Regeringens proposition 1990/91:43

om ändring i lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik

Prop. 1990/91:43

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 4 oktober 1990.

På regeringens vägnar 

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Laila Freivalds

Propositionens huvudsakliga innehåll

Genom lagen (1985:193) om intemationell järnvägstrafik har vissa delar av 1980 års fördrag om intemationell jämvägstrafik (COTIF) införiivats med svensk rätt. Lagen trädde i kraft den I maj 1985. Vid samma tidpunkt blev fördraget gällande för Sverige.

Ändringar i COTIF kan i vissa hänseenden beslutas av ett revisionsut­skott inom den intemationella organisation, OTIF, som bildades genom fördraget. Om inte en tredjedel av medlemsstatema inom en viss tid har anmält invändning mot beslutet, träder ändringama i kraft för samtliga medlemsstater vid en bestämd tidpunkt. En stat som vill undgå att bli bunden av ändringama måste säga upp fördraget.

Revisionsutskottet beslöt i december 1989 om ändringar i de bihang till COTIF som reglerar befordran av resande och resgods resp. av gods. Riksdagen har godkänt att Sverige inte gör några invändningar mot änd­ringama (prop. 1989/90:120, LU40, rskr. 251). Inte heller någon annan medlemsstat har anmält invändning mot ändringama. Dessa träder därför i kraft den 1 januari 1991.

I propositionen föreslås att ändringama i COTIF införlivas med svensk rätt.

Vidare föreslås att med stöd av 10 kap. 5 § andra stycket regeringsfor­men framtida ändringar i fördraget som beslutas av revisionsutskottet automatiskt skall gälla som svensk rätt.

1   Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 43

1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1985:193) om intemationell järnvägstrafik

Härigenom föreskrivs atl l-3§§ lagen (1985:193) om intemationell järnvägstrafik skäll ha följande lydelse.

Prop. 1990/91:43

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Denna lag tillämpas på sådan in­ternationell järnvägsbefordran som avses i det i bilagan intagna fördra­get den 9 maj 1980 om intematio­nell järnvägstrafik (COTIF).

1§

Denna lag tillämpas på sådan in­ternationell jämvägsbefordran som avses i det i bilaga 1 intagna fördra­get den 9 maj 1980 om intematio­nell järnvägstrafik (COTIF).

2

§

I fråga om sådan internationell järnvägsbejördran av resande som avses i bihang A tift fördraget gäller bihanget i dess franska lydelse som svensk lag. Beträffande ansvarighe­ten för skada vid befordran av re­sande gäller dock 1 och 2 kap. jäm­vägstrafiklagen (1985:192) i stället för motsvarande bestämmelser i bi­hang A.

/ fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av resande som avses i bihang A till fördraget gäller som svensk lag bihanget i dess frans­ka lyddse efter den ändring som har antagits av revisionsutskottet inom den Mellanstatliga organisationen för internalioneft järnvägstrafik (OTIF) enligt beslutsprotokoll den 21 december 1989. Protokollet är intaget i bilaga 2 tift denna lag. Be­träffande ansvarigheten för skada vid befordran av resande gäller dock 1 och 2 kap. jämvägstrafik­lagen (1985:192) i stället för mot­svarande bestämmelser i bihang A.

ses

/ fråga om sådan internalioneft jämvägsbefordran av gods som av-i bihang B tift fördraget gäller

bihanget, med undantag av bestäm­melserna i bilagal (RID), i dess franska lydelse som svensk lag.

3

§

I fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av gods som av­ses i bihang B tift fördraget gäller som svensk lag bihanget, med un­dantag av bestämmelserna i bilaga I (RID), i dess franska lydelse efter ändring enligt det beslutsprotokoft som nämns i 2 §.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

Bilagal    Prop. 1990/91:43 Översättning

CONVENTION

FÖRDRAG

RELATIVE AUX TRANSPORTS

OM INTERNATIONELL JÄRN-

INTERNATIONAL FERROVI-

VÄGSTRAFIK (COTIF)

AIRES (COTIF)

Bilaga 1 har samma lydelse som bilagan till SFS 1985:193

Bilaga 2    Prop. 1990/91:43

PROTOCOLE DES DECISIONS

adoptées par la Commission de revision au cours de sa premiére session

tenue å Berne, du 14 au 21 décembre 1989

En applicalion des artides 19 el 21 de la Convention relalive aux trans­ports internationaux ferroviaires (COTIF), signée å Beme le 9 mai 1980, les representants des Etats membres désignés en annexe el dument habilités å cet effet se sont réunis au sein de la Commission de revision.

Au terme des discussions qui se sont tenues å Berne du 14 au 21 décembre 1989, au siége de fOffice central des transports inlemationaux ferroviaires, la Commission de revision a arrété les dispositions suivantes:

I. Décisions de modifications de la COTIF relevant de la compétence de la Commission de revision.

La Commission de revision décide les modifications suivantes:

Artide 17 CIV

Le § 3 est supprimé.

Artide 19 CIV

Cet artide a la teneur suivante:

"§ 1 Sauf exception prévue par les tarifs internationaux, fenregistre-menl des bagages n'a lieu que sur la presentation de billets valables au moins jusqu'ä la destination des bagages.

lrsque les tarifs prévoient que des bagages peuvent étre admis au transport sans presentation de billets, les dispositions des Régles unifor­mes fixant les droits et obligations du voyageur relatifs å ses bagages s'appliquent par analogie å Texpéditeur de bagages.

§ 2 Le chemin de fer se reserve la possibilité d'acheminer les bagages par un itinéraire different de celui empmnté par le voyageur.

A la gare de départ, de méme que dans les gares de correspondance ou le bagage doit étre transbordé, racheminement a lieu par le premier train approprié assurant le transport régulier des bagages.

L'acheminement des bagages ne peut avoir lieu dans les conditions indiquées ci-dessus que si les formalités exigées au départ ou en cours de route par les douanes ou d'autres autorités administratives ne s'y opposent pas.

§ 3 Sauf exception prévue par les tarifs internationaux, le prix du trans­port des bagages doit étre payé lors de renregistrement.

§ 4 Les tarifs ou les horaires peuvent exclure ou limiter le transport de bagages dans certains trams ou certaines categories de trains ou å destina­tion et en provenance de certaines gares.

§ 5 Les formalités d'enregistrement des bagages non régies par le present artide sont déterminées par les prescriptions en vigueur å la gare chargée de renregistrement."

Artide 20 CIV

Prop. 1990/91:43

Le texte du § 4, sous lettre c), est modifié comme suit: "c) le jour el Pheure de la remise;"

Artide 25 CIV.

Le texte du § 4 est modifié comme suit:

"§ 4 En cas d'appIication irréguliére d'un tarif ou d'erreur dans le calcul ou la perception du prix de transport el d'autres frais, le trop-peru n'est reslilué par le chemin de fer ou le moins-peru versé å celui-ci que si la différence excéde 2 unités de compte par billel ou par bulletin de bagages."

Artide 38 CIV

Le texte du § 1 lettre a) est modifié comme suit:

"a) si le montant du dommage est prouvé, une indemnité égale å ce montant sans qu'elle puisse toutefois excéder 40 unités de compte par kilogramme manquant de masse bmte ou 600 unités de compte par colis;"

Artide 41 CIV

Le texte du § 3 et de falinéa premier du § 4 est modifié comme suit:

"§ 3 ... ne peut excéder 8000 unités de compte ...

§ 4 ... rindemnité totale å payer ne peut excéder 1000 unités de comp­te."

Artide 43 CIV

Le texte du § 3 est modifié comme suit:

"§ 3 En ce qui concerne les bagages, les intéréts ne sont dus que si rindemnité excéde 8 unités de compte par bulletin de bagages."

ti   Riksdagen 1990/91. 1 sami Nr 43

Artide 3 CIM

Prop. 1990/91:43

Le texte du § 4 est modifié comme suit: "§ 4 Lorsque fautorilé compélente a décide que:

a)

le service sera supprimé ou suspendu en totalité ou en partie,

b)

certains envois seront exclus ou admis seulement sous condition,

c)

certaines marchandises seront acceptées, en priorité, au transport,

ces mesures doivent étre portées sans délai å la connaissance du public et des chemins de fer; ceux-ci en informent les chemins de fer des autres Etats en vue de leur publicalion."

Artide 11 CIM

Le texte des §§ 1 et 2 est modifié comme suit:

§ 1 ne conceme que le texte allemand

"§ 2 Le traitement conforme au § 1 doit avoir lieu immédiatement apres la remise au transport de la totalité de la marchandise faisant 1'objet de la lettre de voiture et, dans la mesure oii les prescriptions en vigueur ä la gare expéditrice le prévoient, le paiement des frais que fexpéditeur prend å sa charge ou le dépöt d'une garantie conformément å fartide 15, § 7."

Artide 12 CIM

Le § 2 a la teneur suivante:

§ 2 Les chemins de fer fixent le modéle uniforme de la lettre de voiture, qui doit comporter un duplicata pour fexpéditeur.
[REDACTED_EFTERNAMN] certains trafics, notamment entré pays limitrophes, les chemins de fer peuvent prescrire, dans les tarifs, femploi d'une lettre de voiture de modéle simplifié.
[REDACTED_EFTERNAMN] certains trafics avec des pays qui n'ont pas adhéré ä la présente Convention, les tarifs peuvent prévoir le recours å une procedure spéci-ale."

Artide 14 CIM

Le § 8 est supprimé.

Artide 19 CIM

Le § 5 a la teneur suivante:

"§ 5 Les dispositions complémentaires ou les tarifs réglent le marquage des colis par fexpéditeur."

Le § 6 est supprimé.

Artide 24 CIM

Le § I a la teneur suivante: "§ I Sans prejudice du paiement de la différence du prix de transport et

d'une indemnité pour dommage éventuel, le chemin de fer peut percevoir:     Prop. 1990/91:43

a)   une surtaxe égale å 1 unité de compte par kg de masse bmte du colis

enlier:

1.   en cas de désignation irréguliére, inexacle ou incompléle des matiéres

el objels exclus du transport en vertu du RID;

2.   en cas de désignation irréguliére, inexacte ou incompléte des matiéres

et objets admis au transport sous condition en vertu du RID, ou d'inob-

servation de ses conditions.

