

insatser inom forskning och utvecklingsarbete (FoU). Mätt i

relativa tal - som andel av bruttonationalprodukten - är de

svenska FoU-insatserna fortfarande bland de högsta i världen

även om de inte längre intar en absolut topposition. I absoluta

tal är dock givetvis de svenska FoU-insatserna blygsamma i ett

internationellt perspektiv.

 Liksom i flertalet andra OECD-länder är det i Sverige närings-

livet som svarar för huvuddelen av FoU-insatserna. I det

närmaste två tredjedelar av svensk FoU finansieras således av

näringslivet. Den helt övervägande delen av näringslivets FoU

avser utvecklingsarbete.

 Näringslivets FoU-insatser har i det närmaste fördubblats sedan

mitten av sjuttiotalet. Denna gynnsamma utveckling har

emellertid nu brutits. Enligt uppgifter från Statistiska

centralbyrån har näringslivets FoU-insatser minskat under senare

år. Minskningen är mest påtaglig inom maskinindustrin, vars FoU-

volym minskat med en tredjedel sedan 1987. Men minskningar

noteras också för flertalet andra branscher med undantag av

läkemedelsindustrin.

 I ett befolkningsmässigt litet och i förhållande till de stora

marknaderna avlägset land som Sverige är det nödvändigt att

satsa på utveckling av kunskap och kvalitet. I detta avseende

skärps också kraven ytterligare vid den förestående

integreringen i det europeiska samarbetet.

 Regeringen har i regeringsförklaringen och i andra sammanhang

markerat sin strävan att förstärka kapaciteten inom forskning

och högre utbildning.

 I prop. 1991/92:36 om avveckling av löntagarfonderna aviserade

regeringen att medel bör avsättas för att främja forskning och

utbildning vid främst universitet och högskolor på områden som

bidrar till en varaktig ekonomisk tillväxt, bl.a. till

miljöstrategisk och medicinsk forskning.

 I årets budgetproposition har regeringen lagt fram utbyggnads-

planer innebärande en väsentlig ökning av antalet

utbildningsplatser inom den

grundläggande högskoleutbildningen. I fråga om

forskarutbildningen förordas en fördubbling av examinationen

före år 2000.

 Förberedelser pågår för att till 1992/93 års riksmöte lägga

fram dels en samlad forskningsproposition avseende

treårsperioden 1993/94 - 1995/96, dels en proposition om högre

utbildning avseende i första hand samma period.

 Regeringen kommer vidare att lägga fram förslag till

organisatoriska förändringar inom högskolan i syfte att avsevärt

öka de enskilda universitetens och högskolornas frihet. Genom de

möjligheter till snabbare och bättre anpassning till

förutsättningar och behov som härigenom bl.a. kommer att öppnas

kommer resurserna för högre utbildning och forskning att kunna

utnyttjas på ett mer effektivt sätt.

 Det är angeläget att dessa långsiktiga generellt verkande

åtgärder kan kompletteras med särskilda insatser inom kunskaps-

områden av särskild relevans för Sveriges internationella

konkurrenskraft.

2 Dagens forskningsfinansiering

Forskning och utvecklingsarbete inom tekniska och andra

kunskapsområden av betydelse för näringslivets utveckling

finansieras i dag huvudsakligen på två sätt.

 Med statliga medel, fakultets- och forskningsrådsanslag, där

prioriteringarna görs utifrån inomvetenskapliga kriterier,

finansieras grundforskning och forskarutbildning. Av

näringslivet finansieras framför allt utvecklingsarbete - och i

begränsad utsträckning främst tillämpad forskning. Här görs

prioriteringarna utifrån relevansen för verksamheten i de

berörda företagen.

 Den nuvarande strukturen fungerar i många avseenden bra.

Samtidigt är det uppenbart att vissa behov, just på grund av

själva finansieringsstrukturen, är svåra att tillgodose. Behoven

inom näringslivet, de må vara långsiktiga eller kortsiktiga,

ligger således inte till grund för beslut om den närmare

inriktningen av verksamheten när det gäller grundforskning och

forskarutbildning. De insatser, som prioriteras utifrån

näringslivskriterier, har direkt anknytning till just nu aktiva

branscher och företag. Det är inte säkert att de bästa

utvecklingsmöjligheterna i framtiden kommer att finnas inom just

dessa områden.

3 Val av insatsområden

Det är av strategisk betydelse att resurser kan avsättas för

långsiktigt kunskapssökande genom grundforskning och

forskarrekrytering inom områden som utväljs utifrån bedömningar

av den relevans de kan ha för utvecklingen av Sveriges framtida

konkurrenskraft. De resurser, som frigörs genom avvecklingen av

löntagarfonderna, bör i stor utsträckning användas för detta

ändamål.

 Jag vill i detta sammanhang understryka att Sveriges

internationella konkurrenskraft, förutom av specifika

forskningsinsatser, är beroende av en god tillgång till

arbetskraft med internationell utblick. Språkkunskaper är i

detta sammanhang av särskild betydelse.

 Det är väsentligt att de resurser som frigörs genom

löntagarfondsavvecklingen i betydande utsträckning koncentreras

till kraftfulla insatser inom ett begränsat antal områden. Hit

hör den miljöstrategiska och medicinska forskningen. Vidare bör

avgränsningen av områdena göras så att den stimulerar samarbetet

internationellt. Självfallet måste samma höga krav på veten-

skaplig kvalitet ställas på insatser i detta sammanhang som

gäller för den verksamhet som nu finansieras främst av

forskningsråd. För att insatserna skall vara effektiva och

motivera att resurser avsätts för ändamålet måste det röra sig

om forskning på högsta internationella nivå.

 Jag vill också understryka den betydelse som rekryteringen av

goda forskare har för vår långsiktiga utvecklingskraft.

Löntagarfondsmedlen bör användas så att tillgången på

kvalificerade forskare i landet ökas väsentligt. Det bör också

vara möjligt att, i de fall så bedöms lämpligt, bedriva viss

kvalificerad högskoleutbildning i anslutning till forsknings-

och forskarutbildningsinsatserna.

 Det är en utomordentligt grannlaga uppgift att välja ut de

kunskapsområden och de insatser i övrigt som bör finansieras

genom medel från löntagarfonderna.

 Såväl beredning som beslut måste ske stegvis. Ett mycket nära

samarbete bör ske med företrädare för vetenskapssamhället. Bl.a.

avser jag be de socialvetenskapliga, humanistisk-

samhällsvetenskapliga, medicinska, naturvetenskapliga och

teknikvetenskapliga forskningsråden samt skogs- och jordbrukets

forskningsråd att redovisa bedömningar av förutsättningarna för

utbyggnad av forskningsverksamheten inom relevanta områden.

 På motsvarande sätt kommer företrädare för näringslivet att

beredas tillfälle att redovisa behov och möjligheter att ta

tillvara ökade forskningsinsatser.

 Stödet till de valda områdena bör avse en väsentligt längre

tidsperiod än nuvarande planeringsperioder för forskning.

 Under loppet av den kommande beredningen kommer även

lämpligheten av att utnyttja del av kapitalet vid eventuellt

bildande av universitetsstiftelser att belysas.

4 Organisation

Syftet med de nya forskningsresurserna kommer att skilja sig

från såväl vad som gäller för t.ex. forskningsrådens och

universiteten som vad som normalt gäller för näringslivets FoU.

Det är därför, enligt min mening, sannolikt att särskilda

organisatoriska former behöver skapas. Stiftelser kan vara en

sådan form som ger möjligheter till flexibel verksamhet med stor

rörelsefrihet för dem som skall arbeta direkt inom berörda

områden.

 Verksamheten bör bedrivas i nära anknytning till universitet

och högskolor. Det ger möjligheter till kontakt och samverkan

med vetenskapligt högtstående och kreativa forskningsmiljöer.

Verksamhet inom visst kunskapsområde bör ske vid minst en,

normalt flera högskoleenheter. De organisatoriska formerna för

verksamheten bör kunna variera beroende på de närmare

omständigheterna i varje enskilt fall. De praktiska lösningarna

måste konkretiseras i anslutning till arbetet med att precisera

insatsområdena.

5 Kostnader och genomförande

Regeringens samlade förslag i fråga om användningen av

löntagarfondernas tillgångar innebär att för forskning kommer

att kunna disponeras ett kapital som ungefärligen uppgår till ca

10 miljarder kronor. Omfattningen av forskningsstödet blir

ytterst beroende på värdetillväxt och avkastning och om delar av

fondkapitalet förbrukas.

 Det forskningsarbete som skall finansieras bör kunna planeras

långsiktigt och inte kontinuerligt behöva anpassas till

kortsiktiga fluktuationer i kapitalavkastningen.

 Beroende på skillnader mellan de kunskapsområden som kommer att

bli aktuella kommer sannolikt olika stora belopp att behöva

avsättas för vart och ett. Fördelningen av resurserna för de

områden som blir aktuella för insatser måste givetvis preciseras

i det fortsatta planeringsarbetet och då med beaktande av såväl

verksamhetsområdenas karaktär som vilka resurser som redan nu

finns inom områdena i fråga.

 Arbetet med att närmare precisera insatsområden,

verksamhetsformer, riktlinjer för medelsanvändning och kostnader

inleds nu. Arbetet skall bedrivas skyndsamt. Jag räknar med att

på grundval av detta arbete kunna föreslå regeringen att hösten

1992 för riksdagen lägga fram närmare förslag om användningen av

löntagarfondernas tillgångar till den del de skall avse

forskningsändamål.

6 Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta

del av vad jag har anfört om forskning för långsiktig

kompetensutveckling.

Sammanfattning av innehållet i promemorian

(Ds 1991:85) Premiegrundande allemanssparande

Denna promemoria har utarbetats inom finansdepartementet.

Förslagen i promemorian har utformats i enlighet med vad som

anförs i prop. 1991/92:36 om avveckling av löntagarfonderna och

i riksdagsmotionen 1990/91:Fi213.

 I promemorian föreslås att ett premiegrundande allemanssparande

införs. Den som är folkbokförd i Sverige har rätt att ansluta

sig till detta sparande. Sparandet, som endast kan ske i

allemansfond, är förenat med en sparpremie. För att erhålla

premien krävs att sparandet uppgår till minst 2 400 kr. och att

det är fördelat på minst tolv månadsinsättningar under perioden

den 1 maj 1992 - den 30 april 1994. Vidare krävs vid spar-

periodens slut en viss minsta behållning på det konto på vilket

det premiegrundande sparandet har skett. Antalet fondandelar på

detta konto skall då minst svara mot det lägsta tillåtna

sparbeloppet.

 Sparpremien skall enligt förslaget tillgodoföras spararens

konto senast den 1 juli 1994. Premien utgörs av en andel av de

förutvarande löntagarfondernas sammanlagda tillgångar. Detta

innebär att en viss del av dessa tillgångar, vilka fr.o.m. den 1

januari 1992 förvaltas av en avvecklingsstyrelse, skall

utskiftas till allemansfonderna senast den 1 juli 1994.

Sparpremiens storlek beräknas genom att värdet av de tillgångar

som förvaltas av avvecklingsstyrelsen divideras med det antal

personer som är berättigade att ansluta sig till det

premiegrundande sparandet. Premiens värde får dock uppgå till

högst 1 200 kr.

 I promemorian föreslås vidare att det av spararen skall krävas

att han, under tiden från det att han tillgodoförs sparpremien

t.o.m. den 30 juni 1997, avstår från att göra uttag från sitt

konto så att antalet fondandelar på kontot kommer att understiga

summan av det antal andelar som svarar mot det lägsta tillåtna

sparbeloppet och det antal som erhållits genom premien. Uttag i

strid mot vad som nu angivits skall medföra att spararen få

betala en avgift till staten. Avgiften föreslås uppgå till ett

belopp motsvarande värdet av de fondandelar som erhållits genom

sparpremien.

 I promemorian föreslås slutligen att den högsta tillåtna

månadsinsättningen i allemanssparandet höjs från 1 200 kr. till

1 300 kr., att maximigränsen för de samlade nettoinsättningar i

allemanssparandet slopas samt att gränsen för högsta tillåtna

antal andelsägare i en allemansfond tas bort.

Remitterade lagförslag

1 Förslag till

Lag om premiegrundande allemanssparande

1 § Med premiegrundande allemanssparande förstås sådant

sparande i allemansfond för vilket en premie kan erhållas enligt

denna lag.

 I fråga om premiegrundande allemanssparande gäller vad som

föreskrivs i lagen (1983:890) om allemanssparande med de

avvikelser som följer av denna lag.

2 § Premiegrundande allemanssparande skall ske under perioden

den 1 maj 1992 - den 30 april 1994 (sparperioden).

 Sparandet skall under sparperioden uppgå till sammanlagt minst

2 400 kronor (sparbeloppet). Sparbeloppet skall vara fördelat på

minst tolv månadsinsättningar.

3 § När någon anmäler sig till premiegrundande allemanssparande

skall fondbolaget underrätta riksgäldskontoret om i vilken

allemansfond sparandet skall ske (premiegrundande konto).

 Om fonden upphör eller om spararen till följd av att hans

anställning i ett visst bolag eller inom en viss koncern upphör

saknar möjlighet att fullfölja sparandet i en företagsanknuten

allemansfond, får spararen överföra behållningen på kontot till

en annan allemansfond och där fortsätta sparandet. Det nya

fondbolaget skall genast underrätta riksgäldskontoret om

överföringen.

4 § Den 1 maj 1994 skall antalet fondandelar på det

premiegrundande kontot vara minst 2 400 dividerat med den

genomsnittliga anskaffningskostnaden av samtliga andelar som

anskaffats under sparperioden.

 Uttag från det premiegrundande kontot under tiden från och med

den 1 maj 1994 till den tidpunkt då premien tillgodoförs kontot

får inte medföra att antalet andelar på kontot understiger det

minsta antal som anges i första stycket.

5 § Om sparandet uppfyller de villkor som anges i 2-4 §§ skall

till det premiegrundande kontot föras en premie, uttryckt som

andelar i den allemansfond i vilken sparandet har skett. Premien

skall motsvara en andel i de tillgångar som enligt övergångsbe-

stämmelserna till lagen (1991:000) om ändring i lagen

(1983:1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden förvaltas

av avvecklingsstyrelsen. Premiens storlek skall beräknas genom

att värdet av de tillgångar som förvaltas av avveck-

lingsstyrelsen divideras med det antal personer som är

berättigade att ansluta sig till det premiegrundande

allemanssparandet. Värderingen av tillgångarna skall ske vid den

tidpunkt då premien tillgodoförs det premiegrundande kontot.

Premiens värde får uppgå till högst 1 200 kronor.

 Premien skall senast den 1 juli 1994 föras till det

premiegrundande kontot genom att motsvarande tillgångar tillförs

den allemansfond där sparandet har skett.

6 § Sker uttag från det premiegrundande kontot under tiden från

den tidpunkt då premien tillgodoförs kontot till och med den 30

juni 1997 så att antalet fondandelar understiger summan av

antalet andelar som anges i 4 § och det antal som har erhållits

genom premien, skall en avgift betalas till staten. Avgift skall

dock inte betalas om behållningen på kontot har betalats ut med

anledning av kontohavarens död.

 Avgiften skall uppgå till ett belopp som svarar mot värdet av

det antal fondandelar som erhållits genom premien.

Denna lag träder i kraft den 1 maj 1992.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983:890) om

allemanssparande1

 dels att 11 § skall upphöra att gälla,

 dels att i 12, 14-16 samt 23 §§ ordet "bankinspektionen" skall

bytas ut mot "finansinspektionen",

 dels att 4 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §2

Varje sparare får sätta in Varje sparare får sätta in

högst 1 200 kronor i månaden i högst 1 300 kronor i månaden i

allemanssparandet. alle-manssparandet.

 Under perioderna den 1 maj - den 31 juli 1991 och den 1

februari - den 30 april 1992 får en sparare, utöver insättningar

enligt första stycket, sätta in sammanlagt högst 5 000 kronor

per period i allemanssparandet.

 Spararens insättningar, i

förekommande fall minskade med

uttag, får sammanlagt inte

överstiga 150 000 kronor.

Denna lag träder i kraft den 1 maj 1992.

1Senaste lydelse 11 § 1989:510

 12 § 1986:522

 14 § 1986:522 15 § 1991:991

 16 § 1986:522

 23 § 1990:1116.

2Senaste lydelse 1991:185.

Förteckning över remissinstanserna och sammanställning av

remissyttranden över promemorian (Ds 1991:85) Premiegrundande

allemanssparande

Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden avgetts av finansinspektionen,

riksskatteverket, riksrevisionsverket, Sparbanksgruppen AB,

riksgäldskontoret, Svenska Bankföreningen, fullmäktige i

Sveriges riksbank, Svenska Fondhandlareföreningen, Fondbolagens

Förening, styrelsen för Stockholms fondbörs, Landsorganisationen

i Sverige (LO), Tjänstemännens Centralorganisation (TCO),

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Företagarnas Riks-

organisation, Svensk Industriförening, Sveriges

Försäkringsförbund, Folksam, Sveriges Aktiesparares Riksförbund

(SARF), Sveriges Industriförbund, Stiftelsen Aktiefrämjandet,

Kooperativa Institutet, Pensionärernas Riksorganisation (PRO).

 Svenska Arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund har

inkommit med gemensamt yttrande. Sveriges Föreningsbank har

deltagit i Svenska Bankföreningens handläggning av remissärendet

och delar de i bankföreningens remissyttrande framförda

synpunkterna.

 Dessutom har yttranden inkommit från Handelskammaren i

Jönköpings län, Lantbrukarnas Riksförbund (LRF), Tomas Fischer

och Stiftelsen Konsumentfrämjandet.

 Allmänna pensionsfonden, första-tredje fondstyrelserna,

allmänna pensionsfonden, fjärde fondstyrelsen, Konungariket

Sveriges Stadshypotekskassa, Centralorganisationen SACO/SR,

Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet och

Värdepapperscentralen VPC AB har förklarat sig avstå från att

yttra sig. SACO/SR har överlämnat inkomna remissvar från Svenska

Kyrkans Personalförbund och Sveriges Civilingenjörsförbund.

Sammanställning över remissyttranden

1 Finansinspektionen

Finansinspektionen har varit representerad i den arbetsgrupp som

inom finansdepartementet utarbetat den remitterade promemorian

och har löpande under hand lämnat synpunkter på utformningen och

innehållet i departementspromemorian.

 Finansinspektionen har utifrån de synpunkter inspektionen har

att beakta inte någonting att invända mot de i promemorian

framlagda förslagen.

2 Riksskatteverket

I förslaget har inte redovisats hur förvärv av premie och

betalning av avgift skall behandlas skattemässigt.

Beskattningsfrågan bör regleras.

 RSV har i övrigt ingen erinran mot förslaget.

3 Riksrevisionsverket

Riksrevisionsverket (RRV) har vid sin bedömning av förslaget

inriktat sig på de administrativa och kostnadsmässiga

aspekterna.

 RRV konstaterar att förslaget, jämfört med det reguljära

allemanssparandet, innebär ett mer komplicerat administrativt

förfarande och ställer krav på en mer omfattande och detaljerad

rapportering. Det gäller bl a anmälningsförfarandet,

registrering av uttag och behållning på premiegrundande konto

samt avgiftsgrundande uttag under spärrperioden. En ur

kontrollteknisk synpunkt väsentlig fråga är hur rapporteringen

mellan fondbolagen och Riksgäldskontoret anordnas och

förutsättningarna för att därvid upprätthålla en god

informationskvalitet. Därutöver behöver Riksgäldskontoret

utveckla rutiner och teknikstöd för att ta om hand och bearbeta

informationen.

 Mot den bakgrunden anser RRV att en närmare genomgång av för-

slagets kostnadsmässiga och administrativa konsekvenser,

inbegripet ADB-konsekvenser, bör göras. Vad Riksgäldskontoret

anfört beträffande de befintliga datasystemen och behovet av

omprogrammering understryker, enligt verkets mening, behovet av

en sådan genomgång.

4 Riksbanken

Promemorian föreslår ett system för utskiftning av en del av

löntagarfondsmedlen. Avsikten är att åstadkomma denna

utskiftning utan att rubba balansen på aktiemarknaden samtidigt

som genom sparpremier en viss riskvillig kapitalbildning

stimuleras och ett ökat individuellt ägande etableras.

 Selektiva sparstimulanser har nackdelar, vilka fullmäktige

tidigare uppmärksammat. Likväl anvisar promemorian en metod att

nå det övergripande målet att utskifta löntagarfondsmedel.

5 Riksgäldskontoret

5.1 Generella eller selektiva sparstimulanser?

Hushållens finansiella sparande ökar för närvarande snabbt. Från

ett bottenläge i slutet av 1980-talet med ett finansiellt

sparandeunderskott på 4-5 % av disponibelinkomsten har

hushållens sparande ökat kraftigt till ett ungefär lika stort

finansiellt sparandeöverskott. Denna utveckling är beroende av

många faktorer, men en av de viktigaste torde vara skatte-

reformen med sänkt skatt på sparande och minskade avdrag för

lån. De generellt verkande åtgärderna för att öka sparandet har

således lett till ett resultat som är över förväntan.

 Det är mot denna bakgrund olämpligt att nu införa en sparform

som innefattar kraftiga selektiva sparstimulanser under en

begränsad tid. Erfarenheterna av denna typ av åtgärder är att de

inte befrämjar nysparande i någon större omfattning utan i

stället leder till omplaceringar inom ett totalt sett givet

sparande. I det här fallet är sparstimulansen så

hög att det sannolikt är lönsamt att lånefinansiera

insättningarna i allemansfond.

5.2 Utförsäljning eller utskiftning?

Förutom att öka sparandet syftar förslaget till att öka

spridningen av ägandet i företagen. Vidare får avvecklingen inte

medföra att aktiebörsen utsätts för kraftig kurspress.

 Eftersom aktierna enligt förslaget utskiftas till

allemansfonderna uppstår ingen prispress på aktierna.

Förfarandet medför dock samtidigt att aktierna inte kommer i

direkt individuell ägo. Förslaget kommer därför inte att

motverka det ökade institutionella ägandet utan snarare

förstärka detta. Frågan är därför hur betydelsefullt det är att

genom utskiftningsförfarandet undvika direkta utförsäljningar.

Enligt Riksgäldskontorets uppfattning innebär det höga

hushållssparandet och den ökade internationaliseringen av

aktiemarknaden att problemet med utförsäljningars kurspressande

effekt är betydligt mindre än tidigare. Utförsäljningstekniken

planeras vidare, såvitt nu är känt, att användas när statliga

företag skall privatiseras. Även i detta fall kan tendenser till

kursfall på andra aktier uppstå. Dessa effekter är dock

sannolikt små.

 Riksgäldskontoret anser att många skäl talar för att de

tillgångar som i promemorian föreslås utskiftas i stället säljs

ut till allmänheten. Därmed skulle dels det individuella

aktieägandet öka, dels de medel som därvid erhålls (eller

egentligen räntan på dessa medel) kunna användas för generella

sparstimulerande åtgärder eller för andra ändamål.

- - - - - -

5.3 Övriga synpunkter

I promemorian konstateras att det är angeläget att allmänheten

snabbt får information om att ett premiegrundande

allemanssparande har införts och att det i första hand bör

ankomma på fondbolagen och bankerna att svara för informationen.

Riksgäldskontoret ifrågasätter om detta räcker och om inte en

viss grundinformation bör tillhandahållas av staten. I så fall

måste särskilda medel anvisas.

 Riksgäldskontoret utgår från att avsikten är att tillförandet

av sparpremien till ett premiegrundande konto inte skall bli

föremål för inkomstbeskattning. Det bör dock uttryckligen

klargöras att någon sådan beskattning inte skall ske.

 Av 3 § i lagförslaget framgår att det är avsett att den som

vill delta i det premiegrundande allemanssparandet skall göra en

anmälan om detta. Det bör emellertid framgå av lagtexten att en

sådan anmälan skall göras innan det premiegrundande sparandet

påbörjas. I annat fall skulle en sparare i efterhand kunna göra

gällande att hans sparande har varit premiegrundande.

 I promemorian föreslås att det premiegrundande sparandet skall

kunna påbörjas den 1 maj 1992. Riksgäldskontoret bedömer att

kontoret och dess kontrollorgan (DAFA) kommer att hinna med de

nödvändiga

systemändringarna. Däremot har fondbolagen uttryckt att de

troligen inte hinner klara av alla ändringar, vilket i så fall

kan försvåra rapporteringen till Riksgäldskontoret och de

efterföljande kontrollerna. Mot denna bakgrund kan det vara

lämpligt att uppskjuta starten några månader (och därmed korta

sparperioden) eller att förskjuta hela sparperioden.

 I allemanssparandet får man spara valfritt belopp från 0 upp

till 1200 kr/mån. Genom det nya premiegrundande sparandet kan

man anta att antalet insättningar på små belopp kommer att öka.

Av administrativa och kostnadsmässiga skäl kan det vara önskvärt

att det för både premiegrundande och annat allemanssparande

införs en nedre gräns på t.ex. 100 kr för månadsinsättningar.

 De nya kontroller som Riksgäldskontoret skall göra förutsätter

troligen att kontoret behöver upprätta ett register över de

sparare som deltar i det premiegrundande sparandet. Regeringen

bör därför besluta att Riksgäldskontoret får upprätta ett sådant

register.

 Som framgår av promemorian behöver befintliga datoriserade

kontrollsystem ändras och kompletteras. Då systemen är relativt

gamla och ändrade flera gånger tidigare beräknas

omprogrammeringen bli så omfattande att en s.k. rekonditionering

av hela datasystemet blir nödvändig för att kontroller och

administrativt efterarbete skall kunna ske rationellt.

 Riksgäldskontoret uppskattar preliminärt dessa

utvecklingskostnader till ca 4,5 mkr. De årliga

driftskostnaderna beräknas öka med ca 2,7 mkr. Därtill behöver 2

personer anställas för manuell kontroll, kontakt med banker och

allmänhet etc. Löner och andra kostnader för detta beräknas till

ca 0,7 mkr.

 Om förslaget genomförs måste medel för detta anvisas till

Riksgäldskontoret på tilläggsbudget för innevarande budgetår och

i kompletteringspropositionen för budgetåret 1992/93.

6 Svenska Bankföreningen

6.1 Avveckling av löntagarfonderna (Kapitel 1.1)

Bankföreningens principiella ståndpunkter

Bankföreningen anser det viktigt att löntagarfondernas

avveckling blir definitiv och att deras medel används på sådant

sätt att fonderna inte kan återskapas. Löntagarfondmedlen borde

rätteligen återbetalas till de företag som har betalat in dem.

Om detta av administrativa och tekniska skäl inte är möjligt -

bankföreningen saknar kännedom om i vad mån detta utretts - bör

fondmedlen användas på sådant sätt att man stimulerar lång-

siktigt hushållssparande och ekonomisk tillväxt i den svenska

ekonomin. En sådan utveckling är till nytta för alla medborgare.

 Förslaget att använda en del av löntagarfondmedlen som

sparpremier för allemansfondsparare syftar till att öka

hushållssparandet och ekonomisk tillväxt. I den mån

sparpremierna är ägnade att tillgodose dessa syften -

omfattningen härav är dock svår att överblicka - har bankföre-

ningen ingen erinran mot förslaget.

 Ett alternativt sätt att använda löntagarfondmedlen som

stimulans av långsiktigt hushållssparande och ekonomisk tillväxt

är att medlen överförs som "startbelopp" eller "bonus" i form av

individuella sparpremier till personliga pensionskonton, vilka

enligt bankföreningens uppfattning bör utgöra en viktig

beståndsdel vid en reformering av pensionssystemet. Häri bör

även ingå konton för pensionssparande i bank. Även unitlinked-

pensionsförsäkringar bör kunna omfattas av ett sådant system.

ATP-systemets tilltagande otillräcklighet kan antas alltmera öka

insikten hos medborgarna om behovet av privata kompletteringar

av pensionsskyddet. Benägenheten att öka hushållens

nettosparande kan därför antas förstärkas, om sparstimulansen

knyts till olika former av pensionssparande. En fördel härmed är

att på detta område redan finns vissa skatteregler avseende

insättningar och uttag. Bankföreningen anser att detta

alternativ bör övervägas.

 - - -

Bankföreningen övergår härefter till synpunkter på promemorians

förslag att en del av löntagarfondmedlen skall användas i

allemansfondsparandet.

6.2 Allmänna utgångspunkter för ett premiegrundande allemans-

sparande (Kapitel 2)

I promemorian anges att det bör i första hand ankomma på

fondbolagen och bankerna att se till att information om ett

premiegrundande allemanssparande och dess villkor sprids till

allmänheten på ett tillfredsställande sätt.

 Bankföreningen anser det viktigt att viss grundinformation om

riksdagens beslut om den nya sparformen och dess villkor

tillhandahålls av statsmakterna, t ex genom riksgäldskontorets

försorg. Detta bör uttalas i propositionen och särskilda medel

bör anslås härtill. - För att informationen om sparformen skall

uppfattas korrekt och positivt av medborgarna, är det givetvis

viktigt att sparstimulansen och sparformens övriga regler

utformas så enkelt och lättförståeligt som möjligt. Detta

behandlas närmare i det följande.

6.3 Sparpremien (Kapitel 3.1)

Enligt promemorian skall sparpremien utgöras av en andel av de

förutvarande löntagarfondernas sammanlagda tillgångar. Det

maximala sparpremiebeloppet föreslås vara 1.200 kr. Den

definitiva storleken på sparpremien kommer enligt förslaget dock

att fastställas först vid den tidpunkt då sparpremien skall

överföras till spararna, dvs i mitten av 1994.

 Bankföreningen anser att den definitiva storleken på

sparpremien bör vara fastställd redan inför den

informationskampanj som skall föregå den kvalificerande

sparperioden. Detta är en förutsättning för att man skall uppnå

en omfattande anslutning till det premiegrundande

allemanssparandet. För att locka människor att ansluta sig

räcker det ej att anta att sparpremien sannolikt kommer att

svara mot det föreslagna maximala

beloppet om 1.200 kr, utan det bör klart framgå att de andelar

som spararen erhåller på utskiftningsdagen skall vara värda

exakt 1.200 kr.

 I promemorian har frågan om beskattningskonsekvenser av

förslaget inte alls berörts.

 Bankföreningen utgår givetvis från att premien inte skall

utlösa beskattning hos andelsinnehavaren. Risken är annars stor

för att det premiegrundande allemanssparandet uppfattas som

mindre attraktivt bland spararna och syftet med denna sparform

därmed förfelas. Överföringen av tillgångar till

allemansfonderna bör självfallet inte heller utlösa beskattning

hos fonderna. Enligt bankföreningens uppfattning krävs det

särskilda lagregler för att beskattning skall undvikas.

6.4 Sparformen (Kapitel 3.3)

I promemorian behandlas i mycket ringa utsträckning

konsekvenserna av förslaget vad beträffar administrativt och

tekniskt arbete för bankerna och de därmed följande kostnaderna.

Det nämns kort att administrationskostnaderna begränsas genom

att spararen skall kunna anmäla att hans pågående

allemansfondsparande fortsättningsvis avser det premiegrundande

sparandet.

 Bankföreningen konstaterar att förslaget kommer att medföra

krav på nya administrativa och systemtekniska rutiner för

bankerna. Förändringar kommer att krävas av nuvarande data- och

redovisningsrutiner. Rapporteringen till Riksgäldskontoret måste

ändras och det kommer att ställas nya krav på rådgivningen och

rapporteringen till kunderna. Allt detta medför ökade kostnader

för bankerna.

6.5 Den kvalificerande sparperioden och sparbeloppets storlek

m m (Kapitel 3.4)

Enligt promemorian skall sparandet för att berättiga till

sparpremien ske under perioden 1 maj 1992 - 30 april 1994.

 Bankföreningen vill påpeka att om ett riksdagsbeslut om ett

premiegrundande allemanssparande fattas exempelvis först i

början av april 1992, har berörda institut bara ca tre veckor

till förberedelser. En rimlig förberedelseperiod, efter det att

riksdagen tagit ett beslut i frågan, vore sex månader.

 Med den snäva tidsmarginal som föreslås i promemorian skulle

bankerna behöva påbörja det mycket kostsamma förberedelsearbetet

långt innan riksdagsbeslut fattats om ett premiegrundande

allemanssparande. Det innebär höga administrativa kostnader som

helt går förlorade om det premiegrundande allemanssparandet ej

införs. Bankföreningen anser det därför vara en absolut

förutsättning för sparformens införande att man utsträcker den

snäva förberedelsetid som föreslås i promemorian.

 För att möjliggöra det nödvändiga förberedelsearbetet samt

minska den andel av de administrativa kostnader, som skulle

krävas före riksdagens beslut, erfordras följande åtgärder:

 - Riksdagsbeslut om ett premiegrundande allemansfondsparande

senast före utgången av mars 1992 skulle ge bankerna tre

månaders förbere

delsetid om också kvalificeringsperiodens början senareläggs

till 1 juli 1992. En tung och kostnadskrävande arbetsinsats från

bankernas sida skulle underlättas genom vetskapen om att

förberedelsearbetet ej är förgäves.

 - Tiden för erforderligt förberedelsearbete i bankerna förlängs

med två månader genom att man enligt förslaget ovan ändrar

kvalificeringsperioden från promemorians förslag 1 maj 1992 - 30

april 1994 till 1 juli 1992 - 30 juni 1994. Utskiftningen av

tillgångarna bör kunna ske senast en månad efter

kvalificeringsperiodens slut, dvs i detta fall senast 31 juli

1994.

6.6 Kravet på initiativ från spararen (Kapitel 3.5)

Bankföreningen anser det viktigt att det i lagtexten framgår att

kvalificeringstiden för att erhålla sparpremien inte börjar

gälla förrän spararen anmält att han vill delta i det

premiegrundande sparandet. På detta sätt undviker man

missförstånd hos dem som redan deltar i allemansfondsparande om

från vilken tidpunkt de kan tillgodoräkna sig sitt premie-

grundande sparande.

6.7 Begränsning av insättningarna i allemanssparandet (Kapitel

6.1)

I promemorian föreslås en höjning av högsta tillåtna insättning

per månad från 1.200 till 1.300 kr så att de sparare som redan

nu sätter in maximalt tillåtna 1.200 kr ej tvingas att minska

sitt övriga allemanssparande.

 Bankföreningen instämmer i att det är viktigt att spararna ej

tvingas minska sitt övriga allemanssparande. Eftersom det enligt

promemorian skall vara möjligt att spara 2.400 kr på 12 månader,

dvs 200 kr per månad, bör dock höjningen göras till 1.400 kr.

6.8 Antalet andelsägare i en allemansfond (Kapitel 6.2)

Bankföreningen tillstyrker förslaget att gränsen för högsta

tillåtna antal andelsägare i en allemansfond slopas.

7 Sparbanksgruppen AB

Sparbanksgruppen tar här inte närmare ställning i frågan om hur

löntagarfondmedlen lämpligast bör användas. I andra sammanhang

har Sparbanksgruppen framhållit den samhällsekonomiska vikten av

ett ökat hushållssparande, varför Sparbanksgruppen anser att det

är positivt att viss del av medlen används för sparstimulerande

åtgärder. Dock bör även andra sparstimulerande metoder än den

föreslagna diskuteras, t ex enskilt pensionssparande i bank.

Nedan kommenterar Sparbanksgruppen enbart det i promemorian

framlagda förslaget.

 Enligt Sparbanksgruppens uppfattning bör metoden med en

sparpremie vara av intresse för dem som i dagsläget inte sparar,

varför förslaget kan få en positiv effekt på det totala

sparandet. Genom att sparpremien förutsätter att sparandet sker

under viss tid, kan förslaget också medföra att en regelbunden

sparvana grundläggs. Utifrån denna aspekt har Spar

banksgruppen inte något att invända mot förslaget. Förslaget

innebär dock att nya rutiner, såväl av administrativ som av

systemteknisk karaktär måste utvecklas hos bankerna. Även

rådgivningssituationen gentemot kunderna kommer att ändras.

Överhuvud innebär förslaget en resurskrävande hantering, vilket

kommer att medföra ökade kostnader för bankerna.

7.1 Information

Enligt promemorian är det angeläget att allmänheten snabbt får

korrekt information om den nya sparformen och villkoren härför.

Informationsplikten skall i första hand åligga banker och

fondbolag.

 Sparbanksgruppen anser att även staten, t ex genom

riksgäldskontoret, åtminstone i ett initialt skede bör

tillhandahålla allmänheten viss grundläggande information. Detta

särskilt i syfte att nå nya sparare.

7.2 Sparpremien

Sparpremien, som således utgör en del av löntagarfondernas

tillgångar, får uppgå till maximalt 1 200 kr. Enligt förslaget

skall dock den definitiva storleken på premien bestämmas först

när denna skall överföras på spararna, dvs i juli 1994.

 Sparbanksgruppen anser att premiens storlek skall fastställas

redan i och med att den kvalificerande sparperioden börjar löpa.

Detta är nödvändigt dels för att informationen om sparandet

skall vara korrekt, dels för att göra sparformen attraktiv.

7.3 Anmälan

Förslaget innebär att spararen själv skall anmäla sitt

deltagande i det premiegrundande sparandet.

 Sparbanksgruppen anser att det bör framgå av lagtexten, att den

premiegrundande kvalificeringstiden börjar löpa först efter

anmälan. Härigenom undviks missförstånd gentemot dem som redan

sparar i allemansfond om från vilken tidpunkt de kan

tillgodoräkna sig det premiegrundande sparandet.

7.4 Skattekonsekvenser

I promemorian berörs inte frågan om ev skatteeffekter.

 För att kunna lämna korrekt information måste

skattekonsekvenserna klargöras. Sparbanksgruppen anser att

varken premien eller utskiftningsbeloppet bör utlösa beskattning

hos andelsägarna resp allemansfonderna. Skulle beskattning

utlösas föreligger risk för att sparformen uppfattas som mindre

intressant av spararna.

7.5 Ikraftträdande

I promemorian anges att den premiegrundande sparperioden skall

löpa under perioden 1/5 1992 - 30/4 1994, dvs i princip ett par

veckor efter riksdagsbeslutet.

 Förslaget innebär således att bankerna skulle behöva påbörja de

system- och rutinändringar som förslaget kräver, före det att

riksdagen fattat beslut i frågan, eftersom tiden härför annars

skulle bli för kort. Sparbanksgruppen har i andra sammanhang

framfört att man anser det vara uteslutet att påbörja denna typ

av investeringar före riksdagsbeslutet, såväl av kostnads- som

av resursskäl. Enligt Sparbanksgruppens uppfattning kan

sparperioden inte börja löpa förrän tidigast 3 - 4 månader efter

ev riksdagsbeslut.

7.6 Månatligt sparbelopp

I promemorian föreslås att det månatliga sparbeloppet skall

höjas till 1 300 kr.

 Med hänsyn till att förslaget utformats så att det skall vara

möjligt att spara ihop 2 400 kr enbart under tolv månader, bör

gränsen för det månatliga sparandet höjas till 1 400 kr. Detta

för att inte de som redan sparar maximalt skall behöva minska

sitt övriga allemanssparande.

7.7 Övriga frågor

Sparbanksgruppen har inte något att invända mot att

maximigränsen för de samlade nettoinsättningarna resp gränsen

för antalet andelsägare slopas.

8 Svenska Fondhandlareföreningen

8.1 Allmänna utgångspunkter

Svenska Fondhandlareföreningen delar uppfattningen att

löntagarfonderna skall avvecklas. Rent principiellt borde detta

ske i den formen att medlen återförs till de företag, från vilka

de förts över till löntagarfonderna. Om detta inte sker kan

föreningen acceptera den modell som innebär att medlen tillförs

en bred allmänhet. Det skulle kunna ske t ex i den form som

föreslås i promemorian eller genom att medlen tillförs

individuellt pensionssparande.

 Det enda utförliga förslag i frågan som föreligger är det som

finns i den remitterade promemorian. Med hänvisning till vad som

sagts kan fondhandlareföreningen godta huvuddragen i den ordning

för en del av avvecklingen av löntagarfonderna, som beskrivs i

promemorian. Ett ökat sparande i allemansfonder som detta skulle

medföra kan bidra till en angelägen ökning av börsomsättningen

och en stärkning av aktiemarknaden, som till följd av bl a

skattereformen fått konkurrens av bl a marknaden för

räntebärande instrument.

 Vid en avveckling av löntagarfonderna är det ytterst väsentligt

att tillvägagångssättet blir sådant att fondtillgångarna inte

säljs ut så att den

svenska aktiemarknaden tar skada därav. Det framlagda

promemorieförslaget torde åtminstone till halvårsskiftet 1997

tillgodose detta krav. Det ger ett tillskott till

aktiemarknaden, som kan ha betydelse för att balansera de krav

på marknaden som en privatisering av statliga företag kommer att

aktualisera under de aktuella åren.

 Fondhandlareföreningen godtar alltså mot angiven bakgrund

principerna för avveckling av löntagarfonderna såsom de läggs

fram i promemorian. Det hindrar såsom redan framgått inte att

föreningen skulle kunna acceptera också andra former för detta,

t ex en ordning där medlen överförs till personligt

pensionssparande som ett led i en nödvändig omläggning av det

svenska pensionssystemet. Även sådana skulle kunna anordnas så

att för marknaden besvärande utförsäljningar av de hittills-

varande löntagarfondernas värdepappersinnehav skulle kunna

undvikas. De skulle också kunna ge en viss stabiliserande verkan

åt såväl aktiemarknaden som andra delar av kapitalmarknaden.

 I departementspromemorian saknas så gott som helt en diskussion

av skattekonsekvenserna av förslagen. Det bör klargöras att

premien är skattefri och att överföringen till fonderna inte

skall beskattas av fonderna. Detta torde sammantaget med

sparpremien vara en förutsättning för att sparandet skall få den

omfattning som beräknas. Skattekonsekvenserna bör klargöras i

det fortsatta lagstiftningsarbetet.

8.2 Grunddragen i det premiegrundande allemanssparandet

Det vore en fördel i marknadsföringen av den nya sparformen om

den sparpremie som skall utgå så långt som möjligt kan

preciseras till storlek vid den tidpunkt - enligt förslaget den

1 juli 1994 - då premien skall tillföras sparandet.

 Av lagen bör framgå tydligare än enligt förslaget när en

sparare senast måste ha anmält sig för att få delta i det

premiegrundande sparandet.

 När det gäller starttidpunkten för den nya sparformen kan tiden

mellan riksdagens beslut och starttidpunkten antas bli mycket

knapp för de nödvändiga anpassningsåtgärderna. En viss

senareläggning kan därför visa sig nödvändig. Det är viktigt att

fondbolagen, liksom banker och värdepappersbolag, vilka skall

hantera sparandet, fortlöpande hålls informerade under

lagstiftningsarbetets fortsatta gång och att statsmakterna

medverkar till att den nya sparformen skall kunna komma i gång i

så god ordning som möjligt. En förskjutning av starten till den

1 juli 1992 skulle underlätta för banker och värdepappersbolag.

 Föreningen vill peka på att det i promemorian på ett mycket

stort antal ställen (t ex på sidorna 27, 33 och 41) talas om

"banken" när därmed torde avses såväl bank som

värdepappersbolag. Det måste således stå klart att en sparare

måste kunna ha kontakt med ett värdepappersbolag och dit anmäla

sitt deltagande i fondsparandet och sitt val av fond på samma

sätt som med en bank, varvid den avgiftsfråga som behandlas på

sidan 41 också måste kunna tas om hand av värdepappersbolag.

8.3 Uttagsspärren

Under rubriken Uttagsspärren (kap 5) diskuteras befarade

massuttag vid ett frisläppande under år 1997. Föreningen vill

inte bortse från att detta kan komma att äga rum. Föreningen har

nämligen den bestämda uppfattningen att den allmänna

kapitalbeskattning långt dessförinnan måste bringas ned i vart

fall till 20 %, kanske till en än lägre nivå. Om den allmänna

skattenivån är densamma som den förmånsbeskattning som följer

med sparandet i allemansfonder finns inget specifikt incitament

för att behålla medlen i just denna sparform när uttagsspärren

släpper.

 Samtidigt har föreningen den uppfattningen att man inte bör ge

ytterligare selektiva skatteförmåner åt allemanssparandet.

Tvärtom bör skattesystemet enligt föreningens uppfattning vara

neutralt mellan olika sparande- och placeringsformer. Med detta

synsätt bör det särskilda allemanssparandet - såväl på

allemanskonto som i allemansfond - kunna upphöra när

kapitalbeskattningen sänkts till 20 %. Det enda skälet till att

behålla allemansfonderna blir då som det led i avvecklingen av

löntagarfonderna, vilket diskuteras i promemorian.

 Med den föreslagna formen för avveckling av löntagarfonderna

kan det likväl visa sig bli nödvändigt att tillgripa någon form

av ytterligare tillfällig stimulans för att undvika alltför

stora momentana utförsäljningar under år 1997. Sådana

stimulanser måste dock konstrueras så att de trappas av på ett

sådant sätt att man inte bara skjuter problemet framför sig. Det

skulle t ex kunna ske genom att de sparade medlen får föras över

till ett pensionssparande. Det är dock inte möjligt att idag

förutse vilka problem som kommer att uppträda år 1997. Beslut om

vad som då skall ske är därför inte påkallat nu. I god tid före

tidpunkten för frisläppet bör dock marknadssituationen

analyseras och eventuellt nödvändiga åtgärder beslutas.

8.4 Övriga frågor

Enligt fondhandlareföreningens uppfattning är det följdriktigt

att höja gränsen för det månatliga allemanssparandet. I och med

att möjlighet öppnas för insättningar under tolv månader med

tvåhundra kr i månaden bör dock höjningen göra med 200 kr i

månaden, dvs till 1.400 kr, och inte med endast 100 kr som

föreslås.

 Fondhandlareföreningen tillstyrker förslaget att slopa

maximigränsen för de samlade insättningarna liksom gränsen för

antalet andelsägare i en fond.

9 Fondbolagens Förening

9.1 Sammanfattning

Fondbolagens Förening tillstyrker förslaget.

9.2 Inledning

Sparandet i värdepappersfonder i Sverige har en, jämfört med

andra länder i Europa och internationellt, unik positiv

utveckling. Detta gäller i synnerhet sparandet i allemansfonder

och deras föregångare aktiesparfonderna. Den huvudsakliga

orsaken till denna utveckling är den sparstimulans - beslutad av

statsmakterna - som skattefriheten respektive skattereduktionen

har inneburit. Naturligtvis har även börsens uppgång under 80-

talet bidragit till att det idag finns närmare 1.800.000 konton

i allemansfonderna.

 Sedan ett år tillbaka har skattefriheten i allemanssparandet

upphört och allemansfonderna och den eventuella reavinst och

utdelning som andelsägaren erhåller beskattas, låt vara med en

lägre skattesats än för värdepappersfonder generellt eller för

direktägande av aktier. Skillnaden i beskattningen minskar dock

successivt, och för innevarande år är skattesatsen endast 5

procentenheter lägre. Den kvarvarande begränsade skattefavören

tillsammans med den fokusering på räntebärande sparalternativ

som nu görs medför att en sparstimulans för placering i

allemansfonder, som i sin tur placerar i svenska aktier, kan

anses som väl befogad.

 I promemorian, som mer eller mindre ordagrant följer den

trepartimotion som m, fp och c tidigare lagt, anges tre viktiga

mål, som bör uppfyllas i samband med löntagarfondsavvecklingen.

Dessa mål är att avvecklingen skall vara definitiv, att den inte

får utsätta börsen för kraftig kurspress samt att den skall

stärka möjligheten att varaktigt uppnå en högre tillväxt i den

svenska ekonomin.

 Den del av löntagarfondsmedlen som tas i anspråk för den

föreslagna sparpremien uppfyller det första kravet om definitiv

avveckling genom att medlen delas upp på ett mycket stort antal

ägare. När det gäller börspåverkan överensstämmer förslaget med

motionens andra krav - att inte utsätta börsen för kraftig

kurspress - genom att löntagarfondsmedlen, som redan i huvudsak

är placerade i svenska, börsnoterade aktier, inte behöver säljas

ut utan endast utskiftas till nya ägare. Slutligen tillkommer

ett nytt sparande från alla dem som vill erhålla sparpremien.

Ett ökat enskilt sparande är en viktig faktor för tillväxt, inte

minst när detta sparande tillför de svenska företagen nytt

riskvilligt kapital. Ett nysparande är också betydelsefullt för

börsen med tanke på den planerade utförsäljningen av statliga

företag. Förhoppningsvis leder förslaget till att ett stort

antal nya sparare, stimulerade av den kommande premien,

etablerar en god regelbunden sparvana även för framtiden.

 Föreningen har noterat att det i debatten i massmedia ibland

anlagts rättviseaspekter på förslaget och vill därför med

hänvisning till vad som sagts ovan framhålla att ett ökat

hushållssparande har en rad goda effekter på samhällsekonomin

som på sikt kan komma alla medborgare till del.

 Sammanfattningsvis anser föreningen att det framlagda förslaget

väl tillgodoser de tre angivna motiven.

9.3 Informationen

När det gäller informationen om sparpremiesystemet och dess

regler, anges i promemorian att det i första hand bör ankomma på

banker och fondbolag att se till att denna sprids på ett

tillfredsställande sätt. För att informationen skall utformas så

att den når alla medborgare, d v s även dem som inte redan är

kunder hos bank eller fondbolag, anser föreningen det vara

väsentligt att även staten tar sitt ansvar för informationens

innehåll och spridning. Detta sker lämpligen så att

riksgäldskontoret, som redan handhar administration och kontroll

av allemanssparandet, ges del i ansvaret för informationen om

det nya premiegrundande allemanssparandet.

9.4 Skattekonsekvenser

I promemorian berörs inte skattefrågorna överhuvudtaget.

Föreningen vill därför påtala vikten av att dessa klargörs

fullständigt för att möjliggöra en korrekt information kring

sparandet. Det bör av lagstiftningen framgå dels att premien är

skattefri för mottagaren, dels att utskiftningen inte utlöser

beskattning hos fonderna.

9.5 Premiens storlek

Det är uppenbart att premien med den beräkning som görs i prome-

morian kommer att svara mot det angivna taket om 1.200 kr. Detta

är ett viktigt faktum i informationen till allmänheten, och det

skulle underlätta om man i stället för en komplicerad

beräkningsmetod kunde fastslå beloppet.

9.6 Sparande i företagsanknutna fonder

Föreningen anser att det är positivt att även företagsanknutna

fonder kan delta i sparformen. Föreningen anser dock att

bestämmelsen om att endast de som är anställda inom en koncern

har rätt att spara är alltför kategoriskt utformad. Föreningen

hemställer om ändring av den bestämmelsen så att även de som

pensionerats från sin tjänst i företaget kan få fortsätta sitt

sparande där. En sådan ändring skulle underlätta för alla dem

som närmar sig pensionstidpunkten på så sätt att de kan

fullfölja sitt sparande i samma fond. Föreningen anser också att

det är omotiverat med en bestämmelse som utestänger en person

som kanske varit företaget lojalt under hela sin yrkesverksamma

tid från att fortsätta spara i företagets fond.

9.7 Slopade gränser m m

Föreningen tillstyrker förslaget att slopa såväl gränsen för

antal andelsägare - vilket är avgörande för förslagets

genomförande - som gränsen för högsta sparbelopp. Det faktum att

insättningarnas storlek är begränsad gör att ett tak, som

dessutom fortlöpande höjs, förefaller helt omotiverat.

Vidare tillstyrker föreningen de huvuddrag i tekniken som anges

i promemorian.

9.8 Sparbeloppets storlek

När det gäller sparbeloppets storlek, anser föreningen det dock

motiverat att höja detta minst till 1.400 kr/månad, detta för

att en person som idag redan sparar 1.200 kr i allemansspar inte

skall tvingas omfördela sitt sparande, även om han endast

kan/vill spara under en 12-månadersperiod.

9.9 Ikraftträdandetidpunkt

Med tanke på de resurskrävande datainvesteringar som det

föreslagna systemet medför, anser föreningen det vara alltför

kort om tid mellan riksdagsbeslut och ikraftträdande. Föreningen

förordar en tidsperiod om 2-3 månader i stället för föreslagna

2-3 veckor. Detta skulle innebära att det premiegrundande

sparandet började den 1 juli 1992 istället för föreslagna 1 maj

1992 och att spartiden följaktligen förlängdes till 30 juli

1994.

10 Styrelsen för Stockholms fondbörs

Styrelsen avstår från att ta ställning i den politiska frågan om

hur löntagarfondernas tillgångar bäst bör disponeras.

 Det är viktigt att en avveckling av löntagarfonderna inte sker

i former som snedvrider sparandet. Förslaget om en sparpremie

knuten till en specifik sparform som allemansfonder är från

denna utgångspunkt olyckligt.

 När det gäller promemorians förslag i övrigt om fondsparande

vill börsstyrelsen - från de utgångspunkter fondbörsen har att

beakta - framhålla följande. Som styrelsen tidigare betonat i

olika sammanhang är pluralismen i aktieägandet av väsentlig

betydelse för en väl fungerande aktiemarknad. Under lång tid har

emellertid aktieägandet i vårt land, liksom på många andra håll,

institutionaliserats. Ett genomförande av promemorians förslag

förändrar inte detta förhållande.

11 Landsorganisationen i Sverige (LO)

I rubricerade promemoria föreslås att sparande på allemansfond

ska subventioneras med medel ur AP-fonden. LO är av den bestämda

uppfattningen att detta inte bör komma till stånd. LO avstyrker

därför av främst följande skäl förslaget:

 Det första är att den typ av subventionerat sparande som

föreslås utgår ifrån att hushållen inte klarar av att göra

rationella överväganden mellan sparande och konsumtion och att

staten därför måste intervenera. LO är däremot av den

uppfattningen att om staten förhåller sig neutral är hushållen

fullt kapabla att själva avgöra huruvida de bör spara eller kon-

sumera.

 Ett annat skäl är att varje form av statligt subventionerat

sparande alltid innebär en överföring av kapital från hushåll

som inte har råd till hushåll som har råd att spara. Ur LOs

synvinkel är sådana överföringar givetvis omotiverade och

orättvisa.

 Ytterligare ett annat skäl är att förslaget endast skenbart är

finansierat. Samhällets utgifter för ATP minskar inte om kapital

ur AP-fonden används till sparsubventioner. Varje krona som tas

ur ATP-systemet måste därför på ett eller annat sätt ersättas, t

ex genom högre avgifter.

 Det är slutligen oklart i vilken omfattning sparsubventionerna

i praktiken skulle öka hushållens sparande. Att en icke

oväsentlig del av det "sparande" som kommer till stånd kommer

att bestå i överföring från befintliga konton och inrättandet av

nya konton inom ett hushåll torde dock vara ofrånkomligt. I

dessa fall handlar det enbart om förmögenhetsöverföringar från

dem som har lite till dem som har mer pengar utan att sparandet

ökar på sätt som uppges vara avsikten.

 Vidare räcker avgifterna för ATP sedan 10 år tillbaka inte till

utbetalningarna. Dessa måste därför finansieras genom att AP-

fondens kapitalavkastning delvis tas i anspråk. LO anser därför

att löntagarfondernas medel även fortsättningsvis bör tillhöra

AP-fonden.

12 Tjänstemännens Centralorganisation (TCO)

TCO avstyrker det nu föreliggande förslaget. Dels för att det

inte är konkurrensneutralt mellan olika sparandeformer, dels för

att det på goda grunder kan antas att stora grupper löntagare

inte kommer att kunna delta i sparandet, speciellt i en

situation där arbetslösheten ökar kraftigt.

 TCOs uppfattning är att eftersom fonderna byggts upp med medel

från arbetslivet, så bör pengarna gå tillbaka till arbetslivet

när fonderna avvecklas. Löntagarfondernas medel bör då i första

hand inriktas på att stimulera kompetensutveckling i

arbetslivet. En satsning på kompetensutveckling i arbetslivet är

nödvändig för att vi ska få ökad produktivitet och stärkt

konkurrenskraft. Att behålla och utveckla kompetensen hos de

anställda för att underlätta och främja den ekonomiska

tillväxten är en strategisk fråga i 1990-talets arbetsliv.

 TCO vill dessutom föreslå att en del av löntagarfondernas medel

avdelas för att möjliggöra trygghetsfondernas, t ex

Trygghetsrådet SAF/PTK, fortsatta arbete. Deras verksamhet är i

hög grad inriktad på att förebygga uppsägningar där olika former

av kompetensutveckling intar en central roll.

 Om medlen inte på föreslaget sätt återgår till arbetslivet är

det enligt TCO naturligt att löntagarfondernas medel kvarstår

inom AP-systemet som en del av det allmänna pensionssparandet i

samhället.

13 Sveriges Civilingenjörsförbund och Svenska Kyrkans

Personalförbund

13.1 Sveriges Civilingenjörsförbund

Sveriges Civilingenjörsförbund (CF) har hela tiden sedan

debatten om löntagarfonder började i mitten på 70-talet varit

motståndare till införandet av dessa fonder. Förbundet hälsar

därför med tillfredsställelse att fonderna nu skall avvecklas.

 I den politiska debatten har en rad förslag lagts fram till

vilka ändamål de utskiftade medlen i löntagarfonderna skall gå

till. CF avstår från att ta ställning i denna utomordentligt

partipolitiskt kontroversiella fråga.

 CF har inga erinringar mot den tekniska utformningen av det

premiegrundande allemanssparandet. Möjligen kan det ifrågasättas

om sparpremiens storlek (1.200 kr) är tillräckligt hög för att

locka nyspararna till allemansfonder.

 Förbundet stöder vidare att maximigränsen för de samlade

nettoinsättningarna i allemanssparandet slopas samt att gränsen

för högsta tillåtna antal andelsägare i en allemansfond tas

bort. Beträffande beloppet för högsta tillåtna månadsinsättning

i allemanssparandet föreslås att detta höjs från 1.200 kr till

1.300 kr. Höjningen med 100 kr motsvarar minimisparandet i det

premiegrundande allemanssparandet. CF föreslår att maxi-

misparandet höjs till 1.500 kr i månaden. Vi tror att detta

skulle bidra till en ökning av det personliga sparandet.

13.2 Svenska Kyrkans Personalförbund

SKPF, som tagit del av sammanfattningen, finner det vara ett

gott förslag. Vi tillstyrker förslaget i alla delar.

14 Svenska Arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund

14.1 Allmänna synpunkter

Remissen redovisar hur en del av medlen i de tidigare

löntagarfonderna kan överföras till individuella allemanskonton

via en sparpremie. Organisationerna har inga tekniska

invändningar mot det redovisade förslaget men anser att frågan

om hur löntagarfondsmedlen - eller avvecklingsfondsmedlen -

skall disponeras måste behandlas i ett sammanhang. Såsom

utvecklas närmare nedan är det organisationernas principiella

uppfattning att fondmedlen skall återbetalas till företagen.

Vidare diskuteras användning av fondmedel för forsknings- och

utbildningsändamål. Vid sidan av det premierade

allemanssparandet behandlas också möjligheten att utnyttja

avvecklingsfondsmedel som grundplåt i en omläggning av

pensionssystemet i riktning mot ett individanknutet premie-

reservsystem.

14.2 Återbetalning till företagen

Direkt återbetalning

Organisationernas principiella uppfattning, som tidigare

redovisats i en rad sammanhang, är att löntagarfondsmedlen skall

återbetalas till företagen. Organisationerna noterar, att

föredragande statsrådet i propositionen (1991/92:36) om

avveckling av löntagarfonderna gav uttryck för samma

uppfattning. Där hette det:

 "De skatteinbetalningar som byggt upp löntagarfonderna har

levererats av företagen. Det rätta vore enligt min mening att

dessa återbetalas till företagen vilket emellertid av praktiska

skäl inte är möjligt".

 Två typer av argument brukar anföras för att en återbetalning

inte är praktiskt möjlig. För det första finns uppgifter om

företagens inbetalningar av vinstdelningsskatt inte

tillgängliga. Problem uppkommer med företag som upphört att

existera.

 För det andra anförs att en återbetalning till företagen

förutsätter att löntagarfondernas aktieinnehav säljs ut och att

ett sådant förfarande skulle pressa börskurserna nedåt.

 Organisationerna delar inte uppfattningen att en återbetalning

vore praktiskt ogenomförbar.

 Vad gäller frågan om hur mycket företagen inbetalat i form av

vinstdelningsskatt, bör det vara möjligt att låta företagen

inkomma med en "deklaration" som granskas av skattemyndigheten.

Denna deklaration kan sedan läggas till grund för en

återbetalning. Att någon återbetalning inte kan ske till företag

som upphört att existera får accepteras.

 Någon omedelbar försäljning av avvecklingsfondens aktieinnehav

för återbetalning till företagen är inte möjlig. Detta måste

avvecklas successivt under en längre period för att negativa

effekter på fondbörsen skall kunna undvikas. Däremot vore det

möjligt att på grundval av ovannämnda deklarationer av

vinstdelningsskatteinbetalningar tilldela företagen ett

andelsbevis i avvecklingsfonden, som senare skall kunna in-

lösas.

 Den del av löntagarfondernas medel, som inbetalats i form av

med 0,2 procent förhöjd ATP-avgift, återbetalas naturligen genom

en motsvarande sänkning av ATP-avgiften.

 I första hand förordar organisationerna en sådan direkt

återbetalning.

Indirekt återbetalning

En alternativ möjlighet för återbetalning av fondmedlen till

företagen vore att genomföra en temporär sänkning av t ex ATP-

avgiften för näringslivet. I detta fall skulle samtliga företag,

vare sig de betalt vinstdelningsskatt eller inte, få del av

avvecklingsmedlen. Sänkningen bör i detta fall begränsas till

näringslivet - någon sänkning för den offentliga sektorn bör

inte komma till stånd.

 I detta fall skulle AP-fonden kompenseras för inkomstbortfallet

till följd av de sänkta ATP-avgifterna genom att

avvecklingsfondens medel, efter avveckling av aktieinnehavet,

tillfördes denna.

 En annan form av indirekt återbetalning av löntagarfondsmedel

berördes i propositionen om avveckling av löntagarfonderna. Där

hette det, att de

 "medel som inte tas i anspråk för sparstimulerande åtgärder bör

användas för andra åtgärder som stimulerar tillväxten i den

svenska ekonomin. Medel bör avsättas för att befrämja forskning

och utbildning vid främst universitet och högskolor på områden

som bidrar till en varaktig tillväxt, bl a till miljöstrategisk

och medicinsk forskning".

 För det fall att någon återbetalning av löntagarfondsmedlen

direkt eller via sänkta arbetsgivaravgifter inte kommer till

stånd, kan organisationerna tillstyrka att en del av fondmedlen

används på detta sätt. Det måste emellertid vara fråga om

forsknings- och utbildningsinsatser med direkt koppling till

näringslivet och inte till allmänna ändamål som annars

finansieras på vanlig sätt via statsbudgeten.

14.3 Pensionssparande i ett reformerat pensionssystem

Enligt organisationernas uppfattning är en genomgripande

förändring av det nuvarande ATP-systemet nödvändig. Systemet

måste förändras i riktning mot ett individanknutet

premiereservsystem för att stimulera sparandet och sänka

skattetrycket i svensk ekonomi. Pensionssystemet måste ges en

ökad stabilitet. Sambandet mellan pensionsavgifter och förmåner

måste förstärkas och systemet ges en sådan utformning att det

stimulerar till arbete.

 Hur en sådan omläggning av pensionssystemet skulle kunna gå

till har bl a redovisats i SAFs remissvar över

pensionsberedningens betänkande, av Ägarfrämjandet och i ett

reformförslag som utarbetats av försäkringsbolaget Skandia. I

den mån statsmakterna gör bedömningen att den av

organisationerna förordade återbetalningen av

löntagarfondsmedlen inte kan ske, bör det enligt

organisationernas uppfattning övervägas att

löntagarfondsmedlen - eller del därav - tillsammans med en del

av AP-fondens medel i övrigt avsattes som grundplåt till sådana

individuella pensionskonton.

 Ett sådant förfarande skulle kunna mildra påfrestningarna för

såväl näringslivet som för den enskilde i samband med

förändringarna i pensionssystemet.

 Ett huvudproblem vid förändring från nuvarande pensionssystem

till ett baserat på personliga pensionskonton i ett

premiereservsystem är själva övergångsfasen. Utnyttjande av

redan ackumulerat kapital i löntagarfonderna och AP-fonden kan

underlätta denna övergång på ett avgörande sätt.

 Övergångsproblemet består i att uppbyggnaden av det nya

systemet med nysparande, samtidigt med att nuvarande pensioner

finansieras med ATP-avgifter, kan leda till en allt för kraftig

åtstramning av ekonomin. Det kan också riskera att bli en allt

för stor belastning på hushållens privata ekonomi.

 Ur stabiliseringspolitisk synpunkt borde ATP-avgifterna i

princip sänkas i takt med att nysparande sker i personliga

konton. Detta kunde emellertid äventyra de nuvarande

pensionärsgruppernas pensioner.

 Genom att använda ackumulerade löntagarfondsmedel som en

grundplåt i inledningsskedet kan detta övergångsproblem

reduceras. Därmed minskar nämligen anspråken på nysparande givet

en önskad takt i uppbyggandet av personliga pensionskonton.

 ATP-avgiften kan sänkas, jämfört med utfallet vid nuvarande

regler, efter hand som det nya systemet börjar generera

pensionsutbetalningar. Denna sänkning kan komma tidigare och bli

större än annars om löntagarfondsmedlen används vid systemets

uppbyggnad. På detta sätt innebär lösningen en indirekt

återbetalning till företagen.

 Vi föreslår att den sittande parlamentariska arbetsgruppen med

uppgift att utarbeta förslag till förändringar i systemet för

den allmänna pensioneringen får i uppdrag att utarbeta de

tekniska detaljerna.

14.4 Premiegrundande allemanssparande

Finansdepartementet har i departementspromemorian om premie-

grundande allemanssparande redovisat en annan modell för att

inleda en avveckling av löntagarfondsmedlen. Ur

organisationernas perspektiv är detta en principiellt tveksam

modell. Organisationerna har emellertid som ovan framhållits

inga rent tekniska invändningar mot förslaget.

 Angeläget är dock enligt organisationernas uppfattning att det

sparande som skulle genereras i det föreslagna allemanssparandet

tillsammans med utgående sparpremier senare skall kunna

överföras till ett pensionssparande.

14.5 Slutsats

Det är angeläget att en utskiftning av löntagarfondsmedlen

snabbt inleds. Enligt organisationernas uppfattning är det rätta

därvid en återbetalning till företagen. En återbetalning är

också genomförbar.

 Organisationerna har inga tekniska invändningar mot förslaget

om premiegrundande allemanssparande. Det strider dock mot vår

principiella inställning.

 Enligt organisationernas uppfattning är ett acceptabelt

alternativ till en direkt återbetalning att löntagarfondsmedel

tillsammans med en del av AP-fonden används som grundplåt i ett

reformerat pensionssystem, konstruerat som ett

premiereservsystem med individuella pensionskonton. Den nöd-

vändiga förändringen av pensionssystemet skulle därmed kunna

underlättas. Denna lösning innehåller en indirekt återbetalning

av löntagarfondsmedel genom lägre arbetsgivaravgifter.

 Om en återbetalning inte sker bör fondmedlen användas så att de

ändå kommer näringslivet till del. Organisationerna ställer sig

positiva till att en del av fondmedlen i detta fall används för

forsknings- och utbildningsändamål med koppling till

näringslivet.

15 Företagarnas Riksorganisation

Alltsedan löntagarfonderna inrättades år 1984 har dåvarande

Företagareförbundet och Småföretagens Riksorganisation verkat

för att löntagarfonderna skall avvecklas.

 Den nybildade Företagarnas Riksorganisation har rest samma krav

på att löntagarfonderna avvecklas.

 I samband därmed har olika förslag framförts om till vilka

ändamål löntagarfondernas samlade tillgångar slutgiltigt skall

utskiftas.

 Företagarnas Riksorganisation tog initiativet till att

Ägarfrämjandet bildades och har genom denna åtgärd skapat nya

utredningsresurser. I oktober 1991 presenterade Ägarfrämjandet

en skiss till pensionsreform med personliga pensionskonton.

 Mot bakgrund av att det råder en betydande enighet i vårt land

om att ATP-systemet bör reformeras för att framtidens pensioner

skall tryggas och att frågan aktualiserats om vad som skall

hända med de cirka 22 miljarder kronor som under åren samlats i

löntagarfonderna, förordar Företagarnas Riksorganisation att

löntagarfondsmedlen tillsammans med AP-fonderna skall utgöra

grundplåten i ett reformerat pensionssystem som till en del

bygger på individuella premiereserver.

 I remissen föreslås att avvecklingen av löntagarfonderna bör

ske i två steg. I ett första steg skall löntagarfondstyrelserna

avvecklas. Förvaltningen av löntagarfondernas tillgångar skall i

detta första steg överföras till en avvecklingsstyrelse.

 Avvecklingsstyrelsens huvuduppgift skall vara att förbereda en

total utskiftning av tillgångarna. Frågan om till vilka ändamål

löntagarfondernas samlade tillgångar slutgiltigt skall skiftas

bör bli föremål för fortsatt beredning, enligt vad som återges i

remissen Ds 1991:85.

 Företagarnas Riksorganisation föreslår att Ägarfrämjandets

skiss till pensionsreform med personliga pensionskonton läggs

till grund för avvecklingsstyrelsens beredning av hur

löntagarfondernas samlade tillgångar slutgiltigt skall skiftas

ut.

16 Svensk Industriförening

I promemorian föreslås att ett premiegrundande allemanssparande

införs och att en premie under vissa villkor tillförs spararens

konto och att denna premie finansieras genom en andel av de

förutvarande löntagarfondernas sammanlagda tillgångar. Svensk

Industriförening avstyrker detta förslag, enär löntagarfondernas

tillgångar principiellt sett tillhör de företag som gjort

inbetalningar till fonderna. Föreningen menar att de

ifrågavarande löntagarfondsmedlen principiellt sett skall

återbetalas till de företag som gjort inbetalningarna med belopp

motsvarande företagets tillskott. Enär föreningen inser att

sådan återbetalning skulle kunna medföra stora problem ur rent

administrativ synpunkt, är föreningen av den uppfattningen att

löntagarfondernas tillgångar istället bör överföras till AP-

fonderna för att därigenom säkra det allmänna pensionssystemets

fortbestånd. Föreningen anser dock att det kan vara berättigat

att innan

en sådan överföring görs avskilja en viss del av

löntagarfondsmedlen för att användas till främjande av de mindre

och medelstora industriföretagens utveckling.

17 Sveriges Försäkringsförbund

Enligt Försäkringsförbundet ligger det närmare till hands att

löntagarfondsmedlen tillförs ett nytt pensionssystem byggt på

premiereservprincipen och med ett individuellt ägande än att

medlen används på det sätt som föreslås i den remitterade

promemorian.

 Försäkringsförbundet har i yttrande 1991-10-28 till

socialdepartementet över pensionsberedningens huvudbetänkande

(SOU 1990:76) Allmän pension framfört synpunkter på de

väsentligaste problem som vidlåter dagens pensionssystem.

Fördelningssystemets brister, individens bristande anknytning

till systemet innebärande bl a avsaknaden av sparstimulans och

engagemang är ett par av huvudfrågorna. I likhet med många andra

remissinstanser framhöll Försäkringsförbundet att ett nytt

pensionssystem bör grundas på premiereservprincipen och ett

individuellt ägande, så att var och en bygger upp sitt eget

pensionskapital.

 En övergång från dagens fördelningssystem till ett

premiereservsystem är emellertid förenad med ansenliga och för

lång tid bestående övergångsproblem. Något tillspetsat kan man

säga att en generation kommer i kläm och drabbas antingen av

dubbla avgifter eller lägre pensioner. Ett sätt att klara dessa

problem skulle enligt vad bland andra Försäkringsförbundet

framhållit vara att omvandla AP-fondens medel till individuella

andelar i det nya pensionssystemet eller använda medlen för

finansiering av redan gjorda pensionsåtaganden inom ATP-

systemets ram. Även om AP-fondens medel utnyttjas för övergången

till ett premiereservsystem kvarstår vissa finansieringsproblem.

Enligt Försäkringsförbundet ligger det mot bakgrund av detta

närmare till hands att även löntagarfondsmedlen tillförs det nya

pensionssystemet än att medlen används på det sätt som föreslås

i den remitterade promemorian.

 En överföring av löntagarfondsmedlen till ett nytt

pensionssystem är naturligtvis förenad med tekniska problem.

Dessa bör dock i huvudsak kunna tas om hand av den

parlamentariska arbetsgruppen som har i uppgift att utarbeta

förslag till förändringar i systemet för den allmänna

pensioneringen.

18 Folksam

I promemorian utvecklas förslaget i motionen 1990/91:Fi213 om

att överföra en del av löntagarfondernas tillgångar som

sparpremie till dem som deltar i allemanssparandet.

 Bakom detta förslag ligger en ambition att öka det enskilda

sparandet och därmed stimulera tillväxten i den svenska

ekonomin. Folksam instämmer i denna målsättning.

 Som förslaget har utformats får det emellertid

fördelningsmässigt olyckliga effekter. De som kan komma i

åtnjutande av en sparpremie om

högst 1.200 kr är personer som förmår spara minst 2.400 kr i

allemansfond under viss angiven tid.

 Medlen i löntagarfonderna har arbetats ihop av alla

förvärvsarbetande i Sverige. Man bör då inte låta dem tillfalla

enbart dem som har möjlighet att avstå pengar till sparande

under en viss period.

 Men förslaget har utformats på så sätt att löntagarfondsmedlen

medverkar till att öka klyftan mellan de ekonomiskt välbeställda

och dem som har det sämre ställt. Förslaget innebär också att en

sparform gynnas på ett omotiverat sätt framför andra.

 Enligt Folksams mening bör löntagarfondernas medel även

fortsättningsvis tjäna till att säkerställa pensionerna för alla

förvärvsarbetande utan något diskriminerande urval av den typ

som föreslås här.

 Vid en översiktlig granskning har vi inte funnit några

juridiskt-tekniska brister i det framlagda förslaget.

19 Stiftelsen Aktiefrämjandet

Stiftelsen Aktiefrämjandet har sedan löntagarfondernas uppkomst

ansett att fonderna och vinstdelningsskatten var en oberättigad

företeelse som berövade näringslivet viktiga resurser för

investeringar och utveckling.

 Därför anser vi i första hand att löntagarfondernas medel skall

återbetalas till de beskattade företagen och offentliga

förvaltningarna, t ex enligt den av Thomas Fischer föreslagna

modellen.

 Om däremot regeringen och riksdagens ledande grupper, med

hänsyn till sina entydiga och säkert vinnande löften under tre

valrörelser, skulle välja en annan form för fondavveckling så

anser Aktiefrämjandet att den som beskrivs i promemorian på det

hela taget är mycket bra.

 Det innebär att vi under sådana förhållanden förordar att

fonderna upplöses medelst premier till de som nysparar i

allemansfond.

 Det nämns inte i promemorian, men vi förutsätter att premien är

skattefri, inte minst med tanke på bindningstiden. Under inga

förhållanden får löntagarfondernas medel tillgodogöras

statskassan.

20 Sveriges Aktiesparares Riksförbund

Sveriges Aktiesparares Riksförbund (SARF) har sedan

löntagarfondernas tillkomst ansett att fonderna och

vinstdelningsskatten skadat aktiemarknaden och berövat

näringslivet viktiga resurser för investeringar och utveckling.

SARF välkomnar därför avvecklingen av löntagarfonderna. Det är

viktigt att avvecklingen görs definitiv. Ett regeringsskifte får

inte innebära att fonderna lätt kan rekonstrueras.

 SARF har sedan flera år tillbaka förordat en avveckling av

löntagarfonderna genom inrättandet av personliga pensionskonton.

Man kan då uppnå en successiv frigörelse av de bundna medlen.

Problemen för det vacklande ATP-systemet lättar och en länge

efterlängtad form för direktägande av aktier skapas som ger

rättvisa åt personligt aktieägande.

 Ett skissartat förslag kan se ut på följande sätt:

 * Som alternativ till vanlig allemansfond erbjuds alla att

 skaffa sig ett pensionssparkonto. Den som sparar 2.400 kronor

 på detta konto, får samma sparpremie insatt på kontot som

 allemansfondspararen, dvs 1.200 kronor 1994.

 * Till skillnad från allemansfond får inga medel tas ut förrän

 vid ägarens pensionering. I gengäld får pengarna fram till

 dess växa med skattefria utdelningar och reavinster. Kontot

 är ej belåningsbart.

 * Man får också nyspara på kontot med samma regler, upp till

 ett basbelopp per år. Kontoformen liknar i mycket

 centerpartiets gamla förslag om "personligt

 investeringskonto".

 * Kontots medel får endast placeras (och omplaceras) i

 börsföretags aktier. Avsikten är att ge enskilda människor

 möjlighet att göra sådana satsningar som annars bara fonder

 kan göra, med kvittnings-och skattefördelar.

 Under flera decennier har många oroats av att institutionerna

växt och andelen personligt och direkt ägda aktier minskat på

börsen, nu till under 20 procent. Människorna "alieneras" från

börsföretagens faktiska verklighet, när de i sitt aktieägande

tvingas ha en fond som mellanled mellan sig och företagen. Ingen

följer så aktivt med i näringslivets med- och motgångar som den

som har aktier i bestämda bolag.

 Det vore en stor vinning för sparandet, näringslivet,

aktieägandet och en smidig fondavveckling om man kunde erbjuda

detta alternativ när reglerna inom kort skapas.

 Skulle det i promemorian föreslagna avvecklingsalternativet

väljas förutsätter SARF att premien är skattefri, inte minst med

tanke på bindningstiden. Under inga förhållanden får

löntagarfondernas medel tillgodogöras statskassan.

21 Kooperativa institutet

Ur ekonomisk synvinkel finns det enligt Kooperativa institutets

mening skäl till att avstå från tillfälliga och riktade

sparstimulanser.

 * Om det enskilda sparandet ska gynnas är det rimligt att

 förbättra de allmänna villkoren för detta, snarare än att

 konstruera särskilda och tillfälliga bidrag som skapar

 obalans och ryckighet för hushållens placeringar.

 * Det nysparande som ett tillfälligt bidrag åstadkommer är

 sannolikt varken stort eller permanent.

 * Snedvridning av kapitalmarknaden kan uppstå på grund av

 bidrag till endast en sparform.

 * Det föreligger en uppenbar risk för att medlen släpps fria i

 en olämplig fas av konjunkturförloppet.

 Ekonomiska argument talar således emot det föreslagna bidraget

till allemansfondsparare. Skulle regeringen ändå, av andra skäl,

önska genomföra något liknande vill Kooperativa institutet med

eftertryck framföra följande.

 Motiven till att ge t.ex. 1.200 kr. till de som sparar i

allemansfonder sägs vara:

 a. att tillföra näringslivet riskkapital och bredda ägandet

 b. att stimulera hushållens sparande

 Punkt a. Näringslivet består inte enbart av aktiebolag. Den

kooperativa sektorn är en viktig del av svenskt näringsliv, inte

minst vad gäller mångfalden. Den samlade konsumentkooperationen

har över fyra miljoner medlemmar och ca 85 000 anställda.

Kooperationen bedriver en viktig och omfattande ekonomisk

verksamhet som på ett påtagligt sätt vitaliserar och förbättrar

marknadsekonomin. I propositionen om avveckling av

löntagarfonderna menar statsrådet att ett av felen med dem var

att ca 90 % av placeringarna användes för att köpa gamla aktier

av gamla aktieägare. Därigenom tillförs inte företagen några

pengar. Exakt detsamma gäller för en allemansfond. Däremot kan

kooperationens medlemssparande användas oavkortat i

verksamheten. De kooperativa företagen levererade in medel till

löntagarfonderna, men de fick sannolikt ingen del alls av

placeringarna. Det är inte rimligt att denna diskriminering

fortsätter, om än i ny form. Det kooperativa medlemskapet

innebär ett ägande av ekonomisk verksamhet. I konsekvensens namn

måste då detta gynnas i samma omfattning som ägande av aktier.

 Punkt b. Rätten att fritt placera sina sparmedel är en

grundbult i marknadsekonomin. Ett ökat hushållssparande (dvs

avstående från konsumtion) kan naturligtvis uppnås i andra

former än aktier. Är man villig att spara, enligt de föreslagna

reglerna, bör individen själv ha valfrihet att välja sparform.

Vill man sätta sitt sparande direkt i näringslivet behöver det

inte ske i aktier. De kooperativa medlemmarnas sparande inom

kooperationen kommer näringslivet tillgodo på ett betydligt mer

direkt sätt än köp av andelar i en aktiefond. Det är inte

rimligt att staten kraftigt skulle gynna de som satsar sitt

sparande i aktiebolag, medan de som satsar på kooperativ

verksamhet inte alls skulle få denna belöning. Kooperativa

institutet vill därför framföra att sparande inom de kooperativa

organisationerna i nu behandlat avseende jämställs med sparande

i allemansfonder.

22 Pensionärernas Riksorganisation

22.1 Bakgrund

När ATP-systemet infördes fr o m 1960 fanns det två syften med

att skapa en pensionsfond (AP-fonden). Det ena syftet var att

skapa en buffert i systemet för att undvika tillfälliga kraftiga

höjningar av avgifterna. Det andra syftet var att en fondering

skulle bidra till sparandet i samhällsekonomin och tjäna som

ersättning för det bortfall av privat sparande som antogs följa

av ATP-systemets införande.

 För att förstärka AP-fonden och därmed hela ATP-systemet

infördes enligt riksdagens beslut hösten 1983 fem nya

fondstyrelser, benämnda löntagarfondstyrelser, inom ramen för

AP-fonden fr o m den 1 januari 1984 (prop. 1983/1984:50, FiU

1983/1984:20). Av den av riksdagen godtagna propositionen

framgick klart att fem löntagarfondstyrelser skulle

inrättas inom ATP-systemet och att de nyinrättade löntagar-

fonderna skulle ingå i AP-fonden. De medel som dessa

fondstyrelser skulle förvalta kom från en speciell

vinstdelningsskatt och från en lönebaserad avgift. Medlen skulle

användas till att köpa aktier i svenska företag och avkastningen

skulle tillföras ATP-systemet. Löntagarfondstyrelserna skulle

varje år överföra avkastning på det förvaltade kapitalet till de

pensionsutbetalande fondstyrelserna. Avkastningen skulle

motsvara 3 procents real förräntning, d v s 3 procent räknat på

det förvaltade kapitalet sedan inflationen avräknats.

 Det framgår alltså klart av förarbetena till riksdagsbeslutet

att löntagarfonderna är en del av AP-fonden och ingår i AP-

fonden.

 Till sin rättsliga karaktär är AP-fonden en särskild

institution vars organisation och verksamhet är enbart reglerad

i lagen med reglemente för allmänna pensionsfonden (1983:1092).

I konstitutionellt hänseende utgör AP-fondens tillgångar

statliga medel som i lag avsatts till särskild förvaltning (jfr

9 kap. 8 § sista meningen regeringsformen). Detta sammanhänger

med att ATP-avgifterna, trots beteckningen avgifter, får anses

ha karaktären av skatt och att förvaltningen av medlen är

offentligrättsligt reglerad. Fondens tillgångar får alltså

användas endast på det sätt som föreskrivs i den nyss nämnda

lagen om reglemente för AP-fonden. De kan inte tas i anspråk av

staten för något annat ändamål än som anges där.

22.2 Pensionärernas Riksorganisations (PRO) synpunkter

Som framgår av vad ovan nämnts knöts löntagarfonderna till ATP-

systemet och utgör en del av AP-fonden redan från införandet

1984. PRO motsätter sig därför på det bestämdaste varje förslag

som innebär att löntagarfondernas ca 20 miljarder kr bryts loss

från ATP-systemet. PRO är medvetet om att ATP-systemet kommer

att utsättas för påfrestningar när pensionen ökar. Vi vet också

att andelen pensionärer i förhållande till andelen

yrkesverksamma kommer att öka på 2000-talet. Därför måste AP-

fondens alla tillgångar användas enbart inom ATP-systemet.

 Förslaget i promemorian att en del i löntagarfondernas

tillgångar ska delas ut till den lilla grupp medborgare som

sparar i allemansfonder är både orimligt och orättfärdigt. Det

är också enligt PROs mening en oroande signal att man från

regeringens sida - genom att ta medel ur AP-fonden för andra

ändamål än pensioner - inte är beredd att värna om ATP.

 Enligt PROs mening behöver ATP-systemet förstärkas - inte

försvagas. Av pensionsdebatten kan man ibland få intrycket att

olika avtalspensioner och privata pensionsförsäkringar skulle

kunna ersätta ATP. Detta är emellertid inte fallet. Ty alla

befintliga avtalspensioner och privata pensionsförsäkringar

bygger på förutsättningen att det finns ett väl fungerande ATP-

system. Det är därför både i pensionärernas och löntagarnas

intresse att man även i framtiden kan ha ett stabilt ATP-system.

Även mot den bakgrunden anser PRO att det är helt felaktigt att

använda löntagarfondernas tillgångar till andra ändamål än pen-

sioner.

 Enligt PROs uppfattning är allemanssparandet tillräckligt väl

gynnat genom skattereglerna. Någon ytterligare premiering är

enligt PROs mening inte erforderlig. PRO avstyrker därför den

föreslagna premieringen av allemanssparandet.

 PRO har dock inga invändningar emot att den högsta tillåtna

månadsinsättningen i allemanssparandet höjs från 1 200 kr till 1

300 kr och att maximigränsen för den samlade nettoinsättningen i

allemanssparandet slopas.

23 Tomas Fischer

"De skatteinbetalningar som byggt upp löntagarfonderna har

levererats av företagen. Det rätta vore enligt min mening att

dessa återbetalades till företagen."

 Så skriver departementschefen i propositionen 1991/92:36 om

avveckling av löntagarfonderna. Han tillägger att det emellertid

av praktiska skäl inte är möjligt att göra en sådan avveckling.

Någon vidare utveckling av vilka praktiska skäl som hindrar den

rätta avvecklingen görs inte i propositionen. I det följande

kommer jag, med utgångspunkt i det anförda, söka visa att i den

mån några sådana praktiska skäl existerar, dessa inte är av

sådan omfattning att de omöjliggör en utskiftning av

löntagarfondernas medel på det rätta sättet dvs till det företag

som levererat skatteinbetalningarna.

 Av inledningen framgår att detta yttrande inskränker sig till

den, enligt min mening, centrala frågeställningen för vilket

framtida ändamål löntagarfondernas medel skall avsättas och

därmed lämpligheten av att avsätta dessa medel till

premiegrundande allemanssparande. Yttrandet innehåller således

inte några synpunkter på den rent tekniska utformningen av de

föreslagna sparstimulerande åtgärderna.

 Enligt departementschefen (proposition 1991/92:36 sid 14) har

de skiftande motiv som anförts för löntagarfonderna snarast haft

funktionen av att dölja kärnfrågan, att inrättandet av fonderna

inneburit en socialisering av delar av näringslivet. Den avsedda

effekten har varit att flytta makt och inflytande över från

företagen till staten och de fackliga organisationerna. Detta

uttalande kan inte gärna tolkas på annat sätt än att regeringen

anser att införandet av löntagarfonderna innebar en sådan

kränkning av den enskilda äganderätten som anges i

Europakonventionen. Att staten överväger att vidareflytta

tillgångarna till någon annan grupp i samhället minskar inte den

kränkning som företagen utsatts för. Det förändrar bara gruppen

som gynnas av den. Makten över förmögenhetsmassan flyttas från

de tidigare fondförvaltarna till nya sådana. Det enda rätta är

därför att tillgångarna går åter genom att de återbetalas till

dem varifrån de en gång tagits.

 Departementschefen har vidare som motiv för förslaget om

sparstimulans anfört att näringslivets behov av riskvilligt

kapital under 1990-talet av allt att döma kommer att vara stort

och att det därför är viktigt att öka det enskilda sparandet.

För mig förefaller det dock som en onödig omgång att medel- läs

löntagarfondsmedel - som rätteligen borde åter

föras direkt till företagen istället används som premier för

enskilt sparande vilket i sin förlängning ger företagen bättre

möjligheter att låna. Det framstår tvärtom som självklart att

den kraftigare och framförallt snabbaste stimulansen för

näringslivet skulle uppnås om medlen återbetalades direkt till

näringslivet.

 Vilka är då de praktiska skäl som omöjliggör en återbetalning

till de företag som levererat de skatteinbetalningar som byggt

upp löntagarfonderna. Då varken den tidigarenämnda propositionen

eller promemorian om premiegrundande allemanssparande ger svar

på denna fråga kan jag bara anta att det kan vara rena

hanteringsproblem som t ex att de belopp som skall återbetalas

inte går att räkna fram eller att de företag till vilka

återbetalningarna skall ske inte längre existerar. Jag kan

vidare anta att de praktiska skälen är att en avveckling i form

av omedelbar utförsäljning allvarligt skulle kunna skada den

svenska finansmarknaden. I trepartismotionen 1990/91:213 har

vidare som exempel på de praktiska problemen angivits att ett

stort antal företagsdeklarationer måste göras om eftersom hela

bolagsskatten påverkas. Jag kan dock inte tro att

departementschefen med de praktiska skälen menar att en

utbetalning till ursprungliga inbetalarna inte skulle verka

tillräckligt positivt på den ekonomiska tillväxten i landet.

 Reglerna om fribelopp har inneburit att endast ett begränsat

antal företag inbetalat vinstdelningsskatt. Vid skattens

införande uppskattades antalet skattepliktiga företag till cirka

5 000. Då inbetalningarna har skett under mindre än 10 år och då

de inbetalade beloppen som överförts till löntagarfonderna inte

förräntats utöver vad som kan anses vara normalt utgör det nu

förvaltade beloppet i stort sett samma förmögenhetsmassa som den

som ursprungligen rekvirerats från företagens skatteinbetal-

ningar. Detta förhållande innebär att det fortfarande finns en

tydlig relation mellan de inbetalningar som gjorts och de

tillgångar som idag förvaltas i fonderna.

 Underlag för vinstdelningsskatt har deklarerats i samband med

den årliga självdeklarationen. Uppgifterna har sedan prövats av

taxeringsnämnderna och uppbörden av vinstdelningsskatten har

därefter skett i samma ordning som den vanliga inkomstskatten.

Uppgifterna om storleken på varje enskilt företags inbetalningar

finns således i skattelängderna hos lokala skattekontoren. Genom

gällande regler om arkivering samt det faktum att

vinstutdelningskatten infördes år 1983 kan någon utgallring av

uppgifterna om inbetalade belopp inte ha skett. Uppgifterna

finns i manuella register och det synes för mig vara fullt

möjligt att med utgångspunkt från dessa göra en sammanställning

av varje enskilt företags samlade inbetalningar. I vart fall har

företagen själva en skyldighet att bevara det material som

uttrycker underlag för vinstdelningsskatten varför det för dessa

är både möjligt och säkert också välkommet att deklarera ett

underlag för återbetalning av vinstdelningsskatt. Kontroll-

material i form av skattelängder finns då som tidigare nämnts,

hos de lokala skattekontoren. I deklarationerna kan också hänsyn

tas till att inbetalad vinstdelningsskatt varit avdragsgill.

 Löntagarfondernas medel är idag huvudsakligen placerade i

värdepapper, däribland börsnoterade aktier.

 En snabb utförsäljning av dessa tillgångar skulle kunna ge en

mycket negativ effekt på den svenska finansmarknaden och är

därför olämplig. En lösning av detta problem kan nås genom att

löntagarfondernas samlade tillgångar placeras i någon form av

holdingbolag och att de företag som inbetalat de ursprungliga

medlen tilldelas andelar i bolaget i en utsträckning som

motsvaras av storleken på de inbetalningar de gjort. För de

företag vilka avvecklats genom konkurs eller likvidation finns

redan regelsystem för hur tillkommande tillgångar skall

fördelas.

 Trots att företagen tillsammans levererat totalt cirka 30

miljarder kronor i vinst- och vinstdelningsskatt men att endast

cirka 16 miljarder kronor rekvirerats av löntagarfonderna och

att mellanskillnaden idag återfinns i pensionsfonderna, anser

jag det rimligt att de medel som härrör från den löneavgift om

0,2 procent som inlevererats till löntagarfonderna avsätts i

någon form av pensionsfond.

 Sammanfattningsvis kan sägas att det rätta, eller rättare sagt,

det enda rätta är att löntagarfondernas medel återbetalas till

de företag som levererat de skatteinbetalningar som byggt upp

dem och att några praktiska skäl som omöjliggör en sådan

återbetalning inte torde existera. Något anspråkstagande av

löntagarfondsmedel för premiegrundande allemanssparande får

således inte ske.

24 Lantbrukarnas Riksförbund

Lantbrukarnas Riksförbund, LRF, anser det vara principiellt

riktigt och rättvist att anställda och företagare som varit med

om att finansiera löntagarfonderna genom vinstdelningsskatten

och den särskilda delen av tilläggspensionsavgiften får del av

den utskiftning av löntagarfonderna som nu planeras.

 Den föreslagna åtgärden om premiegrundande allemanssparande som

aviserats i finansdepartementets promemoria gynnar endast den

sannolikt begränsade grupp som har råd att deltaga i sparandet

och kommer följaktligen inte huvudsakligen dem till del som

bidragit till fondernas uppbyggnad. Därutöver vill LRF påpeka

att sparandet i fonder endast kan komma aktiebolag till del.

Lantbrukskooperationen kan således inte komma i åtnjutande av

fondmedel som satsas i aktieköp.

 LRF avvisar därför förslaget om premiegrundande

allemanssparande och förordar i stället att huvuddelen av medlen

satsas i ett pensionssparande enligt den modell som

Ägarfrämjandet presenterat.

 LRF finner det angeläget att en viss del av fondmedlen går till

forsknings- och utbildningsinsatser och förutsätter att pengarna

fördelas på ett rimligt sätt i förhållande till hur de betalats

in.

25 Handelskammaren i Jönköpings län

Handelskammaren anser att de av företagen inbetalade medlen till

löntagarfonderna skall återbetalas till de företag som har

betalat in dem.

26 Stiftelsen Konsumentfrämjandet

Vi vill, efter att ha tagit del av hittills lämnade förslag om

hur löntagarfondsmedlen, totalt drygt 20 miljarder kronor, ska

disponeras, framföra följande synpunkter och förslag:

 1. Inget av de framlagda förslagen torde, enligt vår

uppfattning, på sikt få annat än marginella effekter för

uppnående av de avsedda huvudsyftena: ökad ekonomisk tillväxt

och tryggande av pensionerna. Denna invändning gäller särskilt

regeringens nyligen framlagda kompromissförslag, som enligt

uppgifter i massmedia innebär att hälften av fondmedlen ska

portioneras ut med 1 200 kronor till varje medborgare genom

insättning på individuella bankkonton.

 2. Ingen representant för fristående konsument- och

miljöintressen har lämnat något yttrande till departementet. Vi

anser att dessa intressen bör jämställas med de båda andra

huvudintressena inom samhällsekonomin, nämligen företagar- och

löntagarintressena. I varje fall kan det hävdas att de

"överuttag" av vinster och löner, som gjorts under åren 1984-

90, till stor del övervältrats på konsumentkollektivet via

prissystemet.

 3. Det finns inte längre någon tidsmässig anledning att forcera

fram något delbeslut om fondmedelsanvändningen redan nu under

vårriksdagen. Vi föreslår därför, att alla beslut skjuts upp i

avvaktan på en ny, samlad och mer allsidig utredning av olika

alternativ och deras konsekvenser.

 För vår del avser vi att presentera en egen utredning i en

planerad skriftserie, Konsumenternas offentliga utredningar

(KOU). Vi vill därmed försöka belysa komparativa fördelar av att

investera fondmedlen i infrastruktur och andra resurser, som kan

ge alla medborgare effektiv "kompetensutveckling", särskilt i

deras ekonomiska roller som konsumenter och i deras roller som

väljare/politiker. Samordning med den av regeringen aviserade

högskolereformen, liksom satsningen på forskning, förefaller

naturlig. Vi anser att här föreligger en unik möjlighet att

komma tillrätta med många av "demokratins intensitetsproblem"

och deras negativa effekter på samhällsekonomin och miljön.

Innehåll

Proposition . . . . . . . . . . . . 1

Propositionens huvudsakliga innehåll . . . . . . . . . . . . 1

Lagförslag . . . . . . . . . . . . 3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 mars 1992 7

Bilaga 1 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 26 mars 1992 (finansdepartementet) . . . . . . . . . . . 8

1 Inledning . . . . . . . . . . . . 8

2 Allmän motivering . . . . . . . . . . . . 9

 2.1 Utgångspunkter . . . . . . . . . . . . 9

 2.2 Utformningen av sparformen 14

 2.3 Kretsen av sparare . . . . . . . . . . . . 18

 2.4 Sparbeloppet och sparperioden m.m. . . . . . . . . . . 18

 2.5 Sparpremien . . . . . . . . . . . . 19

 2.6 Uttagsspärren . . . . . . . . . . . . 20

 2.7 Initiativ från spararen . . . . . . . . . . . . 21

 2.8 Utskiftningen av tillgångar till allemansfonderna . . 22

 2.9 Beskattningen av sparpremien 23

3 Övriga frågor . . . . . . . . . . . . 24

 3.1 Högsta tillåtna månadsinsättning och maximigränsen för

insättningar . . . . . . . . . . . . 24

 3.2 Antalet andelsägare i en allemansfond . . . . . . . . 26

 3.3 Sparande i en företagsanknuten allemansfond . . . . . 26

4 Administration och kontroll . . . . . . . . . . . . 27

5 Ekonomiska effekter av mitt förslag . . . . . . . . . . . 29

6 Upprättade lagförslag 29

7 Lagrådets hörande . . . . . . . . . . . . 29

8 Specialmotivering . . . . . . . . . . . . 29

 8.1 Förslaget till lag om pensionsanknutet premiegrundande

allemanssparande . . . . . . . . . . . . 30

 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om alle-

manssparande . . . . . . . . . . . . 35

 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:847) om

skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande . 36

9 Ikraftträdande . . . . . . . . . . . . 36

10 Hemställan . . . . . . . . . . . . 36

Bilaga 2 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 26 mars 1992 (utbildningsdepartementet) . . . . . . . . 37

1 Inledning . . . . . . . . . . . . 37

2 Dagens forskningsfinansiering 38

3 Val av insatsområden . . . . . . . . . . . . 38

4 Organisation . . . . . . . . . . . . 39

5 Kostnader och genomförande . . . . . . . . . . . . 40

6 Hemställan . . . . . . . . . . . . 40

Bilagor

1:1 Sammanfattning av innehållet i promemorian (Ds 1991:85)

Premiegrundande allemanssparande 41

1:2 Promemorians lagförslag . . . . . . . . . . . . 42

1:3 Förteckning över remissinstanserna och sammanställning av

remissyttranden över promemorian (Ds 1991:85)

Premiegrundande allemanssparande . . . . . . . . . . . . 45