Prop.

1994/95:57

Regeringens proposition

1994/95:57

Mervärdesskatten och EG

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 20 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Jan[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lämnas förslag till sådana ändringar i den svenska

mervärdesskattelagstiftningen som behöver genomföras vid ett eventuellt svenskt

medlemskap i EU.

 I den svenska lagstiftningen måste införas en EG-anpassad beskattningsordning.

Förslaget innebär följande. Importbeskattningen i dess nuvarande form slopas vid

införsel av varor från EG-länderna. Import- och exportbegreppen reserveras för

varutransaktioner från eller till tredje land. Som ersättning för

importbeskattningen föreslås bestämmelser om beskattning av gemenskapsinterna

förvärv i samband med införsel av varor från andra EG-länder. Mervärdesskat-

teregistrerade verksamheter som förvärvar varor från andra EG-länder skall

således beskattas i Sverige för förvärvet. För sådana näringsidkare som inte har

avdragsrätt för ingående skatt eller motsvarande, eller för juridiska personer

som inte är näringsidkare, skall beskattning ske i Sverige endast om det samman-

lagda värdet av förvärven överstiger 90 000 kr. Vid postorderförsäljning eller

motsvarande till Sverige från ett annat EG-land skall svensk mervärdesskatt

betalas av den utländske säljaren om den sammanlagda omsättningen här i landet

överstiger 320 000 kr per år. Punktskattepliktiga varor som sänds hit och

förvärv av nya transportmedel, inkluderande olika typer av motorfordon, större

båtar samt luftfartyg, skall alltid beskattas i Sverige oavsett omsättnings-

belopp. I övrigt sker ingen mervärdesbeskattning i Sverige vid privatpersoners

införsel av varor från andra EG-länder.

 Enligt förslaget skall vidare mervärdesskattedeklarationerna kompletteras med

uppgifter om varuhandel med andra EG-länder. Mervärdesskatteredovisningen skall

ske för enmånadsperioder för sådana skattskyldiga som bedriver handel med EG. En

skyldighet att lämna periodiska sammanställningar över handel med EG införs.

Sammanställningarna skall normalt redovisas kvartalsvis, men för mindre företag

för kalenderår. För sådana mindre företag föreslås även en rätt att redovisa

skatten för kalenderår.

 EG-anpassningen innebär vidare att de svenska undantagen från skattebasen måste

justeras i vissa avseenden.

 Vad gäller uttag av varor föreslås en inskränkning på så sätt att uttagsbe-

skattning skall ske endast om varor överlåts gratis eller mot ersättning som

understiger inköpspriset eller tillverkningskostnaden, inte som nu i samtliga

fall då överlåtelse sker till pris som understiger marknadsvärdet. Motsvarande

inskränkning föreslås för uttag av tjänster. Å andra sidan föreslås att

uttagsbeskattning generellt skall kunna ske även om fråga är om tjänster som

inte normalt omsätts till utomstående mot ersättning. Vidare föreslås att

uttagsbeskattning i de fall den skattskyldige personligen utför tjänster åt sig

själv för privat ändamål skall kunna ske oavsett om varor därvid tas ut eller

inte.

 Nuvarande regler om avdrag för ingående skatt kan i huvudsak behållas, men

vissa ändringar eller kompletteringar föreslås i huvudsak enligt följande:

- Bestämmelser om avdragsrätt för gemenskapsinterna förvärv införs.

- Ett nytt regelsystem införs om jämkning av avdrag för ingående skatt

 avseende investeringsvaror.

- Nuvarande regler om att faktura eller jämförlig handling inte behövs för att

 styrka avdragsrätten avseende förvärv i detaljhandeln m.m. där ersättningen

 understiger 200 kr slopas. Till följd av detta slopas motsvarande regel om

 undantag från faktureringsskyldighet. En möjlighet införs att avvika från

 vissa av kraven på en fakturas innehåll.

 Vad gäller andra än utländska företagare föreslås att omsättning till kund

utanför EG av vissa finansierings- och försäkringstjänster som är undantagna

från skatteplikt skall berättiga till återbetalning av skatt.

 I propositionen lämnas även förslag till ändringar av skattesatsernas nivå på

ett par punkter där de nuvarande svenska skattesatserna formellt strider mot

EG-reglerna. Således föreslås att de reducerade skattesatserna för serve-

ringstjänster (21 %) respektive brevbefordran (12 %) höjs till den generella

nivån 25 %.

 I propositionen föreslås också att kommunernas och landstingens rätt inom

mervärdesskattesystemet till återbetalning av ingående skatt i verksamheter som

inte medför skattskyldighet slopas. Återbetalning skall i stället ske i särskild

ordning.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut............. 7

2 Lagtext................................. 8

2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdes-

 skattelagen (1994:200).................. 8

2.2 Förslag till lag om kommuners och land-

 stings hantering av mervärdesskatt för

 år 1995................................. 71

3 Ärendet och dess beredning.............. 73

4 Beskattningsordningen................... 76

4.1 Inledning............................... 76

4.2 Beskattning av varuhandeln mellan EG-

 länder.................................. 77

 4.2.1 Allmänt om principerna............. 77

 4.2.2 Försäljning från företag till före-

 tag................................ 78

 4.2.3 Andra försäljningar................ 80

 4.2.4 Import från icke medlemsländer..... 81

4.3 Beskattning av gemenskapsinterna förvärv 81

4.4 Särskilda regler för distansförsäljning

 och för vissa förvärv................... 82

4.5 Särskilda regler för förvärv av nya

 transportmedel.......................... 83

4.6 Redovisning i deklaration och i perio-

 diska sammanställningar................. 86

4.7 Mervärdesskatteregistrering för samtliga

 skattskyldiga........................... 91

5 Mervärdesskattebasen i Sverige och EG... 92

5.1 Inledning............................... 92

5.2 Fastighetsområdet....................... 94

5.3 Sjukvård, tandvård och social omsorg.... 95

5.4 Finansieringsområdet m.m................ 96

5.5 Postbefordran........................... 98

5.6 Livräddningsfartyg samt skepp och luft-

 fartyg för yrkesmässig användning m.m...100

5.7 Omsättning från utländska företagare

 enligt 3 kap. 26 § ML...................102

5.8 Undantag från skatteplikt för viss in-

 försel enligt 3 kap. 30 och 31 §§ ML....104

5.9 Behovet av ytterligare förändringar i

 fråga om skattepliktens omfattning, m.m.106

6 Uttagsbeskattningen.....................106

6.1 Inledning...............................106

6.2 Uttag av varor..........................107

6.3 Uttag av tjänster.......................113

6.4 Undantag från skatteplikt för uttag en-

 ligt 3 kap. 27 § ML.....................118

6.5 Undantag från skatteplikt för uttag en-

 ligt 3 kap. 28 § ML.....................119

6.6 Undantag från skatteplikt för uttag en-

 ligt 3 kap. 29 § ML.....................120

7 Skattesatser............................122

8 Avdrag för ingående skatt...............125

8.1 Inledning...............................125

8.2 Förutsättningar för avdragsrätt.........126

8.3 Begränsningar av avdragsrätten..........129

8.4 Korrigering av avdragen ingående skatt..131

8.5 Krav på dokumentation...................135

9 Återbetalning av skatt i vissa fall.....137

9.1 Inledning...............................137

9.2 Återbetalning till utländska företagare.138

9.3 Återbetalning i övriga fall.............141

9.4 Förfaranderegler........................144

 9.4.1 Återbetalning till utländska före-

 tagare.............................144

 9.4.2 Återbetalning till andra än ut-

 ländska företagare.................148

9.5 Återbetalning av mervärdesskatt till

 kommuner och landsting, m.m.............150

10 Ikraftträdande...........................152

11 Statsfinansiella effekter................152

12 Författningskommentar....................154

12.1 Förslaget till lag om ändring i mer-

 värdesskattelagen (1994:200)............154

12.2 Förslaget till lag om kommuners och

 landstings hantering av mervärdesskatt

 för år 1995.............................203

Bilaga 1 Sammanfattning av utredningen.......204

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser....209

Bilaga 3 Förteckning över EG-direktiv m.m....211

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde.212

Rättsdatablad................................213

Förkortningar

Ds Departementsserie

ECU European Currency Unit

EG Europeiska gemenskapen

EU Europeiska unionen

FL Förvaltningslagen (1986:223)

GML lagen (1968:430) om mervärdeskatt

KIS Kommittén för indirekta skatter (dir. 1990:1)

KL kommunalskattelagen (1928:370)

kommissionen Europeiska gemenskapens kommission

MF mervärdesskatteförordningen (1994:223)

ML mervärdesskattelagen (1994:200)

parlamentet Europaparlamentet

prop. proposition

RSV Riksskatteverket

RSV Im Riksskatteverkets föreskrifter, anvisningar m.m.

 för mervärdeskatt

rådet Europeiska unionens råd

SFS Svensk författningssamling

SIL lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

SOU Statens offentliga utredningar

Sjätte direktivet EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv

 (se bilaga 3 förteckningen över

 EG-direktiv m.m.)

Trettonde direktivet EG:s trettonde mervärdesskattedirektiv

 (se bilaga 3 förteckningen över

 EG-direktiv m.m.)

Åttonde direktivet EG:s åttonde mervärdesskattedirektiv

 (se bilaga 3 förteckningen över

 EG-direktiv m.m.)

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

-lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

-lag om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995.

2 Lagtext

2.1 Förslag till

Lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200)

 Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200)

 dels att 1 kap. 9 §, 2 kap. 6 §, 3 kap. 26, 28 och 31 §§, 5 kap. 10 §, 10 kap.

10 § samt 22 kap. 10 § skall upphöra att gälla,

 dels att rubrikerna närmast före 3 kap. 26 §, 10 kap. 10 § och 22 kap. 10 §

skall utgå,

 dels att 1 kap. 1, 2, 5, 8, 10 och 15 §§, 2 kap. 1-3 och 5 §§, 3 kap. 1-3, 5,

9, 12, 21-24, 27, 29 och 30 §§, 4 kap. 5 §, 5 kap. 1-3, 5-9 och 11 §§, 7 kap.

1-5, 8 och 9 §§, 8 kap. 2-4, 6, 9, 10, 13-15 och 17 §§, 10 kap. 1-6, 11 och 12

§§, 11 kap. 2, 3 och 5 §§, 13 kap. 1, 6, 10, 11, 15, 16, 21, 23 och 27 §§, 14

kap. 1-3, 5, 8, 9, 12 och 13 §§, 18 kap. 13 §, 19 kap. 3 § och 20 kap. 1 och 4

§§, rubrikerna närmast före 3 kap. 30 §, 4 kap. 5 §, 7 kap. 2 och 8 §§, 10 kap.

11 och 12 §§ och 18 kap. 13 § samt rubrikerna till 2, 3, 13, och 14 kap. skall

ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas 41 nya paragrafer, 1 kap. 4 a, 10 a, 13 a

och 13 b §§, 2 kap. 1 a §, 3 kap. 30 a-30 e §§, 5 kap. 2 a, 2 b, 5 a, 6 a och 7

a §§, 7 kap. 2 a, 3 a, 10 och 11 §§, 8 kap. 16 a-16 f §§, 10 kap. 11 a och 11 b

§§, 11 kap. 2 a och 5 a §§, 12 kap. 1 a och 4 §§, 13 kap. 1 a, 25 a, 28 a, 29

och 30 §§ och 14 kap. 8 a, 30 a-30 d §§, samt närmast före 3 kap. 30 a §, 8 kap.

16 a §, 13 kap. 28 a, 29 och 30 §§ och 14 kap. 30 a § nya rubriker av följande

lydelse,

 dels att det i lagen skall införas ett nytt kapitel 2 a av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

 Mervärdesskatt skall Mervärdesskatt skall

betalas till staten betalas till staten

enligt denna lag enligt denna lag

 1. vid sådan omsättning 1. vid sådan omsättning

inom landet av varor inom landet av varor

eller tjänster som är eller tjänster som är

skattepliktig och görs i skattepliktig och görs i

en yrkesmässig verksam- en yrkesmässig

het som bedrivs här i verksamhet,

landet,

 2. vid sådan omsätt- 2. vid skattepliktigt

ning inom landet av gemenskapsinternt förvärv

tjänster angivna i 5 av varor som är lös

kap. 4 och 7 §§ som är egendom, om inte omsätt-

skattepliktig och görs ningen är gjord inom

i en yrkesmässig verk- landet, eller

samhet som bedrivs utom-

lands, eller

 3. vid sådan införsel 3. vid sådan import av

av varor till landet varor till landet som är

som är skattepliktig. skattepliktig.

 Vad som utgör införsel Vad som utgör omsättning

anges i 9 §. Vad som eller import anges i 2

utgör omsättning anges i kap. Vad som utgör gemen-

2 kap. Huruvida en om- skapsinternt förvärv anges

sättning eller införsel äri 2 a kap. Huruvida

skattepliktig anges i 3 skatteplikt föreligger för

kap. Vad som är yrkesmäs-en omsättning, ett gemen-

sig verksamhet och skapsinternt förvärv eller

under vilka förutsätt- import anges i 3 kap.

ningar den skall anses Vad som är yrkesmässig

bedriven här i landet verksamhet anges i

anges i 4 kap. I vilka 4 kap. I vilka fall en

fall en omsättning anses omsättning anses ha

ha gjorts inom landet gjorts inom landet anges

anges i 5 kap. i 5 kap.

 2 §

 Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

 1. för sådan omsättning 1. för sådan omsättning

som anges i 1 § första som anges i 1 § första

stycket 1: den som stycket 1, om inte annat

omsätter varan eller följer av 2-4: den som

tjänsten, omsätter varan eller

 tjänsten,

 2. för sådan omsättning 2. för omsättning som

som anges i 1 § första anges i 1 § första stycket

stycket 2: den som 1 av sådana tjänster som

förvärvar tjänsten, och avses i 5 kap. 4 och 7 §§,

 om den som omsätter tjäns-

 ten är en utländsk

 företagare: den som förvär-

 var tjänsten,

 3. för omsättning som

 anges i 1 § första stycket

 1 av sådana tjänster som

 avses i 5 kap. 5 a, 6 a

 och 7 a §§, om den som om-

 sätter tjänsten är en

 utländsk företagare och

 förvärvaren är registrerad

 till mervärdesskatt här:

 den som förvärvar tjänsten,

 4. för sådan

 efterföljande omsättning

 inom landet som avses i

 3 kap. 30 b § första

 3. för införsel: den stycket: den till vilken

som är tullskyldig omsättningen görs,

enligt tullagen 5. för sådant förvärv som

(1987:1065) för den anges i 1 § första stycket

införda varan. 2: den som förvärvar

 varan, och

 6. för import av varor:

 den som är skyldig att

 betala skatt enligt 10 §

 tullagen (1994:000) för

 den importerade varan.

 Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i 6 kap.

och 9 kap.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 a §

 Vid gemenskapsinterna

 förvärv inträder

 skattskyldigheten vid

 tidpunkten för förvärvet.

 Denna tidpunkt anses

 inträffa den 15:e i

 månaden efter den månad

 under vilken varan har

 levererats. Om en

 faktura eller jämförlig-

 handling utfärdas till

 förvärvaren innan dess,

 inträder skattskyl-

 digheten vid utfärdandet

 av fakturan eller hand-

 lingen.

 5 §

 Vid införsel inträder Vid import inträder

skattskyldigheten vid skattskyldigheten vid

den tidpunkt då varan den tidpunkt då varan

skall anmälas till skall anmälas till

förtullning enligt förtullning enligt be-

bestämmelserna i stämmelserna i tullagen

tullagen (1987:1065). (1994:000).

 8 §

 Med u t g å e n d e Med u t g å e n d e

s k a t t förstås sådan s k a t t förstås sådan skatt

skatt som skall redovi- som skall redovisas till

sas till staten vid staten vid omsättning,

omsättning eller införselgemenskapsinternt förvärv

enligt 1 §. eller import enligt 1 §.

 Med i n g å e n d e

 Med i n g å e n d e s k a t t förstås sådan skatt

s k a t t förstås sådan vid förvärv eller import

skatt vid förvärv eller som anges i 8 kap. 2 §.

införsel som anges i 8

kap. 2 §.

 10 §

 Med e x p o r t avses Med e x p o r t avses

en sådan omsättning sådan omsättning utanför EG

utomlands av varor av varor eller tjänster

eller tjänster som görs isom görs i en yrkesmässig

en yrkesmässig verksamhet som bedrivs

verksamhet som bedrivs här i landet.

här i landet.

 10 a §

 Med E G eller ett E G

 - l a n d förstås i denna

 lag de områden som tillhör

 den Europeiska gemenska-

 pens mervärdesskatteom-

 råde.

 13 a §

 Med n y a t r a n -

 s p o r t m e d e l

 förstås

 1. motordrivna mark-

 transportmedel som är

 avsedda för transporter

 till lands av personer

 eller varor och som har

 en motor med en

 cylindervolym om mer än

 48 kubikcentimeter eller

 en effekt om mer än 7,2

 kilowatt, om de omsätts

 inom sex månader efter

 det att de första gången

 tagits i bruk eller

 före omsättningen har körts

 högst 6 000 kilometer,

 2. fartyg vars längd

 överstiger 7,5 meter,

 utom sådana fartyg som

 anges i 3 kap. 21 och 22

 §§, om de omsätts inom tre

 månader efter det att de

 första gången tagits i

 bruk eller före

 omsättningen har färdats

 högst 100 timmar, och

 3. luftfartyg vars

 startvikt överstiger

 1 550 kilogram, utom

 sådana luftfartyg som

 anges i 3 kap. 21 §, om

 de omsätts inom tre

 månader efter det att de

 första gången tagits i

 bruk eller före

 omsättningen har flugits

 högst 40 timmar.

 13 b §

 Med p u n k t s k a t t

 e p l i k t i g a v a -

 r o r förstås sådana alko-

 hol-, tobaks-, eller

 mineraloljeprodukter som

 är obligatoriskt skatte-

 pliktiga enligt Euro-

 peiska gemenskapens

 punktskatteregler.

 15 §

 Med u t l ä n d s k Med u t l ä n d s k

f ö r e t a g a r e för- f ö r e t a g- a r e förstås

ståsen fysisk person som en näringsidkare som är en

inte är bosatt här i fysisk person som inte är

landet eller stadigva- bosatt här i landet eller

rande vistas här och en stadigvarande vistas här

juridisk person som eller en juridisk person

inte på grund av regi- som inte på grund av

strering, platsen för registrering, platsen för

styrelsens säte eller styrelsens säte eller

annan sådan omständighet annan sådan omständighet är

är att anse som svensk att anse som svensk

juridisk person. juridisk person.

2 kap. Omsättning 2 kap. Omsättning och

 import

 1 §

 Med o m s ä t t n i n Med o m s ä t t n i n g

g a v v a r a förstås a v v a r a förstås

att en vara överlåts 1. att en vara överlåts

mot ersättning. Med mot ersättning,

o m s ä t t n i n g 2. att en vara på

a v t j ä n s t för- beställning tillverkas

stås att en tjänst mot och överlåts mot ersätt-

ersättning utförs, över- ning, även om förvärvaren

låts eller på annat sätt tillhandahållit en

tillhandahålls någon. väsentlig del av materi-

 Med omsättning av vara alet för tillverkningen

eller tjänst förstås (arbetsbeting), eller

också att en vara eller 3. att en vara tas i

en tjänst tas i anspråk anspråk genom uttag

genom uttag enligt 2-8 enligt 2 och 3 §.

§§. Med o m s ä t t -

 n i n g a v

 t j ä n s t förstås

 1. att en tjänst mot

 ersättning utförs, överlåts

 eller på annat sätt till-

 handahålls någon, eller

 2. att en tjänst tas i

 anspråk genom uttag

 enligt någon av 4-8 §§.

 1 a §

 Med import förstås att

 en vara förs in till

 Sverige från en plats

 utanför EG.

 2 §

 Med uttag av vara förstås att den som är skattskyldig

 1. tillgodogör sig en vara ur verksamheten för privat ändamål,

 2. överlåter en vara 2. överlåter en vara

till någon annan utan till någon annan utan

ersättning eller mot ersättning eller mot

ersättning som ersättning som

understiger mark- understiger ett värde

nadsvärdet, eller beräknat enligt 7 kap. 3 §

 2 a och sådan nedsättning

 inte är marknadsmässigt

 betingad, eller

 3. för över en vara från en verksamhet som medför skattskyldighet eller rätt

till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 9-13 §§ till en verksamhet

som inte alls eller endast delvis medför skattskyldighet eller sådan rätt till

återbetalning.

 3 §[1]

 Vad som sägs i 2 § om uttag av varor gäller endast om den skattskyldige har

haft rätt till avdrag för eller återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§ av den

ingående skatten vid förvärvet av varan.

 Om den omsättning Om den omsättning genom

genom vilken den vilken den skattskyldige

skattskyldige förvärvat förvärvat varan eller, när

varan eller, när varan varan förts in till

förts in till landet av Sverige av den skatt-

den skattskyldige, skyldige, importen

införseln undantagits undantagits från skatte-

från skatteplikt enligt plikt enligt 3 kap. 21 §

3 kap. 21 § tillämpas tillämpas dock 2 §.

dock 2 §.

 5 §

 När det är fråga om Med uttag av tjänst

tjänster som den förstås att den

skattskyldige normalt skattskyldige

omsätter till utomstående

mot ersättning anses det

som uttag av tjänst att

den skattskyldige 1. utför, låter utföra

 1. personligen utför eller på annat sätt

en tjänst åt sig för tillhandahåller en tjänst

privat ändamål, under åt sig själv eller sin

förutsättning att han personal för privat ändamål

som ett led i detta tar eller för annat rörelse-

ut vara av mer än ringa främmande ändamål, om

värde, tjänsten tillhandahålls

 utan ersättning eller mot

 ersättning som under-

 stiger ett värde beräknat

 enligt 7 kap. 3 § 2 b

 och sådan nedsättning inte

 är marknadsmässigt beting-

 2. på annat sätt ad,

tillhandahåller en tjänst 2. använder eller låter

åt sig själv för privat någon annan använda en

ändamål, exempelvis genomtillgång som hör till

att låta en anställd verksamheten för privat

utföra tjänsten eller ge-ändamål eller för annat

nom att använda en till- rörelsefrämmande ändamål,

gång som hör till om den skattskyldige haft

verksamheten, eller rätt till avdrag för eller

 återbetalning enligt 10

 kap. 9-13 §§ av den

 ingående skatten vid för-

 3. utför, överlåter värvet av varan, eller

eller på annat sätt till- 3. för privat ändamål

handahåller en tjänst själv använder eller låter

åt någon annan utan er- någon annan använda en

sättning eller mot personbil eller motor-

ersättning som under- cykel som utgör en

stiger marknadsvärdet. tillgång i eller har

 förhyrts för verksamheten

 och den skattskyldige

 har haft rätt till avdrag

 för eller återbetalning

 När en tillgång som enligt 10 kap. 9-13 §§ av

hör till verksamheten den ingående skatten vid

används av den skat- förvärvet eller, i fråga om

tskyldige eller någon förhyrning, av hela den

annan anses det som ingående skatten som hänför

uttag av tjänst endast sig till hyran.

om värdet av användandet Första stycket 2 och 3

är mer än ringa. gäller endast om värdet av

 användandet är mer än

 ringa.

 2 a kap.

 Gemenskapsinterna förvärv

 1 §

 I 2-9 §§ finns

 bestämmelser om i vilka

 fall ett förvärv skall

 anses som ett

 gemenskapsinternt förvärv.

 Gemenskapsinterna förvärv

 2 §

 Med gemenskapsinternt

 förvärv förstås

 1. att någon under de

 förutsättningar som anges

 i 3-5 §§ mot ersättning för-

 värvar en vara, om varan

 transporteras till för-

 värvaren av denne eller

 av säljaren eller för

 någonderas räkning till

 Sverige från ett annat

 EG-land,

 2. att någon under de

 förutsättningar som anges

 i 6 § mot ersättning förvär-

 var en vara, om varan

 transporteras till för-

 värvaren av denne eller

 av säljaren eller för

 någonderas räkning till

 ett annat EG-land från

 Sverige eller ett annat

 EG-land,

 3. att någon under de

 förutsättningar som anges

 i 7 § första stycket för

 över en vara från en verk-

 samhet i ett annat

 EG-land till Sverige, om

 inget annat följer av 7 §

 andra stycket och 8 §,

 eller

 4. att någon i de fall

 som anges i 9 § för över

 en vara från ett annat

 EG-land till Sverige.

 Gemenskapsinterna förvärv

 enligt 2 § 1

 3 §

 En vara skall anses

 förvärvad enligt 2 § 1, om

 förvärvet avser

 1. ett sådant nytt

 transportmedel som anges

 i 1 kap. 13 a § och

 transportmedlet skall

 användas stadigvarande här

 i landet,

 2. en sådan

 punktskattepliktig vara

 som anges i 1 kap. 13 b §

 och köparen är en närings-

 idkare eller en juridisk

 person som inte är nä-

 ringsidkare, eller

 3. en annan vara än ett

 nytt transportmedel

 eller en punktskat-

 tepliktig vara och

 förvärvet görs av en sådan

 köpare som anges i andra

 stycket från en säljare

 som är skattskyldig till

 mervärdesskatt i ett

 annat EG-land.

 Första stycket 3 avser

 köpare som är

 1. näringsidkare vars

 verksamhet medför rätt

 till avdrag för ingående

 skatt eller rätt till

 återbetalning enligt 10

 kap. 9-13 §§ av sådan

 skatt, eller

 2. näringsidkare vars

 verksamhet inte medför

 någon avdragsrätt eller

 rätt till återbetalning

 enligt 10 kap. 9-13 §§

 eller juridiska personer

 som inte är näringsidkare,

 under förutsättning

 - att det sammanlagda

 värdet av hans

 skattepliktiga förvärv av

 andra varor än nya

 transportmedel eller

 punktskattepliktiga

 varor under det löpande

 eller det föregående

 kalenderåret överstiger

 90 000 kronor, eller

 - att köparen omfattas

 av ett sådant beslut som

 anges i 4 §.

 4 §

 Skattemyndigheten

 skall på begäran av en

 sådan köpare som anges i 3 §

 andra stycket 2 besluta

 att förvärv som görs av ho-

 nom skall anses som

 gemenskapsinterna förvärv

 fastän den angivna be-

 loppsgränsen inte över-

 stigs. Beslutet skall

 gälla under två kalenderår.

 5 §

 En vara skall anses

 förvärvad enligt 2 § 1 även

 i de fall transporten på-

 börjas utanför EG och

 varan därefter

 importerats till ett

 annat EG-land av

 förvärvaren för vidare

 transport till Sverige,

 om förvärvaren är en

 juridisk person som inte

 är näringsidkare.

 I 10 kap. 11 b § finns

 bestämmelser om

 återbetalning i vissa

 fall av skatt som

 betalas vid import.

 Gemenskapsinterna förvärv

 enligt 2 § 2

 6 §

 En vara skall anses

 förvärvad enligt 2 § 2, om

 - köparen är registrerad

 till mervärdesskatt här i

 landet,

 - förvärvet görs, under

 angivande av köparens

 svenska registrerings-

 nummer, från en säljare

 som är registrerad till

 mervärdesskatt i ett

 annat EG-land, och

 - köparen inte visar

 att han påförts

 mervärdesskatt i ett

 annat EG-land för

 förvärvet.

 I 13 kap. 25 a § finns

 bestämmelser om hur

 utgående skatt för sådana

 förvärv som avses i första

 stycket skall återfås, för

 det fall att mervär-

 desskatt har påförts i det

 andra EG-landet efter

 det att förvärvaren

 redovisat den utgående

 skatten i sin deklara-

 tion här i landet.

 En vara skall inte

 anses förvärvad enligt

 första stycket, om köparen

 visar att förvärvet gjorts

 för en efterföljande

 omsättning i ett annat

 EG-land och den till

 vilken omsättningen görs är

 skattskyldig där för

 omsättningen.

 Gemenskapsinterna förvärv

 enligt 2 § 3

 7 §

 En vara skall anses

 förvärvad enligt 2 § 3, om

 - den som för över varan

 bedriver yrkesmässig

 verksamhet i ett annat

 EG-land,

 - överföringen görs för

 denna verksamhet, och

 - överföringen görs genom

 att varan transporteras

 från det EG-landet till

 Sverige av den som

 bedriver verksamheten

 eller för dennes räkning.

 En vara skall inte

 anses förvärvad enligt 2 §

 3, om överföringen

 1. görs för omsättning på

 fartyg, luftfartyg eller

 tåg under färd med

 avgångsplats i ett

 EG-land och ankomstplats

 i ett annat EG-land,

 2. utgör ett led i

 tillhandahållandet av

 arbetsmaterial till den

 som i Sverige omsätter en

 vara som han skall

 tillverka här i landet

 och varan tillhandahålls

 på ett sätt som anges i 8

 §,

 3. utgör ett led i

 omsättningen av en tjänst

 som utförs åt den som för

 över varan och tjänsten

 avser arbete i Sverige på

 den överförda varan,

 4. görs för att den

 överförda varan skall

 användas för omsättningen

 av tjänster i Sverige och

 varan därför skall användas

 tillfälligt här i landet,

 5. görs för att den

 överförda varan

 tillfälligt, högst 2 år,

 skall användas i Sverige,

 under förutsättning att

 motsvarande import

 skulle ha varit

 skattefri här i landet

 enligt vad som gäller för

 temporär import från ett

 icke medlemsland, eller

 6. görs för sådan

 omsättning som anges i 5

 kap. 9 § eller i 3 kap.

 30 a §.

 När någon av de

 förutsättningar som anges

 i andra stycket inte

 längre föreligger, skall

 varorna anses ha överförts

 enligt reglerna i första

 stycket.

 8 §

 Vad som anges i 7 §

 andra stycket 2 gäller

 endast, om

 - förvärvaren är regi-

 strerad till

 mervärdesskatt i ett

 annat EG-land,

 - materialet

 transporteras av

 förvärvaren eller för

 dennes räkning från det

 landet till Sverige och

 tillverkningen utförs här

 i landet,

 - tillverkaren

 bedriver verksamhet som

 medför skattskyldighet

 här i landet, och

 - den tillverkade

 varan transporteras från

 Sverige till det andra

 EG-landet.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1994:498.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Gemenskapsinterna förvärv

 enligt 2 § 4

 9 §

 En vara skall anses

 förvärvad enligt 2 § 4, om

 - den som tar i anspråk

 varan bedriver verksam-

 het som medför skattskyl-

 dighet här i landet

 - han tar i anspråk

 varan för ett annat ändamål

 än som anges i 7 § andra

 stycket genom att använda

 den för denna verksamhet

 efter att varan trans-

 porterats av honom eller

 för hans räkning till

 Sverige från ett annat

 EG-land, och

 - varan inte härrör från

 en yrkesmässig verksamhet

 som han bedriver i det

 landet.

 Gemensam bestämmelse av-

 seende 2 § 3 och 4

 10 §

 En vara skall inte

 anses förvärvad enligt 7

 eller 9 §§ om motsvarande

 förvärv av varan mot

 ersättning för förvärvaren

 inte skulle anses som

 ett gemenskapsinternt

 förvärv enligt 3 §.

3 kap. Skattepliktig 3 kap. Skatteplikt för

omsättning och införsel omsättning,

 gemenskapsinternt förvärv

 och import

 1 §

 Omsättning av varor Omsättning av varor och

och tjänster samt tjänster samt import är

införsel är skatte- skattepliktiga, om inget

pliktiga om inget annat annat anges i detta

anges i detta kapitel. kapitel.

 Är omsättningen av en

 vara undantagen från

 skatteplikt enligt detta

 kapitel, är även import av

 varan undantagen från

 skatteplikt.

 Gemenskapsinternt

 förvärv är skattepliktigt

 om motsvarande omsättning

 skulle ha varit det.

 2 §

 Från skatteplikt undantas omsättning av fastigheter samt överlåtelse och

upplåtelse av arrenden, hyresrätter, bostadsrätter, tomträtter, servitutsrätter

och andra rättigheter till fastigheter.

 Undantaget från

skatteplikt omfattar

också tillhandahållande

av lokaler eller andra

anläggningar eller del

av dessa för sport-

eller idrottsutövning

samt i samband därmed

upplåtelse av verksam-

hetstillbehör eller

annan inredning för

sport- eller idrottsut-

övning.

 Undantaget för upplåtelse av nyttjanderätter till fastigheter omfattar också

upplåtarens tillhandahållande av gas, vatten, elektricitet, värme och nätutrust-

ning för mottagning av radio- och televisionssändningar, om tillhandahållandet

är ett led i upplåtelsen av nyttjanderätten.

 3 §[2]

 Undantaget enligt 2 § Undantaget enligt 2 §

gäller inte vid omfattar inte

 1. upplåtelse eller 1. upplåtelse eller

överlåtelse av verk- överlåtelse av verksamhet-

samhetstillbehör utom i stillbehör,

fall som avses i 2 §

andra stycket,

 2. omsättning av växande skog, odling och annan växtlighet utan samband med

överlåtelse av marken,

 3. upplåtelse eller överlåtelse av rätt till jordbruksarrende, avverkningsrätt

och annan jämförlig rättighet, rätt att ta jord, sten eller andra naturprodukter

samt rätt till jakt, fiske eller bete,

 4. rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet samt upplåtelse av

campingplatser och motsvarande i campingverksamhet,

 5. upplåtelse av parkeringsplatser i parkeringsverksamhet,

 6. upplåtelse för fartyg av hamnar eller för luftfartyg av flygplatser,

 7. upplåtelse av förvaringsboxar,

 8. upplåtelse av utrymmen för reklam eller annonsering på fastigheter,

 9. upplåtelse för djur 9. upplåtelse för djur

av byggnader eller mark av byggnader eller mark,

och 10. upplåtelse för

 10. upplåtelse för trafik av väg, bro eller

trafik av väg, bro eller tunnel samt upplåtelse av

tunnel samt upplåtelse spåranläggning för

av spåranläggning för järnvägstrafik, och,

järnvägstrafik. 11. sedvanliga

 korttidsupplåtelser av

 lokaler och anläggningar

 för idrottsutövning.

 Undantaget enligt 2 § Undantaget enligt 2 §

gäller inte heller när gäller inte heller när en

en fastighetsägare för fastighetsägare för

stadigvarande användning stadigvarande användning

i en verksamhet som i en verksamhet som

medför skattskyldighet medför skattskyldighet

eller som medför rätt eller som medför rätt till

till återbetalning återbetalning enligt 10

enligt 10 kap. 9, 11 kap. 9, 11 eller 12 §

eller 12 § helt eller helt eller delvis hyr ut

delvis hyr ut en sådan en sådan byggnad eller

byggnad eller annan annan anläggning, som

anläggning, som utgör utgör fastighet.

fastighet. Uthyrning Uthyrning till staten

till staten eller en eller en kommun är skat-

kommun är skattepliktig tepliktig även om ut-

även om uthyrningen sker hyrningen sker för en

för en verksamhet som verksamhet som inte

inte medför sådan medför sådan skyldighet

skyldighet eller rätt. eller rätt. Skatteplikt

Vad som har sagts om föreligger dock inte för

uthyrning gäller även uthyrning till en

för upplåtelse av kommun, om fastigheten

bostadsrätt. vidareuthyrs av kommunen

 för användning i en

 verksamhet som inte

 medför skattskyldighet

 eller rätt till åter-

 betalning enligt 10 kap.

 9, 11 eller 12 § eller om

 uthyrningen avser

 stadigvarande bostad.

 Vad som har sagts om

 uthyrning gäller även för

 upplåtelse av bostadsrätt.

 Andra stycket tillämpas också vid uthyrning i andra hand och vid

bostadsrättsinnehavares upplåtelse av nyttjanderätt till fastighet som innehas

med bostadsrätt.

 I 9 kap. finns särskilda bestämmelser om skattskyldighet för sådan uthyrning,

bostadsrättsupplåtelse och upplåtelse av nyttjanderätt som anges i andra och

tredje styckena.

 5 §

 Med sjukvård förstås åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda eller

behandla sjukdomar, kroppsfel och skador samt vård vid barnsbörd,

 - om åtgärderna vidtas vid sjukhus eller någon annan inrättning som drivs av

det allmänna eller vid inrättningar som avses i 1 § stadgan (1970:88) om

enskilda vårdhem m.m., eller

 - om åtgärderna annars vidtas av någon med särskild legitimation att utöva

yrke inom sjukvården.

 Med sjukvård förstås även

 sjuktransporter som

 utförs med transportmedel

 som är särskilt inrättade

 för sådana transporter.

 Med sjukvård jämställs medicinskt betingad fotvård.

 **Fotnot**

 [2]Senaste lydelse 1994:498.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §

 Från skatteplikt undantas omsättning av bank- och finansieringstjänster samt

sådan omsättning som utgör värdepappershandel eller därmed jämförlig verksamhet.

 Med b a n k - o c h Med b a n k - o c h

f i n a n - s i e r i n f i n a n - s i e r i n

g s t j ä n s t e r g s t j ä n s t e r avses

avses inte notariat- inte notariatverksamhet,

verksamhet, inkasso- inkassotjänster, admi-

tjänster eller uthyrning nistrativa tjänster

av förvaringsutrymmen. avseende factoring eller

 uthyrning av förvarings-

 utrymmen.

 Med v ä r d e p a p p e r s h a n d e l förstås

 1. omsättning och förmedling av aktier, andra andelar och fordringar, oavsett

om de representeras av värdepapper eller inte, och

 2. förvaltning av värdepappersfond enligt lagen (1990:1114) om värdepap-

persfonder.

 12 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas omsättning och undantas omsättning av

införsel av allmänna ny- allmänna nyhetstidningar.

hetstidningar.

 Med allmänna nyhetstidningar förstås sådana publikationer av dagspresskaraktär

som normalt utkommer med minst ett nummer varje vecka.

 21 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas omsättning och undantas omsättning av

införsel av

 1. skepp för yrkesmässig sjöfart eller yrkesmässigt fiske,

 2. fartyg för bogsering eller bärgning,

 3. luftfartyg för yrkesmässig person- eller godsbefordran,

 4. tjänster som avser 4. tjänster som avser

sådana fartyg eller sådana fartyg eller

luftfartyg, och luftfartyg,

 5. delar, tillbehör 5. delar, tillbehör

eller utrustning till eller utrustning till

sådana fartyg eller sådana fartyg eller luft-

luftfartyg, när varan fartyg, när varan

 - säljs eller hyrs ut - säljs eller hyrs ut

till den som äger till den som äger

fartyget eller luftfar- fartyget eller luftfar-

tyget eller den som tyget eller den som

varaktigt nyttjar varaktigt nyttjar

fartyget eller fartyget eller

luftfartyget enligt luftfartyget enligt

avtal med ägaren, eller avtal med ägaren, eller

 - förs in till landet - förs in till landet

för ägarens eller för ägarens eller

nyttjanderättshavarens nyttjanderättshavarens

räkning. räkning, och

 6. tjänster som avser

 delar, tillbehör eller

 utrustning som anges i

 5.

 Undantaget för skepp för yrkesmässigt fiske gäller alla skepp, som säljs eller

införs för sådant fiske, oavsett om skeppet är särskilt anordnat för detta

ändamål eller inte.

 Undantaget gäller inte Undantaget gäller inte

för skepp, som är sådana för skepp, som är sådana

farkoster för vilka farkoster för vilka

förflyttningen är av förflyttningen är av

underordnad betydelse i underordnad betydelse i

förhållande till huvud- förhållande till huvudupp-

uppgiften. Undantaget giften. Undantaget gäller

gäller inte heller om- inte heller omsättning

sättning eller införsel eller import av flod-

av flodsprutor, ponton- sprutor, pontonkranar,

kranar, flytdockor och flytdockor och andra

andra farkoster som farkoster som hänför sig

hänför sig till tulltaxe-till tulltaxenummer

nummer 89.05 och som 89.05 och som inte är

inte är bärgningsfartyg. bärgningsfartyg.

 Med yrkesmässig sjöfart avses även transport med skepp av eget gods. Med skepp

för yrkesmässig sjöfart jämställs luftkuddefarkoster för yrkesmässig person-

eller godsbefordran.

 22 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas omsättning som undantas omsättning som

avser överlåtelse eller avser överlåtelse eller

upplåtelse till Svenska upplåtelse till Svenska

Sällskapet för Räddning afSällskapet för Räddning af

Skeppsbrutne av fartyg Skeppsbrutne av fartyg

för livräddning samt för livräddning samt

delar, tillbehör, delar, tillbehör,

utrustning och bränsle utrustning och bränsle

till ett sådant fartyg. till ett sådant fartyg.

Undantaget omfattar även Undantaget omfattar även

underhåll, reparation underhåll, reparation och

och andra tjänster som andra tjänster som avser

avser ett fartyg av an- ett fartyg av angivet

givet slag som ägs av slag som ägs av eller har

eller har upplåtits till upplåtits till sällskapet

sällskapet eller delar, eller delar, tillbehör

tillbehör eller utrust- eller utrustning till

ning till ett sådant ett sådant fartyg.

fartyg. Undantag gäller

också införsel till

Svenska Sällskapet för

Räddning af Skeppsbrutne

av fartyg och andra

varor som nu nämnts.

 23 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas omsättning av undantas omsättning av

följande slag av varor följande slag av varor

och tjänster samt och tjänster:

införsel av sådana varor:

 1. sedlar och mynt som är eller har varit gällande betalningsmedel, dock inte

guldmynt präglade 1967 eller senare som omsätts efter sitt metallvärde,

 2. läkemedel som lämnas ut enligt recept eller säljs till sjukhus eller förs

in i landet i anslutning till sådan utlämning eller försäljning,

 3. modersmjölk, blod eller organ från människor,

 4. flygbensin och flygfotogen,

 5. lotterier, inräknat vadhållning och andra former av spel,

 6. tjänster som avser 6. tjänster som avser

gravöppning eller gravöppning eller

gravskötsel när tjänsten gravskötsel när tjänsten

tillhandahålls av tillhandahålls av

huvudmannen för en allmänhuvudmannen för en allmän

begravningsplats, och begravningsplats,

 7. frimärken, dock 7. frimärken, dock inte

inte när de omsätts ellernär de omsätts eller förs

förs in i landet i särsk-in i landet i särskilda

ilda förpackningar som ärförpackningar som är av-

avsedda för butiks- sedda för butiks-

försäljning. försäljning, och

 8. guld som levereras

 till Sveriges riksbank.

 24 §[3]

 Från skatteplikt undantas överlåtelse av andra tillgångar än omsättnings-

tillgångar, om

 1. den som överlåter tillgången kan visa att han varken har haft någon rätt

till avdrag för eller återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§ av ingående skatt vid

förvärvet av tillgången eller vid mera betydande förvärv av varor eller tjänster

som tillförts tillgången, eller

 2. överföring av tillgången från en verksamhet till en annan verksamhet har

medfört skattskyldighet enligt 2 kap. 2 § 3.

 Vid tillämpning av första stycket anses som omsättningstillgångar inte

tillgångar som är avsedda att förbrukas i en verksamhet.

 Undantaget från Undantaget från

skatteplikt enligt skatteplikt enligt denna

denna paragraf omfattar paragraf omfattar inte

inte försäkringsföretags försäkringsföretags över-

överlåtelse av tillgångarlåtelse av tillgångar som

som övertagits i samband övertagits i samband med

med skadereglering och skadereglering och inte

inte heller finansie- heller finansierings-

ringsföretags överlåtelseföretags överlåtelse av

av tillgångar som före- tillgångar som företaget

taget har återtagit med har återtagit med stöd av

stöd av ett av företaget ett av företaget övertaget

övertaget köpeavtal. köpeavtal. Undantaget

Undantaget gäller inte gäller inte heller om den

heller om den omsättning omsättning genom vilken

genom vilken den den skattskyldige förvär-

skattskyldige förvärvat vat varan eller, om

varan eller, om varan varan förts in till

förts in till landet av landet av den skattskyl-

den skattskyldige, dige, importen undanta-

införseln undantagits gits från skatteplikt

från skatteplikt enligt enligt 3 kap. 21 §.

3 kap. 21 §.

 27 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas uttag undantas uttag

 1. enligt 2 kap. 2 § dåenligt 2 kap. 2 § då den

den skattskyldige tar i skattskyldige tar i

anspråk en vara för anspråk en vara för

representation eller representation eller

liknande ändamål, under liknande ändamål, under

förutsättning att den förutsättning att den

skattskyldige har rätt skattskyldige har rätt

till avdrag för till avdrag för

utgifterna för ändamålet utgifterna för ändamålet

enligt punkt 1 tredje enligt punkt 1 tredje

stycket av anvis- stycket av anvisningarna

ningarna till 20 § till 20 § kommunalskatte-

kommunalskattelagen lagen (1928: 370).

(1928: 370), och

 2. enligt 2 kap. 2 § 1

om den skattskyldige

tillgodogör sig bränsle

från en fastighet som är

taxerad som

lantbruksenhet för

uppvärmning av den egna

privatbostaden på

fastigheten.

 29 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas statens och undantas kommunernas

kommunernas uttag av uttag av varor och tjän-

varor och tjänster för ster för eget behov.

eget behov.

 Undantaget omfattar inte en kommuns uttag av tjänster när det gäller arbeten

på stadigvarande bostad i sådana fall som avses i 2 kap. 8 §.

Undantag för viss Undantag för viss import

införsel

 30 §

 Från skatteplikt Från skatteplikt

undantas sådan införsel undantas sådan import som

som medför frihet från medför frihet från skatt

skatt enligt lagen enligt lagen (1994:000)

(1987:1066) om frihet om frihet från skatt vid

från skatt eller avgift import.

vid införsel. Från skatteplikt

 undantas även import av

 en vara som efter impor-

 ten skall omsättas till

 ett annat EG-land enligt

 30 a §.

 Undantag för viss

 omsättning till andra

 EG-länder

 30 a §

 Från skatteplikt

 undantas omsättning av

 varor som transporteras

 av säljaren eller köparen

 eller för någonderas

 räkning från Sverige till

 ett annat EG-land, om

 1. köparen är

 registrerad i ett

 EG-land som skattskyldig

 till mervärdesskatt för

 omsättning av varor eller

 tjänster eller för förvärv

 av varor, eller

 2. varorna är

 punktskattepliktiga och

 förvärvaren inte är en

 privatperson.

 Omsättning av nya

 transportmedel undantas

 enligt första stycket 1

 från skatteplikt, även om

 köparen inte är registre-

 rad till mervärdesskatt.

 30 b §

 Från skatteplikt

 undantas gemen-

 skapsinterna förvärv

 enligt 2 a kap. 2 § 1 av

 varor som görs av en

 utländsk företagare om

 1. den utländske

 företagaren är registrerad

 till mervärdesskatt i ett

 annat EG-land,

 2. förvärvet görs för en

 efterföljande omsättning

 här i landet,

 3. varan sänds eller

 transporteras direkt

 till Sverige från ett

 annat EG-land än det där

 den utländske företagaren

 är registrerad till

 mervärdesskatt, och

 4. den till vilken den

 efterföljande omsättningen

 görs är en näringsidkare

 eller en juridisk person

 som inte är näringsidkare

 som är registrerad till

 mervärdesskatt här och som

 är skattskyldig för om-

 sättningen enligt 1 kap.

 2 § första stycket 4.

 Undantaget i första

 stycket gäller endast

 under förutsättning att

 den utländske företagaren

 utfärdar en faktura eller

 jämförlig handling som

 uppfyller kraven i 11

 kap. 5 a § tredje

 stycket.

 30 c §

 Från skatteplikt

 undantas omsättning på

 fartyg eller luftfartyg

 i de fall som avses i 5

 kap. 2 b § av sådana varor

 som anges i andra och

 tredje styckena, under

 förutsättning att varorna

 är avsedda att tas med i

 resenärens bagage för

 personligt bruk.

 För följande slag av

 varor skall undantaget

 för varje resenär begränsas

 till nedan angivna

 kvantiteter:

 1. en liter

 alkoholdryck med en

 alkoholhalt som

 överstiger 22 volympro-

 cent eller två liter

 alkoholdryck med en

 alkoholhalt som

 överstiger 15 men inte 22

 volym-procent eller två

 liter mousserande vin,

 2. två liter vin med en

 alkoholhalt som inte

 överstiger 15 volym-

 procent,

 3. 200 cigaretter

 eller 100 cigariller

 eller 50 cigarrer eller

 250 gram röktobak eller

 en proportionell

 blandning av dessa

 tobaksvaror,

 4. 50 gram parfym, och

 5. 0,25 liter

 luktvatten.

 I övrigt gäller

 undantaget endast

 choklad- och kon-

 fektyrvaror, kosmetiska

 preparat, starköl

 (alkoholhalt som

 överstiger 3,5 volympro-

 cent), dock högst 2 liter

 för varje resenär samt

 andra tobaksvaror än de

 som anges i andra

 stycket under förut-

 sättning att det sam-

 manlagda värdet av varor

 av dessa slag som förvär-

 vas under en och samma

 resa uppgår till högst 800

 kronor. Därvid får en en-

 skild varas värde inte

 delas upp.

 Regeringen får meddela

 inskränkningar i de i

 denna paragraf angivna

 undantagen för vissa

 flyg- eller

 fartygslinjer.

 30 d §

 Från skatteplikt

 undantas gemen-

 skapsinterna förvärv som

 görs av utländska

 företagare om rätt till

 återbetalning enligt

 10 kap. 1-4 §§ av hela

 skatten med anledning av

 förvärvet skulle ha

 förelegat.

 30 e §

 Från skatteplikt

 undantas omsättning av

 tjänster som avser

 varutransporter till

 eller från

 Azorerna eller Maderia

 eller mellan dessa öar.

 4 kap.

Förutsättningarna för attYrkesmässig verksamhet

en yrkesmässig bedriven av utländsk

verksamhet skall anses företagare

bedriven i Sverige

 5 §

 En yrkesmässig En utländsk företagares

verksamhet skall anses verksamhet är yrkesmässig

bedriven här i landet om i Sverige eller i

den utövas av någon som utlandet, om företagaren

inte är utländsk bedriver verksamhet som

företagare. motsvarar yrkesmässig

 En yrkesmässig verksamhet enligt 1 §.

verksamhet som utövas av

en utländsk företagare

skall anses bedriven här

i landet när företagaren

är skattskyldig för

inkomst av verksamheten

enligt 6 § 1 mom. lagen

(1947:576) om statlig

inkomstskatt. När sådan

skattskyldighet inte

föreligger skall en

utländsk företagares

verksamhet anses

bedriven här i landet

endast till den del den

innefattar att han inom

landet

 1. omsätter varor som

han lagt i lager här i

landet,

 2. omsätter varor som

han förvärvat inom eller

infört i landet för

leverans efter

montering, installation

eller någon annan tjänst,

eller

 3. omsätter någon annan

tjänst än en sådan som

anges i 5 kap. 4 eller

7 §.

 5 kap.

 1 §

 I 2-8 §§ finns bestämmelser om i vilka fall en omsättning skall anses som en

omsättning inom landet. All annan omsättning anses som omsättning utomlands.

 I 9-11 §§ finns I 9 och 11 §§ finns

bestämmelser om i vilka bestämmelser om i vilka

fall en omsättning som fall en omsättning som

enligt någon av 2-8 §§ enligt någon av 2-8 §§

anses som en omsättning anses som en omsättning

inom landet ändå skall inom landet ändå skall

anses som en omsättning anses som en omsättning

utomlands. utomlands.

 Omsättning på fartyg Omsättning på fartyg

eller luftfartyg i eller luftfartyg i

utrikes trafik räknas utrikes trafik i andra

aldrig som omsättning fall än som anges i 2 b §

inom landet. räknas aldrig som

 omsättning inom landet.

 2 §

 En vara som enligt En vara som enligt

avtalet mellan säljare avtalet mellan säljare

och köpare skall transp- och köpare skall transp-

orteras till köparen är orteras till köparen är

omsatt inom landet om omsatt inom landet, om

 1. varan finns här i 1. varan finns här i

landet då säljaren, landet då säljaren, köparen

köparen eller någon eller någon annan påbörjar

annan påbörjar tran- transporten till köparen

sporten till köparen, och annat inte följer av

eller 2 a §,

 2. varan inte finns här

 i landet då transporten

 påbörjas men varan

 2. varan inte finns monteras eller

här i landet då installeras här av

transporten påbörjas men säljaren eller för dennes

införs i landet av räkning,

säljaren för att levere- 3. varan inte finns här

ras här och omsättningen i landet då transporten

ingår i en yrkesmässig påbörjas men varan

verksamhet som säljaren importeras till landet

bedriver här i landet. från en plats utanför EG

 av säljaren för att

 omsättas, eller

 4. varan inte finns här

 i landet då transporten

 påbörjas men varan

 transporteras av säljaren

 eller för dennes räkning

 från ett annat EG-land

 till en köpare i Sverige,

 om

 - säljarens omsättning är

 sådan som anges i andra

 stycket,

 - köparen inte är

 skattskyldig enligt 1

 kap. 2 § första stycket 5

 för förvärvet av varan, och

 - varan inte är ett

 nytt transportmedel.

 En vara är omsatt inom

 landet enligt första

 stycket 4 endast om

 varan är en

 punktskattepliktig vara,

 eller värdet av säljarens

 sammanlagda omsättning här

 i landet överstiger

 320 000 kronor under det

 löpande eller föregående

 kalenderåret, eller sälja-

 ren omfattas av ett

 sådant beslut som anges i

 tredje stycket. I värdet

 av säljarens sammanlagda

 omsättning skall inte

 beaktas värdet av punkt-

 skattepliktiga varor.

 En omsättning skall

 anses vara gjord i

 Sverige enligt första

 stycket 4 även om de i

 andra stycket angivna

 beloppsgränserna inte

 överstigs, under förut-

 sättning att vederbörlig

 myndighet i det land där

 transporten påbörjas har

 medgett att säljarens

 omsättning inte skall

 anses vara gjord i det

 landet.

 2 a §

 Även om en vara finns

 här i landet på det sätt

 som anges i 2 § första

 stycket 1 skall varan

 inte anses omsatt inom

 landet, om

 1. varan transporteras

 av säljaren eller för

 dennes räkning från

 Sverige till en köpare i

 ett annat EG-land, och

 2. säljaren är

 registrerad till

 mervärdesskatt i det

 landet för sådan

 omsättning.

 2 b §

 Om en vara omsätts på

 fartyg, luftfartyg eller

 tåg under transport av

 passagerare mellan

 EG-länder, skall varan

 anses omsatt i Sverige

 om transporten avgick

 från Sverige.

 3 §

 I annat fall än som I annat fall än som

avses i 2 § är varan avses i 2, 2 a och 2 b §§

omsatt inom landet om är varan omsatt inom

den finns här då den tas landet, om den finns här

om hand av köparen. då den tas om hand av

 köparen.

 5 §

 En transporttjänst är En transporttjänst är

omsatt inom landet, om omsatt inom landet, om

den utförs i Sverige. En den utförs i Sverige. En

transporttjänst som transporttjänst som utförs

utförs i Sverige och i i Sverige och i något

något annat land skall annat land skall dock

dock anses i sin helhet anses i sin helhet om-

omsatt utomlands, om satt utomlands, om

transporten sker direkt transporten sker direkt

till eller från till eller från utlandet

utlandet. och inget annat följer av

 5 a § första stycket.

 Befordran av brev

till utlandet i

postverksamhet som

avses i 3 § postlagen

(1993:1684) skall anses

som en omsättning inom

landet.

 Förmedling av en Förmedling av en

transporttjänst enligt transporttjänst enligt

första eller andra första stycket är omsatt

stycket är omsatt inom inom landet, om trans-

landet, om transport- porttjänsten är omsatt

tjänsten är omsatt inom inom landet och inget

landet. annat följer av 5 a §

 andra stycket.

 5 a §

 En transporttjänst som

 avser en varutransport

 som påbörjas i ett EG-land

 och avslutas i ett annat

 EG-land, skall anses

 omsatt i Sverige, om

 1. transporten påbörjas

 här i landet och förvärvet

 av tjänsten inte har

 gjorts under angivande

 av ett registrerings-

 nummer för köparen i ett

 annat EG-land, eller

 2. köparen av tjänsten är

 registrerad till

 mervärdesskatt här i

 landet och köparen har

 förvärvat tjänsten under

 angivande av regist-

 reringsnumret.

 Förmedling som görs för

 någon annans räkning i

 dennes namn av en sådan

 varutransporttjänst som

 anges i första stycket

 skall anses vara omsatt

 inom landet, om

 1. transporten påbörjas

 här i landet och förvärvet

 av förmedlingstjänsten

 inte har gjorts under

 angivande av ett

 registreringsnummer för

 köparen i ett annat EG--

 land, eller

 2. transporten påbörjas

 i ett annat EG-land men

 köparen av förmed-

 lingstjänsten är registre-

 rad till mervärdesskatt

 här i landet och han har

 förvärvat tjänsten under

 angivande av

 registreringsnumret.

 6 §

 Tjänster är omsatta Om inget annat följer

inom landet om de utförs av 6 a § är tjänster

i Sverige och avser: omsatta inom landet, om

 de utförs i Sverige och

 avser:

 1. kulturella aktiviteter, artistiska framträdanden, idrott, underhållning,

undervisning, vetenskap och liknande verksamhet, däri inbegripen verksamhet som

arrangör och andra med en i denna punkt angiven verksamhet förbundna åtgärder,

 2. omhändertagande, 2. omhändertagande,

lastning och lossning lastning och lossning av

av gods och andra lik- gods och andra liknande

nande åtgärder som vid- tjänster som tillhanda-

tas som ett led i en hålls som ett led i en

godstransport, varutransport,

 3. värdering av varor som är lös egendom, och

 4. arbeten på varor som avses i 3, däri inbegripet kontroll eller analys av

sådana varor.

 Förmedling av sådana tjänster som avses i första stycket omfattas av

bestämmelserna i 8 §.

 6 a §

 Om en tjänst som anges

 i 6 § första stycket 2

 tillhandahålls som ett

 led i en varutransport

 som påbörjas i ett EG-land

 och avslutas i ett annat

 EG-land, skall tjänsten

 anses omsatt i Sverige,

 om

 1. tjänsten utförs här i

 landet och förvärvet av

 tjänsten inte har gjorts

 under angivande av ett

 registreringsnummer för

 köparen i ett annat

 EG-land, eller

 2. tjänsten utförs i ett

 annat EG-land men köparen

 av tjänsten är registrerad

 till mervärdesskatt här i

 landet och han har för-

 värvat tjänsten under

 angivande av regi-

 streringsnumret.

 Förmedling som görs för

 någon annans räkning i

 dennes namn av en sådan

 tjänst som anges i första

 stycket skall anses vara

 omsatt inom landet, om

 1. den förmedlade

 tjänsten utförs i Sverige

 och förvärvet av förmed-

 lingstjänsten inte har

 gjorts under angivande

 av ett registreringsnum-

 mer för köparen i ett

 annat EG-land, eller

 2. den förmedlade

 tjänsten utförs i ett

 annat EG-land men köparen

 av förmedlingstjänsten är

 registrerad till

 mervärdesskatt här i lan-

 det och han har förvärvat

 förmedlingstjänsten under

 angivande av regist-

 reringsnumret.

 7 §

 Tjänster som anges i Tjänster som anges i

tredje stycket är andra stycket är omsatta

omsatta inom landet, om inom landet om, de

förvärvaren av en sådan 1. tillhandahålls från

tjänst har ett fast ett annat EG-land och

driftställe eller mot- förvärvaren är en nä-

svarande i Sverige och ringsidkare som antingen

tjänsten tillhandahålls har ett fast driftställe

detta driftställe. Om i Sverige till vilket

tjänsten inte tillhanda- tjänsten tillhandahålls

hålls något fast eller, om näringsidkaren

driftställe eller saknar fast driftställe,

motsvarande i Sverige han är bosatt eller

eller utomlands, är stadigvarande vistas i

tjänsten omsatt inom Sverige, eller

landet om förvärvaren har

fast adress eller

normalt uppehåller sig i

Sverige.

 2. tillhandahålls från

 ett land utanför EG och

 förvärvaren har fast

 driftställe i Sverige

 eller annars är bosatt

 eller stadigvarande

 vistas i Sverige.

 Om en sådan tjänst som

anges i tredje stycket

utnyttjas eller på annat

sätt tillgodogörs

uteslutande i Sverige,

skall den anses omsatt

inom landet även om den

inte är det enligt första

stycket. Om tjänsten

tillgodogörs uteslutande

utomlands, skall den

inte anses omsatt inom

landet även om den är det

enligt första stycket.

 Första och andra Första stycket gäller

styckena gäller

 1. överlåtelse eller upplåtelse av upphovsrätter, patenträttigheter, licens-

rättigheter, varumärkesrättigheter och liknande rättigheter,

 2. reklam- och annonseringstjänster,

 3. konsulttjänster, produktutveckling, projektering, ritning, konstruktion,

juristtjänster, revisorstjänster, skrivtjänster, översättningstjänster och

liknande tjänster,

 4. automatisk databehandling samt utarbetande av system eller program för

automatisk databehandling,

 5. tillhandahållande av information,

 6. bank- och finansieringstjänster utom uthyrning av förvaringsutrymmen,

 7. uthyrning av arbetskraft,

 8. uthyrning av andra varor som är lös egendom än transportmedel eller

transporthjälpmedel,

 9. förpliktelser att helt eller delvis avstå från att utnyttja en sådan

rättighet som anges i 1 eller från att utöva en viss verksamhet, och

 10. sådan förmedling som görs för någon annans räkning i hans namn, om

förmedlingen avser sådana tjänster som anges i denna paragraf.

 7 a §

 Andra

 förmedlingstjänster än

 sådana som anges i 4, 5,

 5 a, 6, 6 a och 7 §§ och

 som görs för någon annans

 räkning i dennes namn är

 omsatta inom landet, om

 1. den förmedlade

 tjänsten företas i Sverige

 och förvärvet av förmed-

 lingstjänsten inte har

 gjorts under angivande

 av ett registreringsnum-

 mer för köparen i ett

 annat EG-land, eller

 2. den förmedlade

 tjänsten företas i ett

 annat EG-land men köparen

 av förmedlingstjänsten är

 registrerad till

 mervärdesskatt här i

 landet och han har för-

 värvat förmedlingstjänsten

 under angivande av

 registreringsnumret.

 8 §

 Andra tjänster än så- För det fall någon av

dana som anges i 4-7 §§ 4-7 a §§ inte är tillämplig

är omsatta inom landet, skall tjänster anses om-

om de tillhandahålls satta inom landet, om de

från ett fast drift- tillhandahålls från ett

ställe eller motsvaran- fast driftställe eller

de i Sverige. I det fall motsvarande i Sverige. I

en sådan tjänst inte det fall en sådan tjänst

tillhandahålls från inte tillhandahålls från

något fast driftställe något fast driftställe

eller motsvarande eller motsvarande i Sve-

i Sverige eller utom- rige eller utomlands, är

lands, är den omsatt den omsatt inom landet

inom landet om den som om den som tillhandahål-

tillhandahåller tjänsten ler tjänsten har fast

har fast adress eller adress eller normalt

normalt uppehåller sig uppehåller sig i Sverige.

i Sverige.

 Om en uthyrningstjänst som avser transportmedel eller transporthjälpmedel

utnyttjas eller på annat sätt tillgodogörs uteslutande i Sverige, skall den

anses omsatt inom landet även om den inte är det enligt första stycket. Om

uthyrningstjänsten tillgodogörs uteslutande utanför landet, skall den inte anses

omsatt inom landet även om den är det enligt första stycket.

 9 §

 En omsättning enligt 2 En omsättning enligt 2,

eller 3 § av en vara 2 a, 2 b eller 3 § av en

anses som en omsättning vara anses som en omsätt-

utomlands, om ning utomlands, om

 1. säljaren levererar 1. säljaren levererar

varan utomlands, varan till en plats

 2. direkt utförsel av utanför EG,

varan ur landet 2. direkt utförsel av

ombesörjs av en speditör varan till en plats

eller fraktförare, utanför EG ombesörjs av en

 3. en utländsk speditör eller

företagare förvärvar fraktförare,

varan för sin verksamhet 3. en utländsk

i utlandet och hämtar företagare förvärvar varan

den här i landet för di- för sin verksamhet i

rekt utförsel, utlandet och hämtar den

 här i landet för direkt

 utförsel till en plats

 utanför EG,

 4. varan levereras i en frihamn och varan inte är avsedd att användas i

frihamnen,

 5. varan levereras 5 a. varan levereras

till ett fartyg eller till ett fartyg eller

ett luftfartyg i ett luftfartyg i utrikes

utrikes trafik eller för trafik för bruk ombord på

bruk eller omsättning på ett sådant fartyg eller

ett sådant fartyg eller luftfartyg,

luftfartyg, 5 b. varan levereras

 till ett fartyg eller

 luftfartyg för sådan

 omsättning som anges i 1 §

 tredje stycket,

 5 c. varan omsätts på

 fartyg eller luftfartyg

 i de fall som avses i

 2 b § för konsumtion

 ombord,

 6. varan levereras för 6. varan levereras för

försäljning i exportbutikförsäljning i exportbutik

enligt 46 § andra enligt 45 § tullagen

stycket tullagen (1987: (1994:000),

1065),

 7. varan är en 7. varan är en

personbil eller personbil eller

motorcykel som vid motorcykel som vid

leveransen är införd i leveransen är införd i

exportvagnförteckning, exportvagnförteckning,

eller

 8. varan levereras för 8. varan levereras för

en sådan utländsk en sådan utländsk

företagares räkning som företagares räkning som

inte är skattskyldig för inte är skattskyldig för

omsättningen och omsättningen och

leveransen görs inom leveransen görs inom

ramen för ett ramen för ett

garantiåtagande som garantiåtagande som före-

företagaren gjort. tagaren gjort, eller

 9. varan levereras här

 i landet till en fysisk

 person som är bosatt i

 ett annat land än ett

 EG-land, under förutsätt-

 ning att säljaren kan

 visa att köparen i nära

 anslutning till

 leveransen har medfört

 varan vid resa till en

 plats utanför EG.

 Om en vara levereras

för försäljning från

kiosk eller liknande för-

säljningsställe ombord på

fartyg på linjer mellan

Sverige, Danmark,

Finland och Norge och

leveransen görs i en

frihamn eller till

fartyget, gäller första

stycket endast om varan

består av spritdrycker,

vin, starköl, öl, tobaks-

varor, parfymer,

kosmetiska preparat,

toalettmedel eller cho-

klad-och kon-

fektyrvaror.

 11 §

 En omsättning enligt En omsättning av

någon av 4-8 §§ av tjän- tjänster enligt någon av

ster anses som omsätt- 4-8 §§ anses som omsättning

ning utomlands då det utomlands då det är fråga

är fråga om: om:

 1. tjänster som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik, inräknat

upplåtelse av hamnar eller flygplatser, eller tjänster som avser utrustning

eller andra varor för användning på sådana fartyg eller luftfartyg,

 2. lastning, lossning 2. lastning, lossning

eller andra tjänster i eller andra tjänster i

hamn- eller flygplats- godsterminal-, hamn-

verksamhet, om eller flygplatsverksam-

tjänsterna avser varor het, om tjänsterna avser

från eller till varor från eller till

utlandet, utlandet,

 3. alla tjänster som 3. alla tjänster som

avser varor utom avser varor utom

uthyrning, om varorna uthyrning, om varorna

förts in i landet endast förts in i landet endast

för tjänsten i fråga för för tjänsten i fråga för att

att därefter föras ut ur därefter föras ut ur

landet, landet till en plats

 utanför EG,

 4. reparation av varor åt en utländsk företagare, som inte är skattskyldig för

omsättningen, och reparationen görs inom ramen för garantiåtaganden som denne

gjort,

 5. upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan Sverige och ett annat

land, och

 6. förmedling av varor 6. förmedling av varor

eller tjänster när eller tjänster som görs för

omsättningen av dessa någon annans räkning i

anses som en omsättning dennes namn, när omsätt-

utomlands antingen ningen av dessa anses

enligt 1 § första stycketsom en omsättning utanför

eller enligt förevarande EG antingen enligt 1 §

paragraf eller någon av första stycket eller

9 och 10 §§. enligt förevarande

 paragraf eller 9 §.

 7 kap.

 1 §

 Skatt enligt denna lag tas ut med 25 procent av beskattningsunderlaget om inte

annat följer av andra eller tredje stycket.

 Skatten tas ut med 21 Skatten tas ut med 21

procent av procent av

beskattningsunderlaget beskattningsunderlaget

för för omsättning,

 1. serveringstjänster, gemenskapsinternt förvärv

 2. omsättning och och import av sådana

införsel av sådana livsmedel och livsme-

livsmedel och livs- delstillsatser som avses

medelstillsatser som i 1 § livsmedelslagen

avses i 1 § livsme- (1971:511) med undantag

delslagen (1971:511) för

med undantag för

 a) vatten från

vattenverk, a) vatten från

 b) spritdrycker, vin vattenverk,

och starköl som b) spritdrycker, vin

tillhandahålls av det och starköl som

detaljhandelsbolag som tillhandahålls av det

avses i 15 § andra detaljhandelsbolag som

stycket lagen avses i 15 § andra

(1977:293) om handel stycket lagen (1977:293)

med drycker, och om handel med drycker,

 c) tobaksvaror. och

 c) tobaksvaror.

 Skatten tas ut med 12 procent av beskattningsunderlaget för

 1. rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet samt upplåtelse av

campingplatser och motsvarande i campingverksamhet,

 2. personbefordran 2. personbefordran

utom sådan befordran där utom sådan befordran där

resemomentet är av resemomentet är av under-

underordnad betydelse, ordnad betydelse, och

 3. transport i 3. transport i

skidliftar, och skidliftar.

 4. sådan befordran av

brev i postverksamhet

som avses i 3 §

postlagen (1993:1684).

Beskattningsunderlaget Beskattningsunderlaget

vid omsättning vid omsättning och

 gemenskapsinterna förvärv

 2 §

 Vid omsättning som anges i 3 och 4 §§ beräknas beskattningsunderlaget med

utgångspunkt i det i nämnda paragrafer angivna värdet. Beskattningsunderlaget

utgörs av detta värde minskat med

 1. 20 procent när skattesatsen enligt 1 § är 25 procent,

 2. 17,36 procent när skattesatsen är 21 procent, och

 3. 10,71 procent när skattesatsen är 12 procent.

 Vid omsättning enligt Vid omsättning som med-

1 kap. 1 § första stycketför skattskyldighet

2 utgörs dock be- enligt 1 kap. 2 § första

skattningsunderlaget av stycket 2-4 utgörs dock

det i 3 § angivna värdet beskattningsunderlaget

utan sådan minskning som av det i 3 § angivna

anges i första stycket. värdet utan sådan minsk-

 ning som anges i första

 stycket.

 2 a §

 Vid gemenskapsinterna

 förvärv utgörs

 beskattningsunderlaget

 av

 1. vid förvärv enligt 2

 a kap. 2 § 1 eller 2:

 ersättningen och punkt-

 skatt som köparen påförts i

 ett annat EG-land,

 2. vid förvärv enligt 2

 a kap. 2 § 3 eller 4:

 varans inköpsvärde eller,

 om ett sådant värde

 saknas, tillverknings-

 kostnaden för varan.

 3 §

 Det i 2 § första Det i 2 § första stycket

stycket första meningen första meningen avsedda

avsedda värdet utgörs, värdet utgörs

vid annan omsättning än 1. vid annan omsättning

uttag, av ersättningen än uttag: av ersättningen,

och, vid uttag i andra 2 a. vid uttag av

fall än som anges i 4 §, varor: av inköpsvärdet för

av marknadsvärdet. varorna eller liknande

 varor eller, om sådant

 värde saknas, av till-

 verkningskostnaden vid

 tidpunkten för uttaget,

 och

 2 b. vid uttag av

 tjänster i andra fall än

 Med ersättning förstås som anges i 4 och 5 §§:

det pris som följer av kostnaden vid tidpunkten

avtalet om varan eller för uttaget för att utföra

tjänsten. Med tjänsten.

marknadsvärde förstås det

pris som den skattskyl-

dige skulle ha kunnat

betinga sig vid en för-

säljning under jämförliga

omständigheter. I priset

inbegrips värdet av

bytesvara, kompensation

för skatter och avgifter

och alla andra tillägg

till priset utom ränta.

 3 a §

 Med ersättning enligt 2

 a och 3 §§ förstås det pris

 som följer av avtalet om

 varan eller tjänsten.

 Med inköpsvärde och

 tillverkningskostnad

 enligt 2 a och 3 §§ förstås

 det pris som den skatt-

 skyldige betalat för att

 köpa in varorna

 respektive den

 skattskyldiges kostnad

 för att tillverka var-

 orna.

 I priset inbegrips

 värdet av bytesvara,

 kompensation för skatter

 och avgifter och andra

 tillägg till priset utom

 ränta.

 Med kostnad enligt 3 §

 för att utföra en tjänst

 förstås den del av de

 fasta och löpande kost-

 naderna i rörelsen som

 belöper på tjänsten.

 4 §

 Vid uttag i form av Vid uttag i form av

användande av personbil användande av personbil

för privat bruk enligt 2 för privat bruk enligt 2

kap. 6 § 2 utgörs det i 2 §kap. 5 § 3 utgörs det i 2 §

första stycket första första stycket första

meningen avsedda värdet meningen avsedda värdet

av det värde som enligt av det värde som enligt 5 §

5 § lagen (1984:668) om lagen (1984:668) om

uppbörd av uppbörd av socialavgifter

socialavgifter från från arbetsgivare har

arbetsgivare har bestämts i fråga om

bestämts i fråga om tillhandahållandet av

tillhandahållandet av bilförmåner åt anställda. När

bilförmåner åt anställda.det gäller den

När det gäller den skattskyldiges eget

skattskyldiges eget nyttjande får

nyttjande får skattemyndigheten på an-

skattemyndigheten på an- sökan bestämma det i 2 §

sökan bestämma det i 2 § första stycket första

första stycket första meningen avsedda värdet

meningen avsedda värdet enligt de grunder som

enligt de grunder som anges i 5 § lagen om upp-

anges i 5 § lagen om börd av socialavgifter

uppbörd av från arbetsgivare.

socialavgifter från ar- Detsamma gäller i fråga om

betsgivare. Detsamma delägare i handelsbolag.

gäller i fråga om delä-

gare i handelsbolag.

 5 §

 Vid uttag av sådana tjänster gällande fastigheter som avses i 2 kap. 7 eller 8

§ utgörs beskattningsunderlaget av

 1. de nedlagda kostnaderna,

 2. beräknad ränta på kapital, annat än lånat, som är nedlagt i sådant

varulager eller sådana andra tillgångar än omsättningstillgångar som används för

tjänsterna, samt

 3. värdet av arbete som den skattskyldige personligen utfört.

 Vid uttag av tjänster som avses i 2 kap. 8 § utgörs beskattningsunderlaget, om

den skattskyldige begär det, i stället av lönekostnaderna, inräknat skatter och

avgifter som grundas på dessa kostnader.

 Vid uttag för

försäljning från kiosk

eller liknande försälj-

ningsställe ombord på

fartyg på linjer mellan

Sverige, Danmark, Fin-

land och Norge av andra

varor än sådana som

uppräknas i 5 kap. 9 §

andra stycket utgörs be-

skattningsunderlaget av

inköpsvärdet.

 **Fotnot**

 [3]Senaste lydelse 1994:498.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Beskattningsunderlaget Beskattningsunderlaget

vid införsel vid import

 8 §

 Beskattningsunderlaget

Beskattningsunderlaget vid import utgörs av

vid införsel av varor varans värde för tullän-

utgörs, om inget annat damål, bestämt i enlighet

anges i 9 §, av varans med gällande regler inom

värde, bestämt enligt Europeiska gemenskapen

tredje stycket, med (rådets förordning nr

tillägg av tull och 2913/92 av den 12

andra statliga skatter oktober 1992 om

eller avgifter, utom inrättandet av en

skatt enligt denna lag, tullkodex för

som tas ut av tull- gemenskapen), med tillägg

verket med anledning av av tull och andra

införseln. Sådant till- statliga skatter eller

lägg skall inte göras i avgifter, utom skatt

fall då tullen, skatter- enligt denna lag, som

na eller avgifterna in- tas ut av tullverket med

går i varans värde. anledning av införseln.

 I beskattnigsunder- Sådant tillägg skall inte

laget skall även ingå göras i fall då tullen,

sådana kostnader som skatterna eller avgif-

skall ingå i varans terna ingår i varans

tullvärde. värde.

Varans värde utgörs av I beskattningsunderlaget

ersättning för varan om skall även ingå frakt- och

inte ersättningens försäkringskostnader och

storlek påverkats av andra sådana tillfälliga

villkor, inskränkningar kostnader som uppstår

eller annat liknande fram till första

förhållande. I ett så- bestämmelseorten här i

dant fall utgörs varans landet.

värde av den ersättning

som skulle ha lämnats

för en identisk vara

eller i brist på en

identisk vara en lik-

nande vara eller i brist

på en liknande vara med

utgångspunkt i försälj-

ningspriset i Sverige

eller om den skattskyl-

dige begär det, med

ledning av ett beräknat

produktionsvärde. Kan

varans värde inte be-

stämmas på annat sätt

får det bestämmas med

ledning av ett beräknat

produktionsvärde eller i

sista hand efter skälig

grund.

 9 §

 Vid införsel och åter- Vid återimport av

införsel i sådana fall gemenskapsvaror som

som avses i föreskrifter bearbetats i ett land

om tullfrihet eller utanför EG på något annat

tullnedsättning som är sätt än genom reparation,

meddelade med stöd av 15 utgörs beskattningsunder-

§ lagen (1987:1069) om laget av beskattnings-

tullfrihet m.m. utgörs underlaget enligt 8 §

beskattningsunderlaget minskat med beskatt-

 1. om varan har ningsunderlaget för skat-

reparerats utomlands: ten vid förvärvet eller

av ersättningen för den tidigare importen,

reparationen samt tull om

och andra statliga 1. skatt enligt denna

skatter eller avgifter, lag har tagits ut i

utom skatt enligt denna Sverige vid den skatt-

lag, som tas ut med an- skyldiges förvärv eller

ledning av införseln, tidigare import av

 2. om varan på annat varan, och

sätt har bearbetats 2. de bearbetade

utomlands och skatt varorna återimporteras

enligt denna lag har inom den tid som tull-

tagits ut i Sverige vid myndigheten fastställt

den skattskyldiges och varorna förtullas för

förvärv eller tidigare den som får tillämpa

införsel av varan: av tullförfarandet passiv

beskattningsunderlaget förädling.

enligt 8 § minskat med

beskattningsunderlaget

för skatten vid förvärvet

eller den tidigare

införseln,

 3. om varan har

tillverkats utomlands

helt eller delvis av

material för vilket

skatt enligt denna lag

tagits ut i Sverige vid

den skattskyldiges

förvärv eller tidigare

införsel av materialet:

av beskattningsunder-

laget enligt 8 § minskat

med beskattnings-

underlaget för den

tidigare uttagna skat-

ten, och

 4. om varan har

tillverkats utomlands

med användning av kon-

struktionsarbete eller

någon annan liknande

prestation som utförts i

Sverige: av beskatt-

ningsunderlaget enligt

8 § minskat med värdet av

sådant arbete eller sådan

prestation om det ingår

i underlaget.

 10 §

 Vid import och

 återimport av varor som

 tillverkats i ett land

 utanför EG helt eller

 delvis av material som är

 gemenskapsvaror utgörs

 beskattningsunderlaget

 av beskattningsunderlaget

 enligt 8 § minskat med

 beskattningsunderlaget

 för den tidigare uttagna

 skatten, om

 1. de varor som

 importeras eller

 återimporteras

 tillverkats av det

 temporärt exporterade

 materialet, och

 2. de tillverkade

 varorna återimporteras

 inom den tid som tull-

 myndigheten fastställt

 och varorna förtullas för

 den som får tillämpa

 tullförfarandet passiv

 förädling.

 11 §

 Vid återimport av

 gemenskapsvaror som

 reparerats i ett land

 utanför EG utgörs

 beskattningsunderlaget

 av ersättningen för

 reparationen samt tull

 och statliga skatter

 eller avgifter, utom

 skatt enligt denna lag,

 som tas ut med anledning

 av importen.

 8 kap.

 2 §

 Ingående skatt utgörs av beloppet av den skatt enligt denna lag som hänför sig

till ersättning för

 1. förvärv av varor eller tjänster, om omsättningen medfört skattskyldighet

för den från vilken varorna eller tjänsterna förvärvats,

 2. förvärv inom landet av varor, om överlåtelsen av varorna är skattepliktig

men överlåtaren ändå inte är skattskyldig för överlåtelsen,

 3. förvärv inom landet 3. förvärv inom landet

av tillgångar från någon av tillgångar från någon

som inte är skattskyldig som inte är skattskyldig

för överlåtelsen, om för överlåtelsen, om

överlåtelsen annars överlåtelsen annars skulle

skulle ha varit skatte- ha varit skattepliktig

pliktig men undantagits men undantagits från

från skatteplikt enligt skatteplikt enligt 3

3 kap. 24 §. kap. 24 §,

 4. förvärv inom landet

av tjänster, om förvärvet

har medfört skattskyl-

dighet för förvärvaren

enligt 1 kap. 2 § första Vid förvärv som medför

stycket 2. skattskyldighet enligt 1

 kap. 2 § första stycket

 2-5 utgörs ingående skatt

 av beloppet av den

 utgående skatt som den

 skattskyldige skall

 redovisa till staten.

 Ingående skatt utgörs också av skatt enligt denna lag som hänför sig till

 1. förvärv enligt 4 § första stycket 4 eller 9 kap. 3 § första stycket 2 och

andra stycket, eller

 2. införsel av varor 2. import till landet.

till landet.

 3 §

 Den som bedriver en Den som bedriver en

verksamhet som medför verksamhet som medför

skattskyldighet får göra skattskyldighet får göra

avdrag för den ingående avdrag för den ingående

skatt som hänför sig skatt som hänför sig till

till förvärv eller in- förvärv eller import i

försel i verksamheten. verksamheten.

 Den skattskyldiges Den skattskyldiges

avdragsrätt omfattar avdragsrätt omfattar även

även ingående skatt som ingående skatt som hänför

hänför sig till förvärv sig till förvärv eller

eller införsel för av- import för avhjälpande av

hjälpande av skador som skador som uppstått i

uppstått i verksamheten verksamheten även då den

även då den som vållat som vållat skadan eller

skadan eller en försäk- en försäkringsgivare står

ringsgivare står för för kostnaden för förvärvet

kostnaden för förvärvet eller importen.

eller införseln.

 4 §

 Den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet får också göra

avdrag

 1. om den skattskyldige från någon annan skattskyldig eller någon som har rätt

till återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§ har övertagit verksamheten eller en

del av den: för den ingående skatt som hänför sig till den tidigare ägarens

förvärv för verksamheten, om den tidigare ägaren inte har gjort avdrag för eller

fått återbetalning av den ingående skatten men skulle ha varit berättigad till

sådant avdrag eller sådan återbetalning om han hade fortsatt att driva

verksamheten,

 2. om den skattskyldige är delägare i en samfällighet för vattenreglering,

väghållning eller liknande ändamål och den fastighet som ingår i samfälligheten

används i den verksamhet som medför skattskyldighet: för den ingående skatt som

hänför sig till samfällighetens förvärv, dock endast till den del som svarar mot

hans andel i samfälligheten,

 3. om den 3. om den

skattskyldige vid leve- skattskyldige vid leve-

rans av en vara till rans av en vara till

honom har betalat skatt honom har betalat skatt

vid varans införsel utan vid importen av varan

att han varit skatt- utan att han varit

skyldig för införseln skattskyldig för importen

eller han har betalat eller han har betalat

ersättning för denna ersättning för denna skatt

skatt till den som haft till den som haft sådan

sådan skattskyldighet: skattskyldighet: för den

för den skatt som tull- skatt som tullmyndig-

myndigheten tagit ut, heten tagit ut, dock

dock endast under förut- endast under förutsättning

sättning att leverantö- att leverantören inte är

ren inte är skattskyldig skattskyldig enligt

enligt 1 kap. 2 § första denna lag för annat än im-

stycket 1 eller 2 och porten och den skatt-

den skattskyldige skyldige skulle ha haft

skulle ha haft avdrags- avdragsrätt om han själv

rätt om han själv hade hade varit skattskyldig

varit skattskyldig för för importen,

införseln,

 4. om den skattskyldige köper en fastighet och fastigheten i säljarens

byggnadsrörelse har tillförts tjänster, vilkas tillförande utgör skattepliktiga

uttag enligt 2 kap. 7 §, utan att fastigheten därefter har tagits i bruk av

säljaren: för den utgående skatt som säljaren har redovisat eller skall redovisa

för uttagen,eller

 5. om den 5. om den

skattskyldige är ett skattskyldige är ett

företag som ingår i en företag som ingår i en

koncern och koncern och

tillhandahålls en tjänst tillhandahålls en tjänst

av ett företag som ingår av ett företag som ingår i

i samma koncern utan samma koncern utan att

att det senare företaget det senare företaget är

är skattskyldigt eller skattskyldigt eller har

har rätt till åter- rätt till återbetalning

betalning enligt 10 kap. enligt 10 kap. 9-13 §§: för

9-13 §§: för den ingåen- den ingående skatt som

de skatt som hänför hänför sig till det

sig till det sistnämnda sistnämnda företagets

företagets förvärv eller förvärv eller import för

införsel för tillhanda- tillhandahållande av

hållande av tjänsten, tjänsten, dock endast om

dock endast om det det skattskyldiga

skattskyldiga företaget företaget hade haft

hade haft avdragsrätt avdragsrätt vid ett sådant

vid ett sådant förvärv förvärv eller en sådan

eller en sådan införsel. import.

 Vid tillämpningen av första stycket 5 skall endast moderföretag och helägda

dotterbolag anses ingå i samma koncern. Moderföretaget kan vara ett svenskt

aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller en svensk ömsesidig

skadeförsäkringsanstalt. Som helägt dotterbolag räknas svenskt aktiebolag i

vilket moderföretaget äger mer än nio tiondelar av aktierna. Då ett eller flera

helägda dotterbolag i sin tur äger mer än nio tiondelar av aktierna i ett annat

svenskt bolag, räknas även det bolaget som helägt dotterbolag.

 6 §

 Den ingående skatten Den ingående skatten

uppgår till samma belopp uppgår till samma belopp

som den utgående skatten som den utgående skatten

hos den som är hos den som är skattskyl-

skattskyldig för dig för omsättningen eller

omsättningen eller in- importen.

förseln.

 I 13 kap. 26 § finns bestämmelser om återförande av sådan ingående skatt som

hänför sig till ett förvärv för vilket en skattskyldig har fått prisnedsättning

efter det att han gjort avdrag för skatten.

 9 §

 Avdrag får inte göras för sådan ingående skatt som hänför sig till

 1. stadigvarande bostad om inte annat följer av 10 §,

 2. utgifter för 2. utgifter för

representation och lik- representation och

nande ändamål för vilka liknande ändamål för vilka

den skattskyldige inte den skattskyldige inte

har rätt att göra avdrag har rätt att göra avdrag

vid inkomsttaxeringen vid inkomsttaxeringen

enligt punkt 1 tredje enligt punkt 1 tredje

stycket av stycket av anvisningarna

anvisningarna till 20 § till 20 § kommunal-

kommunalskattelagen skattelagen (1928:370),

(1928:370), eller

 3. förvärv av varor

för försäljning från

fartyg i de fall som

avses i 5 kap. 9 §

andra stycket, eller 3. kostnader vid uttag

 av tjänst där

 4. kostnader vid beskattningsunderlaget

uttag av tjänst där beräknats enligt 7 kap. 5 §

beskattningsunderlaget andra stycket.

beräknats enligt 7 kap.

5 § andra stycket.

 10 §

 Avdragsförbudet i 9 § Avdragsförbudet i 9 § 1

1 gäller inte om den in- gäller inte om den in-

gående skatten hänför gående skatten hänför sig

sig till förvärv eller till förvärv eller import

införsel för utförande för utförande av sådana

av sådana tjänster som tjänster som avses i 2

avses i 2 kap. 7 eller kap. 7 eller 8 § och för

8 § och för vilka ut- vilka uttagsbeskattning

tagsbeskattning skall skall ske med stöd av be-

ske med stöd av bestäm- stämmelserna i 2 kap.

melserna i 2 kap. Av- Avdrag får också göras för

drag får också göras ingående skatt som hänför

för ingående skatt som sig till ett

hänför sig till ett jordbruksarrende även

jordbruksarrende även till den del arrendet

till den del arrendet omfattar bostad.

omfattar bostad.

 I 15 § och 16 § första stycket 2 finns särskilda begränsningar av rätten till

avdrag för ingående skatt som hänför sig till förvärv eller hyra av personbilar

eller motorcyklar.

 13 §

 I de fall den ingående I de fall den ingående

skatten endast delvis skatten endast delvis

avser förvärv eller avser förvärv eller import

införsel som medför som medför avdragsrätt

avdragsrätt eller avser eller avser förvärv eller

förvärv eller införsel import som görs gemensamt

som görs gemensamt för för flera verksamheter,

flera verksamheter, av av vilka någon inte medför

vilka någon inte medför skattskyldighet, eller

skattskyldighet, eller görs för en verksamhet som

görs för en verksamhet endast delvis medför

som endast delvis medför skattskyldighet får

skattskyldighet får avdrag göras endast för

avdrag göras endast för skatten på den del av

skatten på den del av ersättningen eller in-

ersättningen eller in- köpsvärdet som hänför sig

köpsvärdet som hänför till den del av förvärvet

sig till den del av för- eller importen som medför

värvet eller införseln avdragsrätt respektive

som medför avdragsrätt hänför sig till verksamhet

respektive hänför sig som medför

till verksamhet som skattskyldighet. Om

medför skattskyldighet. denna del inte kan

Om denna del inte kan fastställas, får avdrags-

fastställas, får av- beloppet i stället bestäm-

dragsbeloppet i stället mas genom uppdelning

bestämmas genom uppdel- efter skälig grund.

ning efter skälig grund.

 Första stycket gäller inte om annat följer av 14 eller 16 §.

 14 §

 Om den ingående Om den ingående skatten

skatten avser förvärv avser förvärv eller import

eller införsel för verk- för verksamhet som endast

samhet som endast delvis delvis medför skatt-

medför skattskyldighet, skyldighet, får hela den

får hela den ingående ingående skatten för ett

skatten för ett visst visst förvärv eller en

förvärv eller en viss viss import ändå dras av

införsel ändå dras av 1. om förvärvet eller

 1. om förvärvet eller importen till mer än 95

införseln till mer än 95 procent görs för den del

procent görs för den del av verksamheten som

av verksamheten som medför skattskyldighet,

medför skattskyldighet, eller

eller 2. om skatten för

 2. om skatten för för- förvärvet eller importen

värvet eller införseln inte överstiger 1 000

inte överstiger 1 000 kronor och mer än 95 pro-

kronor och mer än 95 cent av omsättningen i

procent av omsättningen verksamheten medför

i verksamheten medför skattskyldighet.

skattskyldighet. Om den ingående skatten

 Om den ingående avser förvärv eller import

skatten avser förvärv för en verksamhet som

eller införsel för en medför både skattskyldig-

verksamhet som medför het och återbetalningsrätt

både skattskyldighet och enligt 10 kap. 9-13 §§

återbetalningsrätt en- eller för både en verk-

ligt 10 kap. 9-13 §§ samhet som medför

eller för både en verk- skattskyldighet och en

samhet som medför skatt- annan verksamhet som

skyldighet och en annan medför sådan återbe-

verksamhet som medför talningsrätt, behöver någon

sådan återtalningsrätt, uppdelning av den

behöver någon uppdelning ingående skatten enligt

av den ingående skatten 13 § inte göras.

enligt 13 § inte göras.

 15 §[4]

 När personbilar eller När personbilar eller

motorcyklar förvärvas motorcyklar förvärvas

eller förhyrs för andra eller förhyrs för andra

ändamål än återförsälj- ändamål än återförsäljning,

ning, uthyrning, person- uthyrning, persontran-

transporter i yrkesmäs- sporter i yrkesmässig

sig trafik enligt yrkes- trafik enligt yrkes-

trafiklagen (1988:263), trafiklagen (1988: 263)

sjuktransporter eller eller transporter av

transporter av avlidna avlidna får avdrag inte

får avdrag inte göras göras för ingående skatt

för ingående skatt som som hänför sig till

hänför sig till

 1. förvärv av fordonet, eller

 2. förhyrning av fordonet om det i endast ringa omfattning används i den

verksamhet som medför skattskyldighet.

 Jämkning av avdrag för

 ingående skatt i vissa

 fall

 16 a §

 Avdrag som gjorts för

 ingående skatt hänförlig

 till förvärv eller import

 av investeringsvaror

 skall jämkas enligt 16

 b-16 f §§ om användningen

 av varan ändras efter för-

 värvet eller om varan

 avyttras.

 Med investeringsvaror

 avses:

 1. maskiner,

 inventarier och liknande

 anläggningstillgångar vars

 värde minskar, och vars

 anskaffningskostnad över-

 stiger

 200 000 kronor exklusive

 kompensation för skatt

 enligt denna lag,

 2. fastigheter vars

 anskaffningskostnad

 överstiger 200 000

 kronor.

 Med förvärv av fastighet

 jämställs förvärv av tjänster

 som avser ny-, till-

 eller ombyggnad av

 fastighet. Därvid skall

 den i andra stycket 2

 angivna beloppsgränsen

 avse den sammanlagda

 anskaffningskostnaden för

 sådana tjänster som för-

 värvats under ett

 beskattningsår.

 Med avdrag för ingående

 skatt jämställs

 återbetalning av skatt

 enligt 10 kap. 9-13 §§.

 16 b §

 Jämkning skall ske i fö-

 ljande fall:

 1. om användningen av

 en investeringsvara vars

 förvärvande helt eller

 delvis medfört avdragsrätt

 för ingående skatt ändras på

 så sätt att avdragsrätten

 minskar,

 2. om användningen av

 en investeringsvara vars

 förvärvande inte medfört

 rätt till avdrag för

 ingående skatt eller

 endast delvis medfört

 sådan rätt ändras på så sätt

 att avdragsrätten ökar,

 3. om en annan

 investeringsvara än en

 fastighet avyttras och

 omsättningen är skatte-

 pliktig, under förut-

 sättning att förvärvet av

 varan endast delvis

 medfört avdragsrätt, eller

 4. om en fastighet

 avyttras, under förutsätt-

 ning att avdrag för in-

 gående skatt medgivits

 vid förvärvet av fastig-

 heten.

 16 c §

 Avdrag som gjorts för

 ingående skatt skall

 jämkas endast när använd-

 ningen av en investe-

 ringsvara har förändrats

 eller avyttring gjorts

 inom en viss tid

 (korrigeringstiden).

 Denna tid är för fastig-

 heter sex år från tidpunk-

 ten för förvärvet och för

 andra investeringsvaror

 fem år från tidpunkten från

 förvärvet. I

 korrigeringstiden skall

 räknas in det räkenskapsår

 under vilket varan för-

 värvades.

 16 d §

 Vid ändrad användning av

 en investeringsvara

 skall avdrag som gjorts

 för ingående skatt jämkas

 varje räkenskapsår under

 återstoden av

 korrigeringstiden. Den

 årliga jämkningen skall

 göras endast beträffande

 en femtedel - för fastig-

 heter en sjättedel - av

 den ingående skatten vid

 förvärvet av investerings-

 varan (ursprungsbe-

 loppet). Det belopp med

 vilket jämkning årligen

 skall göras (jämkningsbe-

 loppet) skall beräknas

 som en femtedel eller en

 sjättedel av skillnaden

 mellan avdragsrätten för

 ingående skatt vid

 förvärvet och avdragsrätten

 beräknad efter förhållan-

 dena under det aktuella

 året.

 Vid avyttring av

 investeringsvaror skall

 avdrag som gjorts för

 ingående skatt jämkas vid

 ett enda tillfälle och

 jämkningen skall avse

 återstoden av

 korrigeringstiden.

 Jämkningsbeloppet får i

 de fall som avses i 16 b §

 3 uppgå till högst motsva-

 rande 25 procent av

 priset med anledning av

 avyttringen av varan. I

 priset skall inte

 inräknas kompensation för

 skatt enligt denna lag.

 16 e §

 Avdrag som gjorts för

 ingående skatt skall inte

 jämkas, om en förändring i

 användandet av en inve-

 steringsvara föranleder

 uttagsbeskattning enligt

 2 kap. eller återföring av

 skatt enligt 9 kap. 5 §.

 Avdrag som gjorts för

 ingående skatt skall inte

 jämkas, om den pro-

 centuella förändringen av

 avdragsrätten i för-

 hållande till av-

 dragsrätten vid an-

 skaffandet är mindre än

 10.

 Om avdrag som gjorts

 för ingående skatt skall

 jämkas till följd av ändrad

 användning skall avdrags-

 rätten under jämkningsåret

 bestämmas med ledning av

 förhållandena under hela

 året.

 16 f §

 Vid avyttring av

 investeringsvaror i

 samband med att hela

 verksamheten överlåts,

 skall förvärvaren överta sä-

 ljarens rättigheter och

 skyldigheter när det

 gäller jämkning av avdrag

 för ingående skatt. Detta

 gäller dock endast under

 förutsättning att överlåtel-

 sen undantas från

 skatteplikt enligt 3

 kap. 25 §.

 17 §

 Vid förvärv från någon som är skattskyldig skall avdragsrätten styrkas genom

faktura eller jämförlig handling som avses i 11 kap.

 Första stycket gäller

inte om förvärvet har

gjorts vid omsättning i

detaljhandel,

verksamhet som avser

person- eller godsbe-

fordran eller annan

verksamhet inom vilken

ersättningen kvitteras på

jämförligt sätt. Undanta-

get gäller dock endast

om ersättningen

understiger 200 kronor.

 10 kap.

 1 §

 En utländsk företagare, En utländsk företagare

som inte är skattskyldig har på ansökan rätt till

enligt denna lag, har på återbetalning av ingående

ansökan rätt till återbe-skatt under förutsättning

talning av ingående att

skatt under förutsättning

att 1. den ingående skatten

 1. den ingående avser förvärv eller import

skatten avser förvärv som hänför sig till omsätt-

eller införsel för verk- ning i verksamhet utom-

samhet som han bedriver lands, och

utomlands, 2. omsättningen skulle

 ha medfört

 2. verksamheten skattskyldighet eller

skulle ha medfört skatt- rätt enligt 11 eller 12 §

skyldighet eller rätt till återbetalning om den

enligt 11 eller 12 § gjorts här i landet.

till återbetalning om

den bedrivits här i

landet, och

 3. den ingående

skatten i så fall skulle Rätt till återbetalning

ha varit avdragsgill föreligger även för ingående

eller skulle ha medfört skatt som hänför sig till

rätt till återbetalning omsättning inom landet av

enligt 13 §. tjänster för vilka för-

 värvaren är skattskyldig

 enligt 1 kap. 2 § första

 stycket 2 och 3.

 Rätten till

 återbetalning gäller

 endast om den ingående

 skatten skulle ha varit

 avdragsgill, om om-

 sättningen medfört

 skattskyldighet, eller

 om hinder mot

 återbetalning inte skulle

 ha förelegat enligt 13 §.

 2 §

 En utländsk företagare En utländsk företagare

som förmedlar en vara som förmedlar en vara

eller en tjänst för en eller en tjänst för en

uppdragsgivares räkning uppdragsgivares räkning

har rätt till åter- har rätt till

betalning av ingående återbetalning av ingående

skatt avseende förvärv skatt avseende förvärv

eller införsel av den eller import av den

förmedlade varan eller förmedlade varan eller

tjänsten endast i det tjänsten endast i det

fall uppdragsgivaren fall uppdragsgivaren

skulle ha haft denna skulle ha haft denna rätt

rätt om han förvärvat om han förvärvat varan

varan eller tjänsten eller tjänsten direkt.

direkt. Ingående skatt som

 Ingående skatt som avser förvärv eller import

avser förvärv eller av en vara ger inte rätt

införsel av en vara ger till återbetalning, om

inte rätt till varan förvärvas eller förs

återbetalning, om varan in för att inom landet

förvärvas eller förs in levereras till en köpare.

för att inom landet

levereras till en

köpare.

 Ingående skatt som avses i 8 kap. 2 § första stycket 2 och 3 ger inte rätt

till återbetalning.

 3 §

 Rätten till åter- Rätten till

betalning inträder när återbetalning inträder när

en vara har levererats en vara har levererats

till den som har rätt till den som har rätt

till återbetalning eller till återbetalning eller

har förts in i landet har förts in i landet

eller när en tjänst har eller när en tjänst har

tillhandahållits den som tillhandahållits den som

har rätt till återbe- har rätt till återbe-

talning. talning. Vid för-

 skottsbetalning innan en

 vara levereras eller en

 tjänst tillhandahålls

 inträder dock rätten till

 återbetalning när

 förskottet har betalats.

 4 §

 Om en ansökan avser Om en ansökan avser ett

ett helt kalenderår helt kalenderår eller

eller återstoden av det återstoden av det har den

har den skattskyldige skattskyldige rätt till

rätt till återbetalning återbetalning endast om

endast om beloppet upp- beloppet uppgår till

går till minst 200 minst 250 kronor.

kronor. I annat fall har den

 I annat fall har den skattskyldige rätt till

skattskyldige rätt till återbetalning endast om

återbetalning endast om beloppet uppgår till

beloppet uppgår till minst 2 000 kronor.

minst 1 500 kronor.

 5 §

 Ingående skatt som hän- Ingående skatt som hänför

för sig till varor som sig till varor som

förvärvats eller förts förvärvats eller förts in

in för att föras ut för att föras ut ur EG och

ur landet och användas användas för en verksamhet

för en verksamhet som som bedrivs utanför EG

bedrivs utomlands skall skall på ansökan återbe-

på ansökan återbetalas, talas, om verksamheten

om verksamheten bedrivs bedrivs för Förenta natio-

för Förenta Nationernas nernas eller för något av

eller något dess fack- dess fackorgans räkning.

organs räkning eller om

förvärvet eller införseln

gjorts av en riksomfat-

tande hjälporganisation.

 Detsamma gäller om en

 riksomfattande

 hjälporganisation för ut

 sådana varor ur EG för att

 användas i en hjälp-

 verksamhet.

 6 §[5]

 Utländska beskickningar, lönade konsulat i Sverige eller sådana internationella

organisationer, som avses i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i

vissa fall, har på ansökan rätt till återbetalning av ingående skatt som hänför

sig till förvärv av

 1. varor som är avsedda för inredning eller utrustning av sådan byggnad som är

avsedd för förvärvaren,

 2. inventarier eller trycksaker för den verksamhet som utövas av förvärvaren,

 3. tillbehör eller utrustning till motorfordon, som ägs av förvärvaren,

 4. tjänster på en sådan fastighet som är avsedd för förvärvaren samt på sådana

varor och motorfordon som anges i 1--3,

 5. teletjänster, vatten, elektrisk kraft, avloppsrening eller sophämtning för

en fastighet som är avsedd för förvärvaren, och

6. sådana bränslen som 6. sådana bränslen för

beskattas enligt lagen vilka energiskatt och

(1957:262) om allmän koldioxidskatt enligt

energiskatt, lagen lagen (1994:000) om

(1961:372) om skatt på energi skall tas

bensinskatt, lagen ut.

(1990:582) om

koldioxidskatt eller

lagen (1992:1438) om

dieseloljeskatt och

användning av vissa

oljeprodukter.

Viss omsättning som är Viss omsättning som är

undantagen från undantagen från

skatteplikt skatteplikt m.m.

 11 §

 Den som i en Den som i en

yrkesmässig verksamhet yrkesmässig verksamhet

som bedrivs här i landet som bedrivs här i landet

omsätter varor eller omsätter varor eller

tjänster inom landet har tjänster inom landet har

rätt till återbetalning rätt till återbetalning av

av ingående skatt för ingående skatt för vilken

vilken han saknar rätt han saknar rätt till

till avdrag enligt 8 avdrag enligt 8 kap.

kap. på grund av att om- på grund av att om-

sättningen är undantagen sättningen är undantagen

från skatteplikt enligt från skatteplikt enligt

3 kap. 12 §, 19 § första 3 kap. 9 § utom tredje

stycket 2, 21 §, 22 § stycket 2, 10 §, 12 §, 19 §

eller 23 § 2 eller 4. första stycket 2, 21 §, 22

 §, 23 § 1, 2, 4 eller 8,

 30 a § eller 30 e §.

 Rätten till

 återbetalning av ingående

 skatt hänförlig till sådan

 omsättning som avses i 3

 kap. 9 § utom tredje

 stycket 2 samt 23 § 1,

 gäller endast under förut-

 sättning att den som

 förvärvar varan eller

 tjänsten inte bedriver

 verksamhet inom EG eller

 att tjänsten har direkt

 samband med varor som

 exporteras till ett land

 som inte är medlem i EG.

 11 a §

 Vid sådan omsättning av

 nya transportmedel som

 undantas från beskattning

 enligt 3 kap. 30 a §

 föreligger rätt till

 återbetalning av ingående

 skatt för vilken avdrag

 inte kunnat erhållas

 enligt 8 kap. eller

 återbetalning inte kunnat

 erhållas enligt övriga

 bestämmelser i detta

 kapitel. Denna återbetal-

 ningsrätt avser den

 mervärdesskatt som

 säljaren betalat som en

 del av ersättningen för

 sitt förvärv eller vid

 import eller vid ett

 gemen-

 skapsinternt förvärv av

 transportmedlet. Högre

 belopp än som motsvarar

 den skatt säljaren skulle

 ha blivit skyldig att

 betala om han hade varit

 skattskyldig för omsätt-

 ningen kan dock inte

 återbetalas.

 Återbetalning enligt

 första stycket kan medges

 först sedan det styrkts

 att mervärdesskatt

 betalats för trans-

 portmedlet i det andra

 EG-landet.

 11 b §

 Om en vara importerats

 till Sverige för att

 omsättas till ett annat

 EG-land, skall mervärdes-

 skatt som betalats vid

 importen återbetalas till

 importören sedan det

 styrkts att varan där-

 efter beskattats som

 gemenskapsinternt förvärv

 i ett annat EG-land på

 sätt som motsvaras av 2 a

 kap. 5 §.

Export Export m.m.

 12 §[6]

 Den som omsätter varor Den som omsätter varor

eller tjänster genom eller tjänster genom

export har rätt till export har rätt till åter-

återbetalning av ingåen- betalning av ingående

de skatt för vilken han skatt för vilken han

saknar rätt till avdrag saknar rätt till avdrag

enligt 8 kap. på grund enligt 8 kap. på grund av

av att omsättningen sker att omsättningen sker

utomlands. Rätten till utanför EG. Rätten till

återbetalning gäller återbetalning gäller under

under förutsättning att förutsättning att omsätt-

omsättningen är skatte- ningen är skattepliktig

pliktig eller undan- eller undantagen från

tagen från skatteplikt skatteplikt enligt 3

enligt 3 kap. 12 §, 19 § kap. 9 § utom tredje

första stycket 2, 21 § stycket 2, 10 §, 12 §, 19 §

eller 23 § 2 eller 4. första stycket 2, 21 §, 23 §

 1, 2 eller 4, 30 a §

 eller 30 e §.

 Rätt till återbetalning Rätt till återbetalning

av ingående skatt av ingående skatt

föreligger inte om föreligger inte om

skatten hänför sig till skatten hänför sig till

förvärv av varor som förvärv av varor som anges

anges i tredje stycket i tredje stycket och

och förvärvaren omsätter förvärvaren omsätter var-

varorna genom export orna utomlands utan att

utan att han kan visa han kan visa att varorna

att varorna under en under en tid av fem år

tid av fem år före för- före förvärvet innehafts

värvet innehafts endast endast av skattskyldiga

av skattskyldiga eller eller av andra återbetal-

andra återbetalningsbe- ningsberättigade än honom

rättigade än exportören. själv. Om varorna omsätts

Om varorna omsätts efter efter en redovisnings-

en redovisningsperiod då period då avdrag gjorts,

avdrag gjorts, skall skall den återbetalnings-

den återbetalningsbe- berättigade återföra den

rättigade återföra den avdragna ingående skatten

avdragna ingående enligt bestämmelserna i

skatten enligt be- 13 kap. 27 §.

stämmelserna i 13 kap.

27 §.

 Andra stycket gäller

 1. varor som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller

platina men som inte omfattas av avdragsförbudet i 8 kap. 12 §,

 2. naturpärlor samt naturliga och syntetiska ädelstenar,

 3. varor som helt eller till väsentlig del består av koppar, mässing, tenn,

brons eller nysilver,

 4. andra vapen än sådana skjutvapen som omfattas av vapenlagen (1973:1176),

 5. alster av bildkonst,

 6. konstalster av glas, porslin eller annan keramik,

 7. möbler, och

 8. fartyg eller luftfartyg.

 11 kap.

 2 §

 Den som är Den som är skattskyldig

skattskyldig för annan för annan omsättning av

omsättning av varor varor eller tjänster än

eller tjänster än för- sådan som medför skatt-

värv enligt 1 kap. skyldighet enligt 1 kap.

1 § första stycket 2 2 § första stycket 2-4

skall, om inget annat skall, om inget annat

följer av 3 eller 4 §, följer av 3 eller 4 §, ut-

utfärda faktura eller färda faktura eller jäm-

jämförlig handling för förlig handling för

 1. varje omsättning som medför skattskyldighet och som görs mot ersättning,

 2. förskotts- eller a conto-betalningar som avser sådana omsättningar, och

 3. sådan omsättning av en fastighet som medför avdragsrätt för köparen enligt

8 kap. 4 § första stycket 4.

 2 a §

 Utöver vad som framgår av

 2 § och av 3 kap. 30 b §

 föreligger skyldighet för

 säljaren att utfärda en

 faktura eller jämförlig

 handling för

 1. sådan omsättning som

 anges i 1 kap. 2 § första

 stycket 2 och 3,

 2. sådan omsättning som

 anges i 3 kap. 30 a §,

 och

 3. sådan omsättning som

 anges i 5 kap. 2 a §

 oavsett omsättningens

 storlek.

 3 §

 För att den För att den

skattskyldige skall skattskyldige skall vara

vara skyldig att utfärda skyldig att utfärda

faktura eller jämförlig faktura eller jämförlig

handling enligt 2 § vid handling enligt 2 § vid

omsättning i sådan verk- sådan omsättning av en

samhet som avses i 8 fastighet som anges i 2 §

kap. 17 § andra stycket 3 krävs att den som förvär-

krävs att den som förvär-var fastigheten begär

var varan eller tjänsten det.

begär det och att ersätt-

ningen inte understiger

200 kronor.

 En begäran av den som

förvärvar fastigheten

krävs också för att den

skattskyldige skall

vara skyldig att utfärda

faktura eller jämförlig

handling vid sådan

omsättning av en fas-

tighet som anges i 2 §

3.

 5 §

 En faktura eller En faktura eller

jämförlig handling skall jämförlig handling skall i

i de fall som anges i 2 de fall som anges i 2 § 1

§ 1 eller 2 innehålla eller 2 och 2 a §

uppgift om innehålla uppgift om

 1. ersättningen,

 2. skattens belopp, 2. skattens belopp för

 varje skattesats,

 3. utställarens och mottagarens namn och adress eller någon annan uppgift

genom vilken de kan identifieras,

 4. transaktionens art,

 5. platsen för varans mottagande,

 6. den skattskyldiges registreringsnummer enligt 14 kap. 24 § eller, då den

skattskyldige inte är registrerad, hans person- eller organisationsnummer om det

finns ett sådant och annars en likvärdig uppgift, och

 7. övrigt som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten och

mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning.

 En faktura eller jämförlig handling som utfärdas enligt 2 § 3 skall innehålla

uppgift om den utgående skatt som säljaren har redovisat eller skall redovisa

för gjorda skattepliktiga uttag av tjänster på fastigheten. Handlingen skall

dessutom innehålla de uppgifter som anges i första stycket 3, 4, 6 och 7.

 Bestämmelserna i första

 stycket 3-5 får frångås då

 fråga är om en faktura

 eller jämförlig handling

 som upptar endast ett

 mindre belopp.

 5 a §

 En faktura eller

 jämförlig handling skall i

 de fall som avses i

 3 kap. 30 a § första

 stycket och 5 kap. 5 a,

 6 a och 7 a §§, utöver vad

 som anges i 5 §, innehålla

 uppgift om säljarens och

 köparens registrerings-

 nummer till mervär-

 desskatt.

 Vid omsättning enligt

 30 kap. 30 a § av ett

 nytt transportmedel

 skall fakturan eller den

 jämförliga handlingen även

 innehålla uppgift om de

 förhållanden i 1 kap. 13 a §

 som avgör att varan skall

 hänföras till ett sådant

 transportmedel.

 En faktura eller

 jämförlig handling som

 avses i 3 kap. 30 b §

 skall, utöver vad som

 anges i 5 §, innehålla en

 uppgift om att förvärvet

 görs under de förutsätt-

 ningar som anges i 3

 kap. 30 b §. Fakturan

 eller den jämförliga

 handlingen skall in-

 nehålla uppgift om den

 utländske företagarens och

 den skattskyldiges

 registreringsnummer till

 mervärdesskatt.

 12 kap.

 1 a §

 Beslut som avses i 1 §

 och som rör den som är

 skattskyldig endast på

 grund av förvärv av sådana

 varor som anges i 2 a

 kap. 3 § första stycket 1

 och 2 meddelas av

 Skattemyndigheten i

 Kopparbergs län.

 4 §

 Riksskatteverket skall

 utgöra

 samordningsmyndighet för

 informationsutbytet i

 det särskilda datasystem

 som tillskapats för

 kommunikation mellan

 EG-länderna.

13 kap. Redovisning av 13 kap. Redovisning av

skatt skatt samt periodisk

 sammanställning

 1 §

 Den som är I 1 a-28 a §§ finns be-

skattskyldig enligt stämmelser om skyldighet

denna lag skall att redovisa utgående och

redovisa utgående och ingående skatt. I 29 och

ingående skatt (redovis- 30 §§ finns bestämmelser om

ningsskyldighet). Den skyldighet att lämna

som är skattskyldig för vissa andra uppgifter.

införsel av varor skall

dock redovisa den

utgående skatten för

införseln i den ordning

som gäller för tull.

 I 14 kap. finns bestämmelser om skyldigheten att lämna deklaration och om

deklarationsförfarandet.

 1 a §

 Den som är skattskyldig

 enligt denna lag skall

 redovisa utgående och

 ingående skatt (redovis-

 ningsskyldighet). Den

 som är skattskyldig för

 import av varor skall

 dock redovisa den

 utgående skatten för

 importen i den ordning

 som gäller för tull.

 Utgående skatt som

 avser sådana

 gemenskapsinterna förvärv

 som anges i 1 kap. 1 §

 första stycket 2 skall

 redovisas särskilt.

 6 §

 Om inget annat följer av 7-15 §§, skall utgående skatt redovisas för den

redovisningsperiod under vilken

 1. den som enligt 1 kap. 2 § första stycket 1 omsätter en vara eller en tjänst

enligt god redovisningssed har bokfört eller borde ha bokfört omsättningen,

 2. den som enligt 1 kap. 2. den som enligt 1

kap. 2 § första stycket kap. 2 § första stycket

är skattskyldig för för- 2-5 är skattskyldig för

värv av en tjänst enligt förvärv av en vara eller

god redovisningssed har en tjänst enligt god

bokfört eller borde ha redovisningssed har

bokfört förvärvet, eller bokfört eller borde ha

 bokfört förvärvet, eller

 3. den som anges i 1 eller 2 har tagit emot eller lämnat förskotts- eller a

conto-betalning.

 10 §

 Om en skattskyldig Om en skattskyldig som

som har försatts i har försatts i konkurs

konkurs inte för en inte för en tidigare

tidigare redovisnings- redovisningsperiod har

period har varit skyldig varit skyldig att

att redovisa den ut- redovisa den utgående

gående skatt som hänför skatt som hänför sig till

sig till omsättning omsättning eller förvärv för

för vilken skattskyl- vilken skattskyldighet

dighet har inträtt före har inträtt före

konkursbeslutet, skall konkursbeslutet, skall

han redovisa skatten för han redovisa skatten för

den redovisningsperiod den redovisningsperiod

under vilken konkurs- under vilken konkurs-

beslutet meddelats. beslutet meddelats.

 Om den utgående skatten ändras efter konkursbeslutet till följd av nedsättning

av priset, återtagande av en vara eller kundförlust tillämpas 24 och 25 §§.

 11 §

 Om en skattskyldig Om en skattskyldig har

har överlåtit sin överlåtit sin verksamhet

verksamhet eller en del eller en del därav till

därav till någon annan, någon annan, skall han

skall han redovisa ut- redovisa utgående skatt,

gående skatt, som hänför som hänför sig till

sig till omsättning för omsättning eller förvärv för

vilken skattskyldighet vilken skattskyldighet

har inträtt före har inträtt före

övertagandet, för den övertagandet, för den

redovisningsperiod redovisningsperiod under

under vilken övertagan- vilken övertagandet har

det har ägt rum, om ägt rum, om han inte har

han inte har varit varit skyldig att

skyldig att redovisa redovisa skatten för en

skatten för en tidigare tidigare redovisnings-

redovisningsperiod. period.

 Om den utgående skatten ändras efter övertagandet till följd av nedsättning av

priset, återtagande av en vara eller kundförlust, tillämpas 24 och 25 §§.

 15 §

 Om den skattskyldige Om den skattskyldige

tar ut en tjänst genom tar ut en tjänst genom

att enligt 2 kap. 5 § att enligt 2 kap. 5 §

första stycket 2 eller själv använda eller låta

3 eller 6 § 2 själv an- någon annan använda en

vända eller låta någon personbil eller en

annan använda en person- motorcykel, får redovis-

bil eller en motorcykel, ningen av den utgående

får redovisningen av den skatten för uttaget anstå

utgående skatten för ut- till dess redovisning

taget anstå till dess skall lämnas för den sista

redovisning skall lämnas redovisningsperioden

för den sista redovis- under det kalenderår då

ningsperioden under det bilen eller motorcykeln

kalenderår då bilen använts.

eller motorcykeln an-

vänts.

 16 §

 Om inget annat följer av 17-23 §§, skall ingående skatt dras av för den

redovisningsperiod under vilken

 1. den som förvärvar 1. den som förvärvar en

en vara eller en tjänst vara eller en tjänst

eller för in en vara eller för in en vara till

till landet enligt god landet enligt god redo-

redovisningssed har visningssed har bokfört

bokfört eller borde ha eller borde ha bokfört

bokfört förvärvet eller förvärvet eller importen,

införseln, eller eller

 2. den som förvärvar en vara eller en tjänst har lämnat förskotts- eller a

conto-betalning.

 21 §

 Om den skattskyldige Om den skattskyldige

har försatts i konkurs, har försatts i konkurs,

skall han senast för den skall han senast för den

redovisningsperiod som redovisningsperiod som

löpte när konkursbeslu- löpte när konkursbeslutet

tet meddelades göra av- meddelades göra avdrag för

drag för ingående skatt ingående skatt som hänför

som hänför sig till för- sig till förvärv, import

värv, införsel eller eller förskotts- eller a

förskotts- eller a con- conto-betalning under

to-betalning under tiden tiden innan han försattes

innnan han försattes i konkurs.

i konkurs.

 23 §

 Avdrag för ingående Avdrag för ingående

skatt som hänför sig skatt som hänför sig till

till införsel i fall då import i fall då tullräk-

tullräkning skall ning skall utfärdas får

utfärdas får göras tidi- göras tidigast för den

gast för den redovis- redovisningsperiod under

ningsperiod under vilken den skattskyldige

vilken den skatt- har tagit emot en av

skyldige har tagit emot Tullverket utfärdad

en av tullverket ut- tullräkning.

färdad tullräkning.

 25 a §

 Den skattskyldige får i

 den ordning som gäller för

 hans redovisning av

 utgående skatt dra av ett

 belopp motsvarande

 utgående skatt som har

 redovisats i en deklara-

 tion, om den redovisade

 skatten gäller sådana

 gemenskapsinterna förvärv

 som avses i 2 a kap. 6 §

 och den skattskyldige på

 grund av förvärvet har

 påförts mervärdesskatt i

 ett annat EG-land.

 27 §

 Återföring av skatt i Återföring av skatt i de

de fall som avses i 10 fall som avses i 10 kap.

kap. 12 § skall göras i 12 § skall göras i den

den ordning som gäller ordning som gäller för den

för den skattskyldiges skattskyldiges redovis-

redovisning av ingående ning av ingående skatt.

skatt. Återföringen skallÅterföringen skall göras

göras med det belopp som med det belopp som mot-

motsvarar den del av svarar den del av den

den tidigare redovisade tidigare redovisade

skatten som varit hän- skatten som varit hän-

förlig till hans förvärv förlig till hans förvärv av

av de exporterade de omsatta varorna.

varorna. Återföringen Återföringen skall göras för

skall göras för den den redovisningsperiod

redovisningsperiod under vilken varorna har

under vilken varorna omsatts utomlands.

har exporterats.

 Redovisning av sådan

 jämkning som avses i 8

 kap. 16 a-16 f §§

 28 a §

 Avdrag som gjorts för

 ingående skatt i de fall

 som avses i 8 kap. 16

 a-16 f §§ skall jämkas

 första redovisningsperio-

 den efter det räkenskapsår

 då användning ändrats eller

 avyttring inträffat. När

 ett tidigare verkställt

 avdrag skall minskas

 jämkas det genom att

 skatt återförs i enlighet

 med bestämmelserna i 13

 kap. 26 §. När den skatt-

 skyldige är berättigad

 till ytterligare avdrag

 för ingående skatt jämkas

 avdraget genom att

 redovisad ingående skatt

 för nämnda redovisnings-

 period ökas.

 Vissa ytterligare

 uppgifter i en

 deklaration

 29 §

 Utöver vad som följer av

 6-28 a §§ skall den som är

 redovisningsskyldig lämna

 uppgifter om omsättning,

 förvärv och överföringar

 av varor som transporteras

 mellan EG-länder. Rege-

 ringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer meddelar

 föreskrifter om vilka

 uppgifter som skall läm-

 nas.

 Periodisk sammanställning

 30 §

 Den som är registrerad

 eller skyldig att anmäla

 sig för registrering

 enligt bestämmelserna i

 14 kap. är även skyldig

 att i en periodisk

 sammanställning lämna upp-

 gifter om omsättning,

 förvärv och överföringar av

 varor som transporteras

 mellan EG-länder. Rege-

 ringen eller den myndig-

 het som regeringen be-

 stämmer meddelar närmare

 föreskrifter om vilka

 uppgifter som skall läm-

 nas. Därvid får föreskrivas

 att periodisk samman-

 ställning skall lämnas även

 för varuöverföringar för

 vilka redovisningsskyl-

 dighet inte föreligger.

14 kap. Registrering 14 kap. Registrering

och deklaration samt deklaration och

 periodisk sammanställning

 1 §[7]

 Den som är Den som är skattskyldig

skattskyldig enligt enligt denna lag skall

denna lag skall registreras, om inte

registreras, om annat följer av andra

 1. han bedriver en stycket.

verksamhet i vilken

beskattningsunderlagen

för beskattningsåret

beräknas sammanlagt

överstiga 200 000 kro-

nor,

 2. han inte är skyldig

att lämna särskild

självdeklaration enligt

lagen (1990:325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter,

eller

 3. han är en sådan

skattskyldig som enligt

22 kap. 6 § skall före-

trädas av en

representant här i

landet.

 Skattemyndigheten kan

besluta om registrering

av en skattskyldig även

i andra fall än de som

nämnts i första stycket,

om det finns särskilda

skäl för detta.

 Den som är skattskyldig

 endast på grund av att

 han förvärvat sådana varor

 som anges i 2 a kap.

 3 § första stycket 1 och 2

 skall inte registreras.

 I 19 kap. 13 § finns bestämmelser om registrering i samband med återbetalning

av mervärdesskatt till icke skattskyldiga.

 2 §

 Den som skall Den som skall

registreras enligt 1 § registreras enligt

första stycket är skyl- 1 § är skyldig att anmäla

dig att anmäla sig för sig för registrering hos

registrering hos skattemyndigheten. I

skattemyndigheten. I 19-27 §§ finns bestämmelser

19-27 §§ finns om förfarandet.

bestämmelser om förfa- Den som enligt 3 § är

randet. skyldig att redovisa

 skatten i en särskild

 självdeklaration skall

 anses ha fullgjort anmäl-

 ningsskyldigheten genom

 avlämnande av

 deklarationen.

 3 §[8]

 En skattskyldig som är En skattskyldig som är

registrerad eller registrerad eller

skyldig att anmäla sig skyldig att anmäla sig för

för registrering skall registrering skall

redovisa skatten i en redovisa skatten i en

särskild deklaration. särskild deklaration. Den

Andra skattskyldiga som bedriver en

skall redovisa skatten verksamhet där be-

i en sådan särskild skattningsunderlagen för

självdeklaration som beskattningsåret beräknas

anges i lagen sammanlagt uppgå till

(1990:325) om högst 200 000 kronor och

självdeklaration och som inte är skattskyldig

kontrolluppgifter. enligt 1 kap. 2 § första

 stycket 4 eller 5, eller

 omsätter varor enligt 3

 kap. 30 a §, skall dock

 redovisa skatten i en

 sådan särskild själv-

 deklaration som anges i

 lagen (1990: 325) om

 självdeklaration och

 kontrolluppgifter.

 Är den skattskyldige

 inte skyldig att lämna

 särskild självdeklaration

 skall han redovisa

 skatten i särskild

 deklaration.

 5 §

 En deklaration skall En deklaration skall

lämnas för varje lämnas för varje

redovisningsperiod. redovisningsperiod. Den

 som är skattskyldig

 enligt 1 § andra stycket

 skall dock redovisa

 skatten i en särskild

 deklaration för varje

 förvärv.

 8 §

 En redovisningsperiod En redovisningsperiod

omfattar två omfattar två

kalendermånader, om kalendermånader, om inget

inget annat följer av 9 annat följer av 8 a, 9

eller 10 §. Redo- eller 10 §. Redo-

visningsperioderna är visningsperioderna är

januari och februari, januari och februari,

mars och april, maj och mars och april, maj och

juni, juli och augusti, juni, juli och augusti,

september och oktober september och oktober

samt november och samt november och decem-

december. ber.

 8 a §

 Den som är skattskyldig

 enligt 1 kap. 2 § första

 stycket 4 eller 5 eller

 omsätter varor enligt 3

 kap. 30 a §, skall redo-

 visa skatten för redovis-

 ningsperioder om en

 kalendermånad, om inte

 annat följer av andra

 stycket eller av 5 §

 andra meningen.

 Skattemyndigheten får

 medge den som avses i

 första stycket att redo-

 visa skatten för helt

 kalenderår under

 förutsättning att

 1. den skattskyldige

 tillämpar kalenderår som

 räkenskapsår,

 2. den skattskyldige

 bedriver en verksamhet

 där beskattningsunder-

 lagen för kalenderåret

 beräknas sammanlagt uppgå

 till högst 200 000

 kronor, och

 3. den skattskyldiges

 omsättning av varor

 enligt 3 kap. 30 a § upp-

 går till högst 120 000

 kronor per kalenderår.

 9 §

 Skattemyndigheten kan Skattemyndigheten kan

för en viss skattskyldig för en viss skattskyldig

besluta att redovis- besluta att redovis-

ningsperioden tills ningsperioden tills

vidare skall vara en vidare skall vara en

kalendermånad, om det kalendermånad även i andra

kan antas att den fall än som anges i 8 a §,

ingående skatten regel- om det kan antas att den

mässigt kommer att ingående skatten regel-

överstiga den utgående mässigt kommer att

skatten med minst 1 000 överstiga den utgående

kronor varje månad. För skatten med minst 1 000

en sådan skattskyldig kronor varje månad. För en

som registrerats trots sådan skattskyldig som -

att beskattningsunder- skall lämna särskild-

lagen för be- deklaration trots att

skattningsåret inte beskattningsunderlagen

beräknas sammanlagt för beskattningsåret inte

överstiga 200 000 kronor beräknas sammanlagt över-

kan skattemyndigheten stiga 200 000 kronor kan

besluta att redovis- skattemyndigheten

ningsperioden skall besluta att redovis-

vara ett helt be- ningsperioden, i stället

skattningsår. för vad som anges i 8 §,

 skall vara ett helt be-

 skattningsår.

 12 §

 Deklarationen skall lämnas in senast den 5 i andra månaden efter utgången av

den redovisningsperiod som deklarationen avser om inget annat följer av 13 §.

 I fall som avses i 5 §

 andra meningen skall

 deklarationen lämnas in

 senast 35 dagar efter

 förvärvet.

 13 §

 En deklaration som

avser ett helt

kalenderår skall lämnas

in senast den 5 april

året därpå.

 En deklaration för en redovisningsperiod som går till ända den 30 juni skall

lämnas in senast den 20 augusti.

 Periodisk sammanställning

 30 a §

 En sådan periodisk

 sammanställning som anges

 i 13 kap. 30 § skall

 lämnas på en blankett som

 fastställs av regeringen

 eller den myndighet som

 regeringen bestämmer.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer kan ge tillstånd

 till att sammanställ-

 ningen får lämnas med

 hjälp av automatisk

 databehandling.

 30 b §

 Den periodiska

 sammanställningen skall

 göras för varje kalender-

 kvartal, om inte annat

 följer av andra stycket.

 Skattemyndigheten får

 medge att periodisk sam-

 manställning görs för

 kalenderår under samma-

 förutsättningar som anges

 i 8 a § andra stycket för

 redovisning av skatten

 för kalenderår.

 30 c §

 Den periodiska

 sammanställningen skall

 lämnas in till Riks-

 skatteverket. Den skall

 lämnas in senast den 5 i

 andra månaden efter ut-

 gången av den period som

 sammanställningen avser.

 Riksskatteverket får

 medge att den periodiska

 sammanställningen lämnas

 till annan myndihget.

 30 d §

 Om den som är skyldig

 att lämna periodisk

 sammanställning inte

 gjort detta inom den tid

 som anges i 30 c §, skall

 skattemyndigheten i det

 län där den skattskyldige

 är registrerad eller, om

 han inte är registrerad,

 den skattemyndighet hos

 vilken han är skyldig att

 anmäla sig för registre-

 ring påföra honom en förse-

 ningsavgift med 1 000

 kronor.

 Skattemyndigheten får

 besluta om befrielse

 helt eller delvis från

 skyldighet att betala

 förseningsavgift om det

 finns särskilda skäl.

 18 kap.

Införsel Import

 13 §

 Bestämmelserna om Bestämmelserna om

skattetilllägg enligt skattetilllägg enligt

denna lag tillämpas inte denna lag tillämpas inte

i de fall skatt i de fall skatt

fastställs och uppbärs fastställs och uppbärs vid

vid införsel. import.

 19 kap.

 3 §

 Ansökan skall göras på en blankett enligt formulär som fastställs av rege-

ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

 Till ansökan skall Avser den ingående

fogas skatten förvärv skall till

 ansökan fogas

 1. faktura eller 1. faktura eller jäm-

jämförlig handling som förlig handling som

innehåller sådana upp- innehåller sådana upp-

gifter som anges i 11 gifter som anges i 11

kap. 5 § första stycket, kap. 5 § första stycket,

och 2. intyg om att

 sökandens verksamhet i

 hemlandet medför skatt-

 skyldighet till

 2. andra handlingar mervärdesskatt, och

som behövs för att be- 3. andra handlingar

döma om den sökande har som behövs för att bedöma

till återbetalning, rätt om den sökande har rätt

exempelvis bevis om till återbetalning.

hans verksamhet i utlan-

det.

 Första stycket 1 gäller Första stycket 2 gäller

inte om den ingående inte om sökanden under de

skatten hänför sig till senaste 12 månaderna

omsättning i sådan lämnat ett sådant intyg

verksamhet som avses i till den myndighet som

8 kap. 17 § andra avses i 1 §.

stycket och ersättningen

understiger 200 kronor. Avser den ingående

 skatten import skall

 till ansökan fogas en av

 Tullverket utfärdad tull-

 räkning.

 Uppgifterna i ansökan skall lämnas på heder och samvete.

 20 kap.

 1 §

 Följande beslut av skattemyndigheten får överklagas hos länsrätten av den

skattskyldige och av Riksskatteverket:

 1. beskattningsbeslut i en fråga som kan ha betydelse för beskattningen eller

rätten till återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§,

 2. beslut att avvisa en begäran om omprövning av beskattningsbeslut eller att

avvisa ett överklagande till länsrätten,

 3. beslut enligt 10 kap. 9 §,

 4. beslut enligt 14 4. beslut enligt 14

kap. 1 § andra stycket, kap. 23 och 24 §§ och 19

23 och 24 §§ och 19 kap. kap. 13 § i fråga om

13 § i fråga om regis- registrering, och

trering, och

 5. beslut om skattskyldighet eller anstånd med att lämna deklaration eller

betala skatt.

 Beslut som Skattemyndigheten i Kopparbergs län har fattat om återbetalning

enligt 10 kap. 1-8 §§ och om betalningsskyldighet och avräkning enligt 19 kap.

7 § får överklagas hos Länsrätten i Kopparbergs län. Beslut om avräkning får

överklagas särskilt på den grunden att avräkningsbeslutet i sig är felaktigt men

i övrigt endast i samband med överklagande av beslut om betalningsskyldighet.

 4 §

 Den skattskyldiges överklagande enligt 1 § första stycket skall ha kommit in

inom sex år efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret har

gått ut. Om beslutet har meddelats efter den 30 juni sjätte året efter det

kalenderår under vilket det beskattningsår som beslutet avser har gått ut och

den skattskyldige har fått del av beslutet efter utgången av oktober samma år,

får överklagandet dock komma in inom två månader från den dag då den

skattskyldige fick del av beslutet.

 Den skattskyldige får överklaga ett beslut även om det inte har gått honom

emot.

 Överklagande enligt 1 §

 andra stycket skall ha

 kommit in inom två månader

 från den dag då klaganden

 fick del av beslutet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. I fråga om vara för vilken skattskyldighet för införsel enligt 1 kap. 5 §

inträtt före ikraftträdandet, tillämpas de äldre bestämmelserna.

 3. För gemenskapsvaror som den 1 januari 1995 finns på tullupplag, tullager

eller i frihamn eller som är föremål för temporär införsel eller transitering i

Sverige skall, när varorna kommer i fri omsättning, utgående skatt tas ut för

införseln i den ordning som gäller för tull.

 4. Äldre bestämmelser gäller i övrigt i fråga om förhållanden som hänför sig

till tiden före ikraftträdandet.

 5. Bestämmelserna i 8 kap. 16 a - 16 f §§ om jämkning av avdrag för ingående

skatt i vissa fall skall inte tillämpas på förvärv som gjorts före

ikraftträdandet av denna lag.

 6. Skyldighet att betala skatt för omsättning av sådan tjänst som avses i 3

kap. 3 § 11 föreligger inte om ersättning för tjänsten mottagits före

ikraftträdandet.

 7. Bestämmelserna om återföring i 9 kap. 5 § första stycket gäller inte i de

fall skatteplikt för uthyrningen inte längre föreligger på grund av de nya

bestämmelserna i 3 kap. 3 § andra stycket tredje meningen. Om avtal om sådan

uthyrning träffats den 1 november 1994 eller senare skall dock avdragen ingående

skatt återföras. På ansökan av en fastighetsägare som före denna tidpunkt

medgivits skattskyldighet för sådan uthyrning får skattemyndigheten besluta att

uthyrning skall vara skattepliktig även efter ikraftträdandet. I sådana fall

gäller de allmänna bestämmelserna i 9 kap. i fråga om uthyrningen.

 **Fotnot**

 [4]Senaste lydelse 1994:498.

 [5]Senaste lydelse 1994:498.

 [6]Senaste lydelse 1994:498.

 [7]Senaste lydelse: 1994:496.

 [8]Senaste lydelse 1994:496.

2.2 Förslag till

Lag om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995

Härigenom föreskrivs föjande.

1 § Kommuner och landsting får ansöka om återbetalning av ingående skatt som en

kommun eller ett landsting inte dragit av enligt mervärdesskattelagen

(1994:200).

 Återbetalning får inte medges för sådan ingående skatt som avses i 8 kap. 2 §

första stycket 2 och 3 mervärdesskattelagen. I övrigt gäller bestämmelserna i 8

kap. 9 och 10 §§ mervärdesskattelagen i tillämpliga delar för återbetalning

enligt första stycket.

2 § Kommuner och landsting får ansöka om återbetalning för de ökade kostnader

som till följd av bestämmelserna om mervärdesskatt uppkommer vid upphandling i

jämförelse med egen verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och

utbildning. Återbetalning till kommun och landsting skall ske även då kommunen

och landstinget lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet inom

nämnda områden.

 Återbetalning enligt första stycket skall alltid ske då en kommun eller ett

landsting lämnar bidrag eller annan ersättning till sådant kommunalförbund som

avses i kommunalförbundslagen (1985:894), om förbundets verksamhet inte medför

skattskyldighet enligt mervärdesskattelagen (1994:200).

 Återbetalning enligt första stycket lämnas också till ett kommunalförbund

eller ett beställarförbund som bedriver försöksverksamhet enligt lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst för att kompensera

förbundet för de ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om

mervärdesskatt uppkommer vid upphandling från annan än kommun och landsting i

jämförelse med kommunens och landstingets verksamhet inom sjukvård, tandvård och

social omsorg.

3 § Återbetalningsbeloppet enligt 2 § beräknas enligt schablon.

 Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddelar

föreskrifter om schablonberäkning och om förfarandet vid ansökan om

återbetalning.

4 § Skattemyndigheten i Kopparbergs län beslutar om återbetalning. Myndighetens

beslut får överklagas till Riksskatteverket. Riksskatteverkets beslut får inte

överklagas.

-------------

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995, då lagen (1990:578) om särskilt

bidrag till kommuner m.fl. skall upphöra att gälla.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om särskilt bidrag för år 1994.

3 Ärendet och dess beredning

Utredningen (Fi 1991:09) om teknisk EG-anpassning av de indirekta skatterna, som

tillsattes i december 1991, har haft till uppgift att lämna förslag till den

lagtekniska anpassning av mervärdesskatten och punktskatterna som behövs vid ett

svenskt medlemskap i EU. Utredningen har i juni i år avlämnat dels

delbetänkandet Punktskatterna och EG (SOU 1994:74), dels slutbetänkandet

Mervärdesskatten och EG (SOU 1994:88). Utredningens sammanfattning av

betänkandet Mervärdesskatten och EG finns i bilaga 1.

 Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i

bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena har gjorts inom

Finansdepartementet och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 2328/94).

 Regeringen har i propositionen 1994/95:19, som ett led i det förberedelsearbete

som måste komma till stånd om folkomröstningen utmynnar i ett ja till medlemskap

i EU, föreslagit att riksdagen godkänner det svenska anslutningsfördraget med EU

samt slutakten till fördraget. I propositionen har översiktligt redovisats

behovet av ändrad lagstiftning på mervärdesskatteområdet vid ett eventuellt

svenskt medlemskap.

 I betänkandet Mervärdesskatten och EG har utredningen lagt fram förslag till

EG-anpassade skatteregler för mervärdesskatten. Arbetet med att skapa vissa

gemensamma regler på skatteområdet har pågått länge inom EG[9]. Framför allt har

inriktningen varit att harmonisera de indirekta skatterna, dvs. mervärdesskatten

och olika punktskatter på varuområdet. Denna harmonisering beror på den stora

betydelse de indirekta skatterna på varor och tjänster har inom en gemensam

marknad.

 När det gäller mervärdesskatten har det också varit betydelsefullt att denna

skatt bildar underlag för en väsentlig del av gemenskapens finansiering. Bl.a.

mot denna bakgrund beslöts redan år 1967 att göra mervärdesskattesystemet

obligatoriskt i EG:s medlemsstater. En successiv samordning av staternas

mervärdesskattesystem har därefter genomförts genom en rad direktiv på detta

område. De mest väsentliga reglerna finns i det sjätte mervärdesskattedirek-

tivet, 77/388/EEG, som beslutades år 1977. Direktivet har därefter utökats och

ändrats på en rad punkter. En förteckning över EG-direktiv m.m. lämnas i bilaga

3.

 Inför genomförandet av den inre marknaden år 1993 fattade rådet under åren 1991

och 1992 beslut om en rad direktiv, som sammantaget innebär att mervärdesskatten

och punktskatterna i stor utsträckning harmoniserats. Harmoniseringen gäller

skattebaserna för de olika skatterna, skattesatserna och

beskattningsförfarandet. Arbetet har inriktats på sådana harmoniseringsåtgärder

som erfordrats för att den inre marknadens funktion skall säkerställas. Det

innebär bl.a. att alla gränskontrollåtgärder på skatteområdet har slopats.

 EES-avtalet omfattar inte skatteområdet. Den anpassning till EG:s regelverk som

erfordras på skatteområdet skall därför genomföras först vid Sveriges inträde i

EU.

 En väsentlig del av de ändringar i mervärdesskattelagstiftningen som behövs vid

ett svenskt medlemskap i EU rör således beskattningsförfarandet. De nuvarande

reglerna som avser import och export kommer vid ett EU-medlemskap endast att

tillämpas vid handel med tredje land. För handeln med EG-länderna inordnas

beskattningsförfarandet i det interna mervärdesskattesystemet. Den nya

beskattningsordningen är tekniskt komplicerad. Den föranleder framför allt att

helt nya bestämmelser om varuförvärv från andra EG-länder måste införas. Vidare

måste reglerna om deklarationsskyldighet m.m. utökas. Detta nödvändiggör ett

omfattande nytt regelverk, som översiktligt beskrivs i avsnitt 4 och närmare i

författningskommentaren till de föreslagna ändringarna i ML. Det bör nämnas att

utredningen gjort en sammanhållen redovisning av EG:s regler i en bilaga till

betänkandet. Reglerna beskrivs även översiktligt i "Mervärdebeskattningen i ett

EG-perspektiv", RSV Rapport 1993:8. Där lämnas förslag om formerna för och

organisationen av mervärdesbeskattningen inför ett svenskt inträde i EU.

Rapporten har, på regeringens uppdrag, utarbetats av Riksskatteverket i samråd

med Generaltullstyrelsen. Regeringen har i december 1993 givit Riksskatteverket

i uppdrag att - med utgångspunkt i vad som redovisas i rapporten - närmare

utreda och föreslå de förändringar som vid ett svenskt medlemskap i EU erfordras

för att införa den övergångsordning i fråga om mervärdesbeskattningen m.m. vid

gränsöverskridande handel som nu tillämpas inom EG. Detta fortsatta uppdrag har

redovisats av Riksskatteverket i juli 1994 i RSV Rapport 1994:3. De förslag som

redovisats av Riksskatteverket, och som har avseende på lagstiftningen, beaktas

i det följande.

 Det bör i detta sammanhang betonas att den beskattningsordning som här utgås

från är den som för närvarande tillämpas inom EG. Denna har emellertid delvis

karaktär av övergångsarrangemang. Reglerna om beskattningsordningen för handeln

inom EG, och även reglerna om skattesatserna, avser således formellt tidsperiod-

en 1993-1996. Något beslut om vilka regler som skall gälla för tiden därefter

har inte fattats. Tillämpligheten av nuvarande regler förlängs automatiskt

framåt i tiden, så länge inga beslut om nya regler fattas.

 Mervärdesskattens skattebas, dvs. avgränsningen av de varor och tjänster som

skall beskattas, är sedan många år tillbaka i princip harmoniserad i de olika

EG-länderna. Enstaka nationella undantag från den enhetliga skattebasen tillåts

emellertid ännu, men de avvecklas successivt. I princip skall således

medlemsländerna ha helt uniforma regler för vilka varor och tjänster som skall

omfattas av mervärdesskatten, och undantagen från beskattningen skall vara

desamma i alla länderna.

 De ändringar som i samband med den s.k. skattereformen genomfördes i den

svenska mervärdesskattelagstiftningen under åren 1990 och 1991 innebär en

långtgående anpassning till EG:s regler om skattebasen såsom den är bestämd i

det sjätte mervärdesskattedirektivet. Avgränsningen av de varor och tjänster som

beskattas överensstämmer därför i allt väsentligt med EG-reglerna. Genom den nya

mervärdesskattelag som trätt i kraft den 1 juli 1994 (prop. 1993/94:99, bet.

1993/94:SkU29, rskr. 1993/94:170, SFS 1994:200) har ytterligare ändringar i

systematiskt hänseende gjorts, som närmar oss till EG:s regelsystem.

 Vissa avvikelser från EG-reglerna finns dock ännu när det gäller skattebasen. I

avsnitt 5 i propositionen görs en genomgång av skattebasen, varvid förslag

lämnas om erforderliga anpassningar av de svenska reglerna. I det därefter

följande avsnittet 6 görs en motsvarande genomgång av de särskilda reglerna om

uttagsbeskattning.

 I samband med införandet av den inre marknaden beslutades också om en viss

utjämning av ländernas mervärdesskattesatser. Beslutet innebär att vissa

miniminivåer fastställts. Denna teknik medför att det i huvudsak inte finns

några formella krav på en sänkt svensk mervärdesskatt. I ett par fall avviker

svenska reducerade skattesatser emellertid formellt från EG:s regler. En

genomgång av reglerna görs i avsnitt 7 i propositionen och förslag läggs fram

till nödvändig teknisk anpassning. I de därefter följande avsnitten 8 och 9 görs

en motsvarande genomgång av avdrags- och återbetalningsreglerna.

 EG:s regelverk på mervärdesskatteområdet är mycket omfattande, och delvis

mycket komplicerat. Detta gäller inte minst de nämnda förfarandereglerna av

övergångskaraktär. Vid tillämpningen av reglerna i EG:s nuvarande medlemsstater

har olika praktiska problem uppstått. Genomförande och tillämpning av det nya

regelverket har knappast heller skett på ett helt enhetligt sätt i de olika

staterna. För att avhjälpa dessa problem läggs kontinuerligt nya förslag fram

till förenklingar och förbättringar. Detta nödvändiggör en fortsatt kontinuerlig

uppföljning av de svenska reglerna.

 I propositionen har beaktats EG-direktiven i deras nu gällande lydelse. I några

fall har detta emellertid inte kunnat ske. Således har EG under våren 1994

antagit nya regler för beskattningen av begagnade varor m.m., att genomföras i

EG:s medlemsstater från den 1 januari 1995. Detta kräver omfattande ändringar

bl.a. i de svenska reglerna om avdrag för s.k. fiktiv skatt. Någon tid har inte

stått till förfogande för att utarbeta nödvändiga ändringar på detta område, där

Sverige emellertid redan nu tillämpar regler som i flertalet fall leder till

samma materiella resultat som de som eftersträvas med EG:s nya regler.

 Inte heller lämnas något förslag avseende den nya beskattningsprincip för

omsättning i resebyråverksamhet som skall tillämpas enligt sjätte

mervärdesskattedirektivet. Förslaget måste på grund av EG-reglernas komplexitet

med avseende på tillämpningen anstå för ytterligare beredning. Reglerna i fråga

om resebyråverksamhet är dessutom delvis konstruerade efter samma principer som

de nämnda nya reglerna för begagnade varor m.m.

 I propositionen lämnas inte heller något förslag i fråga om beskattningen på

utbildnings-, kultur- eller sport- och idrottsområdena och inte heller avseende

ideell och jämförlig verksamhet. Utredningens förslag till lagstiftning i dessa

avseenden bör bli föremål för ytterligare överväganden.

 Den i propositionen föreslagna lagregleringen är av den beskaffenheten att

Lagrådets yttrande normalt bör inhämtas. Lagförslaget reglerar de nödvändiga

förutsättningarna för att en EG-harmonisering av mervärdesbeskattningen skall

komma till stånd. Vid ett svenskt medlemskap EU den 1 januari 1995 krävs därför

att riksdagen tar ställning till lagförslaget i höst. En lagrådsgranskning

skulle fördröja avlämnandet av propositionen så att det inte vore möjligt att

åstadkomma en avslutad riksdagsbehandling under hösten. Lagrådets hörande skulle

därmed fördröja lagstiftningsfrågornas behandling så att avsevärt men skulle

uppkomma. Tilläggas kan att förslaget avser ändringar i den nya

mervärdesskattelagen vilken lagrådsgranskats i sin helhet så sent som förra

hösten. Med hänsyn till det anförda bör yttrande från Lagrådet inte inhämtas.

 Regeringen avser nu att ta upp det förslag som utredningen har lämnat om

EG-anpassad mervärdesbeskattning vid ett svenskt medlemskap i EU.

4 Beskattningsordningen

4.1 Inledning

Den mest genomgripande förändringen på mervärdesskatteområdet vid ett svenskt

medlemskap i EU är, som framgått av avsnitt 3, den nya beskattningsordning som

krävs för handel med andra EG-länder. Reglerna, som i EG infördes samtidigt med

genomförandet av den inre marknaden 1993, innebär att beskattningsordningen för

mervärdesskatten har harmoniserats så att alla gränskontroller kunnat avskaffas

inom EG från och med 1993. Det innebär bl.a. att mervärdesskatt inte längre

uppbärs i samband med tullprocedurer när en vara importeras från ett annat

EG-land. Mervärdesskatten har i stället inordnats helt inom ramen för ländernas

interna beskattningssystem, vilket bl.a. medfört behov av ett omfattande skatte-

samarbete mellan länderna.

 Som redovisats i avsnitt 3 är det beskattningsförfarande som nu tillämpas i EG

för handeln mellan medlemsstaterna i princip av tillfällig karaktär, en

övergångsordning. Det finns en uttalad avsikt att en ny ordning skall övervägas

för tiden efter år 1996. Om detta blir fallet är dock tills vidare oklart. Den

svenska anpassning som skall ske vid ett medlemskap den 1 januari 1995 måste

utgå från nuvarande, gällande EG-regler. De ändringar som erfordras i den

svenska lagstiftningen kan heller inte ges en formellt temporär karaktär

eftersom de regler som eventuellt senare kan komma att tillämpas inom EG ännu

inte finns tillgängliga. Förslaget om beskattningsordningen förutsätter således

att ML ändras eller kompletteras utan några särskilda inskränkningar i

tillämpligheten av de nya reglerna.

 I propositionen läggs fram förslag om den nödvändiga lagregleringen. När det

gäller det nya beskattningsförfarandet torde åtskilliga detaljföreskrifter av

kontrollkaraktär m.m. lämpligen kunna regleras som tillämpningsföreskrifter på

förordningsnivå eller i regler som utfärdas av myndigheterna.

 Reglerna om beskattningsordningen föreslås bilda ett nytt kapitel, 2 a kap., i

ML. I de administrativa delarna bygger lagförslaget i huvudsak på de

överväganden som Riksskatteverket redovisat i rapporterna 1993:8 och 1994:3.

 I avsnitt 4.2 lämnas en översiktlig beskrivning av den nämnda övergångs-

ordningen för beskattningsförfarandet. I avsnitten 4.3-4.5 redovisas vissa

centrala punkter och ställningstaganden beträffande beskattningsordningen. I

avsnitten 4.6 och 4.7 behandlas vissa ställningstaganden avseende de

administrativa delarna. De enskilda lagförslagen kommenteras närmare i

författningskommentaren.

4.2 Beskattning av varuhandeln mellan EG-länder

4.2.1Allmänt om principerna

Transaktioner mellan två medlemsländer i EG skall - med vissa undantag -

behandlas enligt destinationsprincipen, dvs. skatten tas ut i och tillfaller det

land där varorna och tjänsterna konsumeras (destinationslandet). Det innebär att

skatten lyfts av vid försäljning från ett medlemsland till ett annat. Ett

skattskyldigt företag anses sälja med s.k. nollskattesats till köpare i andra

medlemsländer. Denna princip överensstämmer med vad som gällde i EG före 1993,

och också med vad som för närvarande tillämpas vid handel till och från Sverige.

I samband med införsel av en vara från ett annat EG-land uppbärs emellertid

sedan år 1993 ingen skatt av tullmyndighet i samband med ett importförfarande.

All gränsuppbörd för EG-handeln är avskaffad. Skatt påförs i stället köparen i

dennes land inom ramen för köparens ordinarie mervärdesskatteredovisning. I

vissa fall, t.ex. vid postorderförsäljning till konsumenter, är dock säljaren

skattskyldig med skyldighet att leverera in skatten till skattemyndigheterna i

köparens land.

 Övergångsordningen innehåller omfattande bestämmelser om vad som skall anses

som beskattningsgrundande händelser och som omsättningsland. Genom dessa

bestämmelser förverkligas principen om beskattning i destinationslandet. Det

måste understrykas att regelsystemet är omfattande och innehåller åtskilliga

beloppsgränser och andra undantag. Här skall dock nämnas några huvudregler. En

varuförsäljning till ett annat EG-land delas upp i två i princip fristående led.

I ursprungslandet sker ett tillhandahållande, som nollbeskattas enligt det

landets bestämmelser. I mottagarlandet sker ett förvärv, som beskattas där efter

det landets regler. Konstruktionen avser att säkerställa att vardera landets

skattesuveränitet behålls, och att länderna i princip självständigt skall kunna

fatta beskattningsbeslut. När en näringsidkare i ett EG-land säljer varor till

en mervärdesskatteregistrerad näringsidkare i ett annat EG-land, skall förvärvet

således anses vara en beskattningsgrundande händelse. Förvärvaren skall då

betala mervärdesskatt. För det fall förvärvaren är en näringsidkare vars

verksamhet inte medför skattskyldighet eller en juridisk person som inte är

näringsidkare skall detsamma gälla om det sammanlagda värdet av förvärven

överstiger en viss årlig beloppsgräns. I andra fall skall omsättningen av varor

anses som den beskattningsgrundande händelsen och säljaren blir då skyldig att

betala skatt. Det gäller bl.a. för det fall förvärvaren är en privatperson i ett

medlemsland och transporten skall ske genom säljarens försorg. Varan anses då

omsatt i förvärvslandet och säljaren skall betala mervärdesskatt enligt det

landets mervärdesskattebestämmelser.

 Gränskontrollåtgärder för skatteändamål vid handel inom EG har slopats.

Därigenom förenklas företagens verksamhet. De tidigare använda tulldokumenten

krävs inte längre. Skattekontrollen i fråga om handel inom EG skall skötas av

resp. lands skattemyndigheter på samma sätt som i fråga om intern handel, dvs. i

huvudsak på grundval av företagens bokföring. En säljare skall i sina fakturor

uppge köparens mervärdesskatteregistreringsnummer. Särskilda regler för

registreringsnumren gäller, bl.a. att dessa skall ha ett tillägg som visar

registreringslandet. I mervärdesskattedeklarationerna skall särskilt specifice-

ras handel till eller från andra medlemsländer. Skattekontrollen förutsätter

vidare nya former för samarbetet mellan medlemsländernas skattemyndigheter för

att tillförsäkra att mervärdesskatt betalas då varor omsätts över gränserna.

4.2.2Försäljning från företag till företag

Med företag avses i detta avsnitt endast företag vars verksamhet medför

skyldighet att betala mervärdesskatt. För varuförsäljning mellan sådana företag

är huvudregeln att beskattningen sker i destinationslandet enligt följande.

 Säljaren påför inte någon skatt på varor som han tillhandahåller kunder i andra

medlemsländer. Samtidigt har säljaren full avdragsrätt för mervärdesskatt som är

hänförlig till hans inköp. Denna nollbeskattning får ske under två förut-

sättningar: Varorna måste faktiskt (fysiskt), av säljaren eller av köparen eller

för deras räkning, transporteras från ett medlemsland till ett annat. Vidare

måste köparen vara mervärdesskatteregistrerad i något EG-land. Köparen måste

underrätta säljaren om sitt registreringsnummer. Då säljaren fullgör sina

vanliga periodiska mervärdesskattedeklarationer skall han i ett särskilt avsnitt

ange sina nollbeskattade försäljningar till kunder i andra medlemsländer. Han

skall även upprätta en särskild redogörelse (normalt kvartalsvis). Av den

redogörelsen skall framgå registreringsnumren på hans kunder i andra

medlemsländer och det sammanlagda värdet av hans försäljningar till var och en

av dessa kunder under perioden. Av fakturorna för dessa transaktioner måste

framgå hans eget och kundernas registreringsnummer liksom de andra uppgifter som

normalt skall finnas i en faktura.

 Köparen blir skattskyldig vid mottagandet av varorna på grund av sitt förvärv.

Han måste deklarera sådana förvärv som det här är fråga om i ett särskilt

avsnitt i sin vanliga mervärdesskattedeklaration. Köparen får emellertid i samma

deklaration göra avdrag för skatten på förvärvet till den del skatten avser

förvärv för en verksamhet som medför skattskyldighet och under förutsättning att

något särskilt avdragsförbud inte föreligger. I en del medlemsländer kan köparna

bli skyldiga att inge även en särskild periodisk redogörelse på motsvarande sätt

som säljarna har att göra i sina länder. En sådan redogörelse skall innehålla en

förteckning över säljarna i andra medlemsländer och värdet av förvärven från

respektive säljare.

 Huvudregeln är att ett förvärv anses ske i det land dit godset ankommit när

transporten till köparen slutförts. Skatten måste då deklareras i det

medlemslandet. Det finns emellertid en särskild bestämmelse för att förhindra

skattebortfall. Om varuförvärvet inte beskattas i det land som varorna faktiskt

sänts till, kan transaktionen i stället beskattas av det medlemsland som

utfärdat det mervärdesskatteregistreringsnummer under vilket köparen har gjort

sitt förvärv.

 Köparen skall i sin ordinarie mervärdesskattedeklaration ta upp till

beskattning alla sådana förvärv för vilka skattskyldighet inträtt under

beskattningsperioden. Skattskyldigheten inträder när faktura utfärdas eller

senast den 15 i månaden efter den månad då förvärvet äger rum. Skattesats och

beskattningsunderlag bestäms i allt väsentligt enligt samma bestämmelser som

gäller för beskattning av försäljningar i köparens land.

 Överföring av varor mellan medlemsländer, i andra fall än köp, behandlas i

princip som vid förvärv. Med omsättning av varor jämställs således att ett

företag överför varor från sin verksamhet till ett annat medlemsland. I många

fall anses sådana varuöverföringar emellertid inte ge upphov till något förvärv,

exempelvis vid temporär införsel.

 Skattemyndigheterna kommer att tillhandahålla varandra den information som de

får om försäljningar mellan medlemsländer. Det gäller registreringsnummer och

sammanlagda försäljningsvärden. Avsikten med detta är att möjliggöra en fortsatt

kontroll av varuhandeln över gränserna efter det att nuvarande tullprocedurer

upphör. Skattemyndigheterna kommer också att upprätthålla databaser med

registreringsnummer för att skattestatusen hos en person skall kunna

kontrolleras vid varuhandel mellan medlemsländer. De närmare reglerna för detta

informationsutbyte återfinns i rådsförordningen 218/92, som har direkt

tillämplighet i medlemsstaterna.

 Vad gäller tjänster avseende godstransporter mellan medlemsländer skall

beskattningen äga rum i det land från vilket varorna avsänts och den som

omsätter transporttjänsten är skattskyldig. Om kunden emellertid är mervärdess-

katteregistrerad i ett annat medlemsland, skall beskattningen äga rum där och

kunden skall då redovisa och betala mervärdesskatten i det landet. Ungefär på

motsvarande sätt behandlas förmedlingstjänster och andra tjänster som har

anknytning till en transport.

 Omsättning av varor som skall monteras eller installeras i annat EG-land av

säljaren eller för dennes räkning skall i princip alltid anses vara gjord i det

land där monteringen eller installationen utförs.

 En stor del av handeln mellan två EG-länder sker genom åtminstone en

mellanhand, som kan utöva sin verkamhet i ett tredje EG-land. Sådana s.k.

triangeltransaktioner regleras i särskild ordning och beskrivs närmare i

författningskommentaren (jfr 1 kap. 2 § första stycket 4, 2 a kap. 6 § tredje

stycket och 3 kap. 30 b § första stycket).

4.2.3Andra försäljningar

I detta avsnitt behandlas andra försäljningar än sådana som har tagits upp i det

närmast föregående avsnittet. Här avsedda försäljningar sker huvudsakligen till

personer som inte är mervärdesskattskyldiga för egna försäljningar. Företag,

vars försäljning är helt undantagen från skatteplikt, och juridiska personer som

inte är näringsidkare (t.ex. myndigheter i vissa fall) är skattskyldiga för

förvärv på samma sätt som ett mervärdesskatteregistrerat företag, om förvärven

överstiger en viss nivå, nämligen 10 000 ECU under det löpande eller det

föregående kalenderåret. I sådant fall skall förvärvaren tilldelas ett

mervärdes-skatteregistreringsnummer och förfarandet blir detsamma som är

redovisat i avsnitt 4.2.2 beträffande registrerade företag.

 Om ett mervärdesskatteregistrerat företag säljer och levererar till en sådan

person som inte är skattskyldig för förvärvet, dvs. en privatperson, ett företag

vars försäljning är skattefri eller en juridisk person som inte är näringsidkare

och där förvärven beträffande de bägge sistnämnda högst utgör 10 000 ECU, skall

säljarföretaget påföras skatt i enlighet med det egna landets bestämmelser.

Företaget blir alltså skattskyldigt som vid en försäljning inom det egna landet.

Om den totala omsättningen till icke skattskyldiga förvärvare, inklusive

privatpersoner, i ett annat medlemsland under ett år överstiger en viss nivå,

blir emellertid företaget skattskyldigt i det landet. Skatten skall således

betalas enligt den skattesats som gäller i destinationslandet och i övrigt

hanteras enligt bestämmelserna där. Bestämmelserna avser s.k.

distansförsäljningar, dvs. postorderhandel eller annan handel där säljaren

ombesörjer att varorna sänds till destinationslandet. Normalt kommer en sådan

skattskyldig att ha en särskild representant i förhållande till skattemyndig-

heterna. Omsättningsnivån är 100 000 ECU. Ett medlemsland får dock tillämpa en

lägre nivå, dock lägst ett belopp motsvarande 35 000 ECU. Förvärv av vissa varor

som är belagda med punktskatter, nämligen mineralolje-, alkohol- och

tobaksvaror, skall emellertid alltid beskattas i destinationslandet. I de fall

förvärvaren är en privatperson är det dock säljarens omsättning och inte

förvärvet som skall beskattas i destinationslandet.

 En särskild ordning gäller för nya transportmedel. Förvärv av sådana varor

skall alltid behandlas som förvärv med beskattning i det land där transport-

medlet skall användas.

 Det finns en definition för nya transportmedel. Definitionen innefattar bilar,

flygplan, båtar och motorcyklar. Den täcker även sådana fall då transportmedlen

har blivit använda endast en kort period, vilket skall förhindra att den

föreskrivna beskattningen kringgås.

 I de fall då någon reser från ett medlemsland till ett annat för att köpa andra

varor än nya transportmedel, blir säljaren skattskyldig för omsättningen på

samma sätt som vid försäljning till någon i det egna landet. Köparen skall i

sådant fall inte betala skatt då han återvänder till sitt eget land. Det nu

sagda gäller för privatpersoners inköp i ett annat EG-land, om varorna tas hem

genom kundens försorg. Även vissa juridiska personer behandlas som tidigare

nämnts på detta sätt, om deras inköp inte överstiger en viss gräns (10 000

ECU/år).

 Det kan i detta sammanhang nämnas att medlemsländerna har möjlighet att

fortsätta med s.k. tax-free försäljning i hamnar och på flygplatser, på flygplan

och fartyg fram till den 30 juni 1999 i samband med personbefordran mellan

medlemsländerna. Skattefriheten för sådana försäljningar är föremål för i

huvudsak samma begränsningar som tillämpas på resenärer som kommer till ett

medlemsland från ett icke medlemsland.

4.2.4Import från icke medlemsländer

Varor som importeras från icke medlemsländer kommer alltjämt att beskattas i

samband med importen. Behovet av fullständig tulldokumentation för skatteändamål

kommer i dessa fall att bestå. Såväl import som export kommer att vara knutna

till den ordning som följer med tullhanteringen.

 Det system som råder i förhållandet mellan medlemsländer kommer inte att

tillämpas på varor som förs in från ett icke medlemsland. Emellertid kommer ett

förenklat rapporteringssystem att kunna användas i vissa fall. Rapporteringen

kommer att baseras på det periodiska deklarationssystem som används av

mervärdesskatteregistrerade företag när det gäller deras varuförsäljningar till

kunder i andra medlemsländer.

4.3 Beskattning av gemenskapsinterna förvärv

Regeringens förslag: Bestämmelser om beskattning av

gemenskapsinterna förvärv införs i ML.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks. Vissa erinringar av teknisk natur och

främst på detaljnivå förekommer dock.

 Skälen för regeringens förslag: Den nya beskattningsordning som gäller för

införsel av varor från EG-länder bygger, som framgår av den närmare redogörelsen

i avsnitt 4.2, på att införselbeskattningen inordnas i det vanliga interna

mervärdesskatteförfarandet.

 Principen är att mervärdesskatteregistrerade verksamheter som köper eller

annars tar emot varor från andra EG-länder skall redovisa dessa i den ordinarie

mervärdesskatteredovisningen. Mervärdesbeskattningen måste därför utvidgas till

att omfatta inte enbart omsättning inom landet av varor och tjänster, och import

av varor från tredje land, utan också till att omfatta "gemenskapsinterna"

förvärv av varor från andra EG-länder. Detta innebär ändringar i den centrala

regeln i 1 kap. 1 § ML om mervärdesskattelagens tillämpningsområde. Begreppet

gemenskapsinterna förvärv har valts för den nya formen av skatteplikt. De

närmare definitionerna av detta skattepliktsbegrepp bör införas i ett särskilt

kap. 2 a i ML. Detta kapitel kompletterar 2 kap., som nu ger definitioner av det

skattepliktsgrundande begreppet omsättning. Den nya beskattningsordningen kräver

också särskilda bestämmelser om avdragsrätt för ingående skatt hänförlig till

gemenskapsinterna förvärv. En sådan bestämmelse har föreslagits i avsnitt 8.2

genom ett tillägg till 8 kap. 2 §. I de fall mervärdesskatt skall påföras en

förvärvare i annat EG-land krävs vidare en bestämmelse om skattefrihet för

säljarens omsättning av varor som transporteras från Sverige till detta EG-land.

Bestämmelsen föreslås införd i 3 kap. som en ny 30 a §. I 5 kap. har föreslagits

bestämmelser om bl.a. distansförsäljningar, omsättning av punktskattepliktiga

varor och nya transportmedel, vilka kompletterar regleringen i 2 a kap.

 Det nya regelsystemet beskrivs närmare i författningskommentaren till de

föreslagna ändringarna i ML.

4.4 Särskilda regler för distansförsäljning och för vissa förvärv.

Regeringens förslag: Vid postorderförsäljning eller

motsvarande distansförsäljning till Sverige från ett

annat EG-land skall svensk mervärdesskatt tas ut, om

den sammanlagda omsättningen här i landet överstiger

320 000 kr per år. Vid leveranser av punktskatte-

pliktiga varor till Sverige från ett annat EG-land

skall beskattning dock alltid ske i Sverige oavsett

omsättningsbelopp. Den som är skattskyldig för för-

värv av punktskattepliktiga varor behöver inte regi-

streras enbart på grund av ett sådant förvärv.

Skattemyndigheten i Kopparbergs län bör vara beskatt-

ningsmyndighet i de fall registrering inte behövs.

 För sådana näringsidkare som inte har avdragsrätt

för ingående skatt eller motsvarande eller för juri-

diska personer som inte är näringsidkare skall vid

förvärv av varor som transporteras från andra EG-

länder beskattning ske i Sverige, om det sammanlagda

värdet av förvärven överstiger 90 000 kr per år.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag utom vad avser

förslaget om beskattningsmyndighet.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan

erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Principerna för mervärdesbeskattning inom den

inre marknaden bygger som nämnts i avsnitt 4.2.1 alltjämt på att beskattning

skall ske i konsumtionslandet (den s.k. destinationsprincipen). Detta gäller för

den normala kommersiella handeln över gränserna i EG mellan näringsidkare.

Privatpersoner förutsätts däremot kunna köpa varor fritt i önskat EG-land, utan

beskattningskonsekvenser när varorna förs hem till det egna landet (undantag

gäller för nya transportmedel, se avsnitt 4.5).

 För postorderhandel eller annan s.k. distansförsäljning gäller emellertid

särskilda restriktioner. En näringsidkare som sänder varor till ett annat

EG-land till en privatperson eller till någon annan som inte är skattskyldig för

gemenskapsinternt förvärv skall ta ut destinationslandets mervärdesskatt.

Omsättningen anses gjord i destinationslandet, och säljaren skall vara

registrerings- och betalningsskyldig där. Om omsättningen är av mindre

omfattning skall dock dessa principer frångås. Enligt EG-reglerna skall sålunda

postorderföretag med en årsomsättning i ett visst EG-land om högst 100 000 ECU

bli skattskyldigt för omsättning i hemlandet och betala det landets skatt. Ingen

mervärdesskatt tillfaller i sådant fall konsumtionslandet. För EG-länder som

anser att en så hög gräns skulle kunna skapa allvarligare konkurrensproblem

tillåts dock införandet av en lägre gräns, som dock inte får understiga 35 000

ECU.

 Mot bakgrund av den svenska mervärdesskattens nivå om 25 %, och de väsentligt

lägre skattenivåer som tillämpas i vissa av EG-länderna, bör den gräns som tills

vidare skall användas för distansförsäljning till Sverige utgå från den lägre

gräns som EG-reglerna medger och bestämmas till 320 000 kr. Reglerna föreslås

införda i 2 § i 5 kap.

 Den nu nämnda gränsen skall tillämpas för varor i allmänhet. För

punktskattepliktiga tobaks-, alkohol- och mineraloljeprodukter skall dock

beskattning alltid ske i Sverige om de sänds hit oavsett omsättningsbelopp. Om

varorna sänds till en privatperson är säljaren skattskyldig här för sin

omsättning. Om varorna i stället sänds till en näringsidkare eller till en

juridisk person som inte är näringsidkare är denne skattskyldig här för sitt

förvärv. En reglering av denna innebörd föreslås införd i 5 kap. 2 §. En sådan

förvärvare som är skattskyldig enbart på grund av förvärv av punktskattepliktiga

varor skall enligt EG-reglerna inte behöva registrera sig till mervärdesskatt.

Detta gäller exempelvis för en näringsidkare som bedriver verksamhet som inte

medför skattskyldighet för omsättning. Motsvarande bestämmelse föreslås i 14

kap. ML. I 12 kap. ML bör tas in en bestämmelse om att skattemyndigheten i

Kopparbergs län skall vara beskattningsmyndighet i dessa fall. Motsvarande

reglering finns också för nya transportmedel (jfr avsnitt 4.5).

 Enligt principerna för gemenskapsinterna förvärv skall mervärdesskattere-

gisterade verksamheter som förvärvar varor vilka transporteras från andra

EG-länder beskattas för förvärvet i sitt hemland.

 För sådana näringsidkare m.fl. som inte har avdragsrätt för ingående

mervärdesskatt, eller motsvarande rätt till återbetalning av mervärdesskatt,

skall enligt EG-reglerna särskilda regler tillämpas. Det gäller således

näringsidkare vars omsättningar inte är skattepliktiga, men också juridiska

personer som inte är näringsidkare. Sådana förvärvare skall i begränsad

utsträckning kunna förvärva varor från andra EG-länder utan att betala sitt

hemlands mervärdesskatt. Enligt EG-reglerna får medlemsländerna själva bestämma

vilken gräns som skall tillämpas, men denna gräns får inte bestämmas till ett

lägre belopp än vad som motsvarar 10 000 ECU per år. Om en sådan företagare

eller juridisk person förvärvar varor till ett värde understigande gränsen kan

förvärvet ske utan beskattningskonsekvenser i Sverige. I stället utgör

omsättningen den beskattningsgrundande händelsen och säljaren blir skattskyldig

i det egna landet och skall betala sitt hemlands skatt. Är förvärven större,

måste förvärvaren dock redovisa mervärdesskatt för gemenskapsinternt förvärv

här. Det innebär också att registrerings- och deklarationsplikt kommer att

föreligga.

 Den gräns som skall tillämpas för svensk del bör tills vidare bestämmas till

90 000 kr. Liksom i fråga om distansförsäljningsfallen torde den relativt höga

svenska skattenivån nödvändiggöra en låg gräns för skattefriheten i Sverige.

Bestämmelser motsvarande de här redovisade EG-reglerna föreslås införda i 2 a

kap. 3 §.

4.5 Särskilda regler för förvärv av nya transportmedel

Regeringens förslag: Förvärv av nya transportmedel,

inkluderande olika typer av motorfordon, större

båtar samt luftfartyg, skall alltid beskattas i

Sverige. Förvärvaren behöver inte registreras till

mervärdesskatt enbart på grund av ett sådant förvärv.

Förvärvaren skall redovisa mervärdesskatt på förvär-

vet till Skattemyndigheten i Kopparbergs län i de

fall registrering inte behövs.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag utom vad avser

förslaget om beskattningsmyndighet.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket anser att Skattemyndigheten i Kopparbergs

län bör vara beskattningsmyndighet beträffande förvärv av nya transportmedel.

 Skälen för regeringens förslag: För nya transportmedel innebär EG-reglerna, för

övergångsordningen under åren 1993-1996, att mervärdesskatten alltid skall tas

ut i det land till vilket det nya fordonet förs för att användas permanent. För

begagnade motorfordon och andra begagnade transportmedel gäller de allmänna

reglerna för varuhandeln (innebärande att en privatpersons inköp normalt

beskattas i förvärvslandet).

 De särskilda reglerna om nya transportmedel kräver dels en definition av vilka

transportmedel som omfattas av särreglerna, dels en definition av vad som avses

med ett nytt transportmedel. En sådan definition föreslås införd i 1 kap. 13 a §

ML. Med transportmedel avses i huvudsak alla motorfordon, båtar med en längd

överstigande 7,5 m och flygplan med en startvikt överstigande 1 550 kg. För att

ett transportmedel skall anses nytt krävs exempelvis beträffande motorfordon att

det förvärvas inom 6 månader från det att det första gången tagits i bruk, eller

att det körts högst 600 mil.

 Ett sådant nytt transportmedel skall således alltid beskattas i Sverige, om det

förs hit från ett annat EG-land. Även en privatperson, eller någon annan som

inte annars är skattskyldig till mervärdesskatt för omsättning eller

gemenskapsinternt förvärv, är skattskyldig för förvärvet. Den skattskyldige

behöver inte registreras till mervärdesskatt enbart på grund av ett sådant

förvärv. Skatten bör, såsom RSV förordat, redovisas till Skattemyndigheten i

Kopparbergs län i de fall registrering inte skall ske. Regler om beskattning av

förvärv av nya transportmedel återfinns i 2 a kap. ML. Frågan om registrering

regleras i 14 kap. ML. Beskattningsmyndigheten anges i 12 kap. ML.

 Enligt EG-reglerna får varje medlemsstat självt fastställa vilka rutiner som

skall användas för beskattningen i dessa fall. Enligt RSV:s rapport 1994:3 kan

beskattningen av sådana fordon som skall registreras i Sverige om de förvärvas

för att användas här, dvs. flertalet motorfordon, möjliggöras i samband med att

transportmedlet registreras. RSV avser att upprätta ett samarbete med

bilregistreringsmyndigheten och registreringsmyndigheten för flygplan för att

uppnå en kontroll av att deklarationsplikten fullgörs. RSV avser också att

träffa avtal om utbyte av viss information med närmast berörda EG-länder. I

prop. 1994/95:55 har lämnats ett förslag om att även försäljningsskatten på

motorfordon skall tas ut i samband med registreringen.

 Den närmare regleringen av beskattningen vid förvärv av nya transportmedel bör

ske genom förordning.

 **Fotnot**

 [9] Sverige har ansökt om medlemskap i EU. EG

 kvarstår dock som den viktigaste delen av EU. De

 regler som finns på mervärdesskatteområdet är

 EG-regler. I det följande används därför i

 huvudsak uttrycket EG i anslutning till dessa

 regler.

4.6 Redovisning i deklaration och i periodiska

sammanställningar

Regeringens förslag: Mervärdesskattedeklarationerna

skall kompletteras med uppgifter om varuhandel med

andra EG-länder. Skatt som avser gemenskapsinterna

förvärv skall särredovisas i mervärdesskattedeklara-

tionen. Mervärdesskatten skall redovisas för enmå-

nadsperioder för sådana skattskyldiga som bedriver

handel med EG.

 En skyldighet att lämna periodiska sammanställ-

ningar över handeln med EG införs. Sammanställ-

ningarna skall normalt redovisas kvartalsvis, men i

vissa fall för kalenderår. För dem som har rätt att

redovisa periodiska sammanställningar helårsvis in-

förs också möjligheten att redovisa skatten för helt

kalenderår. Sammanställningarna skall lämnas till

RSV senast 35 dagar efter utgången av den period som

sammanställningen avser. En särskild förseningsavgift

skall tas ut av skattemyndigheten om sammanställ-

ningen lämnas för sent.

 RSV skall utgöra samordningsmyndighet för informa-

tionsutbytet i förhållande till andra EG-länder.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag utom i följande

avseenden. En möjlighet införs för dem som bedriver EG-handel att redovisa

skatten för helt kalenderår. Vid helårsredovisning skall deklarationen lämnas

senast 5 februari året därpå. De periodiska sammanställningarna skall

tillställas RSV som samordningsmyndighet.

 Remissinstanserna: RSV och Statistiska Centralbyrån tillstyrker

enmånadsredovisning av skatten för dem som bedriver EG-handel. RSV anser dock

att det även i deklarationshänseende bör införas en möjlighet till

kalenderårsredovisning motsvarande den som gäller för de periodiska

sammanställningarna. Näringslivets Skattedelegation accepterar en övergång till

enmånadsredovisning men anser att en möjlighet bör finnas för de företag som så

önskar att få behålla tvåmånadersredovisning, under förutsättning att de ändå

gör kvartalssammanställningarna. Svenska Revisorsamfundet avstyrker förslaget om

enmånadsredovisning. Riksrevisonsverket anser att det bör övervägas att införa

enmånadsredovisning för samtliga företag med omsättning över viss storlek och

inte bara för dem som bedriver EG-handel.

 Flera remissinstanser, däribland Näringslivets Skattedelegation, Lantbrukarnas

Riksförbund och Svenska Revisorsamfundet, accepterar inte att de periodiska

sammanställningarna skall behöva lämnas samtidigt med deklarationerna. Den tid

om 35 dagar efter redovisningsperioden som enligt förslaget de skattskyldiga har

på sig för att upprätta de kvartalsvisa periodiska sammanställningarna bör

förlängas till åtminstone 50-60 dagar. Det är i stor utsträckning samma personer

som sammanställer både rapporterna och deklarationerna. Sammanställningnarna

skall inte hållas tillgängliga för skattemyndigheterna i andra länder förrän tre

månader efter utgången av resp. kvartal. Det är inte rimligt att företagen får

endast en mindre del av den totalt tillgängliga tiden. Näringslivets

Skattedelegation, Svenska Revisorsamfundet och Föreningen Auktoriserade

Revisorer anser vidare att en successiv anpassning bör ske till den nya

ordningen vilket innebär att reglerna om förseningsavgift bör få ett senare

ikraftträdande alternativt mycket generösa eftergiftsregler. Det nya systemet är

komplicerat och kräver nya administrativa rutiner. Riksrevisionsverket

ifrågasätter om den föreslagna förseningsavgiften är tillräckligt hög. Verket

anser liksom Sveriges Redovisningskonsulters Förbund och Skattemyndigheten i

Kalmar län att en differentiering av avgiften bör övervägas.

 Skälen för regeringens förslag: Den mervärdesskatt som belöper på ett

gemenskapsinternt förvärv skall den skattskyldige redovisa som utgående skatt i

sin ordinarie mervärdesskattedeklaration. EG-reglerna innebär att den skatt som

hänför sig till sådana förvärv skall särredovisas i deklarationen.

Bestämmelserna i 13 kap. ML om redovisning av skatt bör kompletteras i enlighet

med detta.

 EG-reglerna innebär dessutom att deklarationer som avser verksamhet där handel

till eller från EG-länderna förekommer skall förses med uppgifter om det

sammanlagda värdet av från EG förvärvade varor, liksom det sammanlagda värdet av

till EG tillhandahållna varor. Dessa krav på uppgiftslämnande föreskrivs av

kontrollskäl och bör tas in i 13 kap. ML. Bestämmelser om vilka uppgifter som

skall lämnas bör kunna meddelas som tillämpningsföreskrifter till de allmänna

redovisningsreglerna i 13 kap. ML.

 Ett särskilt gemensamt kontrollsystem för mervärdesskatten har byggts upp inom

EG. Det bygger på att uppgifter om varuomsättning till andra EG-länder samlas in

kvartalsvis från de skattskyldiga. Dessa sammanställningar skall sedan

tillhandahållas de övriga ländernas skattemyndigheter. Ett datasystem har byggts

upp för denna verksamhet. Riksskatteverket förbereder, i enlighet med

regeringens uppdrag, en svensk anslutning till detta kontrollsystem.

 Sammanställningarna skall för varje kvartal redovisa värdet av försäljningar

(och andra leveranser) av varor till varje kund i andra EG-länder, med angivande

av kundernas registreringsnummer.

 I 13 kap. ML föreslås en regel om skyldighet att göra sådana sammanställningar.

Även för de periodiska sammanställningarna bör närmare bestämmelser om vilka

uppgifter som skall lämnas kunna meddelas som tillämpningsföreskrifter. I 14

kap. bör tas in regler om att sammanställningarna normalt skall redovisas

kvartalsvis. I enlighet med ett särskilt undantag som medgetts Sverige i avtals-

förhandlingarna bör för vissa mindre verksamheter sammanställningarna få

redovisas för kalenderår. De närmare förutsättningarna för att få redovisa de

periodvisa sammanställningarna för kalenderår kommenteras nedan i samband med

att redovisningsperioderna för mervärdesskatten behandlas.

Enligt EG-reglerna får medlemsländerna själva bestämma när företagen skall lämna

de periodiska sammanställningarna, och i vilka former detta skall ske. Å andra

sidan krävs av medlemsländerna att sammanställningarna lämnas in i sådan tid att

uppgifterna på dem kan hållas tillgängliga på datamedium för övriga EG-länders

skattemyndigheter senast tre månader efter utgången av resp. kalenderkvartal.

Länderna har således möjlighet att bestämma tidpunkten för lämnande av samman-

ställningarna mot bakgrund av hur lång tid som därefter behövs för att

registrera uppgifterna. Utredningen har i enlighet med vad som angetts i RSV:s

rapport 1993:8 föreslagit att de periodiska sammanställningarna skall lämnas

till skattemyndigheten senast 35 dagar efter utgången av den period som

sammanställningen avser. RSV har därvid beräknat tidpunkten för lämnandet mot

bakgrund av de rutiner för hanteringen av de periodiska sammanställningarna som

verket utarbetat. Avsikten är att förtryckta blanketter för periodisk

sammanställning skall sändas ut till berörda skattskyldiga i samband med att den

förtryckta deklarationsblanketten sänds ut. Hanteringen därefter kan i huvuddrag

sägas innefatta följande. Uppgifterna i sammanställningen registreras i det

centrala skatteregistret i en särskild databas, i förekommande fall efter

påminnelse att lämna sådan uppgift. De redovisade uppgifterna kontrolleras genom

jämförelse med mervärdesskattedeklarationerna för samma tidsperiod och i

förekommande fall registreras rättelser eller justeringar av uppgifterna. Enligt

RSV kräver nämnda hantering att uppgifterna lämnas senast 35 dagar efter varje

kvartals utgång för att verket skall kunna garantera en fullgod kvalitet på de

uppgifter som skall finnas tillgängliga för skattemyndigheterna i andra

EG-länder. Då tillräckliga skäl saknas för att frångå RSV:s bedömning föreslås

att sammanställningarna lämnas inom den av verket föreslagna tiden. En

bestämmelse om nämnda tidpunkt bör tas in i 14 kap. ML. Det kan i detta

sammanhang noteras att de skattskyldiga måste föra räkenskaper på ett sådant

sätt att de möjliggör tillämpning av mervärdesskattebestämmelserna och

skattemyndigheternas kontroll av tillämpningen.

 En särskild förseningsavgift bör införas för försenat uppgiftslämnande i fråga

om sammanställningarna. Utredningen har endast lämnat förslag till en enhetligt

angiven förseningsavgift om 1 000 kr. Frågan om en eventuell differentiering av

denna avgift kan enligt utredningens mening emellertid behöva övervägas. Det

finns dock för närvarande inte skäl att frångå förslaget om en enhetlig avgift.

Skulle det senare visa sig bli nödvändigt kan en omprövning av detta

ställningstagande komma att bli aktuellt. Det bör i detta sammanhang under-

strykas att insamlandet av de kvartalsvisa sammanställningarna görs för att

tillgodose övriga EG-länders kontrollbehov, liksom motsvarande uppgifter i andra

EG-länder möjliggör de i Sverige verksamma företagens kontroll. Det är således

en skyldighet för Sverige att effektivt tillse att de nödvändiga uppgifterna

lämnas i rätt tid och i den omfattning som föreskrivs i EG-reglerna. Det kan

emellertid finnas skäl att under ett inledningsskede tillämpa reglerna om

påförande av förseningsavgift med viss restriktivitet.

 Utredningen har i 14 kap. ML föreslagit att de periodiska sammanställningarna

skall lämnas in till skattemyndigheten i det län där den skattskyldige är

registrerad. Enligt EG:s direktiv skall varje medlemsland utse en myndighet som

svarar för samordningen av informationsutbytet inom det särskilda datasystem som

tillskapats för kommunikation mellan medlemsländerna. Enligt RSV:s rapport

1994:3 bör denna samordningsmyndighet organisatoriskt utgöra en del av RSV.

Uppgifterna för samordningsmyndigheten kommer bl.a. att bestå i att medverka i

insamlandet av de periodiska sammanställningarna och att påtala brister i dessa

för berörda skattskyldiga. Myndigheten skall också ha befogenhet att genomföra

kontrollaktiviteter. Av rapporten framgår vidare att de skattskyldiga som är

anslutna till tulldatasystemet avses från och med den 1 januari 1995 kunna lämna

periodiska sammanställningar direkt till tulldatasystemet. Från tulldatasystemet

kommer därefter uppgifterna att föras över till skatteförvaltningen.

 Med hänsyn till vad som nu redovisats föreslås en bestämmelse i 12 kap. om

RSV:s funktion av samordningsmyndighet. Vidare bör de periodiska

sammanställningarna lämnas till RSV, i förekommande fall via tulldatasystemet.

De bör således inte, såsom utredningen föreslagit, tillställas

skattemyndigheten. Befogenheten att påföra förseningsavgift bör dock i enlighet

med utredningens förslag finnas hos skattemyndigheten.Redovisningsperioderna för

mervärdesskatt kan enligt EG-reglerna bestämmas till en månad, två månader eller

ett kvartal. Medlemsländerna har dock rätt att bestämma andra

redovisningsperioder, dock inte längre tid än ett år. I Sverige redovisas

mervärdesskatt i huvudsak för tvåmånadersperioder (jfr 14 kap. 8 § ML).

Verksamheter med årligt beskattningsunderlag understigande 200 000 kr är inte

registreringsskyldiga för mervärdesskatt men skall redovisa skatten i

inkomstskattedeklarationen. För sådana verksamheter medges därför i princip en

helårsredovisning av mervärdesskatten. I vissa fall (exportföretag) kan

skattemyndigheten medge enmånadsredovisning och för verksamheter som

registrerats trots att beskattningsunderlagen för ett beskattningsår inte

överstiger 200 000 kr (handelsbolag) kan redovisning få ske för perioder om helt

beskattningsår (14 kap. 9 § ML).

 Det utrednings- och planeringsarbete som RSV nu bedriver, i enlighet med den

nämnda rapporterna 1993:8 och 1994:3, bygger på att de skattskyldiga som har

handel med EG skall redovisa skatten för enmånadsperioder. Skälet till detta är

i första hand att den redovisning för tvåmånadersperioder, som nu tillämpas för

huvuddelen av de skattskyldiga, inte väl kan förenas med kvartalsredovisningen

av de periodiska sammanställningarna som också erfordras i det nya systemet. RSV

avser som nämnts att sända ut förtryckta blanketter för de periodiska samman-

ställningarna i anslutning till utgången av det aktuella kvartalet för att

åstadkomma en så tidig avstämning som möjligt mellan deklarerade uppgifter och

kvartalssammanställda uppgifter. Mot bakgrund av den av RSV föreslagna

hanteringsordningen föreslås att en regel om enmånadsredovisning för företag med

EG-handel förs in i 14 kap. 8 § ML. En sådan regel mildrar också det framtida

räntebortfall som blir effekten av att importbeskattningen slopas i det nya

systemet.

 I anslutningsfördraget har Sverige som nämnts fått möjlighet att i vissa fall

medge periodiska sammanställningar för helt kalenderår. För detta krävs, enligt

utredningsförslaget, att det sammanlagda beskattningsunderlaget högst uppgår

till 320 000 kr per kalenderår och att den omsättning som skall anges i en

periodisk sammanställning högst uppgår till 120 000 kr per kalenderår. RSV har i

rapporten 1994:3 framhållit att många skattskyldiga kommer att ha en begränsad

EG-handel. Av förenklings- och effektivitetsskäl bör därför de skattskyldiga som

fått en möjlighet att göra periodvisa sammanställningar för kalenderår också få

en motsvarande möjlighet att redovisa mervärdesskatten för kalenderår. RSV anser

att redovisningsperiodens längd för såväl skatten som den periodiska

sammanställningen bör fastställas utifrån samma beloppsmässiga förutsättningar.

RSV:s uppfattning biträds. Beträffande dem som inte bedriver EG-handel gäller

ett årligt beskattningsunderlag om högst 200 000 kr för att redovisning av

mervärdesskatten skall få ske genom inkomstdeklaration. Samma beloppsgräns

föreslås för den som bedriver EG-handel och som redovisar skatten helårsvis i en

särskild mervärdesskattedeklaration. Vidare bör den föreslagna omsättnings-

gränsen 320 000 kr avseende skyldigheten att lämna periodiska sammanställningar

sänkas till 200 000 kr. Den gräns om högst 120 000 kr i årlig EG-omsättning som

utredningen föreslagit som krav för att få göra sådan sammanställning för helt

år bör också gälla som förutsättning för att redovisa skatten för helår. Vad som

nu föreslagits avser endast sådana skattskyldiga som tillämpar kalenderår som

räkenskapsår. För skattskyldiga med brutet år som räkenskapsår bör alltid

enmånadsredovisning tillämpas. Det nu sagda bör komma till uttryck i 14 kap. ML.

 De skattskyldiga som idag redovisar mervärdesskatt för kalenderår i en särskild

mervärdesskattedeklaration får lämna deklarationen senast den 5 april året därpå

(14 kap. 13 § första stycket ML). Enligt EG:s direktiv gäller dock att

deklarationen skall ges in senast två månader efter redovisningsperiodens

utgång. RSV har därför i sin rapport 1994:3 föreslagit att redovisningsdagen för

dessa skattskyldiga skall vara den 5 februari och inte som enligt nuvarande

ordning den 5 april. RSV:s bedömning biträds. Inte endast de sammanställningar

som görs kvartalsvis utan även sådana periodiska sammanställningar som görs för

kalenderår måste vara tillgängliga för skattemyndigheterna i andra EG-länder

senast tre månader efter det kvartal uppgifterna avser. Redan den 1 april skall

således sammanställningarna som avser kalenderåret innan vara tillgängliga i

medlemsländernas datasystem. Den rutin som RSV avser att införa med samtidig

avstämning av uppgifterna i de periodiska sammanställningarna mot de deklarerade

uppgifterna utgör ytterligare skäl till att mervärdesskattedeklarationen för

skattskyldiga med helt kalenderår som redovisningsperiod bör lämnas senast den 5

februari. Den särskilda redovisningstidpunkten för helårsredovisande

skattskyldiga i 14 kap. 13 § första stycket ML bör därför slopas. Vidare

föreslås att de periodiska sammanställningarna skall kunna göras på annat sätt

än genom pappersdokument. En bestämmelse om detta bör tas in i 14 kap. ML.

4.7 Mervärdesskatteregistrering för samtliga skattskyldiga

Regeringens förslag: Skyldigheten att registreras

till mervärdesskatt utsträcks till i princip samtliga

skattskyldiga, således även till dem som redovisar

mervärdesskatten i självdeklarationen. Skyldigheten

att göra registreringsanmälan skall i sådana fall an-

ses fullgjord genom avlämnandet av självdeklarationen.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag utom vad avser

frågan om registreringsanmälan.

 Remissinstanserna: RSV, Näringslivets Skattedelegation och Svenska

Revisorsamfundet anser att den som redovisar mervärdesskatt i inkomst-

deklarationen inte skall behöva lämna särskild registreringsanmälan till

mervärdesskatt.

 Skälen för regeringens förslag: För närvarande omfattas endast de skattskyldiga

som har årligt beskattningsunderlag överstigande 200 000 kr av regler i 14 kap.

1 § ML om särskild registrering till mervärdesskatt. Med

registreringsskyldigheten följer enligt 14 kap. 2 § ML en skyldighet att anmäla

sig för registrering hos skattemyndigheten. Den som är registrerad eller skyldig

att anmäla sig för registrering skall redovisa skatten i en särskild

mervärdesskattedeklaration (14 kap.3 § ML). Är beskattningsunderlaget lägre än

200 000 kr för ett beskattningsår, behövs vanligen ingen registreringsanmälan.

Mervärdesskatten redovisas i den särskilda självdeklarationen. Sverige har i

anslutningsfördraget fått behålla nuvarande system med redovisning i

inkomstdeklarationen för de små och medelstora företagen under förutsättning att

de inte bedriver EG-handel. De företag som bedriver sådan handel måste däremot

lämna en särskild mervärdesskattedeklaration.

 EG:s regler innebär emellertid att alla näringsidkare, oavsett omsättningens

storlek, skall mervärdesskatteregistreras. En annan sak är att små och

medelstora företag kan befrias från skattskyldighet för sin omsättning om denna

är av ringa storlek, eller medges andra lättnader. Det bör också noteras att den

generella registreringsskyldigheten inte berör den som är skattskyldig endast på

grund av förvärv av nya transportmedel eller punktskattepliktiga varor (jfr

avsnitt 4.4 och 4.5).

 Vid försäljning av varor till andra EG-länder gäller enligt huvudregeln att

försäljningen kan ske skattefritt, och med avdrag för ingående mervärdesskatt,

under förutsättning att köparen är mervärdesskatteregistrerad i sitt land. Ett

svenskt företag som säljer varor till ett annat EG-land måste således ha kunskap

om köparens eventuella mervärdesskatteregistrering. Om säljaren inte har uppgift

om gällande registrering, måste svensk mervärdesskatt tas ut. De svenska

företagen förutsätts kunna kontrollera en av köparen lämnat registreringsnummer

till mervärdesskatt genom de datasystem som varje EG-land obligatoriskt skall

vidmakthålla för detta ändamål. På motsvarande sätt skall företag i andra

EG-länder kunna få uppgifter om svenska mervärdesskatteregistreringar.

 De nu angivna förhållandena understryker behovet av att mervärdes-

skatteregistreringen får en generell räckvidd.

 Enligt nuvarande ordning i Sverige är det som nämnts endast den som skall

redovisa skatten i en särskild mervärdesskattedeklaration som finns registrerad

i det särskilda mervärdesskatteregistret. Detta register ingår i

företagsskatteregistret som en del av det centrala skatteregistret. De

skattskyldiga som redovisar mervärdesskatten i självdeklarationen är inte

registrerade i mervärdesskatteregistret. Däremot finns det i det centrala

skatteregistret en markering att en sådan skattskyldig redovisar mervärdesskatt.

Enligt RSV görs redan i samband med beräkningen av den preliminära F-skatten

eller den särskilt debiterade A-skatten för inkomståret en markering i

skattesystemet att mervärdesskatt redovisas i inkomstdeklarationen. Senast i

samband med regleringen av mervärdesskattens belopp i slutskattsedeln som

utfärdas efter varje års taxering görs en markering med innebörd att redovisning

skett av mervärdesskatt. Härigenom kommer alla som redovisar mervärdesskatt att

finnas registrerade i det centrala skatteregistret.

 Det krav som EG:s kontrollsystem ställer på registrering av samtliga

mervärdesskatteredovisande företag kan därmed anses tillgodosett. Härvid bör

beaktas att Sverige genom anslutningsfördraget fått behålla förfarandet att

redovisa mervärdesskatt i inkomstdeklarationen och att detta förfarande inte

kommer i fråga för dem som bedriver EG-handel eller som har en verksamhet med

sammanlagt beskattningsunderlag överstigande 200 000 kr. En regel om generell

registrering, innefattande såväl den särskilda mervärdesskatteregistreringen som

den registrering som görs i det centrala skatteregistret för den som redovisar

mervärdesskatt i självdeklaration, föreslås därför i 14 kap. 1 § ML. Den som

redovisar skatten i självdeklarationen bör anses ha fullgjort sin skyldighet att

anmäla sig för registrering genom avlämnande av deklarationen. Detta bör gälla

trots den eftersläpning mellan registreringsanmälan och registrering som

uppkommer jämfört med förfarandet med särskild registreringsanmälan. Vad som nu

sagts bör komma till uttryck genom en ändring i 14 kap. 2 § ML.

5 Mervärdesskattebasen i Sverige och EG

5.1 Inledning

Genom det sjätte mervärdesskattedirektivet, antaget av Ministerrådet år 1977,

togs det hittills viktigaste steget i fråga om harmonisering av medlemsstaternas

mervärdesskattelagstiftning. Samtliga EG-stater har mervärdesskatt. Direktivet

är bindande för medlemsländerna och innehåller detaljerade bestämmelser för hur

skattebasen för mervärdesskatten, dvs. skattepliktens omfattning, skall vara

utformad inom EG. Bestämmelserna är inte omedelbart tillämpliga i respektive

medlemsland utan är till sin innebörd bindande anvisningar riktade till med-

lemsländerna för hur deras mervärdesskattelagstiftning skall vara utformad.

Emellertid lämnar direktivets bestämmelser ofta en tämligen vid ram för de

enskilda medlemsstaternas utformning av undantagen från skatteplikten. Detta har

varit nödvändigt med hänsyn till de olika samhällsförhållandena i medlemsstater-

na. Hänsynen till kravet på konkurrensneutralitet torde vara av särskild be-

tydelse vid tolkning och tillämpning av direktivet.

 Direktivets bestämmelser är, bortsett från vissa temporära särlösningar, genom-

förda i medlemsländerna och nytillträdande stater har undantagslöst måst anpassa

sin lagstiftning till direktivet. Inte heller Sverige har, bortsett från vad som

särskilt överenskommits i anslutningsfördraget, något utrymme för avvikelser

från den av EG stipulerade skattebasen.

 Bakgrunden till behovet av denna harmonisering är, förutom hänsynen till det

handelsmässiga kravet på konkurrensneutralitet medlemsstaterna emellan, att EG:s

budget till betydande del bygger på en viss andel av medlemsländernas

mervärdesskattebas. Från år 1986 har medlemsländerna förbundit sig att, efter

visst utjämningsförfarande med hänsyn till medlemsländernas olika skattesatser,

årligen till EG:s finansiering överlämna ett belopp som motsvarar högst 1,4

procentenheter av skattebasen till EG. Även kravet på en rättvis fördelning med-

lemsstaterna emellan av EG:s gemensamma kostnader medför således att enhetliga

bestämmelser om mervärdesskattebasen måste finnas inom EG. Denna funktion av

mervärdesskattereglerna innebär således att det är av väsentligt intresse för EG

att alla medlemsländer i detalj följer bestämmelserna om skattepliktens

omfattning. Att så sker övervakas också noggrant.

 En harmonisering av den svenska mervärdesskattelagens skattebas gentemot EG

förutsätter, förutom att skatteplikten omfattar samma slags verksamheter och

omsättning av samma slags varor och tjänster, att omfattningen och räckvidden av

undantagen från skatteplikten är desamma.

 Såväl Sverige som EG-länderna har generell mervärdesskatteplikt i den be-

märkelsen att yrkesmässig omsättning av varor och tjänster beskattas om inte

omsättningen uttryckligen är undantagen från skatteplikt. För Sveriges del fick

lagstiftningen denna utformning först i samband med den s.k. skattereformen som

till större delen trädde i kraft den 1 januari 1991 (prop. 1989/90:50, SkU

1989/90:10, prop. 1989/90:111 och SkU 1989/90:31). Genom skattereformen

utvidgades också det beskattningsbara området väsentligt vilket inneburit ett

inte obetydligt närmande till den skattebas som gäller inom EG.

 I anslutningsfördraget har Sverige medgivits rätt att under en övergångperiod

bibehålla vissa av de undantag från skatteplikt som nu tillämpas och som inte är

konforma med reglerna i sjätte direktivet. Således kan Sverige tills vidare från

skatteplikt undanta tillhandahållande av biobiljetter, tjänster som

tillhandahålls av författare, konstnärer och artister, inträde till

idrottsevenemang och omsättning av nyproducerade byggnader inklusive mark samt

mark som utgör byggnadstomt. I fråga om undantaget för tillhandahållande av

biobiljetter gäller detta till utgången av 1995. Sverige har vidare fått rätt

att bibehålla de s.k. kvalificerade undantagen (nollskattesats) avseende

allmänna nyhetstidningar inkl. radio- och kassettidningar, vissa läkemedel samt

framställning av medlemstidningar och organisationstidskrifter eller tjänster

som har samband med sådan framställning.

 Utredningen har på flera områden funnit att de befintliga svenska

undantagsbestämmelserna kan anses vara konforma med den ordning som skall gälla

enligt EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv och därför inte behöver ändras. Det

gäller undantagen för försäkringsområdet, radio- och televisionsverksamhet,

allmänna nyhetstidningar, flygbensin och flygfotogen, lotteri- och

spelverksamhet, kyrkogårdsförvaltning, och överlåtelse av inventarier och av

verksamhet i vissa fall. Dessa undantag från skattebasen tas inte upp i det

följande. Utöver de förslag som nu lämnas har utredningen också funnit att

mervärdesskattereglerna i fråga om utbildning, kultur, sport och idrott samt för

ideell och jämförlig verksamhet behöver ändras om konformitet skall uppnås.

Regeringen avser att efter fortsatta analyser återkomma med förslag i frågan.

5.2 Fastighetsområdet

Regeringens förslag: Korttidsupplåtelser av lokaler

och anläggningar för idrottsutövning skall inte om-

fattas av undantaget från skatteplikt för överlåtelse

och upplåtelse av rätt till fastighet.

 Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att korttidsupplåtelser av

lokaler och anläggningar för idrottsutövning samt upplåtelser för trafik av

vägar och broar m.m. inte skall anses som upplåtelse av nyttjanderätt till

fastighet.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket och Svenska Revisorssamfundet anser att den

föreslagna ändringen inte bör utformas som ett undantag från vad som är att anse

som upplåtelse av rättighet till fastighet utan i stället föras in i 3 kap. 3 §

som reglerar undantaget från skatteplikt för olika upplåtelser. Förslaget har i

övrigt avstyrkts av Byggentreprenörerna och Näringslivets Skattedelegation.

Övriga remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Utredningen har funnit att de svenska reglerna

i huvudsak överensstämmer med vad som föreskrivs i EG:s sjätte

mervärdsskattedirektiv. När det gäller omsättning av fastighet är skatteplikten

vidare enligt direktivet än vad som gäller enligt ML. Således skall enligt

sjätte mervärdesskattedirektivet till skillnad från vad som gäller i Sverige

överlåtelse av nyproducerade byggnader och mark därtill samt obebyggd mark som

utgör byggnadstomt omfattas av skatteplikten. Sverige har emellertid i

anslutningsfördraget fått rätt att tills vidare från skatteplikt undanta

överlåtelser av detta slag. Mot denna bakgrund behöver de svenska bestämmelserna

på detta område tills vidare inte ändras.

 Utredningens förslag i fråga om upplåtelse av rätt till fastighet i vissa fall

innebär att korttidsupplåtelser av lokaler och anläggningar för idrottsutövning

och upplåtelse av väg, spåranläggning, bro eller tunnel eller annan upplåtelse

som huvudsakligen avser tillträde till en fastighet inte skall anses som

upplåtelse av rättighet till fastighet. Enligt utredningen syftar förslaget till

att klargöra att undantaget från skatteplikt för upplåtelse av rättigheter till

fastighet endast är tillämpligt på upplåtelse av rättighet till fastigheten som

sådan och då endast sådan upplåtelse som innebär en rätt för

rättighetsinnehavaren och inte andra att få disponera en fastighet.

 Liksom Riksskatteverket anser regeringen att vissa grundläggande begrepp bör ha

samma innebörd i mervärdesskattelagen som i andra sammanhang. Vad som är att

anse som upplåtelse av rättighet till fastighet bör således i första hand

bedömas utifrån den lagstiftning som gäller på området. Regeringen föreslår

därför att den av utredningen föreslagna ändringen i fråga om skatteplikt för

upplåtelse av lokaler och anläggningar för idrottsutövning tas in i 3 kap. 3 §

som en sådan upplåtelse för vilken undantaget från skatteplikt inte är

tillämpligt. Det innebär också att någon ändring inte bör ske i fråga om de

nuvarande bestämmelserna om skatteplikt för upplåtelse för trafik av väg, bro

eller tunnel samt upplåtelse av spåranläggning för järnvägstrafik.

5.3 Sjukvård, tandvård och social omsorg

Regeringens förslag: Sjuktransporter skall omfattas

av undantaget från skatteplikt för sjukvårdstjänster.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Utredningen har funnit att ML:s bestämmelser om

skattebefrielse på området i allt väsentligt överensstämmer med motsvarande

regler i sjätte mervärdesskattedirektivet. Omfattningen av vad som skall anses

vara mervärdesskattefritt beror i hög grad på hur de enskilda medlemsstaterna

definierar begreppen sjukvård, läkarvård etc. En betydande nationell

handlingsfrihet finns således.

 När det gäller det svenska undantaget för läkemedel enligt 3 kap. 23 § 2 ML

konstateras att det sjätte direktivet inte innehåller något motsvarande undantag

från skatteplikt. Sverige har emellertid i anslutningsfördraget med EU erhållit

rätt att från skatteplikt undanta läkemedel när det säljs till sjukhus eller mot

recept. Det svenska undantaget för läkemedel kan därför kvarstå.

 EG undantar sjuktransporter från skatteplikten. Eftersom ML inte innehåller

motsvarande undantag föreslår utredningen att ett sådant skall införas.

Regeringen delar denna uppfattning. För att det klart skall framgå att

undantaget omfattar även sjö- och flygambulanstransporter bör undantaget omfatta

transportmedel som är särskilt inrättade för sjuktransporter.

5.4 Finansieringsområdet m.m.

Regeringens förslag: Omsättning av administrativa

tjänster som tillhandahålls i samband med factoring

inordnas under skatteplikten.

 Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att factoringtjänster i sin

helhet inordnas under skatteplikten samt att skatteplikt införs för andra

frimärken och frankeringsmärken än sådana som gäller för postbefordran och för

andra sedlar och mynt än sådana som är gällande betalningsmedel.

 När det gäller utredningens förslag i fråga om skatteplikt för frimärken och

sedlar och mynt avser regeringen att återkomma till denna fråga i samband med

kommande förslag beträffande nya regler för handel med begagnade varor.

 Remissinstanserna: Utredningens förslag i fråga om skatteplikt för

factoringtjänster har avstyrkts av Riksskatteverket, Näringslivets Skattede-

legation, Svenska Bankföreningen, Svenska Revisorssamfundet och Finansbolagens

förening. I övrigt har förslaget tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Från skatteplikt undantas enligt 3 kap. 9 §

första stycket ML omsättning av bank- och finansieringstjänster samt sådan

omsättning som utgör värdepappershandel och därmed jämförlig verksamhet.

 Med bank- och finansieringstjänster avses finansiella tjänster som in- och

utlåningstjänster, valutatransaktioner och betalningsförmedling. Undantaget för

finansiella tjänster gäller enligt 3 kap. 9 § andra stycket ML inte notari-

atverksamhet, inkassotjänster eller uthyrning av förvaringsutrymmen. Enligt 3

kap. 24 § tredje stycket ML är inte heller ett finansieringsföretags omsättning

av varor som enligt köpeavtal återtagits av företaget undantaget från

skatteplikt.

 Normalt innefattar notariatverksamhet värdepappershantering men eftersom

värdepappershandel alltid är mervärdesskattefri innebär det att s.k. courtageav-

gifter vid förmedling av värdepapper inte träffas av skatteplikten (SOU 1990:46

s. 83). I övrigt innefattar notariatverksamhet, som alltså är skattepliktig,

bl.a. förvaltning av omyndigs medel och av lån för annan part, juridiska

konsulttjänster såsom rådgivning och upprättande av deklarationer, testamenten,

bouppteckningar, arvs- och gåvoskattehandlingar och avtal i övrigt. En

inkassotjänst består i indrivning av egen eller annans fordran genom krav eller

annan inkassoåtgärd [1 § första stycket inkassolagen (1974:182)]. Uthyrning av

förvaringsutrymmen innefattas inte i begreppet finansiella tjänster vilket

innebär att uthyrning av bankfack är skattepliktigt. Det kan vidare nämnas att

factoring, dvs. ett finansinstituts hantering av en kunds fordringar mot annan

innefattande köp av eller belåning av fakturor, skall ses som två separata

tjänster; en skattepliktig bokföringstjänst och en skattefri finansieringstjänst

(SOU 1990:46 s. 243 och RSV Im 1986:6 avsnitt 6).

 Vad härefter angår värdepappershandel och därmed jämförlig verksamhet förstås

härmed enligt 3 kap. 9 § tredje stycket ML dels omsättning och förmedling av

aktier, andra andelar och fordringar, oavsett om de representeras av värdepapper

eller inte, dels förvaltning av värdepappersfond enligt lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder.

EG

Undantagen från skatteplikt på finansieringsområdet återfinns i artikel

13.B 1-13.B 6 vari stadgas att finansiell verksamhet skall undantas från

skatteplikt om den avser

- beviljande av och handel med krediter samt förvaltning av sådana av

 kreditgivaren;

- beviljande av och handel med kreditgarantier och andra former för säkerhet

 och garantier samt förvaltning av sådana av garantiutfärdaren;

- transaktioner, inklusive handel, rörande inlånings- och checkkonton,

 betalningsuppdrag, fordringar, checkar och andra löpande skuldebrev, dock

 inte inkasso- eller factoringverksamhet;

- transaktioner, inklusive handel, rörande valuta, sedlar och mynt i egenskap

 av lagliga betalningsmedel, således inte samlarföremål; med "samlarföremål"

 menas guld-, silver- eller andra metalliska mynt och sedlar, vilka normalt

 inte används som betalningsmedel, eller mynt av numismatiskt intresse;

- transaktioner, inklusive handel, men exklusive förvaltning och förvaring, med

 aktier, andelar i bolag och föreningar samt andra värdepapper med undantag

 av:

 - dokument med rätt i varor,

 - rätter eller värdepapper med anknytning till fast egendom vilka av

 medlemsländerna får jämställas med skattepliktiga varor;

- förvaltning av sådana speciella investeringsfonder som särskilt definieras av

 medlemsländerna.

 Undantagen är inte obligatoriska i den meningen att verksamheter av

ifrågavarande slag inte i något fall får ingå i skattebasen. I artikel 13.C b

stadgas nämligen möjlighet för medlemsland att medge fysisk eller juridisk

person frivilligt inträde för skattskyldighet beträffande finansieringsverksam-

het. Kommissionen har emellertid föreslagit att de ovan nämnda undantagen skall

vara obligatoriska eftersom man inte vill att detta område beskattas olika inom

gemenskapen (SOU 1990:46 s. 102). Förslaget har dock ännu inte antagits.

Svensk EG-konformitet

Utredningen har bedömt att svensk rätt på detta område avviker från EG:s

bestämmelser vad beträffar omsättning av factoringtjänster.

 Enligt utredningen omfattas factoringtjänster inte av undantagen i artikel 13.B

d och skall därför i sin helhet, såsom är fallet inom EG, inordnas under

skatteplikten.

 Regeringen gör följande bedömning när det gäller skatteplikten för

factoringtjänster. Enligt vad som anförts av bl.a. Näringslivets Skattedele-

gation, Svenska Bankföreningen, Svenska Revisorssamfundet och Finansbolagens

förening har uttrycket factoring inte samma innebörd i Sverige som i de flesta

andra länder. Den i Sverige vanligast förekommande factoringformen är

fakturabelåning, vilken i huvudsak består av finansiering och administrativ

service. Fakturabelåning är en form av kreditgivning mot säkerhet i

kundfordringar. De administrativa tjänster - bl.a. bokföring och inkassotjänster

- som tillhandahålls vid fakturabelåning omfattas redan nu av skatteplikten till

mervärdesskatt. Enligt regeringens uppfattning bör skatteplikten inte omfatta

factoringomsättningen, dvs. de belånade eller omsatta fordringarnas värde.

Skatteplikten bör således liksom nu endast omfatta de tjänster av administrativt

slag, t.ex. bokföringstjänster som tillhandahålls i samband med factoring.

Skatteplikten för dessa tjänster bör dock framgå av lagtexten.

5.5 Postbefordran

Regeringens förslag: Bestämmelsen i 5 kap. 5 § andra

stycket som innebär att tjänst avseende befordran av

brev till utlandet i postverksamhet skall anses

omsatt inom landet slopas.

 Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att regleringen av

skatteplikten för postverksamhet inte ändras.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt eller lämnat

utredningens förslag utan erinran. Posten AB har särskilt tagit upp frågan om

skatteplikt för utrikes brevbefordran och anser dels att s.k. terminalavgifter,

dvs. den avräkning av ömsesidiga prestationer som sker mellan olika länder skall

undantas från skatteplikt, dels att brevbefordran till land utanför EG-området

inte skall anses som en omsättning inom landet.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 § 7 GML undantogs från skatteplikt

Postverkets befordran av varor på annat sätt än som postpaket eller gruppreklam.

Vad som omfattades av undantaget var således Postverkets brevbefordran.

 Fr.o.m. den 1 februari 1994 har Postverket ombildats till aktiebolag (prop.

1993/94:38). Eftersom det endast var Postverkets brevbefordran som var

undantagen enligt GML, är i och med bolagiseringen sådan befordran

mervärdesskattepliktig. 8 § 7 GML har därför ansetts obehövlig och upphävts.

 Enligt 7 kap. 1 § andra stycket 4 ML är skattesatsen 12 % för befordran av brev

i sådan postverksamhet som avses i 3 § postlagen (1993:1684).

EG

Enligt artikel 13.A 1 a undantas från skatteplikt det offentliga postväsendets

(motsvarigheten till Postverket) tillhandahållande av andra tjänster än

personbefordran och telekommunikationer samt tillhandahållande av varor av

underordnad eller tillfällig betydelse för sådana tjänster.

Svensk EG-konformitet

Bolagiseringen av Postverket medför att brevbefordran inte omfattas av

skattefriheten. Eftersom det endast är det offentliga postväsendets

brevbefordran som är undantagen från skatteplikt enligt sjätte direktivet,

föreligger EG-konformitet härvidlag. Några regler i övrigt som särskilt

behandlar brevbefordran finns inte i EG:s mervärdesskattedirektiv. Det innebär

att de generella reglerna i fråga om varutransporter skall tillämpas avseende

dessa tjänster.

 Posten AB har i fråga om konsekvenserna av förslaget för den av bolaget

bedrivna internationella postbefordran bl.a. anfört att Världspostkonventionen

inte innehåller något stöd för att ta ut indirekta skatter av andra länder på de

avräkningspriser som anges i konventionen och övriga avtal på området och att

dessa avtal tar över svensk mervärdesskattelagstiftning och även EG:s direktiv

på mervärdesskatteområdet. Regeringen delar inte denna uppfattning.

 Även befordran av brev till utlandet, dvs till annat land än EG-land, bör

behandlas på samma sätt som annan godsbefordran. Det innebär att den särskilda

bestämmelsen i 5 kap. 5 § andra stycket som innebär att befordran till utlandet

av brev i postverksamhet skall anses som en omsättning inom landet bör slopas.

 Enligt sjätte direktivet finns inte någon möjlighet att tillämpa en reducerad

skattesats för tjänster avseende brevbefordran. För närvarande tillämpas i

Sverige en skattesats på 12 procent. Här föreligger således inte konformitet.

Regeringen föreslår därför att skatten för dessa tjänster höjs från 12 procent

till den generella nivån på 25 procent. Bestämmelserna i fråga om skattesatser

behandlas även i avsnitt 7.

5.6 Livräddningsfartyg samt skepp och luftfartyg för yrkesmässig användning m.m.

Regeringens förslag: Nuvarande regler behålls. Undan-

tag införs dock i 3 kap. 21 § ML för tjänster som

avser delar, tillbehör eller utrustning till sådana

fartyg eller luftfartyg som behandlas i paragrafen.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av

remissinstanserna. SAS anser att även s.k. handling-tjänster som utförs på

flygplatser skall omfattas av undantaget.

 Skälen för regeringens förslag: Fram till den 1 januari 1991 undantogs från

skatteplikt skepp för yrkesmässig sjöfart eller yrkesmässigt fiske, fartyg för

bogsering, bärgning eller livräddning, luftfartyg för yrkesmässig person- och

godsbefordran samt delar, tillbehör och utrustning till sådant fartyg eller

luftfartyg. Undantaget för livräddningsfartyg gällde endast fartyg som ställdes

till förfogande för Svenska Sällskapet för Räddning af Skeppsbrutne (Sjörädd-

ningssällskapet). Sjöräddningssällskapet kunde således förvärva sina fartyg med

tillbehör och utrustning skattefritt. Undantaget var s.k. kvalificerat, dvs.

rätt förelåg till avdrag för ingående skatt. Kvalificerat undantag gällde även

för tjänster avseende nämnda (kvalificerat) undantagna varor.

 Samtliga undantag upphävdes i sin helhet den 1 januari 1991 som ett led i

strävan att åstadkomma en mervärdesbeskattning med generell räckvidd.

 Den 1 januari 1992 återinfördes undantaget såvitt avsåg livräddningsfartyg (med

delar, tillbehör och utrustning) som ställts till Sjöräddningssällskapets

förfogande. Skälet härtill var att Sjöräddningssällskapet behövde kompensation

för de kostnadsökningar som det tidigare slopade undantaget medförde (SkU

1990/91:18 och prop. 1991/92:50 s. 17-18).

 Den 1 juli 1992 utvidgades undantaget avseende livräddningsfartyg till att även

omfatta bränsle samt underhåll, reparation och annan tjänst avseende sådant

fartyg eller del, tillbehör eller utrustning därtill (SkU 1991/92:35, rskr.

327).

 Undantaget för livräddningsfartyg återfinns i 3 kap. 22 § ML. För att bättre

spegla de verkliga förhållandena har författningstexten ändrats i förhållande

till tidigare så att den skattefria omsättningen till Sjöräddningssällskapet

avser överlåtelse och upplåtelse av de ifrågavarande fartygen istället för att

de "ställs till förfogande för" sällskapet (prop. 1993/94:99 s. 156).

 Undantaget avseende livräddningsfartyg är, i likhet med tidigare, kvalificerat,

dvs. rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt föreligger enligt 10

kap. 11 § ML.

 Fr.o.m. den 1 juli 1993 återinfördes det tidigare gällande undantaget för skepp

och luftfartyg i yrkesmässig användning (prop. 1992/93:190 s. 6 och 16-17).

Undantaget är, i likhet med tidigare, kvalificerat. Som skäl för återinförandet

av undantaget anförs i propositionen negativ konkurrenspåverkan för svenska

redare och flygbolag.

 Före den 1 januari 1991 omfattade undantaget, som framhållits inledningsvis,

inte bara tjänster på fartyg och luftfartyg utan även tjänster på andra

kvalificerat undantagna varor, dvs. även delar, tillbehör och utrustning till

sådana fartyg eller luftfartyg som omnämns i 3 kap. 21 § 1-4 ML. Avsikten med

1993 års lagändring var (prop. 1992/93:190 s. 16-17) att återinföra det tidigare

undantaget. I förtydligande syfte hade därför ett tillägg till bestämmelsen

behövts, varav framgått att undantaget även omfattar tjänster avseende delar,

tillbehör och utrustning till sådana fartyg eller luftfartyg.

EG

Något undantag från skatteplikten för ifrågavarande fartyg, luftfartyg m.m.

finns inte i artikel 13 till det sjätte direktivet. Däremot finns det be-

stämmelser intagna under artikel 15 rörande undantag vid export och andra

förhållanden med internationell anknytning. De aktuella bestämmelserna (artikel

15.4-15.9) stadgar undantag från skatteplikten vid export från gemenskapen och

liknande transaktioner. Eftersom det är fråga om export föreligger avdragsrätt

eller rätt till återbetalning (jfr artikel 17.1 b).

 Skattefriheten i form av exportomsättning omfattar enligt artikel 15.4 leverans

av varor avsedda som bränsle eller proviant för dels fartyg som används "on the

high seas" (härmed avses "utanför territorialgränsen", SOU 1992:121 s. 70) för

personbefordran mot betalning eller för handels-, industri- eller fiskeverk-

samhet, dels fartyg som används för bärgnings- eller räddningsverksamhet till

havs eller för kustfiske i den mån det inte, såvitt gäller fartyg för kustfiske,

är frågan om leverans av proviant, dels krigsfartyg som lämnar landet för att gå

till utländsk hamn eller ankringsplats. I artikel 15.5 stadgas om motsvarande

skattefrihet för varor avsedda som bränsle eller proviant för luftfartyg som

används av flygbolag som huvudsakligen opererar i internationell trafik

("chiefly on international routes").

 Enligt punkten 5 i artikel 15 gäller skattefrihet i form av exportomsättning

för leverans, ombyggnad, reparation, underhåll, befraktning och uthyrning av

fartyg som avses i punkten 4 (med undantag för krigsfartyg) liksom för leverans,

uthyrning, reparation och underhåll av utrustning, inklusive fiskeutrustning,

som är inbyggd i eller används vid utnyttjandet av dessa fartyg. Motsvarande

skattefrihet såvitt avser tillhandahållanden till luftfartyg ägt av flygbolag

som huvudsakligen opererar i internationell trafik finns i punkten 6.

 Enligt punkten 8 gäller skattefrihet i form av exportomsättning även för

tillhandahållande av andra tjänster som avser att tillgodose ett omedelbart

behov hos de aktuella fartygen eller dessas last. Motsvarande skattefrihet

såvitt avser tillhandahållanden till luftfartyg ägt av flygbolag som

huvudsakligen opererar i internationell trafik finns i punkten 9.

 Bestämmelserna har av medlemsländerna ansetts svårtolkade beträffande såväl

tillämpligheten i de enskilda fallen av undantagen som räckvidden av dessa och

kommissionen har därför förutskickat en översyn av artikel 15.4-15.9.

Svensk EG-konformitet

Vad gäller 3 kap. 21 och 22 §§ ML överensstämmer inte dessa till alla delar med

EG:s regelverk. Som framgår av föregående avsnitt har EG:s bestämmelser på

området ansetts svårtolkade. De torde även kunna medföra tillämpnings- och

kontrollproblem. Reglerna har inte heller på ett enhetligt sätt införts i

medlemsländernas lagstiftningar. Med hänsyn härtill och mot bakgrund av den

förutskickade översynen anser dock regeringen att de svenska reglerna inte för

närvarande bör ändras. 3 kap. 21 och 22 §§ ML kan därför kvarstå tills vidare.

Som framhållits i det föregående bör dock undantaget utvidgas till att också

omfatta tjänster avseende delar, tillbehör och utrustning till fartyg eller

luftfartyg som omfattas av undantaget.

5.7 Omsättning från utländska företagare enligt 3 kap.

26 § ML

Regeringens förslag: Bestämmelserna om undantag från

skatteplikt i vissa fall vid omsättning från utländska

företagare slopas.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Importbeskattning av vissa tjänster infördes

den 1 januari 1991. Skälet till detta var att den då utvidgade skattebasen

medförde att tjänster i allmänhet blev skattepliktiga. Den svenska

tjänstemarknaden kunde då antas komma i ett ogynnsamt konkurrensläge om

utomlands tillhandahållna (omsatta) men i Sverige tillgodogjorda tjänster inte

samtidigt blev beskattade i Sverige enligt här gällande regler (prop.

1989/90:111 s. 130).

 Enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 ML skall mervärdesskatt betalas till staten

vid skattepliktig omsättning inom landet av sådana tjänster som anges i 5 kap. 4

och 7 §§, om tjänsterna omsätts i en yrkesmässig verksamhet som bedrivs utanför

landet. Det är således en utländsk företagare som omsätter de ifrågavarande

tjänsterna till någon som hör hemma i Sverige. Beträffande dessa tjänster blir

enligt 1 kap. 2 § första stycket 2 ML förvärvaren skattskyldig i Sverige. I 3

kap. 26 § ML stadgas dock undantag från skatteplikt för viss import av de

ifrågavarande tjänsterna.

 Den första punkten i 3 kap. 26 § ML omfattar staten och primär- eller

landstingskommun. Den andra punkten gäller mervärdesskattskyldiga importörer för

import av tjänster i den skattepliktiga verksamheten. Den tredje punkten avser

privatpersoner och andra som inte bedriver yrkesmässig verksamhet i landet och

där beskattningsunderlaget per år inte överstiger 30 000 kr.

 EG:s sjätte direktiv reglerar beskattningen av de internationella tjänstetran-

saktionerna i huvudsak inte genom exportbegreppet utan genom att det i be-

stämmelserna anges i vilket land som en transaktion skall anses ha ägt rum och

som därmed är beskattningsland.

 De svenska bestämmelserna om skattskyldighet för förvärvaren i vissa fall är

uppbyggda med artiklarna 9 och 21 i det sjätte direktivet som mönster.

 Någon motsvarighet till de särskilda undantagen i 3 kap. 26 § ML finns inte i

direktivet.

Svensk EG-konformitet

Undantaget enligt 3 kap. 26 § 1 ML från skatteplikt vid tjänsteimport av staten

eller en kommun har införts närmast av förenklingsskäl. Förenklingseffekten

torde dock vara obetydlig. Oavsett detta bör bestämmelsen, som inte har stöd i

EG-reglerna, slopas.

 EG-rätten innehåller heller inget undantag från skatteplikten som är jämförbart

med 3 kap. 26 § 2 ML. Lagrummet avser som nämnts den som vid beskattning skulle

haft rätt till avdrag för ingående skatt med motsvarande belopp. Bestämmelsen

har införts i syfte att underlätta beskattningen. Intresset av ett enhetligt

beskattningssystem, och särskilt omständigheten att regeln saknar stöd i sjätte

direktivet, bör göra att bestämmelsen upphävs.

 Det beloppsrelaterade undantaget i 3 kap. 26 § 3 ML avser förvärvare som

normalt inte sysslar med mervärdesskattepliktig verksamhet utan endast företar

mindre förvärv av tjänster från utlandet. Även här har förenklingsskäl

åberopats. Regeln innebär emellertid en skattefrihet som inte är medgiven enligt

direktivet.

 3 kap. 26 § ML bör således slopas i sin helhet.

5.8 Undantag från skatteplikt för viss införsel enligt 3 kap. 30 och 31 §§ ML

Regeringens förslag: 3 kap. 31 § ML upphävs.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Med införsel förstås enligt 1 kap. 9 § ML

införsel enligt tullagen (1987:1065). Uttrycket "införsel" kan, till skillnad

mot uttrycket "import", endast avse varor och inte tjänster. Enligt 1 kap. 1 §

första stycket 3 ML skall mervärdesskatt utgå vid skattepliktig införsel till

landet. Skatten betalas därvid till Tullverket. Föreligger frihet från skatt

enligt lagen (1987:1066) om frihet från skatt eller avgift vid införsel är dock

införseln undantagen från skatteplikten enligt 3 kap. 30 § ML. Skattefrihet

enligt nyssnämnda lag föreligger i vissa fall vid införsel då förutsättningar

för tullfrihet är för handen enligt lagen (1987:1069) om tullfrihet m.m. eller

med stöd av lagen utfärdade föreskrifter.

 I 3 kap. 31 § 1 ML stadgas skattefrihet för tullfria trycksaker som förs in som

gåva eller annars utan ersättning. Vidare föreskriver 3 kap. 31 § 2 och 3 ML

skattefrihet för exponerade eller framkallade mikrofilmer som förs in i landet

på motsvarande sätt samt för spritdrycker, vin, starköl och tobaksvaror som förs

in i landet i form av gåvoförsändelse, flyttgods eller som arvs- eller

testamentsgods för enskild persons eller dennes familjs personliga bruk.

 I 3 kap. 31 § 4 ML stadgas slutligen undantag från skatteplikten för införsel

av värme, kyla och elektrisk kraft. Det är endast införsel av dessa varor som

omfattas av undantaget från skatteplikt medan däremot omsättning, dvs.

överlåtelse mot ersättning och uttag är skattepliktigt. Inte heller tull tas ut

vid införsel av värme, kyla eller elektrisk kraft.

EG

Liksom i Sverige utgår inom EG mervärdesskatt på import av varor (artikel 2.2).

 Från och med den 1 januari 1993 förstås emellertid med "import av varor" endast

införsel från tredje land. Vid handel inom EG skall någon tullbehandling av

varorna inte ske och tull och mervärdesskatt därmed inte längre tas ut.

Begreppen export och import används inte längre utan har ersatts med begreppen

tillhandahållande och förvärv. Vid handel inom EG mellan skattskyldig säljare

och köpare skall säljaren inte lägga mervärdesskatt på varans pris men har själv

full avdragsrätt på sina inköp (artikel 28c.A a och artikel 28f.3 b). Hos den

skattskyldige köparen utlöser förvärvet skattskyldighet i det land där varorna

befinner sig då transporten till köparen avslutats (artikel 28a.1 a, artikel

28a.3 och artikel 28b.A 1). Vid handel mellan EG-land och tredje land skall även

fortsättningsvis (såväl före som efter år 1996) de nuvarande reglerna gälla,

dvs. att mervärdesskatt lyfts av vid export från EG-land till tredje land och

läggs på vid import från tredje land till land inom EG. I artikel 7 anges

närmare vad som skall förstås med import av varor.

 I artikel 14.1 finns bestämmelser om skattefrihet vid import av varor och i

artikel 16.1 A finns bestämmelser om skattefrihet knuten till internationell

godstrafik. Dessa regler innebär bl.a. att de varor som är under ett

transiteringsförfarande och de varor som är placerade på tullupplag o.d. är

befriade från skatt så länge de inte frigörs för fri cirkulation inom landet

genom förtullning eller annan sådan procedur. Skattefriheten vid import av varor

enligt artikel 14.1 motsvaras i väsentliga delar av bestämmelserna i lagen

(1987:1066) om frihet från skatt eller avgift vid införsel (jfr 3 kap. 30 § ML).

Nyssnämnda lag innebär, som nämnts, att mervärdesskatt vid import inte skall tas

ut för vissa fall då det föreligger förutsättningar för tullfrihet enligt lagen

(1987:1069) om tullfrihet m.m.

 Rådet har i direktiv 83/181/EEG lämnat bestämmelser som klargör räckvidden av

skattefriheten enligt artikel 14.1 angående undantag från mervärdesskatt vid

slutlig import.

 Även inom EG omfattas värme, kyla och elektrisk kraft av varubegreppet (artikel

5.2). Liksom i Sverige är omsättningen härav skattepliktig (jfr punkten 2 i

bilaga D).

Svensk EG-konformitet

Som framgår av redogörelsen ovan har 3 kap. 30 § ML sin motsvarighet i artikel

14.1 och är således EG-konform. I nämnda paragraf bör dock hävisningen ändras

till den nya lag om skattefrihet vid import, m.m. som regeringen föreslår i

proposition 1994/95:34 Den svenska tullagstiftningen vid ett EU-medlemskap.

 Det sjätte direktivet innehåller ingen motsvarighet till 3 kap. 31 § 1-4 ML.

Frihet från skatt för trycksaker regleras i direktivet 83/181 och implementeras

i den nämnda nya lagen om frihet från skatt vid import, m.m. Bestämmelsen i 3

kap. 31 § 1 ML kan därför utgå. Skattefriheten för alkohol och tobak innebär i

realiteten inte något undantag från skatt. I dessa fall utgår en schablontull

som även innefattar skatt. Undantaget i 3 kap. 31 § 3 är därför onödigt och bör

utgå. När det gäller mikrofilm, som förs in i landet som gåva eller annars utan

ersättning (3 kap. 31 § 2) avses i huvudsak mikrofilm inom de offentliga

bibliotekens och den vetenskapliga forskningens internationella bytesverksamhet

(prop. 1965:87 s. 22 f. och SOU 1965:28 s. 77). Beträffande detta område torde

EG-reglerna inte medge undantag utöver vad som anges i artikel 91 i direktivet

83/181, om privilegier och immunitet garanterade i kulturella, vetenskapliga

eller tekniska samarbetsavtal mellan medlemsstaterna och tredje land. Något

sådant avtal synes inte ha träffats, varför undantaget inte heller kan stödas på

direktivet 83/181.

 EG-reglerna medger inte något undantag från mervärdesskatt vid införsel av

värme, kyla eller elektrisk kraft. Regeringen föreslår därför att undantaget i 3

kap. 31 § 4 ML slopas.

5.9 Behovet av ytterligare förändringar i fråga om skattepliktens omfattning,

m.m.

Regeringens bedömning: Regeringen anser att frågan

om skattepliktens omfattning på utbildningsområdet,

kulturområdet och idrottsområdet samt när det gäller

ideell och jämförlig verksamhet bör bli föremål för

ytterligare överväganden. I samband därmed avser

regeringen också att behandla utredningens förslag

om särskilda regler för små företag.

 Skälen för regeringens bedömning: Utöver de förslag som nu har behandlats har

utredningen funnit att de nuvarande svenska undantagen från skatteplikt på

utbildnings-, kultur- och idrottsområdena samt reglerna i fråga om behandlingen

av ideell och jämförlig verksamhet inte helt överensstämmer med vad som gäller

enligt EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv. Utredningen har därför lämnat

förslag till ändringar även i dessa delar.

 Regeringen anser att behovet av regelförändringar på dessa områden bör bli

föremål för ytterligare överväganden. Regeringen är därför inte beredd att nu

lämna några förslag i dessa delar men avser att så snart som möjligt återkomma

till riksdagen i denna fråga.

6 Uttagsbeskattningen

6.1 Inledning

Uttagsbeskattningen har i det svenska mervärdesskattesystemet som främsta syfte

att beskatta privat användning av varor och tjänster som den skattskyldige

normalt saluför i sin verksamhet. Syftet är emellertid också att kompensera

staten för gjorda avdrag för ingående mervärdesskatt på varor som förvärvats i

en fullt skattepliktig verksamhet men som sedan förs över till en verksamhet som

inte alls eller endast delvis medför skattskyldighet. Uttagsbeskattning kan

således ses som ett alternativ till beskattning genom vägrad avdragsrätt för

ingående mervärdesskatt; antingen vägrad avdragsrätt vid förvärvet varvid

nyttigheten förblir bärare av mervärdesskatt eller senare uttagsbeskattning

varigenom skattebelastning åter sker.

 I sjätte direktivet används inte begreppet uttag. I stället sägs att vissa

angivna transaktioner skall behandlas som omsättning mot ersättning ("treated as

supplies made for consideration"). Tekniken att uppnå beskattning är dock i

stort densamma som vid ML:s uttagsbeskattning. I detta kapitel används därför

uttrycket uttag även när det talas om EG:s bestämmelser.

 Vad som vid beskrivningen av de svenska reglerna i detta kapitel sägs om den

som är skattskyldig gäller också, om inte annat sägs, den som har rätt till

återbetalning av ingående skatt. När det talas om avdragsrätt gäller det på

motsvarande sätt återbetalningsrätt (10 kap. 13 § ML).

 I kapitlet behandlas också utredningens förslag i fråga om undantagen från

skatteplikt vid uttagsbeskattning.

6.2 Uttag av varor

Regeringens förslag: Området för uttag av varor skall

i 2 kap. 2 § 2 ML såsom i dag avse fall då varor

överlåts gratis. Därutöver skall regeln endast avse

fall då varan överlåts mot ersättning som understiger

inköpsvärdet alternativt tillverkningskostnaden och

inte såsom i nuvarande ML marknadsvärdet. Det skall

samtidigt framgå att marknadsmässigt betingad ned-

sättning inte skall medföra uttagsbeskattning. I en

ny bestämmelse i 7 kap. 3 § första stycket 2 a ML

föreslås att beskattningsunderlaget vid varuuttag i

stället för marknadsvärdet skall utgöras av inköps-

värdet alternativt tillverkningskostnaden vid

uttagstillfället.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Utredningens förslag har avstyrkts av TCO. I övrigt har

förslaget i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan erinran. Flera

remissinstanser, bl.a. RSV, Näringslivets Skattedelegation och SAS, har anfört

att den föreslagna ändringen i fråga om beskattningsunderlaget för

uttagsbeskattningen bör införas också i inkomsttaxeringen.

 Skälen för regeringens förslag: Skatteplikt för uttag av varor uppnås genom att

ianspråktagande av varor genom uttag anses som omsättning av vara (2 kap. 1 §

andra stycket ML).

 Samspelet mellan reglerna för uttagsbeskattning och avdragsreglerna kan kort

beskrivas enligt följande. Avdragsrätt vid förvärv av varor föreligger enligt 8

kap. 3 § ML för den som omsätter varor i verksamhet som medför skattskyldighet.

Avdrag får således ske för ingående skatt hänförlig till förvärv av varor i den

mån och till den del varorna används eller förbrukas i skattepliktig verksamhet.

Har varorna förvärvats i fullt skattepliktig verksamhet föreligger alltså full

avdragsrätt för ingående skatt medan endast partiell avdragsrätt föreligger vid

förvärv i blandad verksamhet. Vid uttagsbeskattningen tas sedan denna

avdragsrätt i sin helhet tillbaka eftersom ny avdragsrätt inte medges vid

uttagsbeskattningen. Däremot anses bestämmelserna om uttagsbeskattning innebära

att full skatt skall erläggas vid uttaget även om den skattskyldige vid

förvärvet endast haft partiell avdragsrätt för ingående skatt (jfr prop.

1993/94:99 s. 141).

 De svenska bestämmelserna om när uttag avseende varor skall anses föreligga

återfinns alla i 2 kap. 2 och 3 §§ ML. Vid uttagsbeskattningen är varorna i

princip obelastade med mervärdesskatt eftersom uttagsbestämmelserna förutsätter

att den skattskyldige haft rätt till avdrag för eller återbetalning av den

ingående skatten vid förvärvet av varan (2 kap. 3 § ML). Bestämmelserna i 2 kap.

2 § ML om uttag av varor innebär följande.

 2 kap. 2 § 1 ML avser fall då den skattskyldige tillgodogör sig en vara ur

verksamheten för privat ändamål, dvs. förbrukar varan privat, eller tar varan i

anspråk för privata gåvoändamål eller för användning som bytesvara vid förvärv

av varor och tjänster för privata ändamål. Vad beträffar gåvofallet är det

tillräckligt att varan tagits ut för gåvoändamålet. Har gåvan fullbordats

föreligger skattskyldighet även enligt 2 kap. 2 § 2 ML (jfr prop. 1993/94:99 s.

139). Genom uttaget upphör varan att vara en rörelsetillgång.

 2 kap. 2 § 2 ML avser fall då den skattskyldige överlåter en vara till någon

utan ersättning eller mot ersättning som understiger marknadsvärdet. Endast

överlåtelse av äganderätt till en vara avses. Överlåtelse eller upplåtelse av

nyttjanderätt till en vara, således även till fastighet, är att anse som om-

sättning av tjänst och kan endast uttagsbeskattas som uttag av tjänst.

Marknadsmässigt betingade prisnedsättningar är inte att anse som försäljning

till underpris. Bestämmelsen omfattar även försäljning till anställda för ett

pris som understiger marknadsvärdet. Sedvanliga personalrabatter uttagsbeskattas

dock inte (jfr a. prop. s. 140). Genom uttaget upphör varan att vara

rörelsetillgång.

 2 kap. 2 § 3 ML slutligen stadgar att uttag föreligger då den skattskyldige för

över en vara från en verksamhet eller verksamhetsgren som medför skattskyldighet

till en verksamhet eller verksamhetsgren som inte alls eller endast delvis

medför skattskyldighet. En sådan situation uppstår då en vara anskaffas i en

verksamhet/verksamhetsgren men används i annan sådan. Bestämmelsen är aldrig

tillämplig vid överföring av vara till verksamhet som medför full

skattskyldighet men väl vid överföring till verksamhet/verksamhetsgren som

endast medför partiell skattskyldighet. I det sistnämnda fallet, liksom då

överföring skett till en verksamhet/verksamhetsgren som inte medför någon

skattskyldighet alls, skall full skatt tas ut, dvs. på varans hela marknadsvär-

de. Denna skatt är emellertid inte att anse som ingående skatt i den mottagande

verksamheten. Den skattskyldige har därför inte rätt till avdrag för denna

skatt. Det skall anmärkas att om en vara som uttagsbeskattats enligt 2 kap. 2 §

3 ML överlåts är överlåtelsen skattefri enligt 3 kap. 24 § första stycket 2 ML.

Skälet härtill är att varan vid överlåtelsen redan är belastad med mervär-

desskatt som inte får dras av.

 Beskattningsunderlaget vid uttag av varor utgörs i de flesta fall av marknads-

värdet, dvs. det allmänna saluvärdet (7 kap. 3 § första stycket ML). Med

marknadsvärdet förstås enligt 7 kap. 3 § andra stycket ML det pris som den

skattskyldige skulle ha kunnat betinga sig vid en försäljning under jämförliga

omständigheter. I priset inbegrips enligt samma lagrum värdet av bytesvara,

kompensation för skatter och avgifter och andra tillägg till priset utom ränta.

Till skillnad från vad som är fallet beträffande de av EG tillämpade beskatt-

ningsunderlagen ingår således handelsvinst i det beskattningsunderlag som

tillämpas i ML (marknadsvärdet). Detta innebär att utebliven vinst beskattas vid

uttagsbeskattning enligt ML:s men inte enligt EG:s regler.

EG

Liksom i Sverige avses inom EG med varor materiella ting, inbegripet

fastigheter, samt elektrisk kraft, gas, värme och kyla (jfr artikel 5.1 och

5.2). Likaså innebär EG:s egentliga regler om uttagsbeskattning av varor,

artikel 5.6 och 5.7, att uttag skall jämställas med omsättning/överlåtelse mot

ersättning ("treated as supplies made for consideration").

 Till skillnad från vad som gäller i Sverige är emellertid viss omsättning av

fastighet skattepliktig inom EG, nämligen överlåtelse av dels nyproducerade

byggnader, eller delar därav, och marken de står på, dels obebyggd mark som

utgör byggnadstomt. Eftersom fastigheter omfattas av varubegreppet innebär detta

att EG:s bestämmelser om uttag av varor blir tillämpliga vid uttag av fastighet

i de båda fall då överlåtelse av fastighet är skattepliktig.

 De ovannämnda bestämmelserna i det sjätte direktivet om uttag av varor utgörs

av en obligatorisk bestämmelse, artikel 5.6, och tre fakultativa sådana, artikel

5.7 a-c. Dessa bestämmelser innebär följande.

 Artikel 5.6 föreskriver att uttagsbeskattning skall ske om den skattskyldige

tar ut vara ur verksamheten för eget eller personalens privata bruk. Samma sak

gäller om varan ges bort (dock inte gåvor av ringa värde eller varuprover) eller

används för andra rörelsefrämmande ändamål. Bestämmelsens tillämplighet

förutsätter att varan genom uttaget upphör att vara rörelsetillgång. Vidare

förutsätts att avdragsrätt helt eller delvis förelegat för ingående skatt vid

förvärvet av varan eller dess komponenter. Denna avdragsrätt tas tillbaka genom

uttagsbeskattningen.

 Artikel 5.7 a medger att uttagsbeskattning får ske då den skattskyldige för

verksamhetsändamål använder varor som är producerade, konstruerade, utvunna,

bearbetade, inköpta eller importerade i verksamheten men då förvärv av dessa

varor inte skulle ha medfört full avdragsrätt om förvärvet gjorts från annan

skattskyldig, dvs. fråga är om blandade förvärv eller verksamhet som medför

partiell skattskyldighet. Denna uttagsbeskattning tar sikte på näringsidkare,

t.ex. banker, som endast delvis är skattskyldiga och som därför endast har

partiell avdragsrätt för ingående skatt. Full skatt läggs på uttagen. Den

skattskyldige har emellertid i dessa fall rätt att vid uttagsbeskattningen dra

av så stor del av skatten på uttaget som motsvarar den skattskyldiges partiella

avdragsrätt vid förvärv av varor (artikel 17.2 c, jfr även artikel 28f.1). Det

beror på att avdrag (till skillnad från de övriga uttagsfallen) inte tidigare

medgivits. I dessa fall föreligger oftast inget färdigt "förvärv" i näringsverk-

samhet och varorna belastas då av den mervärdesskatt som belastat ingående

material och komponenter och som "ligger kvar" just därför att avdrag inte

gjorts. Denna specifika avdragsrätt syftar således till att en vara skall

belastas med lika stor mervärdesskatt oavsett om varan köpts eller producerats i

egen regi.

 Artikel 5.7 b medger att uttagsbeskattning får ske då skattskyldig, som

förvärvat en vara med hel eller partiell avdragsrätt eller fått avdragsrätt vid

tidigare uttagsbeskattning enligt artikel 5.7 a, tar ut varan för att använda

den för en icke beskattningsbar transaktion, dvs. för annat än omsättning

("supply of goods"). Varan upphör således genom uttaget att vara rörelsetill-

gång. Den vid förvärvet medgivna avdragsrätten tas tillbaka genom uttagsbe-

skattningen för att förhindra ett skattefritt förvärv.

 Artikel 5.7 c medger att uttagsbeskattning får ske då den skattskyldige, eller

dennes successor, behåller en vara när han upphör med verksamheten. Bestämmelsen

är inte tillämplig vid sådana överlåtelser/överföringar av verksamhetstillgångar

som avses i artikel 5.8, dvs. då verksamhetstillgångar överlåts eller tillskjuts

annat företag som apportegendom eller liknande. Skälet till att

verksamhetsöverföringar enligt artikel 5.8 inte omfattas av nu ifrågavarande

uttagsbestämmelse är att artikel 5.8 materiellt utgör ett undantag från

skatteplikten varför uttagsbeskattning inte heller kan komma i fråga (jfr

motsvarigheten i 3 kap. 25 § ML). Varan upphör genom uttaget att vara en

rörelsetillgång. Även vid uttag enligt artikel 5.7 c gäller som förutsättning

för uttagsbeskattning att den skattskyldige förvärvat varan med hel eller

partiell avdragsrätt eller fått avdragsrätt vid tidigare uttagsbeskattning

enligt artikel 5.7 a. Denna avdragsrätt tas tillbaka genom uttagsbeskattningen

för att skattefritt förvärv inte skall uppkomma. Avdragsrätt medges inte heller

vid denna uttagsbeskattning. Det har ifrågasatts om inte artikel 5.7 c är

överflödig eftersom artikel 5.6 täcker även dessa fall genom regleringen att

uttag av varor för privat bruk skall anses som omsättning mot ersättning.

 Beskattningsunderlaget vid uttag av varor enligt artikel 5.6 och 5.7 utgörs

enligt artikel 11.A 1 b av priset för att köpa de uttagna varorna eller

motsvarande varor, inköpsvärdet ("the purchase price"). Saknas inköpspris utgörs

beskattningsunderlaget av tillverkningskostnaden ("the cost price"). Båda slagen

av värde bestäms enligt artikeln med hänsyn till tidpunkten för uttaget.

Bestämmelserna anses innebära att i beskattningsunderlaget ingår dels

anskaffningskostnaden, dels det mervärde som tillförts de anskaffade varorna

genom bearbetning inom företaget, men däremot inte utebliven vinst. Av det sagda

följer att EG:s reglering av uttagsbeskattningen av varor syftar till att ta

tillbaka den mervärdesskatt som tidigare dragits av. Avsikten är däremot inte

att också beskatta en utebliven handelsvinst hos den som skall uttagsbeskattas;

i så fall hade beskattningsvärdet liksom i ML varit marknadsvärdet och inte in-

köpspriset eller tillverkningskostnaden.

Svensk EG-konformitet

Grundstadgandena i de båda rättssystemen vad avser uttag av varor utgörs av

artikel 5.6 respektive 2 kap. 2 § 1 ML. Dessa båda bestämmelser har den vidaste

tillämpligheten och kan antas avse de mest frekventa uttagstyperna av de

reglerade slagen av förfoganden. De övriga bestämmelserna skattlägger, i några

fall med större eller mindre överlappningar i förhållande till de nyssnämnda be-

stämmelserna, vissa specifika förfoganden över varor och är därför väsentligt

snävare i sitt tillämpningsområde. De nämnda EG-reglerna är med undantag för

artikel 5.6 dessutom fakultativa, dvs. medlemsstaterna får betrakta de beskrivna

ianspråktagandena som omsättning mot ersättning.

 Sverige har i anslutningsfördraget erhållit rätt att fortsätta att undanta

samtliga fall av överlåtelse av fastighet från skatteplikten. EG:s uttagsbe-

stämmelser avseende varor inverkar därför inte på omsättning i form av uttag av

fastigheter.

 Reglerna har i båda systemen huvudsakligen samma materiella och systematiska

uppbyggnad och uttagsbeskattningen är, som nämnts, ett alternativ till be-

skattning genom vägrad avdragsrätt för ingående skatt. För samtliga

bestämmelsers tillämplighet gäller därför som princip att full eller partiell

avdragsrätt skall ha medgivits vid förvärvet. Vidare läggs i båda systemen full

skatt på uttaget även om endast partiell avdragsrätt medgivits vid förvärvet.

Slutligen råder i båda systemen, med undantag för artikel 5.7 a, inte rätt till

avdrag vid uttagsbeskattningstillfället.

 Artikel 5.7 a är speciell och faller utanför systematiken eftersom avdrag

medges vid uttagsbeskattningen (artikel 17.2 c). Detta förhållande skulle, som

nämnts, logiskt vara en följd av att avdragsrätt inte medgivits eller kunnat

medges vid förvärvet. Emellertid borde det ingående material och de förvärvade

komponenter som den i egen regi producerade varan består av ha föranlett

partiell avdragsrätt - artikeln avser endast partiellt skattskyldiga - vid

förvärvet av varans beståndsdelar. Artikel 5.7 a är emellertid fakultativ och

utredningen har ansett att behov av denna regel inte föreligger och att någon

motsvarighet härtill inte bör införas i svensk rätt. Näringslivets

Skattedelegation och Svenska Revisorssamfundet har däremot föreslagit att en

bestämmelse med denna innebörd bör införas. Regeringen delar utredningens

uppfattning i denna fråga. Om det senare visar sig att behov av en sådan

reglering föreligger får frågan prövas på nytt.

 Artikel 5.7 b har sin närmaste om än inte heltäckande motsvarighet i 2 kap. 2 §

3 ML. Emellertid kompletterar de båda övriga bestämmelserna i ML ganska väl det

tillämpningsområde som artikel 5.7 b täcker utöver 2 kap. 2 § 3 ML. Artikel 5.7

b är även den fakultativ men får således redan anses reglerad genom gällande

rätt.

 Artikel 5.7 c har, som nämnts ovan, ansetts överflödig i det att bestämmelsen

helt ryms i artikel 5.6. Även 2 kap. 2 § 1 ML får anses innefatta de ut-

tagssituationer som avses i artikel 5.7 c. Artikeln hade på grund av sin

fakultativa karaktär i och för sig inte måst inkorporeras i svensk rätt men är

således ändå reglerad genom gällande rätt.

 Artikel 5.6 slutligen är obligatorisk och utgör grunden för EG:s uttagsbe-

skattning avseende varor. Artikeln har sin närmaste motsvarighet i 2 kap. 2 § 1

ML. Artikel 5.6 har emellertid ett vidare tillämpningsområde genom att det avser

samtliga slag av tillgodogöranden/ianspråktaganden av den skattskyldige eller

dennes personal av en vara för rörelsefrämmande ändamål och inte endast, såsom

är fallet i 2 kap. 2 § 1 ML, för den skattskyldiges privata ändamål. Emellertid

rymmer bestämmelserna i 2 kap. 2 § 2 och 3 ML förfoganden som tillsammans med 2

kap. 2 § 1 ML ganska väl täcker omfattningen av tillämpningsområdet för artikel

5.6; 2 kap. 2 § 2 ML avser överlåtelse av äganderätt till vara utan ersättning

(eller mot ersättning som understiger marknadsvärdet, varom mer nedan) och 2

kap. 2 § 3 ML gäller överföring av vara till skattefritt eller endast partiellt

skattepliktigt verksamhetsområde. En sådan överföring kan även sägas utgöra ett

rörelsefrämmande tillgodogörande i den rörelse varifrån överföringen sker och

ryms därför i artikel 5.6. Förfoganden enligt artikel 5.6 från personalens sida

(från stöld bortses) sker som regel på arbetsgivarens/den skattskyldiges order

eller ansvar. De svenska bestämmelserna behöver därför inte, såsom artikel 5.6,

särskilt omnämna förfoganden från personalens sida.

 För att överensstämmelse skall råda med direktivet har utredningen föreslagit

en ny bestämmelse i 7 kap. 3 § 2 a ML. Förslaget innebär att beskattnings-

underlaget skall utgöras av inköpsvärdet alternativt tillverkningskostnaden.

Utebliven vinst ingår däremot inte i beskattningsunderlaget, vilket däremot är

fallet enligt den nuvarande svenska lagstiftningen där marknadsvärdet utgör

beskattningsunderlag. Svenska Revisorssamfundet har anfört att den föreslagna

bestämmelsen kan få till följd att uttagsbeskattning skall ske till ett högre

värde än det för varan aktuella marknadsvärdet, t.ex. vid försäljning av

inventarier eller begagnade varor i övrigt. Genom att uttagsbeskattning inte

skall ske om en prisnedsättning är marknadsmässigt betingad torde emellertid

någon uttagsbeskattning inte bli aktuell i de fall en varas faktiska

marknadsvärde understiger inköpsvärdet.

 Artikel 5.6 i EG-direktivet avser förutom privat bruk av varan endast

gratisöverlåtelse av varan eller dess användning för rörelsefrämmande ändamål.

Bestämmelsen i 2 kap. 2 § 2 ML avser förutom gratisöverlåtelse överlåtelse till

underpris i förhållande till marknadsvärdet. Det torde dock inte strida mot

syftet med EG-bestämmelsen att såsom uttag även anse de fall då överlåtelser

sker till underpris. Med hänsyn till den nya regeln om beskattningsunderlaget

bör uttagsfallen dock begränsas till att avse endast de situationer då

underpriset sätts i relation till inköpspriset alternativt tillverkningskost-

naden.

 I konsekvens med detta bör ordet "marknadsvärdet" i 2 kap. 2 § 2 ML bytas ut

mot "ett värde beräknat enligt 7 kap. 3 § 2 a".

 Vad gäller varuprover och gratisgåvor som ges som ett led i verksamheten, och

alltså inte är rörelsefrämmande, torde resultatet av den svenska tillämpningen,

där mervärdesskatt på sådan gåva är avdragsgill, överensstämma med syftet i EG:s

uttryckliga regel att uttagsbeskattning inte skall ske i sådana fall. Någon

regel rörande detta behöver därför inte införas i ML.

 Som anmärkts ovan under redogörelsen för bestämmelsen i 2 kap. 2 § 2 ML har

orden "mot ersättning som understiger marknadsvärdet" tillämpats så att

varuöverlåtelser mot en marknadsmässigt betingad prisnedsättning eller mot

sedvanliga personalrabatter inte utgör uttag. Denna tillämpning harmonierar med

artikel 5.6 eftersom en prisnedsättning som inte är marknadsmässigt betingad

vore rörelsefrämmande ("for purposes other than those of his business").

 Regeringen föreslår på grund av det ovan anförda att gällande svensk rätt

lagfästs genom att orden "och sådan nedsättning inte är marknadsmässigt

betingad" läggs till sist i 2 kap. 2 § 2 ML. Som exempel på en prisnedsättning

under marknadsvärdet som ändå är marknadsmässigt betingad kan nämnas ett extremt

lågt pris för en back öl eller läsk, antingen kopplat till livsmedelsinköp i

övrigt till visst belopp eller enbart för att locka kunder till butiken.

6.3 Uttag av tjänster

Regeringens förslag: Kravet i 2 kap. 5 § första

stycket 1 ML att vara skall tas ut i samband med en

tjänst för att uttag skall föreligga slopas. Även

kravet på att det skall vara fråga om tjänster som

normalt tillhandahålls av den skattskyldige slopas.

Vidare skall det anges att marknadsmässig prisned-

sättning inte skall föranleda uttagsbeskattning.

 Området för uttag av tjänster bör i 2 kap. 5 §

första stycket ML såsom i dag avse fall då tjäns-

terna tillhandahålls gratis. Därutöver bör regeln

endast avse fall då tillhandahållandet sker mot er-

sättning som understiger kostnaden för tjänsten och

inte såsom i nuvarande ML marknadsvärdet.

 I en ny bestämmelse i 7 kap. 3 § 2 b ML föreslås

att beskattningsunderlaget vid uttag av tjänster

skall utgöras av kostnaden för att utföra tjänsten

vid uttagstillfället i stället för som nu av mark-

nadsvärdet

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan

erinran. Flera remissinstanser har anfört att det föreslagna beskattnings-

underlaget vid uttag av tjänst bör tillämpas också vid uttags- och

förmånsbeskattning i inkomstskattesammanhang.

 Skälen för regeringens förslag: De allmänna principer för uttagsbeskattning som

redogjorts för inledningsvis gäller även beträffande uttag av tjänster.

Emellertid syftar de svenska reglerna om uttagsbeskattning av tjänster, särskilt

de på fastighetsområdet, ofta längre än till att återta en tidigare medgiven

avdragsrätt. Uttagsreglerna syftar nämligen i vissa fall även till att begränsa

konkurrenssnedvridningar t.ex. genom uttagsbeskattning av serveringstjänster i

personalmatsalar enligt 2 kap. 6 § första stycket 1 ML eller genom uttagsbe-

skattning av egenregiarbeten på fastighet i skattebefriad verksamhet enligt 2

kap. 8 § ML. Reglerna i 2 kap. 7 och 8 §§ ML kan dessutom anses syfta till att

beskatta själva byggandet på fastighet.

 Skatteplikt för uttag av tjänster uppnås, i likhet med vad som gäller

beträffande uttag av varor, genom att ianspråktagande av tjänster genom uttag

utgör omsättning av tjänst (2 kap. 1 § andra stycket ML).

 Med tjänst förstås allt annat än vara som kan omsättas i yrkesmässig verksamhet

(1 kap. 6 § ML). Med omsättning av tjänst menas att en tjänst mot ersättning

utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon eller att en tjänst

tas i anspråk genom uttag (2 kap. 1 § första och andra styckena ML).

 De svenska reglerna om vad som utgör uttag av tjänster återfinns i 2 kap.

5-8 §§ ML, varav 7 och 8 §§ enbart avser uttag av tjänster på fastighetsområdet.

Uttag enligt 2 kap. 5 och 6 §§ ML

2 kap. 5 § ML avser tjänster som den skattskyldige normalt omsätter till

utomstående mot ersättning, dvs. sådana tjänster som den skattskyldige annars

yrkesmässigt tillhandahåller utomstående. I 5 § första stycket 1-3 ML behandlas

följande typer av uttag.

 Första punkten avser det fall att den skattskyldige personligen utför en tjänst

åt sig för privat ändamål och därvid tar ut vara av mer än ringa värde. Att han

utför tjänsten "personligen" innebär att han själv fysiskt utför tjänsten, t.ex.

en reparation, som dessutom måste vara förenad med ett varuuttag. Genom uttaget

upphör varan utgöra rörelsetillgång. Innebörden av uttrycket "för privat

ändamål" är densamma som avses i 2 kap. 2 § 1 ML (prop. 1993/94:99 s. 141).

 Beskattningsunderlaget utgörs enligt 7 kap. 3 § första stycket ML av tjänstens

marknadsvärde.

 Andra punkten reglerar de fall då den skattskyldige tillhandahåller en tjänst

åt sig själv för privat ändamål på annat sätt än att själv fysiskt utföra den.

Som exempel nämner lagtexten att en skattskyldig låter en anställd utföra

tjänsten eller att han själv använder en verksamhetstillgång för privat ändamål,

dock under förutsättning att värdet av användandet är mer än ringa. Bestämmelsen

förutsätter inte, såsom punkten 1, att vara tas ut i samband med tjänsten.

Eftersom bestämmelsen endast är tillämplig vid tillhandahållande för privat

ändamål faller uttag i byggnadsrörelse, som består i att byggtjänster utförs av

egen personal, utanför tillämpningsområdet; sådant uttag är i stället att

hänföra under 2 kap. 7 § ML. Punkten 2 omfattar såväl omsättnings- som an-

läggningstillgångar. Bestämmelsen omfattar också användandet av immateriella

rättigheter. Även privat användning av en fastighet kan uttagsbeskattas enligt

denna punkt såvida uttaget inte är att jämställa med sådan upplåtelse av

rättighet till fastighet som är undantagen från skatteplikt enligt 3 kap. 2 §

första stycket ML; i så fall är även uttaget skattefritt.

 Beskattningsunderlaget utgörs enligt 7 kap. 3 § första stycket ML av tjänstens

marknadsvärde.

 Tredje punkten avser de fall när den skattskyldige utför, överlåter eller på

annat sätt tillhandahåller en tjänst åt någon annan än sig själv utan ersättning

eller mot ersättning som understiger marknadsvärdet. Om uttaget består i att den

skattskyldige låter annan använda en verksamhetstillgång fordras dock för

uttagsbeskattning att värdet av användandet är mer än ringa. Även användning av

fastighet kan uttagsbeskattas enligt denna punkt, förutsatt att uttaget inte är

att jämställa med sådan upplåtelse av rättighet som är undantagen från

skatteplikt enligt 3 kap. 2 § första stycket ML, som i så fall är skattefritt.

S.k. självtjänster, dvs. tjänster som tillhandahålls inom det egna företaget

uttagsbeskattas inte. Detta gäller även när tjänsteprestationen utförs för en

verksamhet som inte medför skattskyldighet.

 Beskattningsunderlaget utgörs enligt 7 kap. 3 § första stycket ML av tjänstens

marknadsvärde.

 2 kap. 6 § ML avser tjänster som den skattskyldige normalt inte omsätter till

utomstående mot ersättning och omfattar enligt första stycket 1-3 följande typer

av uttag.

 Första punkten gäller tillhandahållanden utan ersättning eller till ett pris

som understiger marknadsvärdet av serveringstjänster som den skattskyldige

tillhandahåller sin personal. Fråga är således om serveringstjänster i annan

verksamhet än serveringsrörelse. För att tillhandahållandet av sådana tjänster i

en verksamhet som i övrigt inte medför skattskyldighet eller rätt till

återbetalning skall anses som yrkesmässig verksamhet och därmed medföra

skattskyldighet, fordras att marknadsvärdet av tjänsterna för beskattningsåret

överstiger 30 000 kr (4 kap. 2 § ML).

 Beskattningsunderlaget utgörs enligt 7 kap. 3 § första stycket ML av tjänstens

marknadsvärde.

 Andra punkten avser fall när den skattskyldige för privat ändamål använder

eller låter annan använda en personbil eller motorcykel och värdet av an-

vändandet är mer än ringa. Innebörden av uttrycket "för privat ändamål" är

densamma som i 2 kap. 2 § 1 ML (prop. 1993/94:99 s. 141). Fordonet i fråga kan

utgöra en tillgång i verksamheten eller ha förhyrts för användning i denna.

Vidare krävs att rätt till avdrag eller återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§ ML

förelegat av den ingående skatten vid förvärvet eller i fråga om förhyrda fordon

att sådan rätt förelegat för hela den ingående skatt som hänför sig till hyran.

En begränsning av avdragsrätten påverkar således inte uttagsbeskattningen för

ägda fordon, däremot för hyrda. Detta innebär exempelvis att privat användning

av en personbil som ägs av ett taxiföretag uttagsbeskattas fullt ut även om

avdragsrätten vid förvärvet reducerats på grund av användning vid såväl gods-

som persontransporter. Om däremot bilen hyrts endast för godstransporter och

avdragsrätt därmed förelegat endast för hälften av den ingående skatten på

hyran, kan uttagsbeskattning inte ske för den privata användningen.

 Beskattningsunderlaget vid uttag i nu nämnda fall bestäms, för personbilar,

efter ett schablonvärde enligt 7 kap. 4 § ML och, för motorcyklar, utifrån

marknadsvärdet i enlighet med 7 kap. 3 § första stycket ML.

 Tredje punkten stadgar om uttagsbeskattning när den skattskyldige, i annat fall

än som avses i andra punkten, för privat ändamål använder eller låter annan

använda en vara, som är en omsättningstillgång i verksamheten. Innebörden av

uttrycket "för privat ändamål" är även här densamma som i 2 kap. 2 § 1 ML (a.

prop. s. 144). Värdet av användandet skall vara mer än ringa för att uttagsbe-

skattning skall kunna ske. Varan upphör inte att vara rörelsetillgång genom

uttaget eftersom den fortfarande finns kvar i verksamheten även efter

nyttjandet. Även den skattskyldiges eller annans privata användning av en om-

sättningsfastighet i rörelsen kan uttagsbeskattas (hos den skattskyldige) enligt

denna punkt om inte uttaget är att jämställa med sådan upplåtelse av rättighet

till fastighet som är undantagen från skatteplikten enligt 3 kap. 2 § första

stycket ML; i så fall är även uttaget skattefritt.

 Beskattningsunderlaget utgörs enligt 7 kap. 3 § första stycket ML av tjänstens

marknadsvärde.

EG

Sjätte direktivet innehåller såvitt avser tjänster två i princip obligatoriska

bestämmelser (artikel 6.2 a-b) och en fakultativ (artikel 6.3).

 Artikel 6.2 a stadgar om uttagsbeskattning när den skattskyldige eller hans

personal använder vara, som utgör rörelsetillgång, för privat bruk eller på

annat sätt för rörelsefrämmande ändamål. För beskattning krävs dock att

avdragsrätt helt eller delvis förelegat vid förvärvet av varan. Varan i fråga

upphör inte, till skillnad från vad som gäller enligt artikel 5.6, att utgöra

rörelsetillgång vid användning för ett rörelsefrämmande ändamål. Till skillnad

mot vad som gäller enligt artikel 5.6 bortses här inte heller från fall av ringa

värde.

 Beskattningsunderlaget vid uttagsbeskattningen utgörs av den skattskyldiges

kostnader eller närmare bestämt den del av de fasta och rörliga kostnaderna i

rörelsen som belöper på den utförda tjänsten.

 Artikel 6.2 b stadgar om uttagsbeskattning när den skattskyldige utan

ersättning tillhandahåller tjänster för sin egen räkning eller för sin personal

eller eljest för rörelsefrämmande ändamål.

 Beskattningsunderlaget vid uttagsbeskattningen är detsamma som redogjorts för

ovan rörande artikel 6.2 a.

 Artikel 6.3 ger, för att undvika konkurrenssnedvridningar, ett medlemsland

möjlighet att uttagsbeskatta tjänster som en skattskyldig utför i egen regi för

verksamhetsändamål då tjänsterna inte skulle ha medfört full avdragsrätt för

ingående skatt om de i stället hade tillhandahållits av annan skattskyldig. Vad

som avses är således uttagsbeskattning av egenregiarbeten som utförs av

partiellt skattskyldiga. Bestämmelsen behandlas närmare i samband med

redogörelsen nedan för uttagsbestämmelserna på fastighetsområdet.

Svensk EG-konformitet

Av redogörelsen ovan för de båda rättssystemens regler avseende uttag av

tjänster framgår att inte bara beröringspunkterna utan också de grundläggande

rekvisiten för stadgandena överensstämmer i stora drag.

 För att nå överensstämmelse med direktivet har utredningen föreslagit att

beskattningsunderlaget vid uttag av tjänster inte längre skall utgöras av

marknadsvärdet utan i stället skall motsvara kostnaden att utföra tjänsten.

Bestämmelsen i 2 kap. 5 § första stycket 3 ML behandlar inte bara gratis utförda

tjänster utan även, till skillnad mot artikel 6.2 b, tillhandahållanden till

underpris satta i relation till marknadsvärdet. På samma sätt som beträffande

uttag av varor (jfr avsnitt 6.2) torde det inte strida mot syftet med

EG-bestämmelserna att såsom uttag också anse de fall då tillhandahållandet sker

till underpris. Uttagsfallen bör dock begränsas till att endast avse de

situationer då underpriset sätts i relation till kostnaden för att utföra

tjänsten, dvs. priset bör sättas i relation till beskattningsunderlaget såsom

detta bestäms i 7 kap. 3 § första stycket 2 b ML. Uttagsbeskattning skall dock

inte ske om prisnedsättningen är marknadsmässigt betingad. Är den däremot inte

marknadsmässig, är den i enlighet med artikel 6.2 b att anse som rörelse-

främmande. Den nuvarande inskränkningen i 2 kap. 5 § andra stycket ML, att

uttagsbeskattning får ske endast om värdet av nyttjandet är mer än ringa, kan

bestå. Detta har stöd i artikel 6.2 andra stycket 2, som ger en medlemsstat rätt

att avvika från artikeln om avvikelsen inte leder till konkurrenssnedvridning.

 Utredningen har funnit att den nuvarande begränsningen i 2 kap. 5 § till att

endast avse tjänster som den skattskyldige normalt omsätter till utomstående

inte har stöd i sjätte direktivet och därför måste slopas. Regeringen delar

denna uppfattning.

 Utredningen har vidare anfört att även 2 kap. 6 § ML, som enbart rör uttag av

vissa särskilt utpekade tjänster vilka normalt inte ingår i näringsverksamheten,

kan behållas med stöd av samma artikel. Regeringen gör följande bedömning. Genom

att den nuvarande begränsningen i 2 kap. 5 § till att endast avse tjänster som

den skattskyldige normalt omsätter till utomstående slopas, kommer alla tjänster

som tilhandahålls eller utförs av en skattskyldig under de förutsättningar som

anges i förslaget till ny lydelse av 2 kap. 5 § att bli föremål för

uttagsbeskattning. Bestämmelsen kommer således att omfatta även de fall som

regleras i nuvarande 2 kap. 6 §. Den enda bestämmelse i nämnda paragraf som inte

till fullo täcks av den nya lydelsen av 2 kap. 5 § är första stycket 2 som

behandlar uttagsbeskattning vid privat användning av personbilar och

motorcyklar. Regeringen anser att bestämmelserna i denna punkt bör flyttas och

införas som en ny punkt 3 i första stycket av 2 kap. 5 §. I sådant fall blir

2 kap. 6 § obehövlig och kan slopas.

 Bortsett från fastighetstjänster (se nedan) uttagsbeskattas inte s.k. själv-

tjänster. Då artikel 6.3 är fakultativ föreslås ingen ny reglering vad gäller

skatteplikten för självtjänster.

 Den föreslagna bestämmelsen i 7 kap. 3 § 2 b ML innebär att utebliven vinst

inte längre ingår i beskattningsunderlaget eftersom det är den skattskyldiges

kostnad för att utföra tjänsten och inte tjänstens marknadsvärde som skall

utgöra beskattningsunderlag. En EG-anpassning får till följd att uttagsbe-

stämmelsen avseende tjänster enligt 2 kap. 5 § också bör anpassas i enlighet

härmed. Uttagsbeskattningen bör således endast syfta till att ta tillbaka den

mervärdesskatt som tidigare dragits av. Avsikten bör inte vara att också

beskatta en utebliven vinst hos den som skall uttagsbeskattas.

 Beskattningsunderlaget vid uttag enligt föreslagna 2 kap. 5 § första stycket 3

(nuvarande 2 kap. 6 § första stycket 2) beräknas enligt 7 kap. 4 § på ett

visserligen schablonmässigt sätt men avser inte desto mindre att uttagsbeskatta

kostnaden för användandet. Regeln i 7 kap. 4 § bör därför kunna behållas.

Uttag enligt 2 kap. 7 och 8 §§ ML

Utredningens har funnit att uttagsbeskattning enligt 2 kap. 7 och 8 §§, dvs.

uttag av tjänster i yrkesmässig byggnadsverksamhet, resp. tjänster som utförs i

egen regi på fastigheter som används i verksamhet som inte medför

skattskyldighet eller rätt till återbetalning, kan bibehållas. Utredningen har

likaså funnit att de särskilda reglerna för att beräkna beskattningsunderlaget i

dessa fall inte kan anses strida mot bestämmelserna i EG:s direktiv. Regeringen

delar utredningens uppfattning och föreslår därför inga ändringar i dessa delar.

6.4 Undantag från skatteplikt för uttag enligt 3 kap.

27 § ML

Regeringens förslag: Undantaget från skatteplikt vid

uttag av vedbränsle i 3 kap. 27 § 2 ML slopas.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan

erinran.

 Skälen för regeringens förslag: 3 kap. 27 § ML undantar från skatteplikt uttag

enligt 2 kap. 2 § 1 om den skattskyldige tillgodogör sig bränsle från en

fastighet som är taxerad som lantbruksenhet för uppvärmning av den egna

privatbostaden på fastigheten.

 Undantaget har sin motsvarighet i fjärde stycket 1 av anvisningarna till 22 §

KL och är betingat av att omsättning av bränsle blev skattepliktig år 1990 i

samband med reformeringen av mervärdesskatten (jfr prop. 1993/94:99 s. 162).

Enligt ML gäller samma regler för jordbruksverksamhet vad avser skatteplikt m.m.

som för andra verksamheter.

EG

Det sjätte direktivet innehåller beträffande varor en obligatorisk uttagsbe-

stämmelse, artikel 5.6, och tre fakultativa sådana, artikel 5.7 punkterna a-c.

Vidare innehåller artikel 6.2 a (som enligt artikelrubriken behandlar tjänster)

en i princip obligatorisk uttagsbestämmelse som rör varor.

 Artikel 5.6 föreskriver att som omsättning mot ersättning skall behandlas de

fall då den skattskyldige tar ut vara ur verksamheten för eget eller personalens

privat bruk. Samma sak gäller om varan ges bort (dock inte gåvor av ringa värde

eller varuprover) eller används för andra rörelsefrämmande ändamål.

Bestämmelsens tillämplighet förutsätter att varan genom uttaget upphör att vara

rörelsetillgång. En förutsättning för beskattning är dock att avdragsrätt helt

eller delvis förelegat för ingående skatt vid förvärvet av varan eller dess

komponenter.

Svensk EG-konformitet

Som framgått tidigare förutsätter EG:s uttagsbestämmelser, utom artikel 5.7 a

som är speciell, att avdragsrätt för ingående mervärdesskatt helt eller delvis

förelegat vid förvärvet. Detta förhållande utgör den naturliga spegelbilden av

uttagsbeskattning; om avdragsförbud föreligger vid förvärvet kan senare

uttagsbeskattning inte komma i fråga. Avgörande från konformitetssynpunkt är då

om varan i fråga på det ena eller andra sättet ur mervärdesskattesynpunkt

belastas (eller befrias) lika i Sverige och inom EG.

 Vid sådant uttag som avses i 3 kap. 27 § 2 ML, dvs. uttag av bränsle från

fastighet som är taxerad som jordbruksenhet för uppvärmning av privatbostad på

fastigheten, är varan obelastad med mervärdesskatt. Varan undgår således

beskattning genom uttaget. Emellertid avser uttag av vara enligt 3 kap. 27 § 2

samma slags ianspråktagande som skall uttagsbeskattas enligt den obligatoriska

regeln i artikel 5.6, dvs. uttag av vara för privat ändamål varvid varan, som

vid uttaget är obelastad med mervärdesskatt, upphör att vara rörelsetillgång. 3

kap. 27 § 2 ML strider således häremot och skall därför upphävas.

6.5 Undantag från skatteplikt för uttag enligt 3 kap.

28 § ML

Regeringens förslag: Bestämmelsen i 3 kap. 28 § ML

upphävs.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan

erinran. Svenska Revisorssamfundet anser att bestämmelsen bör kvarstå.

 Skälen för regeringens förslag: 3 kap. 28 § ML undantar från skatteplikt uttag

av tjänst enligt 2 kap. 5 § första stycket 3 ML då den skattskyldige avhjälper

en skada som han i sin verksamhet vållat någon annan. Bestämmelsen föranleder

inte någon inskränkning i avdragsrätten (jfr 8 kap. 3 § ML). Kostnaden för av-

hjälpandet av skadan ses således som en kostnad i rörelsen. Detta innebär att de

tjänster som avses i 3 kap. 28 § ML inte är belastade med mervärdesskatt.

Detsamma gäller de varor som eventuellt tillhandahålls i anslutning till

tjänsten.

 Utredningen har funnit att det nu aktuella undantaget inte strider mot

bestämmelserna i EG:s direktiv. Enligt utredningen är det förhållandet att den

skattskyldige avhjälper en skada, som han i sin verksamhet vållat någon annan,

materiellt sett inte något uttag utan i stället att betrakta som en kostnad i

rörelsen. Tjänsten är således inte utförd eller tillhandahållen för något

rörelsefrämmande ändamål. Detta faktum kvarstår även om utredningens förslag

till ny lydelse av 2 kap. 5 § ML leder till lagstiftning. Regeringen delar denna

uppfattning. Eftersom 3 kap. 28 § ML utgör en onödig reglering bör lagrummet

utgå. Det bör i sammanhanget framhållas att även varor som tillhandahålls i

samband med avhjälpandet av skadan normalt inte heller betraktas som ett uttag

utan som en kostnad i rörelsen.

6.6 Undantag från skatteplikt för uttag enligt 3 kap.

29 § ML

Regeringens förslag: Bestämmelserna i 3 kap. 29 §

görs tillämpliga endast på kommunerna och inte på

staten.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Från skatteplikt undantas enligt 3 kap. 29 §

första stycket ML statens och kommunernas uttag av varor och tjänster för eget

behov.

 Såvitt gäller en kommuns ianspråktagande av egna tjänster för eget behov

stadgar dock 3 kap. 29 § andra stycket ML skatteplikt för sådana tjänsteuttag

såvitt de avser en kommuns arbeten på stadigvarande bostäder i sådana fall som

avses i 2 kap. 8 § ML (prop. 1993/94:99 s. 162). Med stöd av sistnämnda lagrum

skall uttagsbeskattning ske för utförande av tjänster som avser byggnads- och

anläggningsarbeten inräknat reparationer och underhåll eller ritning,

projektering, konstruktion och andra jämförliga tjänster eller lokalstädning,

fönsterputsning, renhållning och annan fastighetsskötsel, förutsatt att de

nedlagda lönekostnaderna för tjänsterna under beskattningsåret överstiger

150 000 kr, inräknat avgifter som grundas på lönekostnaderna. Uttagsbeskattning

med stöd av 2 kap. 8 § ML medför enligt 8 kap. 3 § ML avdragsrätt för ingående

skatt som hänför sig till förvärv av material som behövs för att utföra arbetena

(prop. 1993/94:99 s. 147).

 Av 3 kap. 29 § andra stycket ML följer således motsatsvis att övriga fall av

egenregiarbeten från en kommuns sida är undantagna från skatteplikten (staten är

generellt undantagen). Det förtjänar även att anmärkas att de statliga affärs-

drivande verken inte omfattas av undantagen från skatteplikten i 3 kap. 29 § ML.

Beträffande dessa verk gäller således bestämmelserna om uttagsbeskattning fullt

ut. Detta följer av att nämnda verk inte omfattas av begreppet staten (1 kap. 16

§ ML).

EG

Som tidigare framgått innebär EG:s uttagsbeskattningsregler, liksom ML:s regler

härvidlag, att ianspråktagande av vara eller tjänst genom uttag jämställs med

omsättning av vara eller tjänst mot ersättning. Sjätte direktivet gör inte någon

skillnad på vilken juridisk eller fysisk person som bedriver yrkesmässig

verksamhet (artiklarna 2 och 4). Detta innebär att även statens och kommunernas

ekonomiska aktiviteter i princip skall uttagsbeskattas fullt ut.

 Enligt artikel 4.5 skall emellertid offentliga subjekt inte anses som be-

skattningsbara personer beträffande verksamheter eller aktiviteter som dessa

subjekt utövar i sin egenskap av offentlig myndighet. Endast om betydande

konkurrenssnedvridning skulle uppstå eller fråga är om vissa i bilaga D upptagna

aktiviteter föreligger skattskyldighet (beskattningsbarhet) för offentliga

subjekt även beträffande aktiviteter som de offentliga subjektet utövar i denna

dess egenskap. Med aktiviteter och transaktioner enligt artikel 4.5 förstås,

utifrån ML:s begreppsbestämningar, såväl omsättning som uttag av vara eller

tjänst. Avsikten med regleringen i artikel 4.5 är således att från det

beskattningsbara området utesluta aktiviteter som har myndighetsutövande

karaktär.

Svensk EG-konformitet

Av föregående avsnitt framgår dels att enligt ML föreligger skatteplikt i

offentlig verksamhet för uttag av egna varor och tjänster endast beträffande

vissa kommunala egenregiarbeten på stadigvarande bostäder, dels att sjätte

direktivet undantar offentlig verksamhet från uttagsreglerna endast genom

bestämmelserna i artikel 4.5, vilket innebär att undantaget från skatteplikt är

mer begränsat enligt direktivet än enligt ML.

 Såvitt gäller 3 kap. 29 § första stycket ML gör sig följande synpunkter

gällande. Eftersom uttagsbeskattning vid uttag av varor förutsätter antingen

avdragsrätt eller rätt till återbetalning vid förvärvet (2 kap. 3 § ML) och då

staten inte har någotdera, fyller undantaget såvitt avser staten inte någon

funktion. I sammanhanget bör framhållas att frånvaron av avdragsrätt eller rätt

till återbetalning föreligger även om staten anses bedriva

mervärdesskattepliktig verksamhet.

7 Skattesatser

Regeringens förslag. Mervärdesskattesatsen för ser-

veringstjänster och brevbefordran höjs till 25 pro-

cent.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har i huvdsak tillstyrkts eller lämnats utan

erinran. Flera remissinstanser, bl.a. Grossistförbundet Svensk Handel, SAS,

Svenska Rese- och Turistindustrins Samarbetsorganisation och Sveriges Hotell-

och Restaurangförbund har anfört att den svenska skattenivån långsiktigt bör

sänkas till den nivå som gäller inom EG-länderna.

 Skälen för regeringens förslag: Utredningen har inte haft i uppgift att

behandla frågor rörande skattesatsernas nivå. Utredningen har dock i de fall där

utvidgningar av skattepliktens omfattning föreslagits anmärkt i vilka fall det

är möjligt att införa en reducerad skattesats. Utredningen har också redovisat i

vilken utsträckning våra nuvarande skattesatser formellt är förenliga med

EG-reglerna.

 Enligt 7 kap. 1 § ML utgör skattesatsen 25 % av beskattningsunderlaget för

skattepliktig omsättning av varor och tjänster. För omsättning av vissa varor

och tjänster utgår dock skatt med en lägre skattesats. Skattesatsen är 21 % av

beskattningsunderlaget för omsättning av följande varor och tjänster:

1. serveringstjänster,

2. omsättning och införsel av sådana livsmedel och livsmedelstillsatser som

 avses i 1 § livsmedelslagen (1971:511) med undantag för

 a) vatten från vattenverk,

 b) spritdrycker, vin och starköl som tillhandahålls av det detaljhandels-

 bolag som avses i 15 § andra stycket lagen (1977:293) om handel med

 drycker, och

 c) tobaksvaror.

 Skatten tas ut med 12 % av beskattningsunderlaget för

1. rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet samt upplåtelse av

 campingplatser eller motsvarande i campingverksamhet,

2. personbefordran utom sådan befordran där resemomentet är av underordnad

 betydelse,

3. transport i skidliftar, och

4. sådan befordran av brev i postverksamhet som avses i 3 § postlagen

 (1993:1684).

Skattesatser i EG

Riktlinjer för skattesatsernas nivå finns i artikel 12.3 i sjätte direktivet.

 Bestämmelserna i artikel 12.3 a utgör anvisningar för medlemsländerna att

tillämpa en normalskattesats om minst 15 % av beskattningsunderlaget. Det står

emellertid länderna fritt att tillämpa en högre skattesats. Normalskattesatsen

skall vara lika för tillhandahållande av varor och tjänster. För vissa varor och

tjänster, som anges i bilaga H till sjätte direktivet, får medlemsländerna ta ut

en lägre skatt än 15 %, dock lägst 5 %. Länderna får tillämpa en eller högst två

olika sådana skattesatser. Totalt kan ett EG-land således tillämpa upp till tre

olika skattesatser för mervärdesskatten.

 Det bör anmärkas att bestämmelserna om normalskattesats och minimiskattesatser

är av temporär natur. De avser endast perioden 1 januari 1993-31 december 1996.

Senast den 31 december 1995 skall rådet enhälligt besluta om vilken

minimiskattesats som skall tillämpas efter den 31 december 1996. Beslutet skall

fattas på grundval av den rapport angående tillämpningen av övergångsordningen

till sjätte direktivet, som enligt artikel 28.l skall lämnas till kommissionen

före den 31 december 1994. Rapporten skall bl.a. innehålla en allmän översyn av

diverse temporära avvikelser från skattesatsreglerna. Detta gäller inte minst de

i vissa länder vanliga s.k. nollskattesatserna. Även dessa är av temporär natur

och i princip tillåtna endast så länge övergångsordningen består.

 Den lägre skattenivån får tillämpas för omsättning av i huvudsak följande varor

och tjänster:

- livsmedel, inklusive djurmat (undantag för alkoholhaltiga drycker)

- vatten

- läkemedel

- utrustning för handikappade

- persontransporter

- bibliotekstjänster, böcker, nyhetstidningar och tidskrifter

- inträde till shower, teatrar, cirkus, marknader, nöjesparker, konserter,

 museer, djurparker, biografer, utställningar

- TV-avgifter

- produktioner av författare, kompositörer, artister m.fl. och upphovsrätter

- socialvård

- jordbruksråvaror

- hotellrum

- hyra av campingplatser

- inträde till sportevenemang

- nyttjande av sportutrustning

- välgörenhetsaktiviteter

- begravningsbyråverksamhet, kremering

- sjukvård och tandvård

- gaturenhållning och sophämtning.

 Genom en ändring av artikel 12.3 har särskilda regler nyligen beslu-

tats beträffande konstverk, antikviteter och samlarföremål (direktiv 94/5/EEC).

Reglerna innebär att medlemsländerna får tillämpa en reducerad skattesats för

import av sådana varor och, om denna möjlighet utnyttjas, även använda denna

lägre skattesats för en konstnärs eller dennes dödsbos omsättning av sådana

varor.

Svensk EG-konformitet

När det gäller skattesatserna har i sjätte direktivet endast fastställts vissa

miniminivåer. Det innebär att det för närvarande inte finns något formellt krav

på en sänkning av den svenska mervärdesskattens allmänna nivå. Å andra sidan kan

på sikt marknadsmässiga bedömningar leda till krav på en anpassning till en

skattenivå som inte avviker alltför mycket från den som gäller i andra

EG-länder.

 Möjligheterna att använda reducerad skattesats är dock som framgått begränsade

till högst två olika nivåer och till vissa särskilt angivna områden. Någon

möjlighet för Sverige att införa en ny reducerad skattenivå finns alltså inte,

om inte en av de nuvarande nivåerna slopas.

 När det gäller de områden där det är möjligt att tillämpa en lägre

mervärdesskatt kan konstateras att de svenska skattesatserna för serverings-

tjänster och postbefordringstjänster formellt avviker från EG:s regler. Av

reglerna följer att oreducerad skatt skall tas ut i dessa fall. En höjning av

skattesatserna till den allmänna nivån 25 % skall alltså ske för omsättning av

sådana tjänster. Detta innebär en ändring i 7 kap. 1 § ML.

 S.k. nollskattesatser får som nämnts bara tillämpas övergångsvis och endast

under vissa villkor. Motsvarande konstruktion uttrycks i ML som en återbetalning

av ingående skatt vid viss omsättning undantagen från skatteplikt (10 kap. 11 §

ML). Sverige har i förhandlingarna begärt och medgetts rätt att få fortsätta att

tillämpa nuvarande nollskattesatser för

- tillhandahållande av allmänna nyhetstidningar, inklusive radio- och

 kassettaltidningar för synskadade,

- tillhandahållande av läkemedel till sjukhus eller av receptbelagda läkemedel,

 och

- framställning av organisationstidskrifter m.m. eller tjänster som har samband

 med sådan framställning.

 I 10 kap. 11 § ML nämns även vissa omsättningar avseende skepp och luftfartyg

samt flygbensin och flygfotogen. Regeringen har liksom utredningen konstaterat

(avsnitt 5.6) att dessa omsättningar torde kunna hänföras till sådana

exportliknande transaktioner som avses i artikel 15 i sjätte direktivet.

Återbetalning av ingående skatt skulle därmed bli möjlig på den grunden (jfr 10

kap. 12 § ML).

 Därigenom kan samtliga nuvarande nollskattesatser tills vidare behållas.

 Utredningen har som framgått av avsnitt 5.9 lämnat förslag till ytterligare

ändringar av beskattningsreglerna när det gäller utbildnings-, kultur- , sport-

och idrottsområdena samt i fråga om de ideella föreningarna. I samband med att

regeringen återkommer till riksdagen med förslag i dessa delar avser regeringen

också att ta upp frågan om tillämpliga skattesatser.

8 Avdrag för ingående skatt

8.1 Inledning

En av mervärdesskattesystemets grundläggande principer är rätten till avdrag för

ingående skatt. Avdragsrätten innebär att den som är skattskyldig till

mervärdesskatt får från utgående skatt på egna omsättningar avräkna den ingående

skatt som belöper på olika anskaffningar för verksamheten. Syftet med

avdragsrätten är att undvika kumulativa effekter. Den reella skattebördan skjuts

genom avdragsrätten framåt i produktionskedjan för att slutligen träffa

konsumenten. Genom rätten till avdrag rensas varje skattepliktig verksamhet i

produktionskedjan från skattebelastning. Skatten blir därmed neutral från

konkurrens- och konsumtionssynpunkt.

 De svenska bestämmelserna om avdragsrätt finns huvudsakligen i 8 kap. ML. Vissa

särskilda bestämmelser finns i 9 kap. 3-8 §§. I 13 kap. finns vidare vissa

bestämmelser av redovisningskaraktär. I EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv är

det i artiklarna 17-20 som avdragsreglerna återfinns. Artikel 17 innehåller de

grundläggande förutsättningarna för avdragsrätt. I artikel 18 finns bestämmelser

om krav på dokumentation m.m. som måste uppfyllas för att rätt till avdrag skall

föreligga. I artikel 19 finns bestämmelser om beräkning av avdrag vid blandad

verksamhet, medan artikel 20 innehåller regler om korrigering av avdrag för

ingående skatt.

 Utredningen har gjort en omfattande och systematisk jämförelse mellan Sveriges

respektive EG:s regler om avdrag för ingående skatt. Jämförelsen, som omfattar

såväl materiella regler som regler av förfarandekaraktär, har gått till så att

på olika delområden har först redogjorts för de svenska reglerna, varefter en

motsvarande redogörelse lämnas för EG:s regler. Därefter har undersökts i vilken

mån de svenska reglerna avviker från EG:s och, om så är fallet, vilka ändringar

som krävs av de svenska reglerna för att konformitet med EG:s regler skall

uppnås. I flera fall har de svenska reglerna befunnits överensstämma med

motsvarande EG-regler. Några förslag till ändringar har då inte lagts fram av

utredningen, utan man har konstaterat att de svenska bestämmelserna kan kvarstå

oförändrade.

 På följande områden har utredningen funnit att nuvarande svenska regler kan

kvarstå oförändrade:

- Den ingående skattens storlek,

- Uppdelning av ingående skatt,

- Särskilt om personbilar och motorcyklar,

- Vissa redovisningsfrågor, och

- Vissa fastighetsupplåtelser.

 Regeringen delar den bedömning utredningen gjort i dessa avseenden, varför

nuvarande regler kan kvarstå oförändrade. De nämnda områdena kommer därför inte

att beröras i det följande, utan framställningen kommer endast att avse de

områden där det föreslås förändringar av nuvarande regler.

8.2 Förutsättningar för avdragsrätt

Regeringens förslag: Bestämmelser som medför rätt

till avdrag för ingående skatt med anledning av

gemenskapsinterna förvärv införs.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag såvitt gäller

avdrag för ingående skatt i anledning av gemenskapsinterna förvärv. Därutöver

föreslår utredningen att de särskilda reglerna i ML om rätt till avdrag för

ingående skatt vid koncerninterna förvärv skall slopas.

 Remissinstanserna: Förslaget att införa regler om avdragsrätt för ingående

skatt i anledning av gemenskapsinterna förvärv har lämnats utan erinran av

remissinstanserna. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig över förslaget

om avdragsrätt avseende koncerninterna förvärv anser att nuvarande regler bör

behållas. Några remissinstanser anser att ett borttagande av den särskilda

avdragsregeln endast kan ske om särskilda regler för beskattning av företag som

ingår i en koncern införs.

 Skälen för regeringens förslag: Vad gäller förutsättningar för avdragsrätt har

den av utredningen gjorda genomgången skett för delområdena avdragsgrundande

förvärv, vem som får göra avdrag och anknytning till verksamheten. Genomgången

visar att det i stort föreligger överensstämmelse mellan svensk rätt och EG:s

regler. På vissa punkter krävs dock att den svenska mervärdesskattelagen ändras.

 De svenska reglerna om avdrag för s.k. fiktiv skatt saknar motsvarighet inom

EG. Under våren 1994 har antagits ett direktiv (94/5/EC) med vissa komplette-

ringar till det sjätte direktivet rörande särskild reglering för beskattningen

av begagnade varor, konstverk, antikviteter och samlarföremål. Reglerna

innehåller bl.a. bestämmelser om hur beskattningsunderlaget skall beräknas vid

försäljning av varor som inköpts från bl.a. en privatperson. Huvudregeln är att

beskattningsunderlaget skall utgöras av skillnaden vid varje transaktion mellan

försäljningspriset, exklusive mervärdesskatt, och inköpspriset, inklusive

eventuella skatter. Ett medlemsland kan också tillämpa ett annat system för att

förenkla beskattningen. Detta innebär att beskattningsunderlaget skall utgöras

av den bokförda skillnaden under en redovisningsperiod mellan den totala

omsättningssumman, exklusive skatt och den totala inköpssumman, inklusive skatt.

Inte i något av systemen skall rätt till avdrag för ingående skatt föreligga.

Direktivet innehåller vidare regler om försäljning av begagnade varor m.m. vid

offentlig auktion.

 Mot bakgrund av de nya regler som antagits ansåg utredningen att de svenska

reglerna om avdrag för fiktiv skatt inte kan anses förenliga med sjätte

direktivet efter den 1 januari 1995. Av tidsmässiga skäl hade utredningen dock

inte möjlighet att lämna förslag till ändringar med anledning av de nyligen

antagna direktivet.

 De nya regler angående beskattning av begagnade varor m.m. som antagits inom EG

skall införas i medlemsländernas nationella lagstiftning från den 1 januari

1995. De svenska reglerna om avdrag för fiktiv skatt kan således inte kvarstå,

utan måste ersättas med ett annat regelverk. Ett införlivande av de nyligen

antagna EG-reglerna i svensk rätt fordrar emellertid ett tämligen omfattande

föreberedelsearbete. Ett sådant arbete har påbörjats inom Finansdepartementet.

Det kan emellertid inte avslutas i sådan tid att förslag om den nya regleringen

kan läggas fram redan nu. Regeringen avser att återkomma med förslag i frågan.

Eftersom de nuvarande svenska reglerna i stort sett ger samma

beskattningsresultat som de nya EG-reglerna bör en viss fördröjning inte skapa

några större problem.

 I övrigt vad gäller avdragsgrundande förvärv föreslår utredningen att

bestämmelser om avdragsrätt införs för ingående skatt i anledning av s.k.

gemenskapsinterna förvärv.

 Beskattning av gemenskapsinterna förvärv, infördes som en följd av

genomförandet av EG:s inre marknad från den 1 januari 1993. Skapandet av den

inre marknaden innebar bl.a. att gränskontrollerna avskaffades såvitt gäller

handeln mellan medlemsländerna. Detta fick i sin tur till följd att importbe-

skattningen av varor upphörde såvitt gäller denna handel. Uppbörd av mervärdess-

katt kunde därför inte ske vid passeringen av gränsen. Vid omsättning av en vara

från ett medlemsland till ett annat är det numera i stället förvärvet som som

beskattas. Denna skatt är avdragsgill för förvärvaren.

 Regler om beskattning av gemenskapsinterna förvärv föreslås införda i ML (se

avsnitt 4). Därmed måste även en bestämmelse om rätt till avdrag för skatt i

anledning av sådana förvärv införas.

 Genomgången av bestämmelserna om vem som får göra avdrag för ingående skatt

visar att de svenska reglerna i 8 kap. 3 och 4 §§ ML i de flesta fall inte

strider mot EG:s regler. I ett avseende har emellertid utredningen bedömt att de

svenska reglerna bör ändras, nämligen vad gäller rätten till avdrag för ingående

skatt inom en koncern.

 Varje enskilt företag inom en koncern kan vara skattskyldigt enligt mervärdess-

kattelagstiftningen och skall vara registrerat till mervärdesskatt. Skattskyl-

digheten gäller även för omsättningar mellan företag inom koncernen. Det saknar

med andra ord betydelse i mervärdesskattehänseende om varor eller tjänster

tillhandahålls av ett koncernföretag eller av ett utomstående företag.

 Vid införandet av mervärdesskatt i Sverige var det skattepliktiga området för

tjänster förhållandevis snävt. Skatteplikt förelåg således inte för exempelvis

administrativa tjänster, forsknings- och utvecklingsuppdrag eller konstruktion

av vara. Inom en koncern är det vanligt att verksamheten delas upp så att ett av

företagen tillhandahåller exempelvis administrativa tjänster åt de andra

företagen inom koncernen. Eftersom sådana tjänster inte var skattepliktiga kunde

avdrag inte göras för ingående skatt i anledning av förvärv som gjorts för de

omsatta tjänsterna. Detta ledde till kumulativa effekter. För att undanröja

dessa effekter infördes en bestämmelse som ger en koncern avdragsrätt för alla

förvärv som i sak avser en verksamhet som medför skattskyldighet (prop.

1978/79:141 s. 77 f., Ds B 1977:6 s. 117 ff.). Innebörden av bestämmelsen är att

ett skattskyldigt koncernföretag som tillhandahålls en tjänst av ett annat

företag i koncernen utan att det senare företaget är skattskyldigt, får göra av-

drag för den ingående skatt som hänför sig till det icke skattskyldiga

företagets förvärv eller införsel för tillhandahållandet. Det krävs dock att det

skattskyldiga företaget hade haft avdragsrätt vid ett eget sådant förvärv eller

införsel. I andra stycket av 8 kap. 4 § ML anges vad som skall förstås med

koncernföretag.

 Genom skattereformen infördes en generell beskattning inom tjänstesektorn.

Skatteplikt för tjänster föreligger således om inte undantag från beskattning

föreskrivits. Den generella beskattningen har medfört en avsevärd breddning av

skattebasen på tjänsteområdet. Den praktiska betydelsen av den särskilda

avdragsrätten vid koncernförvärv torde ha minskat i motsvarande mån.

 Sjätte direktivet innehåller inte någon bestämmelse motsvarande den särskilda

avdragsrätten för koncerner i 8 kap. 4 § första stycket 5 ML. Det finns dock

andra bestämmelser angående koncerner som är av intresse i detta sammanhang.

 Enligt artikel 4.4 andra stycket får en medlemsstat behandla flera företag som

en enhet även om företagen är självständiga personer i civilrättsligt hänseende.

En förutsättning härför är att företagen har ett nära samband med varandra, i

finansiellt, ekonomiskt och organisatoriskt hänseende. Samtliga tre samband

skall föreligga men det är den samlade bedömningen som avgör om företagen kan

godkännas som en företagsgrupp. En annan förutsättning är att de olika företagen

är etablerade i landet. Vidare får ett medlemsland införa det nu beskrivna

systemet först efter samråd enligt artikel 29 (särskild rådgivningskommitté).

 För att förhindra konkurrenssnedvridningar får ett medlemsland med stöd av

artikel 6.3 uttagsbeskatta företagsgrupperna för tjänster som tillhandahålls

inom företagsgruppen. Sådan uttagsbeskattning skall föregås av samråd enligt

artikel 29.

 Innebörden av att behandla flera fristående företag som en enhet (företags-

grupp) är att tillhandahållanden av varor och tjänster inom koncernen inte anses

som skattepliktiga omsättningar. Tillhandahållandena föranleder därmed inte

skattskyldighet. En sådan ordning kan vara en tänkbar lösning på de problem som

den nuvarande behandlingen av koncerner och däri ingående företag ger upphov

till.

 Vissa frågor avseende beskattning av koncerner har behandlats i ett

delbetänkande från Utredningen om vissa mervärdesskattefrågor (SOU 1992:121). I

betänkandet förordades att regler motsvarande EG:s bestämmelser om

gruppregistrering av företag skulle införas. Förslaget har behandlats av

regeringen (prop. 1993/94:225) som delade utredningens bedömning. Av stats-

finansiella skäl ansågs förslaget dock inte kunna genomföras. Skäl att nu göra

en annan bedömning i denna fråga kan inte anses föreligga. Däremot bör det

klarläggas huruvida den särskilda avdragsregeln i 8 kap. 4 § första stycket 5

kan behållas även efter ett svenskt inträde i EU.

 Även om betydelsen av den särskilda avdragsregeln kan antas ha minskat efter

den breddning av skattebasen som genomfördes i samband med skattereformen, torde

bestämmelsen dock fortfarande ha betydelse i verksamhet som inte medför

skattskyldighet för omsättning av tjänster. Framför allt gäller detta inom den

finansiella sektorn. I sitt remissyttrande anför Svenska Bankföreningen att

regeln har stor betydelse, och att den kommer till användning i fler fall än vid

uthyrning av fastigheter. Liknande synpunkter framförs av Riksskatteverket och

SAS.

 Som nämnts tidigare var huvudskälet till att avdragsregeln infördes i ML att

undvika kumulativa effekter. Ett upphävande av denna regel skulle få till följd

att sådana effekter återigen uppkommer, om än i mindre omfattning än som var

fallet före skattereformen. En sådan utveckling bör om möjligt undvikas. Även om

avdragsregeln tekniskt avviker från den lösning som sjätte direktivet anvisar på

de problem som följer av att företag i intressegemenskap behandlas oberoende av

varandra, bör den inte upphävas utan att andra regler för att lösa problemen

sätts i dess ställe. Regeringen finner därför att bestämmelsen tills vidare bör

kvarstå.

8.3 Begränsningar av avdragsrätten

Regeringens förslag: Den särskilda bestämmelsen om

begränsning av avdragsrätten i vissa fall vid förvärv

av varor för försäljning från fartyg slopas.

Försäljning ombord på fartyg i trafik med andra EG-

länder blir skattepliktig.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har inte anfört några erinringar mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Det sjätte mervärdesskattedirektivet innehåller

endast ett fåtal regler om begränsning av rätten till avdrag för ingående skatt.

Det stadgas således att avdrag inte medges för utgifter som inte är av strikt

affärsmässig karaktär. Som exempel på sådana utgifter anges bl.a. utgifter för

representation ("entertainment"). Ett förslag till ett nytt direktiv som

innehåller regler om avdragsförbud har lagts fram av kommissionen, men förslaget

har ännu inte antagits.

 De svenska bestämmelserna om begränsningar av avdragsrätten finns i 8 kap. 8-12

§§ ML. Utredning har gjort en genomgång av dessa bestämmelser för att utröna i

vad mån dessa bestämmelser kan kvarstå även efter ett svenskt medlemskap i EU.

Utredningen har därvid funnit att reglerna om avdragsbegänsning inte kan anses

oförenliga med EG:s regler, även om motsvarande regler inom EG många gånger

saknas. Detta gäller de särskilda reglerna om avdragsförbud för staten, avdrags-

förbud beträffande stadigvarande bostad, avdragsförbud avseende uttag av tjänst

i visst fall, begränsning av avdragsrätt i visst fall för finansieringsföretag

och begränsning av avdragsrätten för varor bestående av guld, silver eller

platina. I samtliga nu nämnda fall delar regeringen utredningens bedömning att

reglerna inte strider mot EG:s bestämmelser och kan kvarstå oförändrade.

 Vad gäller utgifter för representation innebär svensk mervärdesskattelagstif-

ning att avdrag för ingående skatt medges om den skattskyldige har rätt till

avdrag vid inkomstbeskattningen. Detta innebär bl.a. att det krävs att det

föreligger ett omedelbart samband mellan utgiften och den aktuella verksamheten.

För utgifter som saknar detta omedelbara samband medges inget avdrag.

 Som nämnts innehåller sjätte direktivet en särskild bestämmelse om rätten till

avdrag för ingående skatt i anledning av utgifter för representation. Sådana

utgifter anges som ett exempel på utgifter som inte är av strikt affärsmässig

karaktär och för vilka ingående skatt därmed inte skulle vara avdragsgill.

Bestämmelsen är, såsom utredningen anför, svårtolkad. En strikt tolkning enligt

ordalydelsen skulle kunna medföra att alla utgifter för representation skall

anses som icke avdragsgilla. En annan tolkning är att det från fall till fall

får avgöras huruvida en utgift för representation är av det slaget att den

ingående skatten inte är avdragsgill. Utan att ta ställning till vilken tokning

som kan anses rimlig har utredningen funnit att även om det kan ifrågasättas om

inte de svenska reglerna är alltför generösa, kan en ändring av dessa regler

inte anses nödvändig för att uppnå EG-konformitet.

 Mot bakgrund av den oklarhet som synes råda om innebörden av EG:s regler, delar

regeringen utredningens bedömning att de svenska reglerna bör kunna kvarstå

oförändrade. Detta framstår också som lämpligt med hänsyn till att en översyn av

bestämmelserna torde bli aktuell om kommissionens förslag till nya regler antas.

 Utredningen föreslår att det särskilda avdragsförbudet i 8 kap. 9 § 3 ML skall

upphävas. Bestämmelsen innebär att avdrag för ingående skatt som hänför sig till

förvärv i vissa fall för försäljning från fartyg inte medges. De fall som avses

är förvärv av vissa slag av varor för försäljning ombord på fartyg i trafik

mellan Sverige och annat nordiskt land. Bestämmelsen grundar sig på en

överenskommelse mellan de nordiska länderna, den s.k. nordiska

provianteringsöverenskommelsen. Avdragsförbudet avser förvärv av andra varor än

spritdrycker, vin, starköl, öl, tobaksvaror, parfymer, kosmetiska preparat,

toalettmedel eller choklad- och konfektyrvaror.

 Transaktioner med internationell anknytning regleras i EG-rätten inte i

huvudsak genom begreppen import och export, utan genom att det anges i vilket

land en transaktion skall anses ha ägt rum. Detta land blir därigenom be-

skattningsland. Bestämmelser om transaktionsland finns i artikel 8 (varor) och 9

(tjänster). I artikel 8.1 c finns en särskild bestämmelse beträffande varor som

tillhandahålls ombord på fartyg, luftfartyg eller tåg i samband med transport av

passagerare inom gemenskapen. Sådana varor skall anses tillhandahållna på den

plats där transporten av passagerare påbörjades.

 Vid försäljning av varor ombord på fartyg i trafik inom gemenskapen skall

mervärdesskatt i princip utgå. Medlemsländerna har dock möjlighet att enligt

särskilda övergångsbestämmelser undanta sådana omsättningar från beskattning.

Dessa regler finns i artikel 28k och gäller till och med den 30 juni 1999.

Skattefriheten omfattar tillhandahållanden i s.k. tax-free butiker av varor som

den resande tar med sig i samband med resa inom gemenskapen. Med tax-free butik

menas i första hand sådana butiker belägna i hamn eller på flygplats. Därutöver

omfattar bestämmelserna försäljning ombord på fartyg och luftfartyg vid

passagerarbefordran inom gemenskapen. Skattefriheten för varje resande gäller

endast försäljning till en viss beloppsgräns, för närvarande 90 ECU. Vidare får

inte de kvantitativa begränsningar som gäller vid resa mellan EG och tredje land

överskridas. Medlemsland som tillåter skattefrihet enligt bestämmelserna, skall

medge varje skattskyldig rätt till avdrag eller återbetalning av sådan

mervärdesskatt som avses artikel 17.2, i den mån varorna och tjänsterna avser

sådan skattefri omsättning.

 I de fall beskattning sker av leveranser till fartyg respektive omsättning

ombord på fartyg föreligger avdragsrätt enligt EG:s regler. Någon begränsning av

avdragsrätten finns inte. Avdragsbegränsningen i 8 kap. 9 § 3. ML avviker

således från sjätte direktivet. Såsom utredningen föreslagit bör därför denna

regel upphävas.

 En införd avdragsrätt i dessa fall får också ses mot bakgrund av de nya

reglerna för föräljning på färjor m.m. i trafik mellan Sverige och andra

EG-länder som får införas, se närmare förslagen till 5 kap. 1 § och 3 kap.

30 c §. De innebär att försäljningen ombord blir skattepliktig, utom i vissa

särskilt angivna fall. Begränsningarna framgår närmare av författnings-

kommentaren.

8.4 Korrigering av avdragen ingående skatt

Regeringens förslag: Regler införs om jämkning av av-

drag som gjorts för ingående skatt hänförlig till in-

vesteringsvaror.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har inget att erinra mot att regler om korrigering av

avdragen ingående skatt införs. Några av remissinstanserna har dock synpunkter

på den närmare utformningen av reglerna.

 Skälen för regeringens förslag: EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv innehåller

särskilda regler om korrigering av avdragen ingående skatt. Bestämmelserna, som

återfinns i artikel 20, gäller endast för kapital- eller investeringsvaror

("capital goods").

 Begreppet "capital goods" har definierats i en dom från EG-domstolen. Enligt

domen skall med "capital goods" förstås varor som används i en affärsverksamhet

och som utmärks av sin varaktighet och sitt värde och för vilka kostnaderna för

förvärvet normalt inte är direkt avdragsgilla utan kostnadsförs genom

avskrivning under flera år. Definitionen förutsätter således att fråga är om

varor som minskar i värde.

 Eftersom kapitalvaror vanligen används under en förhållandevis lång tid, inte

sällan under flera år, kan det inträffa att användningen av tillgångarna

förändras. Exempelvis kan i den verksamhet som en tillgång används andelen

beskattningsbara transaktioner jämfört med de totala transaktionerna ha

förändrats. Avdraget för ingående skatt har emellertid skett i samband med

förvärvet av tillgången eller en kortare tid därefter. Vid denna tidpunkt har

således även fastställts hur stor del av den ingående skatten som skall vara

avdragsgill. Man har då utgått från vad som vid detta tillfälle varit känt om

tillgångens användning i verksamheten. Om användningen av tillgången förändras

kan avdraget framstå som felaktigt. Det är mot bakgrund härav som reglerna om

korrigering av den ingående skatten har tillkommit.

 Enligt bestämmelserna i artikel 20.2 skall korrigering av ingående skatt ske

under en period av fem år. Häri skall enligt huvudregeln inräknas det år då

tillgången förvärvades eller tillverkades. Alternativt kan medlemsländerna

bestämma att korrigeringstiden skall vara fem år från det att tillgången togs i

bruk. Den årliga korrigeringen skall avse en femtedel av den ingående skatten på

tillgången. Korrigeringen skall baseras på förändringen av avdragsrätten under

de år som följer efter det att tillgången förvärvades.

 Beträffande fast egendom som förvärvas som investeringsvaror kan

korrigeringstiden utsträckas upp till tio år.

 Artikel 20.3 innehåller en regel om tillhandahållanden under korrigeringstiden.

Den avser fall då en kapitalvara som används i en verksamhet säljs innan tiden

för korrigering av ingående skatt löpt ut. I sådana fall skall tillgången

behandlas som om den tillhör verksamheten ända tills nämnda tid löpt ut.

 För att klargöra innebörden av reglerna om korrigering av ingående skatt lämnas

en kortfattad redogörelse för de danska bestämmelserna.

 De danska reglerna finns intagna i en särskild förordning. Med kapitalvaror

avses enligt förordningen maskiner, inventarier och andra insatsvaror, om

förvärvspriset - exklusive mervärdesskatt - överstiger 50 000 kr. Varorna skall

vara underkastade värdeminskning. Med kapitalvaror avses vidare fast egendom.

Korrigering av ingående skatt skall ske om det inträffar någon förändring i

avdragsrätten avseende anskaffade kapitalvaror. Detta skall dock endast gälla

sådana förändringar som inträffar under de första fem åren (tio år för fast

egendom) efter att varan anskaffats. Häri medräknas det år då anskaffningen

gjordes. Korrigering skall göras i följande fall:

- när en kapitalvara, för vilken fullt avdrag för ingående skatt medgivits,

 övergår till att användas i en verksamhet som inte medför avdragsrätt,

- när en kapitalvara, för vilken fullt avdrag för ingående skatt medgivits,

 övergår till en verksamhet som endast delvis medför avdragsrätt,

- när grunderna för en vid anskaffningen gjord uppdelning av skatten ändras på

 så sätt att rätten till avdrag minskar eller ökar.

 Korrigeringen under ett enskilt år sker på grundval av en femtedel (en tiondel

för fast egendom) av den skatt som erlagts vid förvärvet av varan. Korrigeringen

grundas på de förändringar i avdragsrätten som skett under det aktuella året i

förhållande till det år då varan anskaffades. Förändringen av avdragsrätten

måste dock uppgå till en viss minsta omfattning. Procentsatsen för den avdrags-

gilla andelen skall således ha förändrats med minst 10 i förhållande till vad

som gällde vid tidpunkten för förvärvet. Korrigeringsbeloppet skall beaktas vid

redovisning av skatt under den period då storleken av korrigeringen kan

fastställas.

 Särskilda regler gäller vid överlåtelse av kapitalvaror.

 Exempel

 År 1

 En maskin förvärvas för 200 000 kr exklusive mervärdesskatt. Skatten på

 förvärvet uppgår till 50 000 kr. Förhållandet mellan transaktioner som

 medför skattskyldighet och totala transaktioner är 75:100. Avdraget för

 ingående skatt uppgår därför till 37 500 kr.

 År 2

 Förhållandet mellan transaktioner som medför skattskyldighet och totala

 transaktioner är detsamma. Ingen korrigering av skatten behöver göras.

 År 3

 Förhållandet mellan transaktioner som medför skattskyldighet och totala

 transaktioner förändras till 45:100. Avdraget för ingående skatt har blivit

 för stort och måste korrigeras. Korrigeringen skall avse en femtedel av den

 ingående skatten, dvs. 10 000 kr. Att återbetala till staten blir (75-45):100

 = 30:100 multiplicerat med 10 000 kr = 3 000 kr.

 År 4 och 5

 Samma som år 2.

 Svensk mervärdesskattelagstiftning innehåller regler som i vart fall delvis får

samma effekt som EG:s regler om korrigering av skatt. De regler som avses är

reglerna om uttagsbeskattning. Enligt 2 kap. 2 § 3 ML skall uttagsbeskattning

ske då en vara förs över från en verksamhet som medför skattskyldighet eller

rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 9-13 §§ ML till en

verksamhet som inte alls eller endast delvis medför skattskyldighet eller sådan

rätt till återbetalning (prop. 1993/94:99 s. 140). Bestämmelsen är inte

begränsad till att gälla endast omsättningstillgångar utan avser även

anläggningstillgångar, t.ex. maskiner och andra inventarier. Även fastigheter

omfattas i princip av bestämmelserna. För att uttagsbeskattning skall komma

ifråga krävs enligt 3 kap. 3 § ML att den skattskyldige haft rätt till avdrag

eller till återbetalning av ingående skatt vid förvärvet av varan.

 Det finns dock situationer där det inte torde bli aktuellt med uttagsbe-

skattning. En sådan situation är då en maskin som till hälften används i

skattepliktig verksamhet, och där följaktligen 50 % av den ingående skatten

avdragits, övergår till att användas i mindre utsträckning i denna verksamhet. I

ett sådant fall torde uttagsbeskattning inte komma ifråga. Maskiner kan också

övergå till att användas i större utsträckning i den skattepliktiga verksam-

heten. Den skattskyldige skulle i ett sådant fall enligt EG:s regler vara

berättigad till högre avdrag än det som ursprungligen medgivits. Svensk rätt

innehåller emellertid inte några regler som medger korrigering av skatten i en

sådan situation.

 Det kan således konstateras att det finns vissa situationer för vilka det

enligt EG:s regler kan bli aktuellt med en korrigering av ingående skatt men där

motsvarande svenska regler saknas. Svensk rätt avviker således från sjätte

direktivet i vissa avseenden. Det är svårt att uppskatta vilken praktisk effekt

ett införande av korrigeringsregler skulle komma att få. Den omständigheten att

en av de situationer då möjlighet till korrigering saknas avser fallet då en

skattskyldig är berättigad till ytterligare avdrag för ingående skatt, utgör

dock skäl för att införa särskilda korrigeringsregler. Det måste beaktas att en

eventuell korrigering i det enskilda fallet kan avse betydande belopp. För att

uppnå konformitet med EG:s regler bör därför bestämmelser om korrigering i vissa

fall av ingående skatt införas i ML.

 De bestämmelser som är av materiellt slag bör lämpligen införas i 8 kap. ML

efter 16 § som ett eget avsnitt med rubriken Jämkning av avdrag för ingående

skatt i vissa fall. Bestämmelser av förfarandekaraktär bör införas i 13 kap. ML.

8.5 Krav på dokumentation

Regeringens förslag: Undantaget i 8 kap. 17 § andra

stycket ML från kravet på att avdragsrätten skall

styrkas genom faktura eller motsvarande handling

slopas. Till följd härav slopas även undantaget från

faktureringsskyldighet i 11 kap. 3 § första stycket

ML. En möjlighet införs att medge undantag från

vissa av kraven i 11 kap. 5 § ML om en fakturas inne-

håll.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har inga principiella erinringar mot förslaget. Några

remissinstanser anser dock att ett slopande av undantaget i 8 kap. 17 § andra

stycket ML kräver ändringar i 11 kap. 5 § ML.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 kap. 5 § ML föreligger rätt till

avdrag för ingående skatt endast om denna rätt kan styrkas. Som framgår av

lagrummet finns regler om hur avdragsrätten skall styrkas i 17-19 §§.

 Av 8 kap. 17 § första stycket ML framgår att vid förvärv från annan

skattskyldig avdragsrätten skall styrkas genom faktura eller jämförlig handling

som avses i 11 kap. ML. Detta krav för avdragsrätt korresponderar med en i 11

kap. föreskriven faktureringsskyldighet. I 11 kap. 5 § om fakturas innehåll

finns bl.a. en bestämmelse om att skattens belopp skall anges på fakturan eller

en jämförlig handling. Med "jämförlig handling" avses enligt 1 kap. 17 § ML av-

räkningsnota, kvitto, köpehandling och liknande handling. Med handling avses

även upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast

med tekniskt hjälpmedel.

 Vissa branscher har undantagits från skyldigheten att utfärda faktura om inte

förvärvaren särskilt begär en sådan. Detta gäller detaljhandeln, verksamhet som

avser person- eller godsbefordran eller annan verksamhet inom vilken ersättning

kvitteras på jämförligt sätt (11 kap. 3 § första stycket jämförd med 8 kap. 17 §

andra stycket ML). Annan verksamhet som omfattas av bestämmelserna torde

exempelvis vara föreställning inom nöjes- och kultursektorn (jfr prop.

1989/90:111 s. 201). För att inte gå miste om avdragsrätten måste således

köparen i dessa fall särskilt begära en faktura som bl.a. utvisar mervärdes-

skattens belopp. Vid transaktioner där ersättningen understiger 200 kr är

emellertid säljaren inte skyldig att utfärda faktura (11 kap. 3 § första stycket

ML). Köparen kan i dessa fall göra avdrag för ingående skatt utan att en

underliggande verifikation uppfyller samtliga de krav som framgår av 11 kap. 5 §

ML (8 kap. 17 § andra stycket ML).

 Även sjätte direktivet innehåller bestämmelser om vilka krav som måste

uppfyllas för att rätt till avdrag skall föreligga. Dessa bestämmelser finns i

artikel 18.1. Artikeln innehåller även bestämmelser om hur den skattskyldige

skall utöva avdragsrätten. Artikel 18.1 har en särskild lydelse enligt över-

gångsordningen (artikel 28f.2).

 För att utöva rätten till avdrag för ingående skatt enligt artikel 17.2 a, dvs.

de normala förvärv som görs mellan näringsidkare inom ett land, måste den

skattskyldige inneha en faktura, utfärdad enligt artikel 22.3. Sådan faktura

skall innehålla priset exklusive mervärdesskatt, mervärdesskattebeloppet för

varje skattesats samt eventuella undantag från beskattning. För sådan

gemenskapsintern varuomsättning som anges i artikel 28c.A a gäller att såväl

säljarens som förvärvarens registreringsnummer skall vara angivna på fakturan.

 För rätt till avdrag enligt artikel 17.2 b, dvs. vid import av varor, måste den

skattskyldige inneha särskild importhandling ("import document") som utvisar att

han är mottagare eller importör. Den särskilda handlingen skall även uppta

mervärdesskattens storlek eller möjliggöra beräkning därav. Beträffande avdrag

enligt artikel 17.2 c, dvs. vid viss uttagsbeskattning, stadgas att den

skattskyldige skall rätta sig efter de regler som medlemslandet fastställt.

Detsamma gäller då en kund eller förvärvare är betalningsskyldig för

mervärdesskatt enligt artikel 21.1.

 Vad slutligen gäller avdrag i anledning av gemenskapsinterna förvärv enligt

artikel 17.2 d skall den skattskyldige i sådan deklaration som avses i artikel

22.4 lämna all information som behövs för att bestämma den ingående skatten på

hans gemenskapsinterna förvärv av varor. Han skall dessutom inneha sådan faktura

som avses i artikel 22.3. Enligt en särskild bestämmelse i artikel 18.3 a får

medlemsländerna medge en skattskyldig som inte innehar faktura, att göra avdrag

för sådan ingående skatt.

 Vid en jämförelse mellan svensk rätt och EG:s regler kan konstateras att det

beträffande normala transaktioner som görs mellan skattskyldiga krävs för rätt

till avdrag för ingående skatt både enligt svensk rätt och enligt sjätte

direktivet, att avdraget kan styrkas genom företeende av faktura eller jämförlig

handling. Mervärdesskatten skall framgå av fakturan, dvs. den skall redovisas

öppet. I dessa avseenden föreligger överensstämmelse mellan de svenska reglerna

och EG:s regler.

 Undantaget i 8 kap. 17 § andra stycket ML beträffande förvärv i detaljhandel

eller liknande mot en ersättning understigande 200 kr hänger samman med

bestämmelserna i 11 kap. ML om skyldighet att utfärda faktura. Regeln om

undantag från kravet på företeende av faktura infördes 1982 genom en ändring i

anvisningarna till 17 § GML (prop. 1981/82:59). En av anledningarna till att

regeln infördes var de kontrollproblem som kunde uppstå till följd av att

kvitton och andra verifikat vid inköp från detaljhandeln ofta saknade uppgift om

mervärdesskatt (a. prop. s. 18). Kvitton vid omsättningar i detaljhandeln

framställs numera till stor del i kassaapparat. I de flesta fall torde sådana

kvitton innehålla uppgift om mervärdesskatten. Den praktiska betydelsen av

ovannämnda beloppsgräns på 200 kr torde därmed ha minskat avsevärt.

 Sjätte direktivet innehåller inte några beloppsgränser, vare sig gällande

skyldigheten att utfärda faktura eller kravet på att förete en sådan i samband

med att avdrag görs för ingående skatt. Skyldigheten att utfärda faktura gäller

utan undantag vid omsättning till någon som är skattskyldig (artikel 22.3) och

har i övergångsordningen utsträckts till att gälla bl.a. omsättningar till icke

beskattningsbara juridiska personer. Även kravet på företeende av faktura enligt

artikel 18.1 a gäller utan undantag. Svensk rätt avviker således i dessa

avseenden från sjätte direktivet. För att uppnå en EG-anpassning bör därför det

särskilda undantaget i 8 kap. 17 § andra stycket ML slopas liksom bestämmelserna

i 11 kap. 3 § första stycket ML.

 Ett avskaffande av de nämnda reglerna innebär att faktura i princip alltid

skall utfärdas vid omsättning i verksamhet som medför skattskyldighet. Därmed

gäller även föreskrifterna i 11 kap. 5 § ML om vilka uppgifter en faktura skall

innehålla. Enligt EG-reglerna (artikel 22.3.c) skall medlemsländerna fastställa

vilka kriterier som skall gälla vid bedömningen av om en handling motsvarar en

faktura. Det kan inte uteslutas att kravet på utfärdande av en fullständig

faktura i vissa fall kan uppfattas som en olägenhet. Detta torde inte minst

gälla de branscher som enligt nuvarande regler befriats från skyldigheten att

utfärda faktura. Det bör därför vara möjligt att i exempelvis sådana fall avvika

från vissa av de krav som uppställs i 11 kap. 5 § om vad en faktura skall

innehålla. Möjligheten bör dock gälla endast för mindre belopp och endast för de

i 5 § 3-5 angivna kraven. De närmare bestämmelserna om detta bör kunna framgå av

tillämpningsföreskrifter.

 Utredningen har funnit att de svenska bestämmelserna om styrkande av avdrag för

ingående skatt vid import uppfyller de krav som sjätte direktivet uppställer.

Regeringen delar denna bedömning. Någon ändring av de svenska bestämmelserna

krävs därför inte.

 När det gäller reglerna i övergångsordningen avseende fakturingsskyldighet vid

gemenskapsinterna förvärv m.m. hänvisas till författningskommentaren, 11 kap. 5

a §.

9 Återbetalning av skatt i vissa fall

9.1 Inledning

Regler om rätt till återbetalning av skatt finns både i svensk mervärdesskat-

telagstiftning och inom EG. Bestämmelserna kan indelas i två huvudkategorier:

återbetalning till utländska företagare och återbetalning till andra än

utländska företagare.

 De svenska reglerna om rätt till återbetalning av skatt finns såvitt gäller

materiella bestämmelser i 10 kap. ML. Bestämmelser om förfarandet vid

återbetalning av skatt finns i 19 kap. ML.

 EG:s bestämmelser om återbetalning av skatt finns dels i det sjätte

mervärdesskattedirektivet (artikel 17.3 och 17.4), dels i två särskilda

direktiv, EG:s åttonde respektive trettonde mervärdesskattedirektiv. De

särskilda direktiven innehåller regler om återbetalning av skatt till utländska

företagare, medan övriga fall då rätt till återbetalning föreligger finns

intagna i sjätte direktivet.

 Utredningen har gjort en jämförelse mellan Sveriges och EG:s regler om

återbetalning av skatt. Såsom skett beträffande reglerna om avdrag för ingående

skatt har först redogjorts för de svenska bestämmelserna, varefter en

motsvarande redogörelse lämnats för EG:s regler. De olika bestämmelserna har

därefter jämförts för att klarlägga huruvida Sveriges regler avviker från EG:s

och, där så är fallet, vilka ändringar som krävs av de svenska bestämmelserna

för att EG-konformitet skall uppnås. Jämförelsen har i åtskilliga fall

resulterat i att de svenska reglerna befunnits kunna kvarstå oförändrade, men på

vissa områden föreslår utredningen att de nuvarande reglerna ändras. Den

följande framställningen kommer huvudsakligen att behandla de områden där

ändringar föreslås.

9.2 Återbetalning till utländska företagare

Regeringens förslag: Rätt till återbetalning av in-

gående skatt införs beträffande tjänster för vilka

förvärvaren är skattskyldig enligt 1 kap. 2 § första

stycket 2 och 3 ML. Även förskottsbetalningar skall

ge rätt till återbetalning. Ett tillägg om detta

görs i 10 kap. 3 § första stycket ML.

 Beloppsgränserna i 10 kap. 4 § ML för rätt till

återbetalning höjs till 250 kr respektive 2 000 kr.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har inget att erinra mot förslagen.

 Skälen för regeringens förslag: Regler om återbetalning av mervärdesskatt till

utländska företagare infördes 1991 i form av en särskild lag (SFS 1991:119,

prop. 1990/91:72). Bestämmelserna i lagen har såvitt gäller materiella regler

sedermera överförts till ML (10 kap. 1-4 §§).

 Skälet till att de särskilda återbetalningsreglerna infördes var att åstadkomma

neutralitet mellan inhemska och utländska företagare. Svenska företag har i

betydande utsträckning rätt till återbetalning av mervärdesskatt som de påförts

utomlands. Framför allt gäller detta EG:s medlemsländer. Det ansågs därför

naturligt att utländska företagare som inte är skattskyldiga i Sverige får en

motsvarande rätt till återbetalning av skatt som de erlagt här. Behovet av

sådana regler hade dessutom ökat i och med den breddning av basen för mervär-

desskatt som genomfördes i samband med skattereformen.

 För att rätt till återbetalning skall föreligga krävs att vissa förutsättningar

är uppfyllda (10 kap. 1 § ML). Den utländske företagaren skall således inte vara

skattskyldig till mervärdesskatt i Sverige. Dessutom krävs det att

1. mervärdesskatten hänför sig till verksamhet som bedrivs utomlands,

2. verksamheten skulle ha medfört skattskyldighet eller rätt enligt 11 eller 12

 §§ till återbetalning om den bedrivits här i landet, och

3. mervärdesskatten i så fall skulle ha varit avdragsgill eller skulle ha

 medfört rätt till återbetalning enligt 13 §.

 Vad som kan komma ifråga för återbetalning är skatt som den utländske

företagaren debiteras i anledning av förvärv eller införsel i Sverige. Det krävs

att förvärven är gjorda för den i utlandet bedrivna verksamheten och att denna

bedrivits vid tidpunkten för förvärvet eller införseln.

 Som nämnts ovan återfinns EG:s regler om återbetalning av skatt till utländska

företagare i två särskilda direktiv, det åttonde respektive det trettonde

mervärdesskattedirektivet. Det åttonde direktivet (79/1072/EEG) innehåller

regler om återbetalning av skatt till skattskyldiga som inte är etablerade i det

aktuella landet men i ett annat medlemsland. Det trettonde direktivet

(86/560/EEG) avser återbetalning till skattskyldiga som inte är etablerade inom

gemenskapen, dvs. i tredje land. Grundförutsättningarna för återbetalning är

emellertid desamma oavsett vilket av direktiven som är tillämpligt.

 En av dessa förutsättningar är att den utländske företagaren är en skattskyldig

som inte är etablerad i landet. Härmed avses i princip att företagaren varken

har fast driftsställe eller hemvist i återbetalningslandet. Vidare krävs att den

utländske företagaren inte har omsatt varor eller tjänster i landet. Undantag

görs dock för vissa tjänster, bl.a. i de fall då kunden är betalningsskyldig för

skatten.

 Skattskyldig till mervärdesskatt enligt ML är den som omsätter skattepliktiga

varor och tjänster i en yrkesmässig verksamhet som bedrivs inom landet (1 kap. 1

§ första stycket 1 jämförd med 2 § första stycket 1 samt 4 kap. 1 § ML). I denna

proposition föreslås en bestämmelse i 1 kap. 1 § första stycket 1 ML som innebär

att skattskyldighet skall föreligga även om den yrkesmässiga verksamheten

bedrivs endast utom landet. Bakgrunden till den föreslagna ändringen är att det

enligt sjätte direktivet inte finns något krav på att säljarens näringsverk-

samhet skall vara bedriven i landet ifråga. För att en omsättning skall medföra

skattskyldighet i ett medlemsland krävs endast att omsättningen görs inom landet

och att säljaren är näringsidkare (jfr artikel 2.1, artikel 4, artikel 21.1 och

artikel 28a.4 i sjätte direktivet). Även en tillfällig, enstaka, omsättning i

landet är tillräcklig för att skattskyldighet skall uppstå. Fråga uppkommer om

denna förändring av innebörden av skattskyldighetsbegreppet påverkar förut-

sättningarna för när återbetalning av skatt skall medges.

 Enligt EG-reglerna får den som begär återbetalning inte ha haft något fast

driftställe, permanent hemvist eller bostad i det land återbetalning begärs.

Därmed kan, till skillnad mot vad som gäller i Sverige, återbetalningsrätt

föreligga även om den utländske företagaren är skattskyldig för omsättning i

Sverige. 10 kap. 1 § bör ändras så att återbetalningsrätt föreligger även om

skattskyldighet föreligger här.

 Till skillnad mot vad som gäller enligt ML tillåter EG:s regler en näringsid-

kare att utföra vissa transaktioner utan att rätten till återbetalning i

transaktionslandet går förlorad. Detta gäller sådana omsättningar för vilka för-

värvaren är skattskyldig. 10 kap. 1 § ML bör ändras så att rätt till återbe-

talning av ingående skatt föreligger även för sådana transaktioner.

 Vidare gäller som en förutsättning för rätt till återbetalning att den

verksamhet som den utländske företagaren bedriver skulle ha medfört

skattskyldighet eller rätt till återbetalning om den bedrivits här i landet (10

kap. 1 § 2 ML). Denna bestämmelse står i princip i överensstämmelse med EG:s

regler och kan därför kvarstå. Dock bör den ändringen göras att det är

omsättningen och inte verksamheten i sig som skulle ha medfört skattskyldighet

eller rätt till återbetalning om den gjorts här i landet.

 EG:s bestämmelser innebär att rätten till återbetalning av skatt inträder när

skatt skall påföras någon som utgående skatt. Enligt huvudregeln i artikel 10 i

sjätte direktivet skall skatt påföras när en vara levererats eller en tjänst

utförts. Från huvudregeln görs undantag för bl.a. förskottsbetalningar. I sådana

fall skall skatten påföras redan när förskottet betalas. Härav följer att även

rätten till återbetalning av skatt inträder vid denna tidpunkt.

 10 kap. 3 § ML överensstämmer med sjätte direktivets huvudregel om när rätten

till återbetalning inträder. Däremot avviker de svenska bestämmelserna från EG:s

vad gäller återbetalningsrättens inträde vid förskottsbetalning. Frågan om

införandet av en sådan bestämmelse diskuterades i förarbetena till den särskilda

lagen om återbetalning av mervärdeskatt till utländska företagare (SOU 1990:67

s. 23 f.). På grund av befarade kontrollsvårigheter fann man dock att någon

återbetalningsrätt vid förskottsbetalningar inte borde införas. Vid den

fullständiga anpassning till EG-reglerna som nu bör ske måste dock bestämmelser-

na i 3 § ändras så att rätten till återbetalning av skatt inträder redan när ett

förskott betalas.

 I 10 kap. 4 § ML stadgas om vissa beloppsgränser som måste överskridas för att

rätt till återbetalning skall föreligga. Således medges återbetalning endast av

belopp om minst 200 kr om en ansökan avser ett helt kalenderår eller återstoden

av det. I annat fall medges återbetalning endast om beloppet uppgår till minst

1 500 kr. Minimibeloppen avser inte det yrkade beloppet utan det återbe-

talningsbelopp som skulle ha beslutats om inte dessa bestämmelser funnits.

 Även det åttonde mervärdesskattedirektivet innehåller regler med motsvarande

innebörd. Ansökan som avser kortare tid än ett kalenderår men inte kortare tid

än tre månader måste avse ett belopp som i landets valuta motsvarar minst 200

ECU (för närvarande ca 1 900 kr). Om ansökan avser ett helt kalenderår eller den

del som återstår av ett kalenderår måste ansökan avse minst 25 ECU (för

närvarande ca 240 kr).

 Enligt den svenska regeln avser minimibeloppen inte det belopp som yrkats i

ansökan om återbetalning utan det återbetalningsbelopp som skulle ha beslutats

om inte dessa bestämmelser funnits (jfr SOU 1990:67 s. 37). Det saknar således

betydelse om det i en ansökan har yrkats ett belopp som överstiger

minimibeloppet. Bestämmelsen i åttonde direktivet synes visserligen enligt

ordalydelsen avse det yrkade beloppet ("the amount for which application is

made"), men eftersom ett medlemsland har rätt att vägra återbetalning torde det

i praktiken inte föreligga några skillnader i dessa avseenden.

 För att uppnå EG-konformitet bör beloppsgränserna i 10 kap. 4 § höjas något.

Vid omräkning från ECU till nationell valuta har medlemsländerna getts möjlighet

att avrunda det framräknade beloppet antingen uppåt eller nedåt med 10 %. I

likhet med utredningen föreslår regeringen att beloppsgränserna höjs till 250 kr

respektive 2 000 kr.

9.3 Återbetalning i övriga fall

Regeringens förslag: Omsättning av guld till Sveriges

riksbank undantas från skatteplikt samtidigt som rätt

till återbetalning av ingående skatt med anledning av

sådan omsättning införs.

 Rätt till återbetalning av skatt införs vid om-

sättning av sedlar och mynt som är undantagen från

skatteplikt enligt 3 kap. 23 § 1 ML.

 Omsättning till kunder utanför EG av vissa finan-

sierings- och försäkringstjänster som undantas från

skatteplikten skall berättiga till återbetalning av

ingående mervärdesskatt.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har inget att erinra mot förslagen.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i inledningen till detta avsnitt kan

bestämmelserna om rätt till återbetalning av ingående skatt indelas i två huvud-

kategorier, nämligen återbetalning till utländska företagare och återbetalning

till andra än utländska företagare. Fallen av återbetalning beträffande den

senare kategorin finns intagna i 10 kap. 5-12 §§ ML, och avser:

- hjälporganisationer och utländska beskickningar m.m. (5-8 §§),

- nystartade verksamheter (9§),

- kommuner (10 §),

- viss omsättning som är undantagen från skatteplikt (11 §), samt

- export (12 §).

 Enligt EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv (artikel 17.3 b och c) skall med-

lemsländerna medge rätt till avdrag alternativt återbetalning av ingående skatt

i vissa fall då fråga är om varor och tjänster som används för transaktioner som

undantagits från beskattning. Fråga är således om ett system motsvarande den

s.k. tekniska skattskyldigheten. Enligt EG-reglerna avgör medlemsländerna själva

i vilken form kompensationen skall ske.

 De skattefria transaktioner som avses är:

- vissa tjänster i samband med import (artikel 14.1 i),

- transaktioner avseende export och liknande samt internationella transporter

 (artikel 15),

- vissa av de särskilda undantagen rörande internationell godstrafik (artikel

 16.1 B, C, D eller E och 16.2),

- sådana gemenskapsinterna varuförvärv som medlemsländerna fritagit från be-

 skattning med stöd av artikel 16.2 i dess lydelse enligt övergångsordningen

 artikel 28c.E 2,

- sådan omsättning mellan medlemsländerna som enligt övergångsbestämmelsen

 artikel 28c.A skall undantas från beskattning,

- sådana transporttjänster som undantas med stöd av artikel 28c.C (avser

 transporter till och från Azorerna respektive Madeira; torde sakna betydelse

 för svensk del), och

- finansierings- och försäkringstjänster som undantas med stöd av artikel 13.B

 a och d 1-5 när kunden finns utanför EG eller när tjänsterna avser export av

 varor till ett icke medlemsland.

 Den jämförelse mellan svensk rätt och EG:s regler som utredningen gjort visar

att bestämmelserna i 10 kap. 5-12 §§ kan kvarstå i stort sett oförändrade.

Utredningen föreslår endast en del mindre förändringar av nuvarande regler, samt

därutöver att vissa nya fall av återbetalningsrätt införs.

 Vad gäller återbetalning till hjälporganisationer och utländska beskickningar

kan konstateras att EG:s bestämmelser är uppbyggda på annat sätt än de svenska

bestämmelserna. Enligt svensk rätt beskattas omsättningar till dessa subjekt i

vanlig ordning. Det finns sedan en möjlighet att få skatten återbetald om

förutsättningarna härför är uppfyllda. Enligt EG-reglerna (artikel 15.10 och

15.12) undantas omsättningen till vissa subjekt från beskattning. Detta gäller

omsättning av varor och tjänster inom ramen för diplomatiska och konsulära

förbindelser, samt omsättning av varor och tjänster till internationella

organisationer och till deras medlemmar. De nu nämnda undantagen är

kvalificerade, dvs. den som omsätter varan eller tjänsten har rätt till avdrag

för den ingående skatten i anledning av omsättningen.

 Som utredningen konstaterat ger emellertid EG-reglerna medlemsländerna en

möjlighet att tillgodose skattefriheten genom regler om återbetalning av skatt.

Utredningen har därför funnit att de svenska bestämmelserna i 10 kap. 5-8 §§ i

huvudsak bör kunna kvarstå. Regeringen delar denna bedömning.

 I fråga om hjälporganisationer föreslår utredningen dock vissa mindre föränd-

ringar. Bestämmelsen i 10 kap. 5 § ML kan sägas gälla två olika typer av

organisationer, dels internationella organisationer (FN eller något av dess

fackorgan), dels inhemska hjälporganisationer. I sjätte direktivet finns

bestämmelser om internationella organisationer i artikel 15.10, medan regler om

hjälporganisationer finns i artikel 15.12. Motsvarande uppdelning föreslås i 10

kap. ML genom att bestämmelserna om riksomfattande hjälporganisationer förs till

ett eget stycket 5 § ML. För att dessutom uppnå överensstämmelse med be-

stämmelsen i artikel 15.12 bör av det nya stycket även framgå att det för rätt

till återbetalning krävs att varor förs ut ur EG för att användas i en verksam-

het som bedrivs utom gemenskapen. Detsamma bör gälla för FN eller något av dess

fackorgan.

 Vidare kan konstateras att enligt såväl svensk rätt som enligt sjätte

direktivet gäller undantaget respektive återbetalningsrätten varor. Tjänster

omfattas således inte av bestämmelserna. Däremot kan artikel 15.12 synas ha en

mera begränsad räckvidd än den svenska bestämmelsen, på så sätt att EG-regeln

endast gäller humanitär verksamhet, välgörenhet och utbildningsverksamhet. Den

svenska regeln gäller verksamhet som bedrivs av vissa angivna

hjälporganisationer. Vilka slags verksamheter som avses anges emellertid inte.

Ett tillägg som anger detta bör därför göras i 10 kap. 5 § andra stycket.

 I fråga om nystartade verksamheter (10 kap. 9 § ML) föreslår utredningen att

nuvarande regler bör kvarstå oförändrade. Regeringen delar denna bedömning.

 I fråga om bestämmelserna i 10 kap. 10 § om avdragsrätten för kommuner och

landsting, se avsnitt 9.5.

 I 10 kap. 11 § ML stadgas om rätt till återbetalning av ingående skatt för viss

omsättning som är undantagen från skatteplikt. Samtliga dessa fall av återbe-

talningsrätt kan kvarstå men behöver i vissa avseenden kompletteras. Anledningen

härtill är att sjätte direktivet stadgar om rätt till återbetalning i vissa fall

vars motsvarigheter saknas i ML. De fall som avses är dels vissa undantag enligt

artikel 15, dels viss omsättning mellan medlemsländerna som undantagits från

beskattning, dels vissa finansierings- och försäkringstjänster.

 Enligt artikel 15.11 undantas således från beskattning tillhandahållanden av

guld till centralbanker. ML innehåller inte något motsvarighet till detta

undantag. Liksom beträffande övriga undantag enligt artikel 15 är det

obligatoriskt för medlemsländerna att införa ett sådant undantag.

 Tillhandahållande av guld till Sveriges riksbank utgör en till mervärdesskatt

skattepliktig omsättning. Eftersom sådana tillhandahållanden är skattefria

enligt sjätte direktivet föreligger i detta avseende en skillnad i skattebasens

omfattning. Sådana skillnader skall i princip inte finnas. För att uppnå

EG-konformitet i detta avseende bör undantag från skatteplikten införas för

leveranser av guld till Sveriges riksbank. Detta undantag bör införas som ny

punkt i 3 kap. 23 § ML. Därmed bör en bestämmelse om rätt till återbetalning av

ingående skatt i anledning av förvärv som används för sådana skattefria

transaktioner införas. En sådan rätt till återbetalning uppnås genom att en

hänvisning till det nya undantaget från skatteplikten införs i 10 kap. 11 § ML.

 Enligt artikel 17.3 c skall rätt till avdrag eller återbetalning föreligga

avseende skatt för varor och tjänster som används för tjänster inom försäkrings-

och finansieringsområdet och kunden är etablerad utom gemenskapen eller

tjänsterna har direkt samband med varor som skall exporteras till ett icke med-

lemsland.

 Inget av hithörande undantag i ML är av kvalificerat slag. För att uppnå

EG-konformitet måste därför bestämmelser om rätt till återbetalning av skatt

införas beträffande de undantag som är kvalificerade enligt sjätte direktivet.

Detta föranleder ändringar i 10 kap. 11 och 12 §§ ML.

9.4 Förfaranderegler

9.4.1Återbetalning till utländska företagare

Regeringens förslag: En bestämmelse om att intyg

skall lämnas om utländska företagares verksamhet i

ett annat EG-land införs.

 Tiden för överklagande av skattemyndighetens be-

slut om återbetalning förlängs från tre veckor till

två månader.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har i stort inga erinringar mot förslagen. Svenska

Revisorsamfundet framhåller att förfaranderegler som direkt berör de

skattskyldiga bör framgå av lagtext och inte endast av verkställighetsföre-

skrifter.

 Skälen för regeringens förslag: Svenska regler angående förfarandet vid återbe-

talning av skatt till utländska företagare finns i 19 kap. ML. Regler om

beslutsmyndighet finns i 12 kap. 2 § ML medan bestämmelser om överklagande

återfinns i 20 kap. 1 § andra stycket ML.

 Motsvarande EG-bestämmelser finns framför allt i det åttonde mervärdes-

skattedirektivet. Som nämnts tidigare handlar detta direktiv om återbetalning av

skatt till företag som inte är etablerade i återbetalningslandet men i ett annat

medlemsland. Det trettonde direktivet, som reglerar återbetalning till företag

som inte är etablerade inom gemenskapen, överlämnar i stor utsträckning åt

medlemsländerna att utforma förfaranderegler. Vad som sägs i det följande om

EG:s regler avser därför huvudsakligen det åttonde direktivet.

 Av den redogörelse av ifrågavarande förfaranderegler som utredningen lämnat

framgår att det i stor utsträckning föreligger överensstämmelse mellan svensk

rätt och EG:s bestämmelser. Vissa skillnader föreligger emellertid mellan svensk

rätt och EG:s regler. För att uppnå EG-konformitet föreslås därför vissa föränd-

ringar av de svenska bestämmelserna.

Insändande av fakturor

Enligt åttonde direktivet skall till ansökan bifogas fakturor eller import-

dokument i original. Vidare skall sådana handlingar stämplas av den behöriga

myndigheten samt återsändas inom en månad.

 I 19 kap. 3 § ML sägs att faktura eller jämförlig handling skall fogas till

ansökan. Däremot anges inte huruvida handlingarna skall inges i original eller

inte. Detta torde heller inte behöva anges i lag utan kan lämpligen framgå av

tillämpningsföreskrifter (jfr prop. 1993/94:99 s. 252).

 Svensk rätt saknar uttrycklig motsvarighet till bestämmelserna om stämpling och

återsändande av fakturor eller importdokument. Däremot framgår av förarbetena

till såväl den särskilda lagen om återbetalning av mervärdesskatt till utländska

företagare som till ML, att faktura bör förses med påskrift om beslutad återbe-

talning och återsändas i samband med beslutet (prop. 1990/91:72 s. 12 samt prop.

1993/94:99 s. 252). Så torde också ske i praktiken. Vad gäller tidpunkten för

återsändande av faktura stadgas i EG-reglerna att fakturan skall återsändas inom

en månad. Eftersom beslut om återbetalning av skatt skall meddelas inom sex

månader från det att ansökan kom in till behörig myndighet (artikel 7.4 första

stycket), kan stämplingen inte utgöra bevis om beslutad återbetalning utan

endast en bekräftelse på att handlingarna mottagits och att de ligger till grund

för en ansökan om återbetalning av skatt. För att uppnå EG-konformitet bör en

sådan ordning även tillämpas i Sverige. Bestämmelser härom bör dock inte tas in

i ML utan det kan lämpligen framgå av verkställighetsföreskrifter.

Intyg om att verksamhet inte bedrivits i återbetalningslandet

Enligt åttonde direktivet skall en beskattningsbar person som begär

återbetalning av skatt intyga skriftligen att han inte tillhandahållit varor

eller tjänster i det aktuella landet. Direktivet tillåter dock att tillhandahål-

landen av vissa tjänster kan ske utan att rätten till återbetalning av skatt går

förlorad. Vilka dessa tjänster är framgår av tidigare lämnad redogörelse. En

beskattningsbar person som tillhandahållit sådana tjänster skall intyga

skriftligen att han därutöver inte tillhandahållit några andra varor eller

tjänster. Den "modellansökan" som finns intagen i bilaga A till det åttonde

direktivet är utformad i enlighet härmed.

 Även enligt svensk rätt skall sökanden visa att han inte bedriver verksamhet i

landet. Detta krav finns dock inte intaget i lagtext utan framgår av förarbetena

till den särskilda lagen om återbetalning av mervärdesskatt till utländska

företagare (jfr prop. 1990/91:72 s. 12). På den blankett som skall användas vid

ansökan om återbetalning av skatt skall den utländske företagaren intyga att han

inte bedrivit verksamhet i Sverige. Nedan föreslås att nämnda blankett skall

utformas i enlighet med vad som sägs därom i EG:s åttonde

mervärdesskattedirektiv.

Intyg om skattepliktig verksamhet i hemlandet

Enligt åttonde direktivet skall sökanden förete intyg om att han bedriver

mervärdesskattepliktig verksamhet i sitt hemland. Sådant intyg skall utfärdas av

myndigheten i hans hemland, och gäller under en tid av ett år. Intyget skall

utformas enligt formulär som finns intaget i bilaga B till åttonde direktivet.

 Enligt föreslagna 19 kap. 3 § ML skall till en ansökan fogas andra handlingar

(än faktura eller liknande) som behövs för att bedöma om den sökande har rätt

till återbetalning. Detta gäller exempelvis bevis om hans verksamhet i utlandet.

Även om denna bestämmelse i sak kan sägas motsvara vad som krävs enligt åttonde

direktivet, bör den förtydligas så att det klart framgår att ett intyg om

verksamheten i hemlandet är en förutsättning för återbetalning. Därigenom kommer

samma krav som ställs på svenska företag som vill få skatt återbetald utomlands,

att ställas på utländska företag som vill få skatt återbetald i Sverige.

 Intyg enligt föreslagna 19 kap. 3 § första stycket 3 skall, beträffande sökande

i annat EG-land vara utfärdat av behörig myndighet i sökandens hemland och ut-

format med beaktande av vad som anges därom i EG:s åttonde mervärdesskattedi-

rektiv. Bestämmelsen härom bör dock inte intas i ML, utan kan lämpligen framgå

av tillämpningsföreskrifter. Beträffande sökande som hör hemma i ett icke

medlemsland bör det inte anges särskilt hur ett intyg skall utformas. Det får i

stället bedömas i det enskilda fallet om ett intyg kan godtas.

Tid för meddelande av beslut m.m.

Som nämnts skall enligt åttonde direktivet beslut om återbetalning meddelas inom

sex månader från den dag ansökan jämte nödvändiga handlingar kom in till behörig

myndighet. Återbetalning av skatt skall ske inom denna tidsperiod, antingen i

återbetalningslandet eller i den utländske företagarens hemland.

 Svensk rätt saknar motsvarigheter till dessa bestämmelser, bortsett från att

återbetalning av skatt numera kan ske både i Sverige och utomlands (prop.

1992/93:196 s. 58). För att uppnå konformitet bör motsvarigheter till

ifrågavarande EG-regler införas. Liksom beträffande stämpling och återsändande

av fakturor bör sådana regler inte tas in i ML utan i verkställighetsföre-

skrifter.

Omprövning och överklagande

EG:s regler innehåller inte några motsvarigheter till de svenska bestämmelserna

om omprövning av beslut. I åttonde direktivet finns endast vissa regler angående

överklagande av beslut. Då det inte finns något som kan anses utgöra hinder för

ett medlemsland att ha ett omprövningsförfarande, kan dessa bestämmelser

kvarstå.

 Vad gäller överklagande av beslut stadgas i åttonde direktivet endast att

beslut som innebär att en ansökan som avslås skall kunna överklagas hos behöriga

myndigheter ("competent authorities") i det aktuella medlemslandet. Villkoren

för överklagande skall vara samma som de som gäller för överklagande av beslut

om återbetalning till företag inom landet (artikel 7.4 andra stycket). Även om

det inte klart framgår av direktivtexten torde bestämmelserna omfatta

överklagande såväl hos högre myndighet som hos domstol.

 Det kan konstateras att de svenska bestämmelserna angående överklagande av

beslut i huvudsak uppfyller vad som krävs enligt EG:s regler. I ett avseende

avviker dock svensk rätt från EG-reglerna, nämligen vad gäller tiden för

ingivande av överklagande.

 Enligt svensk rätt gäller allmänna regler för överklagande av beslut om

återbetalning av skatt till utländska företagare. Detta innebär att ett

överklagande av skattemyndighetens beslut skall ha kommit in inom tre veckor

från den dag då klaganden fick del av beslutet (23 § FL). Ett beslut om

återbetalning av skatt enligt 10 kap. 9-13 §§ ML, dvs. beslut om återbetalning

av skatt till andra än utländska företagare, utgör ett beskattningsbeslut (15

kap. 1 § ML). Enligt 20 kap. 4 § jämförd med 1 § 1 ML skall överklagande av ett

sådant beslut ha kommit in inom sex år efter utgången av det kalenderår under

vilket beskattningsåret har gått ut. Detsamma gäller beslut enligt 10 kap. 9 §

ML, dvs. grundläggande beslut om att rätt till återbetalning föreligger för den

som påbörjat en verksamhet.

 Det anförda innebär att överklagandetiderna inte är desamma beträffande beslut

om återbetalning av skatt till utländska företagare jämfört med beslut om

återbetalning i andra fall. Enligt åttonde direktivet skall samma tidsfrist för

ingivande av överklagande gälla beträffande återbetalning till utländska

företagare som beträffande skattskyldiga inom landet. För att uppnå över-

ensstämmelse med dessa regler borde därför även beslut om återbetalning av skatt

till utländska företagare omfattas av den sexåriga överklagandetiden. Den långa

överklagandetiden hänger emellertid samman med en lika lång omprövningstid (15

kap. 4 § ML ). Vad gäller beslut om återbetalning till utländska företagare

gäller en betydligt kortare omprövningstid, varför den sexåriga överklagande-

tiden inte utan vidare kan införas även för dessa beslut. En så lång över-

klagandetid för företag som normalt inte är etablerade i Sverige framstår som

mindre lämplig och kan inte heller antas ligga i dessa företags intresse. Såsom

utredningen funnit bör den sexåriga överklagandetiden därför inte införas

beträffande beslut om återbetalning till utländska företagare.

 Som nyss nämnts har de utländska företagen normalt ingen anknytning till

Sverige. Mot bakgrund härav får den nu gällande överklagandetiden anses väl

kort. Tiden för överklagande av skattemyndighetens beslut bör i vart fall vara

lika lång som den tid inom vilken överklagande av länsrätts respektive kammar-

rätts beslut skall ha kommit in, dvs. två månader från den dag då klaganden fick

del av beslutet (jfr 20 kap. 9 § ML). En ändring med denna innebörd bör göras i

20 kap. 4 § ML.

Sanktioner m.m.

Utredningen har funnit att vissa skillnader föreligger mellan svensk rätt och

EG:s regler vad gäller sanktioner m.m. Skillnaderna har dock inte ansetts vara

av den karaktären att de svenska reglerna kan sägas strida mot EG-reglerna. De

nuvarande bestämmelserna i ML (19 kap. 7-10 §§) har därför ansetts kunna kvarstå

oförändrade. Regeringen delar denna bedömning.

Övrigt

I åttonde direktivet hänvisas i vissa fall till de bilagor som hör till

direktivet. Detta gäller utformningen av ansökan om återbetalning av skatt, ut-

formningen av intyg angående sökandens verksamhet i hemlandet samt den

information som skall finnas i de upplysningar som skall tillhandahållas en

sökande.

 I 19 kap. 3 § ML stadgas att ansökan om återbetalning skall ske på blankett

enligt formulär som fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer. Enligt 3 § MF är det RSV som fastställer formulär till blanketter som

behövs för bl.a. återbetalning av ingående skatt till utländska företagare.

Efter Sveriges inträde i EU skall beträffande återbetalning till företag som hör

hemma i annat medlemsland blanketterna utformas i enlighet med vad som sägs

därom i åttonde direktivet. Det ankommer på RSV att iaktta detta vid utformandet

av formulär till blanketterna, och någon särskild föreskrift därom torde inte

behövas.

 Enligt artikel 3.a i det åttonde direktivet skall ett medlemsland till-

handahålla upplysningar till sådana företag som vill ansöka om återbetalning av

skatt. Upplysningarna skall innehålla den information som anges i bilaga C till

direktivet. Det bör ankomma på RSV att utforma och tillhandahålla sådana

upplysningar. Någon särskild erinran härom i lag torde inte behövas.

9.4.2Återbetalning till andra än utländska företagare

Regeringens förslag: Tiden för överklagande av beslut

om återbetalning till hjälporganisationer och utländ-

ska beskickningar m.m. förlängs till två månader.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Har inte anfört några erinringar mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Förfaranderegler vad gäller återbetalning av

skatt till andra än utländska företagare finns dels i ML, dels i annan

författning. I ML finns således förfaranderegler för återbetalning av skatt

enligt 10 kap. 9-13 §§ ML, dvs. beträffande nystartade verksamheter, kommuner,

viss omsättning som är undantagen från skatteplikt samt export. Förfaranderegler

vid återbetalning i de fall som anges i 10 kap. 5-8 §§ återfinns dels i ML, dels

i förordningen (1994:224) om återbetalning av mervärdesskatt och vissa

punktskatter till hjälporganisationer, utländska beskickningar m.fl. De regler

som finns i ML avser beslutande myndighet och överklagande av beslut, medan den

särskilda förordningen huvudsakligen innehåller bestämmelser om ansökan m.m.

 Till skillnad mot vad som gäller vid återbetalning av ingående skatt till

utländska företag finns det inom EG inte några särskilda förfaranderegler

gällande återbetalning av ingående skatt till andra än utländska företag.

Reglerna i artikel 18 gäller endast avdrag för ingående skatt enligt artikel

17.2, och således inte vid återbetalning av skatt enligt artikel 17.3.

 Avsaknaden i sjätte direktivet av särskilda förfaranderegler beträffande

återbetalning av ingående skatt till andra än utländska företag, torde innebära

att varje medlemsland har frihet att själv fastställa sådana regler. Mot denna

bakgrund kan ifrågavarande svenska bestämmelser kvarstå oförändrade.

 I ett avseende bör dock en ändring ske av reglerna i 20 kap. ML. Beslut om

återbetalning av skatt enligt bl.a. 10 kap. 5-8 §§ ML fattas av Skattemyn-

digheten i Kopparbergs län (12 kap. 2 § ML). Överklagande av sådant beslut sker

enligt 20 kap. 1 § andra stycket ML hos Länsrätten i Kopparbergs län. Den

särskilda regeln i 20 kap 4 § ML om tid för ingivande av överklagande gäller

inte beslut enligt 1 § andra stycket. Detta innebär att det är allmänna regler

om överklagandetid som gäller. Överklagande av skattemyndighetens beslut skall

därför enligt 23 § förvaltningslagen (1986:223) ha kommit in inom tre veckor

från den dag klaganden fick del av beslutet. Vad gäller beslut av länsrätt

respektive kammarrätt är överklagandetiden två månader från delgivningen av

beslutet. Detta följer av hänvisningen i 20 kap. 9 § ML till vissa bestämmelser

i taxeringslagen (1990:324).

 Det har tidigare föreslagits att tiden för överklagande av skattemyndighetens

beslut om återbetalning av skatt till utländska företagare skall förlängas från

tre veckor till två månader. Denna överklagandetid bör även gälla beslut om

återbetalning enligt 10 kap. 5-8 §§ ML (hjälporganisationer och utländska

beskickningar). En bestämmelse härom bör införas som ett nytt stycket i 20 kap.

4 § ML. Liksom beträffande utländska företag kommer därmed samma tid att gälla

för överklagande av beslut av skattemyndigheten som för överklagande av beslut

av länsrätt respektive kammarrätt.

9.5 Återbetalning av mervärdesskatt till kommuner och

landsting, m.m.

Regeringens förslag: Kommunernas och landstingens

rätt att inom mervärdesskattesystemet få återbetal-

ning av ingående skatt i verksamhet som inte medför

skattskyldighet till mervärdesskatt slopas. Återbe-

talning av den ingående skatten i skattefri verksam-

het skall i stället ske i särskild ordning. Möjlig-

heterna till s.k. frivillig skattskyldighet vid

uthyrning av fastighet till en kommun bibehålls utom

när det gäller fastigheter som kommunen vidareuthyr

för användning i verksamhet som inte medför skatt-

skyldighet till mervärdesskatt eller när uthyrningen

avser stadigvarande bostad.

 Bakgrunden till regeringens förslag: I samband med 1991 års skattereform

infördes särskilda regler för kommuners och landstings hantering av

mervärdesskattekostnader. Kommuner och landsting fick då rätt att göra avdrag

för all ingående mervärdesskatt oavsett om verksamheten medför skattskyldighet

eller inte. Anledningen till att denna generella avdragsrätt infördes var att en

utjämning skulle ske av mervärdesskattens konkurrenssnedvridande effekter vid

val mellan arbete i egen regi och upphandling. Dessa snedvridande effekter

skulle, om inte någon typ av konkurrenskorrigering infördes, bli påtagliga i

samband med den breddning av beskattningsunderlaget för mervärdesskatten som

genomfördes från samma tidpunkt.

 För att minska konkurrenssnedvridningarna inom de mervärdesskattefria områdena

infördes också ett särskilt statsbidrag genom lagen (1990:578) om särskilt

bidrag till kommuner m.fl. för att täcka de indirekta mervärdesskattekostnader

som uppkommer vid upphandling och bidragsgivning. Bidraget utgår till kommuner

och landsting vid upphandling från eller bidragsgivning till näringsidkare inom

områdena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Bidraget bygger på en

uppskattning av den dolda mervärdesskattekostnaden och uppgår till sex procent

av den kostnad kommunen eller landstinget betalar.

 Den nuvarande kompensationsordningen för kommunerna, utformad som en i

mervärdesskattesystemet oinskränkt avdragsrätt för ingående mervärdesskatt, är

inte förenlig med EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv. Vid ett svenskt

medlemskap i EU kan således inte den nuvarande ordningen behållas.

 Den generella avdragsrätten i mervärdesskattelagen bör mot bakgrund av detta

slopas. Slopandet av den generella avdragsrätten innebär att de allmänna

bestämmelserna om mervärdesskatt skall gälla också för kommuner och landsting.

Detta får till följd att de måste behandla den ingående skatten olika beroende

på om den hänför sig till verksamhet som medför skattskyldighet, och därmed är

avdragsgill i mervärdesskattesystemet, eller om den hänför sig till annan

verksamhet.

 I årets kompletteringsproposition gjordes också bedömningen att den nuvarande

ordningen för kommunernas och landstingens mervärdesskattehantering bör

förändras. Det anfördes bl.a. att kompensationsordningen för ingående

mervärdesskatt i verksamheter som inte medför skatteskyldighet inte bör kopplas

till mervärdesskattesystemet. Vidare uttalades att ett system för

konkurrenskorrigering bör bygga på kommunal självfinansiering.

 Regeringen gör nu bedömningen att utformningen av ett slutligt sådant system

bör övervägas ytterligare. Det kan därför inte införas förrän fr.o.m. år 1996.

Regeringen avser att senare återkomma till riksdagen med förslag i denna fråga.

 Ett svenskt medlemskap i EU innebär dock, som tidigare nämnts, att den

nuvarande ordningen med kompensationen utformad som en generell avdragsrätt inom

mervärdesskattesystemet inte kan behållas. I den delen måste en anpassning göras

redan fr.o.m. år 1995. Som en övergångslösning för detta år föreslår regeringen

att kommuner och landsting som hittills skall kunna få återbetalning av ingående

mervärdesskatt inom skattefri verksamhet, men genom ett särskilt förfarande som

är skilt från mervärdesskattesystemet. Samma sak bör också gälla det tidigare

nämnda särskilda bidraget.

 Regeringen är medveten om de administrativa problem som förslaget medför för

kommuner och landsting genom att de med kort varsel måste ändra sina rutiner för

hanteringen av mervärdesskatten. Regeringen gör dock bedömningen att de

olägenheter som detta innebär kan övervinnas. Återbetalningen av mervärdesskatt

inom verksamheter som inte medför skattskyldighet kommer således att ske i

särskild ordning. Utbetalning bör göras av Skattemyndigheten i Kopparbergs län.

Som framgår av lagförslaget till den nya hanteringen kommer regeringen att

utfärda närmare föreskrifter om bl.a. förfarandet vid återbetalning.

 Regeringens förslag föranleder även vissa andra förändringar av

mervärdesskattereglerna såvitt avser kommuner och landsting.

 Uthyrning av fastighet är skattepliktig bl.a. när uthyrningen sker till en

kommun även om fastigheten används i en verksamhet som inte medför

skattskyldighet till mervärdesskatt. Denna bestämmelse är betingad av

konkurrensskäl och syftar till att utjämna skillnaderna mellan kommunal

verksamhet som bedrivs i egna fastigheter och sådan verksamhet som bedrivs i

förhyrda lokaler. Även om den mervärdesskatt som belöper på sådan förhyrning för

kommunens skattefria verksamhet inte längre medför rätt till återbetalning i

mervärdesskattesystemet, kommer denna ingående skatt att omfattas av de nya

återbetalningsreglerna. Starka skäl talar därför för att möjligheterna till

frivillig skattskyldighet vid uthyrning av fastighet till en kommun bibehålls på

det sätt som nu gäller. När det gäller fastigheter som kommunen vidareuthyr bör

dock förutsättningarna för fastighetsägarens skattskyldighet vara desamma som

vid annan vidareuthyrning. Det innebär att vidareuthyrningen skall ske för en

verksamhet som medför skattskyldighet till mervärdesskatt för att

fastighetsägaren skall kunna medges skattskyldighet för sin uthyrning. Vidare

bör fastighetsägaren inte kunna medges skattskyldighet för uthyrningen om denna

avser stadigvarande bostad.

 Enligt bestämmelserna i 9 kap. 5 § ML skall en fastighetsägare i vissa fall

återföra avdragen ingående skatt i de fall förutsättningarna för den frivilliga

skattskyldigheten upphör. Om de ändrade förutsättningarna i fråga om

skattskyldighet eller rätt till återbetalning har sin grund i ändrad

lagstiftning skall enligt 5 § tredje stycket någon återföring dock inte göras.

Enligt regeringens uppfattning bör inte heller de nu föreslagna begränsningarna

i fråga om skatteplikt vid uthyrning till en kommun medföra att någon återföring

skall ske. För att fram till ikraftträdandet av de nya bestämmelserna undvika

transaktioner som enbart har till syfte att åstadkomma en avdragsrätt för en

fastighetsägare bör dock återföring av avdragen ingående skatt ske i de fall där

skattskyldigheten för fastighetsuthyrningen grundar sig på avtal som träffats

den 1 november 1994 eller senare.

 Möjligheterna till frivillig skattskyldighet kan i många fall ha haft en

avgörande betydelse för utformningen av hyresavtalet och de ekonomiska

konsekvenserna av detta. För att eliminera de ekonomiska eller andra problem som

kan uppstå när förutsättningarna för skattskyldigheten ändras enligt vad som nu

föreslås, bör därför en fastighetsägare för vilken skattemyndigheten före den 1

november 1994 har beslutat om skattskyldighet efter ansökan hos

skattemyndigheten kunna kvarstå som skattskyldig även efter ikraftträdandet av

de nya bestämmelserna.

 Förslaget innebär att bestämmelserna i 10 kap. 10 § ML skall upphöra att gälla

och att 3 kap. 3 § ML skall erhålla ändrad lydelse.

10 Ikraftträdande

Ändringarna i mervärdesskattelagen (1994:200) och den nya lagen om kommuners och

landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995 föreslås träda i kraft den 1

januari 1995 under förutsättning att Sverige blir medlem i EU.

11 Statsfinansiella effekter

Regeringens förslag innebär att mervärdesbeskattningen vid införsel av varor

från andra EG-länder slopas. Den nya beskattningsordningen innebär att

skattskyldiga som driver handel med andra EG-länder skall redovisa sina

transaktioner i den ordinarie redovisningen av mervärdesskatt i stället för att

som tidigare erlägga skatt vid införseln. Effekten blir en förskjutning av

uppbörden vilket ger upphov till ränteförluster för staten och motsvarande

räntevinster för företagen. I kalkylen antas att de övriga kandidatländerna

Finland, Norge och Österrike blir medlemmar i EU den 1 januari 1995.

Förskjutningen av uppbörden beräknas under 1995 försämra det kassamässiga

utfallet på statsbudgeten med uppskattningsvis 8,2 miljarder kr, vilket ger en

bestående årlig ränteförlust om 0,66 miljarder kr. Vidare föreslås att alla

skattskyldiga som driver handel med andra EG-länder skall redovisa

mervärdesskatt en gång per månad. I dag redovisar merparten av importörerna

mervärdesskatt varannan månad. En sådan övergång innebär minskad kredittid för

de skattskyldiga och därmed räntevinster för staten. En försiktig uppskattning

ger att det kassamässiga utfallet på statsbudgeten under 1995 förbättras med 2

miljarder kr till följd av tidigarelagd inbetalning av mervärdesskatt. Den

årliga räntevinsten för staten beräknas till ca 0,16 miljarder kr. Den

sammantagna effekten av slopad importbeskattning och förkortade

redovisningsperioder för skattskyldiga som driver handel med EG-länder beräknas

bli ett kassamässigt budgetbortfall under genomförandeåret med 6,2 miljader kr

och en varaktig årlig ränteförlust för staten på 0,50 miljarder kr. Den

varaktiga budgetförsvagningen för den konsoliderade offentliga sektorn kan, om

hänsyn tas till indirekta effekter (effekter på andra skattebaser m.m.),

beräknas till 0,25 miljarder kronor. Till denna kostnad tillkommer det

skattebortfall som uppkommer på grund av att den privata införseln som sker idag

inte längre blir skattepliktig, undantaget nya transportmedel. Den

mervärdesskatt som erläggs vid privat införsel har inte kunnat särskiljas från

övrig erlagd mervärdesskatt vid import. Enligt uppskattningar från Tullverket

rör det sig dock om små belopp.

 Den slopade importbeskattningen kan dessutom förväntas öka incitamenten för

privat införsel. Den statsfinansiella effekten är svår att bedöma men i

sammanhanget bör beaktas att sedan november 1992 har den svenska kronan

deprecierats med ca 20 procent gentemot ecu-index. Därmed har svenskarnas

kostnad för att handla utomlands blivit högre. Även om en viss appreciering av

den svenska kronan kan förväntas kommer i ett kort och medelfristigt

tidsperspektiv det att förbli dyrt för svenskar att handla i de närliggande

EG-länderna. Dessutom visar erfarenheter från Danmark att man där kunnat behålla

sina höga skattesats (25 procent) efter skapandet av den inre marknaden trots

att skillnaden i skattesats gentemot Tyskland uppgår till 10 procentenheter för

normalskattesatsen och 18 procentenheter på livsmedel. Mot denna bakgrund borde

Sverige, under återstoden av 1990-talet kunna behålla en normalskattesats om 25

procent utan att någon besvärande gränshandel och därmed ökat skattebortfall

uppstår.

 Vidare föreslås att den lägre skattesatsen på brevbefordran höjs från 12 % till

25 %, samt att skattesatsen på serveringstjänster höjs från 21 % till 25 %.

Detta kan beräknas medföra en nettobudgetförstärkning med 1,11 miljarder kronor

per år.

 Övriga förslag beräknas inte medföra några statsfinansiella effekter av större

omfattning.

12 Författningskommentar

12.1 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Alla uppgifter om EG-regler avser EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv, om inte

något annat anges.

1 kap.

1 §

I 1 § slås fast skyldigheten att betala mervärdesskatt och de grundläggande

förutsättningarna för detta. Det föreslås att

 1. skattskyldighet enligt punkt 1 skall föreligga även om den yrkesmässiga

verksamheten bedrivs endast utom landet,

 2. nuvarande punkt 2 i anledning därav utgår och att det förs in en ny be-

stämmelse om skattskyldighet för vissa förvärv av varor från andra EG-länder och

att denna bestämmelse bildar punkt 2 i paragrafen, och

 3. en redaktionell ändring görs av nuvarande punkt 3.

Skattskyldighet även om den yrkesmässiga verksamheten bedrivs endast utom landet

(1 § första stycket 1)

Av nuvarande 1 § första stycket 1 jämförd med 2 § första stycket 1 framgår att

den som omsätter en vara eller tjänst är skattskyldig för omsättningen, endast

om omsättningen görs i en yrkesmässig verksamhet som bedrivs här i landet. I

nuvarande 4 kap. 5 § anges i vilka fall en yrkesmässig verksamhet skall anses

bedriven här i landet. Av huvudregeln framgår att den anses bedriven här om

verksamheten utövas av någon som inte är utländsk företagare (jfr 1 kap. 15 §).

Om en utländsk företagare utövar yrkesmässig verksamhet som föranleder

skattskyldighet enligt 6 § 1 mom. SIL anses verksamheten också bedriven här i

landet. Även då sådan skattskyldighet inte föreligger skall en utländsk

företagare anses bedriva yrkesmässig verksamhet här i landet i vissa fall. Dessa

fall hänför sig till omsättning ur varulager eller omsättning av varor i

förening med montering, installation eller någon annan tjänst.

 Enligt 4 kap. 5 § skall vidare den som omsätter en tjänst inom landet alltid

anses bedriva yrkesmässig verksamhet här utom i de fall det är förvärvaren som

skall vara skattskyldig (jfr 1 kap. 1 § första stycket 2 och 2 § första stycket

2).

 Av EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv följer att en omsättning skall medföra

skattskyldighet i ett medlemsland endast om omsättningen görs inom landet och

säljaren är näringsidkare (eller därmed jämställd). Det finns emellertid inget

krav på att hans näringsverksamhet skall vara bedriven inom landet ifråga (jfr

artikel 2.1, artikel 4, artikel 21.1 i dess lydelse enligt artikel 28g och

artikel 28a.4). Det innebär att en näringsidkares omsättning inom ett land skall

medföra skattskyldighet även om näringsidkaren inte har någon anknytning till

landet och även om det är fråga om endast en tillfällig, enstaka, omsättning i

det landet.

 Mot bakgrund av det nu sagda föreslås att 1 § första stycket 1 inte längre

skall vara begränsad till att gälla endast sådan verksamhet som bedrivs här i

landet.

 En annan sak är att säljaren till följd av andra regler kan undgå skattskyldig-

het för omsättningen. I vissa fall skall nämligen omsättningen av vissa tjänster

medföra att det är förvärvaren av tjänsten som skall vara skyldig att betala

skatt (jfr nuvarande 1 kap. 1 § första stycket 2 och 2 § första stycket 2, den

föreslagna 1 kap. 2 § första stycket 2 och artikel 21.1 b).

Nuvarande 1 § första stycket 2 utgår

I nuvarande 1 § första stycket 2 föreskrivs att skattskyldighet föreligger vid

omsättning av vissa tjänster fastän omsättningen görs i en yrkesmässig

verksamhet som bedrivs utom landet. Det gäller dels tjänster avseende fastighet

inom landet (5 kap. 4 §), dels vissa andra tjänster (5 kap. 7 §). Skyldig att

betala skatten är den som förvärvar tjänsten.

 Den föreslagna utformningen av 1 § första stycket 1 innebär att en omsättning

inom landet medför skattskyldighet oberoende av om den yrkesmässiga verksamheten

bedrivs inom eller utom landet. Bestämmelsen kommer därmed att omfatta även

sådan omsättning som nu anges i 1 § första stycket 2. Denna blir därmed onödig

och föreslås utgå.

 Av nuvarande 2 § första stycket 2 framgår att vid sådan omsättning som avses i

1 § första stycket 2 är det förvärvaren, inte säljaren, som blir skattskyldig

för omsättningen. I och med att den sistnämnda bestämmelsen utgår måste

motsvarande framgå direkt av 2 § första stycket 2. Sådana ändringar föreslås i 2

§.

Skattskyldighet vid varuförvärv från ett annat EG-land (1 § första stycket 2)

Det föreslås att en ny bestämmelse införs om beskattning av vissa förvärv av

varor från andra EG-länder. Förvärven föreslås bli betecknade som

gemenskapsinterna förvärv. Vad som skall förstås med sådana förvärv anges i det

föreslagna 2 a kap. Den nya bestämmelsen om beskattning av sådana förvärv

föreslås intagen som punkt 2 i 1 § första stycket. Som framgår av det närmast

föregående föreslås den nuvarande regleringen i punkt 2 utgå.

 Den föreslagna beskattningen av gemenskapsinterna förvärv grundar sig på

artikel 28a (jfr avsnitt 4.3). Dessa EG-föreskrifter är betingade av att vid

handel mellan EG-länder finns det i princip ingen beskattning av införseln av

varor. Begreppen import och export gäller därför endast vid handel mellan ett

EG-land och ett land som inte är medlem i EU. Motsvarande ordning är föreslagen

här (jfr 2 kap. 1 a § och 5 kap. 9 och 11 §§).

 Bestämmelserna i 2 a kap. om gemenskapsinterna förvärv motsvarar EG-be-

stämmelserna om vilka förvärv som skall medföra skattskyldighet.

EG-bestämmelserna gäller förvärv mot ersättning av äganderätten till varor som

är lös egendom, om varorna transporteras till förvärvaren av denne eller av

säljaren eller för någonderas räkning till ett annat medlemsland än det från

vilket transporten påbörjas. I vissa fall jämställs därmed att den som förvärvar

en vara importerar den från ett icke medlemsland till ett medlemsland för att

transportera den vidare till ett annat medlemsland (destinationslandet). Därtill

kommer att viss omsättning av s.k. arbetsbeting alltid skall anses som

omsättning av varor mot ersättning (i stället för som omsättning av tjänst mot

ersättning) och att beställarens förvärv därför kan beskattas. Även vissa

överföringar av varor från ett EG-land till ett annat skall jämställas med

varuomsättning mot ersättning och kan därför medföra att den som för över varan

skall anses ha gjort ett förvärv i destinationslandet och därför beskattas där.

 En förutsättning för att ett förvärv skall medföra skattskyldighet är att

förvärvet är skattepliktigt. Av den föreslagna lydelsen av 3 kap. 1 § framgår

att ett förvärv blir skattepliktigt endast i den mån motsvarande omsättning är

det (jfr artikel 28c.B a). Om omsättningen är av sådant slag att den är undanta-

gen från skatteplikt, är således även förvärvet undantaget från skatteplikt.

 Författningstexten innebär att skattskyldighet för ett gemenskapsinternt

förvärv inte förutsätter att förvärvaren är hemmahörande här i landet. En sådan

förutsättning skulle sakna stöd i EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv. Vilka

personer som omfattas av bestämmelsen följer i stället av hur de

gemenskapsinterna förvärven definieras i det föreslagna 2 a kap. Bestämningen av

vad som är gemenskapsinterna förvärv utgår från att det är fråga om varor som

transporteras till Sverige (jfr 2 a kap. 2 § 1). I vissa fall kan det även vara

fråga om varor som transporteras till ett annat EG-land (jfr 2 a kap. 2 § 2).

Det förutsätter dock bl.a. att köparen är registrerad till mervärdesskatt här i

landet och att han inte visar att han betalat skatt i det EG-land till vilket

varorna ankommit.

 I och med att det inte finns något krav på att den skattskyldige skall vara

hemmahörande i Sverige uppstår givetvis risk för utebliven beskattning.

Emellertid innebär EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv att även de andra med-

lemsländerna skall ha en reservbestämmelse motsvarande den förut nämnda om

beskattning i köparens registreringsland (artikel 28b.A).

 Bestämmelsen i punkt 2 omfattar förvärv av varor som är lös egendom. Vad som

skall förstås med varor regleras i 1 kap. 6 §. Vad som skall anses som lös

egendom avgörs enligt de civilrättsliga reglerna.

 Köparens förvärv kan sägas vara en spegelbild av säljarens omsättning. Av

artikel 28c.A framgår att omsättningen skall undantas från beskattning i de fall

ett förvärv skall beskattas. Någon dubbelbeskattning får alltså inte förekomma.

EG-bestämmelsen medför att en omsättning i Sverige inte skall medföra

skattskyldighet, om förvärvet beskattas i ett annat EG-land. Skattefriheten

regleras genom den föreslagna 3 kap. 30 a § om undantag från skatteplikt i

sådana fall. Å andra sidan medför EG-bestämmelsen också att ett förvärv inom

Sverige inte skall beskattas, om omsättningen är gjord inom landet och därför

kan medföra sakttskyldighet. I förslaget följer det direkt av bestämmelsen i

första stycket 2 om skattskyldighet för gemenskapsinterna förvärv. Den är

tillämplig endast om omsättningen inte är gjord inom landet.

 I de flesta fall är vid gemenskapsinterna förvärv omsättningen inte gjord inom

landet. Omsättningen kan då överhuvudtaget inte medföra någon skattskyldighet

här i landet (jfr första stycket 1). De gemenskapsinterna förvärv som det här är

fråga om är sådana som definieras i 2 a kap. 2 § 1. Dessa gemenskapsinterna

förvärv gäller nämligen varor som transporteras från ett annat EG-land till för-

värvaren i Sverige av denne eller av säljaren eller för någonderas räkning.

Enligt huvudregeln för var varor skall anses omsatta, 5 kap. 2 § första stycket

1, gäller att varorna i sådana fall inte skall anses som omsatta inom landet.

 Vid sådana gemenskapsinterna förvärv som nu har sagts skall i vissa fall

omsättningen emellertid ändå anses vara gjord inom landet. Det gäller dels varu-

omsättning i förening med montering eller installation här i landet, dels viss

postorderförsäljning och liknande från ett annat EG-land till Sverige (jfr den

föreslagna 5 kap. 2 § första stycket 2 och 4). På grund av detta kommer

förvärvet inte att beskattas. Den föreslagna första stycket 2 om skattskyldighet

för förvärv är som nämnts inte tillämplig om omsättningen är gjord inom landet.

Att omsättningen som sådan i dessa speciella fall däremot medför skattskyldighet

följer av att omsättningen anses vara gjord inom landet, och att bestämmelserna

om yrkesmässighet utsträcks till att gälla alla dessa fall. Genom förslaget

uppnås överensstämmelse med EG:s bestämmelser som innebär att omsättningen skall

beskattas i destinationslandet men att således förvärvet inte skall beskattas.

 I 2 a kap. 2 § 3 och 4 finns angivet ytterligare några fall som skall anses som

gemenskapsinterna förvärv, nämligen vissa varuöverföringar av varor från andra

EG-länder. Någon omsättning i Sverige är det i dessa fall inte fråga om. Därmed

kan en dubbelbeskattning inte uppstå.

Skattskyldigheten för import (1 § första stycket 3)

Det föreslås att ordet införsel byts ut mot ordet import. Bakgrunden till detta

är att i EG:s direktiv används motsvarande uttryck. Med import av varor förstås

enligt dessa direktiv i princip endast införsel från en plats utanför EG till

ett EG-land men således inte införsel från ett EG-land till ett annat EG-land

(jfr artikel 7 i det sjätte mervärdes-skattedirektivet och här den föreslagna 2

kap. 1 a §).

Andra stycket

I paragrafens andra stycke lämnas upplysningar om var man kan hitta bestämmelser

om de olika moment som enligt första stycket konstituerar skyldigheten att

betala skatt. De föreslagna ändringarna är en följd av ändringar i dessa

materiella bestämmelser.

2 §

I första stycket i denna paragraf anges vem som är skyldig att betala

mervärdesskatt (skattskyldig) för de transaktioner som enligt 1 § medför

skattskyldighet.

 I nuvarande punkt 1 finns huvudregeln om att det är den som omsätter varan

eller tjänsten som är skattskyldig. Förslaget innebär att lagtexten i punkt 1

anpassas till dels de föreslagna ändringarna i 1 § första stycket 1 och 2, dels

det förhållandet att förslaget innehåller en utvidgning (punkterna 3 och 4) av

de fall då förvärvaren blir skattskyldig för omsättningen.

 Punkt 2 anger vissa fall då förvärvaren av en tjänst är skattskyldig för

omsättningen. Bestämmelsen omfattar nu sådan omsättning som anges i nuvarande 1

§ första stycket 2. Genom denna hänvisning är bestämmelsen begränsad så att den

omfattar endast de fall då omsättningen av vissa angivna tjänster görs av en

utländsk företagare. Som tidigare nämnts föreslås att nuvarande 1 § första

stycket 2 utgår. 2 § första stycket 2 kommer därmed att, liksom 2 § första

stycket 1, reglera vem som är skattskyldig vid sådan skattepliktig omsättning

inom landet som anges i 1 § första stycket 1. I enlighet med sjätte direktivet

(artikel 21.1 b i dess lydelse enligt artikel 28g) skall skattskyldighet för

förvärvaren gälla endast om den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare

(jfr 1 kap. 15 §).

 Det föreslås att skattskyldigheten för förvärvaren skall gälla fler tjänster än

nu. Paragrafen föreslås sålunda utvidgad genom en ny punkt 3 till att avse

omsättning även av vissa andra tjänster som enligt sjätte direktivet skall

beskattas på detta sätt (jfr artikel 21.1 b i dess lydelse enligt artikel 28g).

Det gäller sådana tjänster som anges i de föreslagna 5 kap. 5 a, 6 a och 7 a §§.

Dessa tjänster är dels vissa varutransporttjänster mellan EG-länder, dels

lastning, lossning och andra liknande tjänster avseende sådana varutransporter

och dels förmedling i vissa fall. I fråga om sådana tjänster skall enligt

direktivet skattskyldigheten för förvärvaren gälla endast i de fall då den som

omsätter tjänsten inte hör hemma här i landet och förvärvaren är registrerad

till mervärdesskatt här. Den föreslagna regleringen är utformad i enlighet med

detta. Den behandlas närmare i författningskommentaren till 5 kap. 5 a §.

 I punkt 4 föreslås en särskild bestämmelse om att förvärvaren av en vara blir

skattskyldig för omsättningen av varan. Bestämmelsen motsvarar artikel 21.1 a

tredje stycket i dess lydelse enligt artikel 28g. Bestämmelsen innebär att för-

värvaren av en vara blir skattskyldig för en omsättning då denna omsättning

ingår som ett led i en s.k. triangeltransaktion. I korthet kännetecknas

ifrågavarande transaktioner av att tre parter, A, B och C är inblandade och att

dessa parter hör hemma i olika EG-länder. A säljer en vara till B som säljer

varan vidare till slutkunden C men varan levereras direkt från A till C. I dessa

fall gör mellanhanden B inte ett gemenskapsinternt förvärv i det egna landet

utan i leveranslandet "C". Enligt en särskild regel i artikel 28c.E 3 skall

emellertid B tillåtas att inte låta mervärdesskatteregistrera sig i land "C".

Han behöver inte heller redovisa skatten där. Förvärvet undantas från

beskattning under förutsättning att B:s förvärv görs för en efterföljande

omsättning i nämnda land, och att den till vilken omsättningen görs dvs.

slutkunden C är mervärdesskatteregistrerad och själv redovisar mervärdesskatt i

anledning av omsättningen. I förevarande punkt föreslås en bestämmelse om denna

skattskyldighet. Förutsättningarna för att mellanhandens förvärv skall undantas

från beskattning beskrivs närmare i den föreslagna 3 kap. 30 b §. Jämför även 2

a kap. 6 § tredje stycket.

 I punkt 5 anges att skattskyldig för ett gemenskapsinternt förvärv är den som

förvärvar varan.

 I punkt 6 har lagtexten anpassats till ändringar i tullagstiftningen.

4 a §

I paragrafen, som är ny, anges tidpunkten för skattskyldighetens inträde

beträffande gemenskapsinterna förvärv. Enligt artikel 28d.1-28d.3 inträder

skattskyldigheten vid tidpunkten för förvärvet. Denna tidpunkt skall anses

inträffa den 15:e i månaden efter den då förvärvet anses ha inträffat. Om en

faktura eller en jämförlig handling som fungerar som en faktura har utfärdats

till förvärvaren före den dagen inträder skattskyldigheten emellertid då

fakturan eller handlingen utfärdats. Motsvarande bestämmelse föreslås införd i

förevarande paragraf.

5 §

Paragrafen anger tidpunkten för skattskyldighetens inträde vid import. Denna

tidpunkt regleras i tullagstiftningen, varför paragrafen endast innehåller en

hänvisning till tullagen. Hänsyn har därvid tagits till att den nuvarande

tullagen den 1 januari 1995 kommer att ersättas av en ny EG-anpassad tullag.

8 §

I paragrafen har dels gjorts ändringar till följd av ändringen i 1 § första

stycket 3, dels angetts att med utgående skatt även skall avses skatt i

anledning av gemenskapsinternt förvärv.

9 §

Paragrafen föreslås upphävd som en följd av att bestämmelsen om import föreslås

överförd till 2 kap.

1 a §.

10 §

Begreppet export existerar inte vid handel inom EG. Endast vid handel mellan ett

EG-land och ett land som inte är medlem i EU är det relevant att tala om export.

För svensk del innebär detta att det är fråga om export endast om en omsättning

medför att varor förs ut från Sverige till ett tredje land (jfr motiveringen

till 10 a §).

10 a §

I denna paragraf anges vad som skall förstås med "EG" och "ett EG-land".

 I artikel 3 finns bestämmelser som anger vilka territorier som hör till EG:s

mervärdesskatteområde. I princip är det medlemsländernas territorier som utgör

skatteområdet. Vissa områden har dock undantagits från tillämpligheten av de

gemensamma reglerna. Dessa områden är för:

 Tyskland: ön Helgoland och området Büsingen,

 Italien: Livigno, Campione d''''Italia och de italienska delarna av Luganosjön,

 Spanien: Ceuta, Melilla och Kanarieöarna,

 Frankrike:de franska utomeuropeiska departementen, och

 Grekland: Agio Oros.

 Enligt en särskild bestämmelse (artikel 3.4) skall, med hänsyn till kon-

ventioner och traktat som ingåtts med Frankrike respektive Storbritannien och

Nordirland, vid tillämpningen av mervärdesskattedirektivet Furstendömet Monaco

och Isle of Man inte anses som tredje land. Vidare skall medlemsländerna

tillförsäkra att transaktioner med ursprung i eller avsedda för Monaco skall

behandlas som om de har sitt ursprung i eller är avsedda för Frankrike. I samma

bestämmelse ges motsvarande regel beträffande Isle of Man i förhållande till

Storbritannien och Nordirland.

13 a §

I denna paragraf anges vad som skall förstås med nya transportmedel. Sådana

intar en särställning vid handel mellan EG-länder, eftersom gemenskapsinterna

förvärv undantagslöst beskattas framför omsättningen (jfr 2 a kap.).

Definitionen ansluter sig till artikel 28a.2.

 Med "marktransportmedel" förstås fordon och andra landgående fortskaff-

ningsmedel. Enligt fordonskungörelsen (1972:603) förstås med uttrycket fordon

"anordning på hjul, band, medar eller liknande som är inrättad för färd på

marken och ej löper på skenor". Med uttrycket marktransportmedel kommer

emellertid även spårvagnar och tåg att omfattas.

 Den föreslagna lydelsen beaktar de ändringar i ifrågavarande artikel som följer

av EG-direktivet 94/5 EEG om särregler för mervärdesskatt på begagnade varor

m.m.

13 b §

I paragrafen definieras punktskattepliktiga varor. Även för sådana varor gäller

särregler för mervärdesskatten vid handel mellan EG:s medlemsländer.

Definitionen ansluter sig till artikel 33.2. De punktskattepliktiga varorna är

sådana tobaks-, alkohol- och mineraloljeprodukter för vilka ett särskilt

beskattningsförfarande tillämpas enligt punktskattedirektivet 92/12/EEG.

15 §

I förslaget har införts begreppet näringsidkare. I enlighet med EG-reglernas

systematik används begreppet näringsidkare även i förslagets

2 a, 3 kap. och 5 kap. Med en näringsidkare förstås här - liksom i civilrättslig

lagstiftning - varje fysisk eller juridisk person som driver verksamhet av

ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig.

2 kap.

1 §

I paragrafen har gjorts dels redaktionella ändringar, dels en utvidgning av vad

som skall anses som omsättning av vara.

Omsättning av vara - nuvarande ordning

Med omsättning av vara förstås enligt ML dels att en vara överlåts mot

ersättning, dels att en vara tas i anspråk genom uttag. Bestämmelsen om

överlåtelse mot ersättning föreslås här utgöra punkt 1 i 1 § första stycket.

Gränsdragningen mot överlåtelse av tjänst bör enligt nuvarande ordning göras med

utgångspunkt från de civilrättsliga reglerna (jfr prop. 1993/94: 99 s. 135 ff.).

Som avtal om överlåtelse av vara skall därför anses även avtal varigenom

förvärvaren beställt en vara som skall tillverkas av säljaren. Detta gäller dock

inte i de fall beställaren skall tillhandahålla en väsentlig del av materialet

(jfr 2 § första stycket första meningen köplagen [1990:931] och 2 § första

stycket konsumentköplagen [1990:932]). Om beställaren skall tillhandahålla en

väsentlig del, är det i stället fråga om omsättning av tjänst (s.k. arbetsbe-

ting). Det bör här framhållas att denna gränsdragning inte påverkas av vad den

beställda varan utgörs av. Även avtal om uppförande av byggnad eller annan fast

anläggning på mark eller i vatten kan således vara ett avtal om omsättning av

vara.

Omsättning av vara - förslag (första stycket 2)

Förslaget innebär att begreppet omsättning av vara utvidgas till att generellt

omfatta även arbetsbeting (punkt 2).

 Av artikel 5.5 a framgår att ett medlemsland har rätt att som omsättning av

varor anse även omsättning av sådana arbetsbeting som angetts i det föregående

och som alltså enligt nuvarande ordning är att anse som omsättning av tjänst.

Gränsdragningen mellan omsättning av varor och tjänster torde nu ha liten

praktisk betydelse. EG:s övergångsordning innebär emellertid att medlemsländerna

är skyldiga att i vissa situationer behandla även arbetsbeting som omsättning av

varor (artikel 28a.5a). Det gäller vid handel mellan medlemsländer. Syftet är

att EG:s bestämmelser om beskattning av varuförvärv skall bli tillämpliga även i

de här avsedda fallen. EG:s bestämmelser behandlas närmare i för-

fattningskommentaren till 2 a kap. 7 och 8 §§.

 Mot bakgrund av vad som nu sagts talar övervägande skäl för att även omsättning

av arbetsbeting generellt skall bedömas som omsättning av varor i stället för

som omsättning av tjänster. Genom den här föreslagna punkten blir det fallet.

1 a §

Bestämmelsen är överförd från 1 kap. 9 § som föreslås upphävd. Den föreslagna

paragrafen innehåller en ändring på så sätt att ordet införsel ersätts med ordet

import. I sak föreslås den ändringen att med import avses uteslutande att varor

förs in i landet från en plats utanför EG (jfr förslagna 1 kap. 10 a §).

Bakgrunden är att i det sjätte mervärdesskattedirektivet gäller

importbestämmelserna endast sådan införsel (jfr artikel 7).

3 §

I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

2 och 5 §§

Ändringarna i dessa paragrafer kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt

6.2 och 6.3.

2 a kap.

Det föreslagna nya 2 a kap. innehåller bestämmelser om de gemenskapsinterna

förvärv, som enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 skall föranleda

mervärdesbeskattning.

 Reglerna om gemenskapsinterna förvärv ersätter nuvarande importbeskattning till

den del denna avser införsel av varor från EG-länderna. Genom reglerna om

gemenskapsinterna förvärv kan denna införsel regleras inom det interna

beskattningsförfarandet och inom ML:s ram.

 De allmänna principerna beskrivs närmare i allmänmotiveringen, avsnitt 4.

1 §

Enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 och 2 § första stycket 5 medför ett gemen-

skapsinternt varuförvärv skattskyldighet för förvärvaren under vissa

förutsättningar. I detta kapitel anges vad som skall anses som ett gemen-

skapsinternt förvärv av varor.

2-10 §§

2 § 1 och 3-5 §§

Bestämmelserna motsvarar artikel 28a.1, 28a.1 a och 28a.3.

Förvärv av nya transportmedel (3 § första stycket 1)

Förvärv av nya transportmedel från ett annat EG-land skall medföra skattskyldig-

het även om de inte säljs i en yrkesmässig verksamhet. Det framgår av att 3 §

första stycket 1, i motsats till 3 § första stycket 3, inte innehåller någon be-

gränsning när det gäller vem som är säljare. Inte heller finns det någon

begränsning när det gäller vem som är köpare. Det nu sagda innebär att

skattepliktiga förvärv av nya transportmedel inom landet medför skattskyldighet

även om såväl säljaren som köparen är privatperson. Vad som skall förstås med

nya transportmedel anges i den föreslagna 1 kap. 13 a §.

Förvärv av punktskattepliktiga varor (3 § första stycket 2)

Förvärv av punktskattepliktiga varor, dvs. sådana tobaks-, alkohol- och

mineraloljeprodukter som definieras i den föreslagna 1 kap. 13 b §, skall

medföra skattskyldighet i samtliga fall då förvärvet görs i Sverige av en köpare

som är näringsidkare eller en annan juridisk person. Regeln föreslås införd i 3

§ första stycket 2.

 För dessa förvärvare skall således i fråga om punktskattepliktiga varor

beskattning ske utan de inskränkningar som gäller för varor i övrigt enligt 3 §

första stycket 3 och andra stycket.

Förvärv av övriga varor (3 § första stycket 3 och andra stycket)

För förvärv av andra varor än nya transportmedel eller punktskattepliktiga varor

gäller enligt 3 § första stycket 3 att förvärvet medför skattskyldighet endast

om varan omsätts av den som är skattskyldig till mervärdesskatt i ett annat

EG-land.

 EG-bestämmelsen förutsätter att säljaren inte är fritagen från skattskyldighet

i sitt land i enlighet med direktivets bestämmelser (artikel 24) om skattefrihet

för mindre företagare. Är säljarens omsättning fritagen i enlighet därmed, skall

även förvärvet i mottagarlandet vara undantaget från beskattning. Det nu sagda

följer i förslaget av att förvärvet medför skattskyldighet endast om säljaren är

skattskyldig till mervärdesskatt (jfr föreslagna 3 kap. 1 § tredje stycket).

 Det sjätte mervärdesskattedirektivet innebär att i vissa situationer skall

säljarens omsättning anses äga rum i destinationslandet och beskattas där. Det

gäller dels vid försäljning i förening med montering eller installation, dels i

vissa fall vid postorderförsäljning och liknande (artikel 28a.1 a första

stycket, artikel 8.1 a resp. artikel 28b.B 1). Förvärven skall då inte

beskattas. Som framgår av kommentaren till 1 kap. 1 § innebär förslaget att

nämnda omsättning skall beskattas i Sverige och att förvärvet inte skall

beskattas. Se även förslag till 5 kap. 2 § första stycket 2 och 4.

 Enligt EG-bestämmelsen skall förvärven beskattas endast om köparen är en

näringsidkare eller juridisk person som inte är en näringsidkare. Det föreskrivs

här i den föreslagna 3 § första stycket 3 jämförd med andra stycket. Regleringen

innebär att en konsuments förvärv inte skall medföra skattskyldighet.

 För vissa köpare föreskriver direktivet att skattskyldigheten uppstår endast om

värdet av de samlade förvärven under det löpande eller det föregående

kalenderåret överstiger ett visst belopp. Detta belopp får bestämmas nationellt,

men gränsen får inte understiga en nivå motsvarande 10 000 ECU. Det gäller dels

näringsidkare vars omsättning inte medför någon avdragsrätt för ingående

mervärdesskatt, dels juridiska personer som inte är näringsidkare. Förslaget

innehåller en motsvarande bestämmelse i 3 § andra stycket 2. Det föreslås att

gränsen bestäms till 90 000 kr.

 I den föreslagna bestämmelsen anges att beloppsgränsen gäller köpare som är

"näringsidkare vars verksamhet inte medför någon avdragsrätt eller rätt till

återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§" och köpare som är "juridiska personer som

inte är näringsidkare".

 Begreppet "köpare som är näringsidkare vars verksamhet inte medför någon

avdragsrätt" omfattar näringsidkare vars omsättning av varor och tjänster i

landet inte är skattepliktiga, t.ex. sjukvårdstjänster.

 När det gäller bestämmelsen om beloppsgräns för juridiska personer som inte är

näringsidkare bör observeras följande. Bestämmelsen kommer i praktiken att bli

tillämplig på bl.a. statliga och kommunala organ. Sådana organ är emellertid

näringsidkare om de driver verksamhet av ekonomisk natur. Om deras verksamhet

medför avdragsrätt till någon del, skall de således betala skatt även om

förvärven understiger den angivna beloppsgränsen.

 Referensbeloppet skall, i enlighet med direktivet räknas exklusive mervärdess-

katt som kan ha påförts i ursprungslandet.

 Innebörden av den föreslagna regeln om beloppsgräns är vidare - i enlighet med

artikel 28a.1 a - att vid förvärv av andra varor än nya transportmedel och

punktskattepliktiga varor skall inte beaktas värdet av eventuella förvärv av

dessa båda slag av varor.

Frivillig skattskyldighet (4 §)

I 4 § (jämförd med 3 § andra stycket 2) ges en möjlighet till frivillig

skattskyldighet för näringsidkare vars verksamhet inte medför avdragsrätt eller

rätt till återbetalning och för juridiska personer som inte är näringsidkare. De

skall på begäran bli skattskyldiga enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 även om

den nämnda beloppsgränsen inte överskrids. Enligt EG-direktivet måste med-

lemsländerna ha en sådan bestämmelse om frivillig skattskyldighet.

Skattskyldigheten skall gälla under två kalenderår. Skattemyndighetens beslut i

fråga om sådan skattskyldighet kan överklagas med stöd av bestämmelsen i 20 kap.

1 § första stycket 5.

Import via ett icke medlemsland (5 §)

Den föreslagna 5 § motsvarar artikel 28a.3 andra stycket. Genom denna

bestämmelse möjliggörs beskattning här i landet som ett gemenskapsinternt

förvärv då en juridisk person, som inte är näringsidkare, importerar en vara via

ett annat EG-land. EG-direktivet innehåller även en bestämmelse om att

importören i sådana fall skall kunna återfå importskatten i importlandet. I den

föreslagna 10 kap. 11 b § finns en korresponderande bestämmelse om återfående av

importskatt som påförts i Sverige för det fall importören dessutom blir

beskattad i ett annat EG-land för sitt förvärv av den importerade varan.

Reglerna avser att underlätta mervärdesbeskattningen i dessa importfall. Vad

gäller näringsidkares import i dessa fall - jfr 3 kap. 30 § andra stycket och 5

kap. 2 § första stycket 3.

2 § 2 och 6 §§

Av artikel 28b.A 2 första stycket framgår att gemenskapsinterna förvärv kan

föranleda beskattning i det land där förvärvaren är registrerad i stället för i

det land där transporten avslutas. Regeln är emellertid tillämplig endast om

förvärvaren inte visar att han har betalat skatt i det sistnämnda landet. Regeln

är närmast att se som en reservregel till huvudregeln om att gemenskapsinterna

förvärv skall beskattas i ankomstlandet. Syftet är att undvika att gemenskap-

sinterna förvärv blir obeskattade. En likadan reglering föreslås här i 2 § 2 och

6 § första stycket.

 Den föreslagna regleringen gäller oberoende av om den förvärvade varan är ett

nytt transportmedel eller ett annat slag av vara.

 I 6 § andra stycket finns en erinran om en föreslagen bestämmelse i 13 kap.

25 a § 1. Enligt den bestämmelsen kan den som enligt 2 a kap. 2 § 2 redovisat

utgående skatt för gemenskapsinterna förvärv i vissa situationer återfå skatten.

Det gäller i de fall då förvärvaren efter denna redovisning påförs skatt för

förvärvet i det EG-land där transporten avslutas.

 Bakgrunden till 6 § tredje stycket är följande.

 Genom det s.k. förenklingsdirektivet har ett nytt tredje stycke införts i

artikel 28b.A 2. Stycket handlar om tillämpningen av de här nämnda reglerna om

beskattningsland i samband med s.k. triangeltransaktioner eller ABC-kontrakt.

Sådana transaktioner kännetecknas av att fler än två parter är inblandade och

att dessa parter hör hemma i olika EG-länder. Som exempel kan nämnas att A

säljer en vara till B som säljer varan vidare till C. Varan levereras dock

aldrig till B utan direkt från A till C (jfr 1 kap. 2 § första stycket 4 och 3

kap. 30 b §). Man kan alltså säga att varan och fakturan inte följs åt. Genom

förenklingsdirektivet har ett förenklat beskattningsförfarande införts för dessa

situationer, i huvudsak syftande till att den i ett EG-land registrerade

säljaren skall kunna undgå registreringsskyldighet i ett annat EG-land där han

utför en triangeltransaktion.

 Genom särlösningen i artikel 28b.A 2. tredje stycket blir den nyss nämnda

regeln som säger att förvärvet skall anses ha skett i det land som utfärdade

förvärvarens registreringsnummer inte tillämplig. De villkor som därvid skall

uppfyllas är:

- att förvärvaren (B) visar att förvärvet skett för en efterföljande omsättning

 i det land dit varorna sänds (dvs. C:s land) och att mottagaren av varorna

 (C) är betalningsskyldig för skatten, och

- att skyldigheten att lämna periodisk sammanställning har uppfyllts av

 förvärvaren (B).

 Förvärvet beskattas således inte i B:s hemland. EG-reglerna innebär vidare att

B inte skall anses göra något gemenskapsinternt förvärv i land "C". B:s förvärv

föranleder således inte beskattning i C-landet (artikel 28c.E 3, föreslagna 3

kap. 30 b § ML). Inte heller blir B skattskyldig för omsättningen till C. I

stället är det C som blir skattskyldig (betalningsskyldig) för denna omsättning.

C:s skattskyldighet regleras i artikel 21.1 a tredje stycket (föreslagna 1 kap.

2 § första stycket 4 ML). Enligt artikel 22.6 b skall B lämna vissa uppgifter i

periodisk sammanställning i sitt hemland (jfr föreslagna 13 kap. 30 § ML).

 I ML föreslås bestämmelser motsvarande artikel 28b.A 2 tredje stycket införda i

2 a kap. 6 § tredje stycket.

2 § 3 och 4 samt 7-10 §§

De gemenskapsinterna förvärv som regleras i 2 § 1 och 2 samt mer i detalj i

3-6 §§ avser de vanliga formerna av varuhandel över nationsgränserna i EG. Det

är fråga om gemenskapsinterna förvärv enligt den centrala definitionen i artikel

28a.3, enligt vilken regel ett gemenskapsinternt förvärv består i förvärvet av

rätten att som ägare förfoga över en vara som avsänts från ett annat EG-land.

 Slopandet av importbeskattningen vid varuutbytet mellan EG-länderna har

emellertid nödvändiggjort att även vissa andra varuöverföringar mellan

EG-länderna beskattas som gemenskapsinterna förvärv. Det är här inte fråga om

varuförsäljningar mellan två parter, utan andra former av varuöverföringar

mellan EG-länder som en näringsidkare kan utföra. Tidigare importbeskattades

sådana varuöverföringar, om inte regler om tullfrihet eller temporär tullfrihet

kunde åberopas. Principen om att mervärdesskatten skall tas ut i

konsumtionslandet (destinationsprincipen) gör att en beskattning i det land dit

varorna förs skall upprätthållas även i den inre marknaden. Det sker genom att

beskattning som ett gemenskapsinternt förvärv sker i det land dit varorna

överförts.

 I sjätte mervärdesskattedirektivet regleras dessa varuöverföringar i artikel

28a.5 b och 6.

 Bestämmelsen i 2 § 3 och 7 § första stycket reglerar det centrala fallet då en

näringsidkare med yrkesmässig verksamhet i ett annat EG-land för över en vara

från det landet till Sverige för den yrkesmässiga verksamheten. Överföringen

skall beskattas som ett gemenskapsinternt förvärv, oavsett om näringsidkaren i

Sverige bedriver verksamhet som för honom medför skattskyldighet eller inte.

Enligt EG:s direktiv (artikel 28a.5 b och artikel 28c.A a) skall överföringen

från det andra EG-landet anses utgöra en (skattefri) omsättning i det landet,

motsvarat av ett beskattat varuförvärv i det EG-land till vilket varan förts.

 Enligt 7 § andra stycket, som motsvaras av artikel 28a.5 b andra stycket, skall

dock vissa varuöverföringar inte föranleda några beskattningskonsekvenser.

 Det rör sig i första hand (punkterna 2-5 och 8 §) om varuöverföringar av

temporär natur, som heller inte importbeskattades före införandet av den inre

marknaden, och som i Sverige under åberopande av tullfrihetsregler nu inte

importbeskattas.

 Punkten 1 reglerar överföring av varor för omsättning ombord på fartyg etc.

Enligt 5 kap. 2 b § skall sådan omsättning anses ha skett i Sverige, om

transporten utgår härifrån. I förenklingssyfte skall det inte ske någon

förvärvsbeskattning då varorna förs hit, detta med hänsyn till att den följande

omsättningen beskattas här.

 De föreslagna beskattningsreglerna i punkten 2 och i 8 § grundar sig på

bestämmelserna i artikel 28a.5 b och förutsätter att ett arbetsbeting fysiskt

utförs i ett annat medlemsland än det i vilket beställaren är registrerad till

mervärdesskatt. Dessutom förutsätts att det använda materialet är avsänt eller

transporterat av beställaren eller för dennes räkning från det sistnämnda

medlemslandet. Slutligen förutsätts att den produkt som säljaren tillverkat

eller monterat transporteras eller avsänds till det medlemslandet.

 Det kan anmärkas att beställarens överföring av varor inte innebär någon

beskattningsgrundande transaktion och därmed inte heller någon skattskyldighet.

Det beror på följande. En sådan överföring är inte i sig en omsättning, dvs. en

överlåtelse av äganderätten, mot ersättning. Vidare undantas särskilt

överföringar av detta slag från den bestämmelse som i vissa fall jämställer

varuöverföringar med omsättning mot ersättning (artikel 28a.5b). Genom att det

inte finns någon varuomsättning kan det således inte heller finnas något

gemenskapsinternt varuförvärv att beskatta.

 Om de ovan angivna förutsättningarna för arbetsbeting inte är uppfyllda, kan

transporten av råmaterial från beställaren till säljaren komma att jämställas

med en varuomsättning mot ersättning enligt den nyssnämnda bestämmelsen.

 Bestämmelserna har även berörts i författningskommentaren till 2 kap. 1 §.

 Punkten 3 avser det fall då varan överförs till Sverige för att någon här skall

tillhandahålla en reparation av varan eller något annat arbete på den åt den som

för över varan.

 Punkten 4 avser det fall att den vara som överförts hit endast tillfälligt

skall användas här för omsättning av tjänster, t.ex. uthyrning av varan.

 Punkten 5 avser det fall att den vara som förs över hit endast tillfälligt

skall användas här och import av motsvarande vara från ett icke medlemsland

skulle ha varit skattefri på grund av regler om skattefrihet vid temporär import

(t.ex för handelsmässor och utställningar). Användningsperioden får inte

överstiga 24 månader.

 Punkten 6 innebär att förvärvsbeskattning inte behöver ske vid överföring av

varor som skall omsättas genom "exportomsättning" enligt 5 kap. 9 § eller genom

en skattefri omsättning till ett annat EG-land enligt 3 kap. 30 a § (där

förvärvsbeskattning förutsätts ske i det slutliga destinationslandet).

 De nu angivna reglerna kompletteras av regler i 2 § 4 och 9 §, som motsvarar

artikel 28a.6, och som innebär att en varuöverföring till Sverige beskattas här

i vissa fall även om den inte görs för en näringsverksamhet i ett annat EG-land.

Bestämmelsen gäller för alla som bedriver verksamhet för vilken skattskyldighet

föreligger här i landet. Oavsett hur näringsidkaren kommit att förvärva varan,

skall beskattning ske här för förvärvet om varan förts hit från ett annat

EG-land. I de fall som anges i punkterna 1-6 i 7 § andra stycket skall dock

beskattning för förvärvet inte ske.

 I många fall torde reglerna i 7 § och i 9 § innebära en dubbelreglering, som

dock ger samma beskattningsresultat.

 I 10 § har införts en gemensam bestämmelse för 7 och 9 §§, innebärande att

förvärvsbeskattning inte skall ske för en sådan förvärvare som enligt 3 § andra

stycket 2 inte skulle bli skattskyldig för ett "vanligt" gemenskapsinternt

förvärv enligt 2 § 1 och 3 §.

 Enligt artikel 28h.2 b måste den skattskyldige föra ett särskilt register för

kontrolländamål i vissa fall då det är fråga om varuöverföringar som i förslaget

undantas i 7 § andra stycket. Regler om register av detta slag bör inte införas

i lagstiftningen, utan kan lämpligen meddelas som tilllämpningsföreskrifter till

de föreslagna 13 kap. 29 och 30 §§.

3 kap.

1 §

I denna paragraf slås fast att skatteplikten för omsättning och införsel är

generell. Ordet införsel har till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första stycket

3 ersatts med ordet import. I de följande paragraferna i kapitlet anges undanta-

gen från denna skatteplikt. Bestämmelserna om import kommer enligt den

föreslagna 2 kap. 1 a § emellertid inte längre att avse varor som förs in till

Sverige från EG-länder. I stället kommer förvärv från EG-länderna att medföra

skattskyldighet för förvärvaren som ett gemenskapsinternt förvärv. Enligt

artikel 28c.B a skall sådana förvärv undantas från beskattning i den mån

motsvarande omsättning skulle ha varit undantagen. Denna princip föreslås här

intagen i 1 § tredje stycket. Det innebär att om omsättningen av en vara är

undantagen från skatteplikt, är även motsvarande gemenskapsinternt förvärv

undantaget från skatteplikt.

 Vidare har i andra stycket införts en bestämmelse motsvarande artikel 14.1 a

varigenom import av en vara generellt är undantagen från skatteplikt, om

omsättningen av varan skulle vara undantagen enligt bestämmelserna i 3 kap.

Därigenom kan övriga bestämmelser i 3 kap. också förenklas genom att

skattefriheten vid import inte uttryckligen behöver regleras för varje

varugrupp.

2 och 3 §§

Ändringarna i dessa paragrafer kommenteras i den allmänna motiveringen,

avsnitten 5.2 och 9.5.

5 §

Ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 5.3.

9 §

Ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 5.4.

12 §

I paragrafen har gjorts en ändring till följd av införandet av det nya andra

stycket i 1 §.

21 §

I paragrafen har dels gjorts ändringar till följd av införandet av det nya andra

stycket i 1 §, dels införts ett nytt undantag från skatteplikten vad avser vissa

tjänster gällande varor till sådana fartyg och luftfartyg som bestämmelsen tar

sikte på. Den materiella ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen,

avsnitt 5.6.

22 §

I paragrafen har gjorts en ändring till följd av det nya andra stycket i 1 §.

23 §

I paragrafen har gjorts dels en ändring till följd av införandet av det nya

andra stycket i 1 §, dels andra ändringar. Andra ändringar än följdändringen

till 1 § kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.3.

24 §

I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

26 §§

Paragrafen föreslås upphävd, se den allmänna motiveringen, avsnitt 5.7.

27 §

Nuvarande punkt 2 föreslås upphävd. Ändringen kommenteras i den allmänna

motiveringen, avsnitt 6.4.

28 §

Paragrafen föreslås upphävd, se den allmänna motiveringen, avsnitt 6.5.

29 §

Ändringen i paragrafen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 6.6.

30 §

I första stycket har ändringar gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 §

första stycket 3 och till följd av att nuvarande tullag avses bli ersatt med ny

EG-anpassad tullagstiftning den 1 januari 1995.

 I ett nytt andra stycke har ett undantag från skatteplikt införts för vissa

importsituationer. Bestämmelsen motsvarar artikel 28c.D. Genom denna bestämmelse

kan en skattskyldig importera en vara utan att erlägga mervärdesskatt vid

importen om varan skall omsättas till ett annat EG-land på sätt som anges i 3

kap. 30 a §, dvs. omsättning som åtföljs av ett beskattat gemenskapsinternt

förvärv i ett annat EG-land.

 I de fall ett sådant importförfarande sker för en inte skattskyldig juridisk

person kan återbetalning av importskatt ske enligt 10 kap. 11 b § (jfr

föreslagna 2 a kap. 5 §).

30 a §

Det sjätte mervärdesskattedirektivet bygger på tanken att vid omsättning mellan

EG-länder skall mervärdesskatt i flertalet fall påföras förvärvaren i destina-

tionslandet, i enlighet med de regler om beskattning av gemenskapsinterna

förvärv som föreslås i 2 a kap. I gengäld skall säljaren inte beskattas för

omsättningen (jfr artikel 28c.A). För omsättning från Sverige till ett annat

EG-land måste därför införas regler om skattefrihet för säljarens omsättning,

eftersom exportbestämmelserna kommer att ha tillämpning endast på utförsel till

länder utanför EG. Bestämmelser om detta föreslås här intagna som en ny

bestämmelse om undantag från skatteplikt.

 Vad som undantas kan sammanfattningsvis sägas vara omsättning av varor till ett

annat EG-land.

 En nödvändig förutsättning för att omsättningen skall vara undantagen från

skatteplikt är att varan transporteras av säljaren eller köparen eller för

någonderas räkning från Sverige till ett annat EG-land. Med "ett annat EG-land"

förstås ett sådant territorium som anges i den föreslagna 1 kap. 10 a § men som

således inte är svenskt territorium.

 För omsättning av andra varor än nya transportmedel förutsätts enligt punkt 1

att köparen är registrerad till mervärdesskatt i sitt land. I punkt 2 finns en

särskild regel för omsättning av punktskattepliktiga varor. Genom denna punkt

utsträcks skattefriheten enligt punkt 1 till att gälla omsättning även till

vissa icke registrerade förvärvare. Det gäller dels näringsidkare, dels

juridiska personer som inte är näringsidkare. Sådana personer omfattas enligt

artikel 28a.1 a inte av något undantag från skyldigheten att betala skatt för

gemenskapsinterna förvärv, och de skall beskattas för förvärvet enligt

föreskrifterna i 2 a kap. 3 § första stycket 2.

30 b §

Enligt artikel 28c.E 3 skall medlemsländerna vidta åtgärder för att tillse att

mervärdesskatt inte tas ut på sådana gemenskapsinterna förvärv som avses i

artikel 28b.A 1 och som sker inom landet när vissa villkor är uppfyllda. Det

handlar således om sådana gemenskapsinterna förvärv som skall beskattas i

Sverige på grund av att varorna finns här då försändelsen eller transporten

avslutas. I korthet innebär bestämmelserna att undantag från beskattning som

förvärv skall gälla då:

- förvärvet görs av en utländsk företagare som är registrerad till mervär-

 desskatt i ett annat EG-land,

- förvärvet görs för en efterföljande ("subsequent") omsättning här i landet,

- varorna sänds eller transporteras direkt från ett annat EG-land än det där

 förvärvaren är registrerad för mervärdesskatt till den person till vilken den

 efterföljande omsättningen görs,

- den person till vilken den efterföljande omsättningen görs är registrerad för

 mervärdesskatt i Sverige,

- denna person (förvärvaren) utsetts att betala skatten enligt artikel 21.1 a i

 landet.

 Fråga är om s.k. triangeltransaktioner. Vid sådana transaktioner är tre olika

parter, hemmahörande och registrerade i olika medlemsländer, inblandade.

Innebörden av bestämmelserna kan åskådliggöras med ett exempel.

 A (som hör hemma i Tyskland) säljer en vara till B. B (som hör hemma i

 Belgien) säljer varan till C. C hör hemma i Frankrike.

 Varan transporteras aldrig till B utan direkt från A till C (dvs. från

 Tyskland till Frankrike). På grund härav gör B inte något gemenskapsinternt

 förvärv i Belgien. Däremot gör B ett gemenskapsinternt förvärv i Frankrike;

 det krävs nämligen inte att en förvärvare skall vara hemmahörande i ett land

 för att ett sådant förvärv skall anses äga rum. Reglerna i artikel 28c.E 3

 innebär emellertid att B:s förvärv i Frankrike skall undantas från beskatt-

 ning. Detta gäller under de förutsättningar som anges i strecksatserna ovan.

 En sådan förutsättning är att C blir betalningsskyldig för skatten i

 anledning av omsättningen från B till C. Detta anges i artikel 21.1 a tredje

 stycket (jfr den föreslagna 1 kap. 2 § första stycket 4). Enligt en särskild

 bestämmelse i artikel 22.1 c behöver B inte registreras i Frankrike i

 anledning av omsättningen till C. Varken B:s förvärv från A eller hans om-

 sättning till C kommer således att få några skattemässiga konsekvenser för

 honom.

 I förevarande paragraf föreslås regler motsvarande artikel 28c.E 3 införda. I

artikel 22.3 b finns en särskild bestämmelse för det fall då undantagsregeln i

artikel 28c.E 3 är tillämplig. Fakturan skall innehålla en uttrycklig hänvisning

till undantagsbestämmelsen liksom uppgift om registreringsnumret för den

utländske företagaren och den skattskyldige. Motsvarande bestämmelser föreslås

införda i 11 kap. i en ny 5 a §. En erinran om bestämmelserna görs i förevarande

paragraf.

30 c §

Efter genomförandet av EG:s inre marknad skall all försäljning vid resor inom

gemenskapen som huvudregel beskattas. Skattefri försäljning är något som

egentligen inte längre skall finnas vid gemenskapsinterna resor. I artikel 8

finns särskilda bestämmelser om var omsättning vid sådana resor skall beskattas

(artikel 8.1 c; jfr föreslagna 5 kap. 2 b §).

 Under en övergångsperiod har emellertid tillåtits att de enskilda

medlemsländerna får medge viss skattefri försäljning vid sådana resor inom

gemenskapen där det aktuella medlemslandet har beskattningsrätten. I en särskild

artikel i övergångsordningen (artikel 28k) föreskrivs sålunda att medlemslän-

derna till och med den 30 juni 1999 får undanta viss försäljning av varor från

beskattning. Vad som får undantas är omsättning av varor i tax-free butiker

("tax-free shops") till resenärer att medtas i personligt bagage vid resa med

flyg eller båt inom gemenskapen.

 Skattefrihet får även medges för omsättning av varor på fartyg eller luftfartyg

under färd inom gemenskapen. De enskilda medlemsländerna får dock inte medge

större skattefri försäljning till en enskild resande än vad som enligt EG:s

tullbestämmelser får föras in tull- och skattefritt från tredje land till ett

medlemsland. Tullbestämmelserna innehåller dels kvantitativa gränser för

alkoholdrycker, tobaksvaror, kaffe och te, dels en beloppsgräns för andra varor.

 Beloppsgränsen är 90 ECU (för närvarande omkring 800 kr). Därvid får en varas

värde inte delas upp. Detta innebär att om en person på en resa köper tre varor

à 50 ECU, kan endast en av dessa säljas skattefritt. Om en vara förvärvas för

ett belopp överstigande 90 ECU kan skattefri försäljning inte medges.

 I regeringens proposition 1994/95:34 Den svenska tullagstiftningen vid ett

EU-medlemskap lämnas förslag till bestämmelser i en ny tullag om skattefri

försäljning i exportbutik till EG-resenärer.

 För att skattefri försäljning även fortsättningsvis skall kunna ske på fartyg

eller luftfartyg som avgår från Sverige till annat EG-land bör motsvarigheter

till de nu berörda reglerna införas i ML. Sådana regler föreslås införda i

förevarande paragraf.

 Skattefri försäljning följer enligt bestämmelser i nuvarande 5 kap. 9 § andra

stycket och 8 kap. 9 § 3 ML. Sådan proviantering är i dag begränsad till

spritdrycker, vin, starköl, öl, tobaksvaror, parfymer, kosmetiska preparat,

toalettmedel samt choklad- och konfektyrvaror. I förordningen (1987:1072) om

rätt för resande m.fl. att införa varor tull- och skattefritt görs begränsningar

av de kvantiteter som får tas in. Skäl att under en övergångstid tillåta en mer

omfattande försäljning föreligger inte när inriktningen är att den skattefria

försäljningen helt skall upphöra under 1999.

 I förordningen (1987:1072) om rätt för resande m.fl. att införa varor tull- och

skattefritt görs inskränkning i denna rätt beträffande vissa fartygs- eller

flyglinjer. Inskränkningarna grundar sig bl.a. på nordiska överenskommelser.

Regeringen bör även fortsättningsvis ha möjlighet att för vissa fartygs- eller

flyglinjer inskränka rätten till skattefri försäljning. En sådan bestämmelse

föreslås i paragrafens tredje stycke.

30 d §

I denna paragraf föreslås att undantag från skatteplikt införs för gemenskapsin-

terna förvärv i vissa fall. De fall som avses är då förvärvaren skulle ha rätt

till återbetalning av skatten enligt 10 kap. Bestämmelsen motsvarar artikel

28c.B c.

 Nämnda bestämmelse i sjätte direktivet torde endast avse fall då en utländsk

företagare är skattskyldig för ett gemenskapsinternt förvärv. Genom att stadga

om undantag behöver den utländska företagaren inte begära återbetalning av

skatten i det land där förvärvet sker. Undantaget enligt förevarande paragraf

bör därför begränsas till att gälla endast utländska företagare, dvs. då rätt

till återbetalning föreligger enligt 10 kap. 1-4 §§.

30 e §

Från beskattning skall enligt artikel 28c.C undantas omsättning av

gemenskapsinterna godstransporttjänster som avser transport till eller från de

autonoma områdena Azorerna och Maderia samt transporter mellan dessa öar (jfr

även 10 kap. 11 och 12 §§ ML).

31 §

Paragrafen föreslås upphävd. Skälen härtill anges i den allmänna motiveringen,

avsnitt 5.8.

4 kap.

5 §

Enligt nuvarande 1 kap. 1 § första stycket 1 är det en nödvändig förutsättning

för skattskyldighet att omsättning görs i en yrkesmässig verksamhet och att

denna bedrivs här i landet. I 4 kap. 1 och 3 §§ anges vad som är en yrkesmässig

verksamhet. Reglerna knyter an till inkomstskattelagstiftningen. I den här

behandlade paragrafen anges i dess nuvarande lydelse förutsättningarna för att

en yrkesmässig verksamhet skall anses bedriven i Sverige.

 1 kap. 1 § första stycket 1 föreslås ändrad på så sätt att skattskyldighet

uppstår oberoende av om den yrkesmässiga verksamheten bedrivs här i landet eller

utom landet. Något behov av den nuvarande regleringen i 5 § föreligger därför

inte. Däremot bör en regel finnas om när verksamhet som utövas av en utländsk

företagare skall anses vara yrkesmässig. En sådan bestämmelse kan lämpligen tas

in i förevarande paragraf.

 För verksamhet som bedrivs av en utländsk företagare (jfr 1 kap. 15 §) bör

göras en allmän bedömning av om verksamheten är att anse som yrkesmässig och om

omsättningen i Sverige kan anses ingå i den verksamheten eller är av privat

natur. Som framhållits i motiveringen till 1 kap. 1 § första stycket 1 är även

en tillfällig, enstaka, omsättning i Sverige att anse som gjord i en yrkesmässig

verksamhet oberoende av om denna är bedriven i Sverige eller i ett annat land.

Enligt den här föreslagna regeln får ledning hämtas av de kriterier som gäller

för verksamhet enligt 1 §, dvs. när den utländske företagaren i Sverige eller i

sitt hemland bedriver verksamhet som motsvarar den som anges i 1 §.

5 kap.

1 §

I nuvarande tredje stycket finns en regel om omsättning på fartyg eller

luftfartyg i utrikes trafik. Sådan omsättning anses ha gjorts utom landet.

Enligt EG-bestämmelserna skall emellertid omsättning ombord vid resor inom EG

betraktas som omsättning inom det medlemsland varifrån transporten avgått. En

bestämmelse därom föreslås införd i en ny 2 b §. Förevarande bestämmelses

tillämpningsområde föreslås därför bli inskränkt till att gälla annan utrikes

trafik.

2 §

Första stycket punkt 1

Genom förevarande paragraf regleras i vilka fall en vara som skall transporteras

till köparen skall anses omsatt inom landet. Paragrafen grundar sig på artikel

8.1 a första meningen och artikel 8.2. Om en vara inte skall transporteras till

köparen, skall i stället prövas enligt 3 § huruvida varan är omsatt inom landet.

 Paragrafen omfattar de fall då, som ett led i ett omsättningsavtal, en vara

skall transporteras till köparen. Som omsättning inom landet skall enligt

huvudregeln, punkt 1, anses den situationen att varan finns här i landet då

säljaren eller någon annan påbörjar transporten till köparen. Bestämmelsen

omfattar inte endast de fall då transporten utförs av säljaren eller en av denne

anlitad person, exempelvis en speditör eller annan självständig fraktförare,

utan även de fall då transporten utförs av köparen själv eller en av denne

anlitad person. Detta överensstämmer med vad som uttryckligen anges i

direktivbestämmelserna.

 Vad som nu sagts ger vid handen att direktivbestämmelsen tar sikte på dels de

fall då säljaren eller en av honom anlitad person skall transportera varan till

köparen, dels de fall då köparen skall hämta varan och, eventuellt, föra ut den

ur Sverige i anslutning till förvärvet. I dessa fall skall alltså omsättningen

anses ha ägt rum inom landet. Omsättningen kan dock bli skattefri enligt den

föreslagna 3 kap. 30 a § vid omsättning till ett annat EG-land, eftersom ett

gemenskapsinternt förvärv skall beskattas i det land där transporten till

förvärvaren slutar (artikel 28b.1). Omsättningen kan också bli skattefri om den

sker till ett icke EG-land (jfr 5 kap. 9 §).

Första stycket punkt 2

Punkten är ny. Den motsvarar artikel 8.1 a. Den nuvarande punkten 2 föreslås bli

betecknad som punkt 3.

 Den föreslagna bestämmelsen avser det fallet att varan visserligen inte finns

här i landet då transporten påbörjas men varan skall installeras eller monteras

här av säljaren eller för dennes räkning. I sådant fall skall alltså varan anses

omsatt inom landet. Det gäller oavsett om transporten påbörjas i ett annat

EG-land eller i ett icke EG-land.

 Ett motsvarande beskattningsresultat kan uppnås genom den nuvarande punkten 2.

Den punkten, som i förslaget betecknas som punkt 3, föreslås emellertid ändrad

så att den blir tillämplig endast på införsel från platser utanför EG (se

nedan).

 Det bör framhållas att sådana omsättningar som omfattas av den här behandlade

punkten i vissa fall kan omfattas även av den föreslagna punkten 4. Någon

prövning enligt den punkten skall emellertid inte göras, om en omsättning redan

enligt förevarande punkt skall anses vara gjord inom landet. De omfattande

begränsningar som finns i punkt 4 saknar alltså intresse vid omsättning i

förening med montering eller installation.

Första stycket punkt 3

Punkten motsvarar delvis nuvarande punkt 2. Denna är nu utformad med utgångs-

punkt från att Sverige inte är medlem i EU. Den omfattar därför även omsättning

från EG-länder. Bestämmelsen grundar sig på artikel 8.2. Artikeln gäller dock

endast vid import, dvs. införsel från icke medlemsländer (jfr den föreslagna 2

kap. 1 a §). Bestämmelsen i ML föreslås bli ändrad i enlighet härmed. Det leder

till en följdändring i form av den nyss behandlade bestämmelsen om omsättning i

förening med montering och installation, den föreslagna punkten 2.

 Bestämmelsen gäller enligt sin ordalydelse endast om omsättningen ingår i

säljarens yrkesmässiga verksamhet här i landet. Denna begränsning finns inte

enligt EG-direktivet. Regeln bör justeras i enlighet med detta.

 Syftet med EG-regeln, sådan den här föreslås införd i ML, är att tillförsäkra

att säljaren blir skattskyldig i importlandet för omsättningen och att han får

avdragsrätt för importskatten. Om inte regeln hade funnits, skulle omsättningen

nämligen anses vara gjord i tredje land och därmed inte kunna beskattas.

Första stycket punkt 4 samt andra och tredje styckena (distansförsäljningar)

Bestämmelserna är nya. De motsvarar artikel 28b.B.

 Direktivbestämmelsen omfattar sådana varuomsättningar vid vilka varorna avsänds

eller transporteras av säljaren eller för dennes räkning från ett annat

medlemsland än det land där försändelsen avslutas. Sådana omsättningar betecknas

i det följande som distansförsäljningar. Ett exempel är postorderförsäljningar.

 Enligt direktivbestämmelsen skall vid distansförsäljningar varorna anses om-

satta där de finns då försändelsen eller transporten till förvärvaren avslutas.

Detta innebär ett undantag från huvudregeln i direktivet enligt vilken varorna

skall anses omsatta där transporten påbörjas (motsvarande huvudregel finns i

första stycket punkt 1). Syftet med direktivets bestämmelser om

distansförsäljningar är att säljaren skall bli skattskyldig i destinationslandet

i den mån omsättningen är skattepliktig där.

Säljarens omsättning

Direktivets bestämmelser om distansförsäljning gäller endast om försäljningen

till ett medlemsland överstiger ett belopp motsvarande 100 000 ECU, exklusive

mervärdesskatt, under det löpande eller det föregående kalenderåret eller vid

lägre omsättning om säljaren på egen begäran har medgetts skattskyldighet. I

det föreslagna tredje stycket regleras frågan om frivillig skattskyldighet i

Sverige för distansförsäljningar hit. Omsättning av punktskattepliktiga varor

skall beskattas i Sverige även om den nämnda beloppsgränsen inte har passerats.

 Ett medlemsland har möjlighet att bestämma en beloppsgräns som motsvarar 35 000

ECU i stället för 100 000 ECU. En sådan lägre gräns kan tillämpas av ett

medlemsland som antar att den högre gränsen skulle leda till allvarligare

konkurrenssnedvridningar.

 Med tanke på den relativt höga svenska mervärdesskattesatsen bör en relativt

låg gräns tillämpas för svensk del. Gränsen föreslås bli bestämd till 320 000

kr (jfr allmänmotiveringen, avsnitt 4.4).

 Enligt direktivet skall, om en sådan lägre gräns används, åtgärder vidtas för

att underrätta beskattningsmyndigheterna i andra EG-stater.

 Den angivna gränsen skall, i enlighet med direktivet, avse en viss säljares

årsomsättning till Sverige. Överskrids årsomsättningsgränsen, skall beskattning

ske här. Om säljaren under det närmast föregående året omsatt varor över den

nämnda gränsen, skall enligt direktivet regeln tillämpas även om

omsättningsgränsen inte överskrids under det löpande året.

 Enligt direktivet (artikel 28b.B 3) skall vidare en säljare som inte uppnår de

angivna omsättningsgränserna frivilligt kunna välja att beskattning skall ske i

destinationslandet. En sådan regel föreslås införd i tredje stycket.

Köparens förvärv

Bestämmelserna om distansförsäljning är att se som ett komplement till be-

stämmelserna om skattskyldighet vid varuförvärv från ett annat EG-land

(gemenskapsinterna förvärv). Förstnämnda bestämmelser gäller därför endast vid

försäljning till vissa kategorier av köpare, nämligen sådana som är undantagna

från skattskyldighet för varuförvärv.

 Direktivbestämmelsen om distansförsäljningar gäller bl.a. försäljningar till

näringsidkare som är undantagna från bestämmelserna om gemenskapsinterna

förvärv. Det innebär att den näringsidkare som inte är skattskyldig för sina

förvärv från andra EG-länder kan komma att belastas med en ingående skatt vid

förvärv efter distansförsäljningar på motsvarande sätt som vid vanliga inhemska

förvärv. En näringsidkare skall enligt direktivet vara undantagen från

bestämmelserna om gemenskapsinterna förvärv, om han saknar avdragsrätt och

dessutom det sammanlagda värdet av hans förvärv understiger en viss årlig

beloppsgräns utan att han på egen begäran medgetts skattskyldighet i sådant

fall.

 De här föreslagna bestämmelserna om distansförsäljningar är samordnade med

reglerna om näringsidkares skattskyldighet för gemenskapsinterna förvärv. Det

har skett genom att bestämmelsen om distansförsäljningar föreslås gälla endast

om köparen inte är skattskyldig enligt 1 kap. 2 § första stycket 5 för förvärvet

av varan. Enligt den föreslagna 2 a kap. 3 § andra stycket 2 är nämligen en

köpare inte skattskyldig för förvärvet, om han är en näringsidkare vars

verksamhet inte medför någon avdragsrätt eller rätt till återbetalning och

dessutom det sammanlagda värdet av förvärven under det löpande eller det

föregående kalenderåret inte överstiger 90 000 kr samt köparen inte har på egen

begäran medgetts skattskyldighet vid förvärv av mindre omfattning. En näringsid-

kares förvärv från ett annat EG-land av punktskattepliktiga tobaks-, alkohol-

och mineraloljeprodukter medför alltid skattskyldighet, om förvärvet är

skattepliktigt. En distansförsäljning till en näringsidkare medför därför inte

någon skattskyldighet för säljaren, om försäljningen avser sådana punktskatte-

pliktiga varor.

 Direktivbestämmelsen om distansförsäljningar gäller dessutom försäljningar till

juridiska personer som inte är näringsidkare. Det krävs dock även här att

köparen är undantagen från bestämmelserna om gemenskapsinterna förvärv. Så är i

förslaget fallet om köparens årliga förvärv understiger nyss nämnda beloppsgräns

om 90 000 kr, under förutsättning att han inte på egen begäran medgetts

skattskyldighet vid förvärv av mindre omfattning (2 a kap. 3 § andra stycket 2).

Juridiska personer som inte är näringsidkare är alltså undantagna från

bestämmelserna om gemenskapsinterna förvärv i motsvarande mån som gäller för

näringsidkare vars verksamhet inte medför avdragsrätt och distansförsäljningar

till dem kommer alltså att medföra skattskyldighet i motsvarande mån.

 Direktivbestämmelsen om distansförsäljningar omfattar slutligen försäljningar

till andra personer som inte är näringsidkare. Med det synes förstås

försäljningar till konsumenter. Sådana omfattas inte av bestämmelserna i

2 a kap. 3 § om skattskyldighet vid varuförvärv. Distansförsäljningar till

konsumenter medför således alltid skattskyldighet, om försäljningen är

skattepliktig.

Särskilt om nya transportmedel samt montering och installation

Omsättning av nya transportmedel omfattas aldrig av bestämmelserna om

distansförsäljningar. Det anges i första stycket punkt 4. Denna ordning beror

på att gemenskapsinterna förvärv av nya transportmedel alltid skall beskattas.

Det framgår av föreslagna 2 a kap. 3 § första stycket 1. På grund av den

bestämmelsen blir den som förvärvar ett nytt transportmedel skattskyldig för ett

gemenskapsinternt förvärv av transportmedlet oavsett vilken status som han själv

eller säljaren har. Det innebär att ett förvärv kommer att beskattas även om

förvärvaren eller säljaren är en privatperson eller en juridisk person som inte

är näringsidkare eller en näringsidkare vars verksamhet inte medför någon

avdragsrätt. Vad som är nya transportmedel anges i 1 kap. 13 a §.

 Inte heller omfattar direktivbestämmelsen omsättning i förening med montering

eller installation som skall utföras av säljaren eller för dennes räkning. Sådan

omsättning skall enligt artikel 8.1 a i princip alltid anses vara gjord i det

land där monteringen eller installationen utförs. Samma ordning kommer att gälla

enligt ML på grund av den förslagna punkten 2 i första stycket i förevarande

paragraf. Som framhållits i kommentaren till den punkten skall någon prövning

enligt punkt 4 inte ske, om omsättningen redan enligt ifrågavarande punkt skall

anses vara gjord inom landet.

2 a §

Paragrafen gäller s.k. distansförsäljningar från Sverige till ett annat EG-land.

Paragrafen är alltså en motsvarighet till 2 § första stycket 4 och andra-tredje

styckena som gäller distansförsäljningar från ett annat EG-land till Sverige.

Liksom dessa bestämmelser grundar sig förevarande paragraf på artikel 28b.B.

 I EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv finns särskilda bestämmelser om

distansförsäljningar, dvs. sådana varuomsättningar där varorna transporteras av

säljaren eller för dennes räkning från ett annat medlemsland än det medlemsland

i vilket transporten till förvärvaren avslutas. Sådana försäljningar skall anses

vara gjorda i destinationslandet. Avsikten är att säljaren skall bli

skattskyldig i det landet för försäljningarna i den mån köparen inte skall

betala skatt för förvärvet. I gengäld skall säljaren inte vara skattskyldig i

det medlemsland från vilket varorna transporteras.

 Den föreslagna bestämmelsen avser alltså det fall då säljaren skall vara

skattskyldig och registrerad i destinationslandet för distansförsäljning till

privatpersoner eller sådana mindre näringsidkare eller juridiska personer som

inte är skattskyldiga för gemenskapsinterna förvärv.

2 b §

Paragrafen är ny och grundar sig på artikel 8.1 c. I den direktivbestämmelsen

regleras de fall då varor omsätts på fartyg, luftfartyg eller tåg vid

passagerarbefordran inom EG. Varorna skall anses omsatta på den plats där

transporten av passagerare påbörjades.

 Den här föreslagna bestämmelsen är exklusiv i förhållande till övriga

bestämmelser. Bestämmelsen innebär en reglering av omsättning under transporter

såväl till som från Sverige vid resa inom gemenskapen.

 Det kan anmärkas att det i 2 a kap. 7 § (artikel 28a.5 b) finns en bestämmelse

som med omsättning jämställer vissa varuöverföringar mellan medlemsländer. Från

denna bestämmelse undantas emellertid bl.a. sådana varuöverföringar som görs i

de här behandlade fallen (2 a kap. 7 § andra stycket 1). Om inte denna

undantagsbestämmelse hade funnits, hade inte endast de försålda varorna utan

även de övriga ansetts som omsatta i det avgångsland där de förts ombord. I

sådant fall skulle den här behandlade regeln om resp. avgångsland som

omsättningsland vara satt ur spel.

3 §

Ändringarna utgör en konsekvens av de föreslagna 2 a och 2 b §§.

5 § och 5 a §

EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv innehåller särskilda bestämmelser om

tjänster avseende varutransporter mellan medlemsländer och förmedling av sådana

tjänster (artikel 28b.C och 28b.E 1). Motsvarande bestämmelser föreslås införda

i en ny paragraf, 5 a §. I 5 § erinras om bestämmelsen i 5 a §. Med

gemenskapsinterna varutransporttjänster förstås sådana transporter där

avgångsplatsen och ankomstplatsen är belägna i olika medlemsländer. Enligt

huvudregeln i 5 a § angående omsättning av transporttjänster (första stycket

punkt 1) skall en sådan omsättning anses vara gjord i Sverige om transporten

faktiskt påbörjas i Sverige. Därvid skall således bortses från den sträcka som

tillryggalagts för att hämta varorna. Regeln om att gemenskapsinterna

varutransporttjänster anses omsatta i avgångslandet gäller undantagslöst om

kunden är en privatperson. För att förenkla mervärdesskattehanteringen görs dock

undantag för det fall då köparen förvärvat tjänsten under angivande av registre-

ringsnummer i ett annat EG-land. I sådant fall följer nämligen av direktivets

regler att beskattningen skall ske i det landet. På motsvarande sätt föreskrivs

i första stycket punkt 2 att en transporttjänst skall anses omsatt i Sverige om

köparen har förvärvat tjänsten under angivande av sitt svenska

registreringsnummer, även om transporten avgått från ett annat EG-land.

 Det är att märka att frågan om vem som är skattskyldig för omsättningen av

transporttjänsten regleras i 1 kap. 2 § första stycket 1 och 3. De reglerna

innebär följande, allt under förutsättning att transporttjänsten enligt 5 a §

skall anses omsatt här i landet. Om den som omsätter transporttjänsten

(säljaren) är en svensk företagare, så är det han som är skattskyldig för

omsättningen. Om säljaren är en utländsk företagare och köparen inte är

registrerad till mervärdesskatt här, är det likaledes säljaren som är

skattskyldig för omsättningen. Om säljaren är en utländsk företagare och köparen

är registrerad till mervärdesskatt här, är det köparen som är skattskyldig för

omsättningen.

 I föreslagna 5 a § andra stycket finns bestämmelser angående förmedling av

sådana transporttjänster som avses i första stycket. Bestämmelsen är uppbyggd på

motsvarande sätt som bestämmelsen i första stycket. Även i dessa fall regleras

frågan om vem som är skattskyldig för omsättningen av 1 kap. 2 § första stycket

1 och 3.

6 och 6 a §

I EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv finns särskilda bestämmelser om lastning,

lossning och liknande samt om förmedling av sådana tjänster i de fall då

tjänsterna har avseende på varutransporter mellan medlemsländer (artikel 28b.D

och 28b.E 2). Motsvarande bestämmelser föreslås bli införda i en ny paragraf, 6

a §. Regleringen är uppbyggd på motsvarande sätt som i 5 a §. Även beträffande

sådana tjänster som enligt 6 a § skall anses omsatta inom landet regleras frågan

om vem som är skattskyldig för omsättningen av 1 kap. 2 § första stycket 1 och

3.

7 §

Första stycket föreslås anpassat närmare till EG-reglerna. Enligt dessa är

tillämpningen av beskattningslandsregeln i dessa fall olika beroende på om

tjänsten tillhandahålls från ett annat EG-land, eller om tillhandahållandet sker

från tredje land.

 Tillhandahålls tjänsten från ett annat EG-land skall förvärvsbeskattning ske i

Sverige endast under förutsättning att tjänsten tillhandahålls en näringsidkare

med fast driftställe i Sverige. Om det är fråga om en näringsidkare som saknar

fast driftställe, men som är bosatt i Sverige eller stadigvarande vistas här,

skall också beskattning ske här. Är däremot förvärvaren en privatperson skall

huvudregeln i 8 § följas, vilket innebär att beskattning skall ske där

tillhandahållaren har sitt fasta driftställe etc. Det innebär, om

tillhandahållarens fasta driftställe finns i ett annat EG-land, att beskatt-

ningen sker där.

 Tillhandahålls tjänsten däremot från ett tredje land, skall förvärvsbeskattning

alltid ske här vare sig förvärvaren är en näringsidkare eller en annan juridisk

person eller privatperson.

 I nuvarande andra stycket finns en generellt hållen regel om att huvudregeln i

första stycket skall kunna frångås, antingen så att beskattningen i Sverige

utvidgas eller så att den inskränks. Regeln grundas på artikel 9.3, som ger

medlemsländerna rättighet men inte skyldighet att införa specialregler om detta

bedöms nödvändigt för att undvika konkurrenssnedvridning. Den generella

utformning som den svenska regeln kommit att få torde dock sakna motsvarighet i

andra EG-länder. Den kan komma att leda till icke önskvärd dubbelbeskattning,

eller till att tjänster helt kommer att undandras beskattning. Räckvidden av

regeln har avsetts att vara mycket begränsad, men den riskerar att kraftigt

försvåra tillämpningen av huvudregeln i första stycket. Mot den nu angivna

bakgrunden föreslås att andra stycket helt slopas. Om det visar sig att en regel

av detta slag är önskvärd vid vissa specifika tillhandahållanden, bör en regel

enbart avseende dessa införas med stöd av EG-regeln.

7 a §

Paragrafen grundar sig på artikel 28b.E 3.

8 §

Ändringen är en konsekvens av den föreslagna 7 a §.

9 §

Första stycket

Ändringarna i punkterna 1-3 är betingade av att EG:s exportregler i princip inte

kommer att vara tillämpliga på handel mellan EG-länder. Vid sådan handel har

exportbestämmelserna ersatts med bestämmelser om undantag från skatteplikt vid

omsättning till annat EG-land (se föreslagna 3 kap. 30 a §). För att en

omsättning skall anses som en omsättning utomlands krävs att varorna förs ut

till en plats utanför EG.

 Ändringen i punkt 5, som föreslås ändrad i redaktionellt hänseende till punkt 5

a) samt de föreslagna punkterna 5 b) och 5 c) är en följd av att det efter ett

svenskt EU-medlemskap kommer att gälla olika regler beroende på om ett fartyg

eller luftfartyg går i trafik inom EG eller till eller från tredje land.

 Punkt 5 a) avser således endast leverans till fartyg eller luftfartyg i utrikes

trafik för bruk ombord på sådant fartyg eller luftfartyg, således för fartygets

eget behov eller för servering ombord etc. Bestämmelsen medför att sådan

leverans anses som omsättning utomlands, dvs. leveransen kan ske skattefritt som

"export". Detta gäller även om fartyget eller luftfartyget går i trafik mellan

Sverige och annat EG-land.

 Punkt 5 b) gäller generellt för leverans för omsättning på fartyg eller luft-

fartyg. Den avser dock endast leverans till fartyg eller luftfartyg som går i

trafik mellan Sverige och icke EG-land. Leveransen kan ske skattefritt även vad

gäller vara avsedd för försäljning ombord, men endast vid trafik till eller från

ett land utanför EG.

 I punkt 5 c) stadgas att omsättning på fartyg eller luftfartyg vid resa inom EG

i vissa fall skall anses som omsättning utomlands. Regeln får ses i samband med

1 § tredje stycket och 2 b §. Bestämmelsen avser endast omsättning för konsum-

tion ombord, och således inte omsättning av varor att medtas av resenären.

Sistnämnda omsättning regleras i den föreslagna 3 kap. 30 c §.

 Bestämmelsen i punkt 5 c) grundas på artikel 8.1 tredje-femte styckena.

Sistnämnda bestämmelser ger medlemsländerna möjlighet att till och med den 31

december 1993 från beskattning undanta omsättning av varor på fartyg eller

luftfartyg vid resor inom gemenskapen. Undantaget gäller endast omsättning för

konsumtion ombord, såsom servering av mat och dryck. Begränsningen i tid

förutsätter dock att förslag till nya regler lämnas av kommissionen senast den

30 juni 1993. Då så inte skett bör det fortfarande vara möjligt att tillämpa

undantaget.

 Bestämmelsen i punkt 6 avser leverans för försäljning i s.k. exportbutik.

Sådana butiker finns på ett flertal svenska flygplatser. Leverans till

exportbutik anses utgöra omsättning utomlands, och är därmed skattefri. I

tullagstiftningen finns bestämmelser som reglerar försäljningen i exportbutik,

bl.a. med avseende på vem som får driva exportbutik och vilka slag av varor som

får säljas i sådan butik.

 Inom EG regleras den skattefria försäljningen i dessa fall av artikel 28k. För

svensk del är dock avsikten att omsättning i exportbutik även fortsättningsvis

skall regleras i tullagstiftningen. De begränsningar som uppställs i nämnda

regler i sjätte direktivet avses bli införda i tullagstiftningen. Endast en

redaktionell ändring krävs därför i förevarande punkt i 5 kap. 9 §.

 Regler om övrig tax-free försäljning föreslås införda i en ny punkt 9. Sådana

regler finns nu i 5 kap. 10 §. Denna paragraf föreslås upphävd, se nedan.

Nuvarande andra stycket

Stycket innehåller en särskild begränsning vid tillämpligheten av första stycket

beträffande leverans för försäljning på fartyg i internordisk trafik. Sådana

särbestämmelser kan inte kvarstå efter ett svenskt medlemskap i EU. Av de länder

som anges i bestämmelsen är idag endast Danmark medlem i EU. Förslaget är

utformat med utgångspunkt från att även Norge och Finland kommer att bli

medlemmar i EU. Mot bakgrund härav föreslås att stycket utgår.

10 §

Paragrafen föreslås upphävd. Paragrafen innehåller bestämmelser om omsättning

utomlands i andra fall än som anges i 9 §. Bestämmelserna avser s.k. tax-free

försäljning i butik inom landet, framför allt till utländska turister, som

medför varorna vid utresa ur Sverige.

 Paragrafens första punkt avser försäljning till personer bosatta i Danmark,

Finland eller Norge. För sådan försäljning gäller särskilda begränsningar, bl.a.

viss beloppsgräns. Sådana särlösningar för vissa länder kan inte behållas efter

ett svenskt EU-medlemskap. Denna särregel måste därför upphävas.

 Bestämmelserna i andra punkten avser försäljning till personer bosatta i andra

länder än som anges i 1.

 Den försäljning som avses i andra punkten kan behållas med stöd av artikel 15.2

andra stycket. I denna bestämmelse sägs att kommissionen så snart som möjligt

skall lämna förslag till regler som anger räckvidden och de praktiska

arrangemangen för tillämpningen av undantag såvitt gäller omsättning i

detaljistledet av varor att tas med i resenärers personliga bagage. Tills dessa

regler trätt i kraft gäller skattefriheten endast vid uppvisande av kopia av

faktura eller jämförlig handling, påskriven ("endorsed") av tullmyndigheten på

den plats där varorna lämnar gemenskapen. Medlemsländerna får vidare införa be-

gränsningar för skattefriheten och göra undantag för omsättning till resenärer

som är bosatta inom gemenskapen. Det finns också en möjlighet att utvidga

skattefriheten till personer som är bosatta i landet.

 Bestämmelsen i 10 § 2 bör överföras till 9 § som en ny punkt 9. Den bör, i

enlighet med direktivet, begränsas till att gälla försäljning till fysisk person

bosatt i annat land än ett EG-land. Några övriga begränsningar gäller inte idag

och bör inte heller införas.

 De nuvarande bestämmelserna innebär att köparen vid sitt förvärv erlägger

mervärdesskatt på vanligt sätt men att han vid utresa ur landet återfår skatten.

Förfarandet kan i korthet beskrivas enligt följande.

 Vid omsättningen fyller säljaren i en särskild tax-free check. På denna lämnas

en beskrivning av varan. Vidare anges försäljningsbeloppet inklusive mervär-

desskatt samt det belopp köparen skall återfå (mervärdesskatten minskad med en

avgift). Varan förpackas och paketet förseglas så att det inte kan öppnas utan

att förseglingen bryts. Genom att uppvisa checken och paketet vid utresan får

köparen tillbaka mervärdesskatten. Säljaren erhåller därefter en avräkningsnota

från intygsgivaren. Säljaren har därmed erhållit ett bevis på att varan förts ut

ur landet och han kan behandla transaktionen som en export-transaktion i sin

bokföring.

 Det kan konstateras att det svenska förfarandet med användande av intygsgivare

i samband med återbetalning av skatt, inte står i överensstämmelse med de

nuvarande EG-reglernas krav på att myndighet skall påteckna faktura på den plats

där varorna lämnar gemenskapen. Kommissionen har nyligen publicerat ett förslag

till en sådan ändrad reglering som förutskickats i artikel 15.2. Förslaget torde

utgå från att det nuvarande förfarandet i princip behålls, men med införande av

en särskild beloppsgräns. Det svenska förfarandet kan därför behöva ändras.

Processen i EG bör avvaktas, men när beslut tagits bör det svenska förfarandet

anpassas. Detta bör kunna ske inom ramen för den här föreslagna lagregleringen.

11 §

I paragrafen anges i vilka fall en omsättning av tjänster enligt 4-8 §§ skall

anses som en omsättning utomlands.

 Enligt artikel 15.13 i direktivet skall skatt inte tas ut på omsättning av

skattepliktiga tjänster som är direkt kopplade till export av varor eller till

import av varor som kan komma i fråga enligt artiklarna 7.3 eller 16.1.A. För

att nå ett närmande till direktiven bör i punkt 2 läggas till de tjänster som

utförs i godsterminalverksamhet.

 Punkt 3 bör efter ett svenskt inträde i EU endast gälla om den aktuella varan

förs ut ur Sverige till en plats utanför EG.

 I punkt 6 har en redaktionell ändring gjorts till följd av att 10 § föreslås

upphävd. I artikel 15.14 i direktivet finns en bestämmelse om när förmed-

lingsverksamhet kan medföra skattefrihet såsom export. I punkt 6 regleras

motsvarande verksamhet. Skatt utgår enligt bestämmelsen i artikel 15.14 inte på

sådana förmedlingsuppdrag som utförs i annans namn för dennes räkning och avser

tjänster omsatta utanför EG. Punkt 6 föreslås få en lydelse som närmare

motsvarar den i artikel 15.14.

7 kap.

1 §

I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 2 och 3. Vidare förslås att de lägre skattesatserna för

serveringstjänster och brevbefordran höjs till den generella skattesatsen om 25

%. Ändringarna avseende skattesatser kommenteras i den allmänna motiveringen,

kap. 7.

2 §

Andra stycket bör, utöver det fall av omsättning som idag regleras där och som

motsvaras av den föreslagna bestämmelsen i 1 kap. 2 § första stycket 2, även

reglera de fall av omsättning som medför skattskyldighet enligt 1 kap. 2 §

första stycket 3 och 4.

2 a §

I paragrafen har införts bestämmelser angående beskattningsunderlaget vid

gemenskapsinterna förvärv. Bestämmelserna grundas på artikel 28e.1.

3 och 3 a §§

Av redaktionella skäl har bestämmelsen i 3 § andra stycket brutits ut och förts

till den här föreslagna

3 a §. Beträffande innehållet i övrigt hänvisas till den allmänna motiveringen,

avsnitt 6.

4 §

Ändringen är en följd av att 2 kap. 6 § upphävs. Se vidare den allmänna

motiveringen, avsnitt 6.3.

5 §

Som anges i författningskommentaren till 5 kap. 9 § andra stycket kan särbe-

stämmelser beträffande vissa länder inte kvarstå efter ett svenskt inträde i EU.

Paragrafen föreslås ändrad i enlighet härmed.

8 §

Beskattningsunderlaget vid import bör regleras helt i enlighet med de EG-regler

som är direkt gällande i Sverige på tullområdet. Bestämmelserna i förevarande

paragraf föreslås därför ersatta med en direkt hänvisning till EG-reglerna.

9-11§§

De föreslagna bestämmelserna motsvarar innehållsmässigt i allt väsentligt

nuvarande 9 §. Reglerna har systematiskt anpassats till artikel 11 B och det nya

tullförfarande som kommer att gälla för svensk del enligt EG:s tullkodex vid ett

svenskt medlemskap i EU.

8 kap.

Allmänt

När det i 8 kap. hänvisas till avdrag för den ingående skatt som hänför sig till

förvärv för verksamheten, skall i tillämpliga fall därmed avses också

gemenskapsinterna förvärv.

2 §

Ett nytt andra stycke föreslås infört i paragrafen. Nuvarande andra stycket

överförs därför till ett tredje stycke. I detta stycke har en ändring gjorts

till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första stycket 3. I det föreslagna andra

stycket intas dels de regler som finns i nuvarande första stycket 4, dels regler

om ingående skatt i anledning av gemenskapsinterna förvärv (jfr den allmänna

motiveringen, avsnitt 8.2).

3 §

I paragrafen har ändringar gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

4 §

Paragrafen har ändrats dels till följd av ändringen i 1 kap 1 § första stycket

3, dels till följd av de föreslagna 2 § första stycket 1-5.

6 §

I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

9 §

Nuvarande punkt 3 i första stycket föreslås upphävd. Ändringen kommenteras i den

allmänna motiveringen, avsnitt 8.3.

10, 13 och 14 §§

I paragraferna har ändringar gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

15 §

Inom EG undantas sjuktransporter från skatteplikten (artikel 13.A 1 p).

Regeringen föreslår därför att med sjukvård även skall förstås sjuktransporter,

varigenom sådana transporter även i Sverige kommer att undantas från

skatteplikten (se avsnitt 5.3). Bestämmelsen om rätt till avdrag för ingående

skatt vid förvärv av fordon för sådana transporter bör därför slopas.

16 a-16 f §§

Regeringen föreslår att det i ML införs regler om jämkning av avdrag för

ingående skatt. Motsvarande bestämmelser i sjätte direktivet finns i artikel 20.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 8.4) har dessa regler beskrivits samt

angetts skälen för att sådana regler bör införas även i Sverige. Här skall de

föreslagna paragraferna närmare kommenteras.

 I 16 a § anges att jämkning av ingående skatt avseende investeringsvaror skall

ske om användningen av en sådan vara förändras eller varan avyttras. Ordet

jämkning har valts för att markera att det är fråga om materiella bestämmelser

och inte endast bestämmelser av förfarandekaraktär. Med uttrycket "investerings-

varor" avses maskiner, inventarier och andra insatsvaror. Varorna skall vara

underkastade värdeminskning.

 Omsättning av fastigheter undantas från beskattning (3 kap. 2 § ML). En

fastighet kan dock vara belastad med mervärdesskatt på annat sätt, exempelvis

vid uppförande av byggnad. Sådan skatt får dras av enligt de allmänna

avdragsbestämmelserna. Även beträffande fastighet kan det därför uppkomma

situationer då avdrag för ingående skatt behöver korrigeras. I förtydligande

syfte har därför angivits att fastigheter omfattas av bestämmelserna. Enligt

andra stycket jämställs med förvärv av fastighet förvärv av tjänster avseende

ny-, till- eller ombyggnad av fastigheter.

 För att undvika att tillgångar av mindre värde omfattas av bestämmelserna,

föreslår utredningen att det införs en beloppsgräns på 100 000 kr för andra

investeringsvaror än fastigheter.

 Såsom anförts av några av remissinstanserna bör en beloppsgräns vara så hög att

korrigering inte kan komma i fråga beträffande mindre belopp. Den av utredningen

förslagna gränsen förefaller därvid som alltför snävt tilltagen; den kan leda

till att jämkning sker med ett så lågt belopp som 400 kr. Beloppsgränsen bör

därför höjas till i vart fall

200 000 kr. Denna beloppsgräns bör även gälla för fastigheter. Vad gäller

förvärv av tjänster avseende ny-, till- eller ombyggnad av fastighet, bör man

vid tillämpningen av beloppsgränsen 200 000 kr utgå från det sammanlagda värdet

av sådana förvärv som gjorts under ett beskattningsår.

 I 16 b § anges de fall då jämkning av avdrag för ingående skatt kan bli

aktuell. Första punkten avser det fallet att användningen av en investeringsvara

ändras på så sätt att avdragsrätten minskar. Det förutsätts att rätt till avdrag

förelegat helt eller delvis vid förvärvet. Detta avdrag framstår sedermera som

för högt och skall därför korrigeras.

 Andra punkten kan sägas avse det motsatta fallet, dvs. då användningen av en

investeringsvara förändras på ett sådant sätt att rätten till avdrag ökar. Här

förutsätts att avdrag för ingående skatt inte medgivits vid förvärvet eller

endast medgivits delvis.

 Tredje punkten avser det fallet att en annan investeringsvara än fastighet

avyttras. Bestämmelsen grundas på artikel 20.3. Jämkning skall ske under förut-

sättning att förvärvet endast delvis medfört avdragsrätt. Omsättning av

inventarier m.m. undantas från beskattning om rätt till avdrag för ingående

skatt inte förelegat vid förvärvet (jfr 3 kap. 24 § ML). Har någon avdragsrätt

funnits skall försäljningen föranleda beskattning. Om full avdragsrätt förelegat

vid förvärvet, tar beskattningen och avdraget så att säga ut varandra. Någon

anledning att jämka skatten finns inte i sådana fall. Om däremot rätten till

avdrag vid förvärvet endast varit partiell, måste den ingående skatten jämkas.

Enligt artikel 20.3 innebär avyttringen i dessa situationer att varan under

återstoden av korrigeringstiden skall anses tillhöra en verksamhet med full

avdragsrätt för ingående skatt. Jämkningen medför således att den ingående

skatten ökar. Vad som kommer i fråga för jämkning är den del av den ingående

skatten som inte tidigare avdragits. Enligt 16 d § andra stycket skall

jämkningen utföras vid ett enda tillfälle och avse återstoden av korrige-

ringstiden. För att förhindra missbruk av bestämmelserna föreslås att i 16 d §

tredje stycket införs en regel om att jämkningsbeloppet högst kan uppgå till vad

som motsvarar 25 % av priset, exklusive mervärdesskatt med anledning av

avyttringen.

 Fjärde punkten avser försäljning av fastigheter. Omsättning av fastigheter

föranleder som nämnts inte beskattning. Avdrag för ingående skatt kan dock ha

skett beträffande fastigheten, exempelvis om en byggnad uppförts. Vid en

avyttring av fastigheten kan detta avdrag komma att framstå som obefogat, varför

en jämkningsmöjlighet bör finnas. Jämkningen kan endast avse en minskning av den

ingående skatten.

 I 16 c § anges den tid inom vilken ändrad användning respektive avyttring av en

investeringsvara skall inträffa för att avdragsrätten skall förändras och

jämkning av skatten därmed komma ifråga. Denna tid har benämnts korrigerings-

tiden. Enligt artikel 20.2 är den normala korrigeringstiden fem år. För fastig-

heter får tiden utsträckas till tio år. Utredningen föreslår en tioårig

korrigeringstid för fastigheter. En tid om tio år inom vilken jämkning av

skatten är möjlig framstår emellertid som alltför lång. Vid fastställande av

korrigeringstid för fastigheter bör ledning kunna hämtas från bestämmelserna om

återföring av skatt i 9 kap. ML. Regeringen föreslår mot bakgrund härav att

korrigeringstiden för fastigheter bestäms till sex år.

 I 16 d § anges i första stycket att jämkning av avdrag för ingående skatt skall

ske löpande för varje räkenskapsår under korrigeringstiden. Bestämmelsen grundas

på artikel 20.2. Det anges att jämkning skall göras beträffande en femtedel

respektive en sjättedel av den ingående skatten som erlagts vid förvärvet. Det

saknar därvid betydelse om skatten endast varit partiellt avdragsgill. Endast de

förändringar i användningen av en vara som skett under det aktuella året skall

beaktas.

 I paragrafens andra stycke anges att jämkning av avdrag för ingående skatt i

anledning av avyttring av investeringsvara skall göras vid ett enda tillfälle.

Sådan jämkning skall avse hela den återstående korrigeringstiden för varan i

fråga. Bestämmelserna grundas på artikel 20.3.

 Som nämnts ovan kan i vissa situationer de svenska reglerna om uttagsbe-

skattning få samma effekt som de särskilda jämkningsreglerna. Bl.a. gäller detta

om en vara, t.ex. en maskin, förs över från en skattepliktig till en skattefri

verksamhet. För att undvika dubbelbeskattning föreskrivs i 16 e § att jämkning

av skatten inte skall ske i ett sådant fall. Uttagsreglerna skall således ha

företräde framför jämkningsreglerna.

 En motsvarande situation kan uppstå då avdragen ingående skatt skall återföras

enligt bestämmelserna i 9 kap. ML. I detta kapitel finns regler om frivilligt

inträde vid uthyrning av rörelsefastighet. Sådan återföring skall ske bl.a. om

fastigheten avyttras. Om återföring sker skall det inte ske någon jämkning av

den ingående skatten.

 I andra stycket föreskrivs att en förändring i användningen av en investerings-

vara måste vara av en viss minsta omfattning för att det skall bli aktuellt att

tillämpa jämkningsreglerna. Förändringen måste således procentuellt ha uppgått

till minst 10. Bestämmelsen grundas på artikel 20.4.

 För att förhindra att reglerna utnyttjas på icke avsett sätt föreskrivs i

tredje stycket att avdragsrätten vid jämkning till följd av ändrad användning

skall bestämmas med ledning av förhållandena under hela jämkningsåret. Avsikten

med regeln är att klargöra att det för jämkning krävs att en ändrad användning

av en investeringsvara har en viss omfattning i tid. Det är således inte

tillräckligt att användningen av en vara ändras endast under en mycket kort tid

under det aktuella året. Utan en regel med denna innebörd vore det möjligt för

ett företag att skaffa sig obefogade avdrag genom att flytta investeringsvaror

mellan olika verksamheter. Detta gäller framför allt under sista året av

korrigeringstiden.

 I bestämmelsen anges inte hur länge en ändrad användning av en investeringsvara

skall ha förelegat under ett år för att rätt till jämkning av den ingående

skatten skall föreligga. Det bör i stället vara omständigheterna i det enskilda

fallet som är avgörande för huruvida jämkning skall ske eller inte. Eftersom de

relevanta omständigheterna i stor utsträckning kan variera från fall till fall

vore det olämpligt att bestämma några fasta tidsgränser. Omständigheter som kan

beaktas i ett enskilt fall kan t.ex. vara verksamhetens art och graden av an-

vändningen av en vara i en skattepliktig verksamhet m.m.

 I 16 f § behandlas överlåtelse av investeringsvara i samband med överlåtelse av

hela den verksamhet i vilken varan ingår. Sådan överlåtelse undantas enligt 3

kap. 25 § ML från beskattning. Detta förutsätter dock att förvärvaren skulle

vara berättigad till avdrag för skatten eller återbetalning av skatten.

Bestämmelsen om skattefrihet har införts av främst praktiska skäl. Eftersom

förvärvaren har rätt till avdrag för ingående skatt skulle införandet av en

skatteplikt för ifrågavarande transaktioner inte leda till att staten tillfördes

ytterligare medel. Av motiven till bestämmelsen framgår att det för skattefrihet

torde krävas att förvärvaren har full avdragsrätt, dvs. inte endast partiell

sådan rätt (jfr SOU 1989:35 s. 210 f.). Om förvärvaren endast delvis driver

skattepliktig verksamhet leder en beskattning till att staten tillförs

ytterligare skatteintäkter.

 Vid sådan överlåtelse av tillgångar som är skattefri enligt 3 kap. 25 § finns

ingen anledning att jämka avdragen ingående skatt. Någon regel härom föreslås

således inte. Detta står i överensstämmelse med EG-reglerna (artikel 20.3 andra

stycket). Bestämmelsen torde dock förutsätta, förutom att förvärvaren har full

avdragsrätt för ingående skatt, att förvärvaren övertar säljarens ställning vad

gäller eventuell rätt eller skyldighet att jämka den ingående skatt som dragits

av vid det ursprungliga förvärvet. En särskild regel härom föreslås därför.

17 §

Andra stycket i paragrafen föreslås upphävt. Ändringen kommenteras i den

allmänna motiveringen, avsnitt 8.5.

10 kap.

1 §

Kravet på att den utländske företagaren för att ha rätt till återbetalning inte

skall vara skattskyldig till mervärdesskatt föreslås slopat. Ändringen

kommenteras närmare i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2. Nuvarande punkt 1

och 2 har ändrats på så sätt den ingående skatten skall avse en omsättning i en

verksamhet som bedrivs utomlands och att det är omsättningen som skulle ha

medfört skattskyldighet eller rätt till återbetalning om den gjorts här i

landet. Ändringar har vidtagits för att den svenska lagtexten bättre skall

överensstämma med motsvarande EG-regler. Vidare har en ändring gjorts till

följd av ändringen i 1 kap. 1§ första stycket 3.

 I ett nytt andra stycke har intagits bestämmelser om rätt till återbetalning av

skatt som hänför sig till omsättning inom landet av vissa tjänster. De nya

reglerna kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2.

 I ett nytt tredje stycket föreslås regler som i sak motsvarar nuvarande punkt 3

i paragrafen.

2 §

I paragrafen har ändringar gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

3 §

Paragrafen handlar om tidpunkten för återbetalningsrättens inträde. I ett nytt

andra stycke föreslås att vid förskottsbetalningar innan leverans av en vara

eller tillhandahållande av en tjänst, skall denna tidpunkt inträda redan när

förskottet betalas. Ändringarna kommenteras ytterligare i den allmänna motive-

ringen, avsnitt 9.2.

4 §

Paragrafen innehåller vissa beloppsgränser som måste överskridas för att rätt

till återbetalning skall föreligga. En viss höjning av beloppen föreslås. Skälen

härtill anges i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2.

5 §

Paragrafen innehåller regler om återbetalning av skatt till hjälporganisationer

och liknande. Som en anpassning till EG:s regler har bestämmelserna delats upp

på två stycken. Vidare anges att det för rätt till återbetalning krävs att en

vara förs ut ur EG för att användas utom EG. Ändringarna kommenteras ytterligare

i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.3.

6 §

I punkt 6 i paragrafen finns en hänvisning till bränslen som beskattas enligt

lagen om allmän energiskatt, lagen om bensinskatt, lagen om koldioxidskatt eller

lagen om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter. Hänvisningen bör

ändras till att avse bränslen för vilka energiskatt och koldioxidskatt skall tas

ut enligt den nya lagen om skatt på energi, som föreslås i prop. 1994/95:54.

10 §

Paragrafen föreslås upphävd, se den allmänna motiveringen avsnitt 9.5.

11 §

Paragrafen innehåller regler om rätt till återbetalning vid viss omsättning som

är undantagen från skatteplikten. Som en anpassning till EG:s regler föreslås

att ytterligare omsättningar skall grunda rätt till återbetalning.

 Det föreslås bl.a. att omsättning som undantas enligt 3 kap. 30 a § skall

föranleda rätt till återbetalning. Bakgrunden härtill är genomförandet av EG:s

inre marknad. Som en följd av den inre marknaden har en ny beskattningsordning

införts såvitt gäller handel mellan medlemsländerna (jfr allmänmotiveringen,

avsnitt 4). I korthet innebär den nya ordningen att beskattningen vid gemen-

skapsintern handel inte äger rum vid gränsöverskridandet utan sker inom varje

medlemsland. Därvid är det förvärvet och inte omsättningen som beskattas. I den

mån ett gemenskapsinternt förvärv beskattas skall omsättningen undantas från be-

skattning (artikel 28c.A). Ett sådant undantag skall enligt artikel 17.3 b

medföra rätt till avdrag eller återbetalning av ingående skatt. För att uppnå

EG-konformitet har förevarande i förevarande paragraf införts en hänvisning

till 3 kap. 30 a §. Motsvarande gäller för sådana transporttjänster som undantas

med stöd av 3 kap. 30 e §.

 Övriga ändringar kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.3.

11 a §

Förvärv av nya transportmedel från ett annat EG-land skall medföra beskattning

oavsett köparens och säljarens status. Ett förvärv medför således

skattskyldighet även om både köparen och säljaren är privatperson (artikel 28a.1

b; jfr 2 a kap. 3 § första stycket 1 ML). Den undantagslösa beskattningen av

förvärvet medför att omsättningen är undantagen från beskattning även om den

görs av en privatperson (artikel 28c.A b; jfr 3 kap. 30 a § ML). Bestämmelserna

i sjätte direktivet innebär att även den som endast tillfälligtvis omsätter ett

nytt transportmedel anses som skattskyldig (artikel 28a.4 första stycket).

Enligt dessa bestämmelser skall den skattskyldige med vissa begränsningar ha

avdragsrätt i omsättningslandet. En motsvarande bestämmelse föreslås införd i

förevarande paragraf. Eftersom fråga är om personer som inte bedriver

yrkesmässig verksamhet, och som således normalt inte redovisar mervärdesskatt,

föreslås rätten till kompensation för erlagd skatt införd som en återbe-

talningsrätt.

 En begränsning av rätten till återbetalning är att denna inte kan avse högre

belopp än den skatt som den skattskyldige skulle ha blivit skyldig att betala om

omsättningen inte hade varit undantagen från beskattning. Syftet med denna

bestämmelse är att förhindra att privatpersoner skaffar sig otillbörliga

skattevinster.

 Vidare krävs enligt andra stycket att det styrks att mervärdesskatt erlagts i

det land till vilket transportmedlet omsätts. Skälet till denna bestämmelse är

att tillse att skatt endast återbetalas i sådana fall då avsikten verkligen är

att transportmedlet skall överföras och användas i ett annat EG-land.

11 b §

Bestämmelsen motsvarar artikel 28c.D, se även 2 a kap. 6 § och 3 kap. 30 §.

Bestämmelsen avser fall då en privatperson som inte är näringsidkare, eller en

näringsidkare utan avdragsrätt, importerar en vara för en efterföljande

omsättning till ett annat EG-land. Om varan förvärvsbeskattas i det EG-landet,

skall återbetalning av importskatten kunna ske.

12 §

Ändringarna i första stycket utgör en följd av de föreslagna ändringarna i 11 §

och 1 kap. 1 § första stycket 3.

 Bestämmelserna i andra stycket sammanhänger med reglerna om fiktiv skatt. Dessa

regler föreslås kvarstå tills dess nya regler om beksattningen av begagnade

varor m.m. införs. För att den materiella innebörden av andra stycket skall

bibehållas bör lydelsen justeras så att det framgår att bestämmelserna är

tillämpliga på omsättning som görs såväl i annat EG-land som i ett land utanför

EG.

11 kap.

2 §

Ändringen utgör en konsekvens av de föreslagna bestämmelserna i 1 kap. 2 §

första stycket 2-4.

2 a §

I fråga om faktureringsskyldighet är den allmänna regeln i artikel 22.3 densamma

i de permanenta bestämmelserna och i övergångsordningen artikel 28 h. Varje

beskattningsbar person ("taxable person") måste utfärda en faktura eller

motsvarande handling, om han har omsatt eller tillhandahållit ("supplied or

rendered") varor eller tjänster till andra beskattningsbara personer. Denna

skyldighet är i övergångsordningen utsträckt till att gälla

- omsättningar eller tillhandahållanden åt icke beskattningsbara juridiska

 personer,

- alla sådana distansförsäljningar som omfattas av artikel 28b.B 1 och således

 oberoende av omsättningens storlek (jfr 5 kap. 2 a § ML) eller

- alla sådana gemenskapsinterna varuomsättningar som anges i artikel 28c.A (jfr

 3 kap. 30 a § ML).

 De nu angivna bestämmelserna om faktureringsskyldighet gäller även beträffande

förskottsbetalningar.

 Bestämmelser motsvarande den i övergångsordningen angivna fakture-

ringsskyldigheten har förts in i den här behandlade paragrafen.

3 §

Ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 8.5.

5 §

Både i de permanenta bestämmelserna artikel 22.3 och i övergångsordningen

artikel 28 h.3 föreskrivs att fakturan måste innehålla tydliga uppgifter om:

- priset exklusive mervärdesskatt, och

- såväl mervärdesskattebeloppet för varje skattesats som eventuella undantag

 från beskattning.

 EG:s bestämmelser har föranlett ett förtydligande i paragrafens första stycke

2.

 Ändringarna i övrigt kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 8.5.

5 a §

För sådana gemenskapsinterna varuomsättningar som anges i artikel 28c.A a (jfr 3

kap. 30 a § första stycket ML) gäller enligt övergångsordningen att såväl

säljarens som förvärvarens registreringsnummer skall vara angivna på fakturan.

 Övergångsordningen innehåller också särskilda bestämmelser om var vissa slag av

tjänster skall anses omsatta (artikel 28b.C, D och E, jfr 5 kap. 5 a, 6 a och 7

a §§ ML). Bestämmelserna gäller dels godstransporttjänster, dels tjänster med

anknytning till godstransporttjänster och dels förmedlingstjänster. I den mån en

omsättning omfattas av dessa bestämmelser, måste fakturan innehålla uppgift om

säljarens registreringsnummer och det registreringsnummer under vilket kunden

har tillhandahållits tjänsten.

 För att det förenklade förfarandet vid s.k. triangeltransaktioner som regleras

i bl.a. 3 kap. 30 b § skall få tillämpas, ställs krav på uppgifter om för-

farandet i fakturan, jfr. artikel 28h.3 b andra stycket sista strecksatsen.

Fakturan skall då innehålla en uttrycklig hänvisning till undantagsbestämmelsen

liksom registreringsnumret för mervärdesskatt under vilket den beskattningsbara

personen gjort det gemenskapsinterna förvärvet och det efterföljande

tillhandahållandet av varor, samt registreringsnumret för mervärdesskatt för den

person för vilken tillhandahållandet skett.

 Vid omsättning av nya transportmedel måste fakturorna innehålla uppgifter om de

förhållanden som avgör att varorna skall klassificeras som sådana (jfr

föreslagna 1 kap. 13 a § ML).

 Bestämmelser motsvarande dem som anges i övergångsordningen föreslås införda i

den här behandlade paragrafen.

12 kap.

1 a §

Bestämmelsen har kommenterats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.4 och 4.5.

4 §

Bestämmelsen har kommenterats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.6.

13 kap.

1 och 1 a §

Kapitlet reglerar vem som är skyldig att redovisa mervärdesskatt. Vidare

behandlas i kapitlet vilken skatt som skall redovisas och frågor om när, dvs.

för vilken redovisningsperiod, den utgående respektive den ingående

mervärdesskatten skall redovisas. I 14 kap. finns bl.a. bestämmelser om

registreringsskyldig och om skyldighet att lämna deklaration.

 Enligt EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv skall den som är deklarationsskyldig

även lämna vissa uppgifter i deklarationen och i en särskild periodisk samman-

ställning (artikel 22.6 b och c i dess lydelse enligt artikel 28h). Bestämmelser

om detta föreslås införda i de nya 29 och 30 §§. Med hänsyn härtill föreslås att

1 § första stycket ändras på så sätt att det anger vilket innehåll kapitlet

kommer att ha. I paragrafen hänvisas även till de föreslagna

redovisningsbestämmelserna i 28 a § avseende jämkning av avdrag som gjorts för

ingående skatt. Det nuvarande första stycket föreslås överfört till en ny

paragraf, 1 a §.

 I den nya 1 a § anges särskilt att den utgående skatten skall redovisas separat

i fråga om skatt som avser gemenskapsinterna förvärv. En sådan särredovisning

krävs enligt artikel 28h.4 c. Enligt artikeln skall i deklaration även lämnas

vissa uppgifter om omsättningen till andra EG-länder m.m., vilka uppgifter skall

användas för kontrolländamål. Uppgiftsskyldigheten i dessa avseende skall enligt

den föreslagna 29 § regleras i tillämpningsföreskrifter.

6 §

I punkt 2 har lagts till att även de som enligt de nya bestämmelserna i 1 kap. 2

§ första stycket är skattskyldiga för omsättning eller förvärv skall redovisa

utgående skatt.

10 och 11 §§

Ändringarna utgör konsekvenser av tidigare föreslagna ändringar i 1 kap. 1 och 2

§§.

15 §

Ändringen är en konsekvens av de föreslagna ändringarna i 2 kap.

16, 21 och 23 §§

I paragraferna har ändringar gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

25 a §

Paragrafen motsvarar artikel 28b.A 2 andra stycket. Bestämmelserna avser att

säkerställa att dubbelbeskattning inte sker.

 Om det belopp som omfattas av en ändring enligt förevarande paragraf

överstiger den utgående skatt som skall redovisas, får den utgående skatten i

deklarationen redovisas med ett negativt belopp.

27 §

Ändringarna hänger samman med de föreslagna ändringarna i 10 kap. 12 §.

28 a §

Paragrafen, som är ny, handlar om tillämpningen av de föreslagna reglerna om

jämkning i vissa fall av avdragen ingående skatt. Dessa regler finns i 8 kap. 16

a-16 f §§. De kommenteras dels i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5), dels

ovan under respektive paragraf.

 Enligt förevarande paragraf skall jämkning av avdragen ingående skatt utföras i

deklarationen för den första redovisningsperiod efter det räkenskapsår under

vilket en förändring respektive en avyttring av en investeringsvara har

inträffat. Det är först efter räkenskapsårets utgång som jämkningsbeloppet kan

fastställas. Hänvisningen till 13 kap. 26 § ML innebär att då ett avdrag för

ingående skatt skall minska, skall detta ske på samma sätt som exempelvis då

kreditnota mottagits av den skattskyldige. Om avdragsrätten däremot ökar skall

den ingående skatten för aktuell redovisningsperiod ökas i motsvarande mån.

 Det sätt på vilket jämkning av avdrag för ingående skatt skall redovisas leder

till att det inte kommer att särskilt framgå av mervärdesskattedeklaration vare

sig att jämkning har utförts eller med vilket belopp denna skett.

Jämkningsbeloppet kommer så att säga att "bakas in" i övriga belopp som anges på

deklarationen. Det kan ifrågasättas om inte jämkningsbeloppet borde anges

särskilt på deklaration och om inte någon form av utredning om hur jämknings-

beloppet beräknats borde fogas till deklarationen. Några sådana bestämmelser

föreslås dock inte. En sådan ordning skulle nämligen avvika från vad som gäller

i övrigt vid redovisning av mervärdesskatt. Mot bakgrund av den stora mängd

mervärdesskattedeklarationer som varje år lämnas till skattemyndigheterna skulle

det dessutom leda till administrativt merarbete. Skyldigheten enligt 14 kap. 17

§ ML att bevara kontrollunderlag för särskild deklaration jämte skattemyn-

dighetens kontrollmöjligheter enligt 17 kap. ML bör vara tillräcklig även vad

gäller jämkning av avdrag för ingående skatt.

29 §

Paragrafen är grundad på artikel 22.4 c i dess lydelse enligt övergångsbe-

stämmelsen artikel 28h. Kompletterande bestämmelser bör införas i mervär-

desskatteförordningen (1994:223).

30 §

Bestämmelserna om periodiska sammanställningar är centrala för det

kontrollsystem som införts för mervärdesskatten i den inre marknaden, se

allmänmotiveringen, avsnitt 4.6. En omfattande reglering av innehållet och ut-

formningen av sammanställningarna finns i artikel 28h.6.

 Den som är registrerad till mervärdesskatt omfattas av skyldigheten att lämna

periodiska sammanställningar över omsättning, förvärv och överföringar av varor

som transporteras mellan EG-länder. Skyldigheten gäller även överföringar av

varor från verksamhet i Sverige till ett annat EG-land om överföringarna är

sådana som enligt 2 a kap. 7 § skall jämställas med varuomsättning mot

ersättning men ändå är skattefria.

 Användningen av de uppgifter som på sådant sätt samlas in regleras i

rådsförordningen 218/92, som har direkt tillämplighet i medlemsländerna.

 Detaljerade regler om sammanställningarna torde behöva utfärdas som

tillämpningsföreskrifter. En genomgång av formerna för uppgiftslämnandet har

gjorts i RSV Rapport 1993:8.

 I 14 kap. 30 a-30 d §§ regleras närmare bl.a. i vilka fall sammanställningen

skall göras för kalenderkvartal eller för kalenderår, när sammanställningen

skall ges in samt påförande av förseningsavgift vid utebliven sammanställning.

14 kap.

1 §

Paragrafen föreslås ändrad på så sätt att registreringsskyldigheten omfattar

även den som skall redovisa mervärdesskatten i sin särskilda självdeklaration.

Förslaget är en följd av att artikel 22.1 (i dess lydelse enligt artikel 28h)

innebär att i princip alla som är skattskyldiga för omsättning skall

registreras.

 Undantag från registreringsskyldigheten görs dock i andra stycket för den som

är skattskyldig endast på grund av förvärv av nya transportmedel eller

punktskattepliktiga varor (angående innebörden av dessa begrepp, se föreslagna 1

kap. 13 a och 13 b §§). Bestämmelserna i artikel 22 i dess lydelse enligt

artikel 28h innebär nämligen att registrering inte behöver ske i dessa fall

(artikel 22.1 c jämförd med 22.1 b). Enligt artikel 22.11 skall medlemsländerna

för dessa skattskyldiga bestämma en särskild ordning för deklaration och

betalning av skatten.

 Direktivet innehåller bestämmelser om hur registreringsnumren skall vara

utformade. Det åvilar RSV att med stöd av 19 § mervärdesskatteförordningen

utfärda föreskrifter i enlighet med direktivets bestämmelser.

2 §

I paragrafen föreslås hänvisningen till 1 § ändrad som en följd av den

föreslagna utformningen av den paragrafen. Motsvarande EG-bestämmelser finns i

artikel 22.1 (i dess lydelse enligt artikel 28h).

3 §

I medlemskapsförhandlingarna har EU accepterat ett fortsatt svenskt användande

av det nuvarande förenklade förfarandet för mindre företag, innebärande att

redovisning i vissa fall kan ske i självdeklaration för inkomstskatteändamål.

Frågan har behandlats i allmänmotiveringen, avsnitt 4.6.

 Nuvarande regler om beskattningen av företag med ett sammanlagt

beskattningsunderlag om högst 200 000 kr per år kan därför i huvudsak behållas.

Reglerna har överförts till 3 § från 1 §, eftersom registreringsskyldigheten

enligt 1 § skall omfatta även dessa mindre företag.

 En förutsättning för att kunna behålla särreglerna för de mindre företagen är

emellertid att de inte tillämpas för företag som är skattskyldiga för

gemenskapsinterna förvärv från andra EG-länder, eller som omsätter varor till

andra EG-länder. Sådana skattepliktiga förvärv eller sådana varuomsättningar

föranleder alltid att den skattskyldige skall redovisa sin mervärdesskatt i

särskild deklaration.

5 och 12 §§

Den som är skattskyldig endast för förvärv av nya transportmedel eller för

förvärv av punktskattepliktiga varor behöver enligt 1 § inte registreras. I

dessa fall skall deklaration lämnas för varje förvärv och senast 35 dagar efter

förvärvet.

8, 8 a och 9 §§

I 8 a § finns nya bestämmelser om redovisningsperiod för de skattskyldiga som

bedriver handel med andra EG-länder. Bestämmelserna kommenteras i

allmänmotiveringen, avsnitt 4.6. I 8 och 9 §§ har gjorts ändringar till följd av

införandet av 8 a §.

13 §

Bestämmelsen har kommenterats i allmänmotiveringen, avsnitt 4.6.

30 a-30 d §§

Bestämmelserna har kommenterats i allmänmotiveringen, avsnitt 4.6.

18 kap.

13 §

I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första

stycket 3.

19 kap.

3 §

Paragrafen innehåller bl.a. regler om vilka handlingar som en utländsk före-

tagare skall foga till en ansökan om återbetalning av skatt. I nuvarande punkt 2

anges som ett exempel på sådana handlingar bevis om sökandens verksamhet i

utlandet. Bestämmelsen föreslås ändrad på så att det skall vara obligatoriskt

att inge sådant intyg. Ett inlämnat intyg skall gälla under tolv månader, vilket

anges i ett nytt andra stycke. Vidare har i ett nytt tredje stycke tillagts att

vid import skall en av tullverket utfärdad tullräkning fogas till ansökan.

Ändringarna kommenteras ytterligare i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.4.1.

 Det nuvarande andra stycket utgår som en följd av att bestämmelsen i 8 kap. 17

§ andra stycket föreslås slopad.

20 kap.

1 §

I paragrafen har ändringar gjorts till följd av ändringar i 14 kap.

4 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av den skattskyldige. I ett

nytt tredje stycke föreslås en särskild regel angående tiden för överklagande av

beslut om återbetalning av skatt enligt 10 kap. 1-8 §§. Denna tid föreslås

förlängd från tre veckor till två månader. Skälen härför anges i den allmänna

motiveringen, avsnitt 9.4. Den längre överklagandetiden bör även gälla beslut om

betalningsskyldighet och om avräkning enligt 19 kap. 7 §.

22 kap.

10 §

Paragrafen, som reglerar riksdagens s.k. finansfullmakt, föreslås upphävd i

enlighet med riksdagsbeslut, bet. 1993/94:KU18, rskr. 1993/94:424

12.2 Förslaget till lag om kommuners och landstings

hantering av mervärdesskatt för år 1995

Förslaget har behandlats under avsnitt 9.5.

1 §

Paragrafen reglerar kommuners och landstings rätt till återbetalning av ingående

mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt 8 kap. mervärdesskattelagen

(1994:200) därför att skatten hänför sig till verksamhet som inte alls eller

endast delvis medför skattskyldighet till mervärdesskatt.

Andra stycket innebär att återbetalning inte medges för s.k. fiktiv skatt och

att de generella bestämmelserna om avdragsbegränsningar som finns i 8 kap. 9 och

10 §§ mervärdesskattelagen skall ha motsvarande tillämpning vid återbetalning

enligt denna lag.

2 - 4 §§

Paragraferna överensstämmer i princip med 1-3 §§ lagen (1990:578) om särskilt

bidrag till kommuner m.fl. (prop. 1989/90:111, bet. 1989/90:SkU31, rskr.

1989/90:357). Ansökan om återbetalning av mervärdesskatt skall ges in till

Skattemyndigheten i Kopparbergs län som beslutar om återbetalning. Kyrkliga

kommuner omfatts inte av lagens tillämpningsområde.

Sammanfattning av utredningen

Inledning

Inom EG har sedan lång tid tillbaka genomförts en successiv samordning av

medlemsstaternas mervärdesskattelagstiftning. Huvuddelen av EG:s mervärdesska-

tteregler finns samlade i det s.k. sjätte mervärdesskattedirektivet.

 Utredningen har gjort en jämförelse mellan den svenska mervärdesskatte-

lagstiftningen och EG:s regelverk, och lämnar i betänkandet förslag till de

ändringar som erfordras. Utredningen har i enlighet med direktiven begränsat

förslagen till att avse sådana ändringar i lagstiftningen som obligatoriskt

måste genomföras vid ett svenskt medlemskap i EU.

Skattebasen

EG:s regler innebär, på samma sätt som anges i den svenska mervärdesskattelagen,

att omsättning av varor och tjänster generellt skall beskattas, om inte

särskilda undantag införts. Utredningen har jämfört de svenska undantagen från

skattebasen med EG-reglerna, och därvid funnit att de svenska reglerna måste

ändras på ett antal punkter, bland vilka kan nämnas följande:

- Skatteplikt införs får sådana utbildningstjänster som inte avser yrkesut-

 bildning.

- Omsättning av factoringtjänster inordnas i sin helhet under skatteplikten.

- Skatteplikt införs för andra frimärken än sådana som gäller för postbefordran

 i Sverige.

- Nuvarande undantag från skatteplikten på kulturområdet avseende inträde till

 teatrar, konserter m.m. slopas. För inträde till biografer behålls

 skattefriheten under en ettårsperiod. Även i övrigt görs vissa inskränkningar

 i undantagen på kulturområdet, bl.a. vad gäller konstnärers omsättning av

 bildkonst (se vidare under rubriken små och medelstora företag nedan).

- De ideella föreningarnas generella särställning vad gäller mervärdesskat-

 teskyldighet slopas. En frigräns införs dock för ideella föreningar med låg

 skattepliktig omsättning (se under rubriken små och medelstora företag

 nedan). Särskilda undantag från skatteplikten föreslås vidare för avgifter

 för tillträde till idrottsliga evenemang eller för att utöva idrottslig

 verksamhet. I övrigt föreslås vissa verksamhetsinriktade undantag för de

 ideella föreningarnas aktiviteter.

- De särskilda reglerna om skattefrihet vid omsättning m.m. av periodiska

 medlemsblad, periodiska personaltidningar samt periodiska organisation-

 stidskrifter föreslås slopade, liksom skattefriheten vid införsel av

 utländska periodiska publikationer. En viss skattefrihet i fråga om

 medlemsblad och organisationstidskrifter m.m. möjliggörs dock genom

 föreslagna generella regler om skattefri omsättning till föreningsmedlemmar

 mot stadgeenlig medlemsavgift.

- De särskilda undantagen från skatteplikt vid import av vissa trycksaker,

 mikrofilmer samt värme, kyla och elektrisk kraft föreslås slopade.

Uttagsbeskattningen

Vad gäller uttag av varor föreslås en inskränkning på så sätt att uttagsbe-

skattning skall ske endast om varor överlåts gratis eller mot ersättning som

understiger inköpspriset eller tillverkningskostnaden, inte som nu i samtliga

fall då överlåtelse sker till pris som understiger marknadsvärdet.

 Motsvarande inskränkning föreslås även beträffande uttag av tjänster. Å andra

sidan föreslås att uttagsbeskattning generellt skall kunna ske även om fråga är

om tjänster som inte normalt omsätts till utomstående mot ersättning. Vidare

föreslås att uttagsbeskattning i de fall den skattskyldige personligen utför

tjänster åt sig själv för privat ändamål skall kunna ske oavsett om varor därvid

tas ut eller inte.

Avdrag för ingående skatt

Nuvarande regler om avdrag för ingående skatt kan i huvudsak behållas, men vissa

ändringar eller kompletteringar föreslås i huvudsak enligt följande:

- Bestämmelser om avdragsrätt för "gemenskapsinterna förvärv" (se under

 rubriken beskattningsordningen nedan) införs.

- Vissa bestämmelser om avdrag för ingående skatt vid koncerninterna förvärv

 slopas.

- Ett nytt regelsystem införs om jämkning av avdrag för ingående skatt avseende

 investeringsvaror.

- Nuvarande regler om att faktura eller jämförlig handling inte behövs för att

 styrka avdragsrätten avseende förvärv i detaljhandeln m.m. där ersättningen

 understiger 200 kr slopas. Till följd av detta slopas även motsvarande regel

 om faktureringsskyldighet.

 Utredningen konstaterar att EG nyligen antagit regler om beskattningen av

begagnade varor m.m., som innebär att de svenska reglerna om avdrag för s.k.

fiktiv skatt inte kan behållas vid ett svenskt medlemskap i EU. Utredningen har

emellertid, på grund av tidsbrist, inte lagt fram förslag om nödvändiga

lagändringar i detta hänseende.

 Vad gäller den nuvarande generella avdragsrätten för kommuner och landstings-

kommuner konstaterar utredningen att det inom Finansdepartementet för närvarande

bereds ett utredningsförslag om att slopa ifrågavarande särregler. Mot den

bakgrunden har utredningen inte lagt fram något förslag om den nödvändiga

EG-anpassningen i detta hänseende.

Återbetalning av skatt

De nuvarande reglerna om återbetalning av skatt kan i stort kvarstå oförändrade.

Vissa ändringar föreslås dock som en följd av inträdet i EU.

 Sålunda föreslås rätten till återbetalning vad gäller utländska företagare

utvidgad till att avse ingående skatt avseende vissa tjänster för vilka för-

värvaren är skattskyldig. Vidare föreslås att förskottsbetalning skall medföra

rätt till återbetalning, samt att beloppsgränserna för ansökan om återbetalning

höjs något.

 Vad gäller andra än utländska företagare föreslås att omsättning till kund

utanför EG av vissa finansierings- och försäkringstjänster som är undantagna

från skatteplikt skall berättiga till återbetalning av skatt.

 Vissa ändringar föreslås vidare vad gäller förfarandet vid återbetalning av

skatt.

Beskattning av resebyråverksamhet

För resebyråerna föreslås särskilda regler om beräkning av beskattnings-

underlaget. Reglerna skall användas då en reseförmedlare i eget namn tillhan-

dahåller en resa till en resenär och därvid förvärvar varor och tjänster från

andra näringsidkare. Beskattningsunderlaget skall i ett sådant fall beräknas

motsvara resebyråföretagets marginal, dvs. den ersättning som resenären betalar

minskat med reseförmedlarens kostnader för förvärv av varor och tjänster som

direkt kommer resenären till godo.

Skattesatserna

Enligt utredningens direktiv skall frågor om skattesatsernas nivå inte

behandlas. Utredningen lägger emellertid fram förslag till ändringar på ett par

punkter, där de nuvarande svenska skattesatserna formellt strider mot

EG-reglerna. Således föreslås att de reducerade skattesatserna för serve-

ringstjänster (21 procent) respektive brevbefordran (12 procent) höjs till den

generella nivån 25 procent.

Små och medelstora företag

Nuvarande regler föreslås i huvudsak behållas. En beloppsgräns på 90 000 kr för

skattskyldigheten föreslås dock avseende dels konstnärs eller dennes dödsbos

omsättning eller import av bildkonst, dels omsättning i allmännyttig ideell

förening. Möjlighet till frivilligt inträde skall dock föreligga i dessa fall.

 Vissa generella ändringar av registrerings- och redovisningsskyldigheten

föreslås, se vidare under rubriken beskattningsordningen.

Beskattningsordningen

Den mest genomgripande förändringen på mervärdesskatteområdet vid ett svenskt

medlemskap i EU är den nya beskattningsordning som erfordras för handel med

andra EG-länder. Reglerna, som i EG infördes samtidigt med genomförandet av den

inre marknaden 1993, innebär att importbeskattningen i nuvarande form slopas vid

införsel av varor från EG-länderna. Import- och exportbegreppen reserveras för

varutransaktioner från eller till tredje land.

 Som ersättning för importbeskattningen föreslås, i enlighet med EG-reglerna,

bestämmelser om beskattning av gemenskapsinterna förvärv i samband med införsel

av varor från andra EG-länder. Reglerna föreslås bilda ett nytt kapitel, 2 a

kap., i den nya mervärdesskattelagen (1994:200).

 Enligt förslaget skall vidare mervärdesskattedeklarationerna kompletteras med

uppgifter om varuhandel med andra EG-länder. Mervärdesskatteredovisningen skall

ske för enmånadsperioder för sådana skattskyldiga som bedriver handel med EG. En

skyldighet att lämna periodiska sammanställningar över handel med EG införs.

Sammanställningarna skall normalt lämnas kvartalsvis, men i vissa fall för

kalenderår. En särskild förseningsavgift skall tas ut om sammanställningen

lämnas för sent.

 Vidare föreslås att skyldigheten att registreras till mervärdesskatt utsträcks

till i princip samtliga skattskyldiga, således även dem som redovisar

mervärdesskatten i särskild självdeklaration.

 Vid postorderförsäljning eller motsvarande till Sverige från ett annat EG-land

skall svensk mervärdesskatt tas ut om den sammanlagda omsättningen här i landet

överstiger 320 000 kr per år. För sådana näringsidkare som inte har avdragsrätt

för ingående skatt eller motsvarande, eller juridiska personer som inte är

näringsidkare, skall vid förvärv från andra EG-länder beskattning ske i Sverige

om det sammanlagda värdet av förvärven överstiger 90 000 kr.

 Utredningen föreslår vidare att förvärv av nya transportmedel, inkluderande

olika typer av motorfordon, större båtar samt luftfartyg, alltid skall beskattas

i Sverige. Förvärvaren skall redovisa mervärdesskatt på förvärvet till

skattemyndigheten. Den skattskyldige behöver inte registreras till

mervärdesskatt enbart på grund av ett sådant förvärv.

Statsfinansiella effekter

Förslaget om den nya beskattningsordningen vid införsel av varor från

EG-länderna innebär en förstärkning av företagens likviditet, medan staten gör

en motsvarande likviditetsförlust. I motsatt riktning verkar förslaget om

införande av enmånadsredovisning av mervärdesskatten för företag med EG-handel.

Sammantaget innebär åtgärderna en varaktig kostnad för den konsoliderade

offentliga sektorn om 0,19 miljarder kronor per år, när hänsyn tas till

indirekta effekter.

 Förslagen om höjda skattesatser för serveringstjänster och för brevbefordran

kan beräknas medföra ökade skatteintäkter om 1,07 miljarder kronor.

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig

över betänkandet (SOU 1994:88) Mervärdesskatten

och EG

Efter remiss har yttrande över betänkandet lämnats av Datainspektionen,

Kommerskollegium, Statskontoret, Generaltullstyrelsen, Statistiska Centralbyrån,

Riksrevisionsverket (RRV), Riksskatteverket (RSV), Konkurrensverket, Statens

Kulturråd, Kammarrätten i Jönköping, Folkbildningsrådet, Stiftelsen Svenska

Filminstitutet, Byggentreprenörerna, Fackpressen, Folkets Hus Riksorganisation,

Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR), Företagarnas Riksorganisation,

Företagens Uppgiftslämnardelegation, Grossistförbundet Svensk Handel,

Konstnärernas Riksorganisation (KRO), Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares

Samarbetsnämnd (KLYS), Landsorganisationen i Sverige (LO), Landstingsförbundet,

Lantbrukarnas Riksförbund (LRF), Näringslivets Skattedelegation, Posten AB,

Researrangörsföreningen i Sverige (RIS), Scandinavian Airlines System (SAS),

Svensk Industriförening, Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska Bankföre-

ningen, Svenska Kommunförbundet, Svenska Rese- och Turistindustrins Samarbets-

organisation, Svenska Resebyråföreningen, Svenska Revisorsamfundet (SRS),

Svenska Tidningsutgivareföreningen, Svenska Tonsättares Internationella

Musikbyrå (STIM), Sveriges Advokatsamfund, Sveriges Frimärkshandlarförbund,

Sveriges Försäkringsförbund, Sveriges Hotell- och Restaurangförbund, Sveriges

Industriförbund, Sveriges Köpmannaförbund, Sveriges Radio AB, Sveriges

Redareförening, Sveriges Redovisningskonsulters Förbund (SRF), Sveriges

Riksidrottsförbund (RF), Sveriges Television AB, Teatrarnas Riksförbund,

Tjänsteförbundet, Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) och Trafikflygföre-

tagens Riksförbund.

 Yttrande har också inkommit från S:t Lukasstiftelsen, Svenska Civilflygskolan

AB, Kungliga Svenska Aeroklubben, Sveriges Trafikskolors Riksförbund (STR),

Föreningen Sveriges Konsthantverkare och Industriformgivare (KIF), Sigurd
[REDACTED_EFTERNAMN], Svenska Kabel-TV Föreningen, Stockholms Handelskammare, Svenska

Allmänflygföreningen, Luftfartsverket, Finansbolagens Förening, International

Federation of the Phonographic Industry (IFPI), Sveriges Mynthandlares Förening

och Trafikskolornas Riksorganisation.

 Gemensamt yttrande har inkommit från Sveriges Kristna Råd, Sveriges Frikyrko-

samråd, Svenska Missionsrådet och Samarbetsnämnden för statsbidrag till

trossamfund. Gemensamt yttrande har även avlämnats av KLYS, STIM, COPYSWEDE,

Svenska Artisters och Musikers Intresseorganisation (SAMI) och Bild Upphovsrätt

i Sverige (BUS).

 Företagarnas Riksorganisation, Svensk Industriförening, Sveriges In-

dustriförbund och Stockholms Handelskammare har åberopat ett yttrande lämnat av

Näringslivets Skattedelegation. Företagens Uppgiftslämnardelegation, SAF,

Svenska Bankföreningen, Sveriges Försäkringsförbund och Sveriges Köpmannaförbund

har förutom eget yttrande åberopat yttrandet från Näringslivets

Skattedelegation.

 RSV har bifogat yttranden från Skattemyndigheten i Stockholms län,

Skattemyndigheten i Malmöhus län, Skattemyndigheten i Göterborgs och Bohus län,

Skattemyndigheten i Kalmar län, Skattemyndigheten i Gävleborgs län och

Skattemyndigheten i Kopparbergs län.

 LO har bifogat yttrande från Svenska Livsmedelsarbetareförbundet över

betänkandet (SOU 1994:74) Punktskatterna och EG.

 Sveriges Riksbank och Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO) har

beretts tillfälle att avge yttrande men har förklarat sig avstå från att avge

yttrande.

Förteckning över EG-direktiv m.m.

77/388/EEG: Sjätte Rådsdirektivet av den 17 maj 1977 om harmonisering av med-

lemsstaternas omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig

skattebas (ur EGT nr L 145, 13.06.1977, s. 1)

viktigare ändringar i direktivet:

91/680/EEG: Rådsdirektivet av den 16 december 1991 med kompletteringar av det

gemensamma mervärdeskattesystemet och med ändringar i direktivet 77/388/EEG

syftande till upphävande av de inre gränserna (ur EGT nr L 376, 31.12.1991, s.

1)

92/111/EEG: Rådsdirektivet av den 14 december 1992 med ändringar i direktivet

77/388/EEG och införande av förenklingsåtgärder för mervärdesskatten (ur EGT nr

L 384, 30.12.1992, s. 47)

94/5/EEG: Rådsdirektivet av den 14 februari 1994 med kompletteringar av det

gemensamma mervärdesskattesystemet och med ändringar i direktivet 77/388/EEG -

särregler tillämpliga på begagnade varor, konstföremål, samlarföremål och

antikviteter (ur EGT nr L 60, 3.3.1994, s. 16)

79/1072/EEG: Åttonde Rådsdirektivet av den 6 december 1979 om harmonisering av

medlemsstaternas omsättningsskatter - Regler för återbetalning av mervärdesskatt

till utländska näringsidkare (ur EGT nr L 331, 27.12.1979, s. 11)

86/560/EEG: Trettonde Rådsdirektivet av den 17 november 1986 om harmonisering av

medlemsstaternas omsättningsskatter - Regler för återbetalning av mervärdesskatt

till näringsidkare från tredje land (ur EGT nr L 326, 21.11.1986, s. 40)

77/79/EEG: Rådsdirektivet av den 19 december 1977 om samarbete mellan

medlemsstaternas kompetenta myndigheter i fråga om direkt skatt (ur EGT nr L

336, 27.12. 1977, s. 15), utsträckt till att också omfatta mervärdesskatt genom

ändringsdirektivet 79/1070/EEG (ur EGT nr L 331, 27.12.1979, s. 8)

Rådsförordningen 218/92 av den 27 januari 1992 om administrativt samarbete inom

området indirekta skatter (mervärdesskatt) (ur EGT nr L 24, 1.2.1992, s. 1)

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Hellstöm,[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:57 Mervärdesskatten och EG

Rättsdatablad

_________________________________________________________________

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp- bakomliggande

 häver eller upp-EG- regler

 repar ett normgiv-

 ningsbemyndigande

_________________________________________________________________

Mervärdesskattelagen (1994:200) 377L0388

 391L0680

 392L0111

 394L0005

 379L1072

 386L0560