Les dispositions complémentaires peuvent prévoir d'autres modes de calcul de la surtaxe, notamment une surtaxe forfaitaire pour les wagons de particuliers vides.

b)   une surtaxe égale å S unités de compte par 100 kg de masse excédant

la limite de charge, lorsque le wagon a été charge par Texpédilcur."

Le § 2 est supprimé. Le § 3 devient § 2. Le § 4 devient § 3.

Le § 5 qui devient le § 4 a la teneur suivante:

"§ 4 Les dispositions complémentaires précisent les cas dans lesquels aucune surtaxe ne peut étre pergue."

Artide 27 CIM

Les §§ 2, 3 et 4 ont la teneur suivante:

"§ 2 A défaut d'indication des délais de livraison prévue au § I, et sous reserve des paragraphes ci-aprés, les délais de livraison maxima sont les suivants:

a)    pour les wagons complets:

délai d'expédition  ........................................   12 heures;

délai de transport, par fraction indivisible de

400 km....................................................... 24 heures;

b)    pour les envois de détail

délai d'expédition  ........................................  24 heures;

délai de transport, par fraction indivisible de

200 km........................................................ 24 heures.

Toutes les distances se rapportent aux distances kilométriques d'appli-cation des tarifs.

§ 3 Le délai d'expédition n'est compte qu'une fois, quel que soit le nombre de chemins de fer empmntés. Le délai de transport est calculé sur la distance totale entré la gare expéditrice et la gare destinataire.

§ 4 Le chemin de fer peut fixer des délais supplémentaires d'une durée déterminée dans les cas suivants:

a)

envois remis au transport ou livrables en dehors des gares;

b)

envois empmntant:

1.     des lignes dont fécartement des rails est different,

2.

la mer ou les voies navigables intérieures,

3.

une route s'il n'existe pas de liaison ferroviaire; c)...

d)..."                                                                                                                 7

Le§6a laleneursuivante:

Prop. 1990/91:43

"§ 6 Le délai de livraison commence å courir å minuit apres faccepta-lion au transport de la marchandise."

Le § 8 a la teneur suivante:

"§ 8 Le délai de livraison est suspendu les dimanches el jours fériés légaux. 

II 

est suspendu les samedis lorsque dans un Etat, les prescriptions en vigueur prévoient pour ceux-ci une suspension du délai de livraison en Irafic ferroviaire intérieur."

Le deuxiéme alinéa du § 9 est supprimé.

Artide 29 CIM

Le § 1 a la teneur suivante:

"§ 1 En cas d'application irréguliére du tarif ou d'erreur dans le calcul ou la perception des frais, le moins-peru doit étre payé ou le trop-peru reslilué.

Le moins-perfu n'est versé el le trop-perfu n'est reslilué que s'ils excé-dent 8 unités de compte par lettre de voiture. La restitution est effectuée d'office.

Artide 30 CIM

Le texte du § 2 est modifié comme suit:

"§ 2 Ces ordres doivent étre donnés au moyen d'une declaration, dans la forme prescrite par le chemin de fer.

Celle declaration doit étre reproduite et signée par Pexpéditeur sur le duplicata de la lettre de voiture, qui doit étre présente au chemin de fer. La signature peut étre imprimée ou remplacée par le timbre de 1'expéditeur.

Tout ordre donné dans une forme autre que celle prescrite est nul."

Artide 31 CIM

Le texte du § 2 est modifié comme suit:

"§ 2 Ces ordres doivent étre donnés au moyen dune declaration, dans la forme prescrite par le chemin de fer.

Tout ordre donné dans une forme autre que celle prescrite est nul."

Le texte du § 3, lettre d) est modifié comme suit:

"d) désigné conformément au § 1 c) une personne el que celle-ci a retiré la lettre de voiture, accepté la marchandise ou fail valoir ses droits confor­mément å rarticle 28, § 4."

Artide 33 CIM

Le texte du § 4 est modifié comme suit:

"§ 4 Si les instmclions de 1'expéditeur modifient la désignation du desti­nataire ou de la gare destinataire ou sont données å la gare ou se trouve la

marchandise, Pexpéditeur doit les inscrire sur le duplicata de la lettre de     Prop. 1990/91:43 voiture et presenter celui-ci au chemin de fer."

Artide 34 CIM

Le texte du § 1 est modifié comme suit:

"§ 1 En cas d'empéchemenl å la livraison de la marchandise, le chemin de fer doit en prévenir sans délai Pexpéditeur pour lui demander des instructions."

Le texte du § 2 est modifié comme suit:

"§ 2 Lorsque Pempéchement ä la livraison cesse avant Parrivée des instructions de Pexpéditeur ä la gare destinataire, la marchandise est livrée au destinataire. L'expéditeur doit en étre avisé sans délai."

Le § 5 est supprimé.

Les §§ 6, 7 el 8 deviennent les §§ 5, 6 et 7.

Artide 38 CIM

Le texte du § 2 est complété par un alinéa 2 (nouveau) qui a la teneur suivante:

"Celle présomption est en outre applicable lorsque le contrat de trans­port antérieur å la réexpédition élait soumis å une convention intematio-nale comparable sur le transport intemational ferroviaire direct, et que celle-ci contient une méme présomption de droit en faveur des envois expédiés conformément aux Régles uniformes."

Art ide 41 CIM

Le texte du § I, lettres a) et b) est ainsi modifié: "§1 ...

a)  deux pour cent de la masse pour les marchandises liquides ou remises

au transport ä Tétat humide;

b)    un pour cent de la masse pour les marchandises séches."

Le texte du § 4 est modifié comme suit:

"§ 4 En cas de perte totale de la marchandise ou en cas deperte de colis, il n'esl fail aucune déduction résuUant du déchet de route pour le calcul de Pindemnité."

Artide 45 CIM

L'alinéa premier a la teneur suivante:

"Lorsque le chemin de fer accorde des conditions particuliéres de trans­port par des tarifs spéciaux ou exceptionnels comportanl une reduction sur le prix de transport calculé d'aprés les tarifs généraux, il peut limiter Pindemnité due å Payant droit en cas de dépassement du délai de livra­ison, dans la mesure oii une telle limitation est indiquée dans le tarif"

Artide 59 CIM

Prop. 1990/91:43

Les §§ 2 et 3 ont la teneur suivante:

"§ 2 Le chemin de fer expéditeur est responsable du prix de transport et des autres frais qu'il n'a pas encaissés, alors que Pexpéditeur les avait pris å sa charge conformément ä Particle 15.

§ 3 Si le chemin de fer destinataire livré la marchandise sans recouvrer les frais ou autres créances résultant du contrat de transport, il est respon­sable de ces montants."

Artide 65 CIM

Les §§ 1 et 2 ont la teneur suivante:

"§ 1 Si la situation économique et financiére d'un Etat est de nature ä provoquer de graves difficultés pour Papplication du Titre 

VI, 

deux ou plusieurs autres Etats peuvent, par des accords, déroger aux artides 15,17 et 30 en décidant, pour le Irafic avec PEtat en difficulté, que:

a)

les envois au départ de chacun d'eux doivent obligatoirement étre affranchis par fexpéditeur jusqu'aux frontiéres de PEtat en difficulté, mais pas au-delä;

b)

les envois ä destination de chacun d'eux doivent obligatoirement étre affranchis par Pexpéditeur jusqu'aux frontiéres de PEtat en difficulté, mais pas au-delä;

c)

les envois å destination ou au départ de PEtat en difficulté ne doivent étre greves d'aucun remboursement ni débours, sauf ä les admettre dans les limites de montants déterminés;

d)  Pexpéditeur ne peut modifier le contrat de transport en ce qui concer­

ne le pays de destination, Paffranchissement et le remboursement.

§ 2 Sous les conditions fixées au § i et avec Pautorisation de leurs Gouvemements, les chemins de fer qui sont en relation avec le chemin de fer de PEtat en difficulté peuvent convenir d'une dérogation aux artides 15, 17, 30 et 31 dans leur trafic réciproque avec le chemin de fer de PEtat en difficulté.

Une telle dérogation est décidée ä la majorité des deux tiers des chemins de fer en relation avec le chemin de fer de PEtat en difficulté."

L'article 65 est complété par un nouveau § 5 qui a la teneur suivante:

"§ S Nonobstant les dispositions du present artide, chaque Etat peut prendrc des mesures unilatérales conformément ä Particle 3, § 4, lettre b)."

II. 

Proposition de modifications de la COTIF relevant de la compétence de PAssemblée générale.

La Commission de revision propose ä PAssemblée générale de POTIF, les modifications suivantes:

/ Annexe

10

Annexe au Protocole des décisions     Prop. 1990/91:43

LISTE DES ETATS PRESENTS OU REPRESENTES A LA PREMIÉRE SESSION DE LA COMMISSION DE REVISION

1.

Albanie

2.

Allemagne (République fédérale d')

3.

Autriche

4.

Belgique

5.

Danemark

6.

France

7.

Gréce

8.

Hongrie

9.

Iriande

10.     Italie

11.     Liechtenstein

12.

Luxembourg

13.

Pays-Bas

14.

Pologne

15.

République démocratique allemande

16.

Royaume-Uni

17.

Suéde

18.

Suisse

19.

Tchécoslovaquie

20.

Yougoslavie

11

(översättning)    Prop. 1990/91:43

BESLUTSPROTOKOLL

antaget av revisionsutskottet vid dess första möte den 14 21 december

1989 i Bern.

I enlighet med artiklarna 19 och 21 i fördraget om internationell jämvägs­trafik (COTIF) som slutits i Bem den 9 maj 1980 har representanter för de medlemsstater som framgär av bilagan sammanträtt i revisionsutskottet.

Sedan överläggningama, som pågått den 14-21 december 1989 i cen­tralbyråns för intemationell jämvägstrafik lokaler i Bem, avslutats, har revisionsutskottet fattat följande beslut.

I. Beslut om ändringar i COTIF som revisionsutskottet är behörigt att besluta om.

Revisionsutskottet beslutar om följande ändringar.

Artikd 17 CIV § 3 stryks.

Artikd 19 CIV

Denna artikel lyder som följer.

"§ 1 Om inle annat anges i de inlernalionella tarifferna sker inskrivning av resgods endast mot företeende av en biljett som gäller minst till resgod­sets bestämmelsestalion.

Om del i tariffema medges att resgods tas emot lill befordran ulan atl biljett företes, har vad som föreskrivs i de enhetliga rällsreglema om de resandes rättigheter och skyldigheter i fråga om resgodset motsvarande tillämpning på avsändaren av resgodset.

§ 2 Jämvägen förbehåller sig rätten alt befordra resgodset en annan väg än den som den resande färdas.

Såväl från den station där inskrivningen äger mm som från en anslut-ningsslation där resgodset måste lastas om sker befordran med nästa resgodsförande tåg.

Vad som har sagts ovan om befordran av resgods är tillämpligt endast om hinder inte möter med hänsyn till de åtgärder som tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter kräver före eller under befordringen.

§ 3 Om inte annat anges i de intemationella tariffema skall resgodsavgif­ten erläggas vid inskrivningen.

§ 4 I tariffema eller lidtabellerna kan anges undantag eller inskränkning­ar i fråga om befordran av inskrivet resgods med vissa tåg eller tågslag eller till eller från vissa jäm vägsstalioner.

§ 5 1 den mån inskrivningen av resgods inte är reglerad i denna artikel,

tillämpas vid inskrivningen de bestämmelser som gäller på den station där

inskrivningen äger mm.

12

Artikd20CIV

Prop. 1990/91:43

Lydelsen av § 4 c) ändras enligt följande: "c) dagen och timmen för inlämnandet;"

Artikd 25 CIV

Lydelsen av § 4 ändras enligt följande:

"§ 4 Om en tariff har tillämpats oriktigt eller något fel har gjorts när en befordringsavgifl eller något annat belopp har beräknats eller uppburits, skall järnvägen inte betala tillbaka vad som har betalats för mycket eller kräva vad som har betalats för litet, om skillnaden inte överstiger 2 beräkningsenheter för varje biljett eller resgodsbevis."

Artikd 38 CIV

Lydelsen av § 1 a) ändras enligt följande:

"a) om skadans storlek är bevisad, en ersättning som motsvarar skadan, dock högst 40 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i bmtlovikt eller 600 beräkningsenheter per kolli;"

Artikd41 CIV

Lydelsen av § 3 och av § 4 första stycket ändras enligt följande: "§ 3" ... får inte överstiga 8000 beräkningsenheter... § 4 .. Den sammanlagda skadeersättningen skall inte överstiga 7000 be­räkningsenheter ..."

Artikd 43 CIV

Lydelsen av § 3 ändras enligl följande:

"§ 3 I fråga om inskrivet resgods utgår ränta endast om ersättningsbelop­pet överstiger 8 beräkningsenheter per resgodsbevis."

13

t2   Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 43

Artikd 3 CIM

Prop. 1990/91:43

Lydelsen av § 4 ändras enligt följande: "§ 4 Om en behörig myndighet har föreskrivit all

a)

trafiken varaktigt eller tillfälligt skall inställas eller inskränkas,

b)

vissa sändningar inle får befordras eller får befordras endast på vissa villkor,

c)

visst gods skall ha företräde till befordran,

skall allmänheten och järnvägarna genast underrättas om detta. Järnvä­garna skall underrätta järnvägarna i de andra staterna, som i sin lur skall offentliggöra föreskriften."

Artikd 11 CIM

Lydelsen av §§ I och 2 ändras enligt följande:

"§ 1 Berör endast den tyska texten.

"§ 2 Erkännandet enligt § 1 skall ske omedelbart efter del all allt gods som fraktsedeln avser har lämnats till befordran och, i den mån det föreskrivs i de bestämmelser som gäller för avsändningsslationen, avsän­daren har betalat de belopp som belöper på honom eller har deponerat ett garantibelopp enligt artikel 15 § 7."

Artikd 12 CIM

§ 2 lyder som följer:

"§ 2 Järnvägarna skall fastställa fraklseddsblankelter. De skall omfatta en dubblett för avsändaren.

För viss trafik, särskilt mellan grannländer, får jämvägarna i tarifferna föreskriva alt en förenklad fraktsedel skall användas.

För viss trafik med länder, som inte har anslutit sig till della fördrag, kan tarifferna föreskriva användning av ett särskilt förfarande."

Artikd 14 CIM § 8 stryks.

Artikd 19 CIM

§ 5 lyder som följer:

"§ 5 Tilläggsbestämmelserna eller tarifferna föreskriver hur avsändaren skall märka kollina."

§ 6 stryks.

Artikd 24 CIM

§ 1 lyder som följer:

"§ 1 Utan inskränkning i rätten att ta ut fraktskillnad och ersättning för

skada får järnvägen la ut tilläggsfrakt enligt följande:

14

a)   lilläggsfrakl utgår med en beräkningsenhet per kilogram av hela    Prop. 1990/91:43

kollits bmtlovikt:

1.   när en oriktig, otydlig eller ofullständig beskrivning har lämnats av

ämnen och föremål som enligt RID är uteslutna frän befordran;

2.   när en oriktig, otydlig eller ofullständig beskrivning har lämnats av

ämnen eller föremål som tas emot lill befordran på de villkor som anges i

RID, eller när dessa villkor inle har uppfyllts.

Tilläggsbestämmelsema kan ange andra beräkningsgmnder för tilläggs­frakten, särskilt en schablontilläggsfrakl för tomma privatvagnar.

b)   tilläggsfrakt utgår med fem beräkningsenheter per 100 kilograni ut­

över lastgränsen, när vagnen har lastals av avsändaren."

§ 2 stryks. §3 blir §2. §4 blir §3.

§ 5 blir § 4 och lyder som följer:

"§ 4 Tilläggsbestämmelserna preciserar de fall i vilka ingen tilläggsfrakt får tas ut."

Artikd 27 CIM

§§ 2, 3 och 4 lyder som följer:

"§ 2 Saknas föreskrifter om sådana leveransfrister som avses i § I, gäller följande maximala leveransfrister, om inte annal följer av vad som sägs i de följande paragrafema:

a)    för hela vagnslaster:

expedieringsfrisl........................................... 12 timmar,

befordringsfrist för varje påbörjad sträcka av

400 km...................................................... 24 timmar;

b)    för styckegodssändningar:

expedieringsfrisl........................................... 24 timmar,

befordringsfrist för varje påbörjad sträcka av

200 km...................................................... 24 timmar.

Samtliga avstånd avser larifTkilomeler.

§ 3 Expedieringsfristen räknas endast en gäng oavsett antalet jämvägar som berörs. Befordringsfristen beräknas för hela avståndet mellan avsänd­ningsslationen och bestämmelsestalionen.

§ 4 Jämvägen får fastställa tilläggsfrister av viss bestämd längd i följande fall:

a)

för sändningar som lämnas till befordran eller lämnas ut utanför stationerna;

b)

för sändningar som befordras:

1.

över en linje med avvikande spårvidd,

2.

över hav eller på inre vattenvägar,

3.

på landsväg, om någon jämvägsförbindelse inte finns, c)...

d)..."

§ 6 lyder som följer:

15

"§6 Leveransfristen börjar löpa vid midnatt efter det att godset har     Prop. 1990/91:43 tagits emot till befordran."

§ 8 lyder som följer:

"§ 8 Leveransfrislen avbryts på söndagar och helgdagar och dagar som enligt lag jämställs med helgdagar. Den avbryts på lördagar, när det i de bestämmelser som gäller i en stat föreskrivs att leveransfristen skall avbry­tas lördagar i inrikes jämvägstrafik."

I § 9 stryks ändra stycket.

Artikd 29 CIM

§ I lyder som följer:

"§ 1 Om tariffen har tillämpats oriktigt eller något fel har gjorts när någon avgift har beräknats eller uppburits, skall det för litet erlagda belop­pet krävas in eller del för mycket erlagda beloppet betalas tillbaka.

Ett för litet betalat belopp skall krävas eller ett för mycket betalat belopp skall betalas tillbaka endast om beloppet överstiger 8 beräkningsenheter per fraktsedel. Återbetalningen skall ske utan anfordran.

Artikd 30 CIM

Lydelsen av § 2 ändras enligt följande:

"§ 2 Sådana anvisningar skall meddelas genom en förklaring i den form somföreskrivs av järnvägen.

Förklaringen skall av avsändaren föras in och undertecknas på fraktse­delsdubbletten, som skall visas upp för jämvägen. Underskriften kan vara tryckt eller ersättas av avsändarens stämpel.

En anvisning som har meddelats i någon annan form än som har före­skrivits är ogiltig."

Artikd 31 CIM

Lydelsen av § 2 ändras enligl följande:

"§ 2 Sådana anvisningar skall meddelas genom en förklaring i den form somföreskrivs av järnvägen.

En anvisning som meddelas i någon annan form än vad som har före­skrivits är ogiltig."

Lydelsen av § 3 d) ändras enligt följande:

"d) angett en person enligt § 1 c) och denne har övertagit fraktsedeln, tagit emot godset eller gjort gällande sina rättigheter enligl artikel 28 § 4."

Artikd 33 CIM

Lydelsen av § 4 ändras enligt följande:

"§ 4 Om avsändarens anvisningar innebär ändring av mottagare eller

bestämmelsestalion eller meddelas till den station där godset finns, skall

avsändaren föra in dem i fraktsedelsdubbletten och visa upp denna för

järnvägen."

16

Artikd 34 CIM

Prop. 1990/91:43

Lydelsen av § 1 ändras enligt följande:

"§ 1 Om del föreligger hinder mot godsets utlämning, skall järnvägen oinedelbart underrätta avsändaren om della och begära anvisningar av honom." Lydelsen av § 2 ändras enligt följande:

"§ 2 Om hindret för utlämningen upphör innan avsändarens anvisning­ar har nått bestämmelsestalionen, lämnas godset ut till mottagaren. Avsän­daren skaft omedelbart underrättas om detta."

§ 5 stryks.

§§6, 7och8bhr§§5, 6och7.

Artlkd 38 CIM

§ 2 kompletteras med ett nytt andra stycke som lyder som följer:

"Ett sådanl antagande gäller vidare, när befordringsavtalet före nyin-lämningen omfattades av en annan jämförbar internationell överenskom­melse om genomgående internationell järnvägsbefordran och denna inne­håller ett likadant antagande lill förmån för försändelser som det som gäller enligl de enhetliga rättsföreskrifterna."

Artikd 41 CIM

Lydelsen av § 1 a) och b) ändras enligt följande:

"§1...

a)  två procent av vikten för flytande varor eller Jor gods som har lämnats

in Jör befordran i fuktigt tillstånd;

b)    en procent av vikten för torra godsslag."

Lydelsen av § 4 ändras enligl följande:

"§4 Om godset har gått helt förlorat eller enskilda kollin har gått förlorade skall inget avdrag göras för svinn när ersättningen skall beräk­nas."

Artikd 45 CIM

Första stycket lyder som följer:

"När järnvägen medger särskilda befordringsvillkor genom special- eller undanlagstariffer som innebär en nedsättning av den frakt som följer av de allmänna tarifferna, får järnvägen begränsa den ersättning som tillkommer den skadelidande vid överskridande av leveransfristen i den mån en sådan begränsning anges i tariffen."

Artikd 59 CIM

§§ 2 och 3 lyder som följer:

"§ 2 Avsändningsjärnvägen svarar för befordringsavgifter och andra

17

kostnader, som den inle har tagit ut av avsändaren, om denne enligl artikel     Prop. 1990/91:43 15 har åtagit sig att stå för dem.

§ 3 Om bestämmelsejämvägen lämnar ut godset utan atl ta upp betal­ning för avgifter eller andra fordringar som gmndas pä befordringsavtalet, svarar den för dessa belopp."

Artikd 65 CIM

§§ I och 2 lyder som följer:

"1 § Om del ekonomiska och finansiella lägel i en stal medför allvarliga svårigheter att tillämpa avdelning 

VI, 

får två eller flera andra stater kom­ma överens om avvikelser från artiklama 15, 17 och 30 genom atl för trafiken med den stat som befinner sig i svårigheter bestämma

a)

atl för försändelser från var och en av dessa stater kostnadema lill gränsen till den stat som befinner sig i svårigheter men inte längre skall vara betalda av avsändaren;

b)

att för försändelser till var och en av dessa stater kostnadema till gränsen till den stat som befinner sig i svårigheter men inte längre skall vara betalda av avsändaren;

c)

att försändelser till och från den stat som befinner sig i svårigheter varken får beläggas med efterkrav eller belastas med förskott, eller alt eflerkrav eller förskott får tillåtas endast intill vissa belopp;

d)  att avsändaren inte får ändra befordringsavtalet i fråga om bestäm­

melselandet, fraklbetalningen eller efterkravet.

§ 2 Under de fömtsättningar som anges i § 1 och med sina regeringars bemyndiganden kan de jämvägar, som står i förbindelse med järnvägen i den stat som befinner sig i svårigheter, komma överens om atl i sin ömsesidiga trafik med denna järnväg avvika från artiklarna 15, 17, 30 och 31.

En sådan avvikelse skall beslutas med en majoritet om två tredjedelar av de järnvägar som står i förbindelse med järnvägen i den stat som befinner sig i svårigheter."

Artikeln 65 kompletteras med en ny § 5 som lyder som följer:

"§ 5 Oaktat bestämmelserna i denna artikel kan varje stal tillgripa ensidiga åtgärder med stöd av artikel 3 § 4 b)."

11. Förslag till ändringar av COTIF som faller under generalförsamling­ens kompetens.

Revisionsutskotlet föreslår generalförsamlingen av OTIF följande änd­ringar:

1 bilaga

18

Bilaga tid beslutsprotokoft    Prop. 1990/91:43

Förteckning över de stater som varit närvarande eller representerats vid revisionsutskotlets första möte

1.

Albanien

2.

Förbundsrepubliken Tyskland

3.

Österrike

4.

Belgien

5.

Danmark

6.

Frankrike

7.

Grekland

8.

Ungem

9.

Iriand

10.     Italien

11.     Liechtenstein

12.

Luxemburg

13.

Nederländerna

14.

Polen

15.

Tyska Demokratiska Republiken

16.

Storbritannien

17.

Sverige

18.

Schweiz

19.

Tjeckoslovakien

20.

Jugoslavien

19

2 Förslag till

Prop. 1990/91:43

Lag om ändring i lagen (1985:193) om intemationell järnvägstrafik

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1985:193) om internationell jäm­vägstrafik skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse.

3a§

Om revisionsutskotlet inom OTIF har beslutat om en ändring i bihang A eller bihang B tift fördraget som blir bindande för Sverige, skall ändringen gälla här i riket från och med den dag då ändringen träder i krafl enligt fördraget.

Denna lag träder i kraft den I januari 1992. Lagen gäller endast sådana ändringar som revisionsutskottet har beslutat efter ikraftträdandet.

20

Justitiedepartementet

P'°p- 

1990/91:43

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 oktober 1990.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Eng­ström, Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Proposition om ändring i lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik

1 Inledning

Internationell jämvägsbefordran regleras i 1980 års fördrag om internatio­nelljärnvägstrafik (Convention relalive aux transports internationaux fer­roviaires, COTIF), som trädde i kraft den 1 maj 1985. Genom detta fördrag bildades en ny organisation, Mellanstatliga organisationen för internationell jämvägstrafik (POrganisation intergouvemementale pour les transports internationaux ferroviaires, OTIF) med säte i Bem. Till COTIF hör ett protokoll om privilegier och immunitet för OTIF samt två bihang, bihang A med enhetliga rättsregler för avtal om intemationell järnvägsbefordran av resande och resgods (CIV) och bihang B med enhetli­ga rättsregler för avtal om intemationell järnvägsbefordran av gods (CIM). Elt trettiotal stater, däribland Sverige, har tillträtt fördraget.

Genom lagen (1985:193) om intemationell jämvägstrafik har de delar av fördraget som innehåller materiella bestämmelser införlivats med svensk rätt. Detta har skett genom föreskrifter om att bihang A och bihang B i deras franska lydelse skall tillämpas som svensk lag. Beträffande ansvarigheten för skada vid befordran av resande gäller dock 1 och 2 kap. jämvägstrafiklagen (1985:192) i stället för motsvarande bestämmelser i bihang A. Vidare har vid införlivandet av bihang B undantagits dess bilaga I, reglementet om intemationell järnvägsbefordran av farligt gods (RID). Den nu nämnda lagstiftningen trädde i kraft den 1 maj 1985.

Ändringar i fördraget kan i vissa hänseenden beslutas av revisionsut­skotlet inom OTIF. Om inte en tredjedel av medlemsstatema inom en viss tid har anmält invändning mot beslutet, träder ändringama i kraft för samtliga medlemsstater vid en bestämd tidpunkt, nämligen första dagen i tolfte månaden efter det att organisationens sekretariat (centralbyrån) lämnade underrättelse om ändringama. En stat som vill undgå att bli bunden av ändringarna måste säga upp fördraget.

Våren 1989 inleddes etl arbete med att revidera COTIF. Som ett led i revisionsarbetet höll OTlF:s revisionsutskott ett möte i Bern den 14 21

21

december 1989. Vid detta möte beslöt utskottet om vissa ändringar i CIV    Prop. 1990/91:43 och CIM. Centralbyrån underrättade i en skrivelse av den 18 januari 1990 medlemsstatema om beslutet. Vidare avgav revisionsutskotlet förslag till OTlF:s generalförsamling om ändringar i själva fördraget och i centrala civilrättsliga bestämmelser i CIV och CIM.

I prop. 1989/90:120 om ändring i 1980 års fördrag om intemationell järnvägstrafik (COTIF) föreslog regeringen riksdagen att godkänna att Sverige inte skulle anmäla några invändningar mot de ändringar i bihang­en till 1980 års fördrag om intemationell jämvägstrafik som beslutats vid mötet den 14 21 december 1989 med revisionsutskottet. Riksdagen biföll förslaget i propositionen (1989/90: LU40, rskr. 251).

Inte heller någon annan medlemsstat har inom föreskriven tid anmält invändning mot beslutet. Ändringama träder därför i kraft för samtliga medlemsstater den I januari 1991. Jag avser att nu ta upp de lagändringar som beslutet föranleder.

Som jag framhöll i prop. 1989/90:120 är den beslutsordning som jag har funnit bör tillämpas i detta ärende ganska tungrodd. Riksdagen har alltså först tagit ställning till om Sverige bör anmäla invändning mot det nu aktuella beslutet (se 10 kap. 2 och 4 §§ regeringsformen, RF). Sedan fömtsättningama för att beslutet skall träda i kraft numera inträtt, har riksdagen att i detta ärende pröva frågan om att med svensk rätt införliva de ändringar som riksdagen redan har godtagit i sak.

För situationer av detta slag har 10 kap. 5 § andra stycket RF fått sin nuvarande utformning (jfr prop. 1984/85:61). Enligt denna bestämmelse får riksdagen beträffande en intemationell överenskommelse som införli­vats med svensk rätt genom inkorporering föreskriva att framtida ändring­ar i överenskommelsen automatiskt skall gälla här i riket. En sådan förtida inkorporering får bara avse ändringar av begränsad omfattning.

Enligt min mening finns det anledning atl i fortsättningen undvika den omgång som den nuvarande beslutsordningen medför. Jag kommer därför i detta sammanhang att lägga fram förslag om all framtida ändringar i COTIF som har beslutals av revisionsutskottet automatiskt skall få genomslag i svensk rätt.

Att det finns ett behov av etl sådant förenklat förfarande för ändring av COTIF understryks av att revisionsutskottet vid ett andra möte i Bem den 28-31 maj 1990 bl.a. beslutat om vissa ytterligare ändringar i bihangen till fördraget. Centralbyrån har i en skrivelse den 21 juni 1990 underrättat medlemsstatema om beslutet.

Regeringen beslöt den 13 september 1990 att inhämta lagrådets yttrande över de lagförslag som utarbetats i ärendet. De till lagrådet remitterade förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I och 2 .

Lagrådet har den 25 september 1990 yttrat sig över lagförslagen. Yttran­det bör fogas till protokollet som bilaga 3 .

Jag redovisar lagrådets synpunkter närmare i samband med den allmän­na motiveringen (avsnitt 2.2). Jag vill också redan nu säga atl jag godtar lagrådets förslag till ändringar beträffande utformningen av 2 och 3 §§ i lagen om intemationell jämvägstrafik.

22

2 Allmän motivering

2.1 Införlivande av ändringama i COTIF

Prop. 1990/91:43

Mitt förslag: De ändringar av CIV och CIM som har beslutats av revisionsutskottet vid dess möte den 1421 december 1989 införli­vas med svensk rätt.

Skälen för mitt förslag: Till största delen är de beslutade ändringama i CIV och CIM av redaktionell natur. Bland ändringama i sak kan nämnas att vissa ansvarighets- och beloppsgränser har höjts, bl. a. för att tillgodose transportkundemas intressen. Vidare har begreppet ilgods slopats och i anslutning till detta har vissa anpassningar gjorts beträffande leveransfris-tema. En del justeringar har företagits i syfte att minska skillnadema mellan CIM och de föreskrifter rörande godsbefordran som gäller för de östeuropeiska jämvägama, inklusive Sovjetunionens. Slutligen har man i CIM närmare preciserat möjlighetema för statema att utfärda vissa in­skränkande föreskrifter, om det ekonomiska eller finansiella läget i någon stat skulle medföra stora svårigheter att upprätthålla sedvanliga ekonomis­ka förbindelser mellan jämvägar i olika stater.

En närmare redogörelse för de viktigare ändringama i CIV och CIM finns i prop. 1989/90:120 s. 3 ff.

Sverige har i enlighet med riksdagens godkännande inte anmält några invändningar mot ändringama. Inte heller någon annan medlemsstat har inom föreskriven tid anmält någon invändning mot revisionsutskottets beslut. Ändringama träder därför i kraft för samtliga medlemsstater den 1 januari 1991.

Riksdagen har alltså i sak redan godtagit de aktuella ändringama. Dessa skall nu införlivas med svensk rätt. De befordringsrättsliga bestämmelser som finns i bihangen till COTIF har införlivats i svensk rätt genom inkorporation. Detta innebär att den autentiska konventionstexten i dess franska lydelse har gjorts direkt gällande i Sverige och skall tillämpas av de svenska myndighetema. Som elt hjälpmedel vid sidan av den autentiska texten har också publicerats en översättning av överenskommelsen till svenska. Det nu aktuella revisionsprotokollet jämte en svensk översättning bör alltså fogas som en bilaga till lagen om intemationell jämvägstrafik. Ändringama föranleder också vissa ändringar i 1 3 §§ i denna lag.

2.2 Förenklat förfarande för ändring av COTIF

Mitt förslag: I lagen om intemationell jämvägstrafik införs en be­stämmelse alt ändringar i bihangen till COTIF som har beslutats av revisionsutskottet automatiskt skall gälla här i riket.

Skälen för mitt förslag: En intemationell överenskommelse antas och ändras traditionellt vid en diplomatisk konferens (jfr 1969 års Wien-

23

konvention om traktalrätten, art. 9 och 39). För att en sålunda antagen    Prop. 1990/91:43 överenskommelse eller beslutad ändring skall bli bindande för en stat fordras normalt dessutom att en särskild viljeförklaring (ratifikation eller motsvarande) avges av statens regering. För Sveriges del måste riksdagen ofta godkänna överenskommelsen eller ändringen (10 kap. 2 och 4 §§ RF).

Vissa intemationella överenskommelser innehåller emellertid föreskrif­ter om ett förenklat ändringsförfarande. Som framgått av vad jag tidigare anfört är detta fallet i fråga om COTIF. Ändringar i COTIF kan nämligen antas genom majoritetsbeslut av de fördragsslutande statema. Detta med­för vissa problem för Sveriges del när det gäller sättet att med svensk rätt införliva de ändringar som beslutas enligt det förenklade förfarandet.

Ändringar av COTIF kan beslutas på olika sätt. Viktigare ändringar beslutas av OTlF:s generalförsamling, medan beslut om ändringar i mind­re centrala bestämmelser kan fattas av två särskilda utskott inom OTIF, nämligen revisionsutskottet och fackutskottet för befordran av farligt gods.

Generalförsamlingen består av medlemsstatemas företrädare (art. 6 § 1). Generalförsamlingen är behörig att besluta i frågor som inte skall behandlas av något av de särskilda utskotten. För beslut om ändringar i fördraget krävs två tredjedels majoritet (art. 6 § 5). Ändringar som har beslutats av generalförsamlingen skall tas upp i ett protokoll. Protokollet skall ratificeras eller på annat sätt godkännas av medlemsstatema. För att beslutet skall träda i kraft krävs att det har ratificerats eller godkänts av mer än två tredjedelar av medlemsstatema. Beslutet träder därefter i kraft vid den tidpunkt som generalförsamlingen bestämmer. De i fördragets bihang upptagna bestämmelsema upphör då att gälla för trafik med och mellan de medlemsstater som inle har deponerat ratifikations-, godtagan­de- eller godkännandeinstmment beträffande ändringen. En medlemsstat som inte vill underkasta sig en ändring utesluts alkså formellt inte ur organisationen men kommer i praktiken att ställas utanför samarbetet. Denna verkan kan dock hävas genom att beslutet i efterhand biträds (art. 20).

Revisionsutskotlet och fackutskottet för befordran av farligt gods består av medlemsstatemas företrädare (art. 8 § 1). Revisionsutskottet är behö­rigt att besluta om ändringar i ett stort antal bestämmelser i CIV (bihang A) och CIM (bihang B) samt i bilagoma 

II, 

III och 

IV 

till CIM (art. 19 § 3). På fackutskottet ankommer att besluta om ändringar i reglementet om internationell jämvägsbefordran av farligt gods (RID), som utgör bilaga 1 till CIM (art. 19 § 4). Revisionsutskottet är beslutsmässigt när majoriteten av medlemsstatema är företrädda. Fackutskottet är beslutsmässigt när en tredjedel av medlemsstatema är företrädda. Varje medlemsstat har en röst. Ett förslag är antaget om antalet ja-röster dels utgör minst en tredjedel av antalet medlemsstater som är företrädda vid omröstningen, dels över­stiger antalet nej-röster (art. 8 §§ 4 och 5).

När något av utskotten har beslutat om en ändring i fördraget, skall

centralbyrån underrätta medlemsstatema om beslutet. Om minst en tred­

jedel av medlemsstatema har till centralbyrån anmält invändning mot

beslutet inom fyra månader från det att underrättelsen lämnades, förfaller

24

ändringsbeslutet. I annat fall träder ändringama i kraft för samtliga med-    Prop. 1990/91:43

lemsstater första dagen i tolfte månaden efter den månad under vilken

centralbyrån lämnade underrättelsen om ändringama. En stat som vill

undgå att bli bunden av ändringama måste säga upp fördraget. Om en stat

som har anmäh invändning mot ändringama inom fyramånadersfristen

säger upp fördraget inom viss tid, träder ändringama i kraft först när den

statens uppsägning får verkan (art. 21).

Enligt 10 kap. 1 § RF ingås överenskommelser med andra stater av regeringen. Regeringen får dock inte ingå en intemationell överenskom­melse som är bindande för Sverige utan att riksdagen har godkänt den, bl. a. om överenskommelsen fömtsätter att lag ändras eller upphävs eller att ny lag stiftas (10 kap. 2 § RF).

Större delen av bestämmelsema i de båda bihangen till COTIF rör förhållandet mellan enskilda. De måste därför införlivas med svensk rätt genom lag (8 kap. 2 § RF). Ändringar i fördraget kräver alltså för närvaran­de i betydande utsträckning riksdagens godkännande. Detta medför en beslutsordning som är ganska tungrodd och som ibland kan innebära att det kan bli svårt att hinna med riksdagsbehandling av ändringama.

Det är just för situationer av detta slag som 10 kap. 5 § andra stycket RF har fått sin nuvarande utformning (se prop. 1984/85:61 s. 22 ff.). Enligt denna bestämmelse får riksdagen i samband med att en intemationell överenskommelse införlivas med svensk rätt genom inkorporering före­skriva att framtida ändringar i överenskommelsen automatiskt skall gälla här i riket. En sådan förtida inkorporering får bara avse ändringar av begränsad omfattning. Riksdagens beslut skall fattas i samma ordning som vid stiftande av gmndlag. Det innebär bl. a. att det krävs två likalydande beslut med mellanliggande riksdagsval (se 8 kap. 15 § RF). Kan ett beslut i sådan ordning inte avvaktas, får riksdagen i stället fatta beslut genast men då krävs kvalificerad majoritet. Denna skall bestå av minst fem sjättedelar av de röstande och minst tre fjärdedelar av riksdagens ledamöter.

Som jag fömtskickade i prop. 1989/90:120 finns det enligt min mening anledning att närmare överväga om en sådan ordning som avses i 10 kap. 5 § andra stycket RF bör utnyttjas för införlivande av framtida ändringar i COTIF.

Lagen om intemationell jämvägstrafik ersatte bl.a. kungörelsen (1974:748) om intemationell järnvägstransport. Enligt denna kungörelse skulle CIV och CIM jämte tilläggsprotokoll och bilagor gälla i Sverige. Dessutom föreskrevs att sådana ändringar i fördragen som skulle anses antagna enligt fördragen skulle lända till efterrättelse här i landet från den dag då ändringen trädde i kraft enligt fördraget. Gmndlagsenligheten av denna konstmktion sattes emellertid i fråga (se prop. 1984/85:61 s. 22 f). I prop. 1984/85:33 med förslag till lag om intemationell jämvägstrafik m.m. diskuterades frågan om det var möjligt att i denna lag ta upp en bestämmelse av motsvarande innehåll, dvs. att riksdagen "i förväg" skulle godkänna vissa av de ändringar som kunde komma att beslutas i enlighet med regleringen i COTIF. Föredragande statsrådet ansåg emellertid att övervägande skäl talade för att 10 kap. 5 § RF enligt den då gällande

25

lydelsen inte var tillämplig på det ändringsförfarande som föreskrivs i    Prop. 1990/91:43 COTIF (se prop. s. 199 202). Den ifrågavarande bestämmelsen i RF har emellertid senare ändrats (se SFS 1985:865, jfr prop. 1984/85:61). Med nuvarande avfattning av 10 kap. 5 § andra stycket RF föreligger i princip inget hinder mot en sådan förtida inkorporering av ändringar i COTIF.

Vad först gäller ändringsbeslut som fattas av OTIF:s generalförsamling måste som jag nyss nämnt sådana beslut ratificeras eller godkännas av mer än två tredjedelar av medlemsstatema innan de träder i kraft. Ett sådant förfarande tar erfarenhetsmässigt något eller några år. Det finns därför enligt min mening anledning att utgå från att det i fråga om sådana ändringar inte kommer att medföra några större svårigheter att låta riksda­gen ta ställning lill ändringarna i den mån dessa kräver lagstiftning.

I fråga om de ändringar som beslutas av utskotten gäller emellertid betydligt kortare tidsfrister. Det kan då ibland vara svårt att i tid infria förpliktelsen att överföra en beslutad ändring till svensk rätt.

Fackutskottet är bara behörigt att besluta om ändringar i bilaga 1 till bihang B. Denna bilaga innehåller reglementet om intemationell jämvägs­befordran av farligt gods (RID). Reglementet omfattar i huvudsak före­skrifter av teknisk natur. Denna reglering är i sin helhet av sådant slag att den faller inom regeringens normgivningskompetens. RID har införlivats med svensk rätt genom förordningen (1982:923) om transport av farligt gods (20 § första stycket i dess lyddse enligt SFS 1985:768). Enligt 20 § andra stycket i denna förordning (i dess lydelse enligt SFS 1986:609) får statens räddningsverk föreskriva att sådana ändringar i RID som enligt artikel 19 § 4 i fördraget skall anses antagna skall gälla för RlD-transpor-terna. För dessa fall har alltså ett förfarande kommit till användning som motsvarar del som 10 kap. 5 § andra stycket RF öppnar möjlighet till.

Revisionsutskottet är behörigt att ändra ett stort antal civilrättsliga bestämmelser i bihangen och i bilagoma till bihang B med undantag av RID. Utskottets behörighet omfattar bl. a. bestämmelser om järavägamas och transportkundemas rättigheter och skyldigheter mot varandra. Enligt 8 kap. 2 § RF måste frågor av detta slag regleras i lag. Ändringar som rör sådana frågor måste därför godkännas av riksdagen. Därvid kan det upp­komma problem till följd av de korta tidsfristerna. Dessa problem kan undvikas genom att riksdagen med stöd av 10 kap. 5 § andra stycket RF "i förväg" godkänner de ändringar som i framtiden kan komma att beslutas i enlighet med regleringen i COTIF. En sådan ordning skulle också ha den fördelen att riksdagen inte behöver belastas med att ta ställning till änd­ringar som är av mindre betydelse.

De ändringar som revisionsutskottet har beslutat om vid sina möten i

december 1989 och i maj 1990 och det ganska omständliga förfarande som

krävs för alt införliva dessa ändringar i svensk rätt visar enligt min mening

att det finns ett klart behov av att i lagen om internationell jämvägstrafik

införa en bestämmelse om att framtida ändringar som beslutas av revi­

sionsutskottet skall gälla som svensk lag utan särskilt beslut av riksdagen i

varje särskilt fall. För detta talar också att den omgång som det nuvarande

förfarandet innebär enligt min mening inte står i rimlig proportion till

resultatet, eftersom möjligheten att undgå en folkrättslig förpliktelse att

26

införliva ändringama med svensk rätt är ytterst begränsad. En stat som vill    Prop. 1990/91:43 undgå att bli bunden av ändringama måste ju säga upp fördraget.

För att det skall vara möjligt att med stöd av 10 kap. 5 § andra stycket RF "i förväg" inkorporera ändringar som får beslutas av revisionsutskot­tet krävs emellertid också att dessa ändringar genomgående är att beteckna som ändringar av begränsad omfattning . Det skall alltså vara fråga om avgränsade ändringar vars allmänna karaktär kan fömtses då inkorpore­ringsbeslutet fattas (se prop. 1984/85:61 s. 24 f).

I avsikt att utröna om de ändringar som fördragsenligt får beslutas av revisionsutskottet tillgodoser RF:s krav på att ändringarna skall vara av begränsad omfattning har lagrådet undersökt utskottets kompetens genom att granska de bestämmelser i bihang A och bihang B som enligt art. 19 § 3 i COTIF kan ändras genom beslut av utskottet.

Vid denna genomgång har lagrådet funnit att det knappast låter sig göra att utan varje reservation fastslå att revisionsutskottet aldrig skulle kunna komma att besluta om sådana ändringar vars omfattning kan ifrågasättas med utgångspunkt i det av RF uppställda kravet. Lagrådet framhåller att åtskilliga av de berörda bestämmelsema visserligen gäller frågor av rent praktisk natur, beträffande vilka fömtsebara framtida ändringar närmast blir av redaktionell eller trivial karaktär. Ändringar av andra bestämmel­ser kan emellertid enligt lagrådets mening komma atl få beaktansvärd materiell betydelse, beroende på vilken ändring som görs.

Enligt lagrådet måste det beaktas att COTIF med bihang utgör ett väl utbyggt regelverk som omfattas av åtskilliga länder med vilka Sverige också i andra hänseenden av intresse i sammanhanget har en hel del gemensamt. Vidare har en enskild, ansluten stat i praktiken ett mycket begränsat handlingsutrymme om en ändring görs som för det landet fram­står som mindre lämplig. Att ändringar som rimligen kan förväntas bli beslutade av revisionsutskottet och därtill bli bindande för Sverige över huvud tagel skulle materiellt bli av så ingripande natur att deras överens­stämmelse med RF:s krav skulle med fog kunna ifrågasättas synes enligt lagrådet för övrigt osannolikt. Lagrådet anser att det dessutom knappast är ändamålsenligt alt beträffande innehållet i enskilda paragrafer i bihangen sälla ytterligare gränser för vad som skall få ändras med verkan att änd­ringen automatiskt blir gällande som svensk rätt.

I betraktande av det sagda har lagrådet från praktiska utgångspunkter funnit att den allmänna karaktären på framtida ändringar av bihangen till COTIF som nu kan fömtses blir på ett ändamålsenligt sätt avgränsade genom den utformning förslaget i remissen fått och att erforderliga fömt­sättningar därför föreligger för att riksdagen skall kunna förordna rörande framtida ändringar av bihangen i enlighet med remissförslaget.

Jag instämmer helt i lagrådets bedömning beträffande karaktären av de

ändringar som revisionsutskottet kan väntas komma att besluta om. De

ändringsbeslut som revisionsutskotlet fattade vid sitt möte i december

1989 ger för övrigt enligl min mening etl visst stöd åt denna uppfattning.

Skulle det mot förmodan inträffa att revisionsutskottet skulle besluta om

genomgripande och för Sverige oacceptabla ändringar återstår som ett

yttersta korrektiv att riksdagen ingriper med lagstiftning och att Sverige fär

27

lämna konvenlionssamarbetet.

Som jag nämnt inledningsvis har revisionsutskottet vid sitt möte i maj Prop. 1990/91:43 1990 fattat beslut om vissa ytterligare ändringar utöver de som nu omfat­tas av lagförslaget. Frågan om Sverige skall göra någon invändning mot dessa ändringar måste således prövas av riksdagen. Regeringen har i en proposition på min föredragning den 13 september 1990 beslutat att föreslå riksdagen att godkänna atl Sverige inte anmäler några invändning­ar mot ändringarna (prop. 1990/91:12). Skulle härefter fömtsättningama för ikraftträdande av ändringarna inträffa, har riksdagen att på nytt ta ställning till motsvarande ändringar i lagen (1985:193) om intemationell järnvägstrafik.

Nu angivna förhållanden kan tala för att det vore praktiskt att riksdagen med de krav på kvalificerad majoritet som anges i 10 kap. 5 § RF redan nu fattar beslut om att "i förväg" inkorporera framlida ändringar i COTIF. Jag anser emellertid att ett sådant beslut inte är så brådskande att det finns anledning att frångå den beslutsordning som normalt skall tilläm­pas vid denna typ av lagstiftning, dvs. genom två likalydande riksdagsbe­slut med mellanliggande riksdagsval (8 kap. 15 § RF).

Jag vill framhålla alt det förhållandet att ändringar automatiskt blir gällande som svensk rätt inte befriar regeringen från skyldigheten att på vederbörligt sätt tillkännage den nya lydelsen av de bestämmelser som skall gälla som svensk rätt (8 kap. 19 § RF). Eftersom bihang A och bihang B lill COTIF med undantag för bilaga I till CIM (RID) har publicerats i SFS, skall också de ändringar som beslutas av revisionsutskottet kungöras i denna författningssamling, se 14 § lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar.

3 Upprättade lagförslag

1 enlighet med det anförda har inom justitiedepartementet upprättats två förslag till lag om ändring i lagen (1985:193) om intemationell järnvägs­trafik. Det första lagförslaget innehåller de lagändringar som föranleds av ändringarna i bihangen till COTIF. I det andra lagförslaget har tagits in den bestämmelse som har berörts i föregående avsnitt om införlivande av framtida ändringar i COTIF. Denna uppdelning på två lagförslag motive­ras av den särskilda beslutsordning som gäller för riksdagens behandling av lagförslag nummer två.

4 Specialmotivering

Lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik

(lagförslag I)

I § Denna lag tillämpas på sådan intemationell järnvägsbefordran som avses i det i bilaga 1 intagna fördraget den 9 maj 1980 om intemationell järnvägstrafik (COTIF).

Ändringen i paragrafen föranleds av alt ytterligare en bilaga, nämligen

2»

beslutsprotokollet från revisionsutskottets möte den 14-21 december    Prop. 1990/91:43 1989 jämte en svensk översättning av detta, fogas till lagen.

2 § / fråga om sådan internalioneft järnvägsbefordran av resande som

avses i bihang A lift fördraget gäller som svensk lag bihanget i dess franska

lydelse efter den ändring som har antagits av revisionsutskottet inom den

Mellanstatliga organisationen för internationeft järnvägstrafik (OTIF) en­

ligt beslutsprotokoft den 21 december 1989. Protokollet är inlaget i bilaga 2

till denna lag. Beträffande ansvarigheten för skada vid befordran av resan­

de gäller dock 1 och 2 kap. jämvägstrafiklagen (1985:192) i stället för

motsvarande bestämmelser i bihang A.

Genom denna paragraf har redan i gällande rätt bihang A till COTIF, de enhetliga rällsreglema för avtal om intemationell befordran av resande och resgods (CIV), införlivats med svensk rätt. Undantag från tillämplig­heten av bihang A har dock i 2 § gjorts i fråga om jämvägens ansvarighet för skada vid befordran av resande.

Enligt art. 3 § 1 i CIV ges statema möjlighet att göra undantag från tillämpligheten av detta fördrag i fråga om reglema om jämvägens ansva­righet i fall då resande dödas eller skadas. En medlemsstat kan sålunda förbehålla sig rätten att inte tillämpa samtliga dessa regler på sina egna medborgare och utlänningar med hemvist i den staten, när skadefallet har inträffat vid intemationell befordran inom den staten. Sverige har i sam­band med ratificeringen av COTIF gjort ett sådant förbehåll. I fråga om ansvarigheten för skada vid befordran av resande gäller alltså 1 och 2 kap. jämvägstrafiklagen i stället för motsvarande bestämmelser i CIV. Denna reglering finns främst i art. 26 33 och 42 47. Föreskrifter om reklama­tion och preskription finns i art. 53 55.

Genom de nya meningarna införlivas med svensk rätt de ändringar i CIV som revisionsutskottet inom OTIF har beslutat vid sitt möte den 14 21 december 1989. En redogörelse för de viktigare av dessa ändringar finns i prop. 1989/90:120 s. 3 ff. Eftersom ingen av OTIF:s medlemsstater har anmält invändning mot ändringama i fördraget, träder dessa i kraft för samtliga medlemsstater den 1 januari 1991. Paragrafen har utformats enligt lagrådets förslag.

Som lagrådet har framhållit eliminerar inte heller den nu föreslagna avfaltningen av paragrafen i förening med den nya 3 a § risken för framti­da missförstånd om vilka delar av fördraget som skall tillämpas. Således kan senare ändringar i fördraget av någon av de i förevarande lagstiftnings­ärende aktuella artiklama medföra att lagen ger till synes motstridiga besked om vad som utgör gällande rätt. Detta förhållande får uppmärk­sammas när lydelsen av framtida ändringar av fördraget som automatiskt införlivas med svensk rätt skall tillkännages i Sverige.

3 § Ifråga om sådan internalioneft järnvägsbefordran av gods som avses i

bihang B tift fördraget gäller som svensk lag bihanget, med undantag av

bestämmelserna i bilaga I (RID), i dess franska lydelse efter ändring enligt

det beslutsprotokoft som nätnns 12 §.

29

Genom denna paragraf har redan i gällande rätt bihang B till COTIF, de Prop. 1990/91:43 enhetliga rällsreglema för avtal om intemationell jämvägsbefordran av gods (CIM) jämle bilagor, införlivats med svensk rätt. Från tillämplighe­ten av bihang B har i 3 § gjorts undanlag från bilaga 1 till CIM, reglementet om intemationell jämvägsbefordran av farligt gods (RID). Detta regle­mente omfattar i huvudsak föreskrifter av teknisk natur och har införlivats med svensk rätt genom förordningen (1982:923) om transport av farligt gods (20 § första slycket).

Genom den nya lydelsen införlivas med svensk rätt de ändringar i CIM som har beslutats av revisionsutskottet vid mötet i december 1989. Para­grafen har avfattats i enlighet med lagrådets förslag.

Ikraftlrädandebestämmelsen

De av revisionsutskotlet beslutade ändringama i bihangen till COTIF träder i kraft för medlemsstatema den 1 januari 1991. Vid samma tid­punkt bör alltså ändringama i 1 - 3 §§ lagen om intemationell jämvägstra­fik träda i kraft.

Lagen (1985:193) om intemationell jämvägstrafik

(lagförslag 2)

3 a § Om revisionsutskotlet inom OTIF har beslutat om en ändring i bihang A eller bihang B tift fördraget som blir bindande för Sverige, skaft ändringen gälla här i riket från och med den dag då ändringen träder i kraft enligt fördraget.

Paragrafen som är ny har utförligt behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2). Här skall bara framhållas följande. Av de bestämmelser i CIV som enligt vad jag berört under specialmoiiveringen till 2 § har undanta­gits från införlivandet med svensk rätt har revisionsutskottet behörighet atl besluta om ändringar i art. 30 och 31, art. 43 § I och art. 49 § 1.1 art. 30 finns bestämmelser om ersättningens form och begränsning vid dödsfall eller annan personskada. Det maximala ersättningsbeloppet är i dessa fall 70000 SDR (ca 560000 kr.) per resande. Art. 31 behandlar begränsning av ersättningen vid förlust av föremål eller sakskada. Jämvägens ansvarighet är i dessa fall maximerad till 700 SDR (ca 5 600 kr.) per resande. Art. 43 behandlar frågor om ränta på ersättning. Enligt § 1 utgår sådan ränta med fem procent per år. I art. 49 § 1 regleras mot vilka jämvägar anspråk utom rätta kan framställas med anledning av jämvägens ansvar vid personbe­fordran. 1 fråga om art. 30 och 31 är revisionsutskottet endast behörigt att besluta om höjningar av de maximala ersättningsbeloppen. Någon mot­svarande begränsning av revisionsutskottets behörighet gäller inte i fråga om art. 43 § 1 och art. 49 § 1.

Ändringar i de nu behandlade artiklama blir alltså inte automatiskt

bindande för Sverige. Däremot kan en sådan ändring föranleda förslag om

ändring i jämvägstrafiklagen. Det gäller exempelvis en höjning av begräns-

30

ningsbeloppet för föriust av föremål eller sakskada i art. 31. Enligt 8 §   Prop. 1990/91:43

jämvägstrafiklagen gäller nämligen en motsvarande bestämmelse om

maximering av ersättningen för sakskada till 700 SDR vid intemationell

befordran i Sverige, om den resande varken är svensk medborgare eller har

sitt hemvist i Sverige. Frågan om en sådan ändring får då behandlas på

sedvanligt sätt.

Som jag tidigare nämnt fordras riksdagens godkännande av en intema­tionell överenskommelse endast om överenskommelsen påkallar någon riksdagens åtgärd, t. ex. att lag ändras. Den nya paragrafen innebär att riksdagen i förväg beslutar om att i svensk rätt införliva framtida ändring­ar i bihangen till COTIF. Sådana ändringar som blir bindande för Sverige kommer därigenom att gälla som svensk rätt utan att lagen (1985:193) om intemationell jämvägstrafik behöver ändras. Med hänsyn härtill behöver regeringen inte vända sig till riksdagen för ett ställningstagande till om Sverige skall göra invändning mot sådana beslut om ändringar i bihangen till COTIF som revisionsutskottet fattar i framtiden.

Ikraftlrädandebestämmelsen

Med hänsyn till den ordning som gäller för riksdagens beslut med anled­ning av detta lagförslag bör ändringen träda i kraft den 1 januari 1992. Bestämmelsen i 3 a § tar endast sikte på sådana beslut som revisionsut­skottet kan komma att fatta efter ikraftträdandet.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

1.

förslaget till lag om ändring i lagen (1985:193) om intemationell jämvägstrafik (lagförslag 1)

2.

förslaget till lag om ändring i lagen (1985:193) om intemationell jämvägstrafik (lagförslag 2).

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

31

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1985:193) om intemationell järnvägstrafik

Härigenom föreskrivs att 1-3 §§ lagen (1985:193) om intemationell jämvägstrafik skall ha följande lydelse.

Prop. 1990/91:43 Bilaga 1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Denna lag tillämpas på sådan in­temationell jämvägsbefordran som avses i det i bilagan intagna fördra­get den 9 maj 1980 om intematio­nell jämvägstrafik (COTIF).

1§

Denna lag tillämpas på sådan in­temationell jämvägsbefordran som avses i det i bilaga 1 intagna fördra­get den 9 maj 1980 om intematio­nell jämvägstrafik (COTIF).

I fråga om sådan intemationell jämvägsbefordran av resande som avses i bihang A till fördraget gäller bihanget i dess franska lydelse som svensk lag. Beträffande ansvarighe­ten för skada vid befordran av re­sande gäller dock 1 och 2 kap. jäm­vägstrafiklagen (1985:192) i stället för motsvarande bestämmelser i bi-hangA.

2

§

1 fråga om sådan intemationell jämvägsbefordran av resande som avses i bihang A till fördraget gäller bihanget i dess franska lydelse som svensk lag. Artikel 19, artikd 20 § 4. artikd 25 § 4, artikd 38 § I, arti­kd 41 §§ 3 och 4 och artikd 43 § 3 i de enhediga rättsreglerna för avtal om internationell järnvägsbeford­ran av resande och resgods (CIV) skall därvid tillämpas i sin lydelse enligt det beslutsprotokoft som har antagits av revisionsutskottet inom den Mellanstatliga organisationen för internationeft järnvägstrafik (OTIF) den 21 december 1989 och som är intaget i bilaga 2 till denna lag. I enlighet med samma besluts­protokoft gäller inte längre artikel 17 § 3 i CIV. Beträffande ansvarig­heten för skada vid befordran av resande gäller dock 1 och 2 kap. jämvägstrafiklagen (1985:192) i stället för motsvarande bestämmel­ser i bihang A.

1 fråga om sådan intemationell jämvägsbefordran av gods som av­ses i bihang B till fördraget gäller bihanget, med undantag av bestäm­melsema i bilagal (RID), i dess franska lydelse som svensk lag.

3

§

I fråga om sådan intemationell jämvägsbefordran av gods som av­ses i bihang B till fördraget gäller bihanget, med undantag av bestäm­melsema i bilaga I (RID), i dess franska lydelse som svensk lag.

Artikel 3 § 4, artikel 11 § 2, arti­kd 12 § 2, artikd 19 § 5, artikd 24,

32

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:43

artikd27 §§ 2-4, 6, 8 och 9, artikd Bilaga 1 29 § 1, artikd 30 § 2, artikd 31 §§ 2 och 3, artikd 33 § 4, artikd 34 §§ I, 2 och 5-7, artikd 38§ 2, artikd 41 §§ I och 4, artikel 45, artikel 59 §§ 2 och 3 och artikd 65 §§ 1 och 2 i de enhetliga rättsreglerna för av­tal om internationeft järnvägsbe­fordran av gods (CIM) skall därvid tillämpas i sin lydelse enligt det be­slutsprotokoft som nämns i 2 §. I enlighet med samma beslutsproto­koft gäller inte längre artikel 14 § 8, artikd 19 § 6 och artikel 34 § 8 i CIM samt gäller en ny bestämmel­se, artikd 65 § 5 i CIM.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

33

Bilagal    Prop. 1990/91:43 Översättning   Bilaga 1

CONVENTION

FÖRDRAG

RELATIVE AUX TRANSPORTS

OM INTERNATIONELL JÄRN-

INTERNATIONAL FERROVI-

VÄGSTRAFIK (COTIF)

AIRES (COTIF)

Bilaga 1 har samma lydelse som bilagan till SFS 1985:193

34

Bilaga 2    Prop. 1990/91:43

-------------------------------------------------------     Bilaga 1

PROTOCOLE DES DECISIONS

adoptées par la Commission de revision au cours de sa premiére session

tenue å Berne, du 14 au 21 décembre 1989

Bilaga 2 har samma lydelse som bilaga 2 till lagförslag 1.

35

Förslag till

Prop. 1990/91:43

Bilaga 2 Lag om ändring i lagen (1985:193) om internationell

järnvägstrafik

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1985:193) om internationell järn­vägstrafik skall införas en ny paragraf, 3 a § , av följande lydelse.

3a§

Om revisionsutskottet inom OTIF har beslutat om en för Sverige bindande ändring i bihangA eller bihang B lill fördraget, skall änd­ringen gälla här i riket från och med den dag då ändringen träder i kraft enligt fördraget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Lagen gäller endast sådana ändringar som revisionsutskottet har beslutat efter ikraftträdandet.

36

Lagrådet

Prop. 1990/91:43

°

Bilaga 3

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1990-09-25

Närvarande: f d. regeringsrådet Eskil Hellner, regeringsrådet Stig von Bahr, justitierådet Hans-Gunnar Solemd.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 13 september 1990 har regeringen på hemställan av statsrådet Laila Freivalds beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik.

Förslaget har inför lagrådet föredragits av hovrätlsassessom Fredrik von Arnold.

Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet:

Allmänna synpunkter

Lagrådsremissen tar i första mmmet sikte på ändringar av lagen (1985:193) om internationell jämvägstrafik som föranleds av att bihangen A och B till fördraget om sådan trafik (COTIF), vilka genom lagen införli­vats med svensk rätt, ändrats i vissa hänseenden till följd av beslut som redan fattals av revisionsutskottet inom den intemationella organisation som bildats genom fördraget.

Samtidigt föreslås emellertid i en ny paragraf, 3 a §, att med stöd av bestämmelsen i 10 kap. 5 § andra stycket regeringsformen vissa framtida ändringar av de nämnda två bihangen, vilka innehåller enhetliga rättsreg­ler för avtal om intemationell järnvägsbefordran dels av resande och resgods (CIV, bihang A), dels av gods (CIM, bihang B), automatiskt skall gälla som svensk rätt.

Enligt bestämmelsen i regeringsformen får riksdagen genom beslul i viss ordning föreskriva att en framtida, för riket bindande ändring i en intema­tionell överenskommelse, vilken enligt lagföreskrifl gäller som svensk rätt, skall gälla här i riket. En fömtsättning är emellertid alt beslutet avser endast ändring av begränsad omfattning.

Till grund för förslaget i remissprotokollet ligger bl. a. uppfattningen att det förenklade ändringsförfarande som föreskrivs i COTIF och som är av intresse här skapar sådana situationer vid framtida ändringar för vilka 10 kap. 5 § andra stycket regeringsformen i själva verket tillkommit. Lagrådet delar denna uppfattning.

Den i regeringsformen angivna fömtsättningen att ändringen skall vara av begränsad omfattning skall enligt det remitterade förslaget vara för handen genom att den automatiska inkorporeringen endast skall gälla sådana ändringar som fördragsenligt får beslutas av revisionsutskottet. I avsikt att utröna om den sålunda utformade begränsningen tillgodoser regeringsformens krav har lagrådet undersökt utskottets kompetens genom att granska de bestämmelser i bihangen A och B som är i fråga och som

enligt art. 19 § 3 i COTIF kan ändras genom beslut av utskottet.

37

Vid denna genomgång har lagrådet funnit att det knappast låter sig göra Prop. 1990/91:43 att ulan varje reservation fastslå att revisionsutskottet aldrig skulle kunna Bilaga 3 komma att besluta om sådana ändringar vars omfattning kan ifrågasättas med utgångspunkt i det av regeringsformen uppställda kravet. Åtskilliga av de berörda bestämmelsema gäller visserligen frågor av rent praktisk natur, beträffande vilka fömtsebara framtida ändringar närmast blir av redaktionell eller trivial karaktär. Ändringar av andra bestämmelser kan emellertid komma att få beaktansvärd materiell betydelse, beroende på vilken ändring som görs.

Enligt lagrådet måste beaktas att COTIF med bihang utgör etl väl utbyggt regelverk som omfattas av åtskilliga länder med vilka Sverige också i andra hänseenden av intresse i sammanhanget har en hel del gemensamt. Vidare har en enskild ansluten stat i praktiken ett mycket begränsat handlingsutrymme om en ändring görs som för det landet fram­står som mindre lämplig (jfr prop. 1984/85:61 s. 21). Att ändringar som rimligen kan förväntas bli beslutade av revisionsutskottet och därtill bli bindande för Sverige över huvud taget skulle materiellt bli av så ingripan­de natur att deras överensstämmelse med regeringsformens krav skulle med fog kunna ifrågasättas synes för övrigt osannolikt. Det är dessutom i de flesta fall knappast ändamålsenligt att beträffande innehållet i enskilda paragrafer i bihangen sätta ytterligare gränser för vad som skall få ändras med verkan att ändringen automatiskt blir gällande som svensk rätt.

1 betraktande av det sagda finner lagrådet från praktiska utgångspunkter att den allmänna karaktären på framtida ändringar av bihangen A och B till COTIF, som nu kan fömtses, blir på ett ändamålsenligt sätt avgränsade genom den utformning förslaget i remissen fått och att erforderliga fömt­sättningar därför föreligger för atl riksdagen skall kunna förordna rörande framtida ändringar av bihangen i enlighet med remissförslaget. Lagrådet godtar den föreslagna 3 a §. Mot denna bakgmnd har lagrådet granskat de föreslagna ändringarna i 2 och 3 §§.

2och3§§

I remissprotokollet föreslås att de av revisionsutskottet den 21 december 1989 beslutade ändringama i bihang A och bihang B skall införlivas med svensk rätt. Införlivandet föreslås lagtekniskt ske på det sättet att de av bihangens artiklar och paragrafer som blivit föremål för ändringar räknas upp och förklaras skola tillämpas i sin lydelse enligt det av revisionsutskot­tet antagna beslutsprotokollet. Protokollet avses därvid fogas som en bila­ga 2 till lagen.

Lagrådet har inte något atl erinra mot att de av revisionsutskotlet beslutade ändringama införlivas med svensk lag.

Den valda tekniken synes dock i förening med den nya 3 a § kunna

föranleda tillämpningssvårigheter. Lagrådet åsyftar den situationen att en

av revisionsutskottet i framtiden beslutad ändring i fördraget automatiskt

skall gälla som svensk lag. Avser en sådan ändring någon av de i förevaran­

de lagstiftningsärende uppräknade artiklama eller paragrafema kan lagen

komma att ge till synes motstridiga besked om vilken lydelse av fördraget

38

som utgör gällande rätt.

Den nu beskrivna motsättningen mellan vad som i 2 och 3 §§ förklaras Prop. 1990/91:43 vara svensk lag å ena sidan och å andra sidan lydelsen efter ändringar som Bilaga 3 på grund av 3 a § skall gälla här i riket synes bli något mindre om de direkta hänvisningana i 2 och 3 §§ till uppräknade artiklar och paragrafer utgår. I 2 och 3 §§ bör sålunda enligt lagrådels mening inte anges mer än alt bihangen ändrats enligt det av revisionsutskotlet antagna beslutsprotokol­let. Mot denna bakgrund förordar lagrådet all 2 och 3 §§ ges följande lydelse:

2

§

"I fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av resande som avses i bihang A till fördraget gäller som svensk lag bihanget i dess franska lydelse efter den ändring som anlagils av revisionsutskottet inom den Mellanstat­liga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF) enligt be­slutsprotokoll den 21 december 1989. Protokollet är intaget i bilaga 2 lill denna lag. Beträffande ansvarigheten för skada vid befordran av resande gäller dock 1 och 2 kap. järnvägstrafiklagen (1985:192) i stället för motsva­rande bestämmelser i bihang A.

3

§

"1 fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av gods som avses i bihang B lill fördraget gäller som svensk lag bihanget, med undantag av bestämmelserna i bilaga I (RID), i dess franska lydelse efter ändring enligt del beslutsprotokoll som nämns i 2 §."

I tydlighetens intresse må framhållas alt den av lagrådet förordade justeringen av lagtexten inte helt eliminerar risken för framtida missför­stånd om gällande lydelse av fördraget. Det är därför angeläget att den nu beskrivna problematiken uppmärksammas när lydelsen av framtida auto­matiska ändringar av fördraget skall tillkännages i Sverige.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1990                                                                                                                      39