Prop.

1993/94:151

Regeringens proposition

1993/94:151

Rättssäkerhet vid beskattningen

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 24 februari 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås betydelsefulla förändringar i syfte att stärka den

enskildes rättssäkerhet vid beskattningen.

 Förslaget innebär att skattemyndigheternas befogenheter i skatteutredningar

får en tydligare reglering och att de enskildas rättssäkerhetsgarantier vid

tvångsutövning förstärks. Bevissäkringslagen upphävs och ersätts med en ny lag,

lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet.

 Möjligheterna för den enskilde att få ersättning för kostnader i ärenden och

mål om skatt föreslås utvidgade. Vidare införs en möjlighet för den

skattskyldige att få ersättning för kostnader för ställd säkerhet i anstånds-

ärenden.

 I propositionen föreslås slutligen att betalningsoförmåga inte längre skall

utgöra grund för betalningssäkring och att den särskilda förmånsrätten för

betalningssäkrade fordringar avskaffas.

 De nya reglerna föreslås i huvudsak träda i kraft den 1 juli 1994.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om särskilda tvångsåtgärder i

 beskattningsförfarandet 6

2.2 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen

 (1990:324) 13

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:880) om

 betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter 20

2.4 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen

 (1953:272) 23

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:479)

 om ersättning för kostnader i ärenden och mål

 om skatt, m.m. 26

2.6 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen

 (1970:979) 30

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1958:295)

 om sjömansskatt 31

2.8 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

 (1994:000) 33

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om

 punktskatter och prisregleringsavgifter36

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om

 uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare44

2.11 Förslag till lag om ändring i tullagen (1987:1065)47

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter54

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:1231)

 om automatisk databehandling vid taxerings-

 revision, m.m. 56

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om

 allmänna förvaltningsdomstolar58

2.15 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100) 61

2.16 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken62

2.17 Förslag till lag om ändring i konkurslagen

 (1987:672) 65

2.18 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen

 (1972:429) 67

3 Ärendet och dess beredning69

3.1 Översynen av rättssäkerheten vid beskattningen69

3.2 Lagrådet 69

4 Allmänna synpunkter på rättssäkerhet vid

 beskattningen 69

5 Skatteutredningar71

5.1 Nuvarande regelsystem71

5.2 Allmänna utgångspunkter för en reformering av

 revisionsbestämmelserna 76

5.3 Revision enligt taxeringslagen79

 5.3.1 Ändamålet med revisionen79

 5.3.2 Hos vem får revision göras?82

 5.3.3 Revisionens bedrivande85

 5.3.4 ADB-revision 87

5.4 Tredjemanskontroll 90

5.5 Undantagande av handlingar m.m.93

5.6 Tvångsåtgärder 99

 5.6.1 Allmänt om tvångsåtgärder99

 5.6.2 Revision i den reviderades verksamhets-

 lokaler 103

 5.6.3 Eftersökande och omhändertagande av

 handlingar 105

 5.6.4 Granskning utan föregående föreläggande

 om kontrolluppgift 108

 5.6.5 Försegling 109

5.7 Förfarande- och verkställighetsfrågor vid

 tvångsåtgärder 110

5.8 Internationella frågor111

5.9 Övriga lagändringar 113

 5.9.1 Mervärdesskattelagen114

 5.9.2 Lagen om punktskatter och prisreglerings-

 avgifter 115

 5.9.3 Tullagen 117

 5.9.4 Lagen om självdeklaration och

 kontrolluppgifter 119

6 Anstånd med att betala in skatt m.m.120

6.1 Förutsättningar för anstånd m.m.120

6.2 Säkerhet 124

6.3 Ersättning för kostnad för ställd säkerhet125

6.4 Överklagande 127

7 Ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt129

7.1 Inledning 129

7.2 Utgångspunkter för en reform132

7.3 Förutsättningar för ersättning134

7.4 Jämkning av ersättning m.m.137

7.5 Förfarandet 139

7.6 Avdrag för processkostnader140

7.7 Rättshjälpslagen 140

8 Betalningssäkring 142

8.1 Riskrekvisitet 142

8.2 Den särskilda förmånsrätten143

8.3 Tidsfrist 145

8.4 Skadeståndsansvaret m.m.146

9 Meddelararvoden 148

10 Ekonomiska konsekvenser151

11 Författningskommentarer152

11.1 Lagen om särskilda tvångsåtgärder i

 beskattningsförfarandet 152

11.2 Taxeringslagen 164

11.3 Lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och

 avgifter 171

11.4 Uppbördslagen 172

11.5 Lagen om ersättning för kostnader i ärenden och

 mål om skatt, m.m. 173

11.6 Förmånsrättslagen 177

11.7 Lagen om sjömansskatt177

11.8 Mervärdesskattelagen

11.9 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter179

11.10 Lagen om uppbörd av socialavgifter från

 arbetsgivare 180

11.11 Tullagen 181

11.12 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter182

11.13 Lagen om automatisk databehandling vid

 taxeringsrevision, m.m. 184

11.14 Lagen om allmänna förvaltningsdomstolar184

11.15 Sekretesslagen 184

11.16 Utsökningsbalken 184

11.17 Konkurslagen 185

11.18 Rättshjälpslagen 185

Bilaga 1Kommitténs sammanfattning av betänkandet

 Rättssäkerheten vid beskattningen

 (SOU 1993:62) 187

Bilaga 2Förteckning över de remissinstanser som

 yttrat sig över betänkandet Rättssäkerheten

 vid beskattningen (SOU 1993:62)190

Bilaga 3Lagrådsremissens lagförslag191

Bilaga 4Lagrådets yttrande 255

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde264

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 dels antar regeringens förslag till

 1.lag om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet,

 2.lag om ändring i taxeringslagen (1990:324),

 3.lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skattertullar och

avgifter,

 4.lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 5.lag om ändring i lagen (1989:479) om ersättning för kostnader iärenden och

mål om skatt, m.m.,

 6.lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979),

 7.lag om ändring i lagen om sjömansskatt (1958:295),

 8.lag om ändring i mervärdeskattelagen (1994:000),

 9.lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och pris-

regleringsavgifter,

 10.lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifterfrån ar-

betsgivare,

 11.lag om ändring i tullagen (1987:1065),

 12.lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration ochkontrolluppgifter,

 13.lag om ändring i lagen (1987:1231) om automatisk databehandlingvid

taxeringsrevision, m.m.,

 14.lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar,

 15.lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 16.lag om ändring i utsökningsbalken,

 17.lag om ändring i konkurslagen (1987:672),

 18.lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429),

 dels till Ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt m.m. för

budgetåret 1994/95 anvisar ett förslagsanslag på 10 000 000 kr.

 3

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 Denna lag tillämpas vid revision eller annan kontroll av att skatt, tull

eller avgift tas ut enligt bestämmelserna i

 1. uppbördslagen (1953:272),

 2. lagen (1958:295) om sjömansskatt,

 3. kupongskattelagen (1970:624),

 4. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

 5. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

 6. tullagen (1987:1065),

 7. fordonsskattelagen (1988:327),

 8. taxeringslagen (1990:324),

 9. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, 10.

lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

 11. mervärdesskattelagen (1994:000).

 Lagen tillämpas även vid kontroll av att en vara får föras in i eller ut ur

landet enligt tullagen och för kontroll av att föreläggande enligt lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter fullgjorts riktigt och

fullständigt.

2 Åtgärder som får beslutas enligt denna lag är

 1. revision i den reviderades verksamhetslokaler (5 ),

 2. eftersökande och omhändertagande av handlingar (6-9 ),

 3. granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift (10 ),

 4. försegling av lokal, förvaringsplats eller annat utrymme (13 ).

3 I denna lag förstås med

 granskningsledare: den som särskilt förordnats att vara granskningsledare

enligt lagen,

 handling: framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas,

avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel,

 verksamhetslokal: utrymmen som huvudsakligen används i verksamhet som medför

eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldighet att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141)

eller som bedrivs av annan juridisk person än dödsbo. Med verksamhetslokal avses

också markområden,

transportmedel, förvaringsplatser och andra utrymmen som är eller kan antas vara

disponerade i verksamheten.

Proportionalitet

4 Beslut om åtgärd enligt denna lag får fattas endast om skälen för åtgärden

uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde.

Revision i den reviderades verksamhetslokaler

5 Revision får genomföras i den reviderades verksamhetslokaler även om den

reviderade inte lämnat sitt medgivande till det, om revisionen inte utan

svårighet kan genomföras på någon annan plats. Detsamma gäller om den reviderade

inte medverkar på föreskrivet sätt, eller om det finns en påtaglig risk att han

kommer att undanhålla eller förvanska det som får granskas, inventeras eller

besiktigas.

 Om det finns en påtaglig risk att den reviderade kommer att undanhålla eller

förvanska det som får granskas, inventeras eller besiktigas, får åtgärden genom-

föras utan att den reviderade underrättats om att revision skall ske.

Eftersökande och omhändertagande av handlingar

6 När revision genomförs i den reviderades verksamhetslokaler med stöd av 5

 , får handling som omfattas av revisionen eftersökas där och omhändertas, om

den inte tillhandahålls utan oskäligt dröjsmål eller om det finns en påtaglig

risk att handlingen undanhålls eller förvanskas.

 När revision genomförs i den reviderades verksamhetslokaler i annat fall får

handling som påträffas eller granskas omhändertas om den behövs för revisionen.

7 När revision inte genomförs i den reviderades verksamhetslokaler, får

handling som omfattas av revisionen eftersökas i verksamhetslokalerna och

omhändertas för granskning om

 1. föreläggande att lämna ut handlingen inte följts eller

 2. det finns en påtaglig risk för att handlingen undanhålls eller förvanskas.

 Om förutsättningarna i första stycket 2 är uppfyllda, får åtgärden genomföras

utan att den reviderade underrättats om att revision skall ske.

8 Handlingar som omfattas av revision får, under de förutsättningar som anges

i 7 , eftersökas och omhändertas i lokal, på förvaringsplats eller i annat

utrymme som inte utgör den reviderades verksamhetslokaler, om det finns särskild

anledning att anta att handlingarna finns i lokalen, på förvaringsplatsen eller

i utrymmet. I fall som avses i denna paragraf gäller 7 andra stycket.

9 I annat fall än som avses i 7 eller 8 får handlingar som omfattas av ett

föreläggande enligt någon av de i 1 nämnda lagarna eftersökas och omhändertas

för granskning, om föreläggandet inte följts och det finns särskild anledning

att anta att den begärda handlingen finns hos den som förelagts.

Granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift

10 Hos den som kan föreläggas att lämna kontrolluppgift om rättshandling

enligt 3 kap. 5 lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

75 a tullagen (1987:1065), 3 kap. 50 a lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter eller 17 kap. 5 mervärdesskattelagen (1994:000), får

räkenskaper och andra handlingar som rör hans verksamhet granskas utan

föregående föreläggande, om det finns särskild anledning att anta att handlingar

av betydelse för kontrolluppgiftsskyldigheten kommer att påträffas och det kan

befaras att utredningen skulle försvåras av ett föreläggande samt det finns ett

betydande utredningsintresse för kontrollen.

 Åtgärd enligt första stycket omfattar även befogenhet att eftersöka och

omhänderta handling som får granskas.

 Granskningen får ske i verksamhetslokalerna om de handlingar som skall

granskas inte utan svårighet kan granskas på någon annan plats.

11 Om det finns särskilda skäl behöver den som uppgifterna avser eller de

uppgifter som söks inte anges i beslut om åtgärd enligt 10 .

12 Åtgärd enligt 10 får inte beslutas för att samla in uppgifter som en

förberedande åtgärd för kontroll av andra än den som granskas.

Försegling av lokal, förvaringsplats eller annat utrymme

13 Vid revision får lokal, förvaringsplats eller annat utrymme förseglas, om

de handlingar som skall granskas inte kan föras från platsen och det kan befaras

att de annars undanhålls eller förvanskas. En sådan åtgärd får beslutas även då

handlingar som skall omhändertas enligt 9 och 10 inte omedelbart kan föras

från platsen och det kan befaras att de annars undanhålls eller förvanskas.

Behörighet att fatta beslut m.m.

14 Beslut om åtgärder enligt denna lag, utom sådan åtgärd som avses i 6 och

13 , fattas av länsrätten på ansökan av en granskningsledare.

 Beslut enligt 6 och 13 fattas av granskningsledaren.

15 Om det finns en påtaglig risk att handlingar som har betydelse för

kontrollen undanskaffas eller förstörs innan länsrätten kan fatta beslut, får

granskningsledaren besluta om åtgärder enligt 5 och 7-10 . Beslutet får avse

endast åtgärd i verksamhetslokaler och skall omedelbart underställas länsrätten.

Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om beslutet skall bestå.

 Om länsrätten finner att beslutet inte skall bestå skall insamlade uppgifter

förstöras.

Handlingar som får undantas m.m.

16 Åtgärder enligt denna lag omfattar på den enskildes begäran inte

 1. handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 rättegångsbalken,

 2. annan handling med ett betydande skyddsintresse, om handlingens innehåll på

grund av särskilda omständigheter inte bör komma till annans kännedom.

 Handling som avses i första stycket 2 får undantas endast om handlingens

skyddsintresse är större än dess betydelse för kontrollen.

17 Om den enskilde begär att en handling skall undantas, skall handlingen, om

granskningsledaren anser att den bör granskas, omedelbart förseglas och

överlämnas till länsrätten. Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om handlingen

skall undantas från granskning.

 I fråga om upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas

endast med tekniskt hjälpmedel bestämmer länsrätten i vilken form eller på

vilket sätt den skall tillhandahållas i målet.

 Om den enskilde begär det, skall länsrätten pröva om beslut kan fattas utan

att rätten granskar handlingen.

 Anser den enskilde att en handling inte omfattas av granskningen handläggs

frågan om undantagande på motsvarande sätt.

18 I fråga om upptagning som avses i 17 andra stycket får länsrätten

besluta om sådana begränsningar i rätten att använda tekniska hjälpmedel och

sökbegrepp som behövs för att en upptagning som skall undantas från granskning

inte blir tillgänglig för myndigheten.

19 Om en handling eller en del av en handling undantagits från granskningen,

får innehållet inte återges eller åberopas vid redogörelse för granskningen

eller annars inför myndighet. Detta gäller även om en handling, utan beslut av

länsrätten, återlämnats efter det att den begärts undantagen.

 6

Beslut

20 Till beslut om åtgärder enligt denna lag skall fogas upplysningar om

möjligheterna att undanta handling samt vad som enligt 21-23 gäller vid

verkställighet. Den som berörs av beslutet skall omedelbart underrättas om

detta, om det inte kan befaras att det därigenom blir svårare att genomföra

åtgärden.

Villkor för verkställighet m.m.

21 Kronofogdemyndigheten får på begäran av granskningsledaren verkställa

beslut om åtgärd enligt denna lag. Granskningsledaren får dock verkställa beslut

om åtgärder i verksamhetslokaler, om det kan ske obehindrat.

 Vid verkställighet av beslut om åtgärd som grundar sig på kontroll enligt

tullagen (1987:1065) har tullmyndighet samma befogenheter som

kronofogdemyndigheten.

 Ett beslut i fråga om åtgärd enligt denna lag får, om inte något annat anges i

beslutet, verkställas omedelbart. Ett sådant beslut får inte utan särskilda skäl

verkställas mellan kl. 19.00 och kl. 08.00. Beslutet förfaller om

verkställigheten inte påbörjats inom en månad.

 Ett beslut i fråga om undantagande av handling eller uppgift gäller omedelbart

om inte annat anges i beslutet.

22 Den hos vilken ett beslut om åtgärd skall verkställas och annan som berörs

av beslutet skall, om inte annat föreskrivits, ha underrättats om beslutet samt

getts tillfälle att själv eller genom behörig företrädare närvara och att

tillkalla ombud eller biträde innan beslutet verkställts.

 Om den som skall underrättas om beslutet inte har kunnat nås med

underrättelse, får beslutet verkställas endast om det finns synnerliga skäl.

Verkställigheten får inte påbörjas förrän de som har rätt att närvara haft

skälig tid att inställa sig. Detta gäller dock inte om åtgärden därigenom

fördröjs i väsentlig omfattning eller om det finns en påtaglig risk att

ändamålet med åtgärden annars inte uppnås.

 Den som berörs av ett beslut enligt 6 skall underrättas om beslutet omedel-

bart efter det att beslutet har verkställts.

23 Åtgärder enligt denna lag skall genomföras så att de innebär minsta

möjliga olägenhet för den som berörs av dem. Kronofogdemyndigheten får genomsöka

lokal, förvaringsplats eller annat utrymme och, om tillträde behövs till något

utrymme som är tillslutet, låta öppna lås eller ta sig in på annat sätt.

Kronofogdemyndigheten får även i övrigt använda tvång om det kan anses befogat

med hänsyn till omständigheterna. Våld mot person får dock brukas endast om

kronofogdemyndigheten möter motstånd och om det med hänsyn till ändamålet med

åtgärden kan anses försvarligt.

24 När en handling omhändertas på grund av ett beslut om åtgärd enligt denna

lag, får även pärm, mapp eller dylikt förvaringsmaterial i vilken handlingen

förvaras, tas med.

 Tekniskt hjälpmedel får omhändertas endast om det finns synnerliga skäl för

detta.

 Om upptagning för automatisk databehandling omhändertas skall, om det är

möjligt, exemplar lämnas kvar hos innehavaren.

25 Vid verkställande av ett beslut om åtgärd som avser upptagning, får endast

de tekniska hjälpmedel och sökbegrepp användas som behövs för att tillgodose

ändamålet med åtgärden. Åtgärden får inte genomföras via telenät.

 När åtgärden genomförs får, om det är nödvändigt, användas tekniskt hjälpmedel

som disponeras av den granskade eller annan hos vilken en upptagning förvaras.

 Bestämmelserna i 2-4 och 6 lagen (1987:1231) om automatisk databehandling

vid taxeringsrevision, m.m. tillämpas också vid eftersökning och omhändertagande

av upptagning för automatisk databehandling.

26 Handlingar och annat som omhändertagits skall återlämnas så snart de inte

längre behövs. Därvid skall även beaktas i vilken utsträckning de behövs i

bevishänseende i ärende eller mål om skatt, tull eller avgift.

 Beslut om återlämnande enligt första stycket fattas av granskningsledare.

27 När ett beslut om åtgärd enligt denna lag verkställts skall bevis över

verkställigheten utfärdas. Sådant bevis skall överlämnas till den hos vilken

åtgärden genomförts och annan som berörs av åtgärden. Det skall innehålla

uppgift om när och var beslutet verkställts, vilka som var närvarande samt annat

av betydelse som förekommit vid verkställigheten. Har handlingar eller annat

omhändertagits skall beviset även innehålla en förteckning över detta.

Behörig domstol

28 Ansökan om åtgärd, granskningsledarens beslut enligt 15 och begäran om

undantagande enligt denna lag prövas av den länsrätt som för det år då

framställningen görs, skall pröva taxering till skatt enligt lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt för den som åtgärden avser. Om det inte finns någon sådan

länsrätt är länsrätten i det län behörig där beslut om åtgärd skall verkställas

eller har verkställts.

Överklagande m.m.

29 Granskningsledares beslut enligt 6, 13 och 26 får överklagas hos

länsrätten.

 Om länsrätten ändrar granskningsledarens beslut enligt 6 helt eller delvis,

får rätten besluta att insamlade uppgifter skall förstöras.

30 Det allmänna får överklaga länsrättens beslut enligt denna lag.

 I fråga om företrädare för det allmänna gäller beträffande skatt eller avgift

som tas ut enligt bestämmelserna i 1 första stycket 1, 3-5 och 8-11

föreskrifterna i 6 kap. 15-17 taxeringslagen (1990:324).

31 I fråga om överklagande av kronofogdemyndighetens beslut om åtgärd enligt

denna lag tillämpas bestämmelserna i utsökningsbalken om talan mot utmätning i

allmänhet.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Genom lagen upphävs be-

vissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen. Den upphävda

lagen gäller dock fortfarande i fråga om säkringsåtgärd som har verkställts före

ikraftträdandet av den nya lagen.

 Denna lag tillämpas också vid revision eller annan kontroll av att skatt

tagits ut enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Med person som avses i 10

denna lag förstås därvid den som kan föreläggas enligt 27 lagen om mervärdesk-

att.

 7

2.2 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

 Härigenom föreskrivs i fråga om taxeringslagen (1990:324)

 dels att 3 kap. 6 skall upphöra att gälla,

 dels att 3 kap. 5 och 8-14 samt 6 kap. 10 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 3 kap. 12 a och 14

a-14 c , av följande lydelse,

 dels att närmast före 3 kap. 13 skall införas en ny rubrik av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 5

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får förelägga den får förelägga den som

skattskyldige att i är eller kan antas

den omfattning som vara skattskyldig

anges i föreläggandetatt lämna uppgift,

lämna de upplys- visa upp handling

ningar som behövs föreller lämna över en

kontroll av att kopia av handling

uppgifterna i hans som behövs för kon-

självdeklaration är troll av att upp-

riktiga eller an- gifterna i hans

nars för hans självdeklaration är

taxering. riktiga eller

 annars för hans

 Skattemyndigheten taxering.

får vidare förelägga

den skattskyldige

att visa upp

kontrakt,

kontoutdrag, räk-

ningar, kvitton

eller liknande Ett föreläggande får

handlingar som förenas med vite om

behövs för kontroll det finns anledning

av deklarationen. att anta att det

 Ett föreläggande fårannars inte följs.

förenas med vite om

det finns anledning

att anta att den

skattskyldige

annars inte följer

föreläggandet.

 8

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får besluta om får besluta om

taxeringsrevision taxeringsrevision

för att kontrollera för att kontrollera

att skyldighet att skyldighet

enligt lagen (1990: enligt lagen (1990:

325) om 325) om

självdeklaration ochsjälvdeklaration och

kontrolluppgifter kontrolluppgifter

fullgjorts riktigt fullgjorts riktigt

och fullständigt. och fullständigt.

Taxeringsrevision Taxeringsrevision

får göras hos den somfår göras hos den som

är bokföringsskyldigär eller kan antas

enligt vara bokförings-

bokföringslagen skyldig enligt bok-

(1976:125) eller föringslagen

skyldig att föra (1976:125) eller

räkenskaper enligt skyldig att föra

jordbruksbokför- räkenskaper enligt

ingslagen jordbruksbok-

(1979:141) och hos föringslagen (1979:

juridisk person som 141) och hos annan

inte är dödsbo. Hos juridisk person än

andra deklarations- dödsbo.

eller upp-

giftsskyldiga får

taxeringsrevision

göras när särskilda

skäl föranleder det. Om revisionen kan

Taxeringsrevision antas bli

får inte göras hos omfattande får den

myndigheter. påbörjas även innan

 Taxeringsrevision deklaration skall

får även göras för attavlämnas, om det

inhämta uppgifter avbeskattningsår som

betydelse för revisionen avser

kontroll av att gått ut.

andra till namnet

kända personer eller

någon person, som

ingått viss bestämd

rättshandling med

den som skall

revideras,

fullgjort sin

deklarations- och

uppgiftsskyldighet.

 Hos den som avses

i första stycket

andra meningen får

taxeringsrevision

dessutom göras för

att samla in

uppgifter som en

förberedande åtgärd för

kontroll av andra än

den som revideras.

Sådan revision

beslutas, om den

som revideras inte

är skyldig att efter

föreläggande lämna

uppgifter rörande

personerna i fråga,

av Riksskatteverket

eller efter verkets

bestämmande av en

skattemyndighet.

 9

 Ett beslut om

 taxeringsrevision

 skall överlämnas till

 den reviderade

 innan revisionen

 verkställs. Beslutet

 skall innehålla

 uppgift om ändamålet

 med revisionen och

 om möjligheten att

 undanta handlingar

 och uppgifter

 enligt 13 och 14 .

 I ett beslut om taxeringsrevision skall en eller flera tjänstemän förordnas

att verkställa revisionen (revisor).

 10

 En En

taxeringsrevision taxeringsrevision

skall om möjligt skall bedrivas i

göras på sådant sättsamverkan med den

och på sådan tid attreviderade och på

den inte hindrar ett sådant sätt att

verksamheten för denden inte onödigt

som revideras. Den hindrar verksam-

får inte utan heten. För det fall

särskilda skäl den reviderade inte

verkställas hos samverkar finns

enskild mellan kl. bestämmelser om vite

19.00 och kl. 8.00. i 12 fjärde stycket

 och om andra

 tvångsåtgärder i lagen

 (1990:000) om

 Skattemyndigheten särskilda tvångsåt-

får, när det behövs,gärder i

bestämma tid och beskattningsförfarandet.

plats för Revisionen får

revisionen. verkställas hos den

Revisionen får verk-reviderade om han

ställas hos den som medger det.

skall revideras Revisionen skall

eller på annan ske hos den

plats. Om denne reviderade om han

medger det får begär det och

revisionen göras revisionen kan göras

också i annat där utan betydande

utrymme hos honom änsvårighet.

sådant som

huvudsakligen använ-

ds för verksamheten.

Om revisionen skall

göras på någon annan

plats än hos den som

skall revideras,

skall räkenskaper

och andra Om revisionen

handlingar på begäraninte verkställs hos

av revisorn den reviderade

överlämnas mot kvittoskall handlingarna

till denne. på begäran överlämnas

 till revisorn mot

 kvitto.

 11

 Vid Vid

taxeringsrevision taxeringsrevision

får granskning ske får räkenskaps-

av räkenskaper, an- material och andra

teckningar och handlingar som rör

verifikationer samt verksamheten gran-

av korrespondens, skas om de inte

protokoll och andra skall undantas

handlingar som rör enligt 13 .

verksamheten. Vid revision får

 revisorn även in-

 ventera kassan,

 granska lager, ma-

 skiner och inven-

 tarier samt be-

 siktiga lokaler och

 byggnader som

 används i verksam-

 heten.

 Med handling förstås framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan

läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel.

 Taxeringsrevision

får verkställas för

kontroll även av det

löpande

beskattningsårets

räkenskaper och

handlingar.

 Vid

taxeringsrevision

hos den som är

bokföringsskyldig

enligt

bokföringslagen

(1976:125) eller

skyldig att föra

räkenskaper enligt

jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) få

revisorn även

inventera kassan

samt granska

varulager, maskiner

och andra

inventarier som är

avsedda för

stadigvarande bruk.

 12

 Vid Vid

taxeringsrevision ärtaxeringsrevision

den som revideras skall den

skyldig att genast reviderade tillhan-

tillhandahålla dahålla revisorn de

revisorn de handlingar och lämna

handlingar och lämnade upplysningar som

de upplysningar som behövs för revi-

behövs för sionen. Han skall

revisionen. Han också lämna tillträde

skall också lämna till utrymmen som

tillträde till sådanahuvudsakligen använ-

utrymmen som ds i verksamheten

huvudsakligen använ-för sådan åtgärd som

ds i hans avses i 11 andra

verksamhet, samt ge stycket och om

den hjälp som behövsmöjligt ställa en

för granskning av ändamålsenlig arbets-

handlingar och plats till förfogan-

varulager samt de. Den reviderade

maskiner och andra skall i övrigt ge

för stadigvarande den hjälp som behövs

bruk avsedda inven- vid revisionen.

tarier och för Revisorn skall på

kassainventering. begäran ges tillfälle

 Revisorn skall på att själv använda

begäran ges tillfälleterminal eller

att själv använda annat tekniskt

terminal eller hjälpmedel för att ta

annat tekniskt del av upptagning

hjälpmedel för att tasom kan uppfattas

del av upptagning endast med sådant

som kan uppfattas hjälpmedel, om inte

endast med sådant den reviderade i

hjälpmedel. stället

 tillhandahåller en

 kopia av upptag-

 ningen och denna

 utan svårighet kan

 granskas med annat

 tillgängligt

 tekniskt hjälpmedel.

 Revisorn får

 kontrollera att

 kopian stämmer

 överens med den upp-

 tagning som finns

 hos den reviderade.

 Vid granskning av

 upptagning som

 Om den som skall avses i andra

revideras inte stycket får endast

fullgör sina de tekniska

skyldigheter enligt hjälpmedel och

första eller andra sökbegrepp användas,

stycket, får skat- som behövs för att

temyndigheten tillgodose ändamålet

förelägga honom vid med revisionen.

vite att fullgöra Granskningen får

dem. inte verkställas via

 telenät.

 Om den reviderade

 inte fullgör sina

 skyldigheter enligt

 första eller andra

 stycket, får skat-

 temyndigheten

 förelägga honom vid

 vite att fullgöra

 dem.

 12 a

 En revision får

 inte pågå längre tid än

 nödvändigt. Räken-

 skapsmaterial och

 andra handlingar

 som överlämnats till

 revisorn skall så

 snart som möjligt

 och senast när

 revisionen

 avslutats återlämnas

 till den revi-

 derade.

 Skattemyndigheten

 skall snarast lämna

 meddelande om

 resultatet av

 revisionen till den

 reviderade i de

 delar som rör honom.

 Handlingar och

 uppgifter som skall

 undantas

 13

 Revisorn har rätt På den enskildes

att ta del av begäran skall från

handlingar som är avföreläggande eller

betydelse för revision undantas

revisionen även om 1. handling som

den som revideras inte får tas i

skall iaktta beslag enligt 27

tystnad om deras kap. 2 rätte-

innehåll. När det gångsbalken,

finns synnerliga 2. annan handling

skäl får länsrätten med ett betydande

dock på framställningskyddsintresse om

av den som handlingens innehåll

revideras besluta på grund av särskilda

att sådana omständigheter inte

handlingar eller bör komma till någon

handlingar, som med annans kännedom.

hänsyn till deras

innehåll på grund av

särskilda omständig- Handling som

heter inte bör kommaavses i första

till någon annans stycket 2 får

kännedom, skall undantas endast om

undantas från handlingens

revisionen. skyddsintresse är

 Om handlingen större än dess

utgörs av sådan betydelse för kon-

upptagning som trollen.

avses i 11 andra

stycket, får

domstolen besluta

om sådana

begränsningar i

revisorns rätt att Bestämmelserna i

själv använda första och andra

tekniska hjälpmedel styckena gäller i

som behövs för att tillämpliga delar

handlingar, som även föreläggande att

enligt första styc- lämna uppgifter.

ket bör undantas från

granskning, inte

skall bli

tillgängliga för

revisorn.

 14

 Skattemyndigheten En skriftlig

skall snarast lämna begäran om befrielse

meddelande om från föreläggande att

resultatet av lämna uppgift, visa

revisionen till den upp handling eller

som reviderats i de lämna över en kopia

delar som rör honom.av handling skall

 ges in till

 länsrätten till-

 sammans med föreläg-

 gandet och den

 begärda handlingen

 eller uppgiften.

 Om den reviderade

 begär att en hand-

 ling skall undantas

 från revision skall

 handlingen, om

 skattemyndigheten

 anser att den bör

 granskas, ome-

 delbart förseglas

 och överlämnas till

 länsrätten.

 Länsrätten skall

 utan dröjsmål pröva om

 handlingen eller

 uppgiften skall

 undantas från

 kontrollen.

 14 a

 I fråga om

 upptagning, som

 avses i 11 tredje

 stycket, bestämmer

 länsrätten i vilken

 form eller på vilket

 sätt den skall

 tillhandahållas i

 målet.

 Länsrätten får, i

 fråga om upptagning

 som avses i

 föregående stycke,

 besluta om sådana

 begränsningar i

 revisorns rätt att

 själv använda tek-

 niska hjälpmedel som

 behövs för att upp-

 gift, som skall

 undantas från

 granskning, inte

 skall bli tillgäng-

 lig för revisorn.

 14 b

 Om den enskilde

 begär det, skall

 länsrätten pröva om

 beslut kan fattas

 utan att rätten

 granskar hand-

 lingen.

 Anser den

 enskilde att en

 handling eller

 uppgift inte

 omfattas av

 kontrollen handläggs

 frågan om undan-

 tagande på sätt som

 anges i 14 och 14 a

 samt i första styck-

 et.

 14 c

 Om en handling

 eller del av hand-

 ling undantagits

 från kontroll, får

 dess innehåll inte

 återges eller

 åberopas vid

 redogörelse för gran-

 skningen eller

 annars inför myn-

 dighet. Detta gäller

 även om en handling,

 utan beslut av

 länsrätten, återlämnats

 efter det att den

 be-gärts undantagen.

 Ett beslut i fråga

 om undantagande av

 handling eller

 uppgift gäller ome-

 delbart om inte

 annat anges i be-

 slutet.

 6 kap.

 10

 Överklagande får Länsrättens beslut

inte ske av läns- avseende skattemyn-

rättens beslut dighets beslut att

avseende avvisa en begäran om

 1. befrielse från omprövning såsom för

skyldighet att lämnasent inkommen får

upplysningar eller inte överklagas.

visa upp handling

som behövs för utred-

ning,

 2. undantagande

av handling från

taxeringsrevision,

 3. en

skattemyndighets

beslut att avvisa

en begäran om

omprövning såsom för

sent inkommen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter gäller fortfarande

i fråga om revisioner som har beslutats före ikraftträdandet. De nya

bestämmelserna i 3 kap. 13-14 c och 6 kap. 10 tillämpas dock om handlingar

och uppgifter begärs undantagna efter ikraftträdandet.

 8

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter

 Härigenom föreskrivs att 4, 7, 12, 16 och 21 lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 1

 Beslut om Beslut om

betalningssäkring fårbetalningssäkring får

fattas om påtaglig fattas om det finns

risk föreligger att en påtaglig risk att

gäldenären inte gäldenären försöker

kommer att betala undandra sig att

fordringen och betala fordringen

denna eller, om och denna eller, om

flera fordringar det finns flera

föreligger mot sammafordringar mot

gäldenär, de tillhopasamma gäldenär, de

uppgår till tillsammans uppgår

betydande belopp. Ärtill betydande be-

fordringen att lopp. Är fordringen

hänföra till viss att hänföra till viss

tidsperiod får tidsperiod får

betalningssäkring betalningssäkring

beslutas endast om beslutas endast om

perioden har gått perioden har gått

till ända eller till ända eller

fordringen dessför- fordringen dessför-

innan har förfallit innan har förfallit

till betalning. till betalning.

 Beslut om betalningssäkring får fattas endast om skälen för åtgärden uppväger

det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för gäldenären eller för

något annat motstående intresse.

 7 2

 Avser ett beslut Avser ett beslut

om betalningssäkringom betalningssäkring

en fordran som inte en fordran som inte

är fastställd, skallär fastställd, skall

länsrätten häva länsrätten häva

beslutet, om inte beslutet, om inte

talan om faststäl- talan om faststäl-

lelse av fordringen lelse av fordringen

eller av underlaget eller av underlaget

för den har väckts för den har väckts

vid domstol inom vid domstol inom

sex månader från sex månader från

dagen för beslutet dagen för beslutet

eller fordringen eller fordringen

eller underlaget föreller underlaget för

den inom samma tid den inom samma tid

har fastställts i har fastställts i

annan ordning. annan ordning.

Länsrätten får medgeLänsrätten får medge

förlängning av förlängning av

tidsfristen, om det tidsfristen med tre

finns särskilda skäl.månader i taget, om

 det finns särskilda

 skäl.

 Har ett beslut om betalningssäkring hävts enligt första stycket, får ett nytt

beslut om betalningssäkring på samma grund fattas endast om talan beträffande

fordringen har väckts eller om fordringen eller underlaget för den har

fastställts i annan ordning.

 12 3

 Gäldenären får inte överlåta egendom, som har tagits i anspråk genom

betalningssäkring, eller till skada för borgenären förfoga över egendomen på

annat sätt, om inte kronofogdemyndigheten medger det av

särskilda skäl.

 I fråga om verkan I fråga om verkan

i övrigt av i övrigt av

verkställd verkställd

betalningssäkring betalningssäkring

gäller vad som gäller vad som

föreskrivs om föreskrivs om

utmätning i 4 kap. utmätning i 4 kap.

29 andra stycket, 29 andra stycket

30 och 31 och 12 och 31 och 12 kap.

kap. 6-10 utsök-6-10 och om kvar-

ningsbalken. Att stad i 16 kap. 15

betalningssäkring första stycket

ger förmånsrätt före-utsökningsbalken. I

skrivs i förmåns- fråga om verkan av

rättslagen utmätning av egendom

(1970:979). som tagits i anspråk

 genom

 betalningssäkring

 gäller vad som är

 föreskrivet i 16

 kap. 15 andra

 stycket

 utsökningsbalken om

 utmätning av egendom

 som belagts med

 kvarstad för

 fordran.

 Om lös egendom, som har tagits i anspråk genom betalningssäkring, hastigt

faller i värde eller kräver alltför kostsam vård, får den på begäran av någon av

parterna säljas i den ordning som gäller för utmätt egendom.

 16

 Är fara att lös Är fara att lös

egendom, som kan egendom, som kan

bli föremål för betal-bli föremål för betal-

ningssäkring, ningssäkring,

undanskaffas, får i undanskaffas, får i

avvaktan på rättens avvaktan på rättens

beslut gransknings- beslut gransknings-

ledare som avses i ledare som avses i

2 bevissäk- 3 lagen (1994:000)

ringslagen om särskilda tvångsåt-

(1975:1027) för gärder i

skatte-och beskattningsförfarandet

avgiftsprocessen ta ta egendomen i

egendomen i förvar. förvar.

 21 4

 Har ett beslut om betalningssäkring meddelats för en fordran som inte är

fastställd och blir fordringen senare inte slutligt fastställd eller fastställs

den slutligt till ett väsentligt lägre belopp än det som har betalningssäkrats,

har gäldenären rätt till ersättning av staten för ren förmögenhetsskada som

därigenom har tillfogats honom.

 Ersättning lämnas Bestämmelser om

endast för skada somersättning för

är av någon processkostnader

betydelse. finns i lagen

Ersättning lämnas (1989:479) om

inte för kostnader ersättning för kost-

för biträde eller nader i ärenden och

utredning. mål om skatt, m.m.

______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. Äldre föreskrifter i 4, 7, 16 och 21 tillämpas fortfarande i fråga om

betalningssäkring på grund av ansökan som kommit in till länsrätten före

ikraftträdandet.

 9

 3. De äldre föreskrifterna i 12 tillämpas fortfarande i fråga om

betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1989:1000.

2Senaste lydelse 1989:1000.

3Senaste lydelse 1989:1000.

4Senaste lydelse 1989:1000.

 10

2.4 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)1

 dels att 49 2 mom., 78 1 och 2 mom. samt 102 skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas två nya moment, 78 2 a och 2 b mom., av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 49 2

 2 mom. Anstånd får medges med högst det belopp som kan antas bli nedsatt eller

falla bort enligt 1 mom. 1 eller som betingas av yrkandet i omprövningsärendet

eller överklagandet.

 Om det i fall som Om det i fall som

avses i 1 mom. 2 avses i 1 mom. 2

och 3 med hänsyn och 3 med hänsyn

till den skatt- till den skatt-

skyldiges skyldiges

förhållanden och förhållanden och

omständigheterna i omständigheterna i

övrigt kan antas attövrigt kan antas att

det belopp som det belopp som

avses med anståndet avses med anståndet

inte kommer att inte kommer att

betalas i rätt tid, betalas i rätt tid,

får anstånd medges får anstånd medges

endast om den endast om den

skattskyldige skattskyldige

ställer säkerhet förställer säkerhet för

beloppet. Anstånd fårbeloppet genom en

dock medges utan av bank utfär-dad

att säkerhet ställs garantiförbindelse

om an- stånds- eller någon annan

beloppet är form av borgen.

förhållandevis ringaAnstånd får dock

eller om det annars medges utan att

finns särskilda skäl.säkerhet ställs om

Ställd säkerhet får anståndsbeloppet är

tas i anspråk när förhållandevis ringa

anståndstiden gått eller om det annars

ut. I övrigt skall finns särskilda skäl.

bestämmelserna om Ställd säkerhet får

säkerhet i lagen tas i anspråk när an-

(1993:891) om ståndstiden gått ut.

indrivning av I övrigt skall

statliga fordringar bestämmelserna om

m.m. tillämpas. säkerhet i lagen

 (1993:891) om

 indrivning av

 statliga fordringar

 m.m. tillämpas.

 Om yrkandet i

 omprövningsärendet

 eller målet bifalls,

 skall kostnad för

 ställd säkerhet

 ersättas av staten.

 Ersättningen skall

 jämkas om endast en

 del av yrkandet bi-

 falls eller om det

 skulle vara oskäligt

 att ersättning

 lämnas. I övrigt

 skall bestämmelserna

 i 6-11 lagen

 (1989:479) om

 ersättning för kost-

 nader i ärenden och

 mål om skatt, m.m.

 tillämpas.

 78

 1 mom.3 Arbetsgivare, som enligt lag är bokföringsskyldig skall ha sin

bokföring så ordnad att därav framgår arbetstagares namn, lönebelopp och

skatteavdrags belopp. Om skattsedel eller skattekort har företetts för

arbetsgivaren skall också framgå arbetstagares födelsetid samt nummer på för

honom utfärdad skattsedel.

 Också annan arbetsgivare än i första stycket sägs, som har att verkställa

skatteavdrag på arbetstagares lön, är skyldig att i enahanda omfattning föra

anteckningar i hänseende som har sagts nyss.

 För kontroll av att

bestämmelserna om

skatteavdrag har

följts får revision

göras hos sådan ar-

betsgivare, som

avses i första och

andra styckena. Re-

vision får också göras

hos den som har an-

sökt om en

F-skattesedel för

kontroll av att

lämnade uppgifter är

riktiga och

fullständiga. Beslut

om revision

meddelas av

Riksskatteverket

eller

skattemyndighet. I

övrigt gäller i fråga

om revision i till-

ämpliga delar

bestämmelserna i 3

kap. 8-14 taxe-

ringslagen

(1990:324).

 2 m o m.4 Det 2 m o m.

åligger varje ar- Skattemyndigheten

betsgivare att får förelägga den som

efter anmaning av är eller kan antas

skattemyndigheten vara arbetsgivare

lämna uppgift om att lämna uppgift,

arbetstagare, visa upp handling

utbetalda löner och eller lämna över en

beloppet av kopia av handling

verkställda skat- som behövs för

teavdrag. kontroll av att

 bestämmelserna om

 skatteavdrag har

 följts.

 Bestämmelserna i 3

 kap. 13-14 c

 taxeringslagen

 (1990:324) gäller i

 fråga om handling

 eller uppgift som

 skall undantas från

 föreläggande.

 Uppgifter som myndighet förfogar över och som behövs för kontroll av att

bestämmelserna om skatteavdrag har följts skall på skattemyndighetens begäran

tillhandahållas denna. Därvid gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap.

16 taxeringslagen (1990:324).

 2 a m o m. Om några

 uppgifter i en

 uppbördsdeklaration,

 en preliminär

 självdeklaration

 eller en ansökan om

 F-skattesedel behöv-

 er kontrolleras

 genom avstämning mot

 räkenskaper,

 anteckningar eller

 andra handlingar,

 får skattemyn-

 digheten komma

 överens med ar-

 betsgivaren eller

 den skatttskyldige

 om att sådan

 avstämning skall

 göras vid besök hos

 honom eller vid

 annat personligt

 sammanträffande.

 2 b m o m. För

 kontroll av att

 den som är eller kan

 antas vara

 arbetsgivare har

 följt bestämmelserna

 om skatteavdrag

 eller att den som

 ansökt om

 F-skattesedel lämnat

 riktiga och

 fullständiga upp-

 gifter, får

 Riksskatteverket

 eller skattemyn-

 digheten besluta om

 revision hos ar-

 betsgivaren eller

 sökanden. Därvid

 gäller i tillämpliga

 delar bestämmelserna

 i 3 kap. 8-14 c

 taxeringslagen

 (1990:324).

 102 5

 Länsrättens beslut Överklagande av

om preliminär länsrättens beslut om

taxering, preliminär taxering,

debitering eller debitering eller

jämkning av jämkning av preli-

preliminär skatt, minär skatt,

verkställande av verkställande av

skatteavdrag och skatteavdrag och

anstånd med att anstånd med att be-

betala in skatt får tala in skatt får

inte överklagas. Vadprövas av kam-

som sagts nu gäller marrätten endast om

dock inte beslut den har meddelat

med anledning av en prövningstillstånd.

begäran enligt 44 Vad som sagts nu

om besked angående gäller dock inte

skyldigheten att beslut med

verkställa skat- anledning av en

teavdrag. begäran enligt 44

 om besked angående

 skyldighet att

 verkställa

 skatteavdrag.

______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. De äldre föreskrifterna i 49 2 mom. tillämpas fortfarande i fråga om

anstånd som meddelats före ikraftträdandet.

 3. De nya föreskrifterna i 102 träder i kraft den 1 oktober 1994. Beslut som

meddelats av skattemyndigheten före ikraftträdandet överklagas enligt äldre

föreskrifter.

1 Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2 Senaste lydelse 1993:894.

3 Senaste lydelse 1992:680.

4 Senaste lydelse 1992:1177.

5 Senaste lydelse 1992:680.

 11

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:479) om ersättning för kostnader

ärenden och mål om skatt, m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i

ärenden och mål om skatt, m.m.

 dels att 8 skall upphöra att gälla,

 dels att 3-5, 7 och 9-11 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3

 En skattskyldig En skattskyldig

som i ett ärende som i ett ärende

eller mål haft kost-eller mål haft

nader för ombud kostnader för ombud

eller biträde, eller biträde,

utredning eller utredning eller

annat som skäligen annat som skäligen

behövts för att ta behövts för att ta

till vara hans rätt till vara hans rätt

får beviljas ersätt-skall efter

ning för framställning

kostnaderna. beviljas ersättning

 för kostnaderna om

 Ersättning får inte

beviljas för 1. den

 1. kostnader som skattskyldige helt

avser skyldigheten eller delvis vinner

att lämna dek- bifall till sina

laration eller yrkanden i ärendet

andra uppgifter eller målet,

till ledning för en

myndighets beslut

om skatt, tull 2. ärendet eller

eller avgift, målet avser fråga som

 2. kostnader som är av betydelse för

avser skyldigheten rättstillämpningen

att i skälig eller

omfattning genom

räkenskaper,

anteckningar eller

på annat lämpligt sätt

sörja för att det

finns sådant

underlag som behövs

dels för att den

skattskyldige skall 3. det finns

kunna deklarera synnerliga skäl för

eller lämna ersättning.

uppgifter som han är

skyldig att lämna,

dels för att dek-

larationen och

uppgifterna skall

kunna kontrolleras,

 3. den

skattskyldiges eget

arbete, tidsspillan

eller i övrigt för

kostnader för sådant

som den skattskyl-

dige själv utfört med

anledning av ärendet

eller målet.

 4

 Ersättning får Ersättning får inte

beviljas endast beviljas för

till den del det är

oskäligt att kost-

naden bärs av den

skattskyldige med

hänsyn till samtliga 1. kostnader som

följande faktorer: avser skyldigheten

 1. sakens att lämna

beskaffenhet, deklaration eller

 andra uppgifter

 till ledning för en

 myndighets beslut

 2. kostnadens om skatt, tull

storlek, eller avgift,

 2. kostnader som

 avser skyldigheten

 att i skälig

 omfattning genom

 räkenskaper,

 anteckningar eller

 på annat lämpligt sätt

 sörja för att det

 finns sådant

 underlag som behövs

 3. ärendets eller dels för att den

målets handläggning,skattskyldige skall

 kunna deklarera

 eller lämna

 uppgifter som han är

 4. ärendets eller skyldig att lämna,

målets utgång, dels för att

 5. den deklarationen och

skattskyldiges uppgifterna skall

personliga och kunna kontrolleras,

ekonomiska 3. den

förhållanden, skattskyldiges eget

 6. omständigheternaarbete, tidsspillan

i övrigt. eller i övrigt för

 kostnader för sådant

 som den skattskyl-

 dige själv utfört med

 anledning av ärendet

 eller målet.

 5

 När ersättningen bestäms, skall den minskas med annan ersättning som den

skattskyldige har fått eller kan antas komma att få för samma kostnader enligt

annan författning eller enligt avtal.

 Ersättning får jämkas

 om den

 skattskyldige

 vinner bifall

 endast till en del

 av sina yrkanden i

 ärendet eller målet,

 såvida inte övriga

 yrkanden är av

 endast ringa

 betydelse.

 Jämkning får också

 ske när den

 skattskyldige varit

 försumlig eller har

 orsakat att ärendet

 eller målet blivit

 mer omfattande än

 nödvändigt.

 7 1

 Frågor om ersättningEn framställning om

för kostnader hos ersättning för

andra myndigheter änkostnader skall

domstolar prövas av göras hos den

länsrätten. Frågan myndighet eller den

prövas dock av kam- domstol där

marrätten, om denna kostnaderna

som första dom- uppkommit.

stolsinstans skall Framställningen

pröva ett skall ha kommit in

överklagande i det innan myndigheten

ärende eller mål someller domstolen

kostnaderna hänför avgör ärendet eller

sig till. målet.

 Om ett ärende eller

mål avser en fråga

som prövas av en

allmän domstol,

prövas frågan om

ersättning för

kostnader i ärendet

eller målet av

länsrätten i det län

där den tingsrätt

eller

skattemyndighet som

är be-

skattningsmyndighet

är belägen.

 En framställning om

ersättning enligt

denna paragraf

skall ha kommit in

inom ett år från

utgången av det år då

det ärende eller mål

som kostnaderna

hänför sig till

avgjordes genom

lagakraftvunnet

beslut. Om av-

görandet i ärendet

eller målet har

överklagats till

förvaltningsdomstol,

skall fram-

ställningen om

ersättning dock ha

kommit in innan

domstolen avgör

ärendet eller målet.

 9

 Om den Om den

skattskyldige inte skattskyldige inte

har kommit in i tid har kommit in i tid

med en framställningmed en framställning

om ersättning, får om ersättning, får en

domstolen pröva en senare inkommen

senare inkommen framställning prövas

framställning endastendast under

under förutsättning förutsättning att

att förseningen förseningen beror på

beror på något något ursäktligt

ursäktligt misstag. misstag.

 10

 Om den Myndighets beslut

skattskyldige har överklagas hos läns-

begärt ersättning i rätten i det län där

samband med att för-myndigheten är

valtningsdomstolen belägen.

handlägger det mål

som kostnaderna

hänför sig till,

skall

ersättningsfrågan

avgöras samtidigt

med målet.

 11

 Ett Ett

ersättningsbeslut ersättningsbeslut

som meddelas i som meddelas i

samband med av- samband med avgö-

görandet i det mål randet i det ärende

som kostnaderna eller mål som

hänför sig till, fårkostnaderna hänför

överklagas inom den sig till, får

tid som gäller för överklagas inom den

överklagande av tid som gäller för

avgörandet i målet. överklagande av

 avgörandet i ärendet

 eller målet.

 Ersättningsbeslut

 som meddelats av

 myndighet, får

 överklagas av den

 myndighet eller det

 allmänna ombud som

 får överklaga det

 ärende som

 kostnaderna hänför

 sig till. I sådant

 fall skall

 ersättningsbeslutet

 överklagas inom den

 tid som följer av

 första stycket, dock

 senast inom två måna-

 der från det att

 beslutet med-

 delades.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre bestämmelser gäller fortfarande

i fråga om kostnader i ärenden och mål som anhängiggjorts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1990:407.

 12

2.6 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen

(1970:979)

 Härigenom föreskrivs att 8 och 9 förmånsrättslagen (1970:979)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 2

 Utmätning ger Utmätning ger

förmånsrätt i den förmånsrätt i den

utmätta egendomen. utmätta egendomen.

Betalningssäkring

ger förmånsrätt i den

egendom som har

tagits i anspråk.

 9 3

 Särskilda förmånsrätter gäller inbördes efter paragrafernas följd och efter den

i 4-7 angivna numreringen.

 Förmånsrätt enligt 4 3 har dock företräde framför förmånsrätt enligt 4 2 på

grund av annan retentionsrätt än som avses i 247 sjölagen (1891:35 s. 1).

 Förmånsrätt på grund av utmätning har företräde framför förmånsrätt på grund

av företagsinteckning, vilken har sökts samma dag som beslutet om utmätning med-

delades eller senare, och framför förmånsrätt på grund av annan inteckning,

vilken har sökts samma inskrivningsdag som ett ärende angående anteckning om

utmätningen har tagits upp eller senare.

 Utmätning ger företräde framför senare utmätning av samma egendom, om ej annat

följer av 4 kap. 30 andra stycket eller 7 kap. 13 utsökningsbalken.

Utmätning för flera fordringar på en gång ger lika rätt. Om det inbördes

företrädet i övrigt mellan fordringar med samma slag av förmånsrätt finns för

vissa fall särskilda bestämmelser.

 Vad i denna

paragraf föreskrives

om förmånsrätt på grund

av utmätning

tillämpas även i fråga

om förmånsrätt på grund

av betalnings-

säkring.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter tillämpas

fortfarande i fråga om betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Lagen omtryckt 1975:1248.

2Senaste lydelse 1978:883.

3Senaste lydelse 1981:806.

 13

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1958:295) om sjö-mansskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1958:295) om sjömansskatt1

 dels att 19 a skall betecknas 19 d ,

 dels att 19 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 19 a-19 c , av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 2

 Redare, som enligt lag är skyldig att föra handelsböcker, skall ha sin

bokföring så ordnad, att därav framgår sjömans namn, födelsetid, lönebelopp och

skatteavdrags belopp samt, om sjömannen uppvisat skattsedel på preliminär skatt,

numret på denna skattsedel.

 Även annan redare än i första stycket sägs, som skall göra avdrag för

sjömansskatt, är skyldig att föra anteckningar i samma omfattning.

 Efter anmaning av Efter anmaning av

Riksskatteverket Riksskatteverket

eller eller

skattemyndighet skattemyndighet

åligger det sådan åligger det sådan

redare, som avses i redare, som avses i

första eller andra första eller andra

stycket, att med- stycket, att lämna

dela de uppgift, visa upp

upplysningar som handling eller lämna

behövs för kontroll över en kopia av

av skatteavdrag. handling som behövs

Redare skall också för kontroll av att

efter anmaning bestämmelserna om

förete alla skatteavdrag följts.

handlingar som Bestämmelserna i 3

behövs för sådan kap. 13-14 c

kontroll, såsom taxeringslagen

kontrakt, (1990:324) gäller i

kontoutdrag, fråga om handling

räkningar eller eller uppgift som

kvitton. skall undantas från

 anmaning.

 För kontroll av

att bestämmelserna

om skatteavdrag har

följts får revision

verkställas hos

redare som avses i

första eller andra

stycket. Beslut om

revision meddelas

av Riksskatteverket

eller av skattemyn-

dighet. I övrigt

gäller i fråga om

revision i

tillämpliga delar

bestämmelserna i 3

kap. 8-14 taxe-

ringslagen

(1990:324).

 19 a

 Uppgifter som en

 myndighet förfogar

 över och som behövs

 för kontroll av att

 bestämmelserna om

 skatteavdrag följts

 skall på Riks-

 skatteverkets eller

 skattemyndighetens

 begäran

 tillhandahållas

 dessa. Därvid gäller

 i tillämpliga delar

 bestämmelserna i 3

 kap. 16

 taxeringslagen

 (1990:324).

 19 b

 Om några uppgifter i en

 redovisning enligt 14

 behöver kontrolleras

 genom avstämning mot

 räkenskaper, anteckningar

 eller andra handlingar,

 får Riksskatteverket

 eller skattemyndigheten

 komma överens med redaren

 om att en sådan avstämning

 skall göras vid besök hos

 honom eller vid annat

 personligt

 sammanträffande.

 19 c

 För kontroll av att be-

 stämmelserna om

 skatteavdrag följts får

 Riksskatteverket eller

 skattemyndigheten

 besluta om revision hos

 redaren. Därvid gäller i

 tillämpliga delar

 bestämmelserna i 3 kap.

 8-14 c taxeringslagen

 (1990:324).

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Lagen omtryckt 1970:933.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777.

2 Senaste lydelse 1991:505.

 14

2.8 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:00)

 Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:00)1

 dels att nuvarande 17 kap. 6 skall betecknas 7 ,

 dels att 17 kap. 2, 3, 5 och nya 7 , 20 kap. 9 samt punkt 2 i

övergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 17 kap. 6 , och i

övergångsbestämmelserna en ny punkt, punkt 8, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 kap.

 2

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får förelägga den får förelägga den som

deklarationsskyldigeär eller kan antas

att i den omfatt- vara

ning som anges i deklarationsskyldig

föreläggandet lämna deatt lämna uppgift,

upplysningar som visa upp handling

behövs för kontroll eller lämna över en

av deklarationen kopia av handling

eller annars för som behövs för

beskattningen. kontroll av dek-

 larationen eller

 Skattemyndigheten annars för beskatt-

får vidare förelägganingen.

den dek-

larationsskyldige

att visa upp kon-

trakt, kontoutdrag,

räkningar, kvitton

eller liknande

handlingar som Ett föreläggande får

behövs för kontroll förenas med vite om

av deklarationen. det finns anledning

 Ett föreläggande fåratt anta att det

förenas med vite, omannars inte följs.

det finns anledning

att anta att den

deklarationsskyldige

annars inte följer

föreläggandet.

 3

 Bestämmelserna i 3 Bestämmelserna i 3

kap. 6 kap. 13-14 c

taxeringslagen taxeringslagen

(1990:324) om (1990:324) gäller i

befrielse från fråga om handling

skyldigheten att eller uppgift som

lämna upplysningar skall undantas från

eller visa upp föreläggande.

handlingar gäller

även när det är fråga

om skatt enligt

denna lag.

 5

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får förelägga en får förelägga den som

näringsidkare att är eller kan antas

lämna uppgifter om vara bokförings-

skattepliktig skyldig enligt

omsättning av varor bokföringslagen

eller tjänster som (1976:125) eller

han förvärvat av, såltskyldig att föra

till eller tillhan- räkenskaper enligt

dahållit annan närin-jordbruks-

gsidkare. Bestämmel-bokföringslagen

serna om befrielse (1979: 141) och

från uppgifts- annan juridisk

skyldighet i 3 kap. person än dödsbo att

3 och 4 kap. 6 lämna uppgift, visa

tredje stycket upp handling eller

lagen (1990:325) om lämna över en kopia

självdeklaration ochav handling som rör

kontrolluppgifter omsättning av varor

gäller då. eller tjänster som

 han förvärvat av, sålt

 till eller

 tillhandahållit

 näringsidkare

 (kontrolluppgift),

 om det behövs till

 ledning för

 beskattning av

 denne näringsidkare.

 Om det finns särski-

 lda skäl får även

 annan person än som

 avses i första

 meningen föreläggas

 att lämna

 kontrolluppgift.

 Bestämmelserna i 3

 kap. 13-14 c

 taxeringslagen

 (1990:324) gäller i

 fråga om handling

 eller uppgift som

 skall undantas från

 föreläggande.

 För kontroll av skatt enligt denna lag gäller bestämmelserna i 3 kap. 16

taxeringslagen (1990:324).

 6

 Ett föreläggande

 enligt 5 får förenas

 med vite, om det

 finns anledning att

 anta att det annars

 inte följs.

 Om föreläggandet

 medför att den som

 föreläggs måste lägga

 ned ett betydande

 arbete för att

 fullgöra det, får han

 i stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till skattemyn-

 dighetens förfogande

 för granskning.

 7

 För att Skattemyndigheten

kontrollera att får besluta om

deklarations- eller skatterevision för

uppgiftsskyldighetenatt kontrollera att

har fullgjorts deklarations- eller

riktigt och uppgiftsskyldighet

fullständigt eller fullgjorts riktigt

för att på annat sättoch fullständigt.

få upplysning till Skatterevision får

ledning för beskatt-göras hos den som är

ningen, får eller kan antas

skattemyndigheten vara bokförings-

besluta att skyldig enligt bok-

skatterevision föringslagen

skall göras hos den (1976:125) eller

som är deklarations-skyldig att föra

eller uppgiftsskyl- räkenskaper enligt

dig. jordbruksbokfö-

Skattemyndigheten ringslagen (1979:

får också besluta att141) och hos annan

skatterevision för juridisk person än

kontroll av att dödsbo. Revision får

lämnade uppgifter ärgöras även hos den

riktiga och som har anmält sig

fullständiga skall för registrering för

göras hos den som kontroll av att

har anmält sig för lämnade uppgifter är

registrering. riktiga och

 fullständiga och hos

 sådan representant

 för utländsk företa-

 gare som avses i 22

 kap. 6 .

 I övrigt gäller i I övrigt gäller i

fråga om skattere- fråga om skatte-

vision i tillämpligarevision i

delar bestämmelsernatillämpliga delar

om bestämmelserna om

taxeringsrevision i taxeringsrevision i

3 kap. 8-14 3 kap. 8-14 c

taxeringslagen taxeringslagen

(1990:324). (1990:324).

 20 kap.

 9

 Bestämmelserna i 6 kap. 10-24 taxeringslagen (1990:324) gäller för mål

enligt 1 första stycket.

 Länsrättens beslut Överklagande av

med anledning av länsrättens beslut om

överklagande av anstånd med att lämna

beslut om anstånd deklaration eller

med att lämna de- betala skatt får

klaration eller prövas av

betala skatt får kammarrätten endast

inte överklagas. om den har meddelat

 prövningstillstånd.

______________ ______________

 2. De upphävda 2. De upphävda

lagarna gäller lagarna gäller

fortfarande i fråga fortfarande i fråga

om förhållanden som om förhållanden som

hänför sig till tidenhänför sig till tiden

före ikraftträdandetföre ikraftträdandet

av den nya lagen. av den nya lagen.

 Reglerna i 17 kap.

 i den nya lagen

 tillämpas dock även på

 äldre förhållanden.

 8. Föreskrifterna

 om överklagande i 20

 kap. 9 träder i

 kraft först den 1

 oktober 1994.

 Beslut som med-

 delats av

 skattemyndigheten

 före ikraftträdandet

 överklagas enligt

 äldre föreskrifter.

1 Lydelse enligt prop. 1993/94:99.

 15

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:151) om punktskatter och pris-

regleringsavgifter

 dels att 3 kap. 3, 5 och 7-15 samt 8 kap. 8 skall ha följande lydelse,

 dels att det i 3 kap. skall införas föra nya paragrafer, 15 a-15 d , och

närmast före 3 kap. 15 en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 3 1

 Beskattningsmyndigheten

får förelägga den Beskattningsmyndigheten

deklarationsskyldigefår förelägga den som

att i den omfat- är eller kan antas

tning som anges i vara

föreläggandet lämna dedeklarationsskyldig

upplysningar som att lämna uppgift,

behövs för kontroll visa upp handling

av att uppgifterna eller lämna över en

i en deklaration är kopia av handling

riktiga eller som behövs för kon-

annars för beskatt- troll av att

ningen samt prov uppgifterna i

och beskrivning på deklarationen är

varor som används, riktiga eller

säljs eller annars för beskatt-

tillhandahålls på ningen samt prov

annat sätt i verk- och beskrivning på

samheten. varor som används,

 säljs eller tillhan-

 dahålls på annat sätt

Beskattningsmyndig- i verksamheten.

heten får vidare

förelägga den

deklarations-

skyldige att visa

upp kontrakt, kon-

toutdrag, räkningar,

kvitton eller Ett föreläggande får

liknande handlingar förenas med vite, om

som behövs för det finns anledning

kontroll av att anta att det

deklarationen. annars inte följs.

 Ett föreläggande får

förenas med vite, om

det finns anledning

att anta att den

skattskyldige

annars inte följer

föreläggandet.

 Bestämmelserna i 3

kap. 6 taxerings-

lagen (1990:324)

gäller i fråga om

befrielse från

skyldigheten att

lämna upplysningar

eller visa upp

handling.

 5

 Bestämmelserna i 3

och 4 gäller ävenBeskattningsmyndigheten

den som utan att får förelägga den som

vara är eller kan antas

deklarationsskyldig vara bokförings-

tillverkar, skyldig enligt

bearbetar, säljer bokföringslagen

eller distribuerar (1976:125) eller

skattepliktiga skyldig att föra

varor eller idkar räkenskaper enligt

handel med varor, jordbruksbok-

som används vid föringslagen (1979:

framställning av 141) och annan

skattepliktiga juridisk person än

varor. dödsbo att lämna

Bestämmelserna gälleruppgift, visa upp

också den som handling eller lämna

bedriver förmed- över en kopia av

lingsverksamhet handling rörande

eller annan verk- rättshandling mellan

samhet av sådan den som föreläggs och

beskaffenhet att annan person

uppgifter som behövs(kontrolluppgift),

för skattekontrollenom det behövs till

kan hämtas ur ledning för beskatt-

anteckningar eller ning av den andre

andra handlingar personen eller för

som hör till verk- kontroll av ansökan

samheten. av honom om

 återbetalning av

 eller kompensation

 för skatt. Om det

 finns särskilda skäl

 får även annan person

 än som avses i första

 meningen föreläggas

 att lämna kontroll-

 uppgift.

 Ett föreläggande får

 förenas med vite om

 det finns anledning

 att anta att det

 annars inte följs.

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det, i

 stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till beskatt-

 ningsmyndighetens

 förfogande för

 granskning.

 7

BeskattningsmyndighetenBeskattningsmyndigheten

får besluta om får besluta om

skatterevision för skatterevision för

att kontrollera att att kontrollera att

deklarations- och deklarations- och

uppgiftsskyldig- uppgiftsskyldig-

heten fullgjorts heten fullgjorts

riktigt och riktigt och full-

fullständigt eller ständigt.

för att på annat sätt

få upplysning till

ledning för beslut

om skatt. Skatte-

revision får företas

hos den som är eller

skäligen kan antas Skatterevision får

vara skattskyldig även ske för att kon-

och hos den som trollera att den

avses i 5 . som ansökt om

 återbetalning av

 eller kompensation

 för skatt lämnat

 riktiga och full-

 ständiga uppgifter i

 sin ansökan.

 Skatterevision får

 göras hos den som är

 eller kan antas

 vara bokföringsskyl-

 dig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbokförings-

 lagen (1979:1141)

 och hos annan

 juridisk person än

 dödsbo.

 16

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8

 Ett beslut om

 skatterevision

 skall överlämnas till

 den reviderade

 innan revisionen

 verkställs. Beslutet

 skall innehålla

 I ett beslut om uppgift om ändamålet

skatterevision med revisionen och

skall en eller om möjligheten att

flera tjänstemän undanta handlingar

förordnas att verks-och uppgifter

tälla revisionen. enligt 15 och 15a .

 I ett beslut om

 skatterevision

 skall en eller

 flera tjänstemän

 förordnas att verk-

 ställa revisionen

 (revisor).

 9

 Skatterevisionen En skatterevision

får verkställas hos skall bedrivas i

den vars verksamhet samverkan med den

skall granskas reviderade och på

eller på annan ett sådant sätt att

plats. Om den inte onödigt

räkenskaper och hindrar verk-

andra handlingar samheten. För det

skall granskas på fall den reviderade

annan plats än där deinte samverkar

förvaras, skall de finns bestämmelser

mot kvitto överlämnasom vite i 13 och

till den som skall om andra

verkställa tvångsåtgärder i lagen

revisionen. (1994:000) om

 särskilda

 tvångsåtgärder i be-

 skattningsför-

Beskattningsmyndighetenfarandet.

får, när det behövs, Revisionen får

bestämma tid och verkställas hos den

plats för revisi- reviderade om han

onen. medger det.

 Revisionen skall

 ske hos den revide-

 rade om han begär

 det och revisionen

 kan göras där utan

 betydande svårighet.

 10 2

 Skatterevisionen Om revisionen

skall såvitt möjligtinte verkställs hos

ske på sådant sätt ochden reviderade

på sådan tid att denskall handlingarna

inte medför hinder ipå begäran överlämnas

verksamheten för dentill revisorn mot

hos vilken kvitto.

revisionen sker.

Den får inte utan

särskilda skäl

verkställas hos en-

skild mellan kl. 19

och kl. 8.

 11 3

 Vid Vid

skatterevision får skatterevision får

granskning ske av räkenskapsmaterial

räkenskaper, och andra hand-

anteckningar och lingar som rör

andra handlingar verksamheten gran-

som rör skas om de inte

verksamheten. Även skall undantas

handlingar som hör enligt 15 . Med

till den löpande handling förstås

redovis- framställning i

ningsperioden får skrift eller bild

granskas. Med samt upptagning som

handling förstås kan läsas, avlyssnas

framställning i eller på annat sätt

skrift eller bild uppfattas endast

samt upptagning som med tekniskt

kan läsas, avlyssnashjälpmedel. Revisorn

eller på annat sätt får ta prov på varor

uppfattas endast som används, säljs

med tekniskt eller tillhandahålls

hjälpmedel. Den som på annat sätt i

verkställer verksamheten. Vi-

revisionen får ta dare får han granska

prov på varor som varulager,

används, säljs ellerinventarier, for-

tillhandahålls på don, särskild räk-

annat sätt i verk- narapparatur, mätap-

samheten. Vidare fårparatur och

han granska tillverkningsproces-

varulager, ser. Han får också

inventarier, prova särskild räkn-

fordon, särskild arapparatur och

räknarapparatur, mätapparatur.

mätapparatur och

tillverkningsprocesser.

Han får också prova

särskild räk-

narapparatur och

mätapparatur.

 Beskattningsmyndigheten får besluta att kassainventering får göras vid

revisionen.

 12 4

 Den hos vilken Vid

revisionen sker är skatterevision

skyldig att utan skall den revide-

dröjsmål tillhanda- rade tillhandahålla

hålla de handlingar revisorn de hand-

som skall granskas lingar och lämna de

och lämna tillträde upplysningar som

till sådana lokaler,behövs för revi-

upplagsplatser och sionen. Han skall

andra utrymmen som också lämna tillträde

huvudsakligen till utrymmen som

används i hans huvudsakligen använ-

verksamhet. Han ds i verksamheten

skall också lämna för sådan åtgärd som

upplysningar och på avses i 11 och om

annat sätt lämna detmöjligt ställa en

biträde som krävs förändamålsenlig arbets-

att kontrollåtgärderplats till förfogan-

enligt 11 skall de. Den reviderade

kunna vidtas. skall i övrigt ge

 Den som den hjälp som behövs

verkställer vid revisionen.

skatterevision Revisorn skall på

skall på begäran gesbegäran ges tillfälle

tillfälle att själv att själv använda

använda terminal tekniskt hjälpmedel

eller annat för att ta del av

tekniskt hjälpmedel upptagning som kan

för att ta del av uppfattas endast

upptagning som kan med sådant hjälp-

uppfattas endast medel, om inte den

med sådant hjälpmed-reviderade i stället

el. tillhandahåller en

 kopia av upptag-

 ningen och denna

 utan svårighet kan

 granskas med annat

 tillgängligt

 tekniskt hjälpmedel.

 Revisorn får kon-

 trollera att kopian

 stämmer överens med

 den upptagning som

 finns hos den

 reviderade.

 Vid granskning av

 upptagning som

 avses i andra

 stycket får endast

 de tekniska

 hjälpmedel och sökbe-

 grepp användas som

 behövs för att

 tillgodose ändamålet

 med revisionen.

 Granskningen får

 inte verkställas via

 telenät.

 13

 Underlåter någon Om den reviderade

att fullgöra vad sominte fullgör sina

åligger honom enligtskyldigheter enligt

12 får beskat- 12 får be-

tningsmyndigheten skattningsmyndigheten

förelägga honom att förelägga honom vid

vid vite fullgöra vite att fullgöra

sina åligganden. dem.

 14 5

 Den som En revision får

verkställer inte pågå längre tid än

skatterevisionen fårnödvändigt. Räkens-

ta del av kapsmaterial och

handlingar som är avandra handlingar

betydelse för som överlämnats till

revisionen även om revisorn skall så

den hos vilken snart som möjligt

revisionen sker har och senast när

att iaktta tystnad revisionen avslut-

om deras innehåll. Påats återlämnas till

framställning av den reviderade.

denne får dock

länsrätten, när det

finns synnerliga

skäl, besluta att

sådana handlingar

skall undantas från

revisionen.

Detsamma gäller om

den, hos vilken

revisionen sker, i

annat fall begär att

en handling skall Beskattningsmyndigheten

undantas från skall snarast lämna

revisionen med meddelande om

hänsyn till att dessresultatet av

innehåll på grund avrevisionen till den

särskilda omständig-reviderade i de

heter inte bör kommadelar som rör honom.

till någon annans

kännedom.

 Om handlingen

utgörs av sådan

upptagning som

avses i 11 tredje

meningen får rätten

besluta om sådana

begränsningar av

rätten att använda

den reviderades

tekniska hjälpmedel

som behövs för att

handlingar som

enligt första styck-

et bör undantas från

granskning inte

skall bli

tillgängliga för den

som verkställer

revisionen.

 Framställning som

avses i denna

paragraf prövas av

länsrätten i det län

där den, hos vilken

revisionen sker, är

bosatt.

 17

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Handlingar och

 uppgifter som skall

 undantas

 15

 På den enskildes

Beskattningsmyndighetenbegäran skall från

skall snarast lämna föreläggande eller

meddelande om revision undantas

resultatet av 1. handling som

revisionen till den inte får tas i

hos vilken beslag enligt 27

revisionen skett kap. 2 rätte-

och lämna denne gångsbalken,

tillfälle att yttra 2. annan handling

sig om det behövs. med ett betydande

 skyddsintresse om

 handlingens innehåll

 på grund av särskilda

 omständigheter inte

 bör komma till någon

 annans kännedom.

 Handling som

 avses i första

 stycket 2 får

 undantas endast om

 handlingens

 skyddsintresse är

 större än dess

 betydelse för kon-

 trollen.

 Bestämmelserna i

 första och andra

 styckena gäller i

 tillämpliga delar

 även föreläggande att

 lämna uppgifter.

 15 a

 En skriftlig

 begäran om befrielse

 från föreläggande att

 lämna uppgift, visa

 upp handling eller

 lämna över en kopia

 av handling, skall

 ges in till

 länsrätten i det län

 där den enskilde är

 bosatt, tillsammans

 med föreläggandet och

 den begärda

 handlingen eller

 uppgiften.

 Om den

 reviderade begär att

 en handling skall

 undantas från revi-

 sion skall

 handlingen, om be-

 skattningsmyndig-

 heten anser att den

 bör granskas,

 omedelbart förseglas

 och överlämnas till

 länsrätten.

 Länsrätten skall

 utan dröjsmål pröva om

 handlingen eller

 uppgiften skall

 undantas från

 kontrollen.

 15 b

 I fråga om

 upptagning som

 avses i 11 första

 stycket bestämmer

 länsrätten i vilken

 form eller på vilket

 sätt den skall

 tillhandahållas i

 målet.

 Länsrätten får i

 fråga om upptagning

 som avses i före-

 gående stycke,

 besluta om sådana

 begränsningar i

 revisorns rätt att

 själv använda

 tekniska hjälpmedel

 som behövs för att

 uppgift, som skall

 undantas från

 granskning, inte

 skall bli

 tillgänglig för

 revisorn.

 15 c

 Om den enskilde

 begär det, skall

 länsrätten pröva om

 beslut kan fattas

 utan att rätten

 granskar

 handlingen.

 Anser den

 enskilde att en

 handling inte

 omfattas av

 kontrollen

 handläggs frågan om

 undantagande på sätt

 som anges i 15 a

 och 15 b samt i

 första stycket.

 15 d

 Om en handling

 eller del av hand-

 ling undantagits

 från kontroll, får

 dess innehåll inte

 återges eller

 åberopas vid

 redogörelse för gran-

 skningen eller

 annars inför myn-

 dighet. Detta gäller

 även om en handling,

 utan beslut av

 länsrätten, återlämnats

 efter det att den

 be-gärts undantagen.

 Ett beslut i fråga

 om undantagande av

 handling eller

 uppgift gäller ome-

 delbart om inte

 annat anges i be-

 slutet.

 8 kap.

 8 6

 Ett beslut av länsrätten om utdömande av vite får överklagas hos kammarrätten

av den som har förpliktats utge vitet och av Riksskatteverket eller det allmänna

ombudet.

 Överklagande av

 länsrättens beslut om

 anstånd med att lämna

 deklaration eller

 betala skatt får

 prövas av

 kammarrätten endast

 om den har meddelat

 prövningstillstånd.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Föreskrifterna om överklagande i 8

kap. 8 träder dock i kraft först den 1 oktober 1994.

 Beslut som meddelats av beskattningsmyndigheten före ikraftträdandet

överklagas enligt äldre föreskrifter.

 De nya föreskrifterna i 3 kap. 15-15 d tillämpas om handlingar och

uppgifter begärs undantagna efter ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1990:331.

2 Senaste lydelse 1987:1229.

3 Senaste lydelse 1987:1229.

4 Senaste lydelse 1987:1229.

5 Senaste lydelse 1987:1229.

6 Senaste lydelse 1993:462.

 18

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare1

 dels att 27 a skall betecknas 27 c ,

 dels att 27 och 76 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 27 a och 27 b , av

följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 27 a skall sättas närmast före 27 c .

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 2

 För kontroll av att

en arbetsgivare har

fullgjort sin

uppgiftsskyldighet

får Riks-

skatteverket eller

skattemyndigheten

besluta om revision

hos arbetsgivaren.

Därvid gäller i Riksskatteverket

tillämpliga delar eller skattemyn-

bestämmelserna i 3 digheten får förelägga

kap. 8-14 tax- den som är eller kan

eringslagen antas vara ar-

(1990:324) om betsgivare eller

taxeringsrevision. arbetstagare att

 Efter anmaning av lämna uppgift, visa

skattemyndigheten ärupp handling eller

arbetsgivare och lämna över en kopia

arbetstagare av handling som

skyldiga att inom behövs för kontroll

den tid som angetts av avgiftsskyldig-

i anmaningen lämna heten.

de upplysningar som

behövs för kontroll

av

avgiftsskyldigheten.

Arbetsgivare och I fråga om

arbetstagare skall undantagande från

efter anmaning ocksåföreläggande tillämpas

visa upp alla 3 kap. 13-14 c

handlingar som taxeringslagen

behövs för kontroll (1990:324)

av avgiftsskyl- Föreläggandet får

digheten såsom kon- förenas med vite om

trakt, kontoutdrag, det finns anledning

räkning eller att anta att det

kvitto. annars inte följs.

 Bestämmelserna i 83

 uppbördslagen

 (1953:272) om vite

 gäller i tillämp-liga

 delar.

 Uppgifter som myndighet förfogar över och som behövs för kontroll av av-

giftsskyldigheten skall på skattemyndighetens begäran tillhandahållas denna.

Därvid gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 16 taxeringslagen.

 Om arbetsgivare

eller arbetstagare

inte följer en

anmaning enligt

andra stycket får

vite föreläggas.

Bestämmelserna i 83

uppbördslagen

(1953:272) om vite

gäller därvid i

tillämpliga delar.

 27 a

 Om några uppgifter

 i en upp-

 bördsdeklaration

 eller annan redo-

 visningshandling

 behöver kontrolleras

 genom avstämning mot

 räkenskaper,

 anteckningar eller

 andra handlingar,

 får skattemyn-

 digheten komma

 överens med ar-

 betsgivaren om att

 sådan avstämning

 skall göras vid besök

 hos honom eller vid

 annat personligt

 sammanträffande.

 27 b

 För kontroll av

 att den, som är

 eller kan antas

 vara bokförings-

 skyldig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbokfö-

 ringslagen

 (1979:141) eller

 som är annan

 juridisk person än

 dödsbo, har

 fullgjort sin up-

 pgiftsskyldighet

 riktigt och full-

 ständigt får Riks-

 skatteverket eller

 skattemyndighet

 besluta om revision

 hos honom. Därvid

 gäller i tillämpliga

 delar bestämmelserna

 i 3 kap. 8-14 c

 taxeringslagen

 (1990:324).

 76 3

 Länsrättens beslut Länsrättens beslut

i fråga som avses i i fråga som avses i

6 tredje stycket, 6 tredje stycket,

7 , 13 första 7 eller 22 a

stycket eller 22 a andra stycket får

andra stycket får inte överklagas.

inte överklagas. Överklagande av

 länsrättens beslut i

 fråga som avses i 13

 första stycket får

 prövas av kam-

 marrätten endast om

Sjömansskattenämndensden har meddelat

beslut överklagas prövningstillstånd.

hos kammarrätten

inom den tid som Sjömansskattenämndens

gäller vid beslut överklagas

överklagande hos hos kammarrätten

kammarrätten av inom den tid som

nämndens beslut gäller vid

enligt lagen överklagande hos

(1958:295) om kammarrätten av

sjömansskatt. Beslutnämndens beslut

i fråga som avses i enligt lagen

6 tredje stycket, (1958:295) om

13 första stycket sjömansskatt. Beslut

eller 22 a andra i fråga som avses i

stycket får dock 6 tredje stycket,

inte överklagas. eller 22 a andra

 stycket får dock

 inte överklagas.

 Överklagande av

 Sjömansskattenämndens

 beslut i fråga som

 avses i 13 första

 stycket får prövas av

 kammarrätten endast

 om den har meddelat

 prövningstillstånd.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Föreskrifterna om överklagande i 76

 träder dock i kraft först den 1 oktober 1994. Beslut som meddelats av

skattemyndigheten eller Sjömansskattenämnden före ikraftträdandet överklagas

enligt äldre föreskrifter.

1 Lagen omtryckt 1991:98.

2 Senaste lydelse 1992:1179.

3 Senaste lydelse 1992:642.

 19

2.11 Förslag till lag om ändring i tullagen (1987:1065)

 Härigenom föreskrivs i fråga om tullagen (1987:1065)

 dels att 16, 42 och 75-79 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 75 a-75 c, 77 a,

 77 b och 79 a-79 c , av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16

 Regeringen föreskriver vilka handlingar som skall bifogas en tulldeklaration

eller i övrigt inges för att styrka uppgifter om en vara som skall förtullas.

 En tullmyndighet

kan förelägga den

tullskyldige att

lämna de ytterligare

uppgifter som behövs

för kontroll av

tulldeklaration el-

ler av annan

uppgift om en vara

som skall förtullas.

 42 1

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare

föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnas till tullmyndigheten

när en vara förs ut ur landet.

 Tullmyndigheten

kan förelägga

exportören att lämna

de ytterligare

uppgifter som behövs

för kontroll av

anmälan om utförsel

eller av annan

uppgift i fråga om

en vara som skall

föras ut.

 På grundval av de lämnade uppgifterna och den undersökning av varan, som kan

behövas, kontrollerar tullmyndigheten om det finns något hinder mot utförseln.

 75 2

 För kontroll av Tullmyndigheten

att anmälnings- och får förelägga den som

uppgiftsskyldighet är eller kan antas

enligt denna lag vara anmälnings-

eller enligt eller upp-

föreskrifter som giftsskyldig enligt

meddelats med stöd denna lag eller

av lagen fullgjorts enligt föreskrifter

riktigt och fullstä-som meddelats med

ndigt får stöd av lagen att

tullmyndigheten, lämna uppgift, visa

utöver undersökning upp handling eller

enligt 63 , föreläggalämna över en kopia

den som är upp- av handling som

giftsskyldig att förbehövs för kontroll

granskning av att anmälnings-

tillhandahålla eller upp-

tullmyndigheten giftsskyldigheten

räkenskaper, an- fullgjorts på ett

teckningar och riktigt och

andra handlingar fullständigt sätt.

som rör hans

verksamhet. Även den

för vars räkning en

vara förts in eller

förts ut kan

föreläggas att

tillhandahålla

handlingar som

behövs för kontrol-

len. Detsamma gäller

andra personer som

bedriver verksamhet Vad som i första

av sådan stycket sagts gäller

beskaffenhet att även den för vars

uppgift som är av räkning en vara förts

betydelse för in eller förts ut.

kontrollen kan Avser ett

hämtas ur anteck- föreläggande enligt

ningar eller andra första eller andra

handlingar, som rör stycket uppgifter i

verksamheten. räkenskaper som förs

 med hjälp av auto-

 matisk

 databehandling

 Avser ett skall dessa därvid

föreläggande enligt efter

första stycket tullmyndighetens

räkenskaper som försbestämmande

med hjälp av tillhandahållas i

automatisk databe- utskrift eller på

handling skall medium för auto-

dessa därvid efter matisk databeha-

tullmyndighetens ndling.

bestämmande

tillhandahållas i

utskrift eller på

medium för

automatisk databe-

handling.

 75 a

 Tullmyndigheten

 får förelägga den,

 som bedriver eller

 kan antas bedriva

 verksamhet av sådan

 beskaffenhet att

 uppgift av

 betydelse för

 kontrollen av annan

 persons anmälnings-

 eller uppgifts-

 skyldighet kan

 hämtas ur handlingar

 som rör verksamheten

 att lämna uppgift,

 visa upp handling

 eller lämna över en

 kopia av handling

 rörande rättshandling

 mellan den som

 föreläggs och den

 andre personen

 (kontrolluppgift).

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det, i

 stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till tullmyndig-

 hetens förfogande för

 granskning.

 75 b

 Tullmyndigheten

 får besluta om

 revision hos den

 som är eller kan

 antas vara bokför-

 ingsskyldig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbokför-

 ingslagen (1979:

 141) och hos annan

 juridisk person än

 dödsbo.

 Revisionen får

 avse att kontrol-

 lera att anmälnings-

 eller uppgifts-

 skyldigheten enligt

 denna lag eller

 enligt föreskrifter

 som meddelats med

 stöd av lagen

 fullgjorts riktigt

 och fullständigt.

 76 3

 I beslut om Ett beslut om

granskning enligt revision skall

75 skall överlämnas till den

tullmyndigheten reviderade innan

förordna en eller revisionen

flera tjänstemän attverkställs. Beslutet

verkställa skall innehålla

granskningen. uppgift om ändamålet

Tullmyndigheten får,med revisionen och

när det behövs, om möjligheten att

bestämma tid och undanta handlingar

plats för och uppgifter

granskningen. enligt 78 och 79 .

 I ett beslut om

 Om den som revision skall

granskas medger det tullmyndigheten

får granskningen förordna en eller

göras också i annat flera tjänstemän att

utrymme hos honom änverkställa

sådant som huvudsak-revisionen

ligen används i (revisor).

verksamheten.

 77 4

 Om det är möjligt, En revision skall

skall granskningen bedrivas i sam-

ske på sådant sätt ochverkan med den

på sådan tid att denreviderade och på

inte hindrar verk- ett sådant sätt att

samheten för den den inte onödigt

vars handlingar är hindrar verksam-

föremål för heten. För det fall

granskning. Den får den reviderade inte

inte utan särskilda samverkar finns

skäl verkställas hosbestämmelser om vite

enskild mellan kl. i 77 b fjärde

19 och kl. 8. Om stycket och om

räkenskaper och andra tvångsåtgärder i

andra handlingar lagen (1994:000) om

skall granskas på nå-särskilda

gon annan plats än tvångsåtgärder i be-

där de förvaras, skattningsförfarandet.

skall de mot kvitto

överlämnas till den

som skall verkställa

granskningen. Hand-

lingarna skall

lämnas tillbaka så Revisionen får

snart som möjligt. verkställas hos den

 reviderade om han

 medger det.

 Revisionen skall

 ske hos den revi-

 derade om han begär

 det och revisionen

 kan göras där utan

 betydande svårighet.

 Om revisionen

 inte verkställs hos

 den reviderade

 skall handlingarna

 på begäran överlämnas

 till revisorn mot

 kvitto.

 77 a

 Vid revision får

 räkenskapsma-terial

 och andra

 handlingar som rör

 verksamheten

 granskas om de inte

 skall undantas

 enligt 78 .

 Med handling

 förstås framställning

 i skrift eller bild

 samt upptagning som

 kan läsas, avlyssnas

 eller på annat sätt

 uppfattas endast

 med tekniskt

 hjälpmedel.

 77 b

 Vid revision

 skall den revid-

 erade tillhandahålla

 revisorn de hand-

 lingar och lämna de

 upplysningar som

 behövs för revi-

 sionen. Han skall

 också om möjligt

 ställa en ändamål-

 senlig arbetsplats

 till förfogande samt

 i övrigt ge den hjälp

 som behövs vid

 revisionen.

 Revisorn skall på

 begäran ges tillfälle

 att själv använda

 tekniskt hjälpmedel

 för att ta del av

 upptagning som kan

 uppfattas endast

 med sådant hjälp-

 medel, om inte den

 reviderade i stället

 tillhandahåller en

 kopia av upptag-

 ningen och denna

 utan svårighet kan

 granskas med annat

 tillgängligt

 tekniskt hjälpmedel.

 Revisorn får

 kontrollera att

 kopian stämmer

 överens med den

 upptagning som

 finns hos den

 reviderade.

 Vid granskning av

 upptagning som

 avses i andra

 stycket får endast

 de tekniska

 hjälpmedel och

 sökbegrepp användas,

 som behövs för att

 tillgodose ändamålet

 med revisionen.

 Granskningen får

 inte verkställas via

 telenät.

 Om den reviderade

 inte fullgör sina

 skyldigheter enligt

 första eller andra

 stycket får tull-

 myndigheten förelägga

 honom vid vite att

 fullgöra dem.

 77 c

 En revision får

 inte pågå längre tid än

 nödvändigt. Räken-

 skapsmaterial och

 andra handlingar

 som överlämnats till

 revisorn skall så

 snart som möjligt

 och senast när

 revisionen

 avslutats återlämnas

 till den revide-

 rade.

 Tullmyndigheten

 skall snarast lämna

 meddelande om

 resultatet av

 revisionen till den

 reviderade i de

 delar som rör honom.

 78 5

 Den som På den enskildes

verkställer begäran skall från

granskningen får ta föreläggande eller

del av handlingar revision undantas

som är av betydelse 1. handling som

för denna även om inte får tas i

den, vars beslag enligt 27

handlingar är föremålkap. 2 rätte-

för granskningen, ärgångsbalken,

skyldig att iaktta 2. annan handling

tystnad om deras med ett betydande

innehåll. Föreliggerskyddsintresse om

sådan skyldighet handlingens innehåll

eller anser den på grund av särskilda

vars handlingar omständigheter inte

skall granskas att bör komma till någon

handlingens innehållannans kännedom.

inte bör komma till

någon annans känne-

dom, får länsrätten på Handling som

talan av honom avses i första

besluta att stycket 2 får

handlingen skall undantas endast om

undantas från handlingens

granskningen, om skyddsintresse över-

synnerliga skäl väger dess betydelse

motiverar det. för kontrollen.

 Länsrätten får

besluta om begrän-

sning av rätten att

bearbeta sådana

räkenskaper som

enligt 75 andra

stycket tillhan- Bestämmelserna i

dahållits på medium första och andra

för automatisk data-styckena gäller i

behandling, om det tillämpliga delar

behövs för att upp- även föreläggande att

pgifter, som enligt lämna uppgifter.

första stycket skall

undantas från

granskningen, inte

skall bli till-

gängliga för den som

verkställer gransk-

ningen.

 Länsrättens beslut

får inte överklagas.

 79

 I fråga om En skriftlig

granskning som begäran om befrielse

avses i 75-78 från föreläggande att

gäller bestämmelsernalämna uppgift, visa

i 69 och 71 i upp handling eller

tillämpliga delar. lämna över en kopia

Den vars handlingar av handling, skall

är föremål för ges in till

granskning skall länsrätten, tillsam-

också lämna upp- mans med före-

lysningar och på läggandet och den

annat sätt lämna detbegärda handlingen

biträde som krävs föreller uppgiften.

att granskningen

skall kunna

verkställas. Om den reviderade

 Tullmyndigheten begär att en hand-

skall snarast ling skall undantas

meddela resultatet från revision skall

av granskningen handlingen, om

till den hos tullmyndigheten

vilken anser att den bör

granskningen granskas, omed-

skett och, om det elbart förseglas och

behövs, lämna denne överlämnas till

tillfälle att yttra länsrätten.

sig. Länsrätten skall

 utan dröjsmål pröva om

 handlingen eller

 uppgiften skall

 undantas från

 kontrollen.

 79 a

 I fråga om

 upptagning som

 avses i 77 a andra

 stycket bestämmer

 länsrätten i vilken

 form eller på vilket

 sätt den skall

 tillhandahållas i

 målet.

 Länsrätten får i

 fråga om upptagning

 som avses i

 föregående stycke

 besluta om sådana

 begränsningar i

 tullmyndighetens

 rätt att själv använda

 tekniska hjälpmedel

 som behövs för att

 uppgift, som skall

 undantas från

 granskning, inte

 skall bli

 tillgänglig för myn-

 digheten.

 79 b

 Om den enskilde

 begär det, skall

 länsrätten pröva om

 beslut kan fattas

 utan att rätten

 granskar

 handlingen.

 Anser den

 enskilde att en

 handling eller

 uppgift inte

 omfattas av

 kontrollen handläggs

 frågan om undan-

 tagande på sätt som

 anges i 79 och 79 a

 samt i första styck-

 et.

 79 c

 Om en handling

 eller del av hand-

 ling undantagits

 från kontroll, får

 dess innehåll inte

 återges eller

 åberopas vid

 redogörelse för gran-

 skningen eller

 annars inför myn-

 dighet. Detta gäller

 även om en handling,

 utan beslut av

 länsrätten, återlämnats

 efter det att den

 begärts undantagen.

 Ett beslut i fråga

 om undantagande av

 handling eller

 uppgift gäller ome-

 delbart om inte

 annat anges i be-

 slutet.

 20

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Senaste lydelse 1990:138.

2 Senaste lydelse 1993:640.

3 Senaste lydelse 1993:640.

4 Senaste lydelse 1993:640.

5 Senaste lydelse 1993:640.

 21

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 dels att 3 kap. 3 och 4 kap. 6 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 kap. 50 a , och närmast

före den nya paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 3

 Länsrätten får, om Länsrätten får på

det finns syn- framställning av en

nerliga skäl, på uppgiftsskyldig som

framställning av en förelagts att lämna

uppgiftsskyldig som kontrolluppgift som

förelagts att lämna enligt be-

kontrolluppgift som stämmelserna i detta

enligt kapitel skall lämnas

bestämmelserna i först efter

detta kapitel skall föreläggande, besluta

lämnas först efter att uppgift eller

föreläggande, befriahandling skall

honom från denna undantas från

skyldighet när föreläggandet. Därvid

uppgiften omfattas gäller bestämmelserna

av den upp- i 3 kap. 13-14 c

giftsskyldiges taxeringslagen

tystnadsplikt eller (1990:324).

särskilda

omständigheter i

annat fall gör att

att uppgiften inte

bör komma till någon

annans kännedom.

 Kontrolluppgift om

 rättshandling

 50 a

 Efter föreläggande

 av skattemyn-

 digheten skall den,

 som är eller kan

 antas vara bokför-

 ingsskyldig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbok-

 föringslagen

 (1979:141) eller

 som är annan

 juridisk person än

 dödsbo, lämna

 kontrolluppgift om

 rättshandling mellan

 den som föreläggs

 och den med vilken

 han ingått rättshand-

 lingen. Om det

 finns särskilda skäl

 får även annan person

 än som avses i första

 meningen föreläggas

 att lämna sådan

 uppgift.

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det, i

 stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till skattemyn-

 dighetens förfogande

 för granskning.

 En

 kontrolluppgift

 enligt första

 stycket får även avse

 att visa upp

 handling eller lämna

 över en kopia av

 handling.

 4 kap.

 6 [1]

 Skattemyndighetens beslut enligt 2 kap. 19 får överklagas till

Riksskatteverket. Övriga beslut av skattemyndigheten enligt denna lag får inte

överklagas.

 Riksskatteverkets beslut enligt denna lag får inte överklagas.

 Länsrättens beslut

enligt 3 kap.

3 får inte

överklagas.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1990:1136.

 22

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:1231) om automatisk databe-

handling vid taxeringsrevision, m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:1231) om automatisk databehandling

vid taxeringsrevision, m.m.

 dels att 5 skall upphöra att gälla,

 dels att 1, 3 och 6 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 1

 Denna lag gäller Denna lag gäller

vid myndighets vid myndighets

revision avseende revision avseende

skatter och soc- skatter och soc-

ialavgifter samt ialavgifter samt

vid granskning enligt 75 b tull-

enligt 75 tullagenlagen (1987:1065),

(1987:1065), när när åtgärden

åtgärden innefattar innefattar

automatisk automatisk databe-

databehandling av handling av

personuppgifter i personuppgifter i

personregister personregister

enligt datalagen enligt datalagen

(1973:289). (1973:289).

 3 2

 Datainspektionen utövar tillsyn över att granskning som sker med hjälp av

automatisk databehandling inte medför otillbörligt intrång i personlig

integritet. Härvid tillämpas 15 andra stycket och 16 datalagen (1973:289).

 Den som Den som

verkställer verkställer

revisionen eller revisionen skall

granskning enligt lämna

75 tulllagen Datainspektionen de

(1987:1065) skall uppgifter om den

lämna automatiska databe-

Datainspektionen de handlingen som

uppgifter om den inspektionen begär

automatiska för sin tillsyn.

databehandlingen

som inspektionen

begär för sin

tillsyn.

 6 3

 Den som har Den som har

beslutat om beslutat om

revisionen eller revision och den

granskning enligt hos vilken

75 tullagen revisionen sker får

(1987:1065) och den överklaga Datain-

hos vilken spektionens beslut

revisionen eller enligt denna lag

granskningen sker till regeringen.

får överklaga Datain-Även Jus-

spektionens beslut titiekanslern får

enligt denna lag överklaga ett sådant

till regeringen. beslut för att ta

Även Ju- till vara allmänna

stitiekanslern får intressen.

överklaga ett sådant

beslut för att ta

till vara allmänna

intressen.

 23

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Senaste lydelse 1993:641.

2 Senaste lydelse 1993:641.

3 Senaste lydelse 1993:641.

 24

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvalt-

ningsdomstolar

 Härigenom föreskrivs att 18 lagen (1971:289) om allmänna förvalt-

ningsdomstolar1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 18 2

 Länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam

 1. när åtgärd som avser endast måls beredande vidtages,

 2. vid sådant förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt,

 3. vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller

annat uppenbart förbiseende,

 4. vid beslut om återkallelse tills vidare av ett körkort, körkortstillstånd

eller traktorkort eller om vägran att tills vidare godkänna ett utländskt körk-

ort, när det är uppenbart att ett sådant beslut bör meddelas eller när

omhändertagande beslutas enligt 23 körkortslagen (1977:477),

 5. vid beslut enligt luftfartslagen (1957:297) om försättande ur kraft av ett

certifikat, elevtillstånd eller behörighetsbevis, när det är uppenbart att ett

sådant beslut bör meddelas,

 6. vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål.

 Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten

rätt, är länsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte

innefattar prövning av målet i sak.

 Åtgärder som avser endast beredande av ett mål och som inte är av sådant slag

att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman vid

länsrätten som har tillräcklig kunskap och erfarenhet. Närmare bestämmelser om

detta meddelas av regeringen.

 Vad som sägs i beslutet innebär att

andra stycket gällervarning meddelas

även vid avgörande aveller om det är

 1. mål om utdömandeuppenbart att ett

av vite, certifikat,

 2. mål enligt elevtillstånd eller

bevissäkringslagen behörighets bevis

(1975:1027) för skall återkallas,

skatte- och av- 11. mål i vilket

giftsprocessen, saken är uppenbar.

enligt lagen (1978:

880) om

betalningssäkring för

skatter, tullar och

avgifter, om

besiktning enligt

fastighetstaxe-

ringslagen

(1979:1152), om

handlings

undantagande från

taxeringsrevision,

skatterevision,

eller annan

granskning och om

befrielse från

skyldighet att lämna

upplysningar eller

visa upp handling

enligt

taxeringslagen

(1990: 324),

mervärdesskattelagen

(1994: 000), lagen

(1984:668) om upp-

börd av

socialavgifter från

arbetsgivare eller

lagen (1984:151) om

punktskatter och

pris-

regleringsavgifter

samt om befrielse

från skyldighet att

lämna

kontrolluppgift

enligt lagen (1990:

325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 3. mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 6

lagen (1990:52) med

särskilda

bestämmelser om vård

av unga, mål om

tillfälligt

flyttningsförbud

enligt 27 samma

lag, mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 13

lagen (1988: 870)

om vård av

missbrukare i vissa

fall, mål om

tillfälligt omhän-

dertagande enligt

37 smittskydds-

lagen (1988:1472),

mål enligt 33 lagen

(1991:1128) om

psykiatrisk

tvångsvård samt mål

enligt 18 första

stycket 2-4 såvitt

avser de fall då

vården inte har

förenats med särskild

utskrivningsprövning

eller 5 lagen

(1991:1129) om

rättspsykiatrisk

vård,

 4. mål om anstånd

med att betala

skatt eller

socialavgifter

enligt uppbörds

eller skatte-

författningarna och

annat mål enligt

uppbörds- och

folkbokförings-

sförfattningarna med

undantag av mål om

arbetsgivares

ansvarighet för

arbetstagares skatt

och mål enligt lagen

(1984:668) om upp-

pbörd av

socialavgifter från

arbetsgivare,

 5. mål om

uppdelning av

taxeringsvärde

enligt 20 kap. 15

fastighetstaxeringslagen

(1979: 1152),

 6. mål som avser

ändring av taxerad

inkomst med högst 5

000 kr.,

 7. mål enligt

skatte- och taxer-

ingsförfattningarna

i vilket beslutet

överensstämmer med

parternas

samstämmiga mening,

 8. mål om rättshjälp

genom offentligt

biträde i ett ärende

hos en annan

myndighet,

 9. mål enligt

körkortslagen

(1977:477) om

beslutet innebär att

något

körkortsingripande

inte skall ske

eller att varning

meddelas eller om

det är uppenbart att

ett körkort,

körkortstillstånd

eller traktorkort

skall återkallas

eller att ett

utländskt körkort

inte skall

godkännas,

 10. mål enligt

luftfartslagen, om

 Vad som sägs i 10. mål enligt

andra stycket gällerluftfartslagen, om

även vid avgörande avbeslutet innebär att

 1. mål om utdömandevarning meddelas

av vite, eller om det är

 2. mål enligt uppenbart att ett

lagen (1994:000) om certifikat,

särskilda elevtillstånd eller

tvångsåtgärder i behörighets bevis

beskatt- skall återkallas,

ningsförfarandet, 11. mål i vilket

enligt lagen (19- saken är uppenbar.

78:880) om betaln-

ingssäkring för

skatter, tullar och

avgifter, om

besiktning enligt

fastighets-

taxeringslagen

(1979:1152), om

handlings

undantagande från

taxeringsrevision,

skatterevision,

eller annan

granskning och om

befrielse från

skyldighet att lämna

upplysningar eller

visa upp handling

enligt

taxeringslagen

(1990: 324),

mervärdesskattelagen

(1994: 000), lagen

(1958:295) om sjö-

mansskatt, tullagen

(1987:1065),

uppbördslagen

(1953:272), lagen

om uppbörd av

socialavgifter från

arbetsgivare eller

lagen (1984:151) om

punktskatter och

pris-

regleringsavgifter

samt om befrielse

från skyldighet att

lämna

kontrolluppgift

enligt lagen (1990:

325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 3. mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 6

lagen (1990:52) med

särskilda

bestämmelser om vård

av unga, mål om

tillfälligt

flyttningsförbud

enligt 27 samma

lag, mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 13

lagen (1988: 870)

om vård av

missbrukare i vissa

fall, mål om

tillfälligt omhän-

dertagande enligt

37 smittskydds-

lagen (1988:1472),

mål enligt 33 lagen

(1991:1128) om

psykiatrisk

tvångsvård samt mål

enligt 18 första

stycket 2-4 såvitt

avser de fall då

vården inte har

förenats med särskild

utskrivningsprövning

eller 5 lagen

(1991:1129) om

rättspsykiatrisk

vård,

 4. mål om anstånd

med att betala

skatt eller

socialavgifter

enligt uppbörds-

eller skatte-

författningarna och

annat mål enligt

uppbörds- och

folkbokföring-

sförfattningarna med

undantag av mål om

arbetsgivares

ansvarighet för ar-

betstagares skatt

och mål enligt lagen

(1984:668) om up-

pbörd av

socialavgifter från

arbetsgivare,

 5. mål om

uppdelning av

taxeringsvärde

enligt 20 kap. 15

fastighetstaxeringslagen

(1979: 1152),

 6. mål som avser

ändring av taxerad

inkomst med högst 5

000 kr.,

 7. mål enligt

skatte- och taxer-

ingsförfattningarna

i vilket beslutet

överensstämmer med

parternas

samstämmiga mening,

 8. mål om rättshjälp

genom offentligt

biträde i ett ärende

hos en annan

myndighet,

 9. mål enligt

körkortslagen

(1977:477) om

beslutet innebär att

något körk-

ortsingripande inte

skall ske eller att

varning meddelas

eller om det är

uppenbart att ett

körkort,

körkortstillstånd

eller traktorkort

skall återkallas

eller att ett

utländskt körkort

inte skall

godkännas,

______________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Lagen omtryckt 1981:1323.

2 Lydelse enligt prop. 1993/94:99.

 25

2.15 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 sekretesslagen1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 2

 Sekretess gäller i Sekretess gäller i

 1. särskilt ärende 1. särskilt ärende

om kontroll om revision eller

beträffande skatt annan kontroll i

eller om säkrings- fråga om skatt, tull

åtgärd i samband medeller avgift samt

sådan kontroll samt annan verksamhet

annan verksamhet som avser

som avser tullkontroll och

tullkontroll och som inte faller

som inte faller under 1 ,

under 1 ,

 2. ärende om 2. ärende om

kompensation för kompensation för

eller återbetalning eller återbetalning

av skatt, av skatt,

 3. ärende om 3. ärende om

anstånd med erläg- anstånd med erläg-

gande av skatt gande av skatt

 för uppgift om för uppgift om

enskilds personliga enskilds personliga

eller ekonomiska eller ekonomiska

förhållanden. förhållanden.

 I fråga om sekretess enligt denna paragraf tillämpas 1 första stycket

tredje-sjätte meningarna.

 Sekretessen gäller inte beslut i ärende som avses i första stycket 2 och 3.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1Lagen omtryckt 1992:1474.

 26

2.16 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken

 dels att 8 kap. 14 skall upphöra att gälla,

 dels att 10 kap. 7 och 10 , 12 kap. 25 , 13 kap. 7 och 16 kap. 15 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 10 kap.

 7

 Minst trettio Minst trettio

dagar före auktionendagar före auktionen

skall underrättelserskall underrättelser

om försäljningen om försäljningen

sändas till sökandensändas till sökanden

och ägaren samt tilloch ägaren samt till

kända borgenärer somkända borgenärer som

har sjöpanträtt, har sjöpanträtt,

panträtt på grund avpanträtt på grund av

inteckning, reten- inteckning eller

tionsrätt eller retentionsrätt. Blir

förmånsrätt på grund avsådan borgenär känd

betalningssäkring. senare, skall

Blir sådan borgenär underrättelse genast

känd senare, skall sändas till honom.

underrättelse genastHar

sändas till honom. registermyndigheten

Har registermyn- uppgift om adress,

digheten uppgift om skall den användas.

adress, skall den Underrättelse till

användas. Under- utrikes ort skall

rättelse till om möjligt sändas med

utrikes ort skall flygpost.

om möjligt sändas med

flygpost.

 10

 I I

sakägarförteckningensakägarförteckningen

upptas, förutom upptas, förutom

exekutionsfordringen,exekutionsfordringen,

fordran som är fordran som är

förenad med sjö- förenad med sjö-

panträtt, panträtt påpanträtt, panträtt på

grund av in- grund av inteckning

teckning, reten- eller retentionsrätt

tionsrätt eller för-samt förrättnings-

månsrätt på grund avkostnaderna.

betalningssäkring

samt förrätt-

ningskostnaderna. Om skeppet hör till

 Om skeppet hör tillkonkursbo, upptas

konkursbo, upptas även arvode och

även arvode och annan kostnad för

annan kostnad för skeppets förvaltning

skeppets förvaltningunder konkursen. Är

under konkursen. Är skeppet därjämte

skeppet därjämte utmätt, upptas

utmätt eller taget ifordran som skall

anspråk genom utgå med förmånsrätt

betalningssäkring, enligt 10

upptas fordran som förmånsrättslagen

skall utgå med för- (1970:979).

månsrätt enligt 10

förmånsrättslagen

(1970:979).

 Med fordran som är förenad med panträtt på grund av inteckning avses även

fordran för vilken skepp har tagits i anspråk enligt 9 kap. 14 samt rätt till

betalning på grund av ägarhypotek.

 12 kap.

 25 1

 I sakägarförteckningen upptas förutom exekutionsfordringen

 1. fordran som skall utgå med förmånsrätt enligt 6 1 eller 7 1 eller 2

förmånsrättslagen (1970:979) och som förfaller till betalning senast den

tillträdesdag som anges i 36 ,

 2. fordran som är förenad med panträtt i fastigheten,

 3. fordran som är

förenad med förmånsrätt

i fastigheten på

grund av betal- 3. nyttjanderätt,

ningssäkring, servitut eller rätt

 4. nyttjanderätt, till elektrisk

servitut eller rätt kraft som besvärar

till elektrisk fastigheten, om

kraft som besvärar rättigheten är in-

fastigheten, om skriven eller

rättigheten är in- grundar sig på

skriven eller skriftlig handling

grundar sig på som är tillgänglig

skriftlig handling eller avser hyra av

som är tillgänglig en bostadslägenhet i

eller avser hyra av en fastighet, som är

en bostadslägenhet itaxerad som hyres-

en fastighet, som ärhusenhet, om hyres-

taxerad som hyres- gästen har tillträtt

husenhet, om hyres- lägenheten, dock ej

gästen har tillträttsådan rättighet som

lägenheten, dock ej skall bestå oavsett

sådan rättighet som fastighetens försälj-

skall bestå oavsett ning,

fastighetens försälj-

ning, 4.

 förrättningskostnaderna.

 5.

förrättningskostnaderna.

 Om fastigheten hör till konkursbo, upptas även arvode och annan kostnad för

fastighetens förvaltning under konkursen.

 13 kap.

 7

 Är fordran eller därmed förenad förmånsrätt beroende av villkor eller tvistig

eller är förmånsrätt beroende av att sökt inteckning beviljas, skall

kronofogdemyndigheten avsätta vad som belöper på fordringen i avvaktan på att

villkoret uppfylls eller förfaller eller att tvisten eller frågan om inteckning

blir slutligt avgjord. Avsättning skall dock ej ske i fall då tvist skall prövas

enligt tredje stycket.

 Borgenär vars fordran eller förmånsrätt är tvistig skall, om det ej av

särskilda skäl är obehövligt, föreläggas att inom en månad från det att

föreläggandet delgavs honom väcka talan om rätten till medlen mot sakägare som

medlen skall tillkomma om borgenärens anspråk faller bort. Efterkommer

borgenären ej föreläggandet, har han förlorat sin rätt till medlen, om ej

motparten inom den angivna tiden har väckt talan mot borgenären.

 Kan fördelningen ej utan betydande olägenhet för parterna avslutas utan att

tvisten har blivit avgjord, skall kronofogdemyndigheten själv pröva tvisten, om

det är ändamålsenligt. Därvid gäller vad som sägs i 2 kap. 22 och 23 .

 27

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Vad som belöper på

fordran som är

förenad med förmånsrätt

på grund av betal-

ningssäkring skall

avsättas i avvaktan

på att fordringen

fastställs och

förutsättningar för

indrivning inträder

eller att beslutet

om betalningssäkring

hävs.

 16 kap.

 15

 Kvarstad för fordran hindrar ej att egendomen utmäts eller beläggs med kvarstad

för annan fordran. Finns annan egendom att tillgå, skall dock denna tagas i

anspråk i första hand, om ej den fordran för vilken utmätning eller kvarstad

söks är förenad med särskild förmånsrätt i den kvarstadsbelagda egendomen.

 Om egendom som har Om egendom som har

belagts med belagts med

kvarstad för fordrankvarstad för fordran

utmäts för annan utmäts för annan

fordran vilken ej ärfordran vilken ej är

förenad med särskildförenad med särskild

förmånsrätt i egen- förmånsrätt i egen-

domen eller tas i domen, skall

anspråk genom egendomen anses

betalningssäkring församtidigt utmätt för

sådan fordran, skallkvarstadsborgenärens

egendomen anses fordran. Sådan utmät-

samtidigt utmätt förningsverkan för-

kvarstadsborgenärensfaller, om den sökta

fordran. Sådan utmät-utmätningen hävs.

ningsverkan

förfaller, om den

sökta utmätningen

eller betalnings-

säkringen hävs.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter tillämpas

fortfarande i fråga om betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1990:1388.

 28

2.17 Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 5 samt 4 kap. 13 och 19 konkurslagen

(1987:672) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 1 kap.

 5

 Med panträtt i fast Med panträtt i fast

egendom jämställs videgendom jämställs vid

tillämpningen av tillämpningen av

denna lag annan denna lag annan

särskild förmånsrättsärskild förmånsrätt

som gäller i som gäller i

egendomen och inte egendomen och inte

grundas på utmätninggrundas på utmätning.

eller betal-

ningssäkring.

 Vad som sägs om borgenär med handpanträtt i lös egendom tillämpas också i fråga

om borgenär med rätt att hålla kvar lös egendom till säkerhet för fordran

(retentionsrätt).

 4 kap.

 13 1

 Förmånsrätt eller betalning som en borgenär har vunnit genom utmätning går

åter, om förmånsrätten har inträtt senare än tre månader före fristdagen. Har

utmätningen skett till förmån för någon som är närstående till gäldenären, går

förmånsrätten eller betalningen också åter om förmånsrätten har inträtt

dessförinnan men senare än två år före fristdagen och det inte visas att

gäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent.

 Förmånsrätt på grund

av betalningssäkring

går åter, om förmåns-

rätten har inträtt

senare än tre månaderVad som sägs i

före fristdagen. första stycket

 Vad som sägs i gäller inte om

första och andra förmånsrätten har

styckena gäller inteinträtt vid utbyte

om förmånsrätten harmot egendom som har

inträtt vid utbyte utmätts tidigare än

mot egendom som har tre månader före

utmätts eller fristdagen eller, i

betalningssäkrats fall som avses i

tidigare än tre första stycket andra

månader före meningen, två år före

fristdagen eller, i fristdagen.

fall som avses i

första stycket andra

meningen, två år före

fristdagen.

 19

 Förvaltaren får påkalla återvinning

 1. genom att väcka talan vid allmän domstol,

 2. genom att göra anmärkning mot bevakning eller i samband med

utdelningsförfarandet bestrida yrkande i annan ordning om betalnings- eller

förmånsrätt i konkursen eller

 3. genom att göra invändning mot annat yrkande som i rättegång framställs mot

konkursboet.

 Om förvaltaren inte vill påkalla återvinning och inte heller ingår förlikning i

saken, får en borgenär påkalla återvinning genom att väcka talan vid allmän

domstol.

 För återgång av För återgång av

förmånsrätt som har förmånsrätt som har

vunnits genom vunnits genom

utmätning eller utmätning behövs inte

genom någon särskild åtgärd.

betalningssäkring

behövs inte någon

särskild åtgärd.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter tillämpas i fråga

om betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1989:1002.

 29

2.18 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)

 Härigenom föreskrivs att 8 rättshjälpslagen (1972:429)1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 8 2

 Allmän rättshjälp får ej beviljas

 1. i angelägenhet som skall prövas eller på annat sätt behandlas utom riket;

rättshjälp får dock beviljas en rättssökande som är bosatt här, om saken gäller

ett brott mot honom eller henne som motsvarar brott enligt 6 kap. brottsbalken

eller om det finns särskilda skäl för rättshjälp,

 2. utlänningar som varken är eller tidigare varit bosatta här, om det inte

finns särskilda skäl för rättshjälp,

 3. den som är eller har varit näringsidkare i angelägenhet som har uppkommit i

hans näringsverksamhet, om det inte finns skäl för rättshjälp med hänsyn till

verksamhetens art och begränsade omfattning, hans ekonomiska och personliga

förhållanden och omständigheterna i övrigt,

 4. i fråga om anspråk som överlåtits till den rättssökande, om överlåtelsen kan

antagas ha ägt rum i syfte att åstadkomma fördel vid prövning av begäran om

rättshjälp,

 5. för upprättande av självdeklaration,

 6. för upprättande av äktenskapsförord, testamente eller gåvohandling,

 7. i angelägenhet rörande bodelning, om det inte med hänsyn till boets

beskaffenhet och makarnas eller sambornas personliga förhållanden finns

särskilda skäl för rättshjälp,

 8. om frågan om rättshjälp kan anstå till dess en annan rättslig angelägenhet,

vari anspråket stöder sig på väsentligen likartad grund, har avgjorts slutligt,

 9. ägaren eller tidigare ägare av en fastighet eller en byggnad i angelägenhet

som avser fastigheten eller byggnaden, om han har eller borde ha haft

rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rättsskydd som omfattar

angelägenheten och något annat inte följer av andra stycket,

 10. i angelägenhet rörande trafikskadeersättning enligt trafikskadelagen

(1975:1410) eller rörande skadestånd som kan betalas från en föreliggande

ansvarsförsäkring; dock får rättshjälp beviljas den skadelidande om

angelägenheten är anhängig vid domstol eller rör enbart annan skada än

personskada,

 11. i angelägenhet rörande skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:000),

 12. i angelägenhet

 rörande skatter,

 tullar, avgifter

 eller betal-

 ningssäkring för

 skatter, tullar och

 avgifter, om det

 inte finns särskilda

 skäl för rättshjälp.

 12. den som inte 13. den som inte

har befogat in- har befogat in-

tresse av att få sintresse av att få sin

sak behandlad. sak behandlad.

 I fall som avses i första stycket 9 får rättshjälp beviljas när den

rättssökandes egna kostnader i angelägenheten har uppgått till minst tre gånger

det basbelopp som anges i 6 första stycket. Därvid beaktas endast kostnader av

sådant slag som kan antas komma att betalas från den rättssökandes rättsskydd

eller, om något sådant inte finns, kostnader som avses i 9 andra stycket.

 I fråga om visst slag av ärenden som är talrikt förekommande och normalt av

enkel beskaffenhet kan regeringen förordna att allmän rättshjälp ej skall

beviljas.

 Under förutsättning av ömsesidighet kan regeringen förordna att medborgare i en

viss främmande stat och den som, utan att vara medborgare i den staten, är

bosatt där skall vara likställd med svensk medborgare i fråga om allmän

rättshjälp.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1Lagen omtryckt 1993:9.

2Lydelse enligt prop. 1993/94:123.

 30

3 Ärendet och dess beredning

3.1 Översynen av rättssäkerheten vid beskattningen

Genom beslut den 12 mars 1992 bemyndigade regeringen det statsråd som har till

uppgift att föredra ärenden om skatter att tillkalla en parlamentarisk kommitté

med uppdrag att utreda frågor rörande rättssäkerheten vid beskattningen.

Kommittén antog namnet Rättssäkerhetskommittén och avlämnade betänkandet

Rättssäkerheten vid beskattningen (SOU 1993:62) i juni 1993. Kommitténs

sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1.

 Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som

yttrat sig finns i bilaga 2. En sammanställning över remissyttrandena har

upprättats och finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr 3147/93).

3.2 Lagrådet

Regeringen beslutade den 20 januari 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 3.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

 Regeringen har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag utom i ett

avseende (se avsnitt 5.3.3). Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.3.3,

5.3.4, 5.5 och 5.6.1 samt i författningskommentarerna till de lagrum som

Lagrådet lämnat synpunkter på. Lagrådets granskning har också lett till vissa

redaktionella ändringar i lagtexten.

4 Allmänna synpunkter på rättssäkerhet vid

beskattningen

Rättssäkerhet är ett ständigt omdiskuterat och aktuellt tema inte minst inom

beskattningen. Begreppet rättssäkerhet har inte någon klar och entydig innebörd

och har därför inte heller kunnat ges någon allmänt accepterad definition.

Starkt bidragande orsaker till detta är att rättssäkerhetsbegreppet inte är

statiskt och att det rymmer många skilda aspekter. Rättssäkerheten började att

diskuteras i samband med framväxten av rättsstatsbegreppet på 1800-talet. En

rättsstat kännetecknas av att staten och statsorganen är skyldiga att följa den

gällande rättens regler och att garantier finns mot missbruk av statsmakten.

Utgångspunkten för rättssäkerhetsbegreppet är just att skydda den enskilde mot

oberättigade anspråk och krav från den offentliga maktens sida. Det är också

denna utgångspunkt som motiverat de omfattande och i vissa fall genomgripande

förändringar som föreslås i propositionen.

 En av de grundläggande aspekterna av rättssäkerheten brukar sägas vara att de

enskilda skall kunna förutse de rättsliga följderna av sitt handlande och att

lika fall därför skall bedömas på lika sätt. En annan är att legalitetsprincipen

skall iakttas, vilket bl.a. innebär att det allmännas handlande skall regleras

med stöd av klar och tydlig lag. Sedvanerättsligt anses också behovs- och

proportionalitetsprinciperna gälla vid all myndighetsutövning. Dessa innebär att

åtgärder som vidtas skall stå i rimlig proportion till vad som står att vinna

med dem. En annan viktig rättssäkerhetsfråga är den enskildes rätt till

domstolsprövning av tvångsåtgärder.

 Liksom de enskilda har ett berättigat krav på att kunna förutse

skattekonsekvenserna av sitt handlande har de också intresse av att skatten

fördelas dem emellan på det sätt som lagstiftningen avser. För att detta skall

ske måste skattemyndigheten kunna kontrollera efterlevnaden av skattereglerna

och det är här många gånger besvärliga gränsdragningar måste göras mellan

kontrollintresset, som även ytterst kan sägas motiveras av en likabehand-

lingsprincip, och intresset att skydda den enskildes personliga integritet. Det

är därför viktigt att kontrollintresset vägs mot skyddet för den personliga

integriteten och att det blir en rimlig balans mellan det allmännas och den

enskildes intressen. Några generella regler för hur denna intresseavvägning

skall göras går inte att ställa upp utan en närmare analys är nödvändig för

varje enskild fråga.

 Under det senaste årtiondet har såväl de materiella reglerna som

förfarandereglerna på skatteområdet varit föremål för ständig omvandling där

framför allt skattereformen har inneburit genomgripande förändringar av de

materiella reglerna. Även taxeringsreformen har medfört omfattande förändringar

med bl.a. en ny skatteorganisation och ett nytt förfarande gemensamt för bl.a.

inkomst- och mervärdesskatt. Därigenom har bättre förutsättningar för en rättvis

och likformig beskattning skapats.

 Vissa av de regelförändringar som beslutats under senare år innebär en

rimligare balans mellan det allmännas och den enskildes intressen. Exempelvis

antogs en ny grund för eftergift av sanktionsavgifter av riksdagen i slutet av

år 1991. Vidare infördes som en generell förutsättning för eftertaxering att

beslutet inte framstår som uppenbart oskäligt. Ändringarna möjliggör en

flexiblare bedömning i dessa ärenden. Reglerna om F-skattebevis, som gällt sedan

den 1 april 1993, ökar förutsebarheten för den enskilde. Den som betalar ut

ersättning för arbete kan på ett enkelt sätt få veta om han skall göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter eller inte.

 Även om en förbättrad rättssäkerhet följer av detta har den snabba

utvecklingen på skatteområdet skett utan att något samlat grepp tagits om de

frågor som rör de enskildas rättssäkerhet. Rättssäkerheten vid beskattningen har

kritiserats i ett antal riksdagsmotioner där man efterlyst ett starkare skydd

för den enskildes integritet och rättsliga ställning. Framför allt har den

numera upphävda lagen (1980:865) mot skatteflykt, men även bevissäkringslagen

(1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen och lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter, varit föremål för kritik.

 Kritik i olika avseenden har framförts även mot bl.a. reglerna om

skatterevision, ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, anstånd med

betalning av skatt och skattekontrollen i fråga om ersättning till meddelare.

Kritiken föranledde att Rättssäkerhetskommittén tillsattes för att se över de nu

nämnda frågorna och lämna förslag till förbättringar av rättssäkerheten. De

förslag Rättssäkerhetskommittén lämnat i sitt betänkande Rättssäkerheten vid

beskattningen (SOU 1993:62) skall behandlas i det följande.

 Innan vi övergår till förslagen vill vi emellertid nämna att regeringen genom

tilläggsdirektiv gett Rättssäkerhetskommittén i uppdrag att se över vissa

ytterligare frågor med anknytning till rättssäkerheten vid beskattningen (Dir.

1993:112). Tilläggsdirektiven rör bl.a. prejudikatbildningen på skatteområdet,

möjligheterna till förhandsbesked och tidsfrister för eftertaxering.

Utredningsarbetet skall vara avslutat före utgången av maj 1995.

5 Skatteutredningar

5.1 Nuvarande regelsystem

Bestämmelserna om förfarandet vid beskattningen är spridda på flera olika

författningar. Vad gäller inkomst- och förmögenhetsbeskattningen finns de

centrala bestämmelserna i taxeringslagen (1990:324), TL, som innehåller

bestämmelser om förfarandet vid såväl skattemyndighet som domstol.

Taxeringslagen innehåller dock enbart bestämmelser om förfarandet vid

fastställelse av underlaget för att ta ut skatt. Bestämmelserna om uppgiftsskyl-

dighet till ledning för taxering har samlats i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter, LSK, medan regler om debitering och

uppbörd av sådana skatter för vilka underlagen fastställs enligt taxeringslagen

finns i uppbördslagen (1953:272), UBL. Vad gäller punktskatter och

prisregleringsavgifter finns förfarandereglerna samlade i en särskild lag, lagen

(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Den lagen innehåller,

till skillnad från taxeringslagen, också bestämmelser om uppbörd av skatt.

Lagstiftningen på mervärdesskatteområdet, såväl den nya mervärdesskattelag som

föreslås i den proposition som nyligen överlämnades till riksdagen (prop.

1993/94:99) som den nu gällande lagen (1968:430) om mervärdeskatt, omfattar både

materiella regler och förfaranderegler. Förfarandereglerna i fråga om

arbetsgivaravgifter är samlade i en lag med huvudsaklig inriktning på

uppbördsfrågor, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.

 I samband med införandet av den nya taxeringslagen ändrades förfarandereglerna

i lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter och lagen om mervärdeskatt så

att de i allt väsentligt överensstämmer med taxeringslagens förfaranderegler. På

andra områden finns dock fortfarande bestämmelser som avviker från de principer

som bär upp taxeringslagen. Ambitionen från regeringens sida är att

förfarandereglerna på skatteområdet skall bli mer enhetliga och överskådliga.

Det ligger enligt vår mening ett betydande rättssäkerhetsintresse i detta.

 Även om det således finns betydande skillnader i uppbyggnaden av och

innehållet i regelsystemen utgår kontrollagstiftningen i allmänhet från

principerna i taxeringslagen. Vi inriktar oss därför i det följande på att

redogöra för bestämmelserna om uppgiftsskyldighet och kontroll på

taxeringsområdet.

Uppgiftsskyldighet

Inkomst- och förmögenhetsbeskattningen bygger sedan gammalt på de under

sanningsplikt avlämnade självdeklarationerna. Efter hand har dock

deklarationsskyldigheten för ett stort antal skattskyldiga, främst sådana med

enkla inkomst- och förmögenhetsförhållanden, förändrats i väsentliga avseenden.

 Vid 1987 års taxering infördes den förenklade självdeklarationen. En

skattskyldig som enbart uppburit tjänste- och kapitalinkomster som han fått

kontrolluppgift på och inte haft avdragsgilla kostnader, behöver enbart med ett

kryss bekräfta att de inkomster han uppburit överensstämmer med

kontrolluppgifterna och underteckna deklarationen. Ett problem med den

förenklade självdeklarationen har varit att den skattskyldige inte med säkerhet

har vetat vilka belopp han deklarerat. Fr.o.m. 1995 års taxering kommer detta

att vara avhjälpt genom att deklarationsblanketterna förtrycks med uppgifter

från kontrolluppgifterna. Förtryckning kommer att ske inte bara av tjänste- och

kapitalinkomster utan också av bl.a. utgiftsräntor, avgifter för pensions-

försäkringar och tomträttsavgälder.

 Kontrolluppgifterna har således kommit att få en central betydelse vid

taxeringen av löntagare. Detta har inneburit att taxeringskontrollen av

löntagare alltmer inriktats på att kontrollera att kontrolluppgiftsskyldigheten

fullgjorts riktigt och fullständigt.

 Även för näringsidkare har uppgiftsskyldigheten till ledning för egen taxering

förändrats under senare år. Fr.o.m. 1993 års taxering gäller att näringsidkare i

deklarationen skall lämna uppgifter om näringsverksamhet i form av

standardiserade räkenskapsutdrag, s.k. SRU (2 kap. 19 LSK). SRU innebär ett

mer enhetligt uppgiftslämnande kopplat till företagens redovisning. Uppgifterna

kan lämnas på ADB-medium.

 Det kan konstateras att den obligatoriska kontrolluppgiftsskyldigheten ger

skattemyndigheterna ett tämligen gott kontrollunderlag i fråga om löntagare. Vad

gäller näringsverksamhet är förhållandena annorlunda. I deklarationen ges endast

en sammanställning av det ekonomiska resultatet av ett stort antal trans-

aktioner. Några obligatoriska kontrolluppgifter avseende näringsverksamhet

lämnas i princip inte. Företagen måste därför i första hand kontrolleras utifrån

de uppgifter de själva lämnar. De standardiserade räkenskapsutdragen har gjort

det möjligt att göra fler maskinella kontroller av företagens deklarationer och

förbättrat förutsättningarna att göra ett effektivt urval av kontrollobjekt.

Därigenom kan kontrollen förskjutas från sedvanlig deklarationsgranskning till

revision. En närmare granskning av den skattskyldiges bokföring i form av

revision är en förutsättning för en verksam kontroll.

 I taxeringslagen och lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter finns

bestämmelser som möjliggör för skattemyndigheten att hämta in

kontrollinformation från den skattskyldige själv eller från tredjeman i form av

kontrolluppgifter. I och för sig kan reglerna om kontrolluppgiftsskyldighet

efter föreläggande och föreläggande riktat direkt till den deklarationsskyldige

användas för tämligen omfattande uppgiftsinsamlingar även beträffande

näringsidkare, men reglerna har i praktiken inte använts på det sättet. Vi skall

här översiktligt redogöra för gällande bestämmelser.

 Skattemyndigheten kan förelägga den skattskyldige att lämna de upplysningar

som behövs för kontroll av att uppgifterna i hans självdeklaration är riktiga

eller annars för hans taxering (3 kap. 5 TL). Enligt samma lagrum kan skatte-

myndigheten också förelägga den skattskyldige att visa upp kontrakt,

kontoutdrag, räkningar, kvitton eller liknande handlingar som behövs för

kontroll av deklarationen. Föreläggandet kan förenas med vite om det finns

anledning att anta att det annars inte följs. Vitesföreläggande kan inte

överklagas (6 kap. 2 TL). Fråga om utdömande av vite prövas av länsrätten och

därvid kan också vitets lämplighet prövas (7 kap. 2 TL). I 3 kap. 6 TL finns

bestämmelser om undantagande från skyldighet att lämna uppgift eller visa upp

handling.

 Bestämmelserna om skyldighet att lämna uppgifter till ledning för annans

taxering omfattar inte bara de obligatoriska kontrolluppgifterna.

Skattemyndigheten kan också hämta in kontrollinformation genom att förelägga

tredjeman att lämna kontrolluppgift. I 3 kap. LSK finns en rad bestämmelser

angående kontrolluppgifter som skall lämnas efter föreläggande av skattemyndig-

heten eller RSV. Uppgifter kan i vissa fall inhämtas om ej namngivna personer.

Detta gäller bl.a. enligt 3 kap. 43 LSK, som föreskriver viss

uppgiftsskyldighet för den som bedriver näringsverksamhet eller innehar

privatbostadsfastighet eller privatbostad. Uppgiftsskyldigheten avser belopp som

utbetalats eller uppburits vid transaktioner med näringsidkare och som i

mottagarens hand kan utgöra intäkt eller avdragsgill utgift vid taxeringen.

Taxeringsrevision

Bestämmelser om taxeringsrevision finns i 3 kap. 8-14 TL.

 Revision får verkställas hos den som är bokföringsskyldig enligt

bokföringslagen (1976:125) eller skyldig att föra räkenskaper enligt

jordbruksbokföringslagen (1979:141) och hos juridisk person som inte är dödsbo

(3 kap. 8 TL). För taxeringsrevision hos annan deklarations- eller

uppgiftsskyldig krävs särskilda skäl.

 Revision får verkställas för tre olika ändamål. Vanligtvis sker taxerings-

revision för att kontrollera att den reviderades egen deklarations- och

uppgiftsskyldighet fullgjorts. Taxeringsrevision kan också ha till syfte att

kontrollera någon annan än den hos vilken revisionen sker (s.k.

tredjemansrevision). Sådan revision får göras dels för att kontrollera att andra

till namnet kända personer eller någon person, som ingått viss bestämd

rättshandling med den som skall revideras, fullgjort sin uppgiftsskyldighet,

dels för att samla in uppgifter som en förberedande åtgärd för kontroll av andra

än den reviderade (s.k. generell kontroll).

 Vid revisionen får räkenskaper och anteckningar med därtill hörande

verifikationer samt korrespondens, protokoll och andra handlingar som rör

verksamheten granskas (3 kap. 11 första stycket TL). Revisorn får även ta del

av material som omfattas av den skattskyldiges tystnadsplikt eller i övrigt rör

uppgifter av ömtålig natur. I beskattningsverksamheten råder absolut sekretess

för uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Uppgifter

som skattemyndigheten hämtar in i sin utredningsverksamhet är därför skyddade

mot allmänhetens insyn. Skyldigheten att lämna uppgifter till

skattemyndigheterna har därför ansetts kunna ges en ganska vidsträckt

omfattning. Länsrätten kan emellertid på framställning av den reviderade, när

det finns synnerliga skäl, besluta att handling som med hänsyn till sitt

innehåll på grund av särskilda omständigheter inte bör komma till någon annans

kännedom skall undantas från revisionen (3 kap. 13 TL).

 Revisorn har rätt att genast ta del av de handlingar som skall granskas och

att få de upplysningar och den hjälp som behövs för granskningen. Han har vidare

rätt att få tillträde till utrymme som huvudsakligen används i verksamheten. Det

finns emellertid vissa begränsningar rörande bl.a. tid och plats för revisionen.

 Det är skattemyndigheten som utför arbetet vid en revision. Den reviderade är

endast skyldig att tillhandahålla det material som får granskas. Det förutsätts

emellertid att han dessutom lämnar de upplysningar och det biträde i övrigt som

behövs för att revisionen skall kunna fullgöras. Skattemyndigheten kan förelägga

den reviderade vid vite att t.ex. tillhandahålla de handlingar och lämna de

upplysningar som behövs för att revisionen skall kunna verkställas (3 kap. 12

TL).

 Föreskrifter om skattemyndigheternas befogenheter att granska ADB-baserade

räkenskaper finns i 3 kap. 11-13 TL. Efter förebild av

tryckfrihetsförordningen föreskrivs att med handling förstås, utöver

framställning i skrift eller bild, även upptagning som kan läsas, avlyssnas

eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. Revisorn får själv

använda de tekniska hjälpmedel som den reviderade förfogar över för att ta del

av upptagning som kan uppfattas endast med sådant hjälpmedel. Länsrätten får

dock, om handling som bör undantas från revision utgörs av upptagning, besluta

om sådana begränsningar i revisorns rätt att själv använda tekniska hjälpmedel

som behövs för att handlingen inte skall bli tillgänglig för revisorn.

 Skattemyndigheten skall snarast lämna meddelande om resultatet av revisionen

till den som reviderats i de delar som rör honom (3 kap. 14 TL).

 För att göra en enklare räkenskapskontroll utan att behöva tillgripa en

formlig taxeringsrevision kan skattemyndigheten efter överenskommelse med den

skattskyldige företa s.k. taxeringsbesök (3 kap. 7 TL). Vid taxeringsbesöket

får uppgifter i självdeklarationen stämmas av mot räkenskaper, anteckningar och

andra handlingar. Besiktning får ske av fastighet, inventarier och andra

tillgångar.

 Revisionsverksamheten sker i form av planmässig kontroll och urvalskontroll.

Den planmässiga kontrollen utgör i första hand en kontroll av att beskattningen

fungerar på avsett sätt och riktas mot de största företagen. Det viktigaste

syftet med urvalskontrollen är att öka lojaliteten mot skattesystemet.

Urvalskontrollen omfattar mindre företag och enskilda näringsidkare och andra

skattskyldiga med komplicerade inkomst- eller förmögenhetsförhållanden.

 Ca 4 % av företagen revideras årligen. Urvalsrevisionerna svarar för 70 % av

den totala revisionsverksamheten. Antalet revisioner uppgår till ca 10 000 per

år. Visserligen gick antalet slutförda revisioner ned 1992 i förhållande till

1991. Den nedlagda tiden i revisionsverksamheten ökade dock.

Bevissäkring

Skattemyndigheterna kan vid utövandet av sina befogenheter använda tvångsmedel.

Ett föreläggande att lämna uppgifter kan förenas med vite. Även den medverkan

som krävs av den enskilde vid en taxeringsrevision kan framtvingas med vite.

 Vidare ger bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen

möjlighet att tillgripa säkringsåtgärder. Med stöd av den lagen kan sådana

handlingar som får granskas vid revision eller andra kontrollåtgärder

(bevismedel) eftersökas, omhändertas genom beslag eller säkerställas genom

försegling.

 Beslut om eftersökning i utrymme får fattas, om det finns grundad anledning

att anta att den granskade använder utrymmet huvudsakligen för sin verksamhet

samt risk finns att bevismedel kommer att undanhållas eller förvanskas. Samma

villkor gäller för beslut om eftersökning i förvar som påträffas i sådant

utrymme, i myndighets lokal eller på allmän plats. Beslut om eftersökning i

annat utrymme eller förvar i annat fall får fattas om det finns grundad

anledning att anta att bevismedel finns där samt risk föreligger att det kommer

att undanhållas eller förvanskas (6 ).

 Beslut om beslag får fattas om bevismedlet inte tillhandahålls för granskning

eller det finns risk att det kommer att undanhållas eller förvanskas (4 ).

 Beslut om försegling får fattas om granskningsledaren inte får tillåtelse att

genomsöka förvar eller utrymme och det skäligen kan antas att bevismedel finns

där och eftersökning inte kan beslutas eller verkställas omedelbart eller när

bevismedel som inte är under beslag inte lämpligen kan föras från den plats där

det har påträffats. Beslut om försegling av förvar eller utrymme där beslagtaget

bevismedel finns skall fattas om bevismedlet lämnas kvar hos innehavaren (5 ).

 Genom lagstiftning som trädde i kraft den 1 januari 1988 infördes en

proportionalitetsregel i bevissäkringslagen (6 a ). Enligt denna får beslut

fattas endast om vikten av att säkringsåtgärden vidtas är tillräckligt stor för

att uppväga det intrång eller annat men som säkringsåtgärden innebär för den

enskilde.

 När säkringsåtgärder riktar sig mot verksamhetsutrymmen fattas beslut och

verkställs åtgärderna av granskningsledaren om det kan ske obehindrat. Beslutet

får verkställas omedelbart. I fråga om andra ställen, t.ex. bostadsutrymmen,

fattas beslutet av länsrätten. Kan en åtgärd inte verkställas obehindrat eller

är det fråga om eftersökning i andra utrymmen än verksamhetsutrymmen verkställs

åtgärden av kronofogdemyndigheten. Granskningsledares beslut och

verkställighetsåtgärder kan prövas i efterhand av länsrätten på talan av den

enskilde.

 Vid åtgärd enligt bevissäkringslagen skall handling omedelbart förseglas när

den granskade begär att den skall undantas om framställningen inte är uppenbart

ogrundad. Länsrätten skall utan dröjsmål pröva sådan framställning. Länsrättens

avgörande kan överklagas till kammarrätt.

 Under 1993 vidtogs åtgärder med stöd av bevissäkringslagen mot 16

skattskyldiga. I samtliga fall beslagtogs handlingar. I fyra fall eftersöktes

handlingar i verksamhetsutrymmen och lika många gånger i andra utrymmen.

Försegling användes en gång.

5.2 Allmänna utgångspunkter för en reformering av

revisionsbestämmelserna

Rättssäkerhetskommitténs förslag rörande skatteutredningar är långtgående.

Reglerna för skattekontrollen föreslås förändrade så att skillnaden mellan

åtgärder som bygger på frivillighet och tvångsåtgärder blir tydligare.

Utgångspunkten är att skatterevisioner skall bedrivas i samverkan med den

reviderade. Endast när han motsätter sig åtgärden eller det finns påtaglig risk

att han undanskaffar eller förvanskar handlingar skall tvångsåtgärd få

tillgripas. Kommittén föreslår en tydligare reglering av hur revisioner under

samverkan skall bedrivas.

 Revision förslås få ske hos bokföringsskyldiga och hos juridiska personer utom

dödsbon, men däremot inte hos fysiska personer som inte är bokföringsskyldiga.

Reglerna om s.k. tredjemansrevision föreslås slopade. I stället skall

tredjemanskontrollen ske i form av föreläggande att lämna uppgifter och visa upp

handlingar. I vissa fall föreslås att tvångsåtgärder i form av tredjeman-

skontroll utan föregående föreläggande skall få tillgripas.

 Bevissäkringslagen föreslås upphävd och ersatt av en ny tvångsåtgärdslag för

beskattningsförfarandet. Förutsättningarna för tvångsåtgärder föreslås där bli

väsenligt mer preciserade än i bevissäkringslagen och beslut skall normalt

fattas av domstol.

 Kommittén föreslår också att möjligheten att undanta integritetskänsliga

handlingar från granskning utvidgas.

 Remissutfallet är övervägande positivt till huvuddragen i Rättssäkerhets-

kommitténs förslag beträffande skatteutredning. De flesta remissinstanser

ställer sig bakom den avvägning kommittén gjort mellan den enskildes

rättssäkerhetsgarantier och en effektiv beskattning. Så har t.ex. RSV i allt

väsentligt accepterat huvuddragen i förslagen. Verket menar dock att förslagen i

vissa avseenden medför betydande komplikationer och merarbete och ställer krav

på ökade resurser. Några remissinstanser, Civilekonomernas Riksförbund, JUSEK

och LO, avstyrker förslagen. Även TCO och Generaltullstyrelsen är kritiska till

förslagen.

 Utgångspunkten enligt gällande regler är att revisioner skall bedrivas i

samverkan med den reviderade. Språket i revisionsbestämmelserna kan emellertid

ge intryck av att revisioner alltid bedrivs under tvång. Det har dock ofta

framhållits att revision är en kontrollåtgärd som bygger på samverkan och att

revisionsinstitutet bör hållas isär från de tvångsmedel som kan användas i en

konfliktsituation och som, förutom vite, återfinns i bevissäkringslagen (se

t.ex. prop. 1987/88:65 s. 32 f.).

 Taxeringslagen innehåller mycket få begränsningar i fråga om

skattemyndigheternas befogenheter vid revisionsverksamheten. Vad gäller

gränserna för tillträde till verksamhetslokaler är den enda begränsningen att

revisionen om möjligt skall göras på ett sådant sätt att den inte hindrar

verksamheten för den som revideras och att den inte utan särskilda skäl får

verkställas mellan kl. 19.00 och kl. 8.00. Skattemyndigheten får, när det

behövs, bestämma tid och plats för revisionen och den får verkställas hos den

som skall revideras eller på annan plats, efter skattemyndighetens bestämmande.

Bestämmelserna lämnar också utrymme för revisioner utan föregående kontakt med

den reviderade, s.k. överraskningsrevisioner.

 Det förhållandet att skattemyndigheten har vissa befogenheter för att

kontrollera de enskildas deklarations- och uppgiftsskyldighet brukar normalt

inte ifrågasättas. Hur långt dessa befogenheter skall sträcka sig ställs dock

ofta under debatt. Som regeringen redan tidigare framhållit måste man här göra

en avvägning mellan de enskildas rättssäkerhet och behovet av att ha en effektiv

och ändamålsenlig kontroll.

 Skatteutredningar innehåller ofta betydande inslag av myndighetsutövning. Det

är därför och mot bakgrund av den stora betydelse en skatteutredning kan ha för

den granskade nödvändigt att från rättsäkerhetssynpunkt dra upp klara gränser

för myndigheternas befogenheter och att tillförsäkra den enskilde rimliga

rättssäkerhetsgarantier. En följd av detta är att det i lagstiftningen måste

finnas en klar åtskillnad mellan åtgärder som bygger på frivillighet och

tvångsåtgärder.

 Samtidigt måste efterlevnaden av reglerna kunna kontrolleras och effektiva

medel stå till buds mot dem som försöker undandra sig sina skyldigheter.

Skattemyndigheternas befogenhet i kontrollhänseende bör därför utformas efter en

avvägning mellan den skattskyldiges rättssäkerhetsintresse och intresset av en

effektiv skattekontroll. Reglerna till skydd för de enskildas integritet får

emellertid inte utformas på ett sätt som hämmar effektiviteten mer än

nödvändigt.

 Utgångspunkten vid en reformering av revisionsbestämmelserna bör vara att

revision skall bedrivas i samverkan med den reviderade. Detta bör tydligt framgå

av lagstiftningen. Det förhållandet att utgångspunkten är att revision skall

bedrivas i samverkan minskar inte behovet av lagregler för revision under

samverkan. Tvärtom är det viktigt med en lagreglering av den reviderades och

revisorns skyldigheter och befogenheter vid en samverkansrevision för att

tydliggöra avgränsningen mot de situationer då en tvångsmedelsanvändning kan

aktualiseras.

 Årligen lämnas ca sju miljoner självdeklarationer. Dessa skall granskas av

skattemyndigheterna och utgör grundvalen för taxeringsbesluten. För den enskilde

är taxeringen en betydelsefull ekonomisk angelägenhet. Det säger sig självt att,

även om kontakterna mellan skattemyndigheten och den skattskyldige normalt

förflyter utan konflikter, motsättningar kan uppstå i vissa situationer. Det är

särskilt i sådana situationer betydelsefullt att reglerna är klara och entydiga

så att såväl skattemyndigheter som enskilda känner till sina befogenheter och

åligganden. Det nuvarande regelsystemet har brister i fråga om tydlighet. Den

vaga regleringen har lämnat stora diskretionära befogenheter till

skattemyndigheterna.

 Reglerna för taxeringsrevision har kritiserats från grundlagssynpunkt. Det har

hävdats att revision är en tvångsåtgärd som inkräktar på det i 2 kap. 6

regeringsformen stadgade skyddet mot husrannsakan och liknande intrång. Vidare

har det hävdats att revision är ett tvångsmedel och att beslut om revision

därför bör kunna överklagas till domstol. En stor del av kritiken synes bottna i

reglernas oklara utformning där skillnaden mellan frivilliga åtgärder och

tvångsåtgärder inte klart framgår. Ett av de grundläggande syftena med reformen

är därför enligt regeringens mening att göra skillnaden tydligare mellan

åtgärder som vidtas i samverkan och tvångsåtgärder.

 Det är viktigt att likhetstecken inte sätts mellan revisionsinstitutet som

sådant och de tvångsåtgärder som måste kunna tas till för att säkerställa en

effektiv skattekontroll. Vi ansluter oss därvid till det betraktelsesätt som

Tvångsmedelskommittén gett uttryck för i betänkandet Tvångsmedel - Anonymitet -

Integritet (SOU 1984:54 s. 72). För att en författningsstadgad befogenhet skall

kunna betraktas som tvångsmedel bör krävas att befogenheten kan sättas i verket

mot den enskildes vilja och med fysiskt eller psykiskt tvång av något slag.

Revisionsinstitutet i sig kan därför inte betraktas som ett tvångsmedel. En

annan sak är att en revision kan genomföras med hjälp av tvångsåtgärder i form

av vite eller bevissäkring om den reviderade motsätter sig åtgärder som är

nödvändiga för att ändamålet med revisionen skall kunna uppnås. I de fall där

skattemyndigheterna behöver tillgripa tvångsåtgärder bör dessa åtgärder hållas

skilda från revisionsinstitutet som sådant och handläggas i särskild ordning.

Enligt regeringens uppfattning är det angeläget att revisionsinstitutet

bibehåller sin karaktär av en generell och fördjupad kontrollform som inte

kräver misstankar om felaktigheter för att få verkställas.

 Även om taxeringskontroll normalt sker i samverkan med den enskilde måste en

kontroll kunna företas också i situationer då den enskilde inte medverkar

frivilligt. En annan ordning skulle strida mot grundläggande krav på rättvisa

och likabehandling. Beskattningen kan inte få bli beroende av vilka uppgifter

den enskilde väljer att lämna. En tillämpning av tvångsåtgärder kan inte heller

göras beroende av om det finns misstanke om brott eller ej. Det är ju ofta först

sedan kontrollen utförts som det kan finnas underlag för brottsmisstanke. Det

måste således finnas tvångsmedel att tillgå för att genomföra kontroll. Detta är

inte på något sätt unikt för skatteområdet.

 Behovet av ett regelsystem med tvångsåtgärder för genomförande av

skattekontroll kan alltså enligt regeringens uppfattning inte ifrågasättas.

Detta regelsystem måste dock uppfylla höga krav på rättssäkerhet.

Förutsättningarna för tvångsåtgärder bör vara noga preciserade i lag. Beslut om

tvångsågärd bör normalt fattas av domstol.

 Den nuvarande bevissäkringslagen har länge kritiserats från rättssäker-

hetssynpunkt. Kritiken har främst gällt att domstolskontrollen inte kommer in

förrän i efterhand när det är fråga om åtgärder i verksamhetslokaler, att

riskrekvisitet är svagt och att det finns vagheter vad avser skillnaden mellan

tredska och sabotagerisk. Kritik kan också riktas mot terminologin i lagstift-

ningen.

 Regeringen anser att den nuvarande bevissäkringslagen är behäftad med sådana

brister att det inte är meningsfullt att söka förbättra reglerna inom ramen för

den lagstiftningen. Bevissäkringslagen bör därför upphävas och ersättas med en

lag om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet (tvångsåtgärdslagen)

där skyddet för den enskildes berättigade krav på rättssäkerhet ställs i

förgrunden. Vi återkommer strax till detta.

5.3 Revision enligt taxeringslagen

5.3.1 Ändamålet med revisionen

Regeringens förslag: Möjligheten att besluta om s.k. tredjemansrevision slopas

och ersätts med en möjlighet att förelägga tredjeman att lämna uppgift eller

visa upp handling.

 Revision får inte ske för kontroll av det löpande beskattningsårets räkenska-

per och handlingar.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser ställer sig bakom kommitténs

förslag. RSV avstyrker förslaget att slopa möjligheten till taxeringsrevision av

löpande beskattningsår. RRV påpekar att det är angeläget att förändringarna inte

påverkar möjligheterna till tredjemanskontroll bl.a. i de fall där en huvudman

laborerar med olika företag över vilka han har ett obegränsat inflytande eller

gör transaktioner med närstående. Revisorsamfundet tillstyrker förslaget men

betonar att reglerna endast bör ta sikte på "äkta" tredjemän.

 Skälen för regeringens förslag: Taxeringsrevision får enligt nuvarande regler

ske för att kontrollera att skyldighet enligt lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter fullgjorts riktigt och fullständigt. Revisionsinstitutet kan

också användas för att hämta in uppgifter av tredjeman (tredjemansrevision).

Sådan revision får göras för att få uppgifter av betydelse för kontroll av att

andra till namnet kända personer eller någon person som ingått viss bestämd

rättshandling med tredjeman fullgjort sin deklarations- och uppgiftsskyldighet

samt för att samla in uppgifter som en förberedande åtgärd för kontroll av andra

än tredjeman (3 kap. 8 TL). Taxeringsrevision får också verkställas för

kontroll av det löpande beskattningsårets räkenskaper och handlingar (3 kap. 11

 TL).

Tredjemansrevision

Tredjemanskontroll av näringsidkare är många gånger ett nödvändigt inslag i

kontrollverksamheten. Det räcker inte alltid med en kontroll av den

skattskyldiges egen bokföring utan uppgifterna i denna kan behöva stämmas av mot

uppgifter från tredjeman. Den skattskyldige kan t.ex. från bokföringen ha

uteslutit alla uppgifter rörande vissa inkomster. Sådana oegentligheter kan

normalt upptäckas bara med hjälp av kontrollinformation från tredjeman. Hos en

tredjeman som är kund till den granskade kan skattemyndigheten finna kvitto på

ett kostnadsfört belopp som är skattepliktigt i den granskades verksamhet. På

samma sätt kan skattemyndigheten genom tredjemanskontroll följa mervärdesskatte-

pliktiga transaktioner. Mervärdesskattebedrägerier upptäcks bl.a. genom att

fakturan med avdragsgill ingående mervärdesskatt kontrolleras hos utställaren,

ibland genom flera led, varvid skattemyndigheten slutligen kan finna någon som

ställer ut falska fakturor på varor som aldrig levererats eller på helt andra

varor än dem som verkligen har levererats.

 Tredjemanskontroll är således ett oumbärligt instrument i skattekontrollen.

Det är emellertid i allmänhet inte nödvändigt att revidera en hel verksamhet för

att få fram de intressanta uppgifterna, utan det räcker normalt att kontrollera

vissa uppgifter eller handlingar. Dessa torde enligt Rättssäkerhetskommittén i

regel kunna tas fram av tredjeman efter föreläggande utan risk för

effektivitetsförluster. De nuvarande möjligheterna till tredjemansrevision

framstår därför enligt kommittén som mer omfattande än nödvändigt. Vid

revisioner som avser ett allmänt uppgiftsinsamlande som en förberedande åtgärd

för kontroll av andra än den som revideras (generell revision eller förberedande

åtgärdsrevision), menar kommittén att nödvändigheten av revision är ännu

otydligare, då sådant uppgiftsinhämtande oftast avser väletablerande företag där

skattemyndigheten inte behöver tillgång till alla handlingar eller tillträde

till verksamhetslokalerna. Skattemyndigheten bör i stället enligt kommittén

kunna förelägga även denna typ av tredjemän att komma in med uppgifter.

 Det stora flertalet remissinstanser har ställt sig bakom kommitténs bedömning.

Även regeringen ansluter sig till förslaget. Det är enligt regeringens

uppfattning viktigt att skattemyndighetens befogenhet att göra taxeringsrevision

inte är mer omfattande än nödvändigt. De uppgifter som behövs från en tredjeman

kan regelmässigt hämtas in genom föreläggande. Genom att tredjemansrevisionen

slopas får också revisionsinstitutet en klarare och mer entydig innebörd;

taxeringsrevision sker för kontroll av att den egna deklarations- och

uppgiftsskyldigheten fullgjorts. Att en tredjeman fullgjort sin lagstadgade

uppgiftsskyldighet enligt ett föreläggande bör således kunna kontrolleras genom

revision. Vi återkommer senare till den närmare utformningen av uppgiftsskyl-

digheten vid tredjemanskontroll (avsnitt 5.4) och kommitténs förslag om att låta

bl.a. ett betydande utredningsintresse motivera tredjemanskontroll utan

föregående föreläggande (avsnitt 5.6.4).

Revision av löpande beskattningsår

Rättssäkerhetskommittén föreslår att regeln i 3 kap. 11 tredje stycket TL om

att taxeringsrevision får verkställas för kontroll av det löpande

beskattningsårets räkenskaper och handlingar slopas. Endast de handlingar som

behövs för att kontrollera att deklarations- och uppgiftsskyldigheten för ett

visst beskattningsår fullgjorts skall omfattas av revisionen. Detta innebär att

det löpande beskattningsårets handlingar skall kunna granskas endast i den mån

de har någon relevans vid denna revision. RSV avstyrker kommitténs förslag i den

här delen.

 Ett skäl för att granska en viss händelse efter avslutad period kan tänkas

vara att följa upp en affärshändelse för att bedöma om den behandlats rätt

tidigare. Så länge syftet med kontrollen är att bedöma den avslutade perioden

bör detta kunna ske även om de ändringar som Rättssäkerhetskommittén föreslår

genomförs.

 Ett annat skäl RSV tar upp för att bibehålla dagens regler är att det kan vara

av vikt för skattemyndigheten att bedöma bokföringens tillförlitlighet genom att

skaffa uppgifter om hur bokföringen rent praktiskt handläggs. En bokföring som

upprättas eller justeras i efterhand har t.ex. ett lägre bevisvärde.

Skattemyndigheten måste givetvis ha möjlighet att skaffa sådana uppgifter. Detta

bör enligt vår mening vara fullt möjligt vid revision av ett avslutat

beskattningsår, utan att syftet för den sakens skull är att granska löpande år.

 Inte heller vid s.k. integrerade revisioner har skattemyndigheten något

primärt intresse av att granska löpande period. Om t.ex. bedömningen av en fråga

rörande mervärdesskatt kommer att påverka det löpande årets taxering finns det

inga hinder mot att skattemyndigheten påpekar detta, men detta kan knappast

motivera en taxeringsrevision av det löpande året.

 Det förhållandet att en revision enligt taxeringslagen kommer att omfatta ett

avslutat beskattningsår kan inte heller ses isolerat. Periodkontroll kan ske av

avlämnade mervärdesskatte-, uppbörds- och punktskattedeklarationer.

 Revisionsinstitutet bör enligt regeringens uppfattning användas för att

kontrollera om en deklarations- eller uppgiftsskyldig fullgjort sina

skyldigheter enligt skatteförfattningarna på ett riktigt sätt. Den enskilde

måste därför ha haft möjlighet att fullgöra sina skyldigheter innan kontrollen

sker. Innan dess finns inget att kontrollera.

 RSV har påpekat att revision ofta är nödvändig för att utreda om

förutsättningar för betalningssäkring föreligger när inkomståret gått ut. Enligt

vår mening är det en viktig rättssäkerhetsfråga att det bakomliggande syftet med

revisionsinstitutet hålls klart. Det kan i och för sig finnas situationer som

inte direkt rör skyldighet enligt skatteförfattningarna där det kan vara

angeläget med en samhällelig kontroll och insyn. Övervägande skäl talar dock för

att inte göra avsteg från den grundläggande principen att revision skall avse

kontroll av deklarations- eller uppgiftsskyldighet.

 Regeringen föreslår mot bakgrund av det anförda att den nuvarande möjligheten

i 3 kap. 11 TL att verkställa taxeringsrevision för kontroll av löpande

beskattningsår tas bort.

5.3.2 Hos vem får revision göras?

Regeringens förslag: Revision får ske hos den som är eller kan antas vara

bokförings- eller räkenskapsskyldig samt hos juridiska personer utom dödsbon.

 Möjligheten att besluta om revision av fysiska personer som inte bedriver

näringsverksamhet tas bort.

 Förbudet mot revision hos myndigheter slopas.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag förutom att

kommittén inte lagt fram något förslag om att tillåta revision hos myndigheter.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft

något att erinra mot förslaget. RSV anser att möjligheten till revision hos

privatpersoner skall behållas för de fall man inte vet om bokföringsskyldighet

föreligger och vid omfattande värdepappershandel. RSV anser vidare att revision

skall få göras hos myndigheter för kontroll av att kontrolluppgiftsskyldigheten

fullgjorts och för kontroll av mervärdesskatt, källskatter och avgifter. RSV

anser att revision är enda möjligheten att få fram vissa uppgifter och att det

är av stor vikt att detta får ske. Verket påpekar särskilt att det kan röra

stora belopp och att nuvarande regler inte är konkurrensneutrala. Länsrätten i

Kronobergs län liksom RÅ anser att det uttryckligen bör anges att revision får

ske vid misstanke om bokföringsskyldighet. RÅ vill dock helst liksom

Civilekonomernas Riksförbund att möjligheten till revision hos privatpersoner

bibehålls. Civilekonomernas Riksförbund anser att möjligheten behövs vid

bulvanförhållanden, omfattande options- och värdepappershandel samt vid

skalbolagsaffärer. Regionåklagarmyndigheten i Jönköping har även nämnt att

möjligheten till revision hos en fysisk person som inte är näringsidkare kan

behövas vid granskning av en fåmansbolagsdelägare när en pågående revision av

bolaget lett till frågetecken som behöver rätas ut.

 Skälen för regeringens förslag: Taxeringsrevision får enligt 3 kap. 8 TL

göras hos den som är bokföringsskyldig eller skyldig att föra räkenskaper och

hos juridisk person som inte är dödsbo. Hos andra deklarations- och

uppgiftsskyldiga får taxeringsrevision göras endast när särskilda skäl

föranleder det. Taxeringsrevision får inte göras hos myndigheter.

 Begränsningen av möjligheten att revidera fysisk person som inte är

näringsidkare infördes genom lagstiftning som trädde i kraft den 1 januari 1988.

Motivet till förändringen var att taxeringsrevision i praktiken användes för

kontroll av bokföringsskyldiga och att de formella befogenheterna ansågs böra

begränsas till vad som behövdes för en effektiv skattekontroll (prop. 1987/88:65

s. 35). För att taxeringsrevision skulle få verkställas hos en fysisk person som

inte är näringsidkare borde därför uppställas kravet att det finns särskilda

skäl. Sådana särskilda skäl kunde anses föreligga när det gäller så invecklade

förhållanden att de inte lämpligen kan utredas på annat sätt och det är

väsentligt att frågorna klarläggs. Som exempel på situationer när det kan finnas

skäl att revidera fysisk person som inte är näringsidkare tas i propositionen

upp att det vid revisioner hos fåmansföretag ofta finns anledning att utsträcka

kontrollen till företagsledare eller delägare i företaget. Även om de inte

själva är bokföringsskyldiga har deras egna inkomstförhållanden i allmänhet ett

så intimt samband med företagets näringsverksamhet att de ibland bör kunna

kontrolleras med hjälp av revisionsinstitutet.

 Rättssäkerhetskommittén anser att revisionsinstitutet bör få användas endast

för kontroll av dem som är bokföringsskyldiga enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldiga att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141)

samt juridiska personer som inte är dödsbon. Det man kan uppnå med revision-

sinstitutet i fråga om kontroll av fysiska personer som inte är näringsidkare

kan enligt kommittén uppnås genom att använda bestämmelserna i 3 kap. 5 TL och

förelägga den skattskyldige att visa upp handlingar eller lämna de upplysningar

som behövs för kontroll av att uppgifterna i hans självdeklaration är riktiga

eller annars för hans taxering. En avstämning av deklarerade uppgifter kan också

ske vid ett taxeringsbesök enligt 3 kap. 7 TL.

 Några remissinstanser anser att revision måste få ske även i de fall

skattemyndigheten inte med säkerhet vet om bokföringsskyldighet föreligger men

omständigheterna talar för att så är fallet. Även vi anser att revision måste få

göras om det kan antas att det föreligger bokförings- eller

räkenskapsskyldighet. I annat fall skulle en befogad skattekontroll i många fall

omöjliggöras. Bestämmelsen i 3 kap. 8 TL bör utformas i enlighet härmed. De

flesta remissinstanser ställer sig bakom kommitténs förslag om att möjligheten

att besluta om revision av fysiska personer som inte bedriver näringsverksamhet

skall slopas. Även regeringen ansluter sig till förslaget. Möjligheten att

revidera en fysisk person som inte bedriver näringsverksamhet har använts mycket

sparsamt. I de fall uppgifter behöver hämtas in kan föreläggande användas. Det

krävs dock enligt vår mening ett förtydligande av de föreslagna bestämmelserna

om föreläggande.

 RSV och några ytterligare remissinstanser anser att revision också måste få

ske hos en fysisk person vid omfattande värdepappershandel utan att

näringsverksamhet föreligger. Vi har förståelse för denna uppfattning. Det finns

omständigheter som talar för att revision bör få ske i dessa fall, bl.a. att det

ofta kan vara fråga om omsättning av mycket stora belopp och att transaktionerna

kan vara svårkontrollerade. Å andra sidan bör erforderlig kontroll av denna

grupp skattskyldiga liksom av andra fysiska personer som inte är näringsidkare

kunna utföras genom att skattemyndigheten begär in uppgifter från den

skattskyldige själv eller utnyttjar möjligheterna att begära in

kontrolluppgifter. Det kan redan här nämnas att om den skattskyldige inte

fullgör ett föreläggande att visa upp en handling skall den, enligt 9 i vårt

förslag till tvångsåtgärdslag, få eftersökas och omhändertas för granskning om

det finns särskilda anledning att anta att den begärda handlingen finns hos

honom. Vi föreslår mot bakgrund av det anförda inte något undantag i det här

avseendet.

 RSV har i sitt remissyttrande påpekat att en förutsättning för att få utföra

en revision är att den som bedriver verksamheten är identifierad. Om så inte är

fallet och identifiering inte kan ske saknas kontrollmöjligheter. Att beslut om

revison inte kan fattas avseende någon som inte är identifierad medför att

kontroll av tillfällig handel och liknande verksamhet inte kan utföras av

skattemyndighet ensam utan alltid måste ske tillsammans med polismyndighet. RSV

anser det därför angeläget att utreda vilka befogenheter skattemyndigheterna bör

anförtros när det gäller kontrollen av tillfällig handel och verksamhet bedriven

av anonyma personer.

 Regeringen, som är medveten om de problem som RSV tar upp i sitt yttrande, är

inte beredd att nu ta ställning till om skattemyndigheternas befogenheter i det

här avseendet bör utökas. Frågan rymmer många olika aspekter. Regeringen delar

därför RSV:s uppfattning att frågan bör utredas och avser att senare återkomma i

saken.

 Enligt vissa skatteförfattningar, bl.a. taxeringslagen, får revision inte ske

hos myndigheter, medan andra författningar, t.ex. lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter, inte innehåller något sådant förbud.

 Att revision inte fått ske hos myndigheter har motiverats med att

skattemyndigheten kan få kännedom om nödvändiga uppgifter på annat sätt än genom

revision. Den möjlighet som för närvarande står till buds för skattemyndigheten

är att begära in uppgifter från myndigheten. Detta förutsätter dock att

skattemyndigheten vet vilka uppgifter som myndigheten har och som kan vara

relevanta.

 Myndigheternas skatt- och avgiftsskyldighet kan röra betydande belopp.

Utvecklingen de senaste åren har inneburit att myndigheter i allt större

omfattning kommit att agera på marknader i konkurrens med privata företag.

Eftersom nuvarande regler inte ger skattemyndigheterna möjlighet till en

tillfredsställande kontroll av myndigheter kan reglerna inte sägas vara

konkurrensneutrala. Till detta kommer att myndigheter kan vara stora

arbetsgivare och därmed också skyldiga att göra skatteavdrag och lämna

kontrolluppgifter. Den fördjupade kontroll som en revision innebär bör därför

tillåtas. Regeringen föreslår att revision skall få ske hos en myndighet om

myndigheten är deklarations- eller uppgiftsskyldig. Förbudet mot revision av

myndigheter i 3 kap. 8 TL bör således slopas.

 Det kan i sammanhanget påpekas att revision hos myndigheter naturligtvis

enbart får avse kontroll av deklarations- och uppgiftsskyldighet och inte ta

sikte på deras myndighetsutövning.

5.3.3 Revisionens bedrivande

Regeringens förslag: Av lagstiftningen skall klart framgå att revision skall

bedrivas i samverkan med den reviderade.

 Revisionsbestämmelserna kompletteras med regler för att tydliggöra

skattemyndighetens och den reviderades befogenheter och skyldigheter vid

revision.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna ställer sig bakom kommitténs

förslag.

 Skälen för regeringens förslag: Som vi tidigare påpekat skall utgångspunkten

för revisionsverksamheten vara att revisioner bedrivs i samverkan mellan den

granskade och den granskande myndigheten. Nuvarande regler har som också nämnts

en utformning som kan leda tankarna till att revisioner alltid bedrivs under

tvång. Revisionsreglerna bör därför ändras så att samverkansförfarandet betonas

och det tydliggörs att samverkan inte innebär att skattemyndigheten ensidigt

bestämmer villkoren. Om revisorn och den reviderade inte kan komma överens om

hur revisionen skall bedrivas kan tvångsåtgärder bli aktuella. Vi återkommer

till detta senare (avsnitt 5.6).

 Även om skattemyndigheten och den reviderade bör ha tämligen vida möjligheter

att, med hänsyn till vad som är lämpligt i det enskilda fallet, komma överens om

hur revisionen skall bedrivas, måste ramarna för myndighetens befogenheter och

den reviderades skyldigheter regleras i lag. Tydliga handlingsregler har också

den fördelen att den enskilde vet vad som krävs av honom. Handlingsreglerna

kommer dessutom att ha betydelse för frågan om det är befogat med tvångsåtgärder

eller inte.

 Ett beslut om taxeringsrevision skall tillställas den som skall revideras

innan revisionen verkställs. Beslutet skall innehålla uppgift om ändamålet med

revisionen, t.ex. om det är fråga om en integrerad revision eller en mer

begränsad kontroll. Beslutet skall också innehålla uppgift om möjligheten att

undanta handlingar och uppgifter från revision.

 Utgångspunkten vid utformningen av revisionsreglerna är således att revisionen

skall bedrivas i samverkan med den reviderade. Detta bör komma till klart

uttryck i lagtexten (3 kap. 10 första stycket TL). Lagrådet har påpekat att

kravet i 3 kap. 10 TL att en taxeringsrevision skall bedrivas i samverkan med

den reviderade gäller generellt och således också när revisionen genomförs med

tvång. Det är uppenbart att det i sådana fall inte alltid går att bedriva

revisionen i samverkan med den reviderade, eftersom detta i princip förutsätter

frivillig medverkan från dennes sida. Bestämmelsen bör därför enligt Lagrådet

ändras så att samverkan inte blir ett absolut krav utan att revisionen om

möjligt skall bedrivas i samverkan med den reviderade.

 Regeringen delar Lagrådets uppfattning att en justering av 3 kap. 10 första

stycket TL behövs för att tydliggöra att kravet på samverkan inte gäller i

tvångssituationerna. Emellertid kan den utformning av bestämmelsen som Lagrådet

föreslår enligt vår uppfattning ge intryck av att det finns ett utrymme att

bedriva en taxeringsrevision utan samverkan med den reviderade enbart med stöd

av taxeringslagen. Detta vore olyckligt eftersom samverkan vid revisioner som

inte omfattas av någon tvångsåtgärd är en grundläggande utgångspunkt i våra

förslag. Vi föreslår i stället att det av ett tillägg till första stycket

framgår att det i den föreskrift i 3 kap. 12 TL som reglerar vite och i

tvångsåtgärdslagen finns bestämmelser som tar sikte på de fall en samverkan inte

är möjlig.

 Revision skall genomföras på ett sådant sätt att den inte onödigtvis hindrar

verksamheten. En revision påbörjas normalt först sedan deklarationen avlämnats.

Om det kan antas bli en omfattande revision får den påbörjas även innan

deklarationen skall lämnas under förutsättning att det beskattningsår revisionen

avser gått ut.

 Endast om den reviderade medger det får revisionen genomföras i hans

verksamhetslokaler. Granskningen av handlingar skall ske hos den reviderade om

han begär det och granskningen kan ske där utan betydande svårighet. Om

revisionen inte verkställs hos den reviderade skall handlingarna på begäran

överlämnas till revisorn mot kvitto (3 kap. 10 andra och tredje styckena TL).

 Revisorn får förutom att granska handlingar som rör verksamheten även

inventera kassa, granska lager, maskiner och inventarier samt besiktiga lokaler

och byggnader som används i verksamheten (3 kap. 11 TL). Den reviderade skall

tillhandahålla de handlingar som får granskas och lämna de upplysningar som

behövs för kontrollen. Han skall lämna tillträde till utrymmen som huvudsakligen

används i verksamheten så att revisorn kan inventera kassan, granska lager m.m.

och besiktiga lokaler och byggnader som används i verksamheten. Den reviderade

skall också om möjligt ställa en ändamålsenlig arbetsplats till förfogande när

revisionen får genomföras i hans lokaler. Den reviderade skall även i övrigt ge

den hjälp som behövs vid revisionen (3 kap. 12 TL).

 Alla handlingar som rör verksamheten får granskas. Har den reviderade och

revisorn olika uppfattning i fråga om vilket material som får granskas skall

materialet förseglas och frågan avgöras av länsrätt (avsnitt 5.5).

 Även befogenheter och åligganden i samband med granskning av ADB-lagrat

material bör tydliggöras i lagstiftningen. Vi återkommer strax till detta

(avsnitt 5.3.4).

 69

5.3.4 ADB-revision

Regeringens förslag: Skyddet för ADB-lagrad information vid taxeringsrevision

förstärks.

 Revisorn får själv använda terminal eller annat tekniskt hjälpmedel, om inte

den reviderade i stället tillhandahåller en kopia av upptagningen och denna utan

svårighet kan granskas med annat tillgängligt tekniskt hjälpmedel.

Skattemyndigheten får kontrollera att kopian stämmer överens med den upptagning

som finns hos den reviderade.

 Vid granskningen får endast de tekniska hjälpmedel och sökbegrepp användas som

behövs för att tillgodose ändamålet med revisionen. Granskning får inte ske via

telenätet.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har inte mött någon kritik i sak. Företagens

uppgiftslämnardelegation är kritisk till att kommittén inte tagit upp problemen

vid taxeringsrevision som förorsakas av förekomsten av s.k. potentiella

handlingar, registeransvar och registerändamål enligt datalagen. Delegationen

anser det angeläget att frågorna snarast blir lösta av Rättssäkerhetskommittén i

dess fortsatta arbete eller på annat sätt.

 Skälen för regeringens förslag: Genom lagändringar som trädde i kraft den 1

januari 1988 reglerades skattemyndighetens befogenhet att vid revision granska

ADB-baserade räkenskaper (prop. 1987/88:65, bet. 1987/88:SkU17, rskr.

1987/88:70, SFS 1987:1228). Föreskrifterna finns nu i 3 kap. 11-13 TL.

 Enligt 3 kap. 12 TL får revisorn själv använda terminal eller annat tekniskt

hjälpmedel för att ta del av upptagning som kan uppfattas endast med sådant

hjälpmedel. Länsrätten får dock, när det finns synnerliga skäl, besluta om

sådana begränsningar av rätten att använda den reviderades tekniska hjälpmedel

som behövs för att upptagningar som skall undantas från granskning inte skall

bli tillgängliga för revisorn (3 kap. 13 andra stycket TL).

 Den granskande myndigheten anses enligt gällande rätt inte vara

registeransvarig. Till följd av detta är bestämmelserna i datalagen (1973:289)

endast till en del tillämpliga på den granskande myndighetens åtgärder. Regler

till skydd för den personliga integriteten vid granskning av personuppgifter i

personregister i samband med revision finns i stället i lagen (1987:1231) om

automatisk databehandling vid taxeringsrevision, m.m.

 RSV och Datainspektionen har utfärdat verkställighetsföreskrifter om

förfarandet vid granskning av ADB-register (RSFS 1991:10; DIFS 1988:2 och

1991:1). Datainspektionens föreskrifter tar enbart sikte på granskningen av

personuppgifter medan RSV:s föreskrifter omfattar granskning av alla uppgifter

som är lagrade på ADB-medium.

 Enligt föreskrifterna krävs ett särskilt förordnande för att en revisor själv

skall få använda tekniska hjälpmedel vid granskningen av ADB-register. Ett

särskilt förordnande krävs dock inte om revisorn, efter medgivande av den

reviderade, själv tar fram uppgifter genom att använda dennes terminal och

åtkomsten är begränsad på så sätt att revisorn inte kan påverka innehållet i

registret. I sådant fall behöver inte heller en kopia av registret användas,

vilket föreskrivs för övriga fall då en revisor använder tekniska hjälpmedel för

att granska ADB-register om inte särskilda skäl föranleder annat. Granskningen

får inte ske genom terminaluppkoppling mellan skattemyndigheten och den

reviderade. Vid granskning av personregister får granskaren använda endast de

tekniska hjälpmedel, program och sökbegrepp som behövs för att tillgodose

ändamålet med revisionen. Endast de personuppgifter som behövs för ändamålet får

tas fram. Den registeransvarige skall, om det är förenligt med revisionens

ändamål, ges tillfälle att själv ta fram personuppgifterna.

 Föreskrifterna innehåller också bestämmelser om samråd i fråga om bl.a. var

granskningen skall utföras och vilken teknisk utrustning och programvara som

skall användas.

 Datastraffrättsutredningen (Ju 1989:04) avlämnade i december 1992 sitt

slutbetänkande Information och den nya informationsteknologin (SOU 1992:110).

Utredningen har i enlighet med sina direktiv (Dir. 1989:54) tagit upp bl.a. de

komplikationer som är förenade med skattemyndighetens befogenheter i fråga om

datorlagrad information. Betänkandet bereds för närvarande inom

Justitiedepartementet. För att få underlag för sina överväganden framställde

utredningen en förfrågan till vissa myndigheter och organisationer om vilka

erfarenheter som vunnits vid tillämpningen av lagstiftningen och de föreskrifter

som utfärdats. Det kan vara av intresse att i det här sammanhanget konstatera

att varken myndigheter eller näringslivsorganisationer redovisade några konkreta

exempel på problem som uppkommit i samband med verkställda revisioner. Däremot

framfördes ånyo de principiella invändningar från näringslivshåll som gjordes

tidigare i samband med att lagstiftningen om ADB-revision tillkom, nämligen att

kärnfrågan är gränsdragningen mellan frivillighet och tvång vid revision. Den

frågeställningen anser regeringen har fått sin lösning genom de förslag som vi

nu lägger fram och som innebär en klar gränsdragning mellan frivillighet och

tvång.

 Automatiseringen av de administrativa rutinerna hos företagen har möjliggjorts

genom den nya teknologin. Skattemyndigheterna kan inte fullgöra sina uppgifter

om inte myndigheternas kontrollmetoder anpassas till de nya förutsättningarna.

Det är i praktiken ogörligt att revidera ett stort företag med ADB-baserad

bokföring med hjälp av utskrifter av ADB-lagrat bokföringsmaterial.

ADB-revisioner måste därför tillåtas. Däremot motiverar både datasäkerhets- och

integritetsskäl att det införs särskilda begränsande regler som tar sikte på

granskning av ADB-baserade räkenskaper.

 Datastraffrättsutredningen har föreslagit att bestämmelser om ökat skydd för

ADB-lagrade handlingar förs in i bevissäkringslagen. Rättssäkerhetskommittén

föreslår att regler införs även i taxeringslagen. Vi delar uppfattningen att

skyddet för ADB-lagrad information bör förstärkas på det skatterättsliga området

och att sådana regler bör införas såväl i taxeringslagen som i den nya

tvångsåtgärdslagen.

 De föreslagna bestämmelserna kan i stort sägas innebära att vissa av RSV:s och

Datainspektionens föreskrifter upphöjs till lag.

 ADB-revision skall normalt ske genom granskning av en kopia av upptagningen.

Visserligen har begreppet kopia, som Datastraffrättsutredningen närmare

utvecklat (SOU 1992:110 s. 257), en annan betydelse i ADB-miljö än i

traditionell pappersbaserad miljö. Detta hindrar emellertid inte att det avsedda

förfarandet här beskrivs som en kopiering. Samtidigt medför den nya tekniken att

skattemyndigheten måste kunna förvissa sig om att det är en riktig kopia och att

inget som får granskas har undanhållits. Om den granskade inte har

tillhandahållit någon kopia för granskning eller om skattemyndigheten inte

kunnat kontrollera om den uppgivna kopian stämmer överens med innehållet i den

reviderades ADB-upptagning, får revisorn använda den skattskyldiges

ADB-utrustning för att på egen hand ta fram materialet.

 Endast de tekniska hjälpmedel och sökbegrepp som behövs för att tillgodose

ändamålet med revisionen får användas. Häri ligger som Lagrådet påpekat (se

författningskommentaren till 25 tvångsåtgärdslagen) att endast de uppgifter

som behövs för ändamålet får tas fram (3 kap. 12 TL). Vidare föreslås ett

förbud mot granskning via telenätet, dvs. att skattemyndigheten inte skall kunna

koppla upp förbindelse med den reviderades dator via telenätet.

 Även granskning av ADB-lagrade handlingar skall ske i samråd med den

reviderade. Vid sådant samråd är det naturligt att diskutera vilken teknisk

utrustning som skall användas, vilka register som skall granskas, vilka

bearbetningar som skall göras och vem som skall ta fram uppgifterna med hjälp av

ADB-utrustningen. Under en revision bör den reviderade och skattemyndigheten

därför finna en lösning som tillgodoser både kontrollintresset och behovet av

att skydda integritetskänslig information.

 Beträffande möjligheten att undanta uppgifter från granskningen bör

motsvarande regler som föreslås beträffande handlingar och uppgifter som inte är

ADB-lagrade gälla.

 Företagens uppgiftslämnardelegation tar i sitt remissyttrande bl.a. upp frågan

om registerändamål och registeransvar för skattemyndigheten i samband med

kontroll av ADB-register. Frågorna behandlas av Datalagsutredningen (Ju 1989:02)

i betänkandet En ny datalag (SOU 1993:10). Frågan om registeransvar för

skattemyndigheten kan inte ses isolerad utan måste bedömas i samband med ett

ifrågasatt registeransvar över huvud taget för myndigheter som utför kontroll av

uppgifter i personregister. Samma sak gäller registerändamål. Regeringen har i

prop. 1993/94:116 Normgivningsfrågor på dataskyddsområdet, m.m. anfört att

frågan om att stifta en ny datalag bör anstå till dess EG tagit ställning på

integritetsskyddsområdet. De frågor som delegationen tar upp hör samman med en

ny datalagstiftning och får därför bedömas i det sammanhanget.

 70

5.4 Tredjemanskontroll

Regeringens förslag: Reglerna om tredjemansrevision ersätts med en befogenhet

för skattemyndigheten att förelägga den som är bokförings- eller

räkenskapsskyldig eller annan juridisk person än dödsbo att lämna

kontrolluppgift om rättshandling mellan den uppgiftsskyldige och annan person.

Ett föreläggande får även avse att visa upp handling eller lämna över kopia av

handling rörande rättshandling.

 Fysisk person som inte är näringsidkare skall endast om det finns särskilda

skäl kunna föreläggas att medverka vid tredjemanskontroll. Att

uppgiftsskyldigheten fullgjorts riktigt och fullständigt skall kunna

kontrolleras genom en efterföljande revision.

 Om uppgiftslämnandet fordrar att den som skall lämna uppgifterna lägger ner

ett betydande arbete för att sammanställa de begärda uppgifterna, skall denne

kunna begära att skattemyndigheten biträder vid eller själv utför detta arbete.

 Kommitténs förslag: Kommitténs förslag överensstämmer i allt väsentligt med

regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft

något att erinra mot förslagen. RSV har föreslagit att det skall införas någon

form av begränsning av möjligheterna för den enskilde att ställa

räkenskapsmaterial till förfogande.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen har tidigare föreslagit (avsnitt

5.3.1) att möjligheten till s.k. tredjemansrevision slopas. Som vi redan påpekat

är en tredjemanskontroll av näringsidkare många gånger ett nödvändigt inslag i

kontrollverksamheten. Det är emellertid i allmänhet inte nödvändigt att i dessa

situationer revidera hela verksamheten, utan det räcker att skattemyndigheten

får del av de efterfrågade handlingarna eller uppgifterna.

 Uppgifter kan som tidigare nämnts hämtas in från tredjeman genom föreläggande.

I lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, LSK, finns ett

flertal bestämmelser som ger skattemyndigheten eller RSV rätt att förelägga

främst näringsidkare att lämna kontrolluppgifter. Som exempel kan nämnas 3 kap.

43 LSK som föreskriver skyldighet för den som bedriver näringsverksamhet eller

innehar privatbostadsfastighet eller privatbostad att efter föreläggande lämna

uppgift om belopp som utbetalats eller uppburits vid transaktioner med

näringsidkare och som kan utgöra intäkt eller avdragsgill utgift vid dennes

taxering.

 Även om möjligheterna till föreläggande formellt kan användas för tämligen

omfattande uppgiftsinsamlingar används reglerna inte på det sättet i dag.

Inhämtande av uppgifter sker i stället huvudsakligen genom revision. En orsak

till detta är önskemålet att undvika ett alltför betungande arbete för

uppgiftslämnarna. Kontrolluppgiftslämnande innebär ju att den enskilde ur sina

räkenskaper måste ta fram och sammanställa de begärda uppgifterna. Vid en

revision är det däremot skattemyndigheten som har att utföra de väsentliga

arbetsuppgifterna. Den enskildes medverkan består i att tillhandahålla det

material som får granskas, lämna tillträde till verksamhetslokaler samt lämna de

upplysningar som behövs för att revisionen skall kunna genomföras. De nackdelar

som är förknippade med att lämna kontrolluppgift måste dock ställas mot att det

många gånger kan uppfattas som ett intrång att beskattningsmyndigheten genomför

en revision även om åtgärden avser att kontrollera någon annan.

 Vid en tredjemanskontroll är det som redan nämnts i allmänhet inte nödvändigt

att hela verksamheten revideras, utan det räcker att skattemyndigheten får del

av de efterfrågade uppgifterna eller handlingarna. Regeringen ställer sig därför

bakom kommitténs förslag att bestämmelserna om tredjemansrevision ersätts med en

reglering som möjliggör för skattemyndigheten att förelägga tredjeman att lämna

kontrollinformation.

 En skillnad bör göras mellan näringsidkares och andra fysiska personers

medverkan vid tredjemanskontroll. Inhämtande av tredjemansuppgifter från fysiska

personer, som inte driver bokföringspliktig verksamhet, bör endast komma i fråga

i speciella fall. Om t.ex. en person säljer egendom av betydande värde till ett

företag, vilket medför att det köpande företaget kan dra av s.k. fiktiv

mervärdesskatt, bör skattemyndigheten hos säljaren kunna hämta in uppgifter och

handlingar om rättshandlingen. I de fall det finns skäl att anta att det är

fråga om bokföringspliktig verksamhet möter inga hinder att företa en sådan

kontroll på samma grund som hos andra näringsidkare. Om det emellertid är klart

att det är fråga om enstaka försäljningar eller ett sådant osjälvständigt

uppdragsförhållande, att inkomsten är hänförlig till inkomst av kapital eller

inkomst av tjänst, bör det i speciella fall finnas möjlighet att företa en

kontroll hos privatpersoner. På samma sätt kan det ibland finnas ett uttalat

behov av att kunna kontrollera rättshandlingar mellan företag och företagsledare

eller närstående till denne.

 I dag fordras särskilda skäl för revision (således även tredjemansrevision) av

annan än bokföringsskyldig eller juridisk person som inte är dödsbo. Vi föreslår

att det skall krävas särskilda skäl för att förelägga en fysisk person som inte

är näringsidkare att komma in med uppgifter för kontroll av annan än honom

själv.

 Vad gäller frågan om vem som skall vara att anse som tredjeman följer detta

skillnaderna mellan olika skattesubjekt. Anledning saknas därvid att göra

undantag för bolag där en huvudman har ett avgörande inflytande eller bolag som

på annat sätt är att betrakta som närstående, då det vid tillämpningen av de

föreslagna reglerna såväl vid tredska som vid sabotagerisk inte torde uppstå

några effektivitetsförluster i förhållande till reglerna för kontroll av egen

skyldighet (jfr avsnitt 5.6.4).

 Kommittén har föreslagit att möjligheten att förelägga tredjeman att komma in

med uppgifter för kontroll av annans deklarations- och uppgiftsskyldighet knyts

till förekomsten av en rättshandling mellan tredjeman och annan. Motsvarande

konstruktion finns i nuvarande bestämmelser om tredjemansrevision i 3 kap. 8

andra stycket TL. Regeringen ansluter sig till förslaget i den här delen.

 Skattemyndigheten bör kunna förelägga tredjeman att komma in med uppgifter för

kontroll av annan i två olika situationer. Den ena situationen är om

föreläggandet avser en viss bestämd typ av rättshandling. Skattemyndigheten kan

då begära att tredjeman lämnar uppgifter rörande denna typ av rättshandling utan

att namnge de personer som har företagit rättshandlingen. Den andra situationen

är när skattemyndigheten vill hämta in uppgifter rörande rättshandlingar med en

viss bestämd skattskyldig. Rättshandlingarna behöver då inte specificeras. Ett

föreläggande bör även kunna avse att visa upp handling eller lämna över kopia av

handling rörande rättshandling.

 Om uppgiftsinhämtandet är omfattande och fordrar att tredjeman måste lägga ner

ett betydande arbete för att ställa samman uppgifterna bör denne kunna begära

att skattemyndigheten biträder vid arbetet eller själv utför detta.

 I sammanhanget kan nämnas att vårt förslag rörande taxeringsrevision innebär

att kontroll av att uppgiftsskyldigheten enligt ett föreläggande fullgjorts

riktigt och fullständigt kan ske genom revision hos näringsidkare och annan

juridisk person än dödsbo.

 Kommittén har föreslagit att det i taxeringslagen införs en bestämmelse om

förläggande för tredjeman att lämna uppgifter. Placeringen av bestämmelsen i

taxeringslagen är ingalunda självklar. Den har tydliga likheter med de

kontrolluppgifter som enligt lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

skall lämnas efter föreläggande. Eftersom uppgifterna syftar till en kontroll av

annans taxering är enligt vår mening den naturliga placeringen i tredje kapitlet

lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter som reglerar uppgiftsskyldighet

till ledning för annans taxering. Vi föreslår därför att uppgiftsskyldigheten

utformas som en kontrolluppgiftsskyldighet och placeras i en ny paragraf, 3 kap.

50 a , i denna lag.

 Som redan nämnts finns i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter en

rad bestämmelser om befogenhet för skattemyndighet att förelägga uppgiftsskyldig

att inkomma med kontrolluppgift i skilda avseenden. Vid lagens tillkomst

överfördes bestämmelserna, i sak oförändrade, från den gamla taxeringslagen.

Bestämmelserna har vuxit fram under lång tid utan att det tagits något samlat

grepp om bestämmelsernas utformning och i vad mån reglerna överlappar varandra.

Nu när ytterligare en bestämmelse om kontrolluppgiftsskyldighet införs

accentueras behovet av en teknisk översyn av bestämmelserna. Vi avser att senare

initiera en sådan översyn.

 71

5.5 Undantagande av handlingar m.m.

Regeringens förslag: Alla handlingar som rör verksamheten omfattas i princip av

revisionen.

 Möjligheterna att undanta integritetskänsligt material från revision utökas.

 På den reviderades begäran omfattar revisionen inte

 - handlingar som inte får beslagtas vid husrannsakan med anledning av brott

enligt 27 kap. 2 rättegångsbalken,

 - annan handling med ett betydande skyddsintresse om handlingens innehåll på

grund av särskilda omständigheter inte bör komma till någon annans kännedom och

om handlingens skyddsintresse är större än dess betydelse för revisionen.

 Om den reviderade och skattemyndigheten är av olika uppfattning i fråga om

vilket material som får granskas skall materialet förseglas och frågan avgöras

av länsrätten.

 Motsvarande regler införs för befrielse från skyldighet att lämna uppgift.

 Det nuvarande förbudet mot fullföljd av länsrättens beslut slopas.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén har

dock föreslagit uttryckliga bestämmelser om att handlingar som innehåller

kvalificerade råd i skatterättsliga angelägenheter eller tekniska

företagshemligheter skall undantas från granskning på den enskildes begäran.

 Remissinstanserna: Remissutfallet är övervägande positivt till huvuddragen i

förslaget. Flera remissinstanser har dock ansett att reglerna är väl allmänt

hållna. Länsrätten i Stockholms län tillstyrker förslaget men varnar för svåra

gränsdragningsproblem och slitsamma tvister. JO avstyrker förslaget och

ifrågasätter om inte utredningen gått väl långt samt har svårt att acceptera

undantaget för råd i skatterättsliga angelägenheter. Civilekonomernas

Riksförbund motsätter sig undantaget för skatterättsliga bedömningar och påpekar

att det kommer att vara svårt för skattemyndigheten att föra talan då

handlingens innehåll är okänt. Förbundet motsätter sig att muntliga upplysningar

skall kunna ersätta uppvisande av dokument. Länsrätten i Kronobergs län

ifrågasätter om undantaget för handlingar som inte får beslagtas med anledning

av brott skall vara absolut. Revisorsamfundet tillstyrker förslaget men vill ha

ett uttryckligt undantag för handlingar som omfattas av revisors tystnadsplikt.

Generaltullstyrelsen framför kritik vad gäller undantaget för teknisk före-

tagshemlighet.

 Skälen för regeringens förslag: Skattemyndigheten får enligt 3 kap. 5 TL

förelägga den enskilde att lämna de upplysningar som behövs för kontroll av att

uppgifterna i hans självdeklaration är riktiga eller annars för hans taxering.

Ett föreläggande får avse kontrakt, kontoutdrag, räkningar, kvitton eller

liknande handlingar som behövs för kontroll av deklarationen.

 Enligt nuvarande regler får länsrätten om det finns synnerliga skäl befria den

enskilde från att lämna uppgift eller visa upp handling när uppgiften eller

handlingen avser förhållanden om vilket den enskilde skall iaktta tystnad eller

särskilda omständigheter i annat fall gör att upplysningarna eller handlingarnas

innehåll inte bör komma till någon annans kännedom (3 kap. 6 TL).

 Vid revision får i princip alla handlingar som rör verksamheten granskas kap.

11 TL). Bestämmelser om undantagande av handlingar från revision motsvarande

dem i 3 kap. 6 TL finns i 3 kap. 13 TL. Bevissäkringslagen innehåller också

en bestämmelse om undantagande av handling från bevissäkring. Enligt

taxeringslagens regler kan handlingar inte förseglas och länsrättens beslut kan

inte överklagas. Bevissäkringslagen innehåller däremot regler om försegling.

Handlingar kan dock i undantagsfall granskas innan länsrätten prövat frågan,

eftersom försegling inte behöver ske om granskningsledaren anser att en begäran

om försegling är uppenbart ogrundad (se t.ex. RÅ 1991 ref 75) och då det saknas

en möjlighet till försegling enligt taxeringslagen. Någon fullföljdsbegränsning

finns inte i bevissäkringslagen.

 De rättssäkerhetsgarantier som brukar nämnas är att det vid skatteutredningar

föreligger absolut sekretess och andra regler till skydd för vidarespridning.

Enligt 9 kap. 2 sekretesslagen (1980:100) föreligger sekretess i särskilt

ärende om kontroll beträffande skatt eller om säkringsåtgärd i samband med sådan

kontroll. Sekretessen är absolut, varmed menas att det inte finns något undantag

för prövning av eventuellt motstående intresse. Regler till skydd mot

vidarespridning finns också i bl.a. 2, 3 och 6 taxeringsförordningen

(1990:1236). Bestämmelserna innebär att handlingar rörande skatteutredningar får

granskas endast av de tjänstemän som skattemyndigheten bestämmer samt att

handlingarna skall skyddas så att obehöriga inte kommer åt dem.

 Det finns emellertid inte något som hindrar att handlingarna under pågående

revision eller, i den mån de inte har återsänts eller förstörts, översänds till

polis- eller åklagarmyndighet om det finns anledning att inleda en

förundersökning om t.ex. skattebrott (14 kap. 2 sekretesslagen). Vidare får

uppgift lämnas till annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att

uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda

(14 kap. 3 samma lag).

 Revisionspromemorian läggs inte sällan till grund för ärende eller mål om

skatt och blir därmed processmaterial i ärendet eller målet. I fråga om mål i

domstol gäller sekretessen även hos domstolen (12 kap. 1 sekretesslagen). Tas

uppgift från det sekretesskyddade materialet in i domen eller förebringas vid

muntlig förhandling upphör emellertid sekretessen att gälla såvida domstolen

inte förordnar att sekretessen skall bestå (12 kap. 3 och 4 sekretesslagen).

Revisionspromemorian och eventuellt bevismaterial finns i akten och domstolen

skall på begäran pröva om uppgifter ur sådant material skall lämnas ut.

 Av det anförda framgår att skyddet mot vidarespridning inte hindrar att en

relativt vid krets kan få kännedom om uppgifter i en skatteutredning.

Integritetsskyddet kan inte enbart anses motivera ett skydd mot vidarespridning

av uppgifter utan även att myndigheter inte skall få tillgång till viss känslig

information. Gällande regler ger i dessa avseenden inte ett godtagbart skydd för

den enskildes integritet. Regeringen ansluter sig därför till kommitténs

uppfattning att möjligheterna att undanta handlingar från skattekontroll bör

ökas.

 Kommittén föreslår att bestämmelserna om undantagande av handlingar utformas

så att handlingar som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 rättegångsbalken

(RB) och handling till den del den innehåller sådan information som ingår i en

kvalificerad skatterättslig bedömning, på den skattskyldiges begäran skall

undantas från revision. Vidare föreslår kommittén att handling som innehåller

teknisk företagshemlighet skall undantas, såvida inte skattekontrollen skulle

lida betydande men om handlingen inte får granskas och detta men väger tyngre än

skyddet av hemligheten. Slutligen föreslås att annan handling, vars innehåll på

grund av särskilda omständigheter inte bör komma till annans kännedom och dess

betydelse för revisionen inte är så stort att det överväger skyddsintresset,

skall undantas.

 Undantaget för handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 RB har

accepterats av remissinstanserna. Däremot har förslagen som tar sikte på

kvalificerade skatterättsliga bedömningar och tekniska företagshemligheter mött

en tämligen kraftig kritik. Som kommer att framgå av den fortsatta

framställningen ställer sig regeringen bakom kommitténs bedömningar av de motiv

som bör bära upp en lagregel om undantagande av handlingar och uppgifter.

Regeringen menar dock, mot bakgrund av den framförda kritiken, att bestämmelsen

bör få en något annorlunda utformning än den kommittén föreslagit.

Uppgifter som omfattas av tystnadsplikt

Enligt 27 kap. 2 RB får en handling inte tas i beslag, om det kan antas att

dess innehåll är sådant att befattningshavare eller annan som avses i 36 kap. 5

 samma balk inte får höras som vittne om detta och handlingen innehas av honom

eller den, till förmån för vilken tystnadsplikten gäller. Detsamma gäller

skriftligt meddelande mellan den närstående och någon honom närstående eller

mellan sådana närstående inbördes (36 kap. 3 RB), om minimistraffet är lägre

än två års fängelse. Motsvarande bestämmelser angående editionsplikt vid

rättegång finns i 38 kap. 2 RB. I 36 kap. 5 RB nämns bl.a. att advokater,

läkare, tandläkare, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter, kuratorer och

deras biträden inte får höras som vittne om sådant som har anförtrotts dem i

deras yrkesutövning eller som de i samband därmed erfarit. Således får inte

heller sådana handlingar tas i beslag under förundersökningen, såvida inte

minimistraffet är två år, vilket endast gäller för de absolut grövsta brotten i

brottsbalken. Handlingarna omfattas inte heller av editionsplikten. Det bör

härvid noteras att lägsta straffsats för grovt skattebedrägeri är sex månaders

fängelse.

 Enligt 20 förvaltningsprocesslagen (1971:291) gäller för skriftliga bevis i

tillämpliga delar vad som stadgas i 38 kap. 1-5 och 7-9 RB, dvs. även

undantaget för sådant som bl.a. anförtrotts advokater, läkare m.fl. Vid

taxeringsrevision har emellertid som nyss påpekats revisorn rätt att ta del av

handlingar som är av betydelse för revisionen oavsett om den reviderade skall

iaktta tystnad om deras innehåll.

 Detta får den konsekvensen att sådana handlingar som inte omfattas av

editionsplikten vid skattemål i skattedomstol och inte heller kan tas i beslag

vid husrannsakan under förundersökning om grovt skattebedrägeri omfattas av

taxeringsrevision och kan tas i beslag enligt bevissäkringslagen. Handlingar som

skattemyndigheten har fått tillgång till i skatteutredningen kan läggas till

grund för åtalsanmälan och det synes inte heller föreligga något hinder mot att

de överlämnas till polismyndigheten eller åklagarmyndigheten. Bevissäkringslagen

får även tillämpas om det förekommer anledning till misstanke om brott (27

bevissäkringslagen). Detta medför att handlingar som är skyddade vid

brottsutredningar om t.ex. grovt skattebedrägeri inte är skyddade vid

skatteutredningar.

 Detta förhållande är enligt vår mening inte godtagbart, inte ens med hänsyn

till den absoluta sekretessen vid skatterevision. Effektivitetsförlusten är inte

större än att den accepteras vid brottsutredningar och den bör därför även kunna

accepteras vid skatteutredningar. Vi anser att de handlingar som inte får tas i

beslag vid husrannsakan i anledning av skattebrott också bör vara undantagna vid

skatteutredningar. I likhet med kommittén anser regeringen att det av lagtexten

uttryckligen bör framgå att handlingar som inte får tas i beslag enligt 27 kap.

2 RB på den enskildes begäran skall undantas från revision och föreläggande.

Annan handling med ett betydande skyddsintresse

Som redan tidigare nämnts ställer sig regeringen bakom de motiv kommittén för

fram för utökade möjligheter till att undanta handlingar från revision och

föreläggande. Det framstår dock inte som praktiskt möjligt eller lämpligt att

uttryckligen i lagtexten ange vilka handlingar som bör kunna undantas då

bedömningen med nödvändighet i stor utsträckning måste ske med hänsyn till

uppgiftens eller handlingens innehåll och då betydelsen av uppgifter i hög grad

varierar mellan olika slag av skatter och avgifter.

 En bestämmelse vid sidan av undantaget för handlingar som inte får tas i beslag

enligt 27 kap. 2 RB bör, med hänsyn till att den skall tillämpas över hela det

skatterättsliga området, ges en mer generell utformning där skyddsintresset som

sådant betonas och uttryckligen ställs i förgrunden. Regeringen ansluter sig

därvid till Lagrådets förslag att bara använda ett begrepp - betydande

skyddsintresse - för att beteckna de olika omständigheter som skall medföra att

handlingar kan undantas.

 Någon allmän relevansprövning av handlingar bör inte ske. För att en handling

eller uppgift skall få undantas granskningen bör det finnas ett uttalat

skyddsintresse för uppgiften. Om ett grundläggande skyddsintresse saknas bör en

relevansprövning inte ske.

 Att skyddsintresset skall vara betydande innebär att t.ex. företagshemligheter

och vissa råd i skatterättsliga angelägenheter kan undantas. Även mer personliga

förhållanden skall kunna beaktas om de har ett mer uttalat skyddsbehov. De

handlingar och uppgifter som främst kan komma ifråga behandlas närmare i det

följande.

Råd i skatterättsliga angelägenheter

Ett undantag för kvalificerade råd i skatterättsliga angelägenheter kan

motiveras från skilda utgångspunkter. En av dessa är att detta inte är sådana

uppgifter som skattemyndigheten har att utreda via den enskilde. Klart är även

att sådana handlingar som upprättats med anledning av en pågående process har

ett skyddsintresse till den del de utgör skatterättsliga bedömningar och att

skattemyndigheten inte har något befogat intresse av att få tillgång till dessa

i annan mån än den skattskyldige väljer att åberopa råden i sina inlagor.

Däremot finns inget skyddsintresse för handlingar med uppgifter om hur man skall

förfara för att undgå skatt på ett otillåtet sätt eller handlingar som rör s.k.

upplägg.

 En skillnad mellan vad som är skyddsvärt resp. inte är skyddsvärt kan dras

mellan vad som är den kvalificerade skatterättsliga bedömningen och

faktauppgifter i det enskilda fallet. De uppgifter som är skyddsvärda kommer

därför inte att ha någon eller en ytterst liten relevans för den faktakontroll

som skattemyndigheten har ett befogat intresse att göra.

 Som kommittén påpekar skiftar förhållandena högst avsevärt i praktiken.

Kommittén menar också att skattemyndigheter och domstolar får söka finna en

rimlig lösning i de i praktiken förekommande fallen så att skattemyndigheten i

det enskilda fallet inte får tillgång till sådana skatterättsliga

ställningstaganden från den granskade eller dennes rådgivare som kan vara av

betydelse vid en kommande process avseende en viss rättsfråga i en taxering.

 I sammanhanget bör påpekas att bestämmelsen inte syftar till att domstolen

skall pröva handlingar ord för ord även om det kan bli aktuellt att delar av en

handling undantas granskning. På motsvarande sätt bör gälla att om en handling

huvudsakligen bedöms utgöra en kvalificerad skatterättslig bedömning detta inte

hindrar att vissa andra uppgifter ändå kan undantas om de saknar relevans för

skattekontrollen.

Företagshemligheter m.m.

Företagshemligheter - exempelvis uppgifter rörande pågående förhandlingar - är

en av de kategorier som nämns i förarbetena till nuvarande regler om

undantagande av handlingar. Som kommittén nämnt görs i konkurrenslagen (1993:20)

undantag för teknisk företagshemlighet. Även vid skatte- och avgiftskontroll kan

det finnas skäl att undanta tekniska företagshemligheter.

 Vid skatte- och avgiftskontroll finns det emellertid ibland mycket starka skäl

för att få tillgång även till tekniska uppgifter. Behovet är speciellt uttalat i

tullens verksamhet där tekniska uppgifter och uppgifter om ursprung m.m. är

direkt nödvändiga för en korrekt klassificering. Även vid kontroll av

skattskyldighet enligt lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter kan det

vara nödvändigt att få reda på innehållet i produkter och dylikt för att få ett

rimligt underlag för kontrollen. Det kan också vid kontroll av taxerad inkomst

enligt taxeringslagen vara nödvändigt att få del av tekniska företagshemligheter

för att kunna göra en rimlighetskontroll av det redovisade resultatet. Behovet

av tillgång till tekniska företagshemligheter varierar således stort inom

skatte- och avgiftsområdet liksom från fall till fall.

 Beträffande företagshemligheter som inte är av teknisk natur kan dessa vara

svåra att generellt definiera och urskilja från uppgifter som företaget bedömer

som känsliga ur andra aspekter (jfr definitionen i 1 lagen [1990:409] om skydd

för företagshemligheter). Vidare skiftar skyddsbehovet mellan olika typer av

företag. Det är därför svårt att finna enhetliga kriterier för vad som bör

skyddas. Behovet av uppgifter för skattekontrollen skiftar också här.

 Eftersom kontrollbehovet både vad gäller tekniska företagshemligheter och

andra företagshemligheter varierar stort inom skatteområdet och från fall till

fall måste även i dessa fall skyddsvärdet sättas i relation till kontrollbehovet

vid bedömningen av om en handling bör undantas från granskning.

 Ett beaktansvärt skyddsintresse kan förutom företagshemligheter även röra

uppgifter hos yrkesgrupper som inte omfattas av rättegångsbalkens regler (t.ex.

advokater, läkare och präster) men som ägnar sig åt liknande verksamheter. Detta

kan vara fallet för uppgifter hos t.ex. andra jurister än advokater, revisorer,

skatterådgivare m.fl.

 Det kan slutligen finnas tillfällen då uppgifter av mer personliga skäl har

ett betydande skyddsintresse och därför bör kunna undantas om betydelsen för

kontrollen inte överväger skyddsintresset. Det är här fråga om uppgifter som

saknar eller har mycket låg relevans för kontrollen. Det kan t.ex. röra

anställdas eller företagsledares personliga förhållanden som uppgifter om

sjukdomar etc.

Övriga frågor

Vid bedömningen av undantagande av handling vars innehåll på grund av särskilda

omständigheter inte bör komma till någon annans kännedom, bör beaktas i vilken

utsträckning nödvändiga uppgifter kan erhållas genom annan handling eller genom

muntlig upplysning.

 Vid bedömningen av om nödvändiga uppgifter kan fås genom annan handling eller

genom muntlig upplysning bör handlingars karaktär av bevismedel beaktas. Om en

handling som sådan har ett högt bevisvärde bör detta därför kunna påverka

bedömningen. I sammanhanget kan påpekas att frågan om uppgifter kan fås genom

muntlig upplysning kommer att, om utsagan inte accepteras av skattemyndigheten,

avgöras av domstol som då i regel kommer att bedöma utsagan mot handlingen. Om

en muntlig utsaga därvid bedöms som tillräcklig bör denna nedtecknas i protokoll

eller dylikt. Bevisvärdet av en sådan anteckning bör vanligtvis bli högt.

 Är den reviderade och skattemyndigheten av olika uppfattning i fråga om vilket

material som får granskas bör materialet förseglas och frågan avgöras av

länsrätten.

 Huvudregeln vid skatteutredningar är att samtliga handlingar som omfattas av

kontrollen får granskas. Reglerna om undantagande av handlingar eller uppgifter

är just undantagsregler. Det är därför och mot bakgrund av att endast den

granskade känner till de uppgifter som begärs undantagna naturligt att

bevisbördan för att förutsättningarna för undantagande är uppfyllda läggs på

honom. Skattemyndigheten kommer med nödvändighet ofta endast att kunna

argumentera på ett mer principiellt plan. Eftersom domstolen kommer att ha

möjlighet att gå igenom handlingarna kommer den att få ett ökat ansvar för att

frågorna blir så allsidigt belysta som möjligt utan att uppgifterna blir kända

under handläggningen.

 Länsrättens beslut om undantagande av handlingar från revision eller uppgift

från föreläggande kan enligt nuvarande bestämmelser inte överklagas utom såvitt

avser undantagande av bevismedel enligt bevissäkringslagen. Något motiv till

denna skillnad i möjligheterna att överklaga är svårt att finna. Vi föreslår

därför att fullföljdsbegränsningen slopas, vilket innebär ändringar i 6 kap. 10

 TL.

5.6 Tvångsåtgärder

5.6.1 Allmänt om tvångsåtgärder

Regeringens förslag: Bevissäkringslagen upphävs och ersätts av en ny lag, lagen

om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet.

 Bevissäkringslagens system med granskningsledare behålls.

 Förutsättningarna för en tvångsåtgärd preciseras. Tvångsåtgärd skall komma

ifråga endast om det är nödvändigt samt om nyttan av åtgärden överväger det

hinder eller annat men som åtgärden för med sig.

 En tvångsåtgärd enligt tvångsåtgärdslagen skall normalt föregås av

domstolsbeslut. När ett sådant beslut inte kan avvaktas skall granskningsledaren

i fråga om åtgärd i verksamhetslokaler kunna fatta ett interimistiskt beslut.

 Granskningsledarens interimistiska beslut om tvångsåtgärd skall omedelbart

underställas länsrätten. Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om beslutet skall

bestå.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag

utom såtillvida att kommittén inte föreslagit regler om granskningsledare.

 Remissinstanserna: RSV och RÅ har förordat att systemet med granskningsledare

behålls. Civilekonomernas Riksförbund och JUSEK befarar att förslaget bl.a. vad

gäller möjligheten till domstolsprövning kommer att försämra effektiviteten i

skatteutredningarna.

 Skälen för regeringens förslag:

Behovet av tvångsåtgärder

Kontrollen av det stora flertalet skattskyldiga och uppgiftslämnare skall som

tidigare sagts liksom hittills bygga på samverkan. I ett mindre antal fall

behövs dock möjligheter till tvångsåtgärder och det är främst i dessa fall som

rättssäkerhetsfrågorna ställs på sin spets. Även de som normalt fullgör sina

skyldigheter på ett lojalt sätt har i händelse av en närmare granskning ett

berättigat krav på att kunna få klarhet i skattemyndighetens befogenheter. De

enskilda skall kunna förlita sig på att skattemyndigheternas befogenheter inte

vilar på diskretionär grund samt att det finns en möjlighet till en objektiv

prövning av att befogenheterna utövas på ett korrekt sätt.

 Att tvång måste kunna tillgripas i vissa situationer för att skattemyndigheten

skall få tillgång till räkenskapsmaterial och annat för att kontrollera skatt-

och uppgiftsskyldigheten kan som redan tidigare framhållits inte ifrågasättas.

Utan sådana möjligheter skulle de skyldigheter som åläggs de skattskyldiga och

skattemyndighetens möjligheter att fatta riktiga beskattningsbeslut i många fall

bli illusoriska. En avsaknad av tvångsmedel skulle medföra avsevärda

effektivitetsförluster och att många oegentligheter skulle undgå upptäckt.

Dessutom skulle illojala skattskyldiga genom att åsidosätta sina

författningsenliga skyldigheter komma i ett bättre läge - t.ex. från

konkurrenssynpunkt - än sådana som fullgör sina åligganden.

 Syftet med tvångsåtgärder är dels att tvinga den tredskande att fullgöra sina

skyldigheter enligt skatteförfattningarna och dels att hindra den granskade att

på annat sätt sabotera utredningen.

 Det förekommer att utredningar om skattebrott och skatteutredningar löper

parallellt. I regel föregår emellertid skatteutredningen brottsutredningen och

det är ofta nödvändigt att sätta in tvångsåtgärder på ett tidigare stadium än då

förutsättningarna för husrannsakan enligt rättegångsbalken är uppfyllda. Det är

dessutom angeläget att en revision skall kunna genomföras oavsett den

reviderades samtycke och utan brottsmisstankar för att revisionsinstitutets

karaktär av generell kontrollåtgärd skall kunna bibehållas.

Vite

Att förelägga vid vite är det minst ingripande tvångsmedlet vid tredska. Ett

beslut om föreläggande vid vite fattas av skattemyndigheten och får inte

överklagas. Domstolskontrollen kommer emellertid in vid prövning av om vitet

skall dömas ut. Vid sådan prövning får även vitets lämplighet bedömas. Här

föreslås inga förändringar. Vite bör med fördel kunna användas om sabotagerisk

inte föreligger, under förutsättning att vitet kan tänkas ha effekt på den som

föreläggandet avser, t.ex. en normalt skötsam näringsidkare.

 Vitesinstitutet har dock ett begränsat användningsområde. Det är inte

användbart t.ex. när den uppgiftsskyldige uppger att handlingarna inte finns

eller när ett utlämnande skulle leda till en mer avsevärd höjning av skatten

eller när det inte är möjligt att driva in utdömda viten.

 Vitesföreläggande används för närvarande inte särskilt frekvent. Förutom att

vitesföreläggande inte är användbart i alla situationer kan de ur administrativ

synvinkel medföra merarbete. Möjligheten att förelägga vid vite bör dock

utnyttjas i stället för mer ingripande tvångsåtgärder i de fall ett föreläggande

kan tänkas leda till avsedd effekt.

 Kommittén föreslår inte några förändringar av vitesbestämmelserna. De avses

även fortsättningsvis ha sin placering utanför tvångsåtgärdslagen i

taxeringslagen och andra författningar som rör förfarandet på skatteområdet. En

heltäckande lagreglering av tvångsmedlen vid revision och annan kontroll i

beskattningsförfarandet samlade i en lag vore enligt vår mening att föredra. En

sådan ordning skulle dock innebära så betydande ingrepp i lagstiftningen att den

inte låter sig göra i det här sammanhanget.

Särskilda tvångsåtgärder

Det finns som tidigare framgått - utöver möjligheten till vitesföreläggande -

behov av tvångsåtgärder redan under skatteutredningen och detta utan att det

finns brottsmisstankar.

 Det är viktigt att lagstiftning som rör tvångsåtgärder svarar mot högt ställda

krav på rättssäkerhet. I bevissäkringslagen har gjorts en del ändringar i syfte

att stärka rättssäkerheten (jfr prop. 1987/88:65). En s.k.

proportionalitetsregel har införts, kraven för eftersökning i bostad i

förhållande till verksamhetsutrymmen har skärpts och en möjlighet att försegla

bevismedel som enligt den skattskyldiges mening bör undantas från granskning har

införts. Dessa ändringar är dock inte tillräckliga. Den kvarstående kritiken har

framför allt gällt att domstolskontrollen inte kommer in förrän i efterhand när

det är fråga om åtgärder i verksamhetslokaler, att det s.k. riskrekvisitet är

svagt och att skillnaden mellan tredska och sabotagerisk är oklar. Kritik har

också riktats mot lagens terminologi, vilken skulle leda tanken till

förundersökningsförfarandet och misstanke om brott.

 Vi föreslår därför att bevissäkringslagen upphävs och ersätts av en ny lag,

lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, som skall reglera

samtliga tvångsmedel i beskattningsförfarandet förutom vite.

Domstolsprövning

Utgångspunkten för förslaget är att tvångsåtgärder normalt skall föregås av

domstolsbeslut för att tillförsäkra den enskilde att åtgärden prövas av en

opartisk instans.

 I regel torde sådana beslut kunna fattas inom något eller några dygn. För de

fall då skattemyndigheten måste agera omedelbart för att inte kontrolländamålet

skall gå förlorat bör granskningsledaren i fråga om åtgärd i verksamhetslokaler

kunna fatta ett interimistiskt beslut som dock omedelbart bör underställas

länsrättens prövning. Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om beslutet skall

bestå. Därmed torde effektiviteten i skatteutredningen inte gå förlorad

samtidigt som rättssäkerheten stärks betydligt för den granskade. Länsrättens

beslut bör kunna överklagas till högre instans, såväl av den enskilde som det

allmänna. Lagrådet har påpekat att frågan om det allmännas besvärsrätt inte är

besvarad i alla fall. Vi föreslår, förutom en uttrycklig regel om rätt för det

allmänna att överklaga länsrättens beslut enligt tvångsåtgärdslagen (30

tvångsåtgärdslagen), några ytterligare justeringar i lagtexten i förhållande

till lagrådsremissen för att få en tydligare utformning av bestämmelserna om

överklagande.

 I sabotagefallen torde det oftast kunna befaras att åtgärden inte kan

genomföras om den som åtgärden riktar sig mot får kännedom om denna. Länsrätten

har i dessa fall möjlighet att med stöd av 10 andra stycket 3

förvaltningsproceslagen underlåta att kommunicera ansökan om tvångsåtgärd.

Riskrekvisitet vid fara för sabotage

Som tidigare nämnts skall tvångsåtgärder få tillgripas vid tredska och vid

sabotagerisk. Vid ren tredska finns det inga hinder mot att skattemyndigheten

försöker att få fram uppgifterna på frivillig väg och att, om tvångsåtgärder

blir aktuella, den minst ingripande åtgärden, föreläggande vid vite, används i

första hand. Om särskilda tvångsåtgärder behövs bör den enskilde ges möjlighet

att yttra sig över skattemyndighetens ansökan innan länsrätten avgör frågan.

 Saken kommer däremot i ett annat läge vid sabotagerisk. Det kan då, för att

utredningsmöjligheterna inte skall gå förlorade, vara nödvändigt att tillgripa

särskilda tvångsåtgärder utan att den enskilde får kännedom om detta i förväg.

 Enligt förslaget bör det för att reglerna vid sabotagerisk skall få tillämpas

i regel krävas att det finns en påtaglig risk att den reviderade kommer att

undanhålla eller förvanska handlingar som får granskas.

 Riskbedömningen skall göras efter en helhetsbedömning av samtliga

omständigheter som kan ha betydelse för frågan. Med uttrycket påtaglig risk

avses inte att det skall vara fråga om en mer överhängande risk utan att risken

i det enskilda fallet skall kunna beläggas. Risken skall således vara

individualiserad och inte enbart allmän. Även om en rad omständigheter av mer

allmän karaktär kan beaktas vid bedömningen bör det således finnas någon konkret

omständighet i det enskilda fallet som talar för sabotagerisk.

 Vid bedömningen av den grad av misstanke som bör krävas har

proportionalitetsprincipen - dvs. att vikten av tvångsåtgärden skall uppväga det

intrång eller men som åtgärden innebär - stor betydelse bl.a. vad gäller

storleken på befarade undandraganden liksom möjligheten till alternativa

kontrollåtgärder.

Granskningsledare

Enligt bevissäkringslagen skall skattemyndighetens beslut om tvångsåtgärder och

verkställighet fattas av en granskningsledare.

 Det är angeläget att frågor rörande tvångsåtgärder även fortsättningsvis

handläggs av särskilt utbildade tjänstemän med hög kompetens. Vi ställer oss

följaktligen bakom den uppfattning som RSV och RÅ företräder. Regler om

granskningsledare bör därför föras in i lagen om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet.

De särskilda tvångsåtgärderna

Förslaget till lag om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet

omfattar fyra olika typer av tvångsåtgärder:

1. revision i den reviderades verksamhetslokaler (avsnitt 5.6.2),

2. eftersökande och omhändertagande av handlingar ( avsnitt 5.6.3),

3. granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift (avsnitt 5.6.4),

4. försegling av lokal, förvaringsplats eller annat utrymme (avsnitt 5.6.5).

5.6.2 Revision i den reviderades verksamhetslokaler

Regeringens förslag: Om handlingar som omfattas av revision inte utan svårighet

kan granskas på annan plats än i verksamhetslokalerna, eller om revisionen

fordrar besiktning eller annan granskning som inte kan ske på annan plats kan

revision få ske tvångsvis i den reviderades verksamhetslokaler. Detta gäller

endast om den reviderade inte lämnar medgivande till sådan granskning, inte

medverkar på föreskrivet sätt eller vid påtaglig sabotagerisk.

 Endast om det föreligger påtaglig sabotagerisk får tvångsåtgärder genomföras

utan att den reviderade fått kännedom om vad som skall ske.

 Beslut om revision i den reviderades verksamhetslokaler fattas av länsrätt på

ansökan av granskningsledaren. Granskningsledaren kan fatta ett interimistiskt

beslut om det finns sabotagerisk.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslagen tillstyrks eller lämnas utan erinran av de flesta

remissinstanserna.

 Skälen för regeringens förslag: De enda begränsningarna för tillträde till

verksamhetslokaler enligt gällande revisionsbestämmelser är att revisionen om

möjligt skall göras på ett sådant sätt att den inte hindrar verksamheten för den

som revideras och att den inte utan särskilda skäl får verkställas mellan kl.

19.00 och kl. 8.00. Skattemyndigheten får, när det behövs, bestämma tid och

plats för revisionen och den får verkställas hos den som skall revideras eller

på annan plats.

 Enligt de förslag vi lagt fram i det föregående får revisionen genomföras hos

den reviderade om han medger det. Platsen för granskningen av handlingar bör i

regel kunna bestämmas av revisorn och den granskade i samråd med hänsyn till

förhållandena i det enskilda fallet. Det kan vara till fördel att utföra gransk-

ningen hos den reviderade om det är fråga om ett omfattande material eller om

revisorn behöver täta kontakter med den reviderade för att reda ut oklarheter

eller få hjälp med att snabbt hitta relevant material. I andra fall kan det vara

förenat med stora svårigheter att utföra granskningen där, särskilt om lokalerna

är små eller verksamheten bedrivs i hemmet. Är handlingarna få kan de med fördel

tas med till den kontrollerande myndighetens lokaler för granskning. Hos ett

stort företag är materialet normalt så omfattande att det av praktiska skäl inte

kan föras från platsen och det ligger i båda parters intresse att granskningen

sker i företagets lokaler.

 Om den reviderade inte lämnar medgivande till revision i verksamhetslokalerna

måste myndigheten av effektivitetsskäl i vissa fall ha möjlighet att tvångsvis

få genomföra revisionen där.

 Revision i den reviderades lokaler mot dennes vilja bör få företas i lokalerna

endast om handlingarna inte utan svårighet kan granskas på någon annan plats (5

 första stycket tvångsåtgärdslagen). Detta följer av att intrång i den

granskades lokaler endast får ske när det är nödvändigt (jfr 2 kap. 6 och 12

RF).

 Revision i verksamhetslokalerna mot den reviderades vilja bör få ske också när

den reviderade inte medverkar på föreskrivet sätt, det finns risk för att den

reviderade kommer att undanhålla eller förvanska de handlingar som får granskas

eller när ändamålet med revisionen fordrar besiktning av byggnad eller lokal,

inventering av kassa eller granskning av lager eller inventarier.

 Som ett allmänt krav gäller att det skall vara proportionalitet mellan den

förväntade nyttan av tvångsåtgärden och det men som åtgärden medför för den

reviderade. I detta ligger att åtgärden inte heller får pågå under längre tid än

som fordras med hänsyn till ändamålet med revisionen (4 tvångsåtgärdslagen).

 Kravet på att revision skall bygga på samverkan samt domstolsprövningen

innebär att den reviderade vanligen har kännedom om planerade åtgärder innan de

beslutas och verkställs. Endast när det finns en påtaglig risk för sabotage bör

åtgärden få genomföras utan att den reviderade i förväg fått reda på vad som

skall ske (5 andra stycket tvångsåtgärdslagen).

 Beslut om revision i den reviderades verksamhetslokaler fattas av länsrätt på

ansökan av granskningsledaren (14 tvångsåtgärdslagen). Granskningsledaren har

möjlighet att, om det finns en påtaglig risk att handlingar undanskaffas eller

förstörs innan länsrätten kan fatta beslut, fatta ett interimistiskt beslut (15

 tvångsåtgärdslagen) Det interimistiska beslutet skall omedelbart underställas

länsrätten som utan dröjsmål skall pröva om beslutet skall bestå.

 Vid revision i verksamhetslokalerna bör granskningsledaren ha möjlighet att

försegla lokal, utrymme eller annat förvaringsställe om handlingarna inte kan

föras från platsen och det finns risk för att de annars undanhålls eller

förvanskas (avsnitt 5.6.5).

5.6.3 Eftersökande och omhändertagande av handlingar

Regeringens förslag: När en revision genomförs i den reviderades

verksamhetslokaler med stöd av tvångsåtgärdslagen får handling som omfattas av

revisionen eftersökas och omhändertas, om den inte tillhandahålls utan oskäligt

dröjsmål eller det finns en påtaglig sabotagerisk.

 När revisionen inte genomförs i den reviderades lokaler får handling

eftersökas och omhändertas i verksamhetslokalerna, om föreläggande att lämna ut

handlingen inte följts eller vid påtaglig sabotagerisk. Vid påtaglig

sabotagerisk får åtgärden genomföras utan att den reviderade fått kännedom om

att revisionen skall ske.

 Om det föreligger särskild anledning att anta att handlingar förvaras på annat

ställe än i den reviderades verksamhetslokal får de eftersökas och omhändertas

även på sådant ställe.

 Även handlingar som omfattas av föreläggande skall utan att det är fråga om

revision få eftersökas och omhändertas för granskning, om föreläggandet inte

följts och det finns särskild anledning att anta att handlingarna finns hos den

förelagde.

 Beslut om eftersökande och omhändertagande fattas av granskningsledaren när

revisionen sker i verksamhetslokalerna med stöd av tvångsåtgärdslagen och i

annat fall av länsrätt på ansökan av granskningsledaren. Granskningsledaren kan

fatta ett interimistiskt beslut om det finns sabotagerisk.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissutfallet har varit i huvudsak positivt till

förslagen.

 Skälen för regeringens förslag: När en revision sker i den reviderades

verksamhetslokaler med stöd av tvångsåtgärdslagen är det uppenbart att det

behövs en möjlighet att eftersöka handlingar som omfattas av revisionen i

verksamhetslokalerna och att omhänderta dem. I sådana situationer bör för att en

handling skall få eftersökas och omhändertas krävas antingen att handlingen inte

tillhandahålls utan oskäligt dröjsmål eller att det finns en påtaglig risk för

att handlingen undanhålls eller förvanskas (6 första stycket

tvångsåtgärdslagen).

 Även om den reviderade samtyckt till att revisionen genomförs i hans

verksamhetslokaler kan han motsätta sig att en viss handling granskas. Också i

en sådan situation är det rimligt att handlingen får omhändertas om den behövs

för revisionen (6 andra stycket tvångsåtgärdslagen). Om den reviderade

invänder att handlingen bör undantas granskning skall den omedelbart förseglas

och ställas till länsrättens förfogande för prövning om den skall undantas (se

avsnitt 5.5 och 17 tvångsåtgärdslagen).

 Beslut om eftersökande och omhändertagande av handlingar enligt 6

tvångsåtgärdslagen fattas av granskningsledaren (14 andra stycket

tvångsåtgärdslagen). Granskningsledarens beslut kan överklagas till länsrätt (29

 tvångsåtgärdslagen).

 Om revisionen sker i den reviderades verksamhetslokaler med stöd av samtycke

bör inte beskattningsmyndigheten mot den reviderades vilja fritt få eftersöka

handlingar. Inslaget av tvång blir i detta läge så markant att det inte längre

är rimligt att tala om revision i samverkan. Eftersökning av handlingar mot den

reviderades vilja bör därför alltid föregås av ett beslut enligt 5

tvångsåtgärdslagen. Granskningsledaren kan fatta ett interimistiskt beslut om

eftersökande i verksamhetslokalerna om det finns en påtaglig risk för att

handling som har betydelse för kontrollen undanskaffas eller förstörs (15

första stycket tvångsåtgärdslagen). Beslutet skall omedelbart underställas

länsrättens prövning.

 Vi har ovan föreslagit regler om eftersökande och omhändertagande vid

revision i den reviderades verksamhetslokaler. Även i det fall granskningen av

handlingar inte sker i den reviderades verksamhetslokaler är det rimligt att

handlingar får eftersökas i verksamhetslokalerna och omhändertas. Förut-

sättningarna för eftersökande och omhändertagande i ett sådant fall bör motsvara

de som föreslås vid eftersökande och omhändertagande vid revision i

verksamhetslokalerna. En handling bör alltså få eftersökas i

verksamhetslokalerna och omhändertas för granskning om ett föreläggande att

lämna ut handlingen inte följs eller om det finns en påtaglig sabotagerisk (7

tvångsåtgärdslagen).

 Gemensamt för samtliga tvångsåtgärder enligt förslaget är att de, när de

avser den som är bokföringsskyldig eller skyldig att föra räkenskaper enligt

jordbruksbokföringslagen (1979:141) eller avser juridisk person som inte är

dödsbo, får verkställas i de verksamhetslokaler, som disponeras av den mot

vilken åtgärden beslutats. Revisorn har då också tillträde till de markområden,

transportmedel, förvaringsplatser eller andra utrymmen som används i verksam-

heten. För de fall då det kan antas att handlingar av betydelse för revisionen

förvaras på annan plats kan det av effektivitetsskäl vara nödvändigt att

åtgärder får verkställas även där. För att verkställighet skall få ske på sådan

plats bör emellertid fordras att det finns särskild anledning att anta att

handlingar som omfattas av revisionen förvaras där (8 tvångsåtgärdslagen).

 I detta sammanhang bör påpekas att eftersökande och omhändertagande av

handlingar på annan plats än i verksamhetslokaler typiskt sätt kan sägas

tillhöra de mer integritetskränkande åtgärderna varför propor-

tionalitetsprincipen här kommer att få en stor betydelse. Eftersom detta innebär

att vikten av åtgärden skall uppväga det intrång eller annat men som åtgärden

innebär för den reviderade, bör möjligheten således tillämpas med försiktighet.

 Även handlingar som omfattas av ett föreläggande enligt någon av de lagar som

räknas upp i 1 tvångsåtgärdslagen, bör av effektivitetsskäl kunna eftersökas

och omhändertas av skattemyndigheten om föreläggandet inte följts. Det bör

därvid krävas att det finns särskilda skäl att anta att handlingen finns hos den

förelagde (9 tvångsåtgärdslagen).

 Reglerna om skatteutredningar bygger i första hand på samverkan. Den

reviderade kommer därför att i normala fall ha god kännedom om hur utredningen

kommer att bedrivas. Även i de fall åtgärder skall beslutas av domstol kommer

myndighetens ansökningar enligt förvaltningsprocesslagens regler att kommuni-

ceras med den granskade. I vissa fall där risken är påtaglig att handlingar

förstörs eller att utredningen annars saboteras måste det, för att ändamålet med

åtgärden inte skall gå förlorat, tillåtas att åtgärder vidtas utan förvarning

(jfr 10 andra stycket 3 förvaltningsprocesslagen).

 Att tvångsvis utföra en mer omfattande granskning hos en privatperson är så

gott som alltid starkt integritetskränkande och myndigheternas befogenheter i

detta hänseende bör därför omgärdas av starka rättsäkerhetsgarantier.

 I detta sammanhang måste möjligheten att göra husrannsakan i brottsutredningar

beaktas. En husrannsakan kräver att någon är skäligen misstänkt för brott.

 Den möjlighet som i praktiken kan bli aktuell i skatteutredningar är att

eftersöka och omhänderta handlingar hos privatpersoner. Vårt förslag innebär att

sådan kontroll skall få ske om den enskilde inte följt ett föreläggande och det

finns särskild anledning att anta att handlingen finns hos honom. De

effektivitetsförluster som kan uppkomma på grund av kravet på föregående

föreläggande är rimliga i förhållande till rättssäkerhetsintresset, särskilt då

husrannsakan kan komma i fråga vid brottsmisstanke.

 72

5.6.4 Granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift

Regeringens förslag: Hos den som kan föreläggas att lämna kontrolluppgift om

rättshandling får granskning utan föregående föreläggande ske, om det finns

särskild anledning att anta att handlingar av betydelse för

kontrolluppgiftsskyldigheten kommer att påträffas och att en utredning skulle

försvåras av ett föreläggande och det finns ett betydande utredningsintresse för

kontrollen.

 Granskningen får ske i verksamhetslokalerna om de handlingar som skall

granskas inte utan svårighet kan granskas på annan plats.

 Beslut om granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift fattas av

länsrätten. Granskningsledaren kan om det finns sabotagerisk fatta ett

interimistiskt beslut om granskning.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft

något att erinra mot förslagen (jfr de synpunkter som angetts under avsnitt

5.5).

 Skälen för regeringens förslag: Behovet av och syftet med tredjemanskontroll

har behandlats tidigare (avsnitten 5.3.1 och 5.4). I enlighet med vad som

angetts där skall kontrollen i första hand ske genom att tredjeman föreläggs att

lämna kontrolluppgift. Ett föreläggande kan avse att lämna uppgift antingen om

viss bestämd rättshandling mellan tredjeman och annan person eller rättshandling

mellan tredjeman och viss angiven person.

 I vissa fall kan det vara motiverat att inleda en tredjemanskontroll utan

föregående föreläggande att lämna kontrolluppgift. Så kan vara fallet när

sabotagerisk föreligger antingen hos tredjeman eller hos den uppgifterna avser.

Regeln har utformats så att granskning av räkenskaper och andra handlingar som

rör verksamheten får ske utan föregående föreläggande att lämna kontrolluppgift,

om det finns särskild anledning att anta att en utredning försvåras av ett

föreläggande och att handlingar av betydelse för kontrolluppgiftsskyldigheten

kommer att påträffas samt det finns ett betydande utredningsintresse för

kontrollen (10 tvångsåtgärdslagen). Samtliga dessa förutsättningar skall vara

uppfyllda för att granskning utan föregående föreläggande skall få ske.

Beträffande de närmare övervägandena och utformningen av reglerna hänvisas till

författningskommentaren.

 Beslut om granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift fattas av

länsrätt på ansökan av granskningsledaren (14 tvångsåtgärdslagen). Om det

finns en påtaglig risk för att handlingar som har betydelse för kontrollen

undanskaffas eller förstörs innan länsrätten kan fatta beslut får gransknings-

ledaren fatta ett interimistiskt beslut. Ett sådant beslut skall omedelbart

underställas länsrätten (15 tvångsåtgärdslagen). Länsrätten skall utan

dröjsmål besluta om tvångsåtgärden skall bestå.

 73

5.6.5 Försegling

Regeringens förslag: Vid revision eller granskning utan föregående föreläggande

om kontrolluppgift får lokal, förvaringsplats eller annat utrymme förseglas, om

de handlingar som skall granskas inte kan föras från platsen och det kan befaras

att de annars undanhålls eller förvanskas.

 Försegling får också ske i annat fall om handlingar som skall omhändertas inte

omedelbart kan föras från platsen och det kan befaras att de annars undanhålls

eller förvanskas.

 Beslut om försegling fattas av granskningsledaren. Beslutet kan överklagas

till länsrätt.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Kommittén föreslår dock inte att försegling skall kunna ske vid granskning utan

föregående föreläggande.

 Remissinstanserna: Förslaget i den här delen har inte särskilt berörts av

remissinstanserna.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om försegling finns i 5

bevissäkringslagen. Även i tvångsåtgärdslagen är bestämmelser om försegling

nödvändiga.

 Beslut om försegling föreslås få fattas om vid revision eller granskning utan

föregående föreläggande om kontrolluppgift de handlingar som skall granskas inte

kan föras från platsen och det kan befaras att de annars undanhålls eller

förvanskas (13 tvångsåtgärdslagen). Försegling kan komma i fråga också i annat

fall då handlingar som skall omhändertas inte omedelbart kan föras från platsen.

Så kan vara fallet när det fattats beslut om eftersökning och omhändertagande av

handlingar men det uppmärksammas när åtgärden verkställs att alla handlingar

inte omedelbart kan föras från platsen.

 I lagrådsremissen lämnades inte något förslag om försegling vid granskning

utan föregående föreläggande om kontrolluppgift. Granskning utan föregående

föreläggande om kontrolluppgift är emellertid en åtgärd som har mycket gemensamt

med revision. Skillnaden är att en granskning utan föregående föreläggande om

kontrolluppgift är mer begränsad än en revision. Det kan vid granskning utan

föregående föreläggande om kontrolluppgift i likhet med revision uppkomma

situationer när en lokal, förvaringsplats eller annat utrymme behöver kunna

förseglas, t.ex. när granskningen inte kan genomföras på en dag, de handlingar

som skall granskas inte kan föras från plats och det finns sabotagerisk. Vi

föreslår därför att försegling får ske såväl vid revision som vid granskning

utan föregående föreläggande om kontrolluppgift. Förslaget föranleder att

bestämmelserna om försegling och granskning utan föregående föreläggande om

kontrolluppgift disponeras om i förhållande till lagrådsremissens förslag.

 Beslut om försegling får fattas av granskningsledaren. Granskningsledarens

beslut kan överklagas till länsrätt (14 tvångsåtgärdslagen).

5.7 Förfarande- och verkställighetsfrågor vid tvångsåtgärder

Regeringens förslag: Beslut om tvångsåtgärder skall verkställas av

kronofogdemyndigheten på begäran av granskningsledaren. Granskningsledaren skall

dock få verkställa åtgärder i verksamhetslokaler om detta kan ske obehindrat.

 Beslut om tvångsåtgärder får verkställas omedelbart om inte annat följer av

beslutet. Har verkställigheten inte påbörjats inom en månad har beslutet

förfallit.

 De som berörs av beslutet skall - utom i rena undantagsfall - före

verkställighet ha underrättats om beslutet och beretts tillfälle att närvara

samt att tillkalla ombud eller biträde.

 Över verkställighet av beslut skall utfärdas bevis om vad som förekommit vid

verkställandet.

 Särskilda regler för att stärka datasäkerheten och integritetsskyddet i

samband med granskning av ADB-upptagningar införs.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: I den mån remissinstanserna yttrat sig särskilt över den

här delen har kritiken rört behovet av klarlägganden och detaljfrågor.

 Skälen för regeringens förslag: Förslaget motsvarar i sina huvuddrag gällande

rätt enligt bevissäkringslagen. De ändringar som föreslås gäller framför allt

bestämmelserna om särskilt tillkallat vittne och regler för att stärka

säkerheten i informationssystemen och den enskildes integritet vid åtgärder som

rör data.

 Enligt 9 bevissäkringslagen gäller att den granskade eller annan hos vilken

verkställighet skall ske skall beredas tillfälle att inställa sig till

förrättningen innan beslut om bevissäkring verkställs. Om dessa personer inte

utan nämnvärt uppskov kan kallas till förrättningen eller inställa sig vid denna

får verkställighet ändå ske om ett särskilt tillkallat vittne är närvarande. Om

det är fråga om eftersökning får dock i vissa fall förrättningen genomföras

endast om det kan antas att den granskade eller annan försöker förhala

granskningen eller att den av annat skäl kommer att försenas.

 Vi föreslår att den hos vilken åtgärden skall genomföras eller som annars

berörs av beslutet före verkställighet skall ha underrättats om beslutet och

beretts tillfälle att tillkalla biträde samt att närvara personligen eller genom

ställföreträdare eller ombud. Om den som har rätt att närvara inte har

underrättats om åtgärden skall verkställighet endast få ske om det föreligger

synnerliga skäl. Undantaget är bl.a. avsett för sådana fall där den som skall

underrättas håller sig undan eller annars gör sig oanträffbar.

 De regler som föreslås beträffande informationssäkerheten och skyddet för den

enskildes personliga integritet i samband med granskning av ADB-register innebär

ett förbud mot granskning via telenät och att terminaler får användas hos den

granskade endast om det är nödvändigt. Granskningen kommer därför i regel att

ske mot en kopia. Förslaget innehåller även en proportionalitetsregel som är

utformad särskilt med tanke på ADB-området.

5.8 Internationella frågor

Internationellt informationsutbyte

Sverige har i bilaterala och multilaterala konventioner förbundit sig att utbyta

information om skattskyldiga med ett stort antal länder. Oftast regleras

informationsutbytet med en klausul i skatteavtalet vanligen utformad i nära

anslutning till artikel 26 i OECD:s modellavtal. Mellan de nordiska länderna

gäller emellertid ett särskilt handräckningsavtal. Sverige har också

ratificierat det av OECD och Europarådet initierade multilaterala handräck-

ningsavtalet. Om Sverige går med i EU kommer EG:s handräckningsdirektiv från

1977 att gälla för handräckningsärenden mellan Sverige och de länder som då är

med i unionen.

 Den svenska utredningen skall enligt träffade avtal bedrivas med de medel som

står till förfogande vid svenska skatteutredningar.

 Kontrollverksamhet som bedrivs för andra länders räkning är i regel att

hänföra till tredjemanskontroll då den som kontrollen egentligen avser är ett

skattesubjekt utanför Sverige. Svenska myndigheter biträder den utländska

myndigheten och uppträder som motpart till den granskade tredjemannen.

 De vanligaste formerna för mellanstatligt informationsutbyte - bortsett från

det automatiska uppgiftslämnandet som saknar intresse i detta sammanhang - är

uppgiftslämnande på begäran och spontant uppgiftslämnande. En annan

samarbetsform som berörs av de föreslagna revisionsbestämmelserna är medverkan

vid utländsk skatteutredning. Sverige har även försökt bidra till ett förbättrat

informationsutbyte med andra länder genom att teckna avtal om simultana

revisioner och medverkan av ett annat lands tjänstemän vid revision.

Uppgiftslämnande på begäran sker oftast genom tredjemansrevision medan övriga

nämnda samarbetsformer innehåller större eller mindre inslag av tred-

jemanskontroll. I det följande skall de föreslagna reglerna för skatteutred-

ningar belysas mot bakgrund av den kontrollverksamhet svenska myndigheter

bedriver för utländska skatteförvaltningar.

Uppgiftslämnande på begäran eller spontant

När en annan stat begär uppgifter om en viss skattskyldig eller en viss

transaktion kan informationen mera sällan inhämtas ur offentliga register eller

ur material som finns tillgängligt hos skatteförvaltningen. I det stora

flertalet fall har en sådan begäran föranlett den svenska myndigheten att göra

en revision hos det företag där informationen finns. En spontan kontrolluppgift

lämnas om en svensk myndighet i samband med granskning, vanligen revision,

påträffar information som bedöms vara av intressse för en avtalspartner.

 När en svensk myndighet har översänt information om skatt till en utländsk

myndighet skall samma uppgift tillställas den som uppgiften har hämtats hos. I

underrättelsen skall även anges till vilken utländsk myndighet uppgiften har

översänts (9 lagen [1990:314] om ömsesidig handräckning i skatteärenden,

handräckningslagen). Underrättelsen kan underlåtas endast om den är uppenbart

obehövlig eller det kan befaras att den skulle försvåra genomförandet av den

utländska myndighetens utredning eller beslut i skatteärendet. De utländska

myndigheterna anser ofta att deras utredning äventyras av en underrättelse och

det är således inte ovanligt att uppgiftslämnaren inte får besked om vem som

avses med uppgiften och vilket land som begärt den.

 Vi föreslår att tredjemanskontroll normalt skall ske genom föreläggande. Genom

detta kommer tredjeman i regel att få kännedom om vilka uppgifter

skattemyndigheten söker redan genom föreläggandet. Möjligheten att rent faktiskt

underlåta att skicka en underrättelse enligt handräckningslagen kommer då att

minska. Om skattemyndigheten redan i föreläggandet anger att uppgiften skall

skickas till en viss utländsk myndighet torde en särskild underrättelse enligt

handräckningslagen vara obehövlig.

 I de fall det på grund av särskilda omständigheter finns skäl att genomföra en

tredjemanskontroll utan föregående föreläggande måste svensk skattemyndighet

precis som vid helt nationella granskningar kunna motivera detta inför domstol.

Samtidiga revisioner

Enligt handräckningslagen skall med handräckning förstås bl.a. utbyte av

upplysningar vid samtidiga skatteutredningar. En sådan kontroll innebär att två

eller flera stater var och en inom sitt territorium genomför samtidiga och

samordnade revisioner av företagen inom en koncern eller företagsgrupp. Det kan

vid dessa kontroller vara svårt att se för vems räkning en viss uppgift samlas

in eftersom de svenska och utländska skatteintressena ofta blir sammanflätade.

 Särregleringen vid tredjemanskontroll har motiverats med att den enskildes

integritet förtjänar ett starkare skydd vid kontroll av om annan fullgjort sina

skyldigheter än vid kontroll av egen skyldighet. Eftersom ett av de

grundläggande syftena vid samtidiga revisioner avser kontroll av egen

skattskyldighet kommer den i Sverige kontrollerade på grund av granskningen av

skyldigheter som åligger honom att behöva lämna uppgifter av sådan omfattning

att de skäl som ligger bakom de särskilda reglerna om tredjemanskontroll faller

bort. Reglerna om tredjemanskon-

 74

troll bör därför inte tillämpas om kontrollen av egna skyldigheter utgör en

betydande del av kontrollen.

5.9 Övriga lagändringar

Regeringens förslag: De ändringar som föreslås i detta avsnitt (avsnitt 5) skall

i sina huvuddrag gälla generellt vid alla skatteutredningar.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Förslaget har, förutom i vissa enskildheter som kommer att

behandlas senare, inte mött någon kritik. Generaltullstyrelsen har dock varit

kritisk till de föreslagna ändringarna i tullagen (1987:1065).

 Skälen för regeringens förslag: Vi har tidigare diskuterat frågor om

rättssäkerhet vid beskattningen främst mot bakgrund av de förfaranderegler som

gäller eller föreslagits gälla vid inkomsttaxering. I praktiken kan samma

bokförings- och affärshandlingar granskas för kontroll av olika skatter. De

principiella överväganden som gjorts har således i sina huvuddrag samma relevans

för och är lika angelägna beträffande andra utredningar om skatter och sådana

avgifter som statsrättsligt utgör skatter. Följdändringar fordras därför även i

övrig lagstiftning som innehåller motsvarande förfaranderegler.

 Sådana bestämmelser återfinns i uppbördslagen (1953:272), lagen (1958:295) om

sjömansskatt och den nya mervärdesskattelag som föreslås i prop. 1993/94:99,

lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare samt lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter. Även tullagen (1987:1065) innehåller

sådana förfaranderegler.

 De lagar som är aktuella att ändra har tillkommit under olika tider och

innehåller specialregler som tar sikte på situationer som är utmärkande för

lagarnas tillämpningsområde. Även om de mer principella stadgandena genomgående

går att återfinna i någon form har detta medfört att bestämmelserna fått en

mycket skiftande utformning, vilket är till men för tillgängligheten och

överskådligheten. Regler som är utmärkande och nödvändiga för speciallagens

område bör finnas kvar. Vi föreslår dock som ett led i att stärka

rättssäkerheten, att taxeringslagens systematik och formuleringar i ökad

utsträckning får prägla liknande lagstiftning. Detta gäller främst reglerna om

föreläggande och revision där variationerna är som störst. Inte minst för den

enskilde torde en större enhetlighet innebära att jämförelser mellan

regelsystemen underlättas. En harmonisering av reglerna kan även i viss mån

underlätta och främja effektiviteten och enhetligheten i rättstillämpningen.

 De flesta följdändringarna är endast av redaktionell natur. I vissa fall

föreslås även att en motsvarighet till taxeringsbesök skall införas. I dessa

delar hänvisas till författningskommentaren och förslaget till ändringar i

lagstiftningen.

 I det följande skall några ytterligare kommentarer ges till de föreslagna

ändringarna i mervärdesskattelagen, lagen om punktskatter och pris-

regleringsavgifter, tullagen och lagen om självdeklaration och kontroll-

uppgifter.

5.9.1 Mervärdesskattelagen

Regeringens förslag: Reglerna om mervärdesskatteutredningar utformas efter

mönster från motsvarande regler i taxeringslagen och lagen om självdeklaration

och kontrolluppgifter.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens.

 Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget. RSV anser dock

att revision skall kunna ske hos fysiska personer när dessa är ombud för

utländska skattskyldiga utan fast driftsställe eller bosättning här i landet.

 Skälen för regeringens förslag: Förslaget till ny mervärdesskattelag

innehåller - liksom nuvarande lag om mervärdeskatt - både materiella regler och

förfaranderegler rörande mervärdesskatt. Regler om skattekontroll återfinns i 17

kap. i den nya mervärdesskattelagen och i 25-29 lagen (1968:430) om

mervärdeskatt. I det följande hänvisas enbart till förslaget om ny mervär-

desskattelag (ML).

 Skattemyndigheten får enligt 17 kap. 2 ML förelägga en deklarationsskyldig

att lämna upplysningar till ledning för beskattningen av honom själv. Enligt 5

samma kapitel får näringsidkare föreläggas att lämna uppgifter om skattepliktig

omsättning av varor eller tjänster som han förvärvat av, sålt till eller

tillhandhållit andra näringsidkare, alltså uppgifter för tredjemanskontroll.

Dessa bestämmelser bör utformas med bestämmelserna i 3 kap. 5 TL och 3 kap. 50

a LSK som förebild. Även begreppet kontrolluppgift bör föras in i

mervärdesskattelagen för att tydliggöra att det är fråga om en

uppgiftsskyldighet till ledning för beskattning av någon annan än

uppgiftslämnaren själv (jfr 3 kap. 1 LSK).

 En utländsk företagare som är skattskyldig i Sverige skall enligt 22 kap. 6

ML i vissa fall företrädas av en av skattemyndigheten godkänd representant. En

sådan representant skall enligt fullmakt av den utländske företagaren svara för

redovisningen av skatt för den verksamhet som skattskyldigheten omfattar och i

övrigt företräda den utländske företagaren i frågor om skatt enligt lagen.

Underlaget för kontroll av skatten skall finnas tillgängligt hos representanten.

Vi anser med hänsyn till den starka anknytning representanten har till den

utländske företagaren och att underlaget för kontrollen skall finnas hos

representanten att en revision av representanten bör kunna ske oavsett om

representanten i sig är en privatperson eller inte. Revision bör även

fortsättningsvis få göras för att kontrollera om uppgifter som lämnats i en

registreringsanmälan är riktiga och fullständiga. Den föreslagna bestämmelsen i

17 kap. 7 ML avviker i dessa båda avseenden från motsvarande bestämmelse i 3

kap. 8 TL.

5.9.2 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter

Regeringens förslag: Reglerna om revision utformas efter mönster av vad som

föreslås beträffande taxeringslagen.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens.

 Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget förutom att RSV

ansett det angeläget att en möjlighet till revision tillskapas för den som med

stöd av 28 lagen (1957:262) om allmän energiskatt ansöker om återbetalning

eller kompensation för sådan skatt.

 Skälen för regeringens förslag: Lagen (1984:151) om punktskatter och pris-

regleringsavgifter, LPP, är en förfarandelag för i lagen angivna lagar om

punktskatter och prisregleringsavgifter. Lagens tredje kapitel innehåller

bestämmelser om skattekontroll.

 Den skattskyldige är skyldig att redovisa skatten till beskattningsmyndigheten

genom att lämna en deklaration. Vid granskningen av deklarationen får

beskattningsmyndigheten förelägga den deklarationsskyldige att lämna de

upplysningar som behövs för kontroll av att lämnade uppgifter är riktiga eller

annars för beskattningen (3 kap. 3 LPP). Föreläggandet får även avse prov och

beskrivning på varor som används, säljs eller tillhandahålls på annat sätt i

verksamheten. Beskattningsmyndigheten får vidare förelägga den

deklarationsskyldige att visa upp de handlingar som behövs för kontroll av

deklarationen. Föreläggande får förenas med vite om det finns anledning att anta

att den skattskyldige annars inte följer föreläggandet. Även den som utan att

vara deklarationsskyldig tillverkar, bearbetar, säljer eller distribuerar

skattepliktiga varor eller idkar handel med varor som används vid framställning

av skattepliktiga varor, får föreläggas att lämna uppgifter eller visa upp

handling. Detta gäller också den som bedriver förmedlingsverksamhet eller annan

verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgifter som behövs för skattekontrollen

kan hämtas ur anteckningar eller andra handlingar som hör till verksamheten (3

kap. 5 LPP).

 Vi föreslår att bestämmelsen i 3 kap. 5 LPP om föreläggande vid

tredjemanskontroll skall utformas efter mönster från den föreslagna bestämmelsen

om uppgiftsskyldighet i 3 kap. 50 a LSK (se avsnitt 5.4.) Precis som i

mervärdesskattelagen bör begreppet kontrolluppgift införas i lagen om

punktskatter och prisregleringsavgifter.

 Vad gäller möjligheten till skatterevision föreslår vi att taxeringslagens

formuleringar och disposition används även i lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter. Beträffande de materiella ändringar som blir aktuella

kan följande särskilt anmärkas.

 Enligt nuvarande regler om skatterevision kan revisionsåtgärder vidtas mot den

som är skattskyldig eller den som skäligen kan antas vara detta eller den som

avses i 3 kap. 5 LPP. Sistnämnda bestämmelse gäller den som utan att vara

deklarationspliktig tillverkar, bearbetar, säljer eller distribuerar

skattepliktiga varor eller idkar handel med varor, som används vid framställning

av skattepliktiga varor. Bestämmelsen gäller också den som bedriver

förmedlingsverksamhet eller annan verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgifter

som behövs för skattekontrollen kan hämtas ur anteckningar eller andra

handlingar som hör till verksamheten. I enlighet med vad vi föreslagit på

taxeringsområdet bör revision få ske hos den som är eller kan antas vara

bokföringsskyldig eller räkenskapsskyldig samt hos annan juridisk person än

dödsbo.

 Att skatterevision enligt nuvarande regler får företas hos den som avses i 3

kap. 5 LPP innebär ett tillåtande av tredjemansrevisioner. Vi föreslår här i

enlighet med vad som föreslagits tidigare beträffande taxeringsrevision att

denna möjlighet till revision utan föregående föreläggande tas bort. Att

granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift kan ske framgår av 10

 i den föreslagna tvångsåtgärdslagen.

 RSV har begärt att en möjlighet införs att göra revision hos den som med stöd

av 28 lagen (1957:262) om allmän energiskatt ansöker om återbetalning eller

kompensation av sådan skatt.

 En utgångspunkt för våra förslag är att revision skall få ske för att

kontrollera att den enskilde fullgjort sina skyldigheter enligt

skatteförfattningarna. I mervärdesskattehänseende får revision göras för att

kontrollera att den som anmält sig för registrering lämnat riktiga och

fullständiga uppgifter. Även i ansökningsfall där den sökande ju är skyldig att

lämna korrekta uppgifter bör detta anses som en sådan skyldighet som kan

motivera en revision. En generell regel om detta bör därför införas i lagen om

punktskatter och prisregleringsavgifter.

 Vad gäller revisionsreglerna i lagen om punktskatter och pris-

regleringsavgifter i övrigt föreslår vi att dessa omstruktureras med

taxeringslagen som förebild och att ändringarna med det undantag som nämnts ovan

förs in i lagen. Även reglerna om undantagande av handlingar bör ändras med

förslaget till ändringar i taxeringslagen som förebild. Beträffande de allmänna

motiveringar som ligger bakom de materiella ändringarna hänvisas till vad som

anförts tidigare beträffande taxeringslagen.

 75

5.9.3 Tullagen

Regeringens förslag: Reglerna om efterkontroll i 75 och 76 tullagen utformas

efter motsvarande regler i taxeringslagen, varvid bl.a. en åtskillnad skall

göras mellan åtgärder som sker med stöd av tvång och sådana som bygger på

frivillighet.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens.

 Remissinstanserna: Förutom Generaltullstyrelsen (GTS) som varit kritisk, har

remissinstanserna inte närmare yttrat sig över förslaget. GTS menar att ett

genomförande av förslagen kan komma att i icke oväsentlig grad medföra en

försämring av effektiviteten och försvåra kontrollarbetet. GTS anser att

kontrollverksamheten till största delen måste bygga på efterkontroller hos

företagen genom kontrollbesök samt att kontrollbesök och företagsbesök bör

omnämnas som särskilda kontrollformer som kan företas efter enklare

kommunicering. GTS har även framhållit det angelägna i att de nationella

rättsreglerna inte får en sådan utformning att det internationella

kontrollsamarbetet störs.

 Skälen för regeringens förslag: Tullagen innehåller regler om tull och annan

skatt som tas ut vid införsel av varor samt om tullverkets övervakning av

införsel och utförsel av varor. Tullverkets kontrollverksamhet behandlas i 61-79

 . De kontrollmöjligheter som ges är av skiftande slag, men de som är aktuella

i detta sammanhang är möjligheterna till föreläggande enligt 75 . Bestämmelsen

behandlar tullens möjligheter till efterkontroll och får framför allt betydelse

för sådana importörer m.fl. som fått tillstånd att föra in varor genom förenklat

förfarande. Detta förfarande innebär att importören får ta hand om och i övrigt

förfoga över varor innan tull och annan skatt fastställts. De uppgifter tullen

behöver för att bestämma tull och avgiftsskyldighet lämnas i efterhand genom en

tulldeklaration. Genom nyligen införda ändringar kommer huvudparten av

uppgiftslämnandet vid det förenklade förfarandet att ske elektroniskt.

 I 75 tullagen stadgas bl.a. att tullmyndigheten för kontroll av att

anmälnings- och uppgiftsskyldigheten fullgjorts riktigt och fullständigt får

förelägga den uppgiftsskyldige, eller den för vars räkning en vara förts in

eller ut att tillhandahålla räkenskaper och andra handlingar som rör

verksamheten. Även annan som bedriver verksamhet av sådan beskaffenhet att

uppgift som är av betydelse för kontrollen kan hämtas ur anteckningar eller

andra handlingar kan föreläggas att tillhandahålla handlingar som behövs för

kontrollen.

 Enligt 76 tullagen skall tullmyndigheten förordna en eller fler tjänstemän

att verkställa granskning enligt 75 . Tullmyndigheten får, när det behövs,

bestämma tid och plats för granskningen.

 I tullens kontrollverksamhet förekommer i praktiken tre olika former av

efterkontroll, nämligen företagsbesök, kontrollbesök och tullrevision.

Företagsbesök innebär att tulltjänsteman lämnar information och/eller utför viss

enklare kontroll. Vid kontrollbesök omfattar kontrollen en avstämning av lämnade

mot räkenskaper, anteckningar och andra handlingar samt besiktning av varor. Ett

kontrollbesök kan om djupare kontrollinsatser bedöms nödvändiga övergå till en

tullrevision.

 Av detta följer att de befogenheter som ges i 75 och 76 tullagen är oklara

och att det inte görs någon skillnad mellan frivilliga åtgärder och

tvångsåtgärder. Problematiken är därvid densamma som enligt nuvarande

revisionsbestämmelser i taxeringslagen. Inte heller vid tillämpningen av

reglerna om efterkontroll görs någon större åtskillnad mellan vad som sker med

tvång och vad som sker frivilligt. Åtgärderna är i stället helt anpassade till

hur djuplodande kontroll tullmyndigheten bedömer nödvändig.

 Enligt vår mening är de nuvarande reglerna otillfredsställande ur den

enskildes synpunkt. Vi anser inte heller att det finns anledning att befara att

de föreslagna reglerna beträffande skatteutredningar skulle hämma effektiviteten

i någon högre grad just i tullens verksamhet. En viktig aspekt vid utarbetandet

av de föreslagna reglerna har varit att tillgodose de enskildas berättigade krav

på rättssäkerhet utan att effektiviteten i utredningarna skall gå förlorad. Vid

bedömningen av effektivitetsaspekterna i tullsammanhang bör dessutom beaktas de

möjligheter som finns till initial- eller förkontroll i samband med gränspassa-

gen och att det förenklade förfarandet bygger på tillståndsgivning.

 Vår bedömning är därför att de föreslagna reglerna inom taxeringsområdet inte

i någon högre grad skulle, om de får gälla även inom tullområdet, minska tullens

möjligheter till en effektiv kontroll. Vi föreslår därför att grunderna för de

förändringar som föreslagits beträffande övriga skatteutredningar även skall

komma till uttryck i tullens utredningsverksamhet och att reglerna utformas i

enlighet med föreslagna regler i taxeringslagen. Den närmare utformningen av

reglerna och vissa terminologiska frågor kommer att behandlas i författningskom-

mentaren.

 Som GTS framhållit är det angeläget att de interna svenska reglerna inte får

en sådan utformning att det internationella kontrollsamarbetet störs. De interna

reglerna rörande internationella frågor finns i lagen (1973:431) om utredning

angående brott mot utländsk tullag och lagen (1969:200) om uttagande av utländsk

tull, annan skatt, avgift eller pålaga. Dessa lagar hänvisar bl.a. till

merparten av bestämmelserna i den tidigare nämnda (avsnitt 5.8) lagen om

ömsesidig handräckning i skatteärenden.

 Reglerna innebär att den svenska utredningen skall bedrivas med de medel som

står till förfogande vid svenska skatteutredningar. Liksom vad gäller i fråga om

andra skatteutredningar fordras en överenskommelse mellan Sverige och främmande

stat för att bestämmelserna skall tillämpas.

 EES-avtalet innehåller i del 2 kap. 3 art. 21 och 22 bestämmelser om samarbete

på tullområdet och om förenklingar av handelsprocedurerna. För att underlätta

handeln sinsemellan skall de avtalsslutande parterna förenkla kontroller och

formaliteter vid sina gränser. De avtalsslutande parterna skall lämna varandra

bistånd för att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen. Avtalet

lägger emellertid inte några hinder i vägen för nya nationella procedurregler.

De nu föreslagna åtgärderna kommer inte att hindra eller försvåra rörligheten av

varor mellan de länder som omfattas av avtalet. Reglerna kommer därför inte i

konflikt med avtalet.

 Om Sverige blir medlem i EU kommer detta att medföra stora förändringar i

tullagstiftningen bl.a. i form av en gemensam tullag. Regeringen anser dock att

de nu föreslagna ändringarna är så angelägna att reformen inte bör kopplas

samman med frågan om sådana ändringar som följer av ett medlemskap i EU.

5.9.4 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

Regeringens förslag: Förutom vad som föreslagits under avsnitt 5.4 om

uppgiftsskyldighet till ledning för annans taxering föreslås att möjligheten att

undanta uppgift från föreläggande utformas i enlighet med vad som föreslås om

undantagande av handling från revision.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig närmare över

förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Kontrolluppgift skall lämnas för uppgifter

till ledning för taxering av andra än av uppgiftslämnaren själv och för

registrering av preliminär skatt som har innehållits genom skatteavdrag. Sådan

uppgift lämnas enligt 3 kap. lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter, LSK, bl.a. om lön, sjukpenning och räntor m.m.

 Länsrätten får, enligt 3 kap. 3 LSK, om det finns synnerliga skäl på

framställning av en uppgiftsskyldig som förelagts att lämna sådan

kontrolluppgift som enligt bestämmelserna i 3 kap. skall lämnas först efter

föreläggande, befria honom från denna skyldighet när uppgiften omfattas av den

uppgiftsskyldiges tystnadsplikt eller särskilda omständigheter i annat fall gör

att uppgiften inte bör komma till någon annans kännedom. Bestämmelsen

korresponderar med 3 kap. 6 TL om möjligheten för en skattskyldig som

förelagts att lämna upplysningar eller visa upp handlingar att befrias från

denna skyldighet.

 Vi har ovan föreslagit att möjligheten till befrielse från att lämna uppgift

utvidgas. Vilka fall som avses framgår av vårt förslag till 3 kap. 13 TL och

motiven till denna bestämmelse (avsnitt 5.5). De resonemang som har förts där

har motsvarande betydelse i detta sammanhang. Vi föreslår därför att i lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter införs en hänvisning till taxeringslagens

bestämmelser. För att länsrätten lättare skall kunna bedöma om en uppgift skall

undantas från granskningen föreslås även att den uppgiftsskyldige skall upprätta

en kontrolluppgift med den begärda uppgiften och att denna sedan skickas till

länsrätten för prövning. Beträffande förfarandereglerna i övrigt hänvisas till

förslaget till 3 kap. 14 TL.

6 Anstånd med att betala in skatt m.m.

6.1 Förutsättningar för anstånd m.m.

Regeringens bedömning: Förslag om ändrade förutsättningar för anstånd med att

betala in skatt eller avgift eller om anståndsränta bör inte läggas fram nu.

Frågan bör i stället ses över av Skattebetalningsutredningen (Fi 1993:07).

 Kommitténs förslag: En skattskyldig skall normalt få anstånd med att betala in

skatt när han begärt omprövning av ett beskattningsbeslut eller ett

beskattningsbeslut har överklagats till domstol, såvida det inte är uppenbart

att yrkandet i omprövningsärendet eller målet inte kan bifallas. Anståndsräntan

skall knytas till statslåneräntan och tas ut med 90 % av statslåneräntan när

säkerhet ställts och med 125 % av statslåneräntan när säkerhet inte ställts.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Några remissinstanser befarar att förslaget kommer att

medföra en betydande arbetsmängd för skattemyndigheter och länsrätter. Endast

ett fåtal remissinstanser har uttalat sig särskilt om den föreslagna ändringen

av anståndsräntan. Kammarrätten i Stockholm och RRV anser att den föreslagna

marknadsanpassningen av anståndsräntan är angelägen, men att en mer kontinuerlig

anpassning till det aktuella ränteläget bör eftersträvas. Även FAR intar denna

ståndpunkt, men tillägger att det är oskäligt att restitutionsränta skall

beräknas efter en lägre procentsats än anståndsränta.

 Skälen för regeringens bedömning: Enligt 103 uppbördslagen (1953:272, UBL)

gäller att en begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut inte

inverkar på skyldigheten att betala skatt. Ett debiteringsbeslut är således

verkställbart även om det inte har vunnit laga kraft. Denna princip gäller sedan

lång tid tillbaka.

 En viktig målsättning med källskattesystemet och en av avsikterna med

uppbördssystemet är att skatten skall kunna drivas in tämligen omgående efter

det att de skattepliktiga inkomsterna erhållits. En princip som innebär att

skattebesluten måste vinna laga kraft för att bli verkställbara är oförenlig med

dessa system. Även fortsättningsvis bör principen således vara att skatten skall

betalas även om debiteringsbeslutet inte har vunnit laga kraft.

 Ett system med omedelbar verkställighet av beslut kan emellertid få till följd

att en skattskyldig kan komma att hamna i betalningssvårigheter och kanske

t.o.m. tvingas att ta lån eller sälja tillgångar för att kunna betala skatt som

grundar sig på ett tvistigt beskattningsbeslut och som det vid en senare

bedömning visar sig inte borde ha påförts honom. För att förhindra att sådana

situationer uppkommer bör anstånd med inbetalning av skatten kunna medges.

 Genom 1990 års taxeringsreform infördes en ny skatteorganisation och ett nytt

förfarande. En utgångspunkt vid utformningen av det nya förfarandet var att

beslut om skatt skall fattas av skattemyndigheten i första instans och att

ändring av taxering i första hand skall ske genom omprövning hos

skattemyndigheten i stället för genom överklagande till länsrätten. De nya

reglerna tillämpades första gången vid 1991 års taxering och innebär bl.a. att

ändringar till den skattskyldiges fördel kan beslutas inom fem år efter utgången

av taxeringsåret, medan ändringar till den skattskyldiges nackdel kan göras inom

ett år från utgången av taxeringsåret. Därefter fordras att förutsättningarna

för eftertaxering är uppfyllda för att ändring skall få göras till den

skattskyldiges nackdel. Genom den nya ordningen kan skattemyndigheten också

besluta om eftertaxering. I och med att behörigheten att fatta beslut i dessa

ärenden flyttats från länsrätten, där den genomsnittliga handläggningstiden för

ett mål om inkomsttaxering är mer än ett år, till skattemyndigheten, kan

eftertaxering beslutas och därmed också verkställas mycket snabbare än tidigare.

Genom att fler beslut är verkställbara efter avgörande av skattemyndighet ökar

betydelsen av reglerna i 49 UBL om anstånd med betalning av skatt.

Anståndsreglerna mjukades därför upp i samband med att befogenheten att fatta

beslut om eftertaxering lades på skattemyndigheten.

 Enligt 49 1 mom. UBL får skattemyndigheten medge anstånd med att betala

skatt, kvarskatteavgift eller ränta i tre fall. Enligt den första punkten i

momentet får anstånd medges om det kan antas att den skattskyldige kommer att få

nedsättning av eller befrielse från det belopp som påförts honom. Den andra

punkten stadgar att anstånd får medges om den skattskyldige begärt omprövning av

ett taxeringsbeslut eller något annat beslut om skatt, kvarskatteavgift eller

ränta eller ett sådant beslut överklagats och utgången i målet eller ärendet är

oviss. Anstånd kan enligt punkt tre även beviljas om den skattskyldige begärt

omprövning av ett taxeringsbeslut eller något annat beslut om skatt,

kvarskatteavgift eller ränta eller ett sådant beslut överklagats och betalningen

av det påförda beloppet skulle medföra betydande skadeverkningar för den

skattskyldige eller annars framstå som obillig.

 De nya anståndsreglerna har varit i kraft under en tämligen kort tid, sedan den

1 januari 1991. En av anståndsgrunderna, ovisshetsrekvisitet i punkt 2, har dock

utsatts för kritik. Enligt kritikerna är det svårt att bedöma om utgången i

ärendet eller målet är oviss och själva ovisshetsbedömningen medför merarbete.

Enligt förarbetena (prop. 1989/90:74 s. 340) innebär regeln en möjlighet att

meddela anstånd i ärenden där sannolikheten för bifall bedöms vara lika stor som

för avslag. Dessutom ger regeln ett visst utrymme att medge anstånd i sådana

tveksamma fall där sannolikheten för avslag väger över något. Däremot bör

anstånd inte komma i fråga när det är troligt att den skattskyldige får avslag

på sitt yrkande. Regeln bedömdes få störst effekt på ärenden som inte enbart

gäller rena rättsfrågor utan rör bedömnings-och bevisfrågor.

 En annan olägenhet med anståndsgrunden i punkt 2 kan uppkomma i det fall

beslutet i anståndsfrågan överklagas till länsrätten. Regeln kan i sådana fall

innebära en förtursbehandling av skattemålet som inte är sakligt befogad.

 Enligt kommittén aktualiseras ytterligare problem med ovisshetsrekvisitet i

eftertaxeringsärenden. Vid eftertaxering uppställs nämligen i praxis ett högre

beviskrav än vid andra taxeringsärenden. Bevisgraden anses ligga mellan "sanno-

likt" och "till visshet gränsande sannolikhet" och brukar kallas "mycket

sannolik". Kommittén bedömer att vid tillämpandet av ett sådant beviskrav hos

skattemyndigheten måste det rimligen vara svårt, om inte nya omständigheter

eller bevis åberopas, att med hänsyn till de särskilda rättssäkerhetskrav som

gäller vid eftertaxering först finna att det är mycket sannolikt att det

förhåller sig på ett visst sätt och sedan ändå medge att det är näst intill lika

sannolikt att den skattskyldige vinner bifall till sin talan om nedsättning

eller undanröjande av taxeringarna. Kommitténs slutsats är att det inte är

orimligt att anta att skattemyndigheterna av dessa skäl kan få svårt att medge

anstånd. Vidare gör kommittén den bedömningen att även länsrätten ställs inför

motsvarande dilemma vid en sådan preliminär prövning.

 Rättssäkerhetskommittén föreslår att den skattskyldige i princip skall ha rätt

till anstånd med att betala skatt som grundar sig på ett tvistigt

taxeringsbeslut vid omprövning och överklagande. Anstånd skall vägras endast när

det är uppenbart att hans yrkande i omprövningsärendet eller målet inte kan

bifallas. Därigenom kan man komma ifrån de svåra bedömningsfrågor och det

merarbete som ovisshetsprövningen innebär. En nackdel med denna lösning är

emellertid att det finns en viss risk för att taxeringsbeslut överklagas enbart

i syfte att få anstånd med skatten. Detta kan dock motverkas genom en höjning av

anståndsräntan så att anstånd inte blir en förmånlig form av kredit.

 Nuvarande regler om anståndsränta gäller sedan den 1 januari 1993. Räntan är

knuten till statslåneräntan. Anståndsräntan är inte avdragsgill vid

inkomsttaxeringen och den har därför bestämts till 75 % av statslåneräntan.

Utgångspunkt för ränteberäkningen för visst kalenderår är därvid den

statslåneränta som gällde vid utgången av november närmast föregående

kalenderår. Någon kontinuerlig anpassning av räntan under kalenderåret sker

således inte.

 En utgångspunkt vid fastställande av anståndsräntan bör vara att räntan skall

vara marknadsmässig. En för låg ränta kan få till följd att vissa skattskyldiga

utnyttjar anståndsreglerna för att få billiga krediter. Det kan även leda till

att skattemyndigheterna och domstolarna belastas i onödan. Sätts räntan däremot

för högt kan anståndsinstitutet bli alltför riskfyllt och ofördelaktigt för de

skattskyldiga. Vid bedömningen av räntenivån bör även beaktas att anståndsränta,

till skillnad från räntekostnader på kreditmarknaden, inte är avdragsgill.

 Det förhållandet att räntan bör göras marknadsmässig innebär att räntans

storlek bör vara olika beroende på om säkerhet ställts eller anstånd beviljats

utan säkerhet. Om den skattskyldige måste lämna säkerhet innebär detta vanligen

en kostnad för honom samtidigt som statens kreditrisk blir mindre. Räntan vid

anstånd med säkerhet bör således vara lägre än räntan vid anstånd utan säkerhet.

Vidare bör, liksom hittills, anståndsräntan anpassas till statslåneräntans

utveckling och således omräknas varje år. Kommittén har föreslagit att

anståndsränta skall tas ut med 90 % av statslåneräntan med ställd säkerhet och

med 125 % när säkerhet inte ställts.

 Emellertid uppkommer vissa praktiska problem med att införa en differentierad

anståndsränta. Enligt uppgift från RSV kan de föreslagna räntebestämmelserna

tillämpas tidigast fr.o.m. den 1 januari 1995. Detta beror på att det krävs en

viss omställningstid för att kunna ändra aktuella databaser. Vidare kan det

ifrågasättas om inte, såsom en av remissinstanserna påtalat, även respit- och

restitutionräntorna bör ändras till samma nivå som den som föreslås gälla för

anståndsränta.

 I förarbetena till de avgiftsbestämmelser som gäller vid försenade

skattebetalningar (prop. 1991/92:93 s. 85) behandlades frågan om vilka

räntesatser som skulle användas. Därvid angavs att det fanns skäl för att

räntesatser vid in- och utbetalning borde differentieras i enlighet med vad som

gäller på den allmänna kreditmarknaden, så att ränta på senarelagd

skattebetalning - respitränta, som påförs vid tillkommande skatt, och anstånds-

ränta - beräknas efter en högre räntesats än restitutionsränta, som betalas vid

återbetalning av skatt. Vidare uttalades att med hänsyn till att den kredit den

skattskyldige fått genom att betalningen blivit senarelagd inte sällan har

uppkommit oavsiktligt, var en enhetlig procentsats att föredra. För detta talade

också förenklingsskäl. Med utgångspunkt i detta resonemang bestämdes räntesatsen

för restitutionsränta, respitränta och anståndsränta till 75 % av

statslåneräntan, medan kvarskatteavgiften fastställdes till 125 % av

statslåneräntan. Vid bestämmandet av räntesatsen för kvarskatteavgiften utgick

man från att avgiften utgjorde dels en kreditavgift för 14 månader som kunde

beräknas till 90 % av statslåneräntan, dels ett påtryckningsmedel på den

skattskyldige att betala skatten som preliminär skatt som bestämdes till 35 % av

statslåneräntan. Räntesatserna ansågs vara marknadsmässiga.

 För att kunna ta ställning till vilken räntenivå som kan vara rimlig när det

gäller anståndsränta bör hänsyn även tas till räntenivåerna för respitränta och

restitutionsränta samt kvarskatteavgiften.

 Uppbördslagstiftningen är för närvarande föremål för en genomgripande översyn

av Skattebetalningsutredningen (Fi 1993:07). Utredningen skall enligt sina

direktiv (Dir. 1993:22) bl.a. utarbeta förslag till ett samordnat system för

redovisning och inbetalning av skatter och avgifter och föreslå nya regler för

beräkning av räntor och avgifter. Det är därför lämpligt att även frågan om

utformningen av bestämmelserna om anståndsränta och om en kontinuerlig

anpassning av räntenivån till det aktuella ränteläget behandlas av utredningen,

vars arbete beräknas vara avslutat vid utgången av år 1994.

 Det är enligt regeringens uppfattning angeläget att anståndsbestämmelserna görs

mer generösa, men som vi tidigare nämnt förutsätter detta att räntan sätts högre

än den ränta som gäller i dag och att två olika räntesatser införs. Som vi

konstaterat skulle det medföra problem att nu ändra räntebestämmelserna. Dessa

är dessutom föremål för en förutsättningslös översyn av

Skattebetalningsutredningen. Förutsättningarna för att få anstånd med att betala

in skatt bör mot bakgrund av det anförda för närvarande inte ändras. Även denna

fråga bör behandlas av Skattebetalningsutredningen.

6.2 Säkerhet

Regeringens förslag: Säkerhet skall utgöras av bankgaranti eller någon annan

form av borgensåtagande.

 Kommitténs förslag: Kommittén har inte lämnat något förslag i denna del.

 Remissinstanserna: Några skattemyndigheter föreslår att det i lagen föreskrivs

vilken form av säkerhet som bör accepteras.

 Skälen för regeringens förslag: Om det med hänsyn till den skattskyldiges

förhållanden och omständigheterna i övrigt kan antas att det belopp som avses

med anståndet inte kommer att betalas i rätt tid, får enligt 49 2 mom. UBL

anstånd medges endast om den skattskyldige ställer säkerhet för beloppet.

Säkerhet krävs dock inte om anståndsbeloppet är förhållandevis ringa eller det

annars finns särskilda skäl. Reglerna innebär enligt förarbetena till

lagstiftningen att säkerhet inte skall behöva ställas i normalfallet och att det

är skattemyndighetens sak att föra fram de omständigheter som talar mot att

anstånd ges utan säkerhet (prop. 1989/90:74 s. 343).

 Bestämmelserna om säkerhet har sin grund i att ett anstånd med

skattebetalningen medför risk för att skattebeloppet inte kan betalas vid

anståndstidens utgång. Avgörande för om säkerhet skall ställas eller inte är om

det i det enskilda fallet bedöms föreligga risk för att den skattskyldige inte

betalar skatten i rätt tid.

 Även fortsättningsvis bör ordningen vara att säkerhet inte skall behöva

ställas i normalfallet samt att det skall vara myndighetens sak att föra fram de

omständigheter som talar mot att anstånd ges utan säkerhet och inte den

skattskyldige som skall visa att han förmår betala. Liksom tidigare skall den

skattskyldiges förhållanden och övriga omständigheter samt anståndsbeloppets

storlek och anståndstidens längd beaktas.

 Enligt 11 lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., som är

tillämplig på formen för säkerhet i samband med uppskov som medges av

kronofogdemyndigheten, får säkerhet bestå av pant, borgen eller företagshypotek.

En hänvisning till dessa bestämmelser finns i uppbördslagen.

 Den mest lätthanterliga formen av säkerhet är en av bank utfärdad

garantiförbindelse, enligt vilken banken förklarar sig intill visst angivet

belopp svara för den skatt med vilken den skattskyldige erhållit anstånd.

Fördelarna med en bankgaranti är att denna utan särskild prövning kan godtas som

fullgod säkerhet och vidare att förvaltningen av sådan säkerhet är enkel. Genom

att i uppbördslagen föreskriva att säkerhet skall utgöras av bankgaranti kan

skattemyndighetens arbete med värdering och förvaltning underlättas. Att bara

godta bankgaranti som säkerhet skulle emellertid innebära en alltför snäv

begränsning. Det kan finnas situationer där ett annat borgensåtagande skulle

kunna fungera väl så bra som en garantiförbindelse. Regeringen föreslår därför

att bestämmelsen utformas så att som säkerhet godtas bankgaranti eller någon

annan form av borgensåtagande. Ytterligare ett skäl för att enbart tillåta någon

form av borgen som säkerhet hänger samman med vårt förslag (se avsnitt 6.3) om

ersättning för kostnader för ställande av säkerhet vid anstånd. De nu föreslagna

reglerna om säkerhet torde innebära att kostnaden för ställd säkerhet blir lätt

att beräkna.

 Vårt förslag medför ändringar i 49 2 mom. andra stycket UBL.

6.3 Ersättning för kostnad för ställd säkerhet

Regeringens förslag: Den som har haft kostnader för ställd säkerhet vid anstånd

skall få ersättning för kostnaderna om yrkandet i omprövningsärendet eller målet

bifalls. Ersättningen skall jämkas om endast en del av yrkandet bifalls eller om

det skulle vara oskäligt att ersättning lämnas.

 Bestämmelserna i lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål

om skatt, m.m. skall tillämpas i fråga om förfarandet för att få ersättning för

kostnad för säkerhet.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens men saknar regler om

förfarandet vid ersättningsanspråk.

 Remissinstanserna: Bara ett mindre antal remissinstanser har uttalat sig

särskilt om att införa en regel om ersättning för kostnad för säkerhet vid

anstånd. Näringslivets skattedelegation föreslår att ett ansökningsförfarande

skall införas för att underlätta hanteringen.

 Skälen för regeringens förslag: Möjligheten till anstånd har sin grund i det

behov som skattskyldiga kan ha att inte behöva betala skatt som grundar sig på

ett tvistigt beskattningsbeslut innan frågan är slutligt avgjord. Samtidigt är

det viktigt att skattemyndigheterna bevakar att anståndsreglerna inte medför att

det allmänna går miste om skatteintäkter. Av sistnämnda skäl har bl.a. kravet på

ställande av säkerhet tillkommit.

 Ställande av säkerhet medför emellertid som regel kostnader för den

skattskyldige. Om den skattskyldiges yrkande i beskattningsfrågan bifalls får

det därför anses rimligt att ersättning skall kunna utgå av allmänna medel. Mot

bakgrund härav föreslår regeringen att bestämmelsen om ställande av säkerhet

skall kompletteras med en bestämmelse om att kostnad för ställd säkerhet skall

ersättas av staten om den skattskyldiges yrkande bifalls.

 Ersättningen skall betalas ut på yrkande av den skattskyldige som också måste

visa vilka kostnader han haft för säkerheten. Ersättningen kommer normalt att

motsvaras av den kostnad som den skattskyldige betalat till banken för att få en

bankgaranti.

 Ersättningen skall emellertid kunna jämkas dels då den skattskyldige endast

delvis vinner bifall till sin talan, varvid en bedömning av hur stor del av

kostnaden som belöper på den kvarstående skattefordran får göras, dels då det

annars är oskäligt att ersättning lämnas. Här avses bl.a. den situationen att

den skattskyldige medverkat till att skattemyndigheten gjort en felbedömning

genom att lämna oriktiga eller vilseledande uppgifter eller underlåta att lämna

uppgifter som han är skyldig att lämna.

 När det gäller förfarandet i övrigt skall lagen (1989:479) om ersättning för

kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. (ersättningslagen) tillämpas. Det

innebär att frågan om ersättning för kostnader skall prövas av den myndighet

eller den domstol som skall avgöra ärendet eller målet och framställningen om

ersättning skall ha kommit in innan ärendet eller målet avgjorts. Av detta

följer att ersättningsfrågan skall prövas av samma instans som har att ta

ställning till beskattningsfrågan. Detta förutsätter att kännedom finns om ett

meddelat anståndsbeslut, något som givetvis skattemyndigheten har, men som

domstolen behöver underrättas om.

 Enligt den föreslagna 11 ersättningslagen (se avsnitt 7) får ett

ersättningsbeslut som meddelats i samband med avgörandet i det ärende eller mål

som kostnaderna hänför sig till, överklagas inom den tid som gäller för

överklagandet i ärendet eller målet. Skattemyndighetens beslut om ersättning

vinner laga kraft gentemot det allmänna efter två månader, såvida inte den

skattskyldige eller det allmänna överklagat beslutet. I 6 ersättningslagen

anges vidare att ersättning inte får betalas ut förrän ersättningsbeslutet

vunnit laga kraft mot det allmänna.

 Förslaget föranleder att ett nytt tredje stycke införs i 49 2 mom. UBL.

 76

6.4 Överklagande

Regeringens förslag: Länsrättens beslut angående anstånd, skatteavdrag och

betalning av preliminär skatt får överklagas till kammarrätten.

Prövningstillstånd fordras.

 Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att fri fullföljd till kammarrätt skall

gälla för beslut i fråga om anstånd, skatteavdrag och preliminär skatt.

 Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som uttalat sig i frågan har

inte haft något att erinra mot förslaget. Regeringsrätten anser emellertid att

någon ändring inte bör ske förrän lagstiftaren tagit ställning i den

övergripande frågan om en mera allmän begränsning av fullföljdsrätten till

kammarrätt i vissa målgrupper i form av krav på prövningstillstånd och ett

därtill knutet fullföljdsförbud med s.k. ventil, vilken ordning föreslagits av

Domstolsutredningen. Regeringsrätten uttalar vidare att den nuvarande

begränsningen av fullföljdsrätten i mål om anstånd med skatt inte synes ha

medfört några olägenheter och att det, generellt sett, torde finnas föga

prejudikatintresse i anståndsmålen om man ser till anståndsfrågan som sådan. En

annan sak är att den bakomliggande taxeringsfrågan kan vara av intresse från

prejudikatsynpunkt, men en sådan fråga bör rimligen inte komma under

Regeringsrättens prövning på denna väg. Länsrätten i Stockholms län anser att

det inte är nödvändigt med en så generös instansordning som föreslagits, utan

förordar att ett system med prövningstillstånd med ändringsdispens införs i

kammarrätten på sätt som föreslagits av Domstolsutredningen. RSV ifrågasätter

det praktiska värdet av att slopa fullföljdsbegränsningen. En ändring av det

överklagade beslutet ger i många fall inte någon indikation på om detta beslut

var felaktigt eller inte eftersom det måste förutsättas att varje instans prövar

frågan med utgångspunkt i allt vid prövningstillfället befintligt material och

inte endast beaktar det material som underinstansen hade.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande ordning kan skattemyndighetens

beslut i fråga om anstånd överklagas till länsrätten men inte vidare (102

UBL). Som skäl för en sådan begränsning anfördes i propositionen (prop.

1989/90:74 s. 344) att anståndsärenden kräver snabba besked och att rätten att

överklaga därför måste begränsas till en instans, länsrätten.

 När det gäller anståndsärenden är det angeläget att ett slutligt avgörande

kommer till stånd snabbt. Ett beslut om anstånd kan emellertid ha mycket stor

ekonomisk betydelse för den enskilde. Det förhållandet att en fråga om anstånd i

allmänhet måste prövas förhållandevis snabbt kan knappast vara ett tillräckligt

skäl för nuvarande fullföljdsbegränsning, särskilt inte om det är den

skattskyldige som väljer att få beslutet överprövat. Det får därför anses

rimligt att även länsrättens beslut skall kunna överklagas. Frågan är då om det

skall införas en fri fullföljdsrätt eller om rätten att överklaga skall

begränsas på något sätt.

 Regeringen har i propositionen 1993/94:133 Instansordningen m.m. i de allmänna

förvaltningsdomstolarna föreslagit att regler om prövningstillstånd i kammarrätt

införs. Enligt förslaget skall prövningstillstånd beviljas om det finns

anledning att ändra länsrättens avgörande (ändringsdispens), om det är av vikt

för ledningen av rättstillämpningen att överprövning sker (prejudikatdispens)

eller om det annars finns synnerliga skäl att pröva talan (extraordinär

dispens). Skälen för att införa regler om prövningstillstånd anges vara att det

både för samhället och för de enskilda är en fördel att handläggningen av målen

inte drar ut för mycket på tiden och att ett dispenssystem skapar möjligheter

att bättre och mer effektivt utnyttja de resurser som finns i kammarrätten. I

propositionen anges vidare att ett system med prövningstillstånd i kammarrätt

inte kan göras generellt, utan det måste prövas för varje målgrupp om

prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätt. Vidare

poängteras att en förutsättning för prövningstillstånd bör vara att målet

överklagats från länsrätt och prövats av minst en förvaltningsmyndighet innan

det har prövats av länsrätten.

 Anståndsfrågan i sig torde sällan ha något större prejudikatintresse, utan det

är den bakomliggande beskattningsfrågan som kan vara av sådant intresse. Å andra

sidan kan det inte uteslutas att det skulle kunna förekomma mål i vilka

anståndsfrågan vore intressant att få prövad av Regeringsrätten. Det finns

emellertid vissa nackdelar med att införa fri fullföljdsrätt till kammarrätt.

Instanskedjan kommer att förlängas, vilket i sin tur leder till att också tiden

fram till dess ett lagakraftvunnet avgörande finns förlängs. Vidare kommer

belastningen på överrätterna att öka till men för andra målgrupper.

 Regeringen anser att ett krav på prövningstillstånd lämpar sig väl för

anståndsmål och föreslår därför att talan mot länsrättens avgörande skall få

prövas av kammarrätten under förutsättning att kammarrätten meddelat

prövningstillstånd. Kammarrättens avgörande bör få överklagas till

Regeringsrätten. Därvid gäller de vanliga reglerna om prövningstillstånd.

Härigenom ges möjlighet till prejudikatbildning även när det gäller

anståndsfrågor.

 Den begränsning av fullföljdsrätten som i dag gäller för beslut om anstånd

gäller även för preliminärskattebeslut och beslut angående skatteavdrag. Skälen

för denna begränsning är enligt lagens förarbeten desamma som för anstånd.

Eftersom vi funnit att länsrättens beslut om anstånd skall kunna överklagas bör

detta även gälla de nyss nämnda besluten. Likaså bör de föreslagna reglerna

gälla beslut om anstånd med att lämna deklaration eller betala skatt enligt

mervärdesskattelagen, ML, och lagen (1984:151) om punktskatter och prisregle-

ringsavgifter, LPP, samt beslut om anstånd med att betala arbetsgivaravgifter

enligt lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter, USAL.

 Förslaget föranleder ändringar i 102 UBL, 20 kap. 9 ML, 8 kap. 8 LPP och

76 USAL.

7 Ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt

7.1 Inledning

Allmänt

Förvaltningsprocessen, dit skatteprocessen hör, karaktäriseras av att

domstolarna har ansvar för att målet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver

och att rätten, vid behov, skall anvisa parterna hur utredningen bör

kompletteras. Enskilda parter skall normalt få den hjälp de behöver i processen

utan att det uppstår några kostnader för dem. Ombuds- eller biträdeskostnader

ersätts därför inte enligt förvaltningsprocesslagen. Förfarandet är i huvudsak

skriftligt, men om muntlig förhandling hålls får enskild part tillerkännas

ersättning för sina inställelsekostnader, om rätten finner att han skäligen bör

ersättas för sin inställelse. Därutöver kan kostnader för bevismedel, t.ex.

skriftlig handling, vittne och sakkunnig ersättas med allmänna medel.

 Mot denna bakgrund har det tidigare inte ansetts påkallat med regler som ger

den som vinner mot staten i t.ex. en skattetvist ersättning för sina kostnader.

Under senare år har emellertid avsaknaden av en möjlighet att medge ersättning i

skattetvister kommit att anses alltmer otillfredsställande, särskilt som många

fall rört stora kostnader. Den 1 juli 1989 infördes därför en möjlighet för

enskilda att i vissa undantagsfall få ersättning enligt lagen (1989:479) om

ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. (ersättningslagen).

Till grund för den nya lagen låg Skatteförenklingskommitténs (B 1982:03)

betänkande Ersättning för kostnader i skatteärenden och skattemål (Ds Fi

1986:20).

 Domstolsutredningen föreslår i sitt betänkande Domstolarna inför 2000-talet

(SOU 1991:106) att lagen upphävs och ersätts av en bestämmelse som innebär att

ungefär motsvarande möjligheter till ersättning erhålls för hela det förvalt-

ningsprocessuella området (dvs. även skatteprocessen).

Nuvarande regler

Enligt 3 ersättningslagen får ersättning beviljas skattskyldig för kostnader

för ombud eller biträde, utredning eller annat som skäligen behövts för att ta

tillvara hans rätt, med undantag för kostnader som avser fullgörande av

deklarations- eller uppgiftsskyldighet, skyldighet att föra räkenskaper eller

annat underlag som behövs för att deklararera eller kontrollera

skattskyldigheten samt kostnader för eget arbete. Ersättningsrätten begränsas

emellertid av att det enligt 4 fordras att det är oskäligt att kostnaden bärs

av den skattskyldige med hänsyn till samtliga följande faktorer: 1) sakens

beskaffenhet, 2) kostnadens storlek, 3) ärendets eller målets handläggning, 4)

ärendets eller målets utgång, 5) den skattskyldiges personliga eller ekonomiska

förhållanden, samt 6) omständigheterna i övrigt. Vidare skall ersättningen

minskas med annan ersättning som den skattskyldige har fått eller kan antas

komma att få för samma kostnader enligt lag eller avtal.

 Meningen är att ersättning skall beviljas i rena undantagsfall. Huvudregeln

skall enligt förarbetena till ersättningslagen (prop. 1988/89:126, s. 15 ff)

alltjämt vara att den skattskyldige står för sina egna kostnader. Skälet för

detta är att skattemålen liknar de indispositiva tvistemålen, dvs. mål där

förlikning är utesluten. Där är huvudprincipen att parterna svarar för sina egna

kostnader. Ersättning i skattemål bör därför lämnas endast där förhållandena i

det enskilda fallet påtagligt avviker från det normala och det finns starka skäl

för den enskilde att i en tvist dra på sig kostnader. En ytterligare begränsning

bör vara att det är fråga om fall där en betydande kostnad åsamkas en

skattskyldig och där det skulle framstå närmast som stötande om inte ersättning

helt eller till någon del utges.

 Departementschefen framhöll att sådana fall där ersättning bör utgå exempelvis

kan vara ärenden i vilka viss anmärkning kan riktas mot skattemyndighetens

handlande. Vidare anfördes att det även kan gälla oriktig tillämpning av

gällande lag, sakligt obefogade yrkanden eller invändningar, ogrundade

påståenden eller alltför löst underbyggda antaganden från det allmännas sida.

Även om det i vissa fall kan vara rimligt att ersätta den skattskyldige i fall

då han inte haft framgång i processen, t.ex. då målet drivits av prejudikatskäl,

bör det normalt förutsättas att den skattskyldige vunnit målet. Enligt

specialmotiveringen skall ersättning inte utgå för kostnader under 5 000 kr,

utan endast för de kostnader som överstiger detta belopp.

 Domstolsutredningen redovisar ca 20 fall från länsrätterna och kammarrätterna

i vilka ersättning yrkats efter att lagen tillämpats ungefär två budgetår.

Utredningen fann att ersättning medgetts i endast två fall, varvid domstolarna

även dragit av 5 000 kr från de yrkade kostnaderna. Lagen har således hittills

tillämpats i en avsevärt mindre omfattning än vad som förutsågs under lagstift-

ningsarbetet.

Domstolsutredningens förslag

Domstolsutredningen föreslår att det införs en allmän bestämmelse om ersättning

i förvaltningsmål och de mål i allmän domstol som omfattas av den föreslagna

domstolsförfarandelagen. Kostnader på myndighetsnivå omfattas dock inte.

Utgångspunkten är att den enskilde skall få ersättning av det allmänna för sina

kostnader i målet, om det med hänsyn till omständigheterna är oskäligt att han

själv skall bära kostnaderna. Vid oskälighetsbedömningen skall särskilt beaktas

om myndigheten orsakat kostnaden genom fel eller försummelse.

 Utredningen tänker sig emellertid ersättning även i andra fall. Som exempel på

fall där det, utan hänsyn till huruvida fel eller försummelse föreligger,

normalt är oskäligt att den enskilde själv står för kostnaderna nämns sådana där

kostnaderna orsakats av att en myndighet framställt sakligt obefogade yrkanden

eller invändningar, ogrundade påståenden eller alltför löst grundade antaganden.

Ersättning bör även kunna utgå när myndigheten lämnat en vilseledande vägledning

i ärendet eller orsakat den enskilde kostnader genom att begära in onödig

utredning. Även i fall där myndighetens beslut grundas på en oriktig uppgift om

rättsregler bör ersättning kunna komma ifråga. Tumregeln bör enligt utredningen

vara att ju krångligare eller oklarare rättsordningen är, desto liberalare ges

ersättning. Vidare bör möjligheten till ersättning vara bättre ju större

framgången i målet är. Krav på att målet vinns uppställs dock inte, framför allt

inte i s.k. prejudikatmål.

 Ersättning bör enligt förslaget normalt inte utgå i sådana mål där avgörandet

vilar på skönsmässig grund. Fall där den enskilde gjort sig skyldig till försum-

melse bör normalt också vara undandragna ersättningsreglernas tillämpning.

Utredningen nämner som exempel taxeringsmål där den enskilde parten inte

fullgjort sin deklarationsskyldighet på ett riktigt sätt eller rätt iakttagit de

särskilda bestämmelserna i samma lag för verksamhet som redovisas enligt

bokföringsmässiga grunder. Taxeringsmålen faller till stor del utanför den

föreslagna lagens tillämpningsområde, eftersom majoriteten av fall där ombud

behöver kopplas in, enligt utredningen, orsakas av att den enskilde inte

fullgjort sina i lag föreskrivna skyldigheter. Man framhåller vidare att

rättsfrågor är jämförelsevis ovanliga i skattemål och att domstolen förutsätts

känna lagen. Utredningen finner det vara en självklarhet att ersättning endast i

sällsynta fall skall kunna komma ifråga i mål där den skattskyldige blir

skönstaxerad eller har bedrivit en avancerad skatteplanering. Fall där den

enskilde av icke ursäktlig anledning underlåtit att före processen upplysa det

allmänna organet om ett rättsfaktum eller ett bevisfaktum som har betydelse för

processens utgång bör också hamna utanför ersättningssystemet.

 I likhet med vad som gäller enligt rättegångsbalkens ersättningsregler måste

kostnaderna varit skäligen påkallade för att ta tillvara partens rätt. Bland de

omständigheter som härvid är av betydelse, nämns, i motsats till vad som för

närvarande gäller enligt ersättningslagen, inte den enskildes ekonomi.

Ersättningsmöjligheten skall främst vara förbehållen relativt komplicerade mål,

t.ex. sådana mål som angår en komplicerad lagstiftning. Partens eget arbete och

tidspillan bör enligt utredningen inte ersättas av det allmänna. Något

minimibelopp liknande det i ersättningslagen (5 000 kr) anser utredningen inte

bör finnas, men beloppets storlek bör spela in vid bedömningen av

oskälighetsrekvisitet.

Rättssäkerhetskommitténs förslag i huvuddrag

Kommitténs förslag innebär att skattskyldiga i ökad utsträckning kan ersättas

för sina kostnader i ärenden och mål om skatt, tull och avgift. Kommittén

föreslår att kostnader för ombud eller biträde, utredning eller annat som

skäligen behövts för att tillvarata den skattskyldiges rätt skall ersättas om

han helt eller delvis vinner bifall till sina yrkanden i ärendet eller målet, om

ärendet eller målet avser fråga som är av betydelse för rättstillämpningen, om

ärendet eller målet i annat fall är svårbedömt eller om synnerliga skäl för

ersättning föreligger i annat fall.

 Kommittén föreslår vidare att ersättningen skall kunna jämkas om den

skattskyldige endast delvis vinner bifall till sina yrkanden eller om han har

varit försumlig eller har orsakat att ärendet eller målet blivit mer omfattande

än nödvändigt. Slutligen föreslår kommittén vissa justeringar av

förfarandereglerna, bl.a. att frågan om ersättning skall prövas av den domstol

eller myndighet som avgjort målet eller ärendet.

 Kommittén har vid sidan av sina förslag framfört att det bör övervägas om man

inte bör tillåta avdragsrätt vid inkomsttaxeringen för kostnader i ärenden och

mål om skatt.

Remissinstansernas inställning

Flertalet av de remissinstanser som uttalat sig särskilt om processkostnader

tillstyrker huvuddragen i förslaget eller lämnar förslaget utan erinran. Endast

två remissinstanser är mer allmänt kritiska. Länsrätten i Stockholms län anser

att alternativa möjligheter bör undersökas innan beslut om ändring av ersätt-

ningslagen fattas och hänvisar dels till vad som framförts i detta avseende i

Skatteförenklingskommitténs och Domstolsutredningens betänkanden, dels till

möjligheten att i stället utvidga rätten till skadestånd oberoende av culpa i de

fall myndigheten handlat felaktigt. Länsrätten i Norrbottens län finner

Domstolsutredningens lösning mer tilltalande och avstyrker därför kommitténs

förslag.

7.2 Utgångspunkter för en reform

Från rättssäkerhetssynpunkt är det av fundamental betydelse att den enskilde kan

få sin taxering prövad av domstol. En viktig del av möjligheten till sådan

prövning är att den enskilde kan ta tillvara sin rätt på ett effektivt sätt.

Både hos allmänna domstolar och förvaltningsdomstolar gäller principen jura

novit curia (domstolen känner rätten). Parterna behöver inte prestera bevisning

i form av rättsutredningar åt domstolen. Denna princip tillsammans med

domstolens materiella processledning leder stundom till slutsatsen att parterna

inte behöver lägga ned något arbete med att precisera innehållet i rättsreglerna

i det prövade fallet. Vad sedan angår fakta- eller sakfrågorna karaktäriseras

förvaltningsprocessen av att domstolen skall se till att målet blir så utrett

som dess beskaffenhet kräver och att den vid behov anvisar parterna hur

utredningen bör kompletteras. Till skillnad från dispositiva mål, där ansvaret

för målet vilar på parterna, skall således domstolen vara aktiv (official-

principen). Utgångspunkten är således att de enskilda inte skall behöva anlita

juridiskt biträde eller ombud i förvaltningsprocessen. Likväl finns det fall där

sådan hjälp behövs. Från rättssäkerhetssynpunkt är det inte acceptabelt att den

skattskyldige inte har tillgång till juridisk sakkunskap om sådan är nödvändig

för att tillvarata hans rätt. Följdfrågan blir då om rättssäkerheten kan bli

lidande av att den enskilde måste bekosta ombudet eller biträdet. Så är t.ex.

fallet om den enskilde av ekonomiska skäl väljer att avstå från att anlita

juridisk sakkunskap och därigenom inte kan tillvarata sin rätt. Emellertid är

det också en rättssäkerhetsaspekt att man inte behöver tvingas in en kostsam

process utan möjlighet till ersättning, oavsett om man har råd att bekosta den

eller ej.

 Under förutsättning att den skattskyldige behövt juridiskt biträde eller ombud

för att ta tillvara sin rätt och att det inte är han som vållat eller varit

försumlig i skattemålet finns ingen rimlig anledning att han alltid skall behöva

bekosta en process. De flesta som deklarerar riktigt drabbas inte av kostnader

för en process, utan det är endast vissa skattskyldiga som behöver föra

processer för att få rätt. Av likabehandlingsskäl borde naturligtvis detta inte

inträffa, men sådan precision kan knappast uppnås i ett massförfarande som t.ex.

den årliga inkomsttaxeringen. Det är emellertid en viktig del i likabehandlingen

att de som drabbas åtminstone kompenseras för det extra besväret att föra en

process för att nå en riktig taxering. Vi menar därför att det är rimligt från

rättssäkerhetssynpunkt att ge den skattskyldige ersättning för processkostnader

(i huvudsak kostnader för juridiskt ombud eller biträde) då han vunnit målet, om

det behövts för att ta till vara hans rätt och han inte själv har orsakat

processen genom att inte fullgöra sin skyldighet att deklararera eller lämna

uppgifter, bevismaterial eller dylikt.

 Domstolsutredningens förslag innebär att det allmänna i vissa fall skall svara

för den enskilde partens kostnader i en skatteprocess då han vinner processen.

Detta är ett värdefullt steg i rätt riktning. Utredningens förslag tar

emellertid främst sikte på fall där den oriktiga taxeringen orsakats av

myndighetens fel eller försummelse. Taxeringsmålen förutsätts till stor del

falla utanför tillämpningsområdet. Det finns därför skäl anta att förslaget när

det gäller skattemålen inte kommer att medföra någon större förändring jämfört

med nuvarande ordning. För ett sådant antagande talar också utredningens

beräkning av kostnaderna för ett ersättningsförfarande för hela det

förvaltningsrättsliga området, vilka ligger i nivå med vad

Skatteförenklingskommittén beräknade för enbart skattemålen.

 Domstolsutredningens förslag till ändrade ersättningsregler har ännu inte lett

till några åtgärder i lagstiftningshänseende. Frågan är i stället tänkt att tas

upp inom ramen för en kommande allmän omarbetning av förvaltningsprocesslagen.

 I Rättssäkerhetskommitténs uppdrag ingick att samråda med Kommittén för

översyn av det allmännas skadeståndsansvar (Ju 1989:03). Denna har i sitt

betänkande Det allmännas skadeståndsansvar (SOU 1993:55) inte lagt något förslag

om enskildas rätt till ersättning för rättegångskostnader. Rättegångskost-

nadsfrågan bör enligt kommittén övervägas och lösas i första hand inom ramen för

det pågående reformarbetet rörande förvaltningsprocessen i allmänhet och

därjämte eventuellt tas upp som en del i en särskild reformering av skatte-

processens bestämmelser.

 Enligt vår mening är såväl de nuvarande reglerna som de ändringar som

föreslagits av Domstolsutredningen för restriktiva. Vi finner det därför

angeläget att nu införa mer generösa regler beträffande möjligheterna för

enskilda att få ersättning för processkostnader i skattemål.

 77

7.3 Förutsättningar för ersättning

Regeringens förslag: Ersättning skall efter framställning beviljas för kostnader

för ombud eller biträde, utredning eller annat som skäligen behövts för att

tillvarata den skattskyldiges rätt om

- den skattskyldige helt eller delvis vinner bifall till sina yrkanden i ärendet

eller målet,

- ärendet eller målet avser fråga som är av betydelse för rättstillämpningen

eller

- det finns synnerliga skäl för ersättning i annat fall.

 Kommitténs förslag: Motsvarar vårt. Kommittén föreslår dock att ersättning även

skall kunna utgå om ärendet eller målet i annat fall är svårbedömt.

 Remissinstanserna: Generaltullstyrelsen anser att ersättning i normala fall

inte skall medges för kostnader för överklagande av t.ex. tulltaxeringsbeslut,

tulltillägg, förseningsavgift och viten, när den tullskyldige bedriver

kommersiell importverksamhet. Svea hovrätt och Juridiska fakultetsnämnden vid

Uppsala universitet avstyrker att ersättning skall kunna utgå när målet eller

ärendet i annat fall är svårbedömt. FAR ser gärna att propositionen markerar en

generös syn på skälighetsrekvisitet. JUSEK pekar på att skattemyndigheternas

rättsbildande verksamhet kan hämmas eftersom kostnadsaspekten troligtvis medför

att antalet mål som drivs av prejudikatintresse minskar. I övrigt har flera

remissinstanser lämnat synpunkter av lagskrivningsteknisk natur. Bl.a. har

framförts önskemål om en precisering av kriterierna för rätt till ersättning.

 Skälen för regeringens förslag: De argument som normalt anförts mot ersättning

till de enskilda i mål och ärenden om skatt rör i allmänhet att det inte finns

något större behov av juridiskt biträde eller ombud, t.ex. därför att den

enskilde enkelt kan föra processen själv, att han kan få rådgivning av

skattemyndigheten hur han skall föra processen, att domstolen via sitt

officialansvar kan vägleda och eventuellt på eget iniativ förordna om undersök-

ningar etc. Emellertid finns många fall då den skattskyldige verkligen har behov

av juridisk sakkunskap för att på ett effektivt sätt kunna föra sin talan.

 Skattelagstiftningen har fortlöpande blivit allt mer komplicerad, särskilt för

näringsidkare. Allt fler skattskyldiga har därför funnit för gott att anlita

skatteexpertis i ärenden och mål om skatt. Det framstår då som angeläget att den

enskilde inte ställs utan ekonomiskt stöd i en situation där det under vissa

omständigheter skulle framstå som stötande att han själv svarade för sina

kostnader. Av rättviseskäl är det också viktigt att skattskyldiga så långt det

är möjligt bereds samma möjligheter att oberoende av olika förutsättningar kunna

föra en framgångsrik process. Däremot är det inte meningsfullt från rättssäker-

hetssynpunkt att ge ersättning till en enskild som av bekvämlighetsskäl låter

ett juridiskt ombud föra talan. Om man emellertid uppställer villkoret att

kostnaderna för ombud eller biträde, utredning eller annat skäligen behövts för

att ta till vara den skattskyldiges rätt, dvs. samma rekvisit som i nuvarande

3 ersättningslagen, kan skattemyndigheten resp. domstolen pröva huruvida

sådant behov förelegat eller ej.

 En omständighet som bör berättiga den skattskyldige till ersättning är att han

vinner bifall till sin talan helt eller delvis. Det är svårt att uttala sig om

antalet mål och ärenden det är fråga om. De undersökningar som senast

presenterats avser endast förhållandena före 1990 års taxeringsreform. Till

följd av reformen har emellertid antalet processer minskat kraftigt och ersatts

av omprövningsförfarandet. Å andra sidan ställer den samtidigt införda

sakprocessen vid mål i skattedomstol större krav på den enskilde i fråga om

talans utformning.

 Det kan finnas flera anledningar till att den skattskyldige vinner bifall till

sitt yrkande. Ett ärende kan ha handlagts felaktigt av skattemyndigheten. Det

förekommer även att den skattskyldige vinner målet därför att skattemyndigheten

intagit en alltför fiskal hållning, utan att för den skull ha förfarit

felaktigt. Vidare kan ny utredning eller ändrad praxis medföra att saken ställs

i ett annat läge än tidigare. Om deklarationsskyldigheten fullgjorts på ett

riktigt sätt och skattemyndigheten avviker från deklarationen, men avvikelsen

sedermera ändras av skattemyndigheten eller av domstol, får det anses rimligt

från rättssäkerhetssynpunkt att ersätta den skattskyldige för en process som

leder till att han blir taxerad i enlighet med sin deklaration. Var och ens

allmänna skyldighet sträcker sig endast till att deklararera, inte att driva en

process mot skattemyndigheten om deklarationens riktighet. Förutsättning är dock

som tidigare anförts att kostnaderna skäligen behövts för att ta tillvara hans

rätt. Vad som nu sagts om bifall till den skattskyldiges yrkanden måste även

gälla om hans yrkanden bifalls endast till viss del. Att ersättningen i dessa

fall bör reduceras framgår av avsnitt 7.4.

 Vidare finns det ett stort antal fall där rättsläget är oklart eller

sakomständigheterna är komplicerade. Inte minst antalet prejudikatfall hos

Regeringsrätten visar detta. Det bör rimligen även finnas ett antal fall som

inte når Regeringsrätten, men som har samma karaktär och kanske dessutom avgörs

med ledning av att ett sådant fall under tiden prövats av Regeringsrätten.

Prejudikatfallen och liknande fall innefattar normalt svåra rättsfrågor. Flera

av dessa rättsfrågor är inte lösta på förhand och det går inte att säga att

någon kan dem - känner rätten - i förväg. Svåra fall karaktäriseras i stället

ofta av att man måste få fram en stor mängd argument för att finna en rimlig

lösning. Denna process gagnas oftast bäst av att båda parter argumenterar för

sin mening. Den kontradiktoriska processen med två jämbördiga parter är här

överlägsen andra former. I dessa fall är det därför till fördel för

rättssäkerheten att den enskilde har tillgång till juridiskt biträde eller

ombud, på samma sätt som skattemyndigheten företräds av sakkunniga tjänstemän.

Det är då rimligt att det allmänna bekostar en verksamhet som inte sällan

orsakas av den komplicerade skattelagstiftningen och som kommer ett större antal

skattskyldiga till del. Vi finner därför att ersättning bör utgå i s.k.

prejudikatfall och liknande mål, naturligtvis under förutsättningen att målet

inte haft en sådan enkel karaktär att talan kunnat föras utan juridisk

sakkunskap.

 Slutligen bör det även finnas en möjlighet till ersättning vid fall som inte

täcks in av de rekvisit som redovisats ovan. Ersättning bör därför utgå om det i

övrigt finns synnerliga skäl.

 Kommittén har föreslagit att ersättning även skall utgå om ärendet eller målet

i annat fall är svårbedömt. Från såväl rättssäkerhetssynpunkt som av

kostnadsskäl är det viktigt att ersättningsreglerna är så klara och enhetliga

som möjligt. En regel av den innebörd som kommittén föreslagit får anses mindre

angelägen än de övriga. Förutom att den kan ge upphov till vissa

gränsdragningsproblem och därmed riskera att motverka enhetlighet i bedömningen,

kan den föranleda onödig utredning, vilket drabbar den skattskyldige om

ersättning ändå inte beviljas. Den allmänna skälighetsbedömningen och de

föreslagna rekvisiten får anses tillräckliga.

 En särskild fråga är om det bör vara möjligt att få ersättning i ärenden hos

skattemyndighet. Så är fallet enligt nuvarande ordning. Enligt Domstolsutred-

ningens förslag skall däremot ersättning endast kunna lämnas för kostnader i

domstolsprocess. Det är framför allt eftertaxeringsärenden och andra ompröv-

ningsärenden samt taxerings- och skatterevisionsärenden som är aktuella.

 Det måste anses viktigt att den skattskyldige inte väntar med att skaffa

sakkunnig hjälp till domstolsförfarandet, utan att tyngdpunkten i

skatteförfarandet behålls på skattemyndighetsnivå. Ett omprövnings- eller

taxeringsärende kan dessutom få i stort sett samma karaktär som en

domstolsprocess, varför det saknas anledning att ha andra regler för ersättning

vid ärenden om skatt än vid mål om skatt. Tvärtom är det bättre att tvister

mellan skattskyldiga och skattemyndigheten löses på ett så smidigt sätt och så

tidigt stadium som möjligt. Det blir i allmänhet också billigare för alla

parter. Trots att det ibland kan föreligga vissa svårigheter att skilja ut de

kostnader som avser sådant arbete som det ankommer på den skattskyldige att

tillhandahålla finner vi det rimligt att den skattskyldige skall kunna få

ersättning också i ärenden hos skattemyndighet. Det fordras emellertid att man

uppmärksammar de skattskyldiga på att framgång i sådana ärenden inte alltid

innebär rätt till ersättning, eftersom den skattskyldige har ett omfattande

ansvar vid utredningen av beskattningsunderlaget. Samtidigt är det viktigt att

den skattskyldige inte förleds att förhålla sig passiv i skatteärendet, i hopp

om att möjligheten till ersättning är bättre i domstolsprocessen.

 Sammanfattningsvis föreslås att 3 ersättningslagen ändras i enlighet med vad

som anförts.

 78

7.4 Jämkning av ersättning m.m.

Regeringens förslag: Ersättning får jämkas om den skattskyldige endast delvis

vinner bifall till sina yrkanden eller om han har varit försumlig eller har

orsakat att ärendet eller målet blivit mer omfattande än nödvändigt.

 Kommitténs förslag: Motsvarar vårt. Kommittén föreslår även att nuvarande

regel att ersättningen skall minskas med annan ersättning som den skattskyldige

har fått eller kan antas komma att få för samma kostnader enligt annan

författning eller enligt avtal, skall upphävas.

 Remissinstanserna: Länsrätten i Stockholms län anser att, om förslaget

genomförs, ersättningen bör begränsas så att samhället inte åläggs att betala

kostnaderna vid skatteplanering.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler skall ersättning inte

medges den skattskyldige i sådana fall där framgången i ärendet eller målet

beror på att han först i processen tillhandahållit sådant material som borde

tillhandahållits tidigare. Ersättning skall således inte beviljas för kostnader

som hänför sig till skyldigheten att lämna deklaration eller tillhandahålla

underlag (räkenskaper, anteckningar m.m.) som han är skyldig att lämna och som

behövs för att deklarera eller för att myndigheterna skall kunna kontrollera

deklarationen och fastställa skatten. Om t.ex. en skattskyldig på grund av

allvarliga brister i sin deklaration eller i sin bokföring påförs en skönsmässig

taxering men sedan i en taxeringsprocess får skönstaxeringen nedsatt eller

undanröjd bör ersättning normalt inte lämnas. Inte heller ersätts den

skattskyldige för eget arbete, tidsspillan eller i övrigt för kostnader för

sådant som den skattskyldige själv utfört med anledning av ärendet eller målet.

Bestämmelserna i denna del bör kvarstå oförändrade.

 Nu föreslås en jämkningsbestämmelse som ger möjlighet att sätta ned ersättning

i den mån den skattskyldige endast vinner del av ärende eller mål samt då han

varit försumlig eller orsakat att målet blivit mer omfattande än nödvändigt.

Inte heller bör full ersättning beviljas när ärendet eller målet komplicerats på

grund av oskicklig processföring från den enskildes sida.

 Vad beträffar frågan om ersättning enligt annan författning eller enligt avtal

skall enligt nuvarande bestämmelser ersättning som fås enligt ersättningslagen

minskas med annan ersättning som den skattskyldige har fått eller kan antas

komma att få för samma kostnader. Kommittén har ansett att denna bestämmelse bör

upphävas och har anfört att den främst har betydelse när den enskilde har

tecknat en försäkring som ger rätt till ersättning för kostnader i skatteärenden

eller skattemål. I dessa fall drabbar kostnaderna ändå dem som tecknat försäk-

ringen, dvs. det påverkar rimligen premiens höjd. De som tecknat en försäkring

har då enligt kommittén hamnat i en sämre situation än dem som underlåtit detta.

Kommittén har vidare anfört att nuvarande ordning riskerar leda till att

försäkringsbolaget och det allmänna inväntar varandra.

 Nuvarande bestämmelser tar främst sikte på de fall när ersättning betalats ut

enligt rättshjälpslagen eller där den skattskyldige tecknat

rättsskyddsförsäkring. Trots att ersättningslagen är subsidiär i förhållande

till rättshjälpslagen kan, enligt uttalanden i förarbetena vid införandet av

ersättningslagen (prop. 1988/89:126 s. 30), ersättning utgå även i det fallet

att den skattskyldige har rättshjälp enligt rättshjälpslagen, nämligen för

rättshjälpsavgift och tilläggsavgift. I ersättningsfallen kan på samma sätt

ersättning medges för den del som inte ersätts via försäkringen, dvs. för

självrisk och för den del som överstiger ett eventuellt ersättningstak enligt

försäkringsavtalet. Vidare kan den situationen uppkomma att myndigheten eller

domstolen i ett visst fall bedömer innebörden av ett försäkringsavtal så att den

skattskyldige kan antas få ersättning enligt avtalet och därför reducerar den

ursprungliga ersättningen enligt ersättningslagen med den förmodade

försäkringsersättningen. Om det senare visar sig att försäkringsersättningen av

någon anledning inte betalas ut, får den skattskyldige överklaga myndighetens

eller domstolens ersättningsbeslut. Om tiden för överklagande har gått ut, kan

det finnas förutsättningar för resning. Ersättningsbegränsningen kan således

inte anses innebära att den som får ersättning enligt annan författning kommer i

sämre läge. Däremot medför ett slopande av begränsningen risk för att kostnader

ersätts dubbelt, vilket skulle te sig stötande.

 Beträffande försäkringsfallen bör vidare beaktas att det i prop. 1992/93:109

om ändring i rättshjälpslagen m.m. avseende den allmänna rättshjälpens

förhållande till försäkringar uttalats att den allmänna rättshjälpen på sikt bör

göras generellt subsidiär till rättsskyddsförsäkringar på så sätt att rättshjälp

inte får beviljas i angelägenheter som omfattas av rättsskyddsförsäkringar eller

liknande rättsskydd (s. 19 ff). I direktiven (Dir. 1993:77) till 1993 års

rättshjälpsutredning (Ju 1993:08) har uttalats att utredaren bör överväga denna

fråga. Det får anses angeläget att ersättningslagens bestämmelser i denna del

överensstämmer med vad som gäller enligt rättshjälpslagen. I avvaktan på

utredningens förslag finns det för närvarande inte skäl att slopa bestämmelsen i

5 ersättningslagen.

 Förslaget i denna del innebär i fråga om ersättningslagen att reglerna i

nuvarande 3 om begränsning i ersättningsrätten flyttas till 4 och att det i

5 införs regler om jämkning i enlighet med vad som nu anförts.

 79

7.5 Förfarandet

Regeringens förslag: Frågan om ersättning skall prövas av den myndighet eller

domstol där kostnaderna uppkommit.

 En möjlighet för det allmänna att överklaga beslut om ersättning införs.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: RSV anser att ersättning skall betalas ut av skattemyn-

digheten i stället för som nu av RSV. Kammarrätten i Jönköping avstyrker att

skattemyndigheten skall pröva frågan om ersättning i omprövningsfallen och

förordar att länsrätten även fortsättningsvis prövar ersättningsfrågorna i dessa

fall. Länsrätten i Kronobergs län anser att om det finns ett omprövningsför-

farande i själva sakfrågan, så bör detta gälla även i ersättningsfrågan.

 Skälen för regeringens förslag: Vad avser förfarandet i ersättningsärenden

anser vi att nuvarande ordning med prövning av den domstol där kostnaderna

uppkommit i huvudsak är ändamålsenlig. Endast några justeringar framstår som

nödvändiga.

 Vad först beträffar forumfrågan skall enligt nuvarande ordning talan om

ersättning väckas vid länsrätt i de fall då ärende ligger hos myndighet. Detta

är enligt vår mening osmidigt och i stället bör myndigheten i dessa fall kunna

avgöra om ersättning skall beviljas. Bestämmelserna bör därför ändras så att

ersättningsfrågan prövas av den myndighet eller domstol där kostnaderna

uppkommit.

 Därefter bör något sägas om tidsfristen för framställan om ersättning. Enligt

förslaget skall sådan ha kommit in innan målet eller ärendet avgörs, oavsett om

frågan behandlas av domstol eller annan myndighet. Å ena sidan innebär detta

naturligen vissa svårigheter för de skattskyldiga, eftersom de inte alltid med

säkerhet vet när ärendet eller målet är klart att avgöras. Om det å andra sidan

skulle falla på myndighetens ansvar att underrätta de skattskyldiga om detta

skulle det ställa myndigheten inför avsevärda administrativa problem. Det får

därför anses rimligt att det åligger den skattskyldige att i ett tidigt skede

meddela myndigheten om han avser att begära ersättning. Det kan därvid vara

lämpligt att myndigheten inledningsvis informerar den skattskyldige om detta.

Endast då den skattskyldige lämnat sådant meddelande får det anses åligga

myndigheten att då ärendet eller målet är klart att avgöras höra av sig till den

skattskyldige med förfrågan om slutlig framställan om ersättning.

 Vad slutligen avser frågan om saklegitimation för det allmänna då

förvaltningsmyndighet fattat ersättningsbeslutet, framstår det som naturligt att

beslutet får överklagas av den myndighet som också får överklaga beslut i själva

sakfrågan (vanligen RSV).

 Förslaget i denna del medför justeringar i 7-9 och 11 ersättningslagen.

 Fastställda ersättningsbelopp betalas för närvarande ut av Riksskatteverket.

Med beaktande av att de föreslagna ändringarna i lagen kan antas medföra att

utbetalning av ersättning kommer att ske i ett mycket större antal fall än för

närvarande, bör utbetalningarna i stället ske genom vederbörande myndighets

försorg, oavsett om frågan om ersättning prövats av myndighet eller domstol.

7.6 Avdrag för processkostnader

Kommittén har vid sidan av sina förslag framfört att det bör övervägas om man

inte bör tillåta avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader i ärenden och mål om

skatt. Kommittén anför att sådana kostnader i praktiken sällan eller aldrig

återförs i deklarationen, varvid avdrag således erhålls rent faktiskt. Fördelen

med ett sådant avdrag är enligt kommittén att det i framtiden inte kommer att

råda någon oklarhet i frågan vad kostnader för skatterådgivning avser samt att

utbetald ersättning blir skattepliktig.

 Även om ett system med avdragsrätt har vissa förtjänster finner vi att ett

sådant system skulle medföra risk för konflikt med den tidigare nämnda principen

att var och en skall svara för sin deklaration. Att deklarera anses vara en

medborgerlig skyldighet. Det kan visserligen ifrågasättas om även processen i

domstol bör omfattas av den medborgerliga skyldigheten att deklarera.

Svårigheter skulle dock ofelbart uppstå beträffande frågan var gränsen går

mellan uppfylld deklarationsskyldighet och den skattskyldiges åtgärder i en

process. Vi finner därför att rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för

kostnader i ärenden och mål om skatt för närvarande inte bör införas.

7.7 Rättshjälpslagen

Regeringens förslag: Allmän rättshjälp får beviljas i en angelägenhet rörande

skatter, tullar och avgifter endast om det föreligger särskilda skäl. Detsamma

skall gälla angelägenhet rörande betalningssäkring för skatter, tullar och

avgifter.

 Kommitténs förslag: Kommittén har inte lämnat något förslag i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler kan de rättegångskost-

nader som enskilda parter skall stå för i vissa fall och i viss utsträckning

ersättas av det allmänna enligt rättshjälpslagen (1972:429). Allmän rättshjälp

kan beviljas fysiska personer och dödsbon. För detta krävs att det är fråga om

en rättslig angelägenhet och att sökanden har behov av allmän rättshjälp, t.ex.

i fråga om advokat eller annat biträde. För att allmän rättshjälp skall beviljas

krävs att sökandens inkomst inte överstiger ett visst belopp. Allmän rättshjälp

beviljas inte för upprättande av självdeklaration och inte heller i ärenden om

fastighetsdeklaration eller mål och ärenden om fastighetstaxering, se 8 första

stycket 5 och tredje stycket rättshjälpslagen samt 9 rättshjälpsförordningen

(1979:938). Vidare beviljas inte den som är eller har varit näringsidkare allmän

rättshjälp i angelägenhet som uppkommit i hans näringsverksamhet, om det inte

med hänsyn till vissa i lagen särskilt angivna omständigheter finns särskilda

skäl för rättshjälp.

 I praxis har man varit restriktiv med att bevilja allmän rättshjälp i

förvaltningsärenden. Det har främst sin grund i förvaltningsmyndigheternas och

domstolarnas skyldighet att hjälpa den enskilde på olika sätt. Vid

ersättningslagens tillkomst övervägdes att genom en utvidgning av rätten till

allmän rättshjälp öka möjligheten för enskilda att få ersättning för sina

kostnader i en skatteprocess. Departementschefen ansåg emellertid att rätt-

shjälpslagen i dess dåvarande form inte var lämplig för att inkludera särskilda

regler om ersättning i ärenden och mål om skatt (prop. 1988/89:126 s. 13).

 Den utvidgning av möjligheterna till ersättning i mål och ärenden om skatt som

vi föreslagit i det föregående är inte avsedd att påverka möjligheten att få

allmän rättshjälp. Den möjligheten bör också i fortsättningen vara begränsad.

 För att klargöra hur rättshjälpslagen förhåller sig till de nya bestämmelserna

i ersättningslagen bör rätten till allmän rättshjälp i mål och ärenden som

omfattas av ersättningslagen lagregleras. Det finns i nuläget inte något

underlag för en mer genomgripande förändring. Rättshjälpslagen är dessutom

föremål för översyn av 1993 års rättshjälpsutredning. Denna kan komma att leda

till stora förändringar i fråga om rättshjälpens konstruktion och lagens

utformning. Resultatet av Rättshjälpsutredningens arbete skall redovisas först

våren 1995. Åtgärderna bör därför tills vidare begränsas på det sättet att vad

som gäller enligt praxis uttryckligen lagregleras.

 Den praxis som utbildats innebär att allmän rättshjälp beviljas med stor

restriktivitet i ärenden hos förvaltningsmyndighet och förvaltningsdomstol.

Behov av biträdeshjälp har ansetts finnas endast om det finns särskilda skäl med

hänsyn till sökandens personliga förhållanden eller sakens beskaffenhet. Vid

bedömningen av om det finns sådant behov beaktas särskilt om det under

utredningen har lämnats motstridiga sakuppgifter i väsentligt hänseende eller om

betydelsefulla sakförhållanden i övrigt är oklara. När det särskilt gäller

skatte- och taxeringsmål anses behov av allmän rättshjälp normalt inte

föreligga. Rättshjälp har beviljats i mer invecklade mål eller när det annars

funnits särskilda omständigheter, främst där den rättssökande trots domstolens

utredningsskyldighet själv måste göra en utredning.

 Ett tillägg bör därför göras i 8 rättshjälpslagen av innebörd att allmän

rättshjälp får beviljas i en angelägenhet rörande skatter, tullar och avgifter

endast om det föreligger särskilda skäl. Detsamma skall gälla angelägenhet

rörande betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Som redan nämnts får

allmän rättshjälp inte beviljas i ärenden om fastighetsdeklaration eller mål

eller ärenden rörande fastighetstaxering. Angelägenheter rörande

fastighetstaxering, som omfattas av ersättningslagen, behöver därför inte nämnas

i den nya bestämmelsen.

 Beredningen av de förslag Rättshjälpsutredningen kommer att lämna får sedan

utvisa om behov finns att göra ytterligare ändringar i fråga om ersättning på

skatteområdet. Hithörande frågor kan också aktualiseras i det arbete med

revidering av förvaltningsprocessen, bl.a. i fråga om ersättning för rättegångs-

kostnader som pågår inom Justitiedepartementet på grundval av

Domstolsutredningens förslag.

8 Betalningssäkring

8.1 Riskrekvisitet

Regeringens förslag: Möjligheten att tillgripa betalningssäkring begränsas till

att avse betalningsovilja. Betalningsoförmåga skall inte längre räcka som grund.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Så gott som alla remissinstanser som yttrat sig i denna del

tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Länsrätten i Stockholms län

tillstyrker emellertid förslaget endast under förutsättning att

skatteprivilegiet avskaffas. Sveriges Domareförbund framhåller att från

rättssäkerhetssynpunkt finns det för den enskilde inget att erinra mot

förslaget, men ifrågasätter det lämpliga i att begränsa institutet på sätt som

föreslagits. Föreningen Sveriges Kronofogdar anser att det är logiskt att samma

förutsättningar skall gälla för betalningssäkring och kvarstad. Det är därför

rimligt att i bägge fallen ha som kriterium ett befarat aktivt

betalningsundandragande från gäldenärens sida. Skattebetalarnas Förening

framhåller att staten genom att åberopa betalningsoförmåga som grund för

betalningssäkring kan skaffa sig företräde framför andra borgenärer och att

betalningssäkringen i dessa fall kan utlösa en konkurssituation där övriga

borgenärer får stå tillbaka för de krav som staten säkrat.

 Skälen för regeringens förslag: Lagen (1978:880) om betalningssäkring för

skatter, tullar och avgifter (betalningssäkringslagen) har varit i kraft sedan

den 1 januari 1979. Betalningssäkringen är en processuell säkerhetsåtgärd och

motsvarar i huvudsak kvarstadsinstitutet inom civil- och straffprocessen. Syftet

med betalningssäkring är att säkerställa verkställighet av ett kommande skatte-

eller avgiftsbeslut och stärka det allmännas ställning som borgenär vid uppbörd

och indrivning av en fordran på skatt, tull eller avgift.

 Beslut om betalningssäkring får fattas om det finns påtaglig risk att

gäldenären inte kommer att betala fordringen. Detta innebär att betal-

ningssäkring får meddelas om det finns en konkret risk för att den

skattskyldige (gäldenären) antingen försöker undgå att betala skatt, s.k.

betalningsovilja eller betalningssabotage, eller saknar medel att kunna betala

med, s.k. betalningsoförmåga. Betalningssäkring skall således kunna användas för

att skydda mot s.k. betalningssabotage men också för att minska den kreditrisk

som det allmänna löper för skattefordringar.

 Omständigheter som kan peka på att risk föreligger för att en fordran inte

kommer att betalas är t.ex. att gäldenären underlåter att deklarera eller

fullgöra sin uppgiftsskyldighet på annat sätt eller lämnar oriktiga eller

ofullständiga uppgifter i sin deklaration. Något som också kan tyda på att

betalningsskyldigheten inte kommer att fullgöras är om gäldenären vidtagit

åtgärder för att göra sin egendom oåtkomlig för verkställighet genom att till-

gångar överlåtits på exempelvis familjemedlemmar eller andra närstående eller

att förberedelse gjorts för att flytta utomlands. Även det förhållandet att

gäldenären tidigare har visat betalningsförsummelse kan utgöra risk för att han

inte kommer att betala sin skuld. Regeringsrättens praxis visar att det i varje

enskilt fall måste göras en kvalificerad riskbedömning grundad på en helhetssyn

av gäldenärens förhållanden.

 Betalningssäkring medför - till skillnad från kvarstad - särskild förmånsrätt

(se avsnitt 8.2) i den egendom som tagits i anspråk (8 förmånsrättslagen,

1970:979). Möjligheten att använda betalningssäkring vid befarad betalnings-

oförmåga ger tillsammans med den särskilda förmånsrätten det allmänna en

möjlighet att vid konkursrisk gå in på ett tidigare stadium än övriga borgenärer

och säkra sin rätt till betalning. Staten kan således inför en befarad konkurs

genom ett beslut om betalningssäkring säkerställa sin rätt till betalning till

förfång för gäldenärens övriga borgenärer och därigenom kanske även orsaka att

gäldenären hamnar i sådana betalningssvårigheter att betalningssäkringen i sig

framkallar en konkurs. Kritik har därför riktats mot att befarad

betalningsoförmåga kan användas som grund för betalningssäkring.

 Regeringen ställer sig bakom kommitténs förslag och föreslår att

betalningsoförmåga inte längre skall utgöra grund för betalningssäkring.

 Förslaget föranleder ändring i 4 betalningssäkringslagen.

8.2 Den särskilda förmånsrätten

Regeringens förslag: Den särskilda förmånsrätten för betalningssäkrade

fordringar avskaffas.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. RRV och Länsrätten i Stockholms

län anser att denna fråga inte kan behandlas isolerat utan bör ses som en

principfråga huruvida det över huvud taget skall finnas en särskild förmånsrätt

för skattefordringar, en fråga som behandlats av Insolvensutredningen. JO anser

att frågan bör behandlas i ett annat sammanhang eftersom förslaget inte är så

väl underbyggt att det är möjligt att ta ställning till det. RSV avstyrker

förslaget oavsett vad Insolvensutredningens förslag leder fram till. Däremot är

RSV av den uppfattningen att samma regler beträffande förmånsrätt bör gälla för

kvarstad och betalningssäkring, något som kan uppnås genom att förmånsrätt

tillskapas för kvarstad, vilket verket föreslagit i RSV Rapport 1991:1 Översyn

av utsökningsbalken. RSV påpekar att förlusterna för staten torde bli betydande

om förmånsrätten slopas. Vidare befarar RSV att problemen med skenfordringar kan

komma att accentueras. Även TCO avstyrker förslaget och befarar att ändringarna

i förmånsrätten kan få till följd att oseriösa företag återigen börjar betrakta

skatteskulder som en extraordinär utgift.

 Skälen för regeringens förslag: Vi har tidigare (avsnitt 8.1) föreslagit att

möjligheten att betalningssäkra begränsas till att gälla endast då det finns en

påtaglig risk för betalningssabotage. Staten får härigenom inte möjlighet

använda institutet för att gå in före andra borgenärer vid befarade betalnings-

svårigheter.

 Skattefordringar har för närvarande allmän förmånsrätt (11 förmånsrättslagen,

1970:979). I ett betänkande Lag om företagsrekonstruktion (SOU 1992:113) av

Insolvensutredningen (Ju 1988:02) föreslås emellertid att denna förmånsrätt för

skatter och avgifter, det s.k. skatteprivilegiet, avskaffas. Staten får då inte

någon bättre ställning än andra (oprioriterade) borgenärer. Betänkandet bereds

för närvarande inom Justitiedepartementet.

 Med verkställighet av ett beslut om betalningssäkring följer särskild

förmånsrätt i den egendom i vilken verkställighet ägt rum (8 förmåns-

rättslagen). Betalningssäkringsinstitutet motsvaras av möjligheten till kvarstad

för andra fordringar. Vid kvarstad erhåller borgenären emellertid inte någon

särskild förmånsrätt genom verkställighet av kvarstadsbeslutet. RSV har i

rapporten Översyn av utsökningsbalken (RSV Rapport 1991:1) föreslagit att

kvarstad skall ge förmånsrätt. Skälet för RSV:s förslag är att sökanden i ett

kvarstadsmål kan ha varit på sin vakt och lagt ner arbete och kostnader på att

få kvarstaden till stånd, vilket, om den samtidigt utmäts för annans fordran,

framstår som meningslöst. Rapporten bereds för närvarande inom

Justitiedepartementet.

 Det huvudsakliga skälet till att betalningssäkring förenades med förmånsrätt

var att det allmännas ställning ansågs böra stärkas under den tid då fordringen

ännu inte är indrivningsbar, inte bara mot gäldenären själv utan även mot

gäldenärens övriga borgenärer (prop. 1978/79:28 s. 123). Enligt regeringens

mening är det inte motiverat att staten på det sättet får företräde framför

andra borgenärer. Behovet av skydd för betalningssäkringen får anses

tillräckligt väl tillgodosett om betalningssäkrad egendom som senare utmäts för

en annan fordran anses samtidigt utmätt för den fordran som ligger till grund

för betalningssäkringen. Ett sådant skydd finns i dag för kvarstadsbelagd

egendom enligt 16 kap. 15 andra stycket utsökningsbalken. Vi föreslår därför

att den särskilda förmånsrätten vid betalningssäkring slopas och att regeln för

kvarstadsbelagd egendom i nu nämnt avseende görs tillämplig på betalningssäkrad

egendom.

 Förslaget föranleder ändringar i 12 betalningssäkringslagen, 8 och 9

förmånsrättslagen, 1 kap. 5 och 4 kap. 13 och 19 konkurslagen (1987:672)

samt 8 kap. 14 , 10 kap. 7 och 10 , 12 kap. 25 , 13 kap. 7 och 16 kap. 15

 utsökningsbalken.

8.3 Tidsfrist

Regeringens förslag: Möjligheterna att förlänga tidsfristen för att

fastställa en fordran eller väcka talan vid domstol begränsas till tre

månader i taget.

 Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att tidsfristen bestäms till en månad.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalat sig i frågan är negativa till

förslaget. Både JO och RÅ anser att tidsfristen är för snävt tilltagen. JO

betonar att förslaget kommer att leda till administrativt merarbete som

inkräktar på den tid som behövs för ärendenas sakliga prövning. RÅ föreslår att

tidsfristen bestäms till tre månader. Länsrätten i Stockholms län framhåller att

förslaget enbart skulle medföra en ökad arbetsbelastning och inte någon ökning i

rättssäkerheten. Om förslaget genomförs föreslår länsrätten att en ventil införs

för att fånga in sådana fall där den skattskyldige vägrar medverka. Kammarrätten

i Jönköping ser inte att det finns något skäl till att införa tidsbegränsningar

hos domstolarna.

 Skälen för regeringens förslag: För betalningssäkring gäller en tidsfrist på

sex månader inom vilken en icke fastställd fordran måste ha fastställts av

skattemyndigheten eller talan om fastställelse av fordringen eller underlaget

för den ha väckts vid domstol. Går tidsfristen ut skall beslutet om

betalningssäkring hävas. Om det finns särskilda skäl får länsrätten medge

förlängning av tidsfristen. Som exempel på särskilda skäl angavs i förarbetena

(prop. 1989/90:35 s. 25) att den skattskyldige förhalar utredningen eller

utredningsmaterialet är mycket omfattande. Ansökan om förlängning skall göras

innan tidsfristen gått ut. Kritik har riktats mot möjligheten till förlängning

av tidsfristen. Enligt kritikerna kan myndigheterna frestas att inte anstränga

sig tillräckligt för att åstadkomma en skyndsam utredning.

 Ett beslut om betalningssäkring är en ingripande åtgärd i den enskildes

ekonomiska förhållanden. Det ställs därför stora krav på skyndsamhet när det

gäller utredningen. Det ligger också i skattemyndighetens intresse att

skatteutredningarna slutförs så snabbt som möjligt. Kravet på skyndsamhet är

emellertid så viktigt att det finns skäl att se över bestämmelserna om en

tidsfrist.

 Liksom nu bör förlängning få ske när den skattskyldige fördröjer utredningen

eller utredningen är omfattande eller komplicerad. Skattemyndigheten måste också

kunna visa de skäl som motiverar fristens förlängning. Eftersom utredningen inte

får pågå längre än nödvändigt kan det finnas skäl att begränsa tidsfristen för

förlängning.

 Kommittén har föreslagit att förlängning skall medges med en månad i taget.

Förslaget om en begränsning av tidsfristen innebär merarbete för såväl

skattemyndigheten som domstolen. Är tidsgränsen för snävt tilltagen är risken

stor att det administrativa merarbetet blir oproportionerligt stort i

förhållande till den rättssäkerhet som uppnås. Vi anser emellertid att det är

rimligt att en begränsning av möjligheten till förlängning införs och att en

rimlig tidsfrist kan vara tre månader.

 Förslaget medför ändring i 7 betalningssäkringslagen.

8.4 Skadeståndsansvaret m.m.

Regeringens förslag: Begränsningen av skadeståndsansvaret till att avse skador

av "någon betydelse" slopas. Ersättning för processkostnader utgår enligt lagen

(1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m.

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig i denna del.

RSV har inget att erinra mot att statens skadeståndsansvar utvidgas på sätt som

föreslås, medan Skattebetalarnas Förening anser att även rena person- och

sakskador bör ersättas.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler skall staten ersätta

skada, oberoende av om fel eller försummelse förelegat, när betalningssäkring

skett för en icke fastställd fordran och den sedermera inte fastställs eller

fastställs till ett väsentligt lägre belopp. Ersättning utgår för alla former av

ren förmögenhetsskada under förutsättning att skadan är av "någon betydelse",

varmed förstås skada som överstiger 5 000 kr, dock inte för processkostnader.

Med ren förmögenhetsskada avses ekonomisk skada som uppkommer utan samband med

att någon lider person- eller sakskada. Ersättning kan vägras eller sättas ned

om den skadelidande varit medvållande eller om det annars skulle vara oskäligt

att ersättning lämnas. Skadeståndstalan förs hos allmän domstol och det är den

skadelidande som har att visa att skada uppstått och hur stor skadan är.

 Skälet till att skadeståndsbestämmelser infördes i betalningssäkringslagen var

att beslut om betalningssäkring kan fattas innan utredningen i ett ärende är

avslutad och utan att den skattskyldige har fått möjlighet att bemöta de

uppgifter som läggs till grund för beslutet. Bedömningen görs således många

gånger på ett osäkert underlag och risken för felaktiga beslut är därmed större

i fråga om betalningssäkring än vid sedvanliga beslut om skatt eller avgift. Det

ansågs därför rimligt att den som lidit skada till följd av ett beslut om

betalningssäkring skall få kompensation för detta.

 De ovannämnda begränsningarna i skadeståndsansvaret har emellertid utsatts för

kritik. Begränsningen till "skada av någon betydelse", vilket enligt förarbetena

har preciserats till ca 5 000 kr, infördes av processekonomiska och praktiska

skäl. Det kan emellertid även i de fall där skadan understiger detta belopp vara

viktigt för den enskilde att han blir kompenserad för skadan, inte minst av

principiella skäl. Denna begränsning bör därför tas bort.

 En annan begränsning avser processkostnader som har samband med

betalningssäkringsbeslutet. Kommittén föreslår att denna begränsning tas bort

och att ersättning skall utgå antingen enligt betalningssäkringslagen eller

ersättningslagen. Den enskilde ges därvid möjlighet att välja vilken av lagarna

som han vill skall tillämpas. Regeringen ansluter sig till kommitténs förslag

att processkostnader skall kunna ersättas.

 När det gäller ersättning enligt betalningssäkringslagen skall talan väckas hos

allmän domstol medan ersättning enligt ersättningslagen skall prövas av den

myndighet eller domstol som skall avgöra ärendet eller målet om skatt. Det är

först i samband med att skattemyndigheten eller domstolen behandlar beskatt-

ningsfrågan som det står klart att betalningssäkring skett för ett belopp som

inte fastställts slutligt eller fastställts till ett väsentligt lägre belopp.

Genom att den myndighet eller domstol som prövar ärendet eller målet om

beskattning har att ta ställning till processkostnaderna i detta ärende eller

mål är det också lämpligt att samma instans beslutar i ersättningsfrågan rörande

betalningssäkring. För att osäkerhet inte skall råda om vilken lag som är

tillämplig och av praktiska skäl föreslår regeringen att ersättning för

processkostnader skall utgå efter de regler som gäller i ersättningslagen.

 Någon remissinstans har föreslagit att även person- och sakskada skall omfattas

av skadeståndsansvaret. De skador som uppkommer vid betalningssäkring är

emellertid nästan uteslutande s.k. rena förmögenhetsskador i form av t.ex.

förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksamhet eller kapitalförlust.

Övriga skador som kan uppkomma i samband med en betalningssäkring har inte samma

särskilda skyddsbehov som ett strikt ansvar ger. Det finns därför inte skäl att

utvidga skadeståndsskyldigheten. För ersättning av andra skadetyper bör, i den

mån de förekommer, således de allmänna skadeståndsreglerna gälla.

 Förslagen föranleder ändringar i 21 betalningssäkringslagen.

 80

9 Meddelararvoden

Regeringens bedömning: Det finns inte skäl att införa en särskild skatt på

meddelararvoden.

 Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet av de instanser som berört frågan instämmer i

kommitténs bedömning. Flera uttalar att det krävs mycket starka skäl för att

införa en särskild skatt. Svenska Revisorsamfundet ifrågasätter dock om

redovisningen, med hänsyn till bokföringslagens krav, kan ordnas på ett sådant

sätt att uppgifter om meddelare och meddelande inte framgår av redovisningen.

Svenska Tidningsutgivareföreningen hänvisar till tryckfrihetsförordningen och

yttrandefrihetsgrundlagen och anför bl.a. att nuvarande regler inte ger ett

tillräckligt skydd för uppgiftslämnarna och förordar därför att en särskild lag

om punktskatt på meddelararvoden införs. Länsrätten i Norrbottens län ställer

sig inte främmande inför tanken på att arvodena skulle kunna undantas från

beskattning.

 Bakgrund: Meddelarfriheten, som är grundlagsfäst genom tryck-

frihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen, innebär att det i viss

utsträckning är möjligt att straffritt lämna sekretessbelagda uppgifter för

publicering i tryckt skrift eller för offentliggörande i radio och TV. Reglerna

om meddelarfrihet hänger samman med rätten till anonymitet. Den som lämnat ett

meddelande för offentliggörande har rätt att vara anonym. Rätten till anonymitet

utgör en hörnpelare i yttrandefriheten. Anonymiteten skyddas av tystnadsplikt

för massmediaföretagens företrädare vad gäller uppgift om vem som lämnat ett

meddelande. Anonymitetsskyddet förstärks också genom att myndighet eller annat

allmänt organ förbjuds att efterforska meddelare i vidare mån än vad som behövs

för åtal eller annat ingripande mot honom som inte står i strid mot

tryckfrihetsförordningen. Meddelare, s.k. tipsare, får i stor utsträckning

arvoden för tips om nyheter till massmedia. Dessa arvoden utgör skattepliktig

intäkt för meddelaren. Massmediaföretagen skall dra av preliminär skatt och

lämna kontrolluppgift på belopp som överstiger 100 kr. Vid en taxeringsrevision

har revisorn rätt att ta del av handlingar som är av betydelse för revisionen

även om den som revideras skall iaktta tystnad om dess innehåll.

 Det kan uppstå konflikter mellan tryckfrihetsförordningens regler om anonymi-

tetsskydd för meddelare och reglerna om deklarations- och uppgiftsskyldighet,

taxeringsrevision och bevissäkring. De föreslagna reglerna om undantagande av

handling från revision m.m. innebär att det i ökad omfattning kan tas hänsyn

till skyldigheten för massmediaföretag att hemlighålla meddelares identitet.

Konflikten mildras också av den absoluta sekretess som gäller på skatteområdet.

 Förhållandet mellan tryckfrihetsförordningen och reglerna om taxeringsrevision

och bevissäkring har uppmärksammats vid ett flertal tillfällen. I betänkandet

Anonymitet och tvångsmedel (SOU 1976:36) påpekade Utredningen om

anonymitetsskydd vid beslag och husrannsakan att bestämmelserna om taxerings-

revision och bevissäkring kan komma i konflikt med anonymitetsintressen. Detta

motiverade en översyn av reglerna, något som dock inte låg inom utredningens

uppdrag. Yttrandefrihetsutredningen tog i betänkandet Värna yttrandefriheten

(SOU 1983:70) upp anonymitetsskyddet för tipsare och framförde tanken på en

definitiv källskatt som en möjlig lösning på problemet. Även Tvångsmedelskom-

mittén berörde frågan i sitt betänkande Tvångsmedel - anonymitet - integritet

(SOU 1984:54) och föreslog en särskild beskattning av meddelararvoden. Pressens

sammarbetsnämnd har i en framställning till regeringen föreslagit en definitiv

källskatt på ersättningar till anonyma meddelare till tidningar.

 Rättssäkerhetskommittén fick mot bakgrund av det anförda i uppdrag att

överväga möjligheterna att införa en särskild skatt på meddelararvoden.

Kommittén fann dock att det inte förelåg en sådan konflikt mellan grundlagens

anonymitetsskydd och skattelagstiftningen att denna motiverar en särskild skatt

för meddelararvoden.

 Skälen för regeringens bedömning: Kommittén har ifrågasatt om anonymitets-

skyddet över huvud taget omfattar rätten att anonymt ta emot ersättning för

lämnade meddelanden och om det inte i stället endast omfattar rätten att anonymt

kunna publicera en artikel, lämna ett meddelande till en journalist, medverka i

ett program etc. Även om anonymitetsskyddet skulle omfatta rätten att anonymt ta

emot ersättning för meddelandet behöver emellertid inte en eventuell konflikt

mellan inkomstbeskattning och anonymitet vara av sådan art att en särskild skatt

för meddelararvoden behöver införas.

 Konflikt mellan anonymitetsskydd och kontroll vid inkomstbeskattningen kan

uppkomma främst vid avgivandet av kontrolluppgift och vid revision. En

kontrolluppgift om att arvode betalats ut innehåller inga uppgifter om motpres-

tationen för arvodet. Risken för att någon hos skattemyndigheten kan dra

slutsatsen att vederbörande är meddelare och vidare kan koppla arvodet till

visst meddelande framstår som i det närmaste obefintlig, särskilt med hänsyn

till att kontrolluppgifter inte längre granskas manuellt. Kvar står möjligheten

att en revisor under pågående revision får tillgång till sådan information att

någon kan identifieras såsom den som har lämnat ett visst meddelande. Ordnas

bokföringen på ett sådant sätt, att detta inte framgår av räkenskaperna, är även

denna risk minimal. En revision avser kontroll av att företaget fullgör sina

skyldigheter enligt skatteförfattningarna. En revisor har inte något intresse av

att kontrollera vad ett utbetalt arvode hos t.ex. ett tidningsföretag avser.

Till detta kommer den absoluta sekretess som gäller på skatteområdet.

 De uppgifter tidningsföretaget eventuellt har avseende meddelare kan förvaras

på annan plats än tillsammans med räkenskapsmaterialet och begäras undantagna

enligt de av oss föreslagna reglerna i 3 kap. 13 och 14 TL. Sammantaget är

det således även osannolikt att någon riskerar att röjas som meddelare ens vid

en hos utbetalaren företagen revision.

 Mot risken för röjande av anonymiteten bör dessutom konsekvenserna av en

särskild skatt beaktas.

 Problemet med anonymitetsskyddet försvinner inte om man inför en särskild

skatt för meddelararvoden. Skatten måste ju rimligen få kontrolleras, om än

endast stickprovsvis. En sådan kontroll leder då till att myndigheterna vid sina

stickprovskontroller får en lista på "anonyma" meddelare hos tidningen, eftersom

mottagarna då är identifierade såsom sådana. Om de däremot, såsom för närvarande

är fallet, ingår i hela kollektivet av mottagare av ersättningar för allehanda

motprestationer är det svårare att bedöma huruvida det är fråga om

meddelararvode, författararvode, annan arbetsprestation eller dylikt. Enda

möjligheten om man önskar ha en särskild skatt med totalt anonymitetsskydd är

att förbjuda kontroll eller omöjliggöra kontroll avseende mottagarna av

ersättningar. I sådant fall borde skattenivån läggas på en sådan höjd att det

inte blir lockande att använda skatteformen för andra utbetalningar. En annan

aspekt som bör beaktas är de betydande administrativa problem som en särskild

skatt för meddelararvoden skulle medföra, dels för de skattskyldiga, dvs.

tidningsföretag och andra utbetalare, dels för skatteförvaltningen. Skatteformen

skulle sannolikt komma att tillämpas mycket sällan och det leder till att mycket

få personer kommer att ha god kännedom hur och när skatten skall redovisas och

betalas. Vidare bör framhållas att den lag som reglerar förfarandet för

punktskatter, lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter, inte är helt

ändamålsenlig för en skatt som till sin karaktär radikalt avviker från övriga

punktskatter.

 Sammanfattningsvis finner vi mot bakgrund av de mycket små risker för röjande

av anonymiteten som föreligger enligt nuvarande regler och med beaktande av de

betydande olägenheterna såväl för de skattskyldiga som från administrativ

synpunkt som en särskild skatt skulle medföra att det saknas skäl att införa en

sådan skatt för meddelararvoden.

 81

10 Ekonomiska konsekvenser

Regeringen har i det föregående lagt fram omfattande förslag som syftar till att

stärka den enskildes rättssäkerhet vid beskattningen. Utgångspunkten vid

utformningen av förslagen om ändrade regler vid skatteutredningar är att den

enskildes rättssäkerhet skall stärkas utan att effektiviteten i

kontrollverksamheten eftersätts. Regeringen gör bedömningen att förslagen inte

medför några effektivitetsförluster. Däremot innebär den föreslagna ordningen

ett visst merarbete för skatteförvaltningen och övergångsvis kostnader för

utbildning m.m. Dessa kostnader får dock bedömas som marginella.

 Bevissäkringslagen tillämpas för närvarande mellan tio och tjugo gånger per

år. Kommittén har bedömt att den nya tvångsåtgärdslagen kan komma att tillämpas

i ett femtiotal mål. Den uppskattningen förefaller rimlig. Kostnaderna för dessa

mål bör bli marginella.

 Förslaget om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt kan beräknas

medföra kostnader på 10-20 milj. kr per år. Till stöd för beräkningen har

antagits att tillströmningen av inkomsttaxeringsmål kommer att motsvara 1993 års

nivå, dvs. ca 10 000 mål per år. Vidare har antagits att de enskilda vinner

bifall till sina yrkanden i 30 % av målen och att 30 % av dessa vunna mål är

ersättningsgilla. Antalet ersättningsgilla fall blir därmed ca 900 per år

(10 000 x 0,3 x 0,3). Om genomsnittskostnaden uppskattas till 15 000 kr per mål,

blir den totala kostnaden för 900 mål ca 13 milj. kr per år. Därtill kommer

ersättning vid ärenden hos skattemyndighet, vilket har beräknats till 2,5 milj.

kr per år (500 ärenden x 5 000 kr) samt administrationskostnader och kostnader

för domstolarna.

 Det säger sig självt att det är svårt att beräkna kostnaderna för en reform

som denna. Framför allt initialt kan antalet ansökningar komma att att bli

relativt stort. Efter hand som praxis utbildas torde antalet dock sjunka, främst

beträffande obefogade ersättningsanspråk.

 För budgetåret 1994/95 beräknar vi kostnaderna för ersättning i ärenden och mål

om skatt till högst 10 miljoner kronor. För detta ändamål bör ett särskilt

förslagsanslag föras upp under sjunde huvudtiteln.

 82

11 Författningskommentarer

11.1 Lagen om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet

1

I paragrafens första stycke anges att lagen tillämpas vid revision eller annan

kontroll av att skatt, tull eller avgift tas ut enligt vissa närmare angivna

lagar. Dessa lagar motsvarar, med undantag för några justeringar som föranletts

av att vissa lagar upphävts, ändrat rubrik eller blivit inaktuella, de lagar som

nämns i 1 bevissäkringslagen. Lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter omfattas dock inte eftersom inte någon av de åtgärder

som kan beslutas enligt tvångsåtgärdslagen kan komma ifråga vid kontroll av

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. Detta innebär en avvikelse i

förhållande till lagrådsremissen. Lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier har

inte särskilt nämnts då den omfattas av lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter. Med annan kontroll avses möjligheten enligt 9 att

eftersöka och omhänderta handlingar efter föreläggande samt möjligheten till

åtgärder enligt 10 i fall som inte nämns i andra stycket. I andra stycket

anges att lagen tillämpas även vid kontroll av att en vara får föras in i eller

ut ur landet enligt tullagen (1987:1065) och för kontroll av att föreläggande

enligt lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter fullgjorts

riktigt och fullständigt.

2

Paragrafen innehåller en uppräkning av de särskilda tvångsåtgärder som kan

beslutas enligt 5-10 och 13 . Paragrafen har ändrats redaktionellt i

förhållande till lagrådsremissen då möjligheten till försegling ansetts

angelägen även beträffande granskning utan föregående föreläggande om

kontrolluppgift. Bestämmelsen om försegling har därför lagts efter

bestämmelserna i 10-12 om granskning utan föregående föreläggande om

kontrolluppgift.

3

I bestämmelsen definieras vissa begrepp som används i lagen.

 Granskningsledare är den som särskilt förordnats att vara granskningsledare

enligt lagen. Regler om granskningsledare finns i 2 bevissäkringslagen. Enligt

dessa regler är granskningsledare, förutom den som har förordnats att vara det,

även den som i sin tjänst har att övervaka granskningen. Enligt 15

bevissäkringslagen skall särskilt förordnad granskningsledare anmäla vissa

beslut till den som har att övervaka granskningen. I förevarande lag föreslås

inte någon sådan anmälningsskyldighet i stället skall beslut om åtgärder enligt

lagen prövas av länsrätt. Behovet av överprövning av vissa beslut av

granskningsledare som i sin tjänst har att övervaka granskningen kvarstår därför

inte. På grund av detta och då det är angeläget att begränsa den krets som har

granskningsledares befogenheter föreslås att endast den som har ett särskilt

förordnande skall vara granskningsledare enligt lagen. Detta innebär en

förändring i förhållande till lagrådsremissen.

 Handling definieras på samma sätt som i 3 kap. 11 TL.

 Verksamhetslokal definieras utifrån lydelsen av förutvarande 3 kap. 10 TL med

det tillägget att verksamhetslokaler avser utrymmen som huvudsakligen används i

verksamhet som medför eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt

bokföringslagen (1976:125) eller skyldighet att föra räkenskaper enligt

jordbruksbokföringslagen (1979:141) eller som bedrivs av annan juridisk person

än dödsbo. Med verksamhetslokal avses också markområden, transportmedel,

förvaringsplatser och andra utrymmen som är eller kan antas vara disponerade i

verksamheten. Definitionen har utformats efter Lagrådets förslag. Transportmedel

kan t.ex. vara bilar eller järnvägsvagnar. Exempel på förvaringsplatser är

bankfack, förvaringsboxar och magasin. Till andra utrymmen hör t.ex. postbox.

Dit hör även förvar av data för automatisk informationsbehandling oavsett om an-

läggningen är portabel eller inte (jfr SOU 1992:110 s. 351 ff. och 457 f.).

 Det saknar betydelse om den som åtgärden avser äger eller hyr utrymmet, utan

det avgörande är om han på ett eller annat sätt disponerar det. Vid tveksamhet

om huruvida viss lokal disponeras av den som åtgärden avser bör ett särskilt

beslut om tvångsåtgärd mot lokalen fattas enligt 8 .

4

Bestämmelsen motsvarar proportionalitetsregeln i 6 a bevissäkringslagen. Den

har dock formulerats om utifrån lydelsen av 4 andra stycket lagen (1987:880)

om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Proportionalitetsregeln

gäller för alla tvångsåtgärder som får tillgripas enligt lagen och innebär bl.a.

att en åtgärd inte får vara mer omfattande eller pågå under längre tid än som är

nödvändigt med hänsyn till ändamålet med åtgärden.

5

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

 Revision måste i vissa fall kunna genomföras i den reviderades verksam-

hetslokaler även om den reviderade inte lämnat sitt medgivande till det. Det

grundläggande kriteriet för detta är att handlingar som omfattas av revisionen

inte utan svårighet kan granskas på någon annan plats. Är det möjligt att hämta

handlingarna kan i stället åtgärd enligt 6-8 bli aktuell.

 Svårighet att genomföra revisionen på annan plats föreligger i allmänhet om

handlingarna inte utan vidare kan tas med för granskning på annan plats eller om

det är fråga om handlingar som är lagrade på ADB-medium, och som inte enkelt kan

kopieras eller tas med. Frågan om hur mycket handlingar det skall vara innan

gränsen för "svårighet" passeras kan inte besvaras generellt, eftersom det bl.a.

beror på hur handlingarna är ordnade och om beskattningsmyndigheten är beroende

av förklaringar på plats eller en fortlöpande möjlighet att stämma av uppgifter

mot lager, personal etc. Hos större och medelstora företag med omfattande

räkenskapsmaterial och en stor mängd affärshandlingar torde det i regel vara

svårt att utföra revisionen på annan plats än i verksamhetslokalerna. Hos små

företag med endast ett fåtal verifikationer och där verksamheten bedrivs från

bostaden råder normalt det motsatta förhållandet. Gränsdragningsfrågan torde

därför främst aktualiseras hos mindre företag.

 Vid revision kan även besiktning av lokaler och byggnader, inventering av

kassa samt granskning av lager och inventarier ingå. Dessa åtgärder måste i

allmänhet ske på plats hos den reviderade.

 Kraven på proportionalitet i 4 gäller både för om åtgärden över huvud taget

skall få företas och för hur den skall bedrivas samt den tid åtgärden får pågå.

Det är t.ex. tänkbart att åtgärderna i verksamhetslokalerna kan begränsas till

inventering och besiktning, medan handlingarna granskas på annan plats. En annan

möjlighet är att granskningsledaren i ett visst skede av revisionen bedriver

granskningen i lokalerna för att sedan fortsätta kontrollen på annan plats.

Detta kan t.ex. vara nödvändigt för att granskningsledaren skall kunna bilda sig

en uppfattning om bokföringsrutiner och bokföringens tillförlitlighet. Beslut om

granskning i verksamhetslokaler kan även begränsas till viss tid. Skulle

granskningsledaren senare märka att tiden inte räcker till, kan han ansöka om

ett nytt beslut. Förhållandena kan vara mycket skiftande och därför fordras att

domstolen (eller vid interimistiska beslut, granskningsledaren) noga prövar

nödvändigheten av att revisionen eller delar av revisionen genomförs i

verksamhetslokalerna.

 En alternativ förutsättning för beslut om tvångsåtgärd enligt paragrafen är

att medgivande för revision i verksamhetslokalerna visserligen lämnats, men att

den reviderade ändå inte medverkar vid revisionen i tillräcklig omfattning. Det

kan antingen vara fråga om tredska eller att parterna har olika uppfattning om

hur revisionen skall bedrivas. Domstolen får i det senare fallet mot bakgrund av

de allmänna regler som getts om hur revisioner skall bedrivas (se t.ex. 3 kap.

TL) bedöma vem som har fog för sin uppfattning och, om avgörandet utfaller till

granskningsledarens fördel, besluta om tvångsåtgärd.

 Även i fall där det finns en påtaglig risk att den reviderade kommer att

undanhålla eller förvanska de handlingar som får granskas får granskningen ske i

verksamhetslokalerna om kontrollen inte utan svårighet kan ske på annan plats.

Som angetts i allmänmotiveringen gäller vid sabotagerisk att riskbedömningen

skall göras efter en helhetsbedömning men att risken skall kunna beläggas i det

enskilda fallet (se avsnitt 5.6.1). Omständigheter som kan tyda på sabotagerisk

kan vara

- hot eller förtäckta hot om sabotage,

- påtaglig nervositet eller ökad aktivitet i samband med vetskap om förestående

granskning,

- om grunden för vägran till samverkan inte framstår som rimlig eller endast kan

ses som ett sätt att vinna tid,

- om bolaget eller dess företrädare på annat sätt försöker att undandra sig sina

skyldigheter,

- omfattande transaktioner med oseriösa företagare,

- oklara eller konstruerade ägarförhållanden,

- tecken på omfattande eller avancerade skatteundandraganden.

 Vid sabotagerisk får, enligt andra stycket, revisionen genomföras utan att den

reviderade fått kännedom om att den skall ske. Det innebär att

beskattningsmyndigheten kan underlåta att fullgöra den underrättelse- och

samrådsskyldighet som föreligger enligt t.ex. 3 kap. 9 och 10 TL. Av 10

andra stycket 3 förvaltningsprocesslagen (1971:291) följer att länsrätten inte

behöver underrätta den enskilde om en ansökan om åtgärd, om det kan befaras att

en underrättelse skulle avsevärt försvåra genomförandet av beslut i målet.

 Beskattningsmyndigheten kan ha behov av att företa en överraskningsrevision

för att t.ex. inventera kassan eller granska lagret för att undvika att den

reviderade annars hinner justera kassan eller lagret. Kassan kan t.ex. fyllas på

med privata medel, vilka egentligen redan tagits ut ur verksamheten eller lagret

kompletteras med lånade varor.

6

Vid revision i den reviderades verksamhetslokaler kan det uppkomma problem vad

avser revisionens genomförande. I normala fall bör parterna kunna lösa dem i

samråd, men det kan även finnas behov av akuta åtgärder. En sådan åtgärd är

möjligheten att omhänderta handlingar som revisorerna för tillfället granskar

eller har i sin omedelbara närhet. En annan är att eftersöka handling i verksam-

hetslokalerna. Båda dessa åtgärder får beslutas av granskningsledaren (se 14 ).

Eftersökning fordrar dock att revisionen redan fått karaktär av tvångsåtgärd,

dvs. att den sker med stöd av beslut enligt 5 .

 Handling som beskattningsmyndigheten redan har tillgång till kan enligt andra

stycket omhändertas även om revisionen inte sker efter beslut enligt 5 . Om

revisionen sker efter samtycke i den reviderades lokaler och det blir fråga om

att eftersöka handlingar blir det emellertid fråga om en upptrappning av

revisionens karaktär till en tvångsåtgärd. Kan domstolens beslut om revision i

verksamhetslokalerna enligt 5 inte avvaktas får granskningsledaren fatta ett

interimistiskt beslut enligt 15 .

7

När revisionen inte genomförs i den reviderades verksamhetslokaler kan beslut om

åtgärd enligt 6 inte komma ifråga. Även när revisionen inte genomförs i den

reviderades verksamhetslokaler kan det emellertid finnas behov av att eftersöka

och omhänderta handlingar. Handlingar kan behöva hämtas i verksamhetslokalerna

om handlingar som får granskas vid revisionen inte lämnas över till revisorn

efter föreläggande (tredska) eller om det finns en påtaglig risk att den

reviderade kommer att undanhålla eller förvanska de handlingar som får granskas

(sabotagerisk).

 I andra stycket görs undantag för normal underrättelse- och samrådsskyldighet

om sabotagerisk föreligger (jfr 5 andra stycket). Av 10 andra stycket 3

förvaltningsprocesslagen (1971:291) följer att länsrätten inte behöver

underrätta den enskilde om en ansökan om åtgärd, om det kan befaras att en

underrättelse skulle avsevärt försvåra genomförandet av beslut i målet.

8

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Handlingar som

omfattas av revision får, under de förutsättningar som anges i 7 , eftersökas

och omhändertas i lokal, på förvaringsplats eller i annat utrymme, som inte

utgör den reviderades verksamhetslokaler, om det finns särskild anledning att

anta att handlingarna finns i lokalen, på förvaringsplatsen eller i utrymmet. I

fall som avses i paragrafen gäller 7 andra stycket. Handlingar som inte finns

i den reviderades verksamhetslokaler kan t.ex. finnas hos en revisor eller i

bostaden hos en företagsledare. Beträffande vad som menas med verksamhetslokaler

(se 3 ). Granskningsledarens befogenhet att fatta interimistiskt beslut får

endast avse verksamhetslokaler (se 15 ) och kan därför avse t.ex. handlingar

som förvaras i en revisors verksamhetslokaler, men aldrig sådana som förvaras i

en bostad.

9

I paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, föreskrivs att i

annat fall än som avses i 7 eller 8 får handlingar eftersökas och omhändertas

för granskning även hos den som förelagts att lämna ut handling, t.ex. enligt 3

kap. 5 TL, om föreläggandet inte följts. Det måste dock finnas en särskild

anledning att anta att de begärda handlingarna finns hos den förelagde. Med

uttrycket "särskild anledning att anta" avses att det skall finnas något som

talar för att handlingarna finns där och att eftersökandet inte ingår i ett mer

planlöst letande. Beviskravet har inte satts högt och bör i praktiken, om

föreläggandet avser en speciell handling, ha uppfyllts redan när

beskattningsmyndigheten beslutat om föreläggandet. Först om den förelagde

invänder att handlingen inte finns hos honom ställs frågan på sin spets och får

då avgöras efter en helhetsbedömning av de uppgifter som kommit fram. Propor-

tionalitetsprincipen kommer här att ha stor betydelse.

 Beskattningsmyndigheten får även hämta handlingar enligt bestämmelserna i

denna paragraf om föreläggande om kontrolluppgift som avser handlingar inte

fullgjorts (jfr 3 kap. 50 a LSK, 3 kap. 5 LPP, 75 a tullagen och 17 kap. 5

 ML). Däremot ger bestämmelsen inte stöd för att tillämpa tvångsåtgärdslagen i

övriga fall vid föreläggande att lämna kontrolluppgift enligt lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

10

Paragrafen motsvaras av 11 i lagrådsremissen (se kommentaren till 2 ).

 Av bestämmelsen följer att granskning får ske utan föregående föreläggande om

kontrolluppgift enligt de i bestämmelsen angivna paragraferna. Granskningen

avser, till skillnad mot revision, kontroll av annan än den som granskas. För

att åtgärden skall komma i fråga krävs att det finns ett betydande utrednings-

intresse för sådan kontroll och skäl att anta att utredningen skulle försvåras

av ett föreläggande. Som exempel på när det kan befaras att utredningen kan

försvåras av ett föreläggande kan nämnas om det finns risk att den förelagde

saboterar utredningen själv eller genom att varsko den som uppgifterna avser.

Beviskravet för detta bör sättas relativt lågt. Det bör räcka med en allmän

bedömning av om uppgifterna är av sådan art att sabotagerisk typiskt sett kan

antas föreligga. Det är således inte nödvändigt med en mer konkret sabotagerisk

i det enskilda fallet. Vid bedömningen av om utredningen försvåras av ett före-

läggande bör även tidsaspekter beaktas. Särskilt markerat är detta vid

mervärdesskatteutbetalningar, där skattemyndigheten måste betala ut

överskjutande mervärdesskatt skyndsamt, men kontrollen bakåt i flera led kan ta

månader om skattemyndigheten måste använda föreläggandeformen. Bestämmelsen

innebär således att riskbedömningen tonats ned medan en ökad betydelse lagts på

utredningsintresset vilket i allmänhet är lättare att påvisa.

 Det fordras även att det finns en särskild anledning att anta att handlingar

av betydelse för kontrolluppgiftsskyldigheten kommer att påträffas hos den som

åtgärden avser. Om en åtgärd övervägs t.ex. mot en leverantör eller en kund till

den som beskattningsmyndigheten behöver uppgifter om, finns det normalt

anledning att anta att handlingar också finns hos leverantören eller kunden. Är

t.ex. en VVS-firma verksam på en viss ort, där det finns en stor leverantör av

VVS-material kan det vara skäl nog att anta att leverantören också levererar

material till VVS-firman. Kravet har inte satts särskilt högt, men markerar att

åtgärden inte skall komma ifråga vid ett mer planlöst letande efter något som

kan vara av intresse.

 Vid granskning utan föregående föreläggande att lämna kontrolluppgift skall

liksom vid andra tvångsåtgärder alltid proportionalitetshänsyn tas. Detta

aktualiseras särskilt om en sådan kontroll övervägs mot en icke

bokföringsskyldig person och dennes bostad. I dessa fall bör det finnas starka

skäl för att företa en granskning utan föregående föreläggande. En sådan

möjlighet torde emellertid inte helt kunna undvaras t.ex. om det finns anledning

att anta att falska eller i övrigt felaktiga fakturor ställts ut för att skapa

oriktiga avskrivningsunderlag eller användas i mervärdesskattehänseende.

 Granskningen syftar till att få fram uppgifter för kontroll av viss person

eller viss typ av rättshandling och omfattar räkenskaper och andra handlingar

som rör verksamheten. Avser kontrollen en viss person får således handlingar som

har anknytning till rättshandling mellan den som granskas och denne person

granskas. Avser kontrollen en viss typ av rättshandling får alla handlingar med

anknytning till just den typen av rättshandling granskas.

 I andra stycket anges att åtgärd enligt första stycket omfattar även

befogenhet att eftersöka och omhänderta handling som får granskas.

 I tredje stycket anges att granskningen får ske i verksamhetslokalerna om de

handlingar som skall granskas inte utan svårighet kan granskas på annan plats.

Rekvisitet "inte utan svårighet kan granskas på annan plats" är detsamma som i 5

 . Hos fysiska personer som inte är näringsidkare får således endast handlingar

eftersökas och omhändertas. Själva granskningen skall däremot ske på annan

plats.

11

Paragrafen motsvaras av 12 i lagrådsremissen (se kommentaren till 2 ).

 Bestämmelsen innebär att det i ett beslut om åtgärd enligt 11 inte alltid

behöver anges identiteten på den som uppgifter söks om eller de uppgifter som

söks. Särskilda skäl torde framför allt föreligga när kontrollen endast utgör en

mindre del av en större utredning och det är angeläget av

kontrolleffektivitetsskäl att så mycket som möjligt hålls hemligt tills vidare

eller då det är fråga om att kontrollera en kedja av rättshandlingar och det är

oklart var kedjan slutar.

12

Paragrafen motsvaras av 13 i lagrådsremissen (jfr kommentaren till 2 ).

 I paragrafen anges att en åtgärd enligt 10 inte får beslutas för att samla

in uppgifter som en förberedande åtgärd för kontroll av andra än den som

granskas. Uttrycket "samla in uppgifter som en förberedande åtgärd för kontroll

av andra" har hämtats från nuvarande 3 kap. 8 tredje stycket TL som tar sikte

på den revisionsform som benämns generell revision eller förberedande

åtgärdsrevision. Med en sådan avses enligt förarbetena (prop. 1987/88:65 s. 39)

"en uppgiftsinsamling som gäller ett större antal personer och som t.ex. har

till syfte att ge skattemyndigheten ett underlag för s.k. urvalsrevisioner".

Åtgärd enligt 10 kan således inte beslutas om de insamlade uppgifterna enbart

avses utgöra ett grundmaterial på vilket en kontrollaktion skall baseras.

Däremot kan uppgiftsinsamlingen gälla ett stort antal personer under

förutsättning att uppgifterna skall användas direkt för kontroll av dessa och

inte enbart utgör ett material som ligger till grund för t.ex. en

kontrollaktion.

13

Paragrafen motsvaras av 10 i lagrådsremissen (se kommentaren till 2 ).

Motiven till bestämmelsen har utvecklats i avsnitt 5.6.5.

 Försegling av lokal, utrymme eller förvaringsplats får ske när handlingar

under revision eller granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift

inte kan föras från platsen och det kan befaras att de annars undanhålls eller

förvanskas. Riskrekvisitet är här "kan befaras", vilket anger ett lägre krav på

bevisningen avseende risken än "påtaglig risk" och "särskild anledning".

 Försegling kan även bli aktuell om beskattningsmyndigheten har berett sig

tillträde till lokaler med stöd av 9 och 10 för att hämta handlingar, men

alla handlingar inte omedelbart kan föras från platsen och det kan befaras att

de annars undanhålls eller förvanskas.

 Beslut om försegling fattas enligt 14 av granskningsledaren.

14

Huvudregeln är att alla tvångsåtgärder skall beslutas av länsrätten på ansökan

av granskningsledaren.

 De åtgärder som anges i 6 och som samtliga rör åtgärder i verksamhetslokaler

får emellertid beslutas av granskningsledaren, eftersom de vanligen måste fattas

snabbt och på plats hos den reviderade. Detsamma gäller beslut om försegling

enligt 13 . När granskningsledaren fattat beslutet kan den reviderade dock

överklaga beslutet till länsrätten (jfr 29 ). Länsrätten kan också begränsa om-

fattningen av åtgärden exempelvis till viss tid eller besluta att den skall

omprövas efter viss tid. Detta kan t.ex. bli aktuellt vid försegling, en

långvarig revision eller beslag av handlingar.

15

I de fall där länsrätten normalt skall fatta beslut kan granskningsledaren

enligt första stycket fatta ett interimistiskt beslut om tvångsåtgärd om det

finns en påtaglig risk att handlingar som har betydelse för kontrollen

undanskaffas eller förstörs innan länsrätten kan fatta sitt beslut. Eftersom ett

beslut av länsrätten normalt bör kunna erhållas inom något eller några dygn

torde länsrättens beslut endast i undantagsfall inte kunna avvaktas, särskilt

som den enskilde vid sabotagerisk vanligtvis inte vet om att en kontroll skall

ske. Om beskattningsmyndigheten t.ex. redan utför revision hos den reviderade

(med samtycke) och den reviderade uppträder på ett sätt som ger grund för att

anta att han håller på att undanskaffa eller förstöra material kan det

emellertid finnas skäl att fatta ett interimistiskt beslut om tvångsåtgärd.

 Det åligger granskningsledaren att omedelbart underställa länsrätten beslutet.

Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om åtgärden skall bestå. Den mot vilken

åtgärden beslutats skall beredas tillfälle att yttra sig, såvida inte

omständigheter som anges i 10 andra stycket förvaltningsprocesslagen

(1971:291) föreligger.

 Enligt andra stycket skall insamlade uppgifter förstöras om åtgärden inte

skall bestå. Att omhändertagna handlingar skall återlämnas får anses följa av

allmänna rättsgrundsatser och någon särskild bestämmelse om detta har inte

bedömts nödvändig.

16

Paragrafen har utformats på det sätt Lagrådet föreslagit. Se vidare kommentaren

till 3 kap. 13 TL.

17

Se kommentaren till 3 kap. 14 och 14 b TL.

18

Paragrafen har utformats på det sätt Lagrådet föreslagit. Se vidare kommentaren

till 3 kap. 14 a TL. Angående begreppen tekniska hjälpmedel och sökbegrepp, se

kommentaren till 25 .

19

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

 Bestämmelsens första mening motsvarar i huvudsak 21 bevissäkringslagen.

Andra meningen tar sikte på den situationen att granskningen av en handling har

påbörjats innan den enskilde begär att den skall undantas. Om

beskattningsmyndigheten går med på detta kommer inte något beslut om

undantagande att fattas. Även i dessa fall när parterna kommit överens om att en

handling eller del av en handling skall undantas skall inte de undantagna

uppgifterna återges eller åberopas i skatteutredningen.

20

I förvaltningslagen (1986:223) och förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns

regler om hur beslut skall vara utformade och de gäller även vid beslut om

åtgärder enligt denna lag. Till beslutet skall emellertid även fogas uppgift om

möjligheterna att undanta handling samt vad som enligt 21-23 gäller vid

verkställighet, t.ex. rätten att närvara och att tillkalla ombud eller biträde.

 Med uttrycket "den som berörs av beslutet" avses främst den hos vilken

åtgärden verkställs och den reviderade när åtgärden verkställs hos den

reviderades revisor eller i annan lokal för att söka efter den reviderades

räkenskapsmaterial.

21

Beslut om åtgärd enligt lagen verkställs av kronofogdemyndigheten. Verkställ-

ighet sker på begäran av granskningsledaren. Granskningsledaren får dock

verkställa åtgärd i verksamhetslokaler, om det kan ske obehindrat.

 Beträffande åtgärd som grundar sig på tullagen (1987:1065) har tullmyndighet

samma befogenheter som kronofogdemyndighet.

 Beslut om åtgärder enligt lagen får verkställas omedelbart, om inte annat

följer av beslutet.

 Endast när det finns särskilda skäl, t.ex. när åtgärden riktar sig mot en

kvällsöppen restaurang, får beslutet verkställas mellan kl. 19.00 och 08.00.

 Påbörjas verkställigheten inte inom en månad från den dag då beslutet fattades

förfaller beslutet. Bestämmelsen motiveras av att ett beslut om tvångsåtgärder

skall grundas på aktuella omständigheter för att få verkställas.

 I fjärde stycket har i enlighet med Lagrådets förslag angivits att ett beslut

i fråga om undantagande av handling eller uppgift gäller omedelbart om inte

annat anges i beslutet.

22

Den hos vilken ett beslut om åtgärd skall verkställas eller annan som berörs av

beslutet, skall, om inte annat har föreskrivits, före verkställandet ha

underrättats om beslutet samt beretts tillfälle att själv eller genom behörig

företrädare närvara samt tillkalla ombud eller biträde. Det krävs därvid ingen

formell delgivning enligt delgivningslagen (1970:428). Är den hos vilken

åtgärden verkställs på annan ort räcker det med att han underrättas om beslutet

samt de upplysningar som skall fogas till detta per telefon. Med annan som

berörs av beslutet avses t.ex. den reviderade om åtgärden verkställs hos någon

annan. Regler om undantag från underrättelseskyldigheten finns i 20 och i

fjärde stycket.

 Får myndigheten inte kontakt med den som skall underrättas om beslutet får

enligt andra stycket beslutet verkställas endast om det finns synnerliga skäl.

Sådana skäl kan t.ex. föreligga om den som beslutet skall verkställas hos håller

sig gömd eller det är uppenbart att han medvetet gjort sig oanträffbar. Detsamma

gäller när någon företrädare för ett företag inte finns att tillgå eller den hos

vilken åtgärden skall genomföras uppehåller sig utomlands och inte kan nås under

längre tid.

 Av tredje stycket framgår att verkställigheten inte får påbörjas förrän de som

har rätt att närvara haft skälig tid att inställa sig. Detta gäller dock inte om

åtgärden därigenom fördröjs i väsentlig omfattning eller om det finns en

påtaglig risk att ändamålet med åtgärden annars inte uppnås.

Beskattningsmyndigheten bör normalt kunna ge dem som har rätt att närvara någon

eller några timmars frist för att inställa sig, men hänsyn bör tas till vad som

i det enskilda fallet är rimligt.

 Enligt fjärde stycket tillämpas inte de nyss nämnda bestämmelserna när en

handling skall omhändertas enligt 6 . Den som berörs av beslutet skall dock

underrättas om åtgärden omedelbart efter det att beslutet verkställts.

23

Bestämmelsen motsvarar delvis 14 bevissäkringslagen. Paragrafen har även i

syfte att klargöra kronofogdemyndighetens befogenheter kompletterats med regler

motsvarande 7 kap. 14 konkurslagen (1987:672).

24

I första stycket anges att även förvaringsmaterial får tas med när handlingar

omhändertas för granskning på annan plats. Syftet med detta är att handlingarna

inte skall förvaras osorterade, utan i den ordning och pärm eller mapp som de

förvarats i.

 Enligt 3 avses med handling även sådan framställning som kan läsas,

avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel.

 Bestämmelsen i andra stycket har motiverats av att handlingar inte skall kunna

undgå läsning. I regel torde granskningsledaren förfoga över eller kunna skaffa

fram nödvändig utrustning för att kunna läsa handlingar, t.ex. ADB-utrustning

eller utrustning för att kunna läsa handlingar på mikrofische. Inträffar det

någon gång att han inte förfogar över sådan utrustning och handlingarna inte kan

granskas i verksamhetslokalerna, får även den tekniska utrustningen tas med om

det finns synnerliga skäl för detta. Detta krav innebär att det skall vara fråga

om mycket speciella situationer och att det inte skall finnas någon rimlig

möjlighet för granskningsledaren att på annat sätt ordna med teknisk utrustning.

En allmän utgångspunkt här, liksom vid tillgripande av andra tvångsmedel, är

dock att beskattningsmyndigheten skall försöka att minimera skadan för den

enskilde. En avvägning måste därför göras mellan behovet av att granskningen

görs utanför verksamhetslokalerna och det men den enskilde utsätts för genom att

under granskningen bli av med teknisk utrustning (jfr 4 ). Beträffande

begreppet tekniskt hjälpmedel, se nedan under 25 .

 Enligt tredje stycket skall exemplar av upptagningen lämnas kvar, om

granskningsledaren tar med data för automatisk databehandling, t.ex. magnetband

eller disketter med bokföring eller andra handlingar (jfr SOU 1992:110 s. 643).

25

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Som Lagrådet anför i

sitt yttrande bör begreppet tekniskt hjälpmedel ges en vid betydelse. under

begreppet bör falla s.k. hårdvara som datorer, terminaler, maskiner för läsning

av mikrofische m.m. Hit bör också hänföras s.k. mjukvara dvs.

dataoperativsystem, bokföringsprogram, revisionsprogram och andra program som

behövs för att granska ett material som finns lagrat på disk eller annat medium

som bara kan läsas med hjälp av ADB. Utanför begreppet tekniskt hjälpmedel bör

falla "sökbegrepp". Därmed torde förstås att sökfunktionen i ett datorprogram

används t.ex. så att en granskare frågar efter alla transaktioner i

räkenskapsmaterialet som avser viss person eller visst slag.

 Bestämmelserna avser att stärka integritets- och datasäkerhetsskyddet och har

i stort hämtats från Datastraffrättsutredningens betänkande, SOU 1992:110 s. 641

ff. Den innehåller en proportionalitetsprincip som utformats med hänsyn till

ADB-miljön. Endast de tekniska hjälpmedel och sökbegrepp får användas som behövs

för att tillgodose ändamålet med revisionen. Detta får, som Lagrådet påpekat,

till resultat att endast de uppgifter som behövs för ändamålet med åtgärden får

tas fram. Den i lagrådsremissen föreslagna andra meningen i första stycket är

således överflödig. Vidare finns ett absolut förbud mot granskning via telenät,

dvs. via modem mellan företagets och myndighetens datorer.

 Tekniska hjälpmedel hos den som åtgärden verkställs hos får användas endast om

det är nödvändigt. Verkställande myndighet kan t.ex. begära hjälp att få en

kopia på visst material, vilken tas fram medan myndighetens tjänsteman är

närvarande. Medverkar inte den som åtgärden verkställs hos eller om en

noggrannare kontroll måste företas för att tjänstemannen skall kunna förvissa

sig om att myndigheten har fått tillgång till allt material som åtgärden avser,

får myndigheten dock själv använda den tekniska utrustningen.

 Hänvisningen till 2-4 och 6 lagen (1987:1231) om automatisk databehandling

vid taxeringsrevision, m.m. innebär att Datainspektionen utövar tillsyn över att

granskning som sker med automatisk databehandling inte medför otillbörligt

intrång i personlig integritet och får meddela föreskrifter i särskilda fall.

26

Handlingar och annat som omhändertagits skall återlämnas så snart de inte längre

behövs. Att åtgärd inte får pågå längre tid än vad som är nödvändigt följer av

proportionalitetsprincipen. Efter det att t.ex. en revision slutförts kan

räkenskaper och andra omhändertagna handlingar vanligtvis återlämnas, särskilt

om revisionen inte föranlett några anmärkningar. I den mån det finns anledning

att anta att vissa handlingar kan få betydelse i bevishänseende vid

eftertaxering, annat omprövningsärende eller en följande process i domstol måste

dock vissa handlingar kunna kvarhållas.

 Bestämmelsen omfattar inte åklagarmyndighets behov av att få tillgång till

handling under ett skattebrottmål. I den mån skattemyndigheten inte längre har

anledning att kvarhålla handlingen kan emellertid åklagarmyndigheten ta en sådan

handling i beslag enligt rättegångsbalken.

 Enligt andra stycket fattas ett beslut om återlämnande av handlingar av

granskningsledaren. Beslutet kan, enligt 29 , överklagas till länsrätten.

27

När ett beslut om åtgärd verkställts skall ett verkställighetsbevis utfärdas

(jfr 24 bevissäkringslagen) och tillställas den hos vilken åtgärden genomförts

eller annan som berörs av åtgärden. Har t.ex. bokföring omhändertagits hos en

företagsrevisor skall både revisorn och den vars handlingar omhändertagits ha

ett sådant bevis. Förutom uppgifter om när och var åtgärden verkställts, skall

beviset innehålla uppgifter om vilka som var närvarande samt annat av betydelse

som förekommit vid verkställandet. Med annat av betydelse avses t.ex. om det

varit nödvändigt att bryta lås eller annars företa något som orsakat skada på

egendom. Har den hos vilken åtgärden verkställts framfört invändningar eller

försökt att hindra verkställigheten bör detta också noteras.

 Om handlingar endast hämtats vid ett visst tillfälle torde det inte vålla

några problem att notera dessa uppgifter. Pågår en revision efter beslut enligt

6 under flera månader är inte avsikten att varje person som funnits i

lokalerna skall noteras. Förutom vad som förekommit vid det första besöket bör

viktigare händelser noteras i form av en enklare dagbok.

 Om handlingar omhändertagits skall beviset innehålla en förteckning över

dessa. Detta kan t.ex. om det är fråga om ett antal pärmar med

räkenskapsmaterial ske genom en anteckning om antalet pärmar, vad de innehåller

och eventuella andra uppgifter som beskriver materialet.

28

Paragrafen motsvarar forumbestämmelsen i 26 bevissäkringslagen.

29

Den enskildes möjligheter att överklaga granskningsledarens beslut har samlats i

första stycket. Bestämmelsen motsvarar delar av 14 andra stycket och 25

andra stycket i lagrådsremissens lagförslag.

 Om en åtgärd hävs helt eller delvis, skall handlingar som omhändertagits

återställas. Länsrätten får även enligt andra stycket besluta att insamlade

uppgifter skall förstöras om rätten ändrar ett beslut enligt 6 helt eller

delvis. Det kan t.ex. vara fråga om fotokopierat material, kopior av

ADB-handlingar och skattemyndighetens anteckningar som innehåller uppgifter från

sådant material.

30

Paragrafen har tillkommit med anledning av Lagrådets yttrande för att klargöra

att det allmänna får överklaga länsrättens beslut enligt lagen (se avsnitt

5.6.1). Visserligen torde redan av allmänna principer följa att det allmänna har

rätt att överklaga t.ex. länsrättens beslut att bifalla en begäran om

undantagande av handlingar. Mer oklart är om det föreligger en överklaganderätt

för det allmänna i fråga om beslut som underställts länsrättens prövning enligt

15 . Det är således befogat med en regel för att klargöra att en sådan

överklaganderätt föreligger.

 Med det allmänna avses den myndighet eller person som får överklaga skatte-

eller avgiftsbeslut enligt de materiella författningarna t. ex. skattemyndighet

eller i förekommande fall allmänt ombud. Överklagandemöjligheten har således

inte knutits till granskningsledaren som sådan.

 I andra stycket hänvisas till bestämmelserna i 6 kap. 15-17 taxeringslagen

(1990:324) om företrädare för det allmänna beträffande skatt eller avgift som

tas ut enligt vissa av de i 1 första stycket angivna lagarna. RSV är således

ensam behörig att föra talan i Regeringsrätten i mål enligt dessa lagar.

31

Paragrafen anger att bestämmelserna i utsökningsbalken om talan mot utmätning i

allmänhet skall tillämpas i fråga om överklagande av kronofogdemyndighetens

beslut eller åtgärd enligt lagen. Av detta följer bl.a. att tingsrätt som första

instans har att pröva verkställighetsfrågorna.

11.2 Taxeringslagen

3 kap.

5

Paragrafens första stycke har förtydligats så att det klart framgår att den

också gäller den som kan antas vara skattskyldig. Stycket har dessutom

kompletterats med en bestämmelse om att skattemyndigheten får förelägga den

skattskyldige eller den som kan antas vara skattskyldig att lämna över en kopia

av en handling i stället för en originalhandling.

 I praktiken torde det ofta vara smidigare för den förelagde att

tillhandahålla en kopia i stället för att behöva skicka orginalhandlingen eller

att vid ett personligt besök visa upp handlingen. För skattemyndigheten kan det

också i många fall vara en fördel att slippa ta hand om originalhandlingar.

 Exemplifieringen av handlingar som får granskas enligt tidigare andra stycket

har tagits bort. Någon ändring i sak är inte åsyftad.

6

Paragrafen har upphävts. Regler om handlingar och uppgifter som skall undantas

från föreläggande att visa upp handling eller lämna uppgift föreslås i 3 kap. 13

 .

8

Paragrafen innehåller bestämmelser om taxeringsrevision. Taxeringsrevision kan i

fortsättningen endast ske för kontroll av att egen deklarations-och

uppgiftsskyldighet enligt lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter har fullgjorts. Den förutvarande bestämmelsens andra och

tredje stycken - som innehöll regler om revision hos tredjeman m.m. - har

utmönstrats.

 Taxeringsrevision får ske hos den som är eller kan antas vara bokföringsskyl-

diga och den som är eller kan antas vara skyldig att föra räkenskaper samt annan

juridisk person än dödsbo. Andra deklarations-eller uppgiftsskyldiga omfattas

inte längre av taxeringsrevisionsinstitutet. De kan emellertid föreläggas att

lämna uppgifter eller handlingar enligt 5 . Förbudet mot att göra revision hos

myndigheter har tagits bort (se avsnitt 5.3.2).

 Den omständigheten att någon inte avlämnat deklaration eller uppgifter utgör

inte något hinder mot revision, men bestämmelsen fordrar att den

uppgiftsskyldige skall ha hunnit fullgöra skyldigheten på ett riktigt sätt innan

revision inleds. Det innebär att en revision enligt huvudregeln inte får

påbörjas förrän självdeklarationen skall vara avlämnad (2 kap. 28 LSK) eller

den tidpunkt då beviljat anstånd enligt bestämmelserna i lagen om självdekla-

ration och kontrolluppgifter löpt ut. Obligatoriska kontrolluppgifter skall

lämnas senast den 31 januari under taxeringsåret (3 kap. 58 LSK). En

kontrolluppgiftsrevision kan således påbörjas först därefter. Vid revision av

uppgiftsskyldighet efter föreläggande skall tiden för fullgörande enligt

föreläggandet ha löpt ut.

 Ett undantag från denna regel finns i andra stycket. En revision får påbörjas

även innan deklaration skall avlämnas, om revisionen kan antas bli omfattande

och det beskattningsår som skall kontrolleras har gått ut. I praktiken blir

regeln tillämplig vid revision av stora företag som kräver en hel del förarbete

innan skattemyndigheten kan börja granska bokföringen. Det fordras dock att

revisionen bedrivs på ett sådant sätt att den inte onödigt hindrar boksluts-

eller deklarationsarbetet. De handlingar som behövs för detta arbete får således

inte omhändertas eller på annat sätt göras oåtkomliga (jfr 10 ).

9

Enligt det nya första stycket skall ett beslut om taxeringsrevision överlämnas

till den reviderade innan revisionen verkställs. Stycket innehåller också

bestämmelser om vad ett beslut om taxeringsrevision skall innehålla. Beslutet

skall innehålla uppgifter om ändamålet med revisionen t.ex. om det är fråga om

en kontrolluppgiftsrevision eller vilka skatter som skall kontrolleras. Beslutet

skall även innehålla uppgift om möjligheten att undanta handlingar och uppgifter

enligt 13 och 14 .

10

I paragrafens första stycke ges den centrala regeln att en revision skall

bedrivas i samverkan med den som revideras och göras på ett sådant sätt att den

inte onödigt hindrar verksamheten. Revisioner som enbart sker med stöd av

taxeringslagen skall alltid bedrivas i samverkan med den reviderade. Endast om

åtgärder enligt tvångsåtgärdslagen eller om vite aktualiseras kan

samverkansförfarandet frångås och åtgärder vidtas under de förutsättningar som

anges i den lagen. Angående Lagrådets synpunkter på utformningen av första

stycket se avsnitt 5.3.3.

 Både den reviderade och revisorn har mycket att vinna på att revisionen

bedrivs under samverkan. Revisorn och den reviderade bör därför planera

revisionens genomförande med hänsyn till båda parters önskemål.

 I bestämmelsens andra och tredje stycken, liksom i 11 och 12 , ges några

allmänna riktlinjer för hur en revision skall bedrivas. Reglerna utgör ramar för

parternas befogenheter och åligganden. Att mer i detalj reglera förfarandet är

inte lämpligt då förhållandena kan skifta avsevärt i praktiken och då revisorn

och den reviderade måste ha möjlighet att inom samverkansförfarandet komma fram

till en lämplig ordning för revisionens genomförande under hänsynstagande till

omständigheterna i det enskilda fallet. Reglerna har en dubbel betydelse då de

genom att ange ramarna för taxeringsrevisioner kan tjäna till ledning för om

tvångsåtgärder skall tillgripas.

 De olägenheter som skattemyndigheterna ibland noterat genom att det kan ta

veckor att få fram handlingar eller upplysningar som normalt bör kunna tas fram

omedelbart eller under några dagar, beror ofta på att den reviderade inte avsatt

tillräckliga resurser för revisionen. Generellt sett utgör inte bristande

resurser ett godtagbart skäl för att inte medverka i erforderlig omfattning. Det

kan inte helt undvikas att en revision innebär visst besvär och vissa kostnader

för den reviderade. På samma sätt som det är en medborgerlig skyldighet att

lämna uppgifter till ledning för beskattningen är den enskilde skyldig att i

skälig omfattning medverka vid kontroll av dessa uppgifter. Samtidigt är det

viktigt att revisorn uppträder korrekt och ställer rimliga krav på den

reviderade innan tvångsåtgärder övervägs.

 Revisionen får enligt andra stycket ske hos den reviderade om han medger det.

Eftersom det är skattemyndigheten som tar initiativet och som vet vad en

revision normalt kräver för åtgärder är det naturligt att myndigheten tar

ställning till om revisionen behöver bedrivas i den reviderades lokaler och, om

myndigheten anser att så bör ske, föreslår den reviderade detta och inhämtar

hans medgivande.

 Om den reviderade efter hand ändrar inställning till att revisionen sker i

verksamhetslokalerna men skattemyndigheten ändå bedömer det nödvändigt att

revisionen sker där innebär det att revisionen inte längre sker under samverkan.

För att revisionen skall få fortsätta i verksamhetslokalerna krävs därför ett

beslut enligt 5 tvångsåtgärdslagen.

 När det gäller revision av större företag är det uppenbart att revisionen

måste genomföras i verksamhetslokalerna. När det gäller små företag med blygsam

omfattning är det däremot knappast önskvärt att revisionen sker hos den

reviderade. Ibland kan det även vara så att endast vissa delar av revisionen

behöver göras i verksamhetslokalerna. Granskning av bokföring behöver t.ex. inte

alltid ske i verksamhetslokaler medan inventering av kassa och granskning av

inventarier och lager normalt måste ske där.

 I vissa fall kan den reviderade ha ett intresse av att granskningen utförs i

hans lokaler, trots att revisorn inte har föreslagit det. Det kan t.ex. gälla

känsliga handlingar som den reviderade inte vill undanta från revisionen eller

som inte kan undantas, men som han anser ändå inte bör lämna

verksamhetslokalerna, t.ex. ADB-lagrad information.

 Om den reviderade begär att revisionen utförs i verksamhetslokalerna skall

denna begäran efterkommas om revisionen kan göras där utan betydande

svårigheter. Sådana svårigheter kan t.ex. uppstå om granskning i lokalerna

medför ett omfattande resande för revisorerna, om den reviderade uppträder

hotfullt eller på annat sätt stör granskningsarbetet eller om granskningsarbetet

inte kan bedrivas på ett ändamålsenligt sätt i verksamhetslokalerna. Lokalerna

kan vara trånga, kalla, bullriga etc.

 Bestämmelsen i tredje stycket om kvitto vid utlämnande av handlingar har

endast ändrats redaktionellt i förhållande till nuvarande lydelse av sista

meningen i andra stycket.

11

Paragrafen innehåller regler om vad som får granskas vid revisionen. I första

stycket har paragrafen kompletterats med en hänvisning till den nya bestämmelsen

i 13 om handlingar och uppgifter som skall undantas från revision.

 Alla handlingar som rör den reviderades verksamhet får normalt granskas vid

revisionen, om de inte skall undantas enligt 13 . Vid kontroll av att ett

föreläggande fullgjorts eller vid en partiell revision behöver dock endast viss

del av handlingarna granskas.

 Den nuvarande bestämmelsen om kontroll av löpande beskattningsårs räkenskaper

och handlingar har tagits bort. Det är en följd av att ändamålet med revisionen

enligt 8 renodlats - revision får ske endast för kontroll av att deklarations-

och uppgiftsskyldighet fullgjorts. Endast sådana handlingar som behövs för att

kontrollera att deklarations- och uppgiftsskyldigheten fullgjorts får omfattas

av revisionen. Det löpande beskattningsårets handlingar omfattas i den

utsträckning de behövs vid revisionen av det tidigare beskattningsåret, dvs. har

någon relevans vid denna revision. Det kan t.ex. vara fallet vad avser

årsskiftesfakturering, inventarie- och lagerkontroll m.m. Att revision inte får

ske av löpande beskattningsår innebär således en begränsning av målet med

revisionen snarare än medlen för denna (se avsnitt 5.3.1).

 Andra stycket (förutvarande sista stycket) har dels ändrats språkligt så att

det klarare framgår av lagtexten att inventering är en del av revisionen och att

även korttidsinventarier får inventeras, dels tillförts en bestämmelse om

besiktning av lokaler och byggnader som används i verksamheten. I praktiken

torde revisionsbestämmelserna redan tillämpas på detta sätt.

12

Första stycket innehåller bestämmelser om den reviderades skyldigheter vid

revision. En allmän regel ges om att den reviderade skall tillhandahålla de

handlingar och lämna de upplysningar samt den hjälp som behövs för revisionen. I

detta ligger att den reviderade skall fullgöra sina skyldigheter inom rimlig

tid. Det är svårt att generellt ange vilka tidsfrister som är rimliga. En allmän

utgångspunkt bör dock vara att revisorerna skall ha möjlighet att bedriva

revisionen tämligen skyndsamt och i ett sammanhang. Endast om den reviderade har

mer beaktansvärda skäl för att få mer än en kortare respit bör detta beaktas

utan att det ses som tredska (jfr vad som sagts under kommentaren till 10 om

bristande resurser).

 Vid inventering är det ofta nödvändigt för revisorn att få tillträde till de

utrymmen som används i verksamheten. En arbetsplats för revisorn eller

revisorerna behövs när revisionen får genomföras i den reviderades lokaler.

Behovet av en arbetsplats och möjligheterna att tillhandahålla en sådan varierar

avsevärt, behovet kan avse alltifrån ett skrivbord i ett mindre kontor till

flera rum vid revision av stora företag.

 Även vid granskningen av ADB-lagrat material enligt andra stycket är

utgångspunkten att granskningen skall bedrivas i samverkan med den reviderade.

Således kan revisorn och den reviderade komma överens om granskning genom

frågesystem via terminal, att ADB-revisor får direkt tillgång till terminal, att

visst material skall kopieras, att både terminal och kopia av upptagningen

används etc. Om den reviderade påkallar det, skall revisionen emellertid endast

omfatta en kopia. Tillförlitligheten av denna kopia måste dock kunna

kontrolleras, t.ex. genom att kopian tas fram tillsammans med ADB-revisor eller

att man stämmer av innehållet på kopian mot upptagningen i företagets

ADB-system. Även i detta fall bör de praktiska problemen lösas i samråd.

Datainspektionen kan enligt lagen (1987:1231) om automatisk databehandling vid

taxeringsrevision, m.m. också meddela föreskrifter som tar hänsyn till den

tekniska utvecklingen och de praktiska problem som kan uppstå. Ett förfarande

som t.ex. inte regleras av lagstiftningen är att den reviderade låter skatte-

myndigheten provköra datasystemet för att kontrollera tillförlitligheten t.ex.

genom att mata in ett antal uppgifter avseende löner och löneförmåner för att se

hur uppgifterna behandlas. Om skattemyndigheten ser att systemet behandlar

uppgifterna på ett tillförlitligt sätt kan det, i förhållande till vad en mer

fullständig kontroll hade medfört, spara besvär och kostnader för båda parter.

 Om de praktiska problemen med revision av ADB-upptagningar inte löses i samråd

kan tvångsmedelsanvändning bli aktuell. För att inte behöva driva fram en

tvångsmedelsanvändning, kan den reviderade begära att länsrätten prövar frågan

enligt 14 .

 Tredje stycket, som utformats på det sätt Lagrådet föreslagit, innehåller ett

förbud mot granskning via telenät och proportionalitetsregler. Vid granskning av

upptagning som avses i andra stycket får endast de tekniska hjälpmedel och

sökbegrepp användas som behövs för att tillgodose ändamålet med revisionen.

Detta innebär att endast uppgifter som behövs för detta ändamål får aktivt

eftersökas. Angående begreppen tekniskt hjälpmedel och sökbegrepp se kommentaren

till 25 tvångsåtgärdslagen.

12 a

I första stycket anges att en revision inte får pågå längre tid än nödvändigt

och att handlingarna skall återlämnas till den reviderade så snart som möjligt

och senast när revisionen avslutats. Om en handling behövs i bevishänseende kan

den i vissa fall tas om hand enligt tvångsåtgärdslagen. Vid misstanke om brott

kan handlingen beslagtas enligt rättegångsbalken.

 Av andra stycket, som motsvarar tidigare 14 framgår att skattemyndigheten

snarast skall lämna meddelande om resultatet av revisionen till den reviderade i

de delar som rör honom. Detta sker enklast genom att den reviderade får en kopia

av revisionspromemorian i aktuella delar.

13

Paragrafen innehåller bestämmelser om handlingar som får undantas från

föreläggande och revision. Den har utformats enligt Lagrådets förslag.

 Vid taxeringsrevision är utgångspunkten att alla handlingar i verksamheten får

granskas. Den enskilde har dock rätt att undanta sådana handlingar som omfattas

av paragrafen.

 Skälen för de olika undantagen har redovisats i allmänmotiveringen (avsnitt

5.5). Här skall endast några kompletterande synpunkter ges. Undantaget i första

stycket 1 för handlingar som inte får granskas enligt 27 kap. 2 rättegångs-

balken avser huvudsakligen sådant som anförtrotts advokater, läkare m.fl. i

deras yrkesutövning eller som de i samband därmed erfarit. Undantaget har samma

omfattning som i rättegångsbalken.

 I första stycket 2 undantas även handlingar med ett betydande skyddsintresse

om handlingens innehåll på grund av särskilda omständigheter inte bör komma till

någon annans kännedom. Genom att handlingarnas skyddsintresse satts i förgrunden

har markerats att en allmän relevansprövning av de handlingar som får granskas

inte skall ske. Som handlingar med ett betydande skyddsintresse har i

allmänmotiveringen särskilt nämnts handlingar innehållande vissa råd i

skatterättsliga angelägenheter, företagshemligheter eller uppgifter hos sådana

yrkesgrupper som inte omfattas av första stycket 1, men som har likartade

arbetsuppgifter, t.ex. andra jurister än advokater, revisorer, skatterådgivare

m.fl. Även mer personliga uppgifter kan i undantagsfall ha ett sådant

skyddsintresse att de skall kunna undantas granskningen. Det kan röra sig om

uppgifter om egna eller anställdas personliga förhållanden eller om uppgifter

som annars har en personlig karaktär och vars röjande skulle kunna medföra

obehagliga konsekvenser för den som har uppgifterna eller den uppgifterna rör.

 Vid bedömningen av om handlingar får undantas krävs enligt andra stycket att

handlingens skyddsintresse är större än dess betydelse för kontrollen. Vid denna

bedömning är det, särskilt om skyddsintresset är markerat, angeläget att den

enskildes önskemål beaktas så långt det är möjligt. Skyddsintresset kan i många

fall tillgodoses genom att nödvändiga uppgifter lämnas i annan handling eller

muntligen. Länsrätten kan även besluta att lämna ut endast en del av handlingen.

14

Om den enskilde förelagts att lämna uppgift eller visa upp handling och han

anser att den bör undantas från föreläggandet skall han, enligt första stycket,

omedelbart översända den begärda handlingen eller uppgiften till länsrätten

tillsammans med en skriftlig begäran om befrielse från föreläggandet.

 Om en handling begärs undantagen från revision skall handlingen, enligt andra

stycket, förseglas och ställas till länsrättens förfogande för prövning, på

samma sätt som i dag sker vid sådan begäran enligt bevissäkringslagen. Någon

möjlighet att underlåta detta finns till skillnad mot bevissäkringslagens regler

inte.

 På samma sätt som för närvarande gäller enligt 20 bevissäkringslagen skall

länsrätten, enligt tredje stycket, pröva frågan om undantagande utan dröjsmål.

14 a

I första stycket finns en särskild regel om hur handling, som endast kan

uppfattas med tekniskt hjälpmedel, t.ex. en ADB-lagrad handling, skall

tillhandahållas i målet. Den kan t.ex. tillhandahållas i utskrift, genom kopia

av upptagningen eller genom att länsrätten får teknisk hjälp med att ta del av

handlingen. Regeln innebär således att länsrätten får överväga hur man lämpligen

bör förfara.

 Begränsningar i revisorns rätt att själv använda sig av tekniska hjälpmedel

för att uppgift som skall undantas från granskning inte skall komma till

revisorns kännedom får, enligt andra stycket beslutas av länsrätten.

14 b

När allmänna domstolar prövar frågor om editionsföreläggande sker det ofta utan

att domstolen har tillgång till de handlingar som är aktuella. Förhållandena är

inte helt jämförbara, men det kan i vissa fall förekomma att länsrätten inte

behöver tillgång till en handling eller i vart fall inte till alla handlingar

som begärs undantagna. Anser den enskilde att innehållet i en handling har sådan

karaktär att han skulle föredra att inte ens domstolen tar del av det kan han

därför, enligt första stycket, begära att rätten inte granskar handlingen.

Finner rätten då att granskning av handlingen inte är nödvändig kan domstolen

avgöra målet utan att bryta förseglingen eller ta del av den översända

handlingen. Det kan t.ex. gälla en principiell fråga, där även revisorn har en

tämligen god bild av vad handlingen innehåller för typ av information.

 När det gäller fråga om handlingar får granskas på grund av bestämmelser i

grundlag lämnar 13 första stycket 2 utrymme för en sådan prövning. Om det

däremot är fråga om en handling överhuvud omfattas av kontrollen - en reviderad

kan t.ex. hävda att en handling inte rör verksamheten - skall frågan enligt

andra stycket uttryckligen handläggas på samma sätt som en begäran om

undantagande på annan grund.

14 c

Motsvarande bestämmelse finns i 19 tvångsåtgärdslagen. Regeln har samma

betydelse vid skatteutredningar där tvångsåtgärder inte är aktuella.

6 kap.

10

Paragrafen har ändrats så att länsrättens beslut avseende undantagande av

handling enligt 3 kap. 13 och 14 och föreläggande enligt 3 kap. 5 kan

överklagas till högre instans enligt de ordinära reglerna i förvaltnings-

processlagen, dvs. till kammarrätten och, om prövningstillstånd erhålls, till

Regeringsrätten. Skattemyndigheten kan överklaga länsrättens beslut. Att RSV är

ensam behörig att föra talan i Regeringsrätten följer av 6 kap. 15 andra

stycket.

11.3 Lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter

4

I paragrafen anges de villkor som måste vara uppfyllda för att ett beslut om

betalningssäkring skall få fattas. Motiven till den föreslagna ändringen framgår

av avsnitt 8.1. Enligt första stycket får beslut om betalningssäkring fattas om

det finns en påtaglig risk för att en gäldenär försöker undandra sig att betala

en fordran. Det skall således vara fråga om betalningsovilja eller s.k.

betalningssabotage. En indikation på att gäldenären inte kommer att betala

fordringen är att han tidigare visat betalningsovilja eller försökt undgå sina

betalningsförpliktelser. Gäldenärens underlåtenhet att deklarera eller fullgöra

sin betalningsskyldighet på annat sätt talar många gånger för betalningsovilja.

Särskilt gäller detta om förhållandena tyder på att han medvetet har försökt att

undgå beskattning för viss inkomst eller förmögenhet. Gäldenärens sätt att sköta

sin bokföring eller annan anteckningsskyldighet kan vara av betydelse för

riskbedömningen. Något direkt s.k. betalningssabotage från gäldenärens sida

behöver inte vara för handen för att risk i lagrummets mening skall föreligga.

7

Ändringen i första stycket innebär att förlängning av tidsfristen endast kan

göras med tre månader i taget. Normalt torde det vara svårare att motivera en

förlängning ju längre tid som gått sedan åtgärden beslutades, såvida det inte är

gäldenären som är orsak till att utredningen drar ut på tiden. Se vidare avsnitt

8.3.

12

Ändringarna i andra stycket hänger samman med att den särskilda förmånsrätten

för betalningssäkring tagits bort (se avsnitt 8.2). I en ny andra mening anges

att verkan av utmätning av egendom är densamma vid betalningssäkring och

kvarstad och att bestämmelserna i 16 kap. 15 utsökningsbalken är tillämpliga.

16

Ändringen hänger samman med att bevsissäkringslagen har upphävts. Bestämmelser

om granskningsledare finns nu i den nya lagen om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet.

21

Av ändringen i andra stycket följer att all förmögenhetsskada skall ersättas

oberoende av skadans storlek. Motiven till förslaget framgår av avsnitt 8.4. Den

skadelidande måste visa att skada uppstått och hur stor skadan är.

Skadeståndstalan förs hos allmän domstol.

 När det gäller ersättning för processkostnader skall bestämmelserna i lagen om

ersättning i ärenden och mål om skatt, m.m. tillämpas. Innebörden av dessa

bestämmelser framgår av avsnitt 7.

11.4 Uppbördslagen

49 2 mom.

I andra stycket har lagts till en uttrycklig föreskrift om att säkerhet skall ha

formen av bankgaranti eller något annat borgensåtagande. Motiven till

bestämmelsen har utvecklats i avsnitt 6.2.

 Tredje stycket är nytt och innehåller bestämmelser om ersättning för kostnader

för ställd säkerhet (avsnitt 6.3). Ersättning utgår om den skattskyldige vinner

helt eller delvis bifall till sitt yrkande i omprövningsärendet eller

skattemålet. Genom att säkerhet skall bestå av bankgaranti eller annat

borgensåtagande torde kostnaden vara lätt att beräkna. I de flesta fall kommer

denna att utgöras av bankens avgift för utfärdande av en bankgaranti.

 Ersättningen skall jämkas om den skattskyldige vinner bifall till endast del

av yrkandet, varvid en proportionering av kostnaden skall göras. Vidare skall

ersättningen jämkas, eventuellt till noll, om det skulle vara oskäligt att utge

full ersättning. Här avses bl.a. den situationen att en skattskyldig medverkat

till att skattemyndigheten gjort en felbedömning av en skattefordrans storlek

eller att en skattefordran hänför sig till annat beskattningsår eller liknande.

 När det gäller förfarandet skall bestämmelserna i 6-11 lagen om ersättning

för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. tillämpas. Innebörden av dessa

bestämmelser framgår av avsnitt 7.

78

1 mom.

Bestämmelsen om revision i tredje stycket har flyttats till nya 2 b mom.

2 mom.

Bestämmelsen har utformats efter mönster från 3 kap. 5 TL. En möjlighet till

undantagande av handling eller uppgift från föreläggande har införts.

2 a mom.

En motsvarighet till taxeringslagens taxeringsbesök har införts i uppbördslagen

(jfr 3 kap. 7 TL). I förhållande till lagrådsremissen har bestämmelsen fått en

utformning som närmare knyter an till taxeringslagens regler.

2 b mom.

Revisionsbestämmelsen i tredje stycket i 1 mom. har flyttats hit. Bestämmelsen

har även ändrats på sätt att det uttryckligen anges att revision även kan ske

hos den som kan antas vara arbetsgivare (jfr 3 kap. 8 TL).

102

I paragrafen föreskrivs om möjligheterna att överklaga länsrättens beslut om

preliminär taxering, jämkning av preliminär skatt, verkställande av skatteavdrag

och anstånd med att betala skatt (se vidare under 6.4). Länsrättens beslut får

överklagas till kammarrätten, men prövningstillstånd krävs för att få målet

prövat i kammarrätten. För beslut med anledning av en begäran enligt 44 om

besked angående skyldigheten att verkställa skatteavdrag krävs dock inte

prövningstillstånd.

11.5 Lagen om ersättning för kostnader

i ärenden och mål om skatt, m.m.

3

Paragrafen reglerar förutsättningarna för rätt till ersättning. Förutvarande

andra stycket har flyttats till 4 .

 I paragrafen har ställts upp tre alternativa förutsättningar för att en

framställning om ersättning skall beviljas. Den första förutsättningen, att den

skattskyldige helt eller delvis vinner bifall till sina yrkanden, tar främst

sikte på omprövningsärenden hos skattemyndighet och dylika ärenden hos andra

förvaltningsmyndigheter samt mål hos domstol. Har yrkandena helt eller delvis

bifallits föreligger i princip en rätt till ersättning, dock under förutsättning

att det inte är fråga om kostnader som anges i 4 eller att det finns grund för

jämkning enligt 5 . Om den skattskyldige inte får bifall till sitt yrkande i

sak och överklagar såväl det beslutet som beslutet om kostnadsersättning, avgörs

frågan om rätt till ersättning efter vad saken får för utgång i den högre

instansen. Bestämmelsen omfattar även fråga om ersättning i mål om betal-

ningssäkring, där beslut om betalningssäkring meddelats för en fordran som inte

är fastställd och fordringen senare inte blir slutgiltigt fastställd eller

fastställs slutligt till ett väsentligt lägre belopp än det som har

betalningssäkrats (jfr 21 betalningssäkringslagen).

 När det gäller den andra ersättningsmöjligheten, nämligen att ärendet eller

målet avser fråga som är av betydelse för rättstillämpningen avses främst

prejudikatmål eller liknande ärenden eller mål. I det senare fallet kan det vara

fråga om s.k. pilotfall som prövats av domstol, men av olika skäl inte drivits

ända upp i högsta instans. I sådana fall kan det ändå vara befogat att lämna

ersättning för gjorda rättsutredningar eller dylikt i den mån kostnaderna är

hänförliga till prejudikatfrågan.

 Den tredje och sista alternativa möjligheten är att det finns synnerliga skäl

för ersättning. Det kan avse sådana fall där den skattskyldige inte fått bifall

till sina yrkanden och ärendet eller målet inte heller kan anses vara av

betydelse för rättstillämpningen, men där processen på grund av myndighetens

agerande blivit onödigt omfattande eller komplicerad. Vidare kan det vara fråga

om ett skatterevisionsärende, i vilket skattemyndigheten har orsakat den

reviderade större kostnader än nödvändigt. Det måste dock vara fråga om sådana

extraordinära fall där man i efterhand kan konstatera att utredningen eller

skatterevisionen utan den skattskyldiges eller reviderades förskyllan gått för

långt eller där man i vart fall kan konstatera att kraven på den skattskyldige

eller reviderade varit oproportionerligt stora. Synnerliga skäl kan även anses

föreligga enbart med beaktande av målets beskaffenhet i förhållande till den

skattskyldiges personliga förhållanden. Dessa fall måste dock bedömas med stor

restriktivitet.

 Utöver att något av de tre nämnda revisiten skall vara uppfyllda krävs också

att den skattskyldige skäligen har behövt ombud, biträde etc. för att ta till

vara sin rätt. Det skall med andra ord förelegat ett verkligt behov av sakkunnig

hjälp. Här avses i första hand objektiva omständigheter, men även subjektiva

omständigheter kan i vissa fall vägas in. Till de objektiva förutsättningarna

hör främst sakens beskaffenhet, dvs. hur svår den skatterättsliga

problemställningen är. Subjektiva omständigheter som kan vägas mot skattefrågans

beskaffenhet är frågan om den skatteskyldiges ålder, sjukdom, bristande

erfarenhet och liknande förhållanden. Som nämnts under avsnitt 7.3 skall

ersättning inte ges till en skattskyldig som av bekvämlighetsskäl låter ett

juridiskt ombud föra talan. Ärenden och mål av enklare beskaffenhet eller där

myndigheten i tillräcklig utsträckning redovisat gällande rätt och

sakomständigheter bör således falla utanför ersättningsfallen. Vidare bör man

kunna ställa högre krav på personer som driver någon form av näringsverksamhet

beträffande uppgifter som de till följd av detta kan antas ha större insikt i än

skattskyldiga i allmänhet. Skälighetsbedömningen innefattar även, i likhet med

vad som gäller för närvarande, kostnadernas storlek. Det förhållandet att den

skattskyldige behövt hjälp i tvisten medför inte att han skall beviljas

ersättning för högre kostnader än vad som skäligen varit påkallade. Viss ledning

bör härvid kunna hämtas från vad som gäller i fråga om ersättning till biträde

m.fl. i rättshjälpsärenden.

4

Paragrafen innehåller numera de begränsningar i ersättningsrätten som tidigare

återfanns i 3 andra stycket och avser sådana kostnader som den skattskyldige

är skyldig att själv svara för under skatteutredningar eller andra liknande

utredningar för fastställande av skatt, tull eller avgift. Liksom tidigare

ersätts inte den skattskyldiges eller hans ställföreträdares arbete. Detta

gäller även för kostnader för arbete som utförts av den skattskyldiges

anställda.

5

Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen har

införts bestämmelser om jämkning. Bifalls ett yrkande endast delvis får, enligt

ett nytt andra stycke, ersättningen jämkas, varvid hänsyn får tas till hur stor

del av kostnaderna som belöper på vardera delen. Man får därvid söka göra en

lämplig avvägning av vad som i det enskilda fallet är rimligt. Om den partiella

framgången dessutom beror av att hänsyn tagits till sådant som den skattskyldige

själv bort tillhandahålla under skatteutredningen (se 4 ) kan ersättningen

ytterligare reduceras på denna grund. Jämkning skall inte ske om den tappade

delen är av endast ringa betydelse. Härvid avses det beloppsmässiga

förhållandet. Jämkning skall normalt inte heller ske i den mån ersättning kan

medges med stöd av 3 första stycket 2, dvs. i prejudikatfallen. I sådana fall

bör jämkning som beror på att den skattskyldige endast delvis vinner bifall till

sin talan kunna komma i fråga, om den del av målet som förloras inte gäller

prejudikatfrågan. I fall som avses i 3 första stycket 3, dvs. om det finns

synnerliga skäl utges ersättningen efter särskilda grunder som i sig torde

utesluta jämkning.

 Enligt ett nytt tredje stycke kan ersättningen också jämkas om den

skattskyldige eller hans ombud varit försumlig eller orsakat att processen

blivit mer omfattande än nödvändigt. Det kan t.ex. vara fallet när han under

ärendets eller målets gång i onödan tillfört nya omständigheter, utnyttjat

möjligheten att komma med nya yrkanden eller dylikt och på så sätt orsakat ökad

skriftväxling eller t.o.m. nödvändiggjort en muntlig förhandling, som annars

inte hade behövts.

7

Paragrafen behandlar frågor om forum och tid för framställning om ersättning.

Varje instans som avgör ett ärende eller mål om skatt, där kostnader uppkommit,

skall numera själv ta ställning till om och i vilken omfattning ersättning skall

medges. Det innebär att skattemyndigheten prövar frågan om kostnader som

uppkommit i ett ärende hos myndigheten och förvaltningsdomstol resp. allmän

domstol vid mål om skatt i resp. domstol.

 För att uppnå god arbetseffektivitet är det rimligt att kräva att skattskyldig

som vill ha ersättning begär detta innan ärendet eller målet avgörs. I andra

meningen har därför intagits en bestämmelse om detta. Har den skattskyldige

aviserat att han avser att begära ersättning bör han därför, innan ärendet eller

målet avgörs, beredas tillfälle att komma in med en kostnadsräkning.

Ersättningsbeslutet skall meddelas i samband med att myndigheten eller domstolen

avgör ärendet eller målet i övrigt.

8

Paragrafen har upphävts. De bestämmelser den reglerade återfinns nu i 7 .

9

Paragrafen har justerats med hänsyn till att den numera även avser ärenden om

skatt hos förvaltningsmyndighet.

10

Eftersom även förvaltningsmyndighet skall fatta beslut om ersättning fordras en

regel om möjlighet att överklaga ett sådant beslut. Ersättningsärendet skall då

överklagas till länsrätten i det län där myndigheten är belägen. Beträffande

förvaltningsdomstolar överklagas länsrätts beslut i vanlig ordning till

kammarrätt osv. Även allmänna domstolar kan fatta beslut om ersättning.

Tingsrätt fungerar som beskattningsmyndighet i arvs- och gåvoskattemål.

Ersättningsbeslut överklagas då till hovrätten, dvs. i samma ordning som dessa

skattemål.

 Paragrafen innehöll tidigare bestämmelser om domstols handläggning av yrkande

om ersättning för kostnader hänförliga till ärende hos förvaltningsmyndighet.

Eftersom förvaltningsmyndigheten numera själv skall pröva ersättningsfrågan

behövs ingen sådan reglering. Bestämmelserna har därför slopats.

11

Paragrafens första stycke har justerats så att det även avser ärenden om skatt

hos förvaltningsmyndighet. I förhållande till Lagrådsremissen har begränsningen

till överklagande av skattskyldig slopats.

 I andra stycket har införts en bestämmelse om att den myndighet eller det

allmänna ombud, som får överklaga det ärende som kostnaderna hänför sig till,

även får överklaga ersättningsbeslutet. Överklagande skall därvid ske inom samma

tid som gäller för sakfrågan i målet. Dock får denna tid inte överstiga två

månader från det att beslutet meddelades. I förhållande till lagrådsremissen har

tiden för överklagande modifierats.Ett beslut om kostnadsersättning skall, för

att kunna prövas, överklagas särskilt.

Övergångsbestämmelser

Övergångsbestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Äldre

bestämmelser skall tillämpas i fråga om kostnader i ärenden och mål som

anhängiggjorts före ikraftträdandet. Med anhängiggörande avses i detta

sammanhang även det förhållandet att ett ärende omprövas, revision påbörjas etc.

på initiativ av förvaltningsmyndighet.

11.6 Förmånsrättslagen

8

Andra meningen har upphävts. Betalningssäkring ger inte längre förmånsrätt i den

egendom som har tagits i anspråk.

9

Paragrafen reglerar det inbördes förhållandet mellan förmånsrätterna.

 Femte stycket har upphävts till följd av att den särskilda förmånsrätten för

betalningssäkrade fordringar slopas.

11.7 Lagen om sjömansskatt

19

Tredje stycket har ändrats med utgångspunkt i ändringarna i 3 kap. 5 TL samt

tillfogats en hänvisning till samma lags regler om handling eller uppgift som

skall undantas.

 Fjärde stycket tas bort. Innehållet återfinns efter konsekvensändringar i 19 c

 .

19 a

Paragrafen hänvisar till 3 kap. 16 TL.

19 b

I bestämmelsen införs en motsvarighet till taxeringslagens taxeringsbesök (3

kap. 7 TL). Bestämmelsen har i förhållande till lagrådsremissen fått en

utformning som närmare knyter an till taxeringslagens regler.

19 c

Revisionsbestämmelsen i nuvarande 19 fjärde stycket har efter språkliga

justeringar flyttats hit.

11.8 Mervärdesskattelagen

17 kap.

2

Bestämmelsen har ändrats i konsekvens med ändringarna i 3 kap. 5 TL.

3

Hänvisningen till 3 kap. 6 TL har ersatts med en hänvisning till 13 -14 a

samma kapitel. Dessutom har bestämmelsen arbetats om språkligt.

5

Paragrafen har utformats efter Lagrådets förslag. Skattemyndigheten får till

ledning för beskattningen av annan person förelägga bl.a. näringsidkare att

lämna uppgift eller att visa upp handling eller lämna över kopia av handling som

rör en omsättning av vara eller tjänst som han förvärvat av, sålt till eller

tillhandahållit annan näringsidkare.

 Skattemyndigheten har även en motsvarande möjlighet att förelägga annan person

om det finns särskilda skäl för detta. Bestämmelsen gör det möjligt för

skattemyndigheten att i vissa fall följa mervärdesskattepliktiga varor i en

transaktionskedja för att kontrollera att mervärdesskatt redovisats och betalats

på rätt sätt. Det är inte nödvändigt att föreläggandet avser uppgifter om en

viss angiven näringsidkare. Ett föreläggande enligt paragrafen kan avse också ej

namngiven näringsidkare eller uppgifter som behövs som en förberedande åtgärd

för kontroll av andra (jfr 3 kap. 50 a LSK).

6

Bestämmelsen i första stycket ger skattemyndigheten möjlighet att förena ett

föreläggande enligt 5 med vite.

 Enligt andra stycket får den enskilde i stället för att själv ta fram begärda

handlingar eller uppgifter ställa handlingar till skattemyndighetens förfogande

för kontroll om han annars måste lägga ned ett betydande arbete för att fullgöra

föreläggandet. Bestämmelsen är tänkt för de fall när skattemyndigheten vill ha

fram ett mer omfattande material eller arbetskrävande sammanställningar av

material. Den enskilde skall i dessa fall om han inte vill eller kan lägga ned

nödvändiga resurser på att ta fram uppgifterna kunna begära att

skattemyndigheten själv tar fram dessa.

7

Första stycket anger vad revision får avse och hos vem revision får ske.

Bestämmelsen motsvarar reglerna i 3 kap. 8 första stycket TL. Revision får

dock även ske hos den som anmält sig för registrering och sådan representant för

utländsk skattskyldig som avses i 22 kap. 6 . Motiven till bestämmelsen har

utvecklats i avsnitt 5.9.1. Något förbud mot att verkställa revisioner hos

myndigheter finns inte. I fråga om syftet med revision kvarstår reglerna

oförändrade.

 Andra stycket har endast ändrats redaktionellt.

20 kap.

9

Av ändringen i andra stycket framgår att länsrättens beslut om anstånd med att

lämna deklaration eller betala skatt får överklagas till kammarrätten.

Prövningstillstånd krävs dock för att få målet prövat i kammarrätt.

11.9 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter

3 kap.

3

Bestämmelsen har ändrats efter förebild av 3 kap. 5 TL. Regler om handlingar

och uppgifter som skall undantas från föreläggande har införts i 15 och 15 a .

5

Paragrafen har utformats efter mönster av 3 kap. 50 a lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter. Se vidare kommentaren till denna

paragraf.

7

Paragrafen har i redaktionellt hänseende utformats i huvudsak efter 3 kap. 8

TL. I andra stycket ges dock en specialregel som innebär att revision får göras

för att kontrollera om en ansökan om återbetalning av eller kompensation för

skatt är korrekt. Motiven till regeln har utvecklats i avsnitt 5.9.2.

8

Ändringarna motsvarar den nya lydelsen av 3 kap. 9 TL.

9

Paragrafen motsvarar 3 kap. 10 första och andra styckena TL.

10

Paragrafen motsvarar 3 kap. 10 tredje stycket TL.

11

Ändringarna motsvaras av de ändringar som vidtagits i 3 kap. 11 TL.

12

Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 första - tredje styckena TL.

13

Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 fjärde stycket TL.

14

Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 a TL.

 83

15

Paragrafen motsvarar 3 kap. 13 TL.

15 a

Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 TL.

15 b

Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 a TL.

15 c

Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 b TL.

15 d

Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 c TL.

8 kap.

8

Av ett nytt andra stycke framgår att länsrättens beslut om anstånd med att lämna

deklaration eller betala skatt får överklagas till kammarrätten.

Prövningstillstånd krävs dock för att få målet prövat i kammarrätt.

11.10 Lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

27

Revisionsbestämmelsen i nuvarande första stycke har flyttats till 27 b .

Bestämmelsen i det nya första stycket har ändrats så att den endast behandlar

skattemyndighetens möjlighet att förelägga den enskilde.

 Det nya andra stycket hänvisar till taxeringslagens regler om undantagande

från föreläggande.

 Nuvarande fjärde stycke har fått en ändrad placering och utgör nu ett nytt

tredje stycke.

27 a

Tidigare 27 a har bytt beteckning till 27 c .

 I nya 27 a har införts en möjlighet att vid besök hos arbetsgivare eller vid

annat personligt sammanträffande stämma av uppgifter i främst

uppbördsdeklarationer mot räkenskaper m.m., vilket motsvaras av taxeringsbesök i

taxeringslagen ( 3 kap. 7 TL). Paragrafen har i förhållande till förslaget i

lagrådsremissen fått en utformning som närmare knyter an till taxeringslagens

regler.

27 b

Revisionsbestämmelsen från nuvarande 27 första stycket har efter vissa

justeringar (jfr 3 kap. 8 TL) flyttats hit. Bestämmelsen har utformats efter

Lagrådets förslag.

76

Ändringarna innebär att länsrättens resp. Sjömansskattenämndens beslut om

anstånd med att betala arbetsgivaravgifter får överklagas till kammarrätten.

Prövningstillstånd krävs dock för att få målet prövat i kammarrätt.

11.11 Tullagen

16

Andra stycket i nuvarande lydelse överlappas av föreslagen lydelse av 75 och

tas därför bort.

42

Andra stycket i nuvarande lydelse överlappas av föreslagen lydelse av 75 och

utmönstras därför.

75

Ändringarna medför att paragrafen endast skall reglera tullmyndighetens

möjlighet att förelägga den som är eller kan antas vara uppgifts- eller

anmälningsskyldig enligt tullagen eller den för vars räkning en vara förts in

eller ut.

 Möjligheten att förelägga tredjeman har brutits ut och överförts till 75 a .

75 a

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om kontroll av annans anmälnings-

eller uppgiftsskyldighet genom föreläggande (kontrolluppgiftsskyldighet, jfr 3

kap. 50 a LSK). Sådan kontroll skall endast få ske hos den som bedriver

verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgift av betydelse för kontrollen kan

hämtas ur handlingar som rör verksamheten. Bestämmelsen har utformats i enlighet

med Lagrådets förslag.

75 b

Paragrafen innehåller bestämmelser om när revision skall få ske och har

utformats med 3 kap. 8 TL som förebild. Revisionen får avse att kontrollera

att anmälnings- eller uppgiftsskyldigheten enligt lagen - eller enligt

föreskrifter som meddelats med stöd av lagen - fullgjorts riktigt och

fullständigt. Revisionen får sålunda även avse kontroll av att föreläggande

fullgjorts riktigt och fullständigt.

76

Paragrafen har utformats i överensstämmelse med motsvarande regler i 3 kap. 9

TL.

77

Paragrafen har utformats efter förebild av 3 kap. 10 första och andra styckena

TL.

77 a

Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 3 kap. 10 tredje stycket och 11 första

och tredje styckena TL.

77 b

Paragrafen har utformats efter förebild av 3 kap. 12 TL.

77 c

Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 a TL.

78

Paragrafen har utformats efter 3 kap. 13 TL.

79

Paragrafen har utformats efter 3 kap. 14 TL.

79 a

Paragrafen har utformats efter 3 kap. 14 a TL.

79 b

Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 b TL.

79 c

Paragrafen har utformats efter 3 kap. 14 c TL.

11.12 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

3 kap.

3

I bestämmelsen, som rör undantag från skyldigheten att lämna kontrolluppgift,

hänvisas till taxeringslagens regler om undantag från skyldighet att lämna

uppgift.

50 a

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket

anges att i huvudsak bokföringsskyldiga och juridiska personer får föreläggas

att lämna kontrolluppgift för kontroll av rättshandling mellan den som förelagts

och annan person. Även andra, dvs. fysiska personer som inte är näringsidkare,

får föreläggas om det finns särskilda skäl. Det kan i vissa fall finnas ett

starkt utredningsintresse av att hämta in uppgifter även från personer som inte

är bokföringsskyldiga, t.ex. när någon sålt tillgångar till betydande belopp

till en näringsidkare och försäljningen grundat avdragsrätt hos näringsidkaren.

Det kan också vara fråga om skenrättshandlingar, oriktigt benämnda

rättshandlingar eller dylikt. En maskin kan ha köpts och åsatts ett mycket högre

värde än marknadsvärdet, varor kan ha köpts in till ett högre värde än marknads-

värdet och sålts vidare etc. När skattemyndigheten skall kontrollera

tillgångarna hos den bokföringsskyldige kan de ha sålts vidare eller så har

andra maskiner ställts dit under revisionen. Följer skattemyndigheten tillgången

bakåt i tiden kan det hända att den har ägts av en privatperson. Det måste i

sådana särskilda fall anses försvarbart att även denne kan föreläggas att lämna

uppgifter till skattemyndigheten eftersom kontrollmöjligheten annars kan gå helt

förlorad.

 Genom rekvisitet "särskilda skäl" markeras att sådan kontroll aldrig kan vara

en rutinåtgärd vid revision eller annan skatteutredning, utan att det finns skäl

för detta i det enskilda fallet. I regel bör det vara fråga om mer betydande

belopp som misstänks ha undandragits beskattning, men i bland kan det vara

motiverat med ett föreläggande även vid mindre belopp om förfarandet har

upprepats eller annars haft betydande omfattning.

 Ett föreläggande enligt paragrafen syftar till att kontrollera rättshandlingar

mellan den förelagde och annan person. Gränsen mellan en sådan kontroll och

kontroll av om den förelagde fullgjort sina egna skyldigheter kan i praktiken

bli subtil. Det är dock viktigt att skillnaden mellan kontrollformerna hålls

klar och att ändamålen bakom dessa inte blandas ihop. Om det egentliga syftet är

att utföra en kontroll av annan skall inte reglerna för kontroll av egen

uppgifts- eller deklarationsskyldighet användas.

 I regel känner skattemyndigheten till namnet på den som granskningen avser. I

vissa fall kan dock den som skall granskas vara okänd. Har skattemyndigheten

fått kännedom om t.ex. försäljning av en viss tillgång och vill kontrollera

köparen, men endast vet namnet på säljaren, kan myndigheten företa en kontroll

hos säljaren för att få reda på köparens namn. På samma sätt kan myndigheten

vända sig till en generalentreprenör för att få reda på vilka som är under-

entreprenörer vid en större entreprenad. Ett föreläggande enligt paragrafen kan

också avse att hämta in uppgifter om rättshandlingar som en förberedande åtgärd

för kontroll av andra.

 Som vi redan nämnt i avsnitt 5.4 kan ett föreläggande utnyttjas i två olika

situationer. Den ena är om föreläggandet avser en viss bestämd typ av

rättshandling. Skattemyndigheten kan då begära att tredjeman lämnar uppgifter

rörande denna typ av rättshandling utan att namnge de personer som har företagit

rättshandlingen. Den andra situationen är när skattemyndigheten vill hämta in

uppgifter rörande rättshandlingar med en viss bestämd skattskyldig.

Rättshandlingarna behöver då inte specificeras.

 I stället för att själv sammanställa uppgifter ur räkenskaper och andra

handlingar kan den förelagde enligt andra stycket ställa sådana handlingar som

omfattas av föreläggandet till skattemyndighetens förfogande. Detta kräver dock

att ett fullgörande av föreläggandet skulle innebära att den förelagde måste

lägga ned ett betydande arbete. Myndigheten kan då i stället efter biträde av

den förelagda få sköta uppgiftsinsamlingen.

 I tredje stycket anges att en kontrolluppgift enligt första stycket även får

avse att visa upp handling eller lämna över en kopia av handling.

4 kap.

6

Fullföljdsbegränsningen mot länsrättens beslut om undantag från skyldighet att

lämna kontrolluppgift enligt 3 kap. 3 har tagits bort. Av allmänna regler

följer att länsrättens beslut kan överklagas till kammarrätt av den

uppgiftsskyldige och skattemyndighet.

11.13 Lagen om automatisk databehandling vid taxeringsrevision, m.m.

1, 3 och 6

Paragraferna har ändrats endast i redaktionellt hänseende.

5

Paragrafen har upphävts eftersom det inte längre är möjligt att företa

taxeringsrevisioner som en förberedande kontroll av andra än den hos vilken

revisionen sker.

11.14 Lagen om allmänna förvaltningsdomstolar

18

Bestämmelsen har ändrats i redaktionellt hänseende i enlighet med Lagrådets

förslag.

11.15 Sekretesslagen

9 kap.

2

Paragrafen har ändrats i redaktionellt hänseende med anledning av att

bevissäkringslagen föreslås upphävd.

11.16 Utsökningsbalken

8 kap.

14

Paragrafen har upphävts på grund av att den särskilda förmånsrätten för

betalningssäkring slopats.

10 kap.

7

Ändringen har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för betal-

ningssäkring har slopats.

10

Ändringarna i första och andra styckena har föranletts av att den särskilda

förmånsrätten för betalningssäkring har slopats.

12 kap.

25

Nuvarande tredje punkten har upphävts på grund av att den särskilda

förmånsrätten för betalningssäkring har slopats.

13 kap.

7

Fjärde stycket har upphävts till följd av att den särskilda förmånsrätten för

betalningssäkring har slopats.

16 kap.

15

Ändringarna i andra stycket har föranletts av att den särskilda förmånsrätten

för betalningssäkring har slopats.

11.17 Konkurslagen

1 kap.

5

Ändringen i första stycket har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för

betalningssäkring har slopats.

4 kap.

13

Andra stycket har upphävts och tredje stycket ändrats till följd av att den

särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats.

19

Ändringen i tredje stycket har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för

betalningssäkring slopats.

11.18 Rättshjälpslagen

8

I första stycket har intagits en ny punkt 12. Den nya bestämmelsen innebär att

den praxis som utbildats vid beviljande av allmän rättshjälp i skattemål

kodifierats. Avsikten är att klargöra sambandet mellan rättshjälp och reglerna i

lagen om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt m.m. De typer av

rättsliga angelägenheter som anges är de som omfattas av ersättningslagen, med

undantag för angelägenheter rörande fastighetstaxering. Sådana mål eller ärenden

tillhör den kategori av massärenden beträffande vilka regeringen med stöd av

bemyndigandet i 8 tredje stycket har förordnat att rättshjälp inte får

beviljas.

 Kravet på särskilda skäl innebär att rättshjälp endast skall beviljas i mer

invecklade mål eller i fall där det annars finns särskilda omständigheter, såsom

att det finns anledning anta att den enskilde, trots domstolens

utredningsskyldighet, själv blir tvungen att göra en utredning i något

hänseende. Vidare bör beaktas om det i ärendet har lämnats motstridiga uppgifter

i något väsentligt hänseende eller om betydelsefulla sakförhållanden är oklara.

 84

Kommitténs sammanfattning av betänkandet

Rättssäkerheten vid beskattningen (SOU 1993:62)

Kommittén har haft i uppdrag att se över rättssäkerheten vid beskattningen och

som huvuduppgifter haft att utreda de åtgärder som behöver vidtas vid ett

slopande av bevissäkringslagen, göra en översyn av reglerna om skatterevisioner,

lägga fram förslag som stärker den enskildes ställning vid betalningssäkring, se

över reglerna om anstånd med betalning av skatt, utreda frågan om ersättning för

kostnader i ärenden och mål om skatt samt lägga fram förslag till lösning av

konflikten mellan tryckfrihetsförordningens regler om anonymitetsskydd för

meddelare och skattekontrollen. Enligt direktiven har kommittén varit

oförhindrad att även ta upp andra frågor och lägga fram de förslag som kommittén

anser vara påkallade rörande rättssäkerheten vid beskattningen. Uppdraget har

avsett beskattningsförfarandet och skatteprocessen, inte den materiella

skattelagstiftningen.

 I betänkandet redovisas först vad som avses med rättssäkerhet, varvid påpekas

att det i huvudsak är den enskildes rättsliga säkerhet som detta begrepp tar

sikte på. De mer fundamentala rättssäkerhetsaspekterna och deras betydelse för

beskattningsförfarandet och skatteprocessen redovisas också.

 I de frågor kommittén haft att utreda har rättssäkerheten således ställts i

förgrunden. Den enskildes möjligheter att ta tillvara sin rätt ökar.

Lagstiftningen har strukturerats om så att alla tvångsåtgärder, förutom

vitesförelägganden, föreslås bli reglerade i en lag om särskilda tvångsåtgärder

i beskattningsförfarandet. Enligt denna skall tvångsåtgärder normalt beslutas av

domstol. Härigenom förstärks rättssäkerhetsgarantierna vid

myndighetstvångsutövning. Dessutom blir regleringen av myndigheternas

befogenheter klarare.

 Kommittén lägger konkreta förslag i fyra avseenden, nämligen i fråga om anstånd

med skatt vid omprövning eller överklagande av taxering, möjligheterna att

erhålla ersättning för processkostnader, betalningssäkring samt förfarandet vid

skatteutredningar. Även förhållandet mellan anonymitetsskydd för meddelare och

skattekontroll har utretts.

 I fråga om anstånd föreslår kommittén att skattskyldig normalt skall få anstånd

med att betala omtvistad skatt när han begärt omprövning av beskattningsbeslut

eller ett beskattningsbeslut har överklagats till domstol, såvida det inte är

uppenbart att den skattskyldiges yrkande i omprövningsärendet eller målet inte

kan bifallas.

 Den nuvarande bestämmelsen om ställande av säkerhet för anståndsbeloppet

förändras inte, men får större betydelse än för närvarande. Den som haft

kostnader för säkerheten skall dock ersättas om yrkandet i omprövningsärendet

eller överklagandet bifalls. Slutligen föreslås att anståndsräntan höjs till

marknadsmässig nivå, för att undvika att förslaget leder till att enskilda

överklagar enbart i syfte att skjuta upp betalning av skatt.

 Möjligheterna att erhålla ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt,

tull och avgift förbättras avsevärt. Kostnader för ombud eller biträde,

utredning eller annat som skäligen behövts för att ta tillvara den

skattskyldiges rätt skall ersättas om han helt eller delvis vinner bifall till

sina yrkanden i ärendet eller målet, ärendet eller målet avser fråga som är av

betydelse för rättstillämpningen (prejudikatfråga), ärendet eller målet i annat

fall är svårbedömt eller om synnerliga skäl för ersättning föreligger i annat

fall. Kostnader som avser sådant som den skattskyldige enligt lag skall bidra

med under utredningen skall dock inte ersättas. Vidare skall ersättningen kunna

jämkas i vissa fall. Ersättning skall enligt förslaget prövas av den domstol

eller den myndighet som avgjort målet eller ärendet.

 Betalningssäkring skall enligt förslaget endast få användas när gäldenären

försöker undandra skatt, s.k. sabotagerisk. Möjligheten att använda åtgärden vid

befarad betalningsoförmåga slopas därmed. Åtgärden skall heller inte ge s.k.

särskild förmånsrätt i den säkrade egendomen. Förlängning av fristen att

fastställa fordran eller väcka talan vid domstol får endast ske med en månad i

taget. Dessutom slopas de begränsningar i skadeståndsbestämmelserna som innebär

att skada måste vara av någon betydelse för att ersättas och inte får avse

kostnader för biträde eller utredning.

 I kapitlet om skatteutredningar behandlas både skattemyndigheternas

befogenheter att besluta om skatterevision och åtgärderna enligt

bevissäkringslagen. Enligt förslaget skall skatterevision få genomföras endast

hos företag och därvid bedrivas i samverkan med den reviderade. Endast när han

motsätter sig åtgärden eller det finns påtaglig risk att han undanskaffar eller

förvanskar handlingar skall tvångsåtgärd få tillgripas.

 Tredjemanskontroll skall normalt ske genom ett föreläggande att lämna uppgift

eller visa upp handling. Nuvarande möjlighet att direkt inleda en revision för

detta ändamål föreslås således upphävd. I speciella fall skall dock tvångsåtgärd

kunna användas, nämligen då sabotagerisk eller ett betydande utredningsintresse

föreligger samt då det med hänsyn till den som granskas inte bör anges vad eller

om vem uppgifter söks. Privatpersoner skall även i fortsättningen kunna

föreläggas att lämna uppgifter eller visa upp handlingar avseende den egna

taxeringen, men endast i undantagsfall kunna föreläggas att medverka vid

tredjemanskontroll.

 Bevissäkringslagen har sådana brister ur rättssäkerhetssynpunkt att den bör

upphävas. I stället föreslås en ny tvångsåtgärdslag för beskattningsförfarandet.

Förutsättningarna för tvångsåtgärder är mer preciserade i den nya lagen och de

skall huvudsakligen beslutas av domstol. En möjlighet att fatta ett

interimistiskt beslut föreslås för de fall då domstols beslut inte kan avvaktas.

 Skyddet för integritetskänsliga handlingar utvidgas. Sådana handlingar som inte

får tas i beslag vid husrannsakan under förundersökning vid brottsutredningar,

liksom kvalificerade skatterättsliga bedömningar, får undantas vid

skatteutredningar. Vidare föreslås särskilda avvägningsregler för att skydda

tekniska företagshemligheter och andra handlingar, vars innehåll på grund av

särskilda omständigheter inte bör komma till annans kännedom.

 Kommittén har även utrett förhållandet mellan anonymitetsskydd för meddelare

och skattekontroll när meddelare erhåller arvoden för sin medverkan att lämna

uppgifter till tidningar m.fl. Både deklarations- och uppgiftsskyldighet synes

med nuvarande system kunna fullgöras utan att anonymiteten för meddelare röjs.

Inte heller i fråga om skatterevisioner har anonymitetsskyddet befunnits vara

hotat. Därför behövs inte någon särskild skatt för meddelararvoden. För det fall

man ändå anser att en sådan skatt bör införas har kommittén utformat ett förslag

till lag om skatt på arvode till anonym meddelare. Den är utformad som en punkt-

skatt på meddelararvodet.

 I ett avslutande kapitel redovisas några frågor som kommittén inte hunnit

utreda, men där det finns skäl att företa en rättssäkerhetsanalys.

 187

Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över

betänkandet Rättssäkerheten vid beskattningen (SOU 1993:62)

Efter remiss har yttranden över promemorian avgivits av Regeringsrätten,

Justitiekanslern (JK), Domstolsverket (DV), Riksåklagaren (RÅ),

Datainspektionen, Riksskatteverket (RSV), Statskontoret, Generaltullstyrelsen,

Riksrevisionsverket (RRV), Svea hovrätt, Kammarrätten i Stockholm, Kammarrätten

i Jönköping, Länsrätten i Stockholms län, Länsrätten i Göteborgs och Bohus län,

Länsrätten i Kronobergs län, Länsrätten i Norrbottens län, Riksdagens ombudsmän

(JO), Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR), Föreningen Sveriges kronofogdar,

Företagarnas Riksorganisation, Företagens Uppgiftslämnardelegation (FUD),

Juridiska fakultetsnämnden vid Uppsala universitet, Kooperativa förbundet (KF),

Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas Riksförbund (LRF),

Skattebetalarnas förening, Stockholms Handelskammare, Svenska

Arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska Bankföreningen, Svenska Kommunförbundet,

Svenska Revisorssamfundet (SRS), Svenska Tidningsutgivareföreningen (TU),

Sveriges advokatsamfund, Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO),

Sveriges domareförbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges Köpmannaförbund,

Sveriges Redareförening, Sveriges Redovisningskonsulters Förbund (SRF) och

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO).

 Yttrande har också avgetts av Kommerskollegium.

 RÅ har bifogat yttranden som han har hämtat in från Statsåklagarmyndigheten

för speciella mål och regionåklagarmyndigheterna i Linköping, Jönköping och

Härnösand samt Åklagarmyndigheten i Malmö.

 RSV har bifogat yttranden som verket har hämtat in från skattemyndigheterna i

Stockholms, Uppsala, Malmöhus och Kopparbergs län samt kronofogdemyndigheterna i

Stockholms, Malmöhus samt Göteborgs och Bohus län, därutöver ett yttrande som

kommit in från Skattemyndigheten i Värmlands län.

 Länsrätten i Norrbottens län har till sitt yttrande fogat tre skiljaktiga

meningar.

 Företagarnas Riksorganisation, SAF, Stockholms Handelskammare, Svenska

Bankföreningen, Sveriges Industriförbund, och Sveriges Köpmannaförbund har i

sina remissvar hänvisat till ett yttrande från Näringslivets Skattedelegation.

Företagarnas Riksorganisation har därutöver avgett ett eget yttrande.

 SACO har, i stället för att avge eget yttrande, gett in yttranden från

medlemsförbunden JUSEK och Civilekonomernas Riksförbund.

 190

Remitterade Lagförslag

2.1 Förslag till lag om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 Denna lag tillämpas vid revision eller annan kontroll av att skatt, tull

eller avgift tas ut enligt bestämmelserna i

 1. uppbördslagen (1953:272),

 2. lagen (1958:295) om sjömansskatt,

 3. kupongskattelagen (1970:624),

 4. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

 5. lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter,

 6. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

 7. tullagen (1987:1065),

 8. fordonsskattelagen (1988:327),

 9. taxeringslagen (1990:324),

 10. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, 11.

lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

 12. mervärdesskattelagen (1994:000).

 Lagen tillämpas även vid kontroll av att en vara får föras in i eller ut ur

landet enligt tullagen och för kontroll av att föreläggande enligt lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter fullgjorts riktigt och

fullständigt.

2 Åtgärder som får beslutas enligt denna lag är

 1. revision i den reviderades verksamhetslokaler (5 ),

 2. eftersökande och omhändertagande av handlingar (6-9 ),

 3. försegling av lokal, förvaringsplats eller annat utrymme (10 ),

 4. granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift (11 och 12 ).

3 I denna lag förstås med

 granskningsledare: den som i sin tjänst har till uppgift att övervaka

granskningen samt den som särskilt förordnats att vara granskningsledare enligt

lagen,

 handling: framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas,

avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel,

 verksamhetslokal: utrymmen som huvudsakligen används i verksamhet som bedrivs

av den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen

(1976:125), den som är skyldig att föra räkenskaper enligt

jordbruksbokföringslagen (1979:141) eller annan juridisk person än dödsbo. Med

verksamhetslokal jämställs markområden, transportmedel, förvaringsplatser och

andra utrymmen som disponeras av sådan person.

Proportionalitet

4 Beslut om åtgärd enligt denna lag får fattas endast om skälen för åtgärden

uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde.

Revision i den reviderades verksamhetslokaler

5 Revision får genomföras i den reviderades verksamhetslokaler även om den

reviderade inte lämnat sitt medgivande till det, om de handlingar som omfattas

av revisionen inte utan svårighet kan granskas på någon annan plats. Detsamma

gäller om den reviderade inte medverkar på föreskrivet sätt, eller om det finns

en påtaglig risk att den reviderade kommer att undanhålla eller förvanska

handling som omfattas av revisionen.

 Om det finns en påtaglig risk att den reviderade kommer att undanhålla eller

förvanska handling som får granskas, får åtgärden genomföras utan att den

reviderade underrättats om att revision skall ske.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även när ändamålet med

revisionen kräver besiktning av byggnad eller lokal, inventering av kassa eller

granskning av lager eller inventarier.

Eftersökande och omhändertagande av handlingar

6 När revision genomförs i den reviderades verksamhetslokaler med stöd av 5

 , får handling som omfattas av revisionen eftersökas där och omhändertas, om

den inte tillhandahålls utan oskäligt dröjsmål eller om det finns en påtaglig

risk att handlingen undanhålls eller förvanskas.

 När revision genomförs i den reviderades verksamhetslokaler i annat fall får

handling som påträffas eller granskas omhändertas om den behövs för revisionen.

7 När revision inte genomförs i den reviderades verksamhetslokaler får

handling som omfattas av revisionen eftersökas i verksamhetslokalerna och

omhändertas för granskning om

 1. föreläggande att lämna ut handlingen inte följts eller

 2. det finns en påtaglig risk för att handlingen undanhålls eller förvanskas.

 Om förutsättningarna i första stycket 2 är uppfyllda, får åtgärden genomföras

utan att den reviderade underrättats om att revision skall ske.

8 Om det finns särskild anledning att anta att handlingar som omfattas av

revision inte förvaras i den reviderades verksamhetslokaler, får handlingarna,

under de förutsättningar som anges i 7 , eftersökas och omhändertas även i

annan lokal, förvaringsplats eller annat utrymme.

9 Handlingar som omfattas av ett föreläggande enligt någon av de i 1 nämnda

lagarna får eftersökas och omhändertas för granskning, om föreläggandet inte

följts och det finns särskild anledning att anta att den begärda handlingen

finns hos den som förelagts.

Försegling av lokal, förvaringsplats eller annat utrymme

10 Vid revision får lokal, förvaringsplats eller annat utrymme förseglas, om

de handlingar som skall granskas inte kan föras från platsen och det kan befaras

att de annars undanhålls eller förvanskas.

En sådan åtgärd får beslutas även då handlingar som skall omhändertas enligt 7-9

 inte omedelbart kan föras från platsen.

Granskning utan föregående föreläggande om kontrolluppgift

11 Hos den som kan föreläggas att lämna kontrolluppgift om rättshandling

enligt 3 kap. 5 lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

75 a tullagen (1987:1065), 3 kap. 50 a lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter eller 17 kap. 5 mervärdesskattelagen (1994:000), får

räkenskaper och andra handlingar som rör hans verksamhet granskas utan

föregående föreläggande, om det finns särskild anledning att anta att handlingar

av betydelse kommer att påträffas och att utredningen skulle försvåras av ett

föreläggande samt det finns ett betydande utredningsintresse för kontrollen.

 Åtgärd enligt första stycket omfattar även befogenhet att eftersöka och

omhänderta handling som får granskas.

 Granskningen får ske i verksamhetslokalerna om de handlingar som skall

granskas inte utan svårighet kan granskas på någon annan plats.

12 Om det finns särskilda skäl behöver den som uppgifterna avser eller de

uppgifter som söks inte anges i beslut enligt 11 .

13 Åtgärd enligt 11 får inte beslutas för att samla in uppgifter som en

förberedande åtgärd för kontroll av andra än den som granskas.

Behörighet att fatta beslut m.m.

14 Beslut om åtgärder enligt denna lag, utom sådan åtgärd som avses i 6 och

10 , fattas av länsrätten på ansökan av en granskningsledare.

 Beslut enligt 6 och 10 fattas av granskningsledaren. Beslutet kan

överklagas till länsrätten. Om länsrätten ändrar granskningsledarens beslut helt

eller delvis, får rätten besluta att insamlade uppgifter skall förstöras.

15 Om det finns en påtaglig risk att handlingar som har betydelse för

kontrollen undanskaffas eller förstörs innan länsrätten kan fatta beslut, får

granskningsledaren besluta om åtgärder enligt 5, 7-9, 11 och 12 . Beslutet får

avse endast åtgärd i verksamhetslokaler och skall omedelbart underställas

länsrätten. Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om beslutet skall bestå.

 Om länsrätten finner att beslutet inte skall bestå skall insamlade uppgifter

förstöras.

Handlingar som får undantas m.m.

16 Åtgärder enligt denna lag omfattar på den enskildes begäran inte

 1. handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 rättegångsbalken,

 2. annan handling med ett allmänt skyddsintresse eller betydande enskilt skyd-

dsintresse, vars innehåll på grund av särskilda omständigheter inte bör komma

till annans kännedom.

 Handling som avses i första stycket 2 får undantas endast om handlingens

skyddsintresse är större än dess betydelse för kontrollen.

17 Om den enskilde begär att en handling skall undantas, skall handlingen, om

granskningsledaren anser att den bör granskas, omedelbart förseglas och

överlämnas till länsrätten. Länsrätten skall utan dröjsmål pröva om handlingen

skall undantas från granskning.

 I fråga om upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas

endast med tekniskt hjälpmedel bestämmer länsrätten i vilken form eller på

vilket sätt den skall tillhandahållas i målet.

 Om den enskilde begär det, skall länsrätten pröva om beslut kan fattas utan

att rätten granskar handlingen.

 Anser den enskilde att en handling inte omfattas av granskningen handläggs

frågan om undantagande på motsvarande sätt.

18 I fråga om upptagning som avses i 17 andra stycket får länsrätten

besluta om sådana begränsningar i rätten att använda tekniska hjälpmedel som

behövs för att en upptagning som skall undantas från granskning inte blir

tillgänglig för myndigheten.

19 Om en handling eller en del av en handling undantagits från granskningen,

får dess innehåll inte återges eller åberopas i utredningen. Detta gäller även

om en handling återlämnats innan länsrätten prövat frågan, men efter det att den

begärts undantagen.

Beslut

20 Till beslut om åtgärder enligt denna lag skall fogas upplysningar om

möjligheterna att undanta handling samt vad som enligt 21-23 gäller vid

verkställighet. Den som berörs av beslutet skall omedelbart underrättas om

detta, om det inte kan befaras att det därigenom blir svårare att genomföra

åtgärden.

Villkor för verkställighet m.m.

21 Kronofogdemyndigheten får på begäran om handräckning av granskningsledaren

verkställa beslut om åtgärd enligt denna lag. Granskningsledaren får dock

verkställa beslut om åtgärder i verksamhetslokaler, om det kan ske obehindrat.

 Vid verkställighet av beslut om åtgärd som grundar sig på kontroll enligt

tullagen (1987:1065) har tullmyndighet samma befogenheter som

kronofogdemyndigheten.

 Ett beslut om åtgärd får, om inte något annat anges i beslutet, verkställas

omedelbart. Det får inte utan särskilda skäl verkställas mellan kl. 19.00 och

kl. 08.00.

 Beslutet förfaller om verkställigheten inte påbörjats inom en månad.

22 Den hos vilken ett beslut om åtgärd skall verkställas och annan som berörs

av beslutet skall, om inte annat föreskrivits, ha underrättats om beslutet samt

getts tillfälle att själv eller genom behörig företrädare närvara och att

tillkalla ombud eller biträde innan beslutet verkställts.

 Om den som berörs av beslutet inte har kunnat underrättats om detta, får

beslutet verkställas endast om det finns synnerliga skäl.

 Verkställigheten får inte påbörjas förrän de som har rätt att närvara haft

skälig tid att inställa sig. Detta gäller dock inte om åtgärden därigenom

fördröjs i väsentlig omfattning eller om det finns en påtaglig risk att

ändamålet med åtgärden går förlorat.

 Den som berörs av ett beslut enligt 6 skall underrättas om beslutet omedel-

bart efter det att beslutet har verkställts.

23 Åtgärder enligt denna lag skall genomföras så att de innebär minsta

möjliga olägenhet för den som berörs av dem. Kronofogdemyndigheten får genomsöka

lokal, förvaringsplats eller annat utrymme och, om tillträde behövs till något

utrymme som är tillslutet, låta öppna lås eller ta sig in på annat sätt.

Kronofogdemyndigheten får även i övrigt använda tvång om det kan anses befogat

med hänsyn till omständigheterna. Våld mot person får dock brukas endast om

kronofogdemyndigheten möter motstånd och om det med hänsyn till ändamålet med

åtgärden kan anses försvarligt.

24 När en handling omhändertas på grund av ett beslut om åtgärd enligt denna

lag, får även pärm, mapp eller dylikt förvaringsmaterial i vilken handlingen

förvaras, tas med.

 Tekniskt hjälpmedel för läsning av upptagning får omhändertas endast om det

finns synnerliga skäl för detta.

 Om upptagning för automatisk databehandling omhändertas skall, om det är

möjligt, exemplar lämnas kvar hos innehavaren.

25 Vid verkställande av ett beslut om åtgärd som avser upptagning, får endast

de tekniska hjälpmedel, program och sökbegrepp användas som behövs för att

tillgodose ändamålet med åtgärden. Endast uppgifter som behövs för detta ändamål

får tas fram. Åtgärden får inte genomföras via telenät.

 När åtgärden genomförs får terminal, program eller annat tekniskt hjälpmedel

som tillhör den granskade eller annan användas, om det är nödvändigt.

 Bestämmelserna i 2-4 och 6 lagen (1987:1231) om automatisk databehandling

vid taxeringsrevision, m.m. tillämpas också vid eftersökning och omhändertagande

av upptagning för automatisk databehandling.

26 Handlingar och annat som omhändertagits skall återlämnas så snart de inte

längre behövs. Därvid skall även beaktas i vilken utsträckning de behövs i

bevishänseende i ärende eller mål om skatt, tull eller avgift.

 Beslut om återlämnande enligt första stycket fattas av granskningsledare.

Beslutet kan överklagas till länsrätten.

27 När ett beslut om åtgärd enligt denna lag verkställts skall bevis över

verkställigheten utfärdas. Sådant bevis skall överlämnas till den hos vilken

åtgärden genomförts och annan som berörs av åtgärden. Det skall innehålla

uppgift om när och var beslutet verkställts, vilka som var närvarande samt annat

av betydelse som förekommit vid verkställigheten. Har handlingar eller annat

omhändertagits skall beviset även innehålla en förteckning över detta.

Behörig domstol

28 Ansökan om åtgärd och begäran om undantagande enligt denna lag prövas av

den länsrätt som för det år då framställningen görs, skall pröva taxering till

skatt enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt för den som åtgärden

avser. Om det inte finns någon sådan länsrätt är länsrätten i det län behörig

där beslut om åtgärd skall verkställas eller har verkställts.

 I fråga om överklagande av kronofogdemyndighetens beslut om åtgärd enligt

denna lag tillämpas bestämmelserna i utsökningsbalken om talan mot utmätning i

allmänhet.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Genom lagen upphävs be-

vissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen. Den upphävda

lagen gäller dock fortfarande i fråga om säkringsåtgärd som

 191

har verkställts före ikraftträdandet. Denna lag tillämpas också vid revision

eller annan kontroll av att skatt tagits ut enligt lagen (1968:430) om

mervärdeskatt. Det som sägs i 11 förevarande lag gäller därvid 27 lagen om

mervärdeskatt.

 192

2.2 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

 Härigenom föreskrivs i fråga om taxeringslagen (1990:324)

 dels att 3 kap. 6 skall upphöra att gälla,

 dels att 3 kap. 5 och 8-14 samt 6 kap. 10 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 kap. 12 a och 14 a

 , av följande lydelse,

 dels att närmast före 3 kap. 13 skall införas en ny rubrik av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 5

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får förelägga den får förelägga den som

skattskyldige att i är eller kan antas

den omfattning som vara skattskyldig

anges i föreläggandetatt lämna uppgift,

lämna de visa upp handling

upplysningar som eller lämna över en

behövs för kontroll kopia av handling

av att uppgifterna som behövs för kon-

i hans troll av att upp-

självdeklaration är gifterna i hans

riktiga eller självdeklaration är

annars för hans riktiga eller

taxering. annars för hans

 taxering.

 Skattemyndigheten

får vidare förelägga

den skattskyldige

att visa upp

kontrakt,

kontoutdrag, räk-

ningar, kvitton Ett föreläggande får

eller liknande förenas med vite om

handlingar som det finns anledning

behövs för kontroll att anta att det

av deklarationen. annars inte följs.

 Ett föreläggande får

förenas med vite om

det finns anledning

att anta att den

skattskyldige

annars inte följer

föreläggandet.

 8

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får besluta om får besluta om

taxeringsrevision taxeringsrevision

för att kontrollera för att kontrollera

att skyldighet att skyldighet

enligt lagen (1990: enligt lagen (1990:

325) om 325) om

självdeklaration ochsjälvdeklaration och

kontrolluppgifter kontrolluppgifter

fullgjorts riktigt fullgjorts riktigt

och fullständigt. och fullständigt.

Taxeringsrevision Taxeringsrevision

får göras hos den somfår göras hos den som

är bokföringsskyldigär eller kan antas

enligt vara bokförings-

bokföringslagen skyldig enligt bok-

(1976:125) eller föringslagen

skyldig att föra (1976:125) eller

räkenskaper enligt skyldig att föra

jordbruksbokför- räkenskaper enligt

ingslagen jordbruksbok-

(1979:141) och hos föringslagen (1979:

juridisk person som 141) och hos annan

inte är dödsbo. Hos juridisk person än

andra deklarations- dödsbo.

eller upp-

giftsskyldiga får

taxeringsrevision

göras när särskilda

skäl föranleder det. Om revisionen kan

Taxeringsrevision antas bli

får inte göras hos omfattande får den

myndigheter. påbörjas även innan

 Taxeringsrevision deklaration skall

får även göras för attavlämnas, om det

inhämta uppgifter avbeskattningsår som

betydelse för revisionen avser

kontroll av att gått ut.

andra till namnet

kända personer eller

någon person, som

ingått viss bestämd

rättshandling med

den som skall

revideras,

fullgjort sin

deklarations- och

uppgiftsskyldighet.

 Hos den som avses

i första stycket

andra meningen får

taxeringsrevision

dessutom göras för

att samla in

uppgifter som en

förberedande åtgärd för

kontroll av andra än

den som revideras.

Sådan revision

beslutas, om den

som revideras inte

är skyldig att efter

föreläggande lämna

uppgifter rörande

personerna i fråga,

av Riksskatteverket

eller efter verkets

bestämmande av en

skattemyndighet.

 9

 Ett beslut om

 taxeringsrevision

 skall överlämnas till

 den reviderade

 innan revisionen

 verkställs. Beslutet

 skall innehålla

 uppgift om ändamålet

 med revisionen och

 om möjligheten att

 undanta handlingar

 och uppgifter

 enligt 13 och 14 .

 I ett beslut om taxeringsrevision skall en eller flera tjänstemän förordnas

att verkställa revisionen (revisor).

 10

 En En

taxeringsrevision taxeringsrevision

skall om möjligt skall bedrivas i

göras på sådant sättsamverkan med den

och på sådan tid attreviderade och på

den inte hindrar ett sådant sätt att

verksamheten för denden inte onödigt

som revideras. Den hindrar verksam-

får inte utan heten.

särskilda skäl

verkställas hos

enskild mellan kl. Revisionen får

19.00 och kl. 8.00. verkställas hos den

 Skattemyndigheten reviderade om han

får, när det behövs,medger det.

bestämma tid och Granskningen av

plats för handlingar skall

revisionen. ske hos den

Revisionen får verk-reviderade om han

ställas hos den som begär det och

skall revideras granskningen kan

eller på annan ske där utan

plats. Om denne betydande svårighet.

medger det får

revisionen göras

också i annat

utrymme hos honom än

sådant som

huvudsakligen använ-

ds för verksamheten.

Om revisionen skall Om revisionen

göras på någon annaninte verkställs hos

plats än hos den somden reviderade

skall revideras, skall handlingarna

skall räkenskaper på begäran överlämnas

och andra till revisorn mot

handlingar på begärankvitto.

av revisorn

överlämnas mot kvitto

till denne.

 11

 Vid Vid

taxeringsrevision taxeringsrevision

får granskning ske får räkenskaps-

av räkenskaper, an- material och andra

teckningar och handlingar som rör

verifikationer samt verksamheten gran-

av korrespondens, skas om de inte

protokoll och andra skall undantas

handlingar som rör enligt 13 .

verksamheten. Vid revision får

 revisorn även in-

 ventera kassan,

 granska lager, ma-

 skiner och inven-

 tarier samt be-

 Med handling siktiga lokaler och

förstås framställningbyggnader som

i skrift eller bild används i verksam-

samt upptagning som heten.

kan läsas, avlyssnas Med handling

eller på annat sätt förstås framställning

uppfattas endast i skrift eller bild

med tekniskt samt upptagning som

hjälpmedel. kan läsas, avlyssnas

 Taxeringsrevision eller på annat sätt

får verkställas för uppfattas endast

kontroll även av detmed tekniskt

löpande hjälpmedel.

beskattningsårets

räkenskaper och

handlingar.

 Vid

taxeringsrevision

hos den som är

bokföringsskyldig

enligt

bokföringslagen

(1976:125) eller

skyldig att föra

räkenskaper enligt

jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) få

revisorn även

inventera kassan

samt granska

varulager, maskiner

och andra

inventarier som är

avsedda för

stadigvarande bruk.

 12

 Vid Vid

taxeringsrevision ärtaxeringsrevision

den som revideras skall den

skyldig att genast reviderade tillhan-

tillhandahålla dahålla revisorn de

revisorn de handlingar och lämna

handlingar och lämnade upplysningar som

de upplysningar som behövs för revi-

behövs för sionen. Han skall

revisionen. Han också lämna tillträde

skall också lämna till utrymmen som

tillträde till sådanahuvudsakligen använ-

utrymmen som ds i verksamheten

huvudsakligen använ-för sådan åtgärd som

ds i hans avses i 11 andra

verksamhet, samt ge stycket och om

den hjälp som behövsmöjligt ställa en

för granskning av ändamålsenlig arbets-

handlingar och plats till förfogan-

varulager samt de. Den reviderade

maskiner och andra skall i övrigt ge

för stadigvarande den hjälp som behövs

bruk avsedda inven- vid revisionen.

tarier och för Revisorn skall på

kassainventering. begäran ges tillfälle

 Revisorn skall på att själv använda

begäran ges tillfälleterminal eller

att själv använda annat tekniskt

terminal eller hjälpmedel för att ta

annat tekniskt del av upptagning

hjälpmedel för att tasom kan uppfattas

del av upptagning endast med sådant

som kan uppfattas hjälpmedel, om inte

endast med sådant den reviderade i

hjälpmedel. stället

 tillhandahåller en

 kopia av upptag-

 ningen och denna

 utan svårighet kan

 granskas med annat

 tillgängligt

 tekniskt hjälpmedel.

 Revisorn får

 kontrollera att

 kopian stämmer

 överens med den upp-

 tagning som finns

 hos den reviderade.

 Vid granskning av

 upptagning som

 avses i andra

 stycket får endast

 de tekniska

 Om den som skall hjälpmedel, program

revideras inte och sökbegrepp

fullgör sina användas, som behövs

skyldigheter enligt för att tillgodose

första eller andra ändamålet med

stycket, får skat- revisionen. Endast

temyndigheten sådana uppgifter som

förelägga honom vid behövs för ändamålet får

vite att fullgöra tas fram. Gransk-

dem. ningen får inte

 verkställas via

 telenät.

 Om den reviderade

 inte fullgör sina

 skyldigheter enligt

 första eller andra

 stycket, får skat-

 temyndigheten

 förelägga honom vid

 vite att fullgöra

 dem.

 12 a

 En revision får

 inte pågå längre tid än

 nödvändigt. Räken-

 skapsmaterial och

 andra handlingar

 som överlämnats till

 revisorn skall så

 snart som möjligt

 och senast när

 revisionen

 avslutats återlämnas

 till den revi-

 derade.

 Skattemyndigheten

 skall snarast lämna

 meddelande om

 resultatet av

 revisionen till den

 reviderade i de

 delar som rör honom.

 Handlingar och

 uppgifter som skall

 undantas

 13

 Revisorn har rätt På den enskildes

att ta del av begäran skall från

handlingar som är avföreläggande eller

betydelse för revision undantas

revisionen även om 1. handling som

den som revideras inte får tas i

skall iaktta beslag enligt 27

tystnad om deras kap. 2 rätte-

innehåll. När det gångsbalken,

finns synnerliga 2. annan handling

skäl får länsrätten med ett allmänt

dock på framställningskyddsintresse

av den som eller ett betydande

revideras besluta enskilt

att sådana skyddsintresse,

handlingar eller vars innehåll på

handlingar, som med grund av särskilda

hänsyn till deras omständigheter inte

innehåll på grund avbör komma till någon

särskilda omständig-annans kännedom.

heter inte bör komma

till någon annans

kännedom, skall Handling som

undantas från avses i första

revisionen. stycket 2 får

 Om handlingen undantas endast om

utgörs av sådan handlingens

upptagning som skyddsintresse är

avses i 11 andra större än dess

stycket, får betydelse för kon-

domstolen besluta trollen.

om sådana

begränsningar i

revisorns rätt att

själv använda

tekniska hjälpmedel Bestämmelserna i

som behövs för att första och andra

handlingar, som styckena gäller i

enligt första styc- tillämpliga delar

ket bör undantas frånäven föreläggande att

granskning, inte lämna uppgifter.

skall bli

tillgängliga för

revisorn.

 14

 Skattemyndigheten En skriftlig

skall snarast lämna begäran om befrielse

meddelande om från föreläggande att

resultatet av lämna uppgift, visa

revisionen till den upp handling eller

som reviderats i de lämna över en kopia

delar som rör honom.av handling skall

 ges in till

 länsrätten till-

 sammans med föreläg-

 gandet och, i före-

 kommande fall, den

 begärda handlingen

 eller uppgiften.

 Om den reviderade

 begär att en hand-

 ling skall undantas

 från revision skall

 handlingen, om

 skattemyndigheten

 anser att den bör

 granskas, ome-

 delbart förseglas

 och överlämnas till

 länsrätten.

 Länsrätten skall

 utan dröjsmål pröva om

 handlingen eller

 uppgiften skall

 undantas från

 kontrollen.

 I fråga om

 upptagning, som

 avses i 11 tredje

 stycket, bestämmer

 länsrätten i vilken

 form eller på vilket

 sätt den skall

 tillhandahållas i

 målet.

 Länsrätten får, i

 fråga om upptagning

 som avses i

 föregående stycke,

 besluta om sådana

 begränsningar i

 revisorns rätt att

 själv använda tek-

 niska hjälpmedel som

 behövs för att upp-

 gift, som skall

 undantas från

 granskning, inte

 skall bli tillgäng-

 lig för revisorn.

 Om den enskilde

 begär det, skall

 länsrätten pröva om

 beslut kan fattas

 utan att rätten

 granskar hand-

 lingen.

 Anser den

 enskilde att en

 handling eller

 uppgift inte

 omfattas av

 kontrollen handläggs

 frågan om undan-

 tagande på mot-

 svarande sätt.

 14 a

 Om en handling

 eller del av hand-

 ling undantagits

 från kontroll, får

 dess innehåll inte

 återges eller

 åberopas i skatte-

 utredningen. Detta

 gäller även om

 handling återlämnats

 innan länsrätten

 prövat frågan, men

 efter att den

 begärts undantagen.

 6 kap.

 10

 Överklagande får Länsrättens beslut

inte ske av läns- avseende skattemyn-

rättens beslut dighets beslut att

avseende avvisa en begäran om

 1. befrielse från omprövning såsom för

skyldighet att lämnasent inkommen får

upplysningar eller inte överklagas.

visa upp handling

som behövs för utred-

ning,

 2. undantagande

av handling från

taxeringsrevision,

 3. en

skattemyndighets

beslut att avvisa

en begäran om

omprövning såsom för

sent inkommen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter gäller fortfarande

i fråga om revisioner som har beslutats före ikraftträdandet. De nya

bestämmelserna i 3 kap. 13-14 a tillämpas dock om handlingar och uppgifter

begärs undantagna efter ikraftträdandet.

 193

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter

 Härigenom föreskrivs att 4, 7, 12, 16 och 21 lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 1

 Beslut om Beslut om

betalningssäkring fårbetalningssäkring får

fattas om påtaglig fattas om det finns

risk föreligger att en påtaglig risk att

gäldenären inte gäldenären försöker

kommer att betala undandra sig att

fordringen och betala fordringen

denna eller, om och denna eller, om

flera fordringar det finns flera

föreligger mot sammafordringar mot

gäldenär, de tillhopasamma gäldenär, de

uppgår till tillsammans uppgår

betydande belopp. Ärtill betydande be-

fordringen att lopp. Är fordringen

hänföra till viss att hänföra till viss

tidsperiod får tidsperiod får

betalningssäkring betalningssäkring

beslutas endast om beslutas endast om

perioden har gått perioden har gått

till ända eller till ända eller

fordringen dessför- fordringen dessför-

innan har förfallit innan har förfallit

till betalning. till betalning.

 Beslut om betalningssäkring får fattas endast om skälen för åtgärden uppväger

det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för gäldenären eller för

något annat motstående intresse.

 7 2

 Avser ett beslut Avser ett beslut

om betalningssäkringom betalningssäkring

en fordran som inte en fordran som inte

är fastställd, skallär fastställd, skall

länsrätten häva länsrätten häva

beslutet, om inte beslutet, om inte

talan om faststäl- talan om faststäl-

lelse av fordringen lelse av fordringen

eller av underlaget eller av underlaget

för den har väckts för den har väckts

vid domstol inom vid domstol inom

sex månader från sex månader från

dagen för beslutet dagen för beslutet

eller fordringen eller fordringen

eller underlaget föreller underlaget för

den inom samma tid den inom samma tid

har fastställts i har fastställts i

annan ordning. annan ordning.

Länsrätten får medgeLänsrätten får medge

förlängning av förlängning av

tidsfristen, om det tidsfristen med tre

finns särskilda skäl.månader i taget, om

 det finns särskilda

 skäl.

 Har ett beslut om betalningssäkring hävts enligt första stycket, får ett nytt

beslut om betalningssäkring på samma grund fattas endast om talan beträffande

fordringen har väckts eller om fordringen eller underlaget för den har

fastställts i annan ordning.

 12 3

 Gäldenären får inte överlåta egendom, som har tagits i anspråk genom

betalningssäkring, eller till skada för borgenären förfoga över egendomen på

annat sätt, om inte kronofogdemyndigheten medger det av särskilda skäl.

 I fråga om verkan I fråga om verkan

i övrigt av i övrigt av

verkställd verkställd

betalningssäkring betalningssäkring

gäller vad som gäller vad som

föreskrivs om föreskrivs om

utmätning i 4 kap. utmätning i 4 kap.

29 andra stycket, 29 andra stycket

30 och 31 och 12 och 31 och 12 kap.

kap. 6-10 utsök-6-10 och om kvar-

ningsbalken. Att stad i 16 kap. 15

betalningssäkring första stycket

ger förmånsrätt före-utsökningsbalken. I

skrivs i förmåns- fråga om verkan av

rättslagen utmätning av egendom

(1970:979). som tagits i anspråk

 genom

 betalningssäkring

 gäller vad som är

 föreskrivet i 16

 kap. 15 andra

 stycket

 utsökningsbalken om

 utmätning av egendom

 som belagts med

 kvarstad för

 fordran.

 Om lös egendom, som har tagits i anspråk genom betalningssäkring, hastigt

faller i värde eller kräver alltför kostsam vård, får den på begäran av någon av

parterna säljas i den ordning som gäller för utmätt egendom.

 16

 Är fara att lös Är fara att lös

egendom, som kan egendom, som kan

bli föremål för betal-bli föremål för betal-

ningssäkring, ningssäkring,

undanskaffas, får i undanskaffas, får i

avvaktan på rättens avvaktan på rättens

beslut gransknings- beslut gransknings-

ledare som avses i ledare som avses i

2 bevissäk- 3 lagen (1994:000)

ringslagen om särskilda tvångsåt-

(1975:1027) för gärder i

skatte-och beskattningsförfarandet

avgiftsprocessen ta ta egendomen i

egendomen i förvar. förvar.

 21 4

 Har ett beslut om betalningssäkring meddelats för en fordran som inte är

fastställd och blir fordringen senare inte slutligt fastställd eller fastställs

den slutligt till ett väsentligt lägre belopp än det som har betalningssäkrats,

har gäldenären rätt till ersättning av staten för ren förmögenhetsskada som

därigenom har tillfogats honom.

 Ersättning lämnas Bestämmelser om

endast för skada somersättning för

är av någon processkostnader

betydelse. finns i lagen

Ersättning lämnas (1989:479) om

inte för kostnader ersättning för kost-

för biträde eller nader i ärenden och

utredning. mål om skatt, m.m.

______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. Äldre föreskrifter i 4, 7, 16 och 21 tillämpas fortfarande i fråga om

betalningssäkring på grund av ansökan som kommit in till länsrätten före

ikraftträdandet.

 3. De äldre föreskrifterna i 12 tillämpas fortfarande i fråga om

betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1989:1000.

2Senaste lydelse 1989:1000.

3Senaste lydelse 1989:1000.

4Senaste lydelse 1989:1000.

 194

2.4 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)1

 dels att 49 2 mom., 78 1 och 2 mom. samt 102 skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas två nya moment, 78 2 a och 2 b mom., av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 49 2

 2 mom. Anstånd får medges med högst det belopp som kan antas bli nedsatt eller

falla bort enligt 1 mom. 1 eller som betingas av yrkandet i omprövningsärendet

eller överklagandet.

 Om det i fall som Om det i fall som

avses i 1 mom. 2 avses i 1 mom. 2

och 3 med hänsyn och 3 med hänsyn

till den skatt- till den skatt-

skyldiges skyldiges

förhållanden och förhållanden och

omständigheterna i omständigheterna i

övrigt kan antas attövrigt kan antas att

det belopp som det belopp som

avses med anståndet avses med anståndet

inte kommer att inte kommer att

betalas i rätt tid, betalas i rätt tid,

får anstånd medges får anstånd medges

endast om den endast om den

skattskyldige skattskyldige

ställer säkerhet förställer säkerhet för

beloppet. Anstånd fårbeloppet genom en

dock medges utan av bank utfär-dad

att säkerhet ställs garantiförbindelse

om an- stånds- eller någon annan

beloppet är form av borgen.

förhållandevis ringaAnstånd får dock

eller om det annars medges utan att

finns särskilda skäl.säkerhet ställs om

Ställd säkerhet får anståndsbeloppet är

tas i anspråk när förhållandevis ringa

anståndstiden gått eller om det annars

ut. I övrigt skall finns särskilda skäl.

bestämmelserna om Ställd säkerhet får

säkerhet i lagen tas i anspråk när an-

(1993:891) om ståndstiden gått ut.

indrivning av I övrigt skall

statliga fordringar bestämmelserna om

m.m. tillämpas. säkerhet i lagen

 (1993:891) om

 indrivning av

 statliga fordringar

 m.m. tillämpas.

 Om yrkandet i

 omprövningsärendet

 eller målet bifalls,

 skall kostnad för

 ställd säkerhet

 ersättas av staten.

 Ersättningen skall

 jämkas om endast en

 del av yrkandet bi-

 falls eller om det

 skulle vara oskäligt

 att ersättning

 lämnas. I övrigt

 skall bestämmelserna

 i 6-11 lagen

 (1989:479) om

 ersättning för kost-

 nader i ärenden och

 mål om skatt, m.m.

 tillämpas.

 78

 1 mom.3 Arbetsgivare, som enligt lag är bokföringsskyldig skall ha sin

bokföring så ordnad att därav framgår arbetstagares namn, lönebelopp och

skatteavdrags belopp. Om skattsedel eller skattekort har företetts för

arbetsgivaren skall också framgå arbetstagares födelsetid samt nummer på för

honom utfärdad skattsedel.

 Också annan arbetsgivare än i första stycket sägs, som har att verkställa

skatteavdrag på arbetstagares lön, är skyldig att i enahanda omfattning föra

anteckningar i hänseende som har sagts nyss.

 För kontroll av att

bestämmelserna om

skatteavdrag har

följts får revision

göras hos sådan ar-

betsgivare, som

avses i första och

andra styckena. Re-

vision får också göras

hos den som har an-

sökt om en

F-skattesedel för

kontroll av att

lämnade uppgifter är

riktiga och

fullständiga. Beslut

om revision

meddelas av

Riksskatteverket

eller

skattemyndighet. I

övrigt gäller i fråga

om revision i till-

ämpliga delar

bestämmelserna i 3

kap. 8-14 taxe-

ringslagen

(1990:324).

 2 m o m.4 Det 2 m o m.

åligger varje ar- Skattemyndigheten

betsgivare att får förelägga den som

efter anmaning av är eller kan antas

skattemyndigheten vara arbetsgivare

lämna uppgift om att lämna uppgift,

arbetstagare, visa upp handling

utbetalda löner och eller lämna över en

beloppet av kopia av handling

verkställda skat- som behövs för

teavdrag. kontroll av att

 bestämmelserna om

 skatteavdrag har

 följts.

 Bestämmelserna i 3

 kap. 13-14 a

 taxeringslagen

 (1990:324) gäller i

 fråga om handling

 eller uppgift som

 skall undantas från

 föreläggande.

 Uppgifter som myndighet förfogar över och som behövs för kontroll av att

bestämmelserna om skatteavdrag har följts skall på skattemyndighetens begäran

tillhandahållas denna. Därvid gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap.

16 taxeringslagen (1990:324).

 2 a m o m. För

 kontroll av att be-

 stämmelserna om

 skatteavdrag följts

 eller att den som

 ansökt om

 F-skattesedel lämnat

 riktiga och

 fullständiga

 uppgifter får

 skattemyndigheten

 komma överens med

 arbetsgivaren eller

 sökanden om att en

 avstämning mot

 räkenskapshandlingar

 eller andra hand-

 lingar skall göras

 vid besök hos honom

 eller vid annat

 personligt samman-

 träffande.

 2 b m o m. För

 kontroll av att

 den som är eller kan

 antas vara

 arbetsgivare har

 följt bestämmelserna

 om skatteavdrag

 eller att den som

 ansökt om

 F-skattesedel lämnat

 riktiga och

 fullständiga upp-

 gifter, får

 Riksskatteverket

 eller skattemyn-

 digheten besluta om

 revision hos ar-

 betsgivaren eller

 sökanden. Därvid

 gäller i tillämpliga

 delar bestämmelserna

 i 3 kap. 8-14 a

 taxeringslagen

 (1990:324).

 102 5

 Länsrättens beslut Överklagande av

om preliminär länsrättens beslut om

taxering, preliminär taxering,

debitering eller debitering eller

jämkning av jämkning av preli-

preliminär skatt, minär skatt,

verkställande av verkställande av

skatteavdrag och skatteavdrag och

anstånd med att anstånd med att be-

betala in skatt får tala in skatt får

inte överklagas. Vadprövas av kam-

som sagts nu gäller marrätten endast om

dock inte beslut den har meddelat

med anledning av en prövningstillstånd.

begäran enligt 44 Vad som sagts nu

om besked angående gäller dock inte

skyldigheten att beslut med

verkställa skat- anledning av en

teavdrag. begäran enligt 44

 om besked angående

 skyldighet att

 verkställa

 skatteavdrag.

______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

2. De äldre föreskrifterna i 49 2 mom. tillämpas fortfarande i fråga om

anstånd som meddelats före ikraftträdandet.

3. De nya föreskrifterna i 102 träder i kraft den 1 oktober 1994. Beslut som

meddelats av skattemyndigheten före ikraftträdandet överklagas enligt äldre

föreskrifter.

1 Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2 Senaste lydelse 1993:894.

3 Senaste lydelse 1992:680.

4 Senaste lydelse 1992:1177.

5 Senaste lydelse 1992:680.

 195

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:479) om ersättning för kostnader

ärenden och mål om skatt, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 3-5, 7-9 och 11 lagen (1989:479) om ersättning för

kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3

 En skattskyldig En skattskyldig

som i ett ärende som i ett ärende

eller mål haft kost-eller mål haft

nader för ombud kostnader för ombud

eller biträde, eller biträde,

utredning eller utredning eller

annat som skäligen annat som skäligen

behövts för att ta behövts för att ta

till vara hans rätt till vara hans rätt

får beviljas ersätt-skall efter

ning för framställning

kostnaderna. beviljas ersättning

 för kostnaderna om

 Ersättning får inte

beviljas för 1. den

 1. kostnader som skattskyldige helt

avser skyldigheten eller delvis vinner

att lämna dek- bifall till sina

laration eller yrkanden i ärendet

andra uppgifter eller målet,

till ledning för en

myndighets beslut

om skatt, tull 2. ärendet eller

eller avgift, målet avser fråga som

 2. kostnader som är av betydelse för

avser skyldigheten rättstillämpningen

att i skälig eller

omfattning genom

räkenskaper,

anteckningar eller

på annat lämpligt sätt

sörja för att det

finns sådant

underlag som behövs

dels för att den

skattskyldige skall 3. det finns

kunna deklarera synnerliga skäl för

eller lämna ersättning.

uppgifter som han är

skyldig att lämna,

dels för att dek-

larationen och

uppgifterna skall

kunna kontrolleras,

 3. den

skattskyldiges eget

arbete, tidsspillan

eller i övrigt för

kostnader för sådant

som den skattskyl-

dige själv utfört med

anledning av ärendet

eller målet.

 4

 Ersättning får Ersättning får inte

beviljas endast beviljas för

till den del det är

oskäligt att kost-

naden bärs av den

skattskyldige med

hänsyn till samtliga 1. kostnader som

följande faktorer: avser skyldigheten

 1. sakens att lämna

beskaffenhet, deklaration eller

 andra uppgifter

 till ledning för en

 myndighets beslut

 2. kostnadens om skatt, tull

storlek, eller avgift,

 2. kostnader som

 avser skyldigheten

 att i skälig

 omfattning genom

 räkenskaper,

 anteckningar eller

 på annat lämpligt sätt

 sörja för att det

 finns sådant

 underlag som behövs

 3. ärendets eller dels för att den

målets handläggning,skattskyldige skall

 kunna deklarera

 eller lämna

 uppgifter som han är

 4. ärendets eller skyldig att lämna,

målets utgång, dels för att

 5. den deklarationen och

skattskyldiges uppgifterna skall

personliga och kunna kontrolleras,

ekonomiska 3. den

förhållanden, skattskyldiges eget

 6. omständigheternaarbete, tidsspillan

i övrigt. eller i övrigt för

 kostnader för sådant

 som den skattskyl-

 dige själv utfört med

 anledning av ärendet

 eller målet.

 5

 När ersättningen bestäms, skall den minskas med annan ersättning som den

skattskyldige har fått eller kan antas komma att få för samma kostnader enligt

annan författning eller enligt avtal.

 Ersättning får jämkas

 om den

 skattskyldige

 vinner bifall

 endast till en del

 av sina yrkanden i

 ärendet eller målet,

 såvida inte övriga

 yrkanden är av

 endast ringa

 betydelse eller

 skall ersättas

 enligt 3 första

 stycket 2 eller 3.

 Jämkning får ske även

 när den

 skattskyldige varit

 försumlig eller har

 orsakat att målet

 blivit mer

 omfattande än

 nödvändigt.

 7 1

 Frågor om ersättningEn framställning om

för kostnader hos ersättning för

andra myndigheter änkostnader skall

domstolar prövas av göras hos den

länsrätten. Frågan myndighet eller den

prövas dock av kam- domstol där

marrätten, om denna kostnaderna

som första dom- uppkommit.

stolsinstans skall Framställningen

pröva ett skall ha kommit in

överklagande i det innan myndigheten

ärende eller mål someller domstolen

kostnaderna hänför avgör ärendet eller

sig till. målet.

 Om ett ärende eller

mål avser en fråga

som prövas av en

allmän domstol,

prövas frågan om

ersättning för

kostnader i ärendet

eller målet av

länsrätten i det län

där den tingsrätt

eller

skattemyndighet som

är be-

skattningsmyndighet

är belägen.

 En framställning om

ersättning enligt

denna paragraf

skall ha kommit in

inom ett år från

utgången av det år då

det ärende eller mål

som kostnaderna

hänför sig till

avgjordes genom

lagakraftvunnet

beslut. Om av-

görandet i ärendet

eller målet har

överklagats till

förvaltningsdomstol,

skall fram-

ställningen om

ersättning dock ha

kommit in innan

domstolen avgör

ärendet eller målet.

 8

 Frågor om ersättningMyndighets beslut

för kostnader i mål överklagas hos läns-

hos förvalt- rätten i det län

ningsdomstol prövas myndigheten är

av domstolen. belägen.

 En framställning om

ersättning skall ha

kommit in innan

målet avgörs.

 9

 Om den Om den

skattskyldige inte skattskyldige inte

har kommit in i tid har kommit in i tid

med en framställningmed en framställning

om ersättning, får om ersättning, får en

domstolen pröva en senare inkommen

senare inkommen framställning prövas

framställning endastendast under

under förutsättning förutsättning att

att förseningen förseningen beror på

beror på något något ursäktligt

ursäktligt misstag. misstag.

 11

 Ett Ett

ersättningsbeslut ersättningsbeslut

som meddelas i som meddelas i

samband med av- samband med avgö-

görandet i det mål randet i det ärende

som kostnaderna eller mål som

hänför sig till, fårkostnaderna hänför

överklagas inom den sig till, får

tid som gäller för överklagas av den

överklagande av skattskyldige inom

avgörandet i målet. den tid som gäller

 för överklagande av

 avgörandet i ärendet

 eller målet.

 Ersättningsbeslut

 som meddelats av

 myndighet, får inom

 två månader från det

 att beslutet med-

 delades, överklagas

 av den myndighet

 eller det allmänna

 ombud som får

 överklaga det ärende

 som kostnaderna

 hänför sig till.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas i fråga om kostnader i

ärenden och mål som anhängiggörs efter ikraftträdandet. Beträffande ärenden hos

myndighet som omprövas på myndighetens initiativ tillämpas lagen i fråga om

kostnader i ärenden som initieras efter ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1990:407.

 196

2.6 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen

(1970:979)

 Härigenom föreskrivs att 8 och 9 förmånsrättslagen (1970:979)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 2

 Utmätning ger Utmätning ger

förmånsrätt i den förmånsrätt i den

utmätta egendomen. utmätta egendomen.

Betalningssäkring

ger förmånsrätt i den

egendom som har

tagits i anspråk.

 9 3

 Särskilda förmånsrätter gäller inbördes efter paragrafernas följd och efter den

i 4-7 angivna numreringen.

 Förmånsrätt enligt 4 3 har dock företräde framför förmånsrätt enligt 4 2 på

grund av annan retentionsrätt än som avses i 247 sjölagen (1891:35 s. 1).

 Förmånsrätt på grund av utmätning har företräde framför förmånsrätt på grund

av företagsinteckning, vilken har sökts samma dag som beslutet om utmätning med-

delades eller senare, och framför förmånsrätt på grund av annan inteckning,

vilken har sökts samma inskrivningsdag som ett ärende angående anteckning om

utmätningen har tagits upp eller senare.

 Utmätning ger företräde framför senare utmätning av samma egendom, om ej annat

följer av 4 kap. 30 andra stycket eller 7 kap. 13 utsökningsbalken.

Utmätning för flera fordringar på en gång ger lika rätt. Om det inbördes

företrädet i övrigt mellan fordringar med samma slag av förmånsrätt finns för

vissa fall särskilda bestämmelser.

 Vad i denna

paragraf föreskrives

om förmånsrätt på grund

av utmätning

tillämpas även i fråga

om förmånsrätt på grund

av betalnings-

säkring.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter tillämpas

fortfarande i fråga om betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Lagen omtryckt 1975:1248.

2Senaste lydelse 1978:883.

3Senaste lydelse 1981:806.

 197

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1958:295) om sjö-mansskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1958:295) om sjömansskatt1

 dels att 19 a skall betecknas 19 d ,

 dels att 19 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 19 a-19 c , av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 2

 Redare, som enligt lag är skyldig att föra handelsböcker, skall ha sin

bokföring så ordnad, att därav framgår sjömans namn, födelsetid, lönebelopp och

skatteavdrags belopp samt, om sjömannen uppvisat skattsedel på preliminär skatt,

numret på denna skattsedel.

 Även annan redare än i första stycket sägs, som skall göra avdrag för

sjömansskatt, är skyldig att föra anteckningar i samma omfattning.

 Efter anmaning av Efter anmaning av

Riksskatteverket Riksskatteverket

eller eller

skattemyndighet skattemyndighet

åligger det sådan åligger det sådan

redare, som avses i redare, som avses i

första eller andra första eller andra

stycket, att med- stycket, att lämna

dela de uppgift, visa upp

upplysningar som handling eller lämna

behövs för kontroll över en kopia av

av skatteavdrag. handling som behövs

Redare skall också för kontroll av att

efter anmaning bestämmelserna om

förete alla skatteavdrag följts.

handlingar som Bestämmelserna i 3

behövs för sådan kap. 13-14 a

kontroll, såsom taxeringslagen

kontrakt, (1990:324) gäller i

kontoutdrag, fråga om handling

räkningar eller eller uppgift som

kvitton. skall undantas från

 föreläggande.

 För kontroll av

att bestämmelserna

om skatteavdrag har

följts får revision

verkställas hos

redare som avses i

första eller andra

stycket. Beslut om

revision meddelas

av Riksskatteverket

eller av skattemyn-

dighet. I övrigt

gäller i fråga om

revision i

tillämpliga delar

bestämmelserna i 3

kap. 8-14 taxe-

ringslagen

(1990:324).

 19 a

 Uppgifter som en

 myndighet förfogar

 över och som behövs

 för kontroll av att

 bestämmelserna om

 skatteavdrag följts

 skall på Riks-

 skatteverkets eller

 skattemyndighetens

 begäran

 tillhandahållas

 dessa. Därvid gäller

 i tillämpliga delar

 bestämmelserna i 3

 kap. 16

 taxeringslagen

 (1990:324).

 19 b

 För kontroll av att

 bestämmelserna om

 skatteavdrag har följts

 får Riksskatteverket

 eller skattemyndighet

 komma överens med redaren

 om att en avstämning mot

 räkenskapshandlingar

 eller andra handlingar

 skall göras vid besök hos

 honom eller vid annat

 personligt sam-

 manträffande.

 Överenskommelse får även

 träffas om besiktning av

 fartyg eller annat som är

 av betydelse för

 kontrollen.

 19 c

 För kontroll av att be-

 stämmelserna om

 skatteavdrag följts får

 Riksskatteverket eller

 skattemyndigheten

 besluta om revision hos

 redaren. Därvid gäller i

 tillämpliga delar

 bestämmelserna i 3 kap.

 8-14 a taxeringslagen

 (1990:324).

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Lagen omtryckt 1970:933. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777.

2 Senaste lydelse 1991:505.

 198

2.8 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:00)

 Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:00)1

 dels att nuvarande 17 kap. 6 skall betecknas 7 ,

 dels att 17 kap. 2, 3, 5 och nya 7 , 20 kap. 9 samt punkt 2 i

övergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 17 kap. 6 , och i

övergångsbestämmelserna en ny punkt, punkt 8, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 kap.

 2

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får förelägga den får förelägga den som

deklarationsskyldigeär eller kan antas

att i den omfatt- vara

ning som anges i deklarationsskyldig

föreläggandet lämna deatt lämna uppgift,

upplysningar som visa upp handling

behövs för kontroll eller lämna över en

av deklarationen kopia av handling

eller annars för som behövs för

beskattningen. kontroll av dek-

 larationen eller

 Skattemyndigheten annars för beskatt-

får vidare förelägganingen.

den dek-

larationsskyldige

att visa upp kon-

trakt, kontoutdrag,

räkningar, kvitton

eller liknande

handlingar som Ett föreläggande får

behövs för kontroll förenas med vite om

av deklarationen. det finns anledning

 Ett föreläggande fåratt anta att det

förenas med vite, omannars inte följs.

det finns anledning

att anta att den

deklarationsskyldige

annars inte följer

föreläggandet.

 3

 Bestämmelserna i 3 Bestämmelserna i 3

kap. 6 kap. 13-14 a

taxeringslagen taxeringslagen

(1990:324) om (1990:324) gäller i

befrielse från fråga om handling

skyldigheten att eller uppgift som

lämna upplysningar skall undantas från

eller visa upp föreläggande.

handlingar gäller

även när det är fråga

om skatt enligt

denna lag.

 5

 Skattemyndigheten Skattemyndigheten

får förelägga en får till ledning för

näringsidkare att beskattning av

lämna uppgifter om annan person

skattepliktig förelägga den som är

omsättning av varor eller kan antas

eller tjänster som vara

han förvärvat av, såltbokföringsskyldig

till eller tillhan- enligt

dahållit annan närin-bokföringslagen

gsidkare. Bestämmel-(1976:125) eller

serna om befrielse skyldig att föra

från uppgifts- räkenskaper enligt

skyldighet i 3 kap. jordbruksbokföringslagen

3 och 4 kap. 6 (1979: 141) och

tredje stycket annan juridisk

lagen (1990:325) om person än dödsbo att

självdeklaration ochlämna uppgift, visa

kontrolluppgifter upp handling eller

gäller då. lämna över en kopia

 av handling som rör

 omsättning av varor

 eller tjänster som

 han förvärvat av, sålt

 till eller

 tillhandahållit

 annan näringsidkare

 (kontrolluppgift).

 Om det finns särski-

 lda skäl får även

 annan person före-

 läggas att lämna såda-

 na uppgifter.

 Bestämmelserna i 3

 kap. 13 -14 a

 taxeringslagen

 (1990:324) gäller i

 fråga om handling

 eller uppgift som

 skall undantas från

 föreläggande.

 För kontroll av skatt enligt denna lag gäller bestämmelserna i 3 kap. 16

taxeringslagen (1990:324).

 6

 Ett föreläggande

 enligt 5 får förenas

 med vite om det

 finns anledning att

 anta att det annars

 inte följs.

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det,

 istället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till skattemyn-

 dighetens förfogande

 för granskning.

 7

 För att Skattemyndigheten

kontrollera att får besluta om

deklarations- eller skatterevision för

uppgiftsskyldighetenatt kontrollera att

har fullgjorts deklarations- eller

riktigt och uppgiftsskyldighet

fullständigt eller fullgjorts riktigt

för att på annat sättoch fullständigt.

få upplysning till Skatterevision får

ledning för beskatt-göras hos den som är

ningen, får eller kan antas

skattemyndigheten vara bokförings-

besluta att skyldig enligt bok-

skatterevision föringslagen

skall göras hos den (1976:125) eller

som är deklarations-skyldig att föra

eller uppgiftsskyl- räkenskaper enligt

dig. jordbruksbokfö-

Skattemyndigheten ringslagen (1979:

får också besluta att141) och hos annan

skatterevision för juridisk person än

kontroll av att dödsbo. Revision får

lämnade uppgifter ärgöras även hos den

riktiga och som har anmält sig

fullständiga skall för registrering för

göras hos den som kontroll av att

har anmält sig för lämnade uppgifter är

registrering. riktiga och

 fullständiga och hos

 sådan representant

 för utländsk företa-

 gare som avses i 22

 kap. 6 .

 I övrigt gäller i I övrigt gäller i

fråga om skattere- fråga om skatte-

vision i tillämpligarevision i

delar bestämmelsernatillämpliga delar

om bestämmelserna om

taxeringsrevision i taxeringsrevision i

3 kap. 8-14 3 kap. 8-14 a

taxeringslagen taxeringslagen

(1990:324). (1990:324).

 20 kap.

 9

 Bestämmelserna i 6 kap. 10-24 taxeringslagen (1990:324) gäller för mål

enligt 1 första stycket.

 Länsrättens beslutÖverklagande av

med anledning av länsrättens beslut om

överklagande av anstånd med att lämna

beslut om anstånd deklaration eller

med att lämna de- betala skatt får

klaration eller prövas av

betala skatt får kammarrätten endast

inte överklagas. om den har meddelat

 prövningstillstånd.

______________

 2. De upphävda 2. De upphävda

lagarna gäller lagarna gäller

fortfarande i fråga fortfarande i fråga

om förhållanden som om förhållanden som

hänför sig till tidenhänför sig till tiden

före ikraftträdandetföre ikraftträdandet

av den nya lagen. av den nya lagen.

 Reglerna i 17 kap.

 i den nya lagen

 tillämpas dock även på

 äldre förhållanden.

 8. Föreskrifterna

 om överklagande i 20

 kap. 9 träder i

 kraft först den 1

 oktober 1994.

 Beslut som med-

 delats av

 skattemyndigheten

 före ikraftträdandet

 överklagas enligt

 äldre föreskrifter.

1 Lydelse enligt prop. 1993/94:99.

 199

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:151) om punktskatter och pris-

regleringsavgifter

 dels att 3 kap. 3, 5 och 7-15 samt 8 kap. 8 skall ha följande lydelse,

 dels att det i 3 kap. skall införas två nya paragrafer, 15 a och 15 b , och

närmast före 3 kap. 15 en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 3 1

 Beskattningsmyndigheten

får förelägga den Beskattningsmyndigheten

deklarationsskyldigefår förelägga den som

att i den omfat- är eller kan antas

tning som anges i vara

föreläggandet lämna dedeklarationsskyldig

upplysningar som att lämna uppgift,

behövs för kontroll visa upp handling

av att uppgifterna eller lämna över en

i en deklaration är kopia av handling

riktiga eller som behövs för kon-

annars för beskatt- troll av att

ningen samt prov uppgifterna i

och beskrivning på deklarationen är

varor som används, riktiga eller

säljs eller annars för beskatt-

tillhandahålls på ningen samt prov

annat sätt i verk- och beskrivning på

samheten. varor som används,

 säljs eller tillhan-

 dahålls på annat sätt

Beskattningsmyndig- i verksamheten.

heten får vidare

förelägga den

deklarations-

skyldige att visa

upp kontrakt, kon-

toutdrag, räkningar,

kvitton eller Ett föreläggande får

liknande handlingar förenas med vite, om

som behövs för det finns anledning

kontroll av att anta att det

deklarationen. annars inte följs.

 Ett föreläggande får

förenas med vite, om

det finns anledning

att anta att den

skattskyldige

annars inte följer

föreläggandet.

 Bestämmelserna i 3

kap. 6 taxerings-

lagen (1990:324)

gäller i fråga om

befrielse från

skyldigheten att

lämna upplysningar

eller visa upp

handling.

 5

 Bestämmelserna i 3

och 4 gäller ävenBeskattningsmyndigheten

den som utan att får till ledning för

vara beskattning av

deklarationsskyldig annan person eller

tillverkar, för kontroll av

bearbetar, säljer annans ansökan om

eller distribuerar återbetalning eller

skattepliktiga kompensation av

varor eller idkar skatt, förelägga den

handel med varor, som är eller kan

som används vid antas vara

framställning av bokföringsskyldig

skattepliktiga enligt bokfö-

varor. ringslagen

Bestämmelserna gäller(1976:125) eller

också den som skyldig att föra

bedriver förmed- räkenskaper enligt

lingsverksamhet jordbruksbok-

eller annan verk- föringslagen

samhet av sådan (1979:141) och

beskaffenhet att annan juridisk

uppgifter som behövsperson än dödsbo att

för skattekontrollenlämna uppgift, visa

kan hämtas ur upp handling eller

anteckningar eller lämna över en kopia

andra handlingar av handling rörande

som hör till verk- rättshandling mellan

samheten. den som föreläggs och

 annan person

 (kontrolluppgift).

 Om det finns sär-

 skilda skäl får även

 annan person

 föreläggas att lämna

 sådana uppgifter.

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det, i

 stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till beskatt-

 ningsmyndighetens

 förfogande för

 granskning.

 7

BeskattningsmyndighetenBeskattningsmyndigheten

får besluta om får besluta om

skatterevision för skatterevision för

att kontrollera att att kontrollera att

deklarations- och deklarations- och

uppgiftsskyldig- uppgiftsskyldig-

heten fullgjorts heten fullgjorts

riktigt och riktigt och full-

fullständigt eller ständigt.

för att på annat sätt

få upplysning till

ledning för beslut

om skatt. Skatte-

revision får företas

hos den som är eller

skäligen kan antas Skatterevision får

vara skattskyldig även ske för att kon-

och hos den som trollera att den

avses i 5 . som ansökt om

 återbetalning eller

 kompensation av

 skatt lämnat riktiga

 och fullständiga

 uppgifter i sin

 ansökan.

 Skatterevision får

 göras hos den som är

 eller kan antas

 vara bokföringsskyl-

 dig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbokförings-

 lagen (1979:1141)

 och hos annan

 juridisk person än

 dödsbo.

 8

 Ett beslut om

 skatterevision

 skall överlämnas till

 den reviderade

 innan revisionen

 verkställs. Beslutet

 skall innehålla

 I ett beslut om uppgift om ändamålet

skatterevision med revisionen och

skall en eller om möjligheten att

flera tjänstemän undanta handlingar

förordnas att verks-och uppgifter

tälla revisionen. enligt 14 och 15 .

 I ett beslut om

 skatterevision

 skall en eller

 flera tjänstemän

 förordnas att verk-

 ställa revisionen

 (revisor).

 9

 Skatterevisionen En skatterevision

får verkställas hos skall bedrivas i

den vars verksamhet samverkan med den

skall granskas reviderade och på

eller på annan ett sådant sätt att

plats. Om den inte onödigt

räkenskaper och hindrar

andra handlingar verksamheten.

skall granskas på

annan plats än där de

förvaras, skall de

mot kvitto överlämnas

till den som skall Revisionen får

verkställa verkställas hos den

revisionen. reviderade om han

 medger det. Gransk-

Beskattningsmyndighetenningen av

får, när det behövs,handlingarna skall

bestämma tid och ske hos den

plats för revisi- reviderade om han

onen. begär det och det är

 lämpligt.

 10 2

 Skatterevisionen Om revisionen

skall såvitt möjligtinte verkställs hos

ske på sådant sätt ochden reviderade

på sådan tid att denskall handlingarna

inte medför hinder ipå begäran överlämnas

verksamheten för dentill revisorn mot

hos vilken kvitto.

revisionen sker.

Den får inte utan

särskilda skäl

verkställas hos en-

skild mellan kl. 19

och kl. 8.

 11 3

 Vid Vid

skatterevision får skatterevision får

granskning ske av räkenskapsmaterial

räkenskaper, och andra hand-

anteckningar och lingar som rör

andra handlingar verksamheten gran-

som rör skas om de inte

verksamheten. Även skall undantas

handlingar som hör enligt 15 . Med

till den löpande handling förstås

redovis- framställning i

ningsperioden får skrift eller bild

granskas. Med samt upptagning som

handling förstås kan läsas, avlyssnas

framställning i eller på annat sätt

skrift eller bild uppfattas endast

samt upptagning som med tekniskt

kan läsas, avlyssnashjälpmedel. Revisorn

eller på annat sätt får ta prov på varor

uppfattas endast som används, säljs

med tekniskt eller tillhandahålls

hjälpmedel. Den som på annat sätt i

verkställer verksamheten. Vi-

revisionen får ta dare får han granska

prov på varor som varulager,

används, säljs ellerinventarier, for-

tillhandahålls på don, särskild räk-

annat sätt i verk- narapparatur, mätap-

samheten. Vidare fårparatur och

han granska tillverkningsproces-

varulager, ser. Han får också

inventarier, prova särskild räkn-

fordon, särskild arapparatur och

räknarapparatur, mätapparatur.

mätapparatur och

tillverkningsprocesser.

Han får också prova

särskild räk-

narapparatur och

mätapparatur.

 Beskattningsmyndigheten får besluta att kassainventering får göras vid

revisionen.

 12 4

 Den hos vilken Vid

revisionen sker är skatterevision

skyldig att utan skall den revide-

dröjsmål tillhanda- rade tillhandahålla

hålla de handlingar revisorn de hand-

som skall granskas lingar och lämna de

och lämna tillträde upplysningar som

till sådana lokaler,behövs för revi-

upplagsplatser och sionen. Han skall

andra utrymmen som också lämna tillträde

huvudsakligen till utrymmen som

används i hans huvudsakligen använ-

verksamhet. Han ds i verksamheten

skall också lämna för sådan åtgärd som

upplysningar och på avses i 11 och om

annat sätt lämna detmöjligt ställa en

biträde som krävs förändamålsenlig arbets-

att kontrollåtgärderplats till förfogan-

enligt 11 skall de. Den reviderade

kunna vidtas. skall i övrigt ge

 den hjälp som behövs

 Den som vid revisionen.

verkställer Revisorn skall på

skatterevision begäran ges tillfälle

skall på begäran gesatt själv använda

tillfälle att själv terminal eller

använda terminal annat tekniskt

eller annat hjälpmedel för att ta

tekniskt hjälpmedel del av upptagning

för att ta del av som kan uppfattas

upptagning som kan endast med sådant

uppfattas endast hjälpmedel, om inte

med sådant hjälpmed-den reviderade i

el. stället

 tillhandahåller en

 kopia av upptag-

 ningen och denna

 utan svårighet kan

 granskas med annat

 tillgängligt

 tekniskt hjälpmedel.

 Revisorn får kon-

 trollera att kopian

 stämmer överens med

 den upptagning som

 finns hos den

 reviderade.

 Vid granskning av

 upptagning som

 avses i andra

 stycket får endast

 de tekniska

 hjälpmedel, program

 och sökbegrepp

 användas som behövs

 för att tillgodose

 ändamålet med

 revisionen. Endast

 sådana uppgifter som

 behövs för ändamålet får

 tas fram. Grans-

 kningen får inte

 verkställas via

 telenät.

 13

 Underlåter någon Om den reviderade

att fullgöra vad sominte fullgör sina

åligger honom enligtskyldigheter enligt

12 får beskat- 12 får be-

tningsmyndigheten skattningsmyndigheten

förelägga honom att förelägga honom vid

vid vite fullgöra vite att fullgöra

sina åligganden. dem.

 14 5

 Den som En revision får

verkställer inte pågå längre tid än

skatterevisionen fårnödvändigt. Räkens-

ta del av kapsmaterial och

handlingar som är avandra handlingar

betydelse för som överlämnats till

revisionen även om revisorn skall så

den hos vilken snart som möjligt

revisionen sker har och senast när

att iaktta tystnad revisionen avslut-

om deras innehåll. Påats återlämnas till

framställning av den reviderade.

denne får dock

länsrätten, när det

finns synnerliga

skäl, besluta att

sådana handlingar

skall undantas från

revisionen.

Detsamma gäller om

den, hos vilken

revisionen sker, i

annat fall begär att

en handling skall

undantas från

revisionen med

hänsyn till att dess

innehåll på grund av

särskilda omständig-

heter inte bör komma

till någon annans

kännedom.

 Om handlingen

utgörs av sådan

upptagning som

avses i 11 tredje

meningen får rätten Beskattningsmyndigheten

besluta om sådana skall snarast lämna

begränsningar av meddelande om

rätten att använda resultatet av

den reviderades revisionen till den

tekniska hjälpmedel reviderade i de

som behövs för att delar som rör honom.

handlingar som

enligt första styck-

et bör undantas från

granskning inte

skall bli

tillgängliga för den

som verkställer

revisionen.

 Framställning som

avses i denna

paragraf prövas av

länsrätten i det län

där den, hos vilken

revisionen sker, är

bosatt.

 Handlingar och

 uppgifter som skall

 undantas

 15

 På den enskildes

Beskattningsmyndighetenbegäran skall från

skall snarast lämna föreläggande eller

meddelande om revision undantas

resultatet av 1. handling som

revisionen till den inte får tas i

hos vilken beslag enligt 27

revisionen skett kap. 2 rätte-

och lämna denne gångsbalken,

tillfälle att yttra 2. annan handling

sig om det behövs. med ett allmänt

 skyddsintresse

 eller ett betydande

 enskilt skyd-

 dsintresse, vars

 innehåll på grund av

 särskilda omständig-

 heter inte bör komma

 till någon annans

 kännedom.

 Handling som

 avses i första

 stycket 2 får

 undantas endast om

 handlingens

 skyddsintresse är

 större än dess

 betydelse för kon-

 trollen.

 Bestämmelserna i

 första och andra

 styckena gäller i

 tillämpliga delar

 även föreläggande att

 lämna uppgifter.

 15 a

 En skriftlig

 begäran om befrielse

 från föreläggande att

 lämna uppgift, visa

 upp handling eller

 lämna över en kopia

 av handling, skall

 ges in till

 länsrätten i det län

 där den enskilde är

 bosatt, tillsammans

 med föreläggandet

 och, i förekommande

 fall, den begärda

 handlingen eller

 uppgiften.

 Om den

 reviderade begär att

 en handling skall

 undantas från revi-

 sion skall den, om

 beskattningsmyndig-

 heten anser att den

 bör granskas,

 omedelbart förseglas

 och överlämnas till

 länsrätten.

 Länsrätten skall

 utan dröjsmål pröva om

 handlingen eller

 uppgiften skall

 undantas från

 kontrollen.

 I fråga om

 upptagning som

 avses i 11 första

 stycket bestämmer

 länsrätten i vilken

 form eller på vilket

 sätt den skall

 tillhandahållas i

 målet.

 Länsrätten får i

 fråga om upptagning

 som avses i före-

 gående stycke,

 besluta om sådana

 begränsningar i

 revisorns rätt att

 själv använda

 tekniska hjälpmedel

 som behövs för att

 uppgift, som bör

 undantas från

 granskning, inte

 skall bli

 tillgänglig för

 revisorn.

 Om den enskilde

 begär det, skall

 länsrätten pröva om

 beslut kan fattas

 utan att rätten

 granskar

 handlingen.

 Anser den

 enskilde att en

 handling inte

 omfattas av

 kontrollen

 handläggs frågan om

 undantagande på mot-

 svarande sätt.

 15 b

 Om en handling

 eller del av hand-

 ling undantagits

 från kontrollen, får

 dess innehåll inte

 återges eller

 åberopas i

 skatteutredningen.

 Detta gäller även om

 handling återlämnats

 innan länsrätten

 prövat frågan, men

 innan den begärts

 undantagen.

 8 kap.

 8 6

 Ett beslut av länsrätten om utdömande av vite får överklagas hos kammarrätten

av den som har förpliktats utge vitet och av Riksskatteverket eller det allmänna

ombudet.

 Överklagande av

 länsrättens beslut om

 anstånd med att lämna

 deklaration eller

 betala skatt får

 prövas av

 kammarrätten endast

 om den har meddelat

 prövningstillstånd.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Föreskrifterna om överklagande i 8

kap. 8 träder dock i kraft först den 1 oktober 1994. Beslut som meddelats av

beskattningsmyndigheten före ikraftträdandet överklagas enligt äldre

föreskrifter. De nya föreskrifterna i 3 kap. 15-15 b tillämpas om handlingar

och uppgifter begärs undantagna efter ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1990:331.

2 Senaste lydelse 1987:1229.

3 Senaste lydelse 1987:1229.

4 Senaste lydelse 1987:1229.

5 Senaste lydelse 1987:1229.

6 Senaste lydelse 1993:462.

 200

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare1

 dels att 27, 27 a och 76 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 27 b och c , av

följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 27 a skall sättas närmast före 27 c .

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 2

 För kontroll av att

en arbetsgivare har

fullgjort sin

uppgiftsskyldighet

får Riks-

skatteverket eller

skattemyndigheten

besluta om revision

hos arbetsgivaren.

Därvid gäller i Riksskatteverket

tillämpliga delar eller skattemyn-

bestämmelserna i 3 digheten får förelägga

kap. 8-14 tax- den som är eller kan

eringslagen antas vara ar-

(1990:324) om betsgivare eller

taxeringsrevision. arbetstagare att

 Efter anmaning av lämna uppgift, visa

skattemyndigheten ärupp handling eller

arbetsgivare och lämna över en kopia

arbetstagare av handling som

skyldiga att inom behövs för kontroll

den tid som angetts av avgiftsskyldig-

i anmaningen lämna heten.

de upplysningar som

behövs för kontroll

av

avgiftsskyldigheten.

Arbetsgivare och Bestämmelserna i 3

arbetstagare skall kap. 13-14 a

efter anmaning ocksåtaxeringslagen

visa upp alla (1990:324) gäller i

handlingar som fråga om handling

behövs för kontroll eller uppgift som

av avgiftsskyl- skall undantas från

digheten såsom kon- föreläggande.

trakt, kontoutdrag, Föreläggandet får

räkning eller förenas med vite om

kvitto. det finns anledning

 att anta att det

 annars inte följs.

 Bestämmelserna i 83

 uppbördslagen

 (1953:272) om vite

 gäller i tillämpliga

 delar.

 Uppgifter som myndighet förfogar över och som behövs för kontroll av av-

giftsskyldigheten skall på skattemyndighetens begäran tillhandahållas denna.

Därvid gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 16 taxeringslagen.

 Om arbetsgivare

eller arbetstagare

inte följer en

anmaning enligt

andra stycket får

vite föreläggas.

Bestämmelserna i 83

uppbördslagen

(1953:272) om vite

gäller därvid i

tillämpliga delar.

 27 a 3

 För kontroll av

Arbetsgivaravgifter,uppgifts- och av-

ränta och dröjs- giftsskyldigheten

målsavgift som inte får skattemyn-

har betalats i rätt digheten komma

tid och ordning får överens med ar-

omedelbart drivas betsgivaren om att

in. en avstämning mot

 räkenskapshandlingar

 eller andra

 handlingar skall

 göras vid besök hos

 honom eller vid

 annat personligt

 sammanträffande.

 27 b

 För kontroll av

 att den som är eller

 kan antas vara

 bokföringsskyldig

 enligt bokförings-

 lagen (1976:125)

 eller skyldig att

 föra räkenskaper

 enligt

 jordbruksbokfö-

 ringslagen

 (1979:141) och

 annan juridisk

 person än dödsbo har

 fullgjort sin up-

 pgifts- och av-

 giftsskyldighet

 riktigt och full-

 ständigt får

 Riksskatteverket

 eller skat-

 temyndighet besluta

 om revision hos

 honom. Därvid gäller

 i tillämpliga delar

 bestämmelserna i 3

 kap. 8-14 a taxe-

 ringslagen

 (1990:324).

 27 c

 Arbetsgivaravgifter,

 ränta och dröjsmål-

 savgift som inte

 har betalats i rätt

 tid och ordning får

 omedelbart drivas

 in.

 76 4

 Länsrättens beslut Länsrättens beslut

i fråga som avses i i fråga som avses i

6 tredje stycket, 6 tredje stycket,

7 , 13 första 7 eller 22 a

stycket eller 22 a andra stycket får

andra stycket får inte överklagas.

inte överklagas. Överklagande av

 länsrättens beslut i

 fråga som avses i 13

 första stycket får

 prövas av kam-

 marrätten endast om

 den har meddelat

Sjömansskattenämndensprövningstillstånd.

beslut överklagas

hos kammarrätten Sjömansskattenämndens

inom den tid som beslut överklagas

gäller vid hos kammarrätten

överklagande hos inom den tid som

kammarrätten av gäller vid

nämndens beslut överklagande hos

enligt lagen kammarrätten av

(1958:295) om nämndens beslut

sjömansskatt. Beslutenligt lagen

i fråga som avses i (1958:295) om

6 tredje stycket, sjömansskatt. Beslut

13 första stycket i fråga som avses i

eller 22 a andra 6 tredje stycket,

stycket får dock eller 22 a andra

inte överklagas. stycket får dock

 inte överklagas.

 Överklagande av

 Sjömansskattenämndens

 beslut i fråga som

 avses i 13 första

 stycket får prövas av

 kammarrätten endast

 om den har meddelat

 prövningstillstånd.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Föreskrifterna om överklagande i 76

 träder dock i kraft först den 1 oktober 1994. Beslut som meddelats av

skattemyndigheten eller Sjömansskattenämnden före ikraftträdandet överklagas

enligt äldre föreskrifter.

1 Lagen omtryckt 1991:98.

2 Senaste lydelse 1992:1179.

3 Senaste lydelse 1992:642.

4 Senaste lydelse 1992:642.

 201

2.11 Förslag till lag om ändring i tullagen (1987:1065)

 Härigenom föreskrivs i fråga om tullagen (1987:1065)

 dels att 16, 42 och 75-79 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas sju nya paragrafer, 75 a-75 c, 77 a,

 77 b, 79 a och 79 b , av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16

 Regeringen föreskriver vilka handlingar som skall bifogas en tulldeklaration

eller i övrigt inges för att styrka uppgifter om en vara som skall förtullas.

 En tullmyndighet

kan förelägga den

tullskyldige att

lämna de ytterligare

uppgifter som behövs

för kontroll av

tulldeklaration el-

ler av annan

uppgift om en vara

som skall förtullas.

 42 1

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare

föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnas till tullmyndigheten

när en vara förs ut ur landet.

 Tullmyndigheten

kan förelägga

exportören att lämna

de ytterligare

uppgifter som behövs

för kontroll av

anmälan om utförsel

eller av annan

uppgift i fråga om

en vara som skall

föras ut.

 På grundval av de lämnade uppgifterna och den undersökning av varan, som kan

behövas, kontrollerar tullmyndigheten om det finns något hinder mot utförseln.

 75 2

 För kontroll av Tullmyndigheten

att anmälnings- och får förelägga den som

uppgiftsskyldighet är eller kan antas

enligt denna lag vara anmälnings-

eller enligt eller upp-

föreskrifter som giftsskyldig enligt

meddelats med stöd denna lag eller

av lagen fullgjorts enligt föreskrifter

riktigt och fullstä-som meddelats med

ndigt får stöd av lagen att

tullmyndigheten, lämna uppgift, visa

utöver undersökning upp handling eller

enligt 63 , föreläggalämna över en kopia

den som är upp- av handling som

giftsskyldig att förbehövs för kontroll

granskning av att anmälnings-

tillhandahålla eller upp-

tullmyndigheten giftsskyldigheten

räkenskaper, an- fullgjorts på ett

teckningar och riktigt och

andra handlingar fullständigt sätt.

som rör hans

verksamhet. Även den

för vars räkning en

vara förts in eller

förts ut kan

föreläggas att

tillhandahålla

handlingar som

behövs för kontrol-

len. Detsamma gäller

andra personer som

bedriver verksamhet Vad som i första

av sådan stycket sagts gäller

beskaffenhet att även den för vars

uppgift som är av räkning en vara förts

betydelse för in eller förts ut.

kontrollen kan Avser ett

hämtas ur anteck- föreläggande enligt

ningar eller andra första eller andra

handlingar, som rör stycket uppgifter i

verksamheten. räkenskaper som förs

 med hjälp av auto-

 matisk

 databehandling

 Avser ett skall dessa därvid

föreläggande enligt efter

första stycket tullmyndighetens

räkenskaper som försbestämmande

med hjälp av tillhandahållas i

automatisk databe- utskrift eller på

handling skall medium för auto-

dessa därvid efter matisk databeha-

tullmyndighetens ndling.

bestämmande

tillhandahållas i

utskrift eller på

medium för

automatisk databe-

handling.

 75 a

 Tullmyndigheten

 får till ledning för

 kontroll av annans

 anmälnings-eller

 uppgiftsskyldighet

 förelägga den som

 bedriver eller kan

 antas bedriva verk-

 samhet av sådan be-

 skaffenhet att

 uppgift av betyde-

 lse för kontrollen

 kan hämtas ur hand-

 lingar som rör

 verksamheten att

 lämna uppgift, visa

 upp handling eller

 lämna över en kopia

 av handling rörande

 rättshandling mellan

 den som föreläggs och

 annan person

 (kontrolluppgift).

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det, i

 stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till tullmyndig-

 hetens förfogande för

 granskning.

 75 b

 Tullmyndigheten

 får besluta om

 revision hos den

 som är eller kan

 antas vara bokför-

 ingsskyldig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbokför-

 ingslagen (1979:

 141) och hos annan

 juridisk person än

 dödsbo.

 Revisionen får

 avse att kontrol-

 lera att anmälnings-

 eller uppgifts-

 skyldigheten enligt

 denna lag eller

 enligt föreskrifter

 som meddelats med

 stöd av lagen

 fullgjorts riktigt

 och fullständigt.

 76 3

 I beslut om Ett beslut om

granskning enligt revision skall

75 skall överlämnas till den

tullmyndigheten reviderade innan

förordna en eller revisionen

flera tjänstemän attverkställs. Beslutet

verkställa skall innehålla

granskningen. uppgift om ändamålet

Tullmyndigheten får,med revisionen och

när det behövs, om möjligheten att

bestämma tid och undanta handlingar

plats för och uppgifter

granskningen. enligt 78 och 79 .

 I ett beslut om

 Om den som revision skall

granskas medger det tullmyndigheten

får granskningen förordna en eller

göras också i annat flera tjänstemän att

utrymme hos honom änverkställa

sådant som huvudsak-revisionen

ligen används i (revisor).

verksamheten.

 77 4

 Om det är möjligt, En revision skall

skall granskningen bedrivas i sam-

ske på sådant sätt ochverkan med den

på sådan tid att denreviderade och på

inte hindrar verk- ett sådant sätt att

samheten för den den inte onödigt

vars handlingar är hindrar verksam-

föremål för heten.

granskning. Den får

inte utan särskilda

skäl verkställas hos

enskild mellan kl.

19 och kl. 8. Om

räkenskaper och

andra handlingar

skall granskas på nå-

gon annan plats än

där de förvaras,

skall de mot kvitto Revisionen får

överlämnas till den genomföras hos den

som skall verkställareviderade om han

granskningen. Hand- medger det.

lingarna skall Granskningen av

lämnas tillbaka så handlingar skall

snart som möjligt. ske hos den

 reviderade om han

 begär det och

 granskningen kan

 ske där utan

 betydande svårighet.

 77 a

 Om revisionen

 inte verkställs hos

 den reviderade

 skall handlingarna

 som omfattas av

 revisionen på begäran

 överlämnas till

 revisorn mot kvi-

 tto.

 Vid revisionen får

 räkenskapsmaterial

 och andra

 handlingar som rör

 verksamheten

 granskas om de inte

 skall undantas

 enligt 78 .

 Med handling

 förstås framställning

 i skrift eller bild

 samt upptagning som

 kan läsas, avlyssnas

 eller på annat sätt

 uppfattas endast

 med tekniskt

 hjälpmedel.

 77 b

 Vid revision

 skall den revid-

 erade tillhandahålla

 revisorn de hand-

 lingar och lämna de

 upplysningar som

 behövs för revi-

 sionen. Han skall

 också om möjligt

 ställa en ändamål-

 senlig arbetsplats

 till förfogande samt

 i övrigt ge den hjälp

 som behövs vid

 revisionen.

 Revisorn skall på

 begäran ges tillfälle

 att själv använda

 terminal eller

 annat tekniskt

 hjälpmedel för att ta

 del av upptagning

 som kan uppfattas

 endast med sådant

 hjälpmedel, om inte

 den reviderade i

 stället

 tillhandahåller en

 kopia av

 upptagningen och

 denna utan svårighet

 kan granskas med

 annat tillgängligt

 tekniskt hjälpmedel.

 Revisorn får

 kontrollera att

 kopian stämmer

 överens med den

 upptagning som

 finns hos den

 reviderade.

 Vid granskning av

 upptagning som

 avses i andra

 stycket får endast

 de tekniska

 hjälpmedel, program

 och sökbegrepp

 användas, som behövs

 för att tillgodose

 ändamålet med

 revisionen. Endast

 sådana uppgifter som

 behövs för ändamålet

 får tas fram.

 Granskningen får

 inte verkställas via

 telenät.

 Om den reviderade

 inte fullgör sina

 skyldigheter enligt

 första eller andra

 stycket får tull-

 myndigheten förelägga

 honom vid vite att

 fullgöra dem.

 77 c

 En revision får

 inte pågå längre tid än

 nödvändigt. Räken-

 skapsmaterial och

 andra handlingar

 som överlämnats till

 revisorn skall så

 snart som möjligt

 och senast när

 revisionen

 avslutats återlämnas

 till den revide-

 rade.

 Tullmyndigheten

 skall snarast lämna

 meddelande om

 resultatet av

 revisionen till den

 reviderade i de

 delar som rör honom.

 78 5

 Den som På den enskildes

verkställer begäran skall från

granskningen får ta föreläggande eller

del av handlingar revision undantas

som är av betydelse 1. handling som

för denna även om inte får tas i

den, vars beslag enligt 27

handlingar är föremålkap. 2 rätte-

för granskningen, ärgångsbalken,

skyldig att iaktta 2. annan handling

tystnad om deras med ett allmänt

innehåll. Föreliggerskyddsintresse

sådan skyldighet eller ett betydande

eller anser den enskilt skyd-

vars handlingar dsintresse, vars

skall granskas att innehåll på grund av

handlingens innehållsärskilda omständig-

inte bör komma till heter inte bör komma

någon annans känne- till någon annans

dom, får länsrätten påkännedom.

talan av honom

besluta att

handlingen skall Handling som

undantas från avses i första

granskningen, om stycket 2 får endast

synnerliga skäl undantas om

motiverar det. handlingens

 Länsrätten får skyddsintresse över-

besluta om begrän- väger dess betydelse

sning av rätten att för kontrollen.

bearbeta sådana

räkenskaper som

enligt 75 andra

stycket tillhan-

dahållits på medium

för automatisk data-

behandling, om det

behövs för att upp- Bestämmelserna i

pgifter, som enligt första och andra

första stycket skallstyckena gäller i

undantas från tillämpliga delar

granskningen, inte även föreläggande att

skall bli till- lämna uppgifter.

gängliga för den som

verkställer gransk-

ningen.

 Länsrättens beslut

får inte överklagas.

 79

 I fråga om En skriftlig

granskning som begäran om befrielse

avses i 75-78 från föreläggande att

gäller bestämmelsernalämna uppgift, visa

i 69 och 71 i upp handling eller

tillämpliga delar. visa upp kopia av

Den vars handlingar handling, skall ges

är föremål för in till länsrätten,

granskning skall tillsammans med

också lämna upp- föreläggandet och, i

lysningar och på förekommande fall,

annat sätt lämna detden begärda

biträde som krävs förhandlingen eller

att granskningen uppgiften.

skall kunna

verkställas. Om den reviderade

 Tullmyndigheten begär att en hand-

skall snarast ling skall undantas

meddela resultatet från revision skall

av granskningen handlingen, om

till den hos tullmyndigheten

vilken anser att den bör

granskningen granskas, omed-

skett och, om det elbart förseglas och

behövs, lämna denne överlämnas till

tillfälle att yttra länsrätten.

sig. Länsrätten skall

 utan dröjsmål pröva om

 handlingen eller

 uppgiften skall

 undantas från

 kontrollen.

 Anser den

 enskilde att en

 handling eller

 uppgift inte

 omfattas av

 kontrollen handläggs

 frågan om undan-

 tagande på mot-

 svarande sätt.

 79 a

 Om den enskilde

 begär det, skall

 länsrätten pröva om

 beslut kan fattas

 utan att rätten

 granskar

 handlingen.

 I fråga om

 upptagning som

 avses i 77 a

 tredje stycket be-

 stämmer länsrätten i

 vilken form eller på

 vilket sätt den

 skall

 tillhandahållas i

 målet.

 Länsrätten får i

 fråga om upptagning

 som avses i

 föregående stycke

 besluta om sådana

 begränsningar i

 tullmyndighetens

 rätt att själv använda

 tekniska hjälpmedel

 som behövs för att

 uppgift, som bör

 undantas från

 granskning, inte

 skall bli

 tillgänglig för myn-

 digheten.

 79 b

 Om en handling

 eller del av hand-

 ling undantagits

 från kontrollen får

 dess innehåll inte

 återges eller

 åberopas i

 utredningen. Detta

 gäller även om

 handling återlämnats

 innan länsrätten

 prövat frågan, men

 efter det att den

 begärts undantagen.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Senaste lydelse 1990:138.

2 Senaste lydelse 1993:640.

3 Senaste lydelse 1993:640.

4 Senaste lydelse 1993:640.

5 Senaste lydelse 1993:640.

 202

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 dels att 3 kap. 3 och 4 kap. 6 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 kap. 50 a , och närmast

före den nya paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 3

 Länsrätten får, om Länsrätten får på

det finns syn- framställning av en

nerliga skäl, på uppgiftsskyldig som

framställning av en förelagts att lämna

uppgiftsskyldig som kontrolluppgift

förelagts att lämna eller visa upp

kontrolluppgift som handling som enligt

enligt bestämmelserna i

bestämmelserna i detta kapitel skall

detta kapitel skall lämnas eller visas

lämnas först efter upp först efter

föreläggande, befriaföreläggande, besluta

honom från denna att uppgift eller

skyldighet när handling skall

uppgiften omfattas undantas från

av den upp- föreläggandet. Därvid

giftsskyldiges gäller bestämmelserna

tystnadsplikt eller i 3 kap. 13 och 14

särskilda taxeringslagen

omständigheter i (1990:324).

annat fall gör att

att uppgiften inte

bör komma till någon

annans kännedom.

 Kontrolluppgift om

 rättshandling m.m.

 50 a

 Efter föreläggande

 av skattemyn-

 digheten skall den

 som är eller kan

 antas vara bokför-

 ingsskyldig enligt

 bokföringslagen

 (1976:125) eller

 skyldig att föra

 räkenskaper enligt

 jordbruksbok-

 föringslagen (1979:

 141) eller annan

 juridisk person än

 dödsbo lämna

 kontrolluppgift om

 rättshandling mellan

 den som föreläggs

 och annan person.

 Om det finns sär-

 skilda skäl får även

 annan föreläggas att

 lämna sådan uppgift.

 Den som föreläggs

 kan, om föreläggandet

 medför att han måste

 lägga ned ett

 betydande arbete för

 att fullgöra det, i

 stället ställa nöd-

 vändiga handlingar

 till skattemyn-

 dighetens förfogande

 för granskning.

 Ett föreläggande

 enligt första

 stycket får även avse

 att visa upp

 handling eller lämna

 över en kopia av

 handling angående

 rättshandling.

 4 kap.

 6 [1]

 Skattemyndighetens beslut enligt 2 kap. 19 får överklagas till

Riksskatteverket. Övriga beslut av skattemyndigheten enligt denna lag får inte

överklagas.

 Riksskatteverkets beslut enligt denna lag får inte överklagas.

 Länsrättens beslut

enligt 3 kap.

3 får inte

överklagas.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1990:1136.

 203

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:1231) om automatisk databe-

handling vid taxeringsrevision, m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:1231) om automatisk databehandling

vid taxeringsrevision, m.m.

 dels att 5 skall upphöra att gälla,

 dels att 1, 3 och 6 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 1

 Denna lag gäller Denna lag gäller

vid myndighets vid myndighets

revision avseende revision avseende

skatter och soci- skatter och soci-

alavgifter samt vid alavgifter samt vid

granskning enligt granskning enligt

75 tullagen 75 b tullagen

(1987:1065), när (1987:1065), när

åtgärden innefattar åtgärden innefattar

automatisk automatisk

databehandling av databehandling av

personuppgifter i personuppgifter i

personregister personregister

enligt datalagen enligt datalagen

(1973:289). (1973:289).

 3 2

 Datainspektionen utövar tillsyn över att granskning som sker med hjälp av

automatisk databehandling inte medför otillbörligt intrång i personlig

integritet. Härvid tillämpas 15 andra stycket och 16 datalagen (1973:289).

 Den som Den som

verkställer verkställer

revisionen eller revisionen eller

granskning enligt granskning enligt

75 tulllagen 75, 75 a eller 75 b

(1987:1065) skall tullagen

lämna (1987:1065) skall

Datainspektionen de lämna

uppgifter om den Datainspektionen de

automatiska uppgifter om den

databehandlingen automatiska databe-

som inspektionen handlingen som

begär för sin inspektionen begär

tillsyn. för sin tillsyn.

 6 3

 Den som har Den som har

beslutat om beslutat om

revisionen eller revision eller

granskning enligt granskning enligt

75 tullagen 75, 75 a eller 75 b

(1987:1065) och den tullagen

hos vilken (1987:1065) och den

revisionen eller hos vilken

granskningen sker revisionen eller

får överklaga Datain-granskningen sker

spektionens beslut får överklaga Datain-

enligt denna lag spektionens beslut

till regeringen. enligt denna lag

Även Ju- till regeringen.

stitiekanslern får Även Jus-

överklaga ett sådanttitiekanslern får

beslut för att ta överklaga ett sådant

till vara allmänna beslut för att ta

intressen. till vara allmänna

 intressen.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Senaste lydelse 1993:641.

2 Senaste lydelse 1993:641.

3 Senaste lydelse 1993:641.

 204

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvalt-

ningsdomstolar

 Härigenom föreskrivs att 18 lagen (1971:289) om allmänna förvalt-

ningsdomstolar1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 18 2

 Länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam

 1. när åtgärd som avser endast måls beredande vidtages,

 2. vid sådant förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt,

 3. vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller

annat uppenbart förbiseende,

 4. vid beslut om återkallelse tills vidare av ett körkort, körkortstillstånd

eller traktorkort eller om vägran att tills vidare godkänna ett utländskt körk-

ort, när det är uppenbart att ett sådant beslut bör meddelas eller när

omhändertagande beslutas enligt 23 körkortslagen (1977:477),

 5. vid beslut enligt luftfartslagen (1957:297) om försättande ur kraft av ett

certifikat, elevtillstånd eller behörighetsbevis, när det är uppenbart att ett

sådant beslut bör meddelas,

 6. vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål.

 Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten

rätt, är länsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte

innefattar prövning av målet i sak.

 Åtgärder som avser endast beredande av ett mål och som inte är av sådant slag

att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman vid

länsrätten som har tillräcklig kunskap och erfarenhet. Närmare bestämmelser om

detta meddelas av regeringen.

 Vad som sägs i uppenbart att ett

andra stycket gällercertifikat,

även vid avgörande avelevtillstånd eller

 1. mål om utdömandebehörighets bevis

av vite, skall återkallas,

 2. mål enligt 11. mål i vilket

bevissäkringslagen saken är uppenbar.

(1975:1027) för

skatte- och av-

giftsprocessen,

enligt lagen (1978:

880) om

betalningssäkring för

skatter, tullar och

avgifter, om

besiktning enligt

fastighetstaxe-

ringslagen

(1979:1152), om

handlings

undantagande från

taxeringsrevision,

skatterevision,

eller annan

granskning och om

befrielse från

skyldighet att lämna

upplysningar eller

visa upp handling

enligt taxe-

ringslagen (1990:

324), mervärdes-

skattelagen (1994:

000), lagen

(1984:668) om upp-

börd av social-

avgifter från ar-

betsgivare eller

lagen (1984:151) om

punktskatter och

pris-

regleringsavgifter

samt om befrielse

från skyldighet att

lämna

kontrolluppgift

enligt lagen (1990:

325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 3. mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 6

lagen (1990:52) med

särskilda

bestämmelser om vård

av unga, mål om

tillfälligt

flyttningsförbud

enligt 27 samma

lag, mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 13

lagen (1988: 870)

om vård av

missbrukare i vissa

fall, mål om

tillfälligt omhän-

dertagande enligt

37 smittskydds-

lagen (1988:1472),

mål enligt 33 lagen

(1991:1128) om

psykiatrisk

tvångsvård samt mål

enligt 18 första

stycket 2-4 såvitt

avser de fall då

vården inte har

förenats med särskild

utskrivningsprövning

eller 5 lagen

(1991:1129) om

rättspsykiatrisk

vård,

 4. mål om anstånd

med att betala

skatt eller

socialavgifter

enligt uppbörds

eller skatte-

författningarna och

annat mål enligt

uppbörds- och

folkbokförings-

sförfattningarna med

undantag av mål om

arbetsgivares

ansvarighet för

arbetstagares skatt

och mål enligt lagen

(1984:668) om upp-

pbörd av

socialavgifter från

arbetsgivare,

 5. mål om

uppdelning av

taxeringsvärde

enligt 20 kap. 15

fastighetstaxeringslagen

(1979: 1152),

 6. mål som avser

ändring av taxerad

inkomst med högst 5

000 kr.,

 7. mål enligt

skatte- och taxer-

ingsförfattningarna

i vilket beslutet

överensstämmer med

parternas

samstämmiga mening,

 8. mål om rättshjälp

genom offentligt

biträde i ett ärende

hos en annan

myndighet,

 9. mål enligt

körkortslagen

(1977:477), om

beslutet innebär att

något

körkortsingripande

inte skall ske

eller att varning

meddelas eller om

det är uppenbart att

ett körkort,

körkortstillstånd

eller traktorkort

skall återkallas

eller att ett

utländskt körkort

inte skall

godkännas,

 10. mål enligt

luftfartslagen, om

beslutet innebär att

varning meddelas

eller om det är

 Vad som sägs i uppenbart att ett

andra stycket gällercertifikat,

även vid avgörande avelevtillstånd eller

 1. mål om utdömandebehörighets bevis

av vite, skall återkallas,

 2. mål enligt 11. mål i vilket

lagen (1994:00) om saken är uppenbar.

särskilda

tvångsåtgärder i

beskatt-

ningsförfarandet,

enligt lagen (19-

78:880) om betaln-

ingssäkring för

skatter, tullar och

avgifter, om

besiktning enligt

fastighetstaxe-

ringslagen

(1979:1152), om

handlings

undantagande från

taxeringsrevision,

skatterevision,

eller annan

granskning och om

befrielse från

skyldighet att lämna

upplysningar eller

visa upp handling

enligt taxe-

ringslagen (1990:

324), mervärdes-

skattelagen (1994:

000), tullagen

(1987:1065) eller

lagen (1984:151) om

punktskatter och

pris-

regleringsavgifter

samt om befrielse

från skyldighet att

lämna

kontrolluppgift

enligt lagen (1990:

325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 3. mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 6

lagen (1990:52) med

särskilda

bestämmelser om vård

av unga, mål om

tillfälligt

flyttningsförbud

enligt 27 samma

lag, mål om

omedelbart omhänder-

tagande enligt 13

lagen (1988: 870)

om vård av

missbrukare i vissa

fall, mål om

tillfälligt omhän-

dertagande enligt

37 smittskyd-

dslagen

(1988:1472), mål

enligt 33 lagen

(1991:1128) om

psykiatrisk

tvångsvård samt mål

enligt 18 första

stycket 2-4 såvitt

avser de fall då

vården inte har

förenats med särskild

utskrivningsprövning

eller 5 lagen

(1991:1129) om

rättspsykiatrisk

vård,

 4. mål om anstånd

med att betala

skatt eller

socialavgifter

enligt uppbörds-

eller skatte-

författningarna och

annat mål enligt

uppbörds- och

folkbokföring-

sförfattningarna med

undantag av mål om

arbetsgivares

ansvarighet för ar-

betstagares skatt

och mål enligt lagen

(1984:668) om up-

pbörd av

socialavgifter från

arbetsgivare,

 5. mål om

uppdelning av

taxeringsvärde

enligt 20 kap. 15

fastighetstaxeringslagen

(1979: 1152),

 6. mål som avser

ändring av taxerad

inkomst med högst 5

000 kr.,

 7. mål enligt

skatte- och taxer-

ingsförfattningarna

i vilket beslutet

överensstämmer med

parternas

samstämmiga mening,

 8. mål om rättshjälp

genom offentligt

biträde i ett ärende

hos en annan

myndighet,

 9. mål enligt

körkortslagen

(1977:477), om

beslutet innebär att

något

körkortsingripande

inte skall ske

eller att varning

meddelas eller om

det är uppenbart att

ett körkort,

körkortstillstånd

eller traktorkort

skall återkallas

eller att ett

utländskt körkort

inte skall

godkännas,

 10. mål enligt

luftfartslagen, om

beslutet innebär att

varning meddelas

eller om det är

______________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Lagen omtryckt 1981:1323.

2 Senaste lydelse 1993:513.

 205

2.15 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 sekretesslagen1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 2

 Sekretess gäller i Sekretess gäller i

 1. särskilt ärende 1. särskilt ärende

om kontroll om revision eller

beträffande skatt annan kontroll i

eller om säkrings- syfte att fastställa

åtgärd i samband medskatt, tull eller

sådan kontroll samt avgift eller

annan verksamhet underlag för skatt

som avser tull eller avgift

tullkontroll och samt annan

som inte faller verksamhet som

under 1 , avser tullkontroll

 och som inte faller

 2. ärende om under 1 ,

kompensation för 2. ärende om

eller återbetalning kompensation för

av skatt, eller återbetalning

 3. ärende om av skatt,

anstånd med erläg- 3. ärende om

gande av skatt anstånd med erläg-

 för uppgift om gande av skatt

enskilds personliga för uppgift om

eller ekonomiska enskilds personliga

förhållanden. eller ekonomiska

 förhållanden.

 I fråga om sekretess enligt denna paragraf tillämpas 1 första stycket

tredje-sjätte meningarna.

 Sekretessen gäller inte beslut i ärende som avses i första stycket 2 och 3.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

_____________________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1Lagen omtryckt 1992:1474.

 206

2.16 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken

 dels att 8 kap. 14 skall upphöra att gälla,

 dels att 10 kap. 7 och 10 , 12 kap. 25 , 13 kap. 7 och 16 kap. 15 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 10 kap.

 7

 Minst trettio Minst trettio

dagar före auktionendagar före auktionen

skall underrättelserskall underrättelser

om försäljningen om försäljningen

sändas till sökandensändas till sökanden

och ägaren samt tilloch ägaren samt till

kända borgenärer somkända borgenärer som

har sjöpanträtt, har sjöpanträtt,

panträtt på grund avpanträtt på grund av

inteckning, reten- inteckning eller

tionsrätt eller retentionsrätt. Blir

förmånsrätt på grund avsådan borgenär känd

betalningssäkring. senare, skall

Blir sådan borgenär underrättelse genast

känd senare, skall sändas till honom.

underrättelse genastHar

sändas till honom. registermyndigheten

Har registermyn- uppgift om adress,

digheten uppgift om skall den användas.

adress, skall den Underrättelse till

användas. Under- utrikes ort skall

rättelse till om möjligt sändas med

utrikes ort skall flygpost.

om möjligt sändas med

flygpost.

 10

 I I

sakägarförteckningensakägarförteckningen

upptas, förutom upptas, förutom

exekutionsfordringen,exekutionsfordringen,

fordran som är fordran som är

förenad med sjö- förenad med sjö-

panträtt, panträtt påpanträtt, panträtt på

grund av in- grund av inteckning

teckning, reten- eller retentionsrätt

tionsrätt eller för-samt förrättnings-

månsrätt på grund avkostnaderna.

betalningssäkring

samt förrätt-

ningskostnaderna. Om skeppet hör till

 Om skeppet hör tillkonkursbo, upptas

konkursbo, upptas även arvode och

även arvode och annan kostnad för

annan kostnad för skeppets förvaltning

skeppets förvaltningunder konkursen. Är

under konkursen. Är skeppet därjämte

skeppet därjämte utmätt, upptas

utmätt eller taget ifordran som skall

anspråk genom utgå med förmånsrätt

betalningssäkring, enligt 10

upptas fordran som förmånsrättslagen

skall utgå med för- (1970:979).

månsrätt enligt 10

förmånsrättslagen

(1970:979).

 Med fordran som är förenad med panträtt på grund av inteckning avses även

fordran för vilken skepp har tagits i anspråk enligt 9 kap. 14 samt rätt till

betalning på grund av ägarhypotek.

 12 kap.

 25 1

 I sakägarförteckningen upptas förutom exekutionsfordringen

 1. fordran som skall utgå med förmånsrätt enligt 6 1 eller 7 1 eller 2

förmånsrättslagen (1970:979) och som förfaller till betalning senast den

tillträdesdag som anges i 36 ,

 2. fordran som är förenad med panträtt i fastigheten,

 3. fordran som är

förenad med förmånsrätt

i fastigheten på

grund av betal- 3. nyttjanderätt,

ningssäkring, servitut eller rätt

 4. nyttjanderätt, till elektrisk

servitut eller rätt kraft som besvärar

till elektrisk fastigheten, om

kraft som besvärar rättigheten är in-

fastigheten, om skriven eller

rättigheten är in- grundar sig på

skriven eller skriftlig handling

grundar sig på som är tillgänglig

skriftlig handling eller avser hyra av

som är tillgänglig en bostadslägenhet i

eller avser hyra av en fastighet, som är

en bostadslägenhet itaxerad som hyres-

en fastighet, som ärhusenhet, om hyres-

taxerad som hyres- gästen har tillträtt

husenhet, om hyres- lägenheten, dock ej

gästen har tillträttsådan rättighet som

lägenheten, dock ej skall bestå oavsett

sådan rättighet som fastighetens försälj-

skall bestå oavsett ning,

fastighetens försälj-

ning, 4.

 förrättningskostnaderna.

 5.

förrättningskostnaderna.

 Om fastigheten hör till konkursbo, upptas även arvode och annan kostnad för

fastighetens förvaltning under konkursen.

 13 kap.

 7 2

 Är fordran eller därmed förenad förmånsrätt beroende av villkor eller tvistig

eller är förmånsrätt beroende av att sökt inteckning beviljas, skall

kronofogdemyndigheten avsätta vad som belöper på fordringen i avvaktan på att

villkoret uppfylls eller förfaller eller att tvisten eller frågan om inteckning

blir slutligt avgjord. Avsättning skall dock ej ske i fall då tvist skall prövas

enligt tredje stycket.

 Borgenär vars fordran eller förmånsrätt är tvistig skall, om det ej av

särskilda skäl är obehövligt, föreläggas att inom en månad från det att

föreläggandet delgavs honom väcka talan om rätten till medlen mot sakägare som

medlen skall tillkomma om borgenärens anspråk faller bort. Efterkommer

borgenären ej föreläggandet, har han förlorat sin rätt till medlen, om ej

motparten inom den angivna tiden har väckt talan mot borgenären.

 Kan fördelningen ej utan betydande olägenhet för parterna avslutas utan att

tvisten har blivit avgjord, skall kronofogdemyndigheten själv pröva tvisten, om

det är ändamålsenligt. Därvid gäller vad som sägs i 2 kap. 22 och 23 .

 207

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Vad som belöper på

fordran som är

förenad med förmånsrätt

på grund av betal-

ningssäkring skall

avsättas i avvaktan

på att fordringen

fastställs och

förutsättningar för

indrivning inträder

eller att beslutet

om betalningssäkring

hävs.

 16 kap.

 15

 Kvarstad för fordran hindrar ej att egendomen utmäts eller beläggs med kvarstad

för annan fordran. Finns annan egendom att tillgå, skall dock denna tagas i

anspråk i första hand, om ej den fordran för vilken utmätning eller kvarstad

söks är förenad med särskild förmånsrätt i den kvarstadsbelagda egendomen.

 Om egendom som har Om egendom som har

belagts med belagts med

kvarstad för fordrankvarstad för fordran

utmäts för annan utmäts för annan

fordran vilken ej ärfordran vilken ej är

förenad med särskildförenad med särskild

förmånsrätt i egen- förmånsrätt i egen-

domen eller tas i domen, skall

anspråk genom egendomen anses

betalningssäkring församtidigt utmätt för

sådan fordran, skallkvarstadsborgenärens

egendomen anses fordran. Sådan utmät-

samtidigt utmätt förningsverkan för-

kvarstadsborgenärensfaller, om den sökta

fordran. Sådan utmät-utmätningen hävs.

ningsverkan

förfaller, om den

sökta utmätningen

eller betalnings-

säkringen hävs.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter tillämpas

fortfarande i fråga om betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1990:1388.

2Ändringen innebär att fjärde stycket upphävs.

 208

2.17 Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 5 samt 4 kap. 13 och 19 konkurslagen

(1987:672) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 1 kap.

 5

 Med panträtt i fast Med panträtt i fast

egendom jämställs videgendom jämställs vid

tillämpningen av tillämpningen av

denna lag annan denna lag annan

särskild förmånsrättsärskild förmånsrätt

som gäller i som gäller i

egendomen och inte egendomen och inte

grundas på utmätninggrundas på utmätning.

eller betal-

ningssäkring.

 Vad som sägs om borgenär med handpanträtt i lös egendom tillämpas också i fråga

om borgenär med rätt att hålla kvar lös egendom till säkerhet för fordran

(retentionsrätt).

 4 kap.

 13 1

 Förmånsrätt eller betalning som en borgenär har vunnit genom utmätning går

åter, om förmånsrätten har inträtt senare än tre månader före fristdagen. Har

utmätningen skett till förmån för någon som är närstående till gäldenären, går

förmånsrätten eller betalningen också åter om förmånsrätten har inträtt

dessförinnan men senare än två år före fristdagen och det inte visas att

gäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent.

 Förmånsrätt på grund

av betalningssäkring

går åter, om förmåns-

rätten har inträtt

senare än tre månaderVad som sägs i

före fristdagen. första stycket

 Vad som sägs i gäller inte om

första och andra förmånsrätten har

styckena gäller inteinträtt vid utbyte

om förmånsrätten harmot egendom som har

inträtt vid utbyte utmätts tidigare än

mot egendom som har tre månader före

utmätts eller fristdagen eller, i

betalningssäkrats fall som avses i

tidigare än tre första stycket andra

månader före meningen, två år före

fristdagen eller, i fristdagen.

fall som avses i

första stycket andra

meningen, två år före

fristdagen.

 19

 Förvaltaren får påkalla återvinning

 1. genom att väcka talan vid allmän domstol,

 2. genom att göra anmärkning mot bevakning eller i samband med

utdelningsförfarandet bestrida yrkande i annan ordning om betalnings- eller

förmånsrätt i konkursen eller

 3. genom att göra invändning mot annat yrkande som i rättegång framställs mot

konkursboet.

 Om förvaltaren inte vill påkalla återvinning och inte heller ingår förlikning i

saken, får en borgenär påkalla återvinning genom att väcka talan vid allmän

domstol.

 För återgång av För återgång av

förmånsrätt som har förmånsrätt som har

vunnits genom vunnits genom

utmätning eller utmätning behövs inte

genom någon särskild åtgärd.

betalningssäkring

behövs inte någon

särskild åtgärd.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter tillämpas i fråga

om betalningssäkring som verkställts före ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1989:1002. Ändringen innebär bl.a. att andra stycket upphävs.

 209

2.18 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)

 Härigenom föreskrivs att 8 rättshjälpslagen (1972:429)1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 8 2

 Allmän rättshjälp får ej beviljas

 1. i angelägenhet som skall prövas eller på annat sätt behandlas utom riket;

rättshjälp får dock beviljas en rättssökande som är bosatt här, om saken gäller

ett brott mot honom eller henne som motsvarar brott enligt 6 kap. brottsbalken

eller om det finns särskilda skäl för rättshjälp,

 2. utlänningar som varken är eller tidigare varit bosatta här, om det inte

finns särskilda skäl för rättshjälp,

 3. den som är eller har varit näringsidkare i angelägenhet som har uppkommit i

hans näringsverksamhet, om det inte finns skäl för rättshjälp med hänsyn till

verksamhetens art och begränsade omfattning, hans ekonomiska och personliga

förhållanden och omständigheterna i övrigt,

 4. i fråga om anspråk som överlåtits till den rättssökande, om överlåtelsen kan

antagas ha ägt rum i syfte att åstadkomma fördel vid prövning av begäran om

rättshjälp,

 5. för upprättande av självdeklaration,

 6. för upprättande av äktenskapsförord, testamente eller gåvohandling,

 7. i angelägenhet rörande bodelning, om det inte med hänsyn till boets

beskaffenhet och makarnas eller sambornas personliga förhållanden finns

särskilda skäl för rättshjälp,

 8. om frågan om rättshjälp kan anstå till dess en annan rättslig angelägenhet,

vari anspråket stöder sig på väsentligen likartad grund, har avgjorts slutligt,

 9. ägaren eller tidigare ägare av en fastighet eller en byggnad i angelägenhet

som avser fastigheten eller byggnaden, om han har eller borde ha haft

rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rättsskydd som omfattar

angelägenheten och något annat inte följer av andra stycket,

 10. i angelägenhet rörande trafikskadeersättning enligt trafikskadelagen

(1975:1410) eller rörande skadestånd som kan betalas från en föreliggande

ansvarsförsäkring; dock får rättshjälp beviljas den skadelidande om

angelägenheten är anhängig vid domstol eller rör enbart annan skada än

personskada,

 11. i angelägenhet

 rörande skatter,

 tullar, avgifter

 eller betal-

 ningssäkring för

 skatter, tullar och

 avgifter, om det

 inte finns särskilda

 skäl för rättshjälp.

 11. den som ej har 12. den som ej har

befogat intresse av befogat intresse av

att få sin sak att få sin sak

behandlad. behandlad.

 I fall som avses i första stycket 9 får rättshjälp beviljas när den

rättssökandes egna kostnader i angelägenheten har uppgått till minst tre gånger

det basbelopp som anges i 6 första stycket. Därvid beaktas endast kostnader av

sådant slag som kan antas komma att betalas från den rättssökandes rättsskydd

eller, om något sådant inte finns, kostnader som avses i 9 andra stycket.

 I fråga om visst slag av ärenden som är talrikt förekommande och normalt av

enkel beskaffenhet kan regeringen förordna att allmän rättshjälp ej skall

beviljas.

 Under förutsättning av ömsesidighet kan regeringen förordna att medborgare i en

viss främmande stat och den som, utan att vara medborgare i den staten, är

bosatt där skall vara likställd med svensk medborgare i fråga om allmän

rättshjälp.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1Lagen omtryckt 1993:9.

2Lydelse enligt prop. 1993/94:26.

 210

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-02-11

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Arne Baekkevold.

Enligt en lagrådsremiss den 20 januari 1994 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om särskilda

tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, m.m.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorerna Stefan
[REDACTED_EFTERNAMN], Christer[REDACTED_EFTERNAMN] och Ingrid Engquist.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Allmänt

De remitterade förslagen innehåller många bestämmelser om överklagande av

förvaltningsmyndigheters och förvaltningsdomstolars beslut. En fråga som inte

behandlats gäller besvärsrätten för företrädare för det allmänna. Enligt 14

lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet skall frågor om

åtgärder prövas av länsrätten på ansökan av en sådan företrädare

(undersökningsledaren). Det torde kunna hävdas att denne därmed har ställning av

part och blir besvärsberättigad i den fortsatta instanskedjan enligt allmänna

regler. Bestämmelsen i 6 kap. 12 taxeringslagen (1990:324) om besvärsrätt för

Riksskatteverket kan också vara tillämplig när det gäller beslut som enligt

remissen skall fattas med stöd av den lagen.

 I åtskilliga andra fall torde frågan om besvärsrätt för det allmänna inte alls

vara besvarad (se t.ex. 15 lagen om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet). Lagrådet anser att hithörande frågor bör bli föremål

för ytterligare analys och överväganden.

Förslaget till lag om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet

Det remitterade förslaget har givit Lagrådet anledning till påpekanden av saklig

art på några punkter och till en redaktionell bearbetning i vissa delar.

Lagrådets förslag till lagtext framgår av bilaga till detta protokoll.

 I följande avseenden kommenteras förslagen till ändringar. Följdändringar i de

övriga remitterade lagförslagen anmärks också i detta sammanhang.

16

I paragrafen anges vissa handlingar som kan undantas från åtgärder enligt lagen.

Enligt första stycket 2 undantas handling med ett "allmänt skyddsintresse eller

betydande enskilt skyddsintresse", vars innehåll på grund av särskilda

omständigheter inte bör komma till annans kännedom.

 I allmänmotiveringen sägs att den omständigheten att skyddsintresset skall vara

allmänt betyder att det skall finnas ett skyddsintresse från mera allmänna

utgångspunkter, vilket kan vara fallet för t.ex. företagshemligheter och vissa

råd i skatterättsliga angelägenheter. Med uttrycket betydande enskilt

skyddsintresse avses enligt remissen att göra en markering för att även mer

personliga förhållanden skall kunna beaktas, men att dessa bör ha ett uttalat

skyddsbehov. Vidare anförs att det inte är fråga om att göra en strikt

uppdelning i två kategorier skyddsintressen eftersom även ett beaktansvärt

enskilt intresse är allmänt i den bemärkelsen att det fått rättsordningens

skydd.

 Enligt Lagrådets mening är det inte lämpligt att på angivet sätt dela upp ett

skyddsintresse som gäller till förmån för en enskild i ett allmänt och ett

enskilt skyddsintresse. En sådan uppdelning ger närmast intryck av att man skall

skilja mellan å ena sidan det allmännas intresse och å andra sidan den enskildes

intresse, såsom fallet är t.ex. i sekretesslagen (1980:100). Mot en sådan

uppdelning kan även - som framgår av uttalande i remissen - invändas att ett

beaktansvärt enskilt intresse också kan sägas vara allmänt i ungefär den

bemärkelse som avses i remissen. Lagrådet föreslår mot denna bakgrund att det i

lagtexten inte görs någon uppdelning på olika skyddsintressen utan att det bara

används ett begrepp - betydande skyddsintresse - för att beteckna de olika

omständigheter som enligt motiven skall medföra att handlingen kan undantas.

 Motsvarande ändringar bör göras i 3 kap. 13 taxeringslagen (1990:324), 78

tullagen (1987:1065) och 3 kap. 15 lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

21

I tredje stycket finns bestämmelser om verkställighet av beslut om åtgärder

enligt lagen, dvs. åtgärder som anges i 2 . Bestämmelserna innebär att sådana

beslut får verkställas omedelbart om inte annat anges i beslutet. Däremot

innehåller lagen inte några bestämmelser om verkställighet av beslut om

undantagande av handlingar. Det är inte alldeles klart vad som i avsaknad av

sådana bestämmelser skall anses gälla i fråga om verkställigheten av

undantagandebeslut. Det synes lämpligt att en bestämmelse motsvarande den som

gäller för beslut om åtgärder införs för undantagandebesluten. En sådan

bestämmelse skulle klarlägga rättsläget.

 Förutom i förevarande paragraf bör en sådan bestämmelse tas in i 3 kap. 14 c

taxeringslagen, 15 d lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter och 79 c tullagen (1987:1065).

18 och 25

I 25 första stycket föreskrivs att "endast de tekniska hjälpmedel, program och

sökbegrepp" får användas som behövs för att tillgodose ändamålet med en åtgärd

som avser upptagning. I andra stycket av samma paragraf anges att när åtgärden

genomförs "terminal, program eller annat tekniskt hjälpmedel" får användas för

att genomföra åtgärden. Terminologien är motsägelsefull bl.a. på det sättet att

program anges vara ett tekniskt hjälpmedel på det ena men inte på det andra

stället.

 Lagrådet föreslår att begreppet tekniskt hjälpmedel ges en vid betydelse. Under

begreppet bör falla s.k. hårdvara som datorer, terminaler, maskiner för läsning

av mikrofische m.m. Hit bör också hänföras s.k. mjukvara dvs.

dataoperativsystem, bokföringsprogram, revisionsprogram och andra program som

behövs för att granska ett material som finns lagrat på disk eller annat medium

som bara kan läsas med hjälp av ADB.

 Utanför begreppet tekniskt hjälpmedel bör falla "sökbegrepp". Därmed torde

förstås att sökfunktionen i ett datorprogram används t.ex. så att en granskare

frågar efter alla transaktioner i räkenskapsmaterialet som avser viss person

eller är av visst slag. I den mån begränsningar skall gälla beträffande använd-

ningen av sökbegrepp bör det anges särskilt i författningstexten.

 I 25 första stycket föreslås vidare att endast de tekniska hjälpmedel och

sökbegrepp får användas som behövs för att tillgodose ändamålet med åtgärden. Om

den bestämmelsen iakttas får det till resultat att endast de uppgifter som

behövs för ändamålet med åtgärden tas fram. Den föreslagna andra meningen i

stycket är därför överflödig.

 I 18 bör anges att begränsningarna kan gälla inte bara tekniska hjälpmedel

utan också sökbegrepp.

 Lagrådet föreslår att 3 kap. 12 tredje stycket taxeringslagen (1990:324), 3

kap. 12 lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter och 77 b

tullagen (1987:1065) utformas på samma sätt som 25 lagen om särskilda

tvångsmedel i beskattningsförfarandet. Vidare bör 3 kap. 15 a lagen om

punktskatter och prisregleringsavgifter samt 79 a tullagen utformas på samma

sätt som 18 lagen om särskilda tvångsmedel i beskattningsförfarandet.

Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

3 kap.

10

I första stycket anges bl.a. att en taxeringsrevision skall bedrivas i samverkan

med den reviderade. Detta är ett krav som gäller generellt och således också när

revisionen genomförs med tvång. Det är uppenbart att det i sådana fall inte

alltid går att bedriva revisionen i samverkan med den reviderade, eftersom detta

i princip förutsätter frivillig medverkan från dennes sida. Bestämmelsen bör

därför ändras så att samverkan inte blir ett absolut krav.

 Vad som sägs i andra stycket om granskning av handlingar bör gälla också annat

som revisionen kan avse, t.ex. granskning av inventarier. Andra stycket bör

därför genomgående avse revisionen som sådan och andra meningen bör ändras i

enlighet härmed. Motsvarande ändringar bör göras i 3 kap. 9 lagen (1984:151)

om punktskatter och prisregleringsavgifter och 77 tullagen (1987:1065).

 Lagrådet föreslår att 3 kap. 10 taxeringslagen får följande lydelse:

 "En taxeringsrevision skall om möjligt bedrivas i samverkan med den reviderade

och på ett sådant sätt att den inte onödigt hindrar verksamheten.

 Revisionen får verkställas hos den reviderade om han medger det. Revisionen

skall ske hos den reviderade om han begär det och revisionen kan göras där utan

betydande svårighet.

 Om revisionen inte verkställs hos den reviderade skall handlingarna på begäran

överlämnas till revisorn mot kvitto".

14

Paragrafen har i Lagrådets förslag delats upp på tre paragrafer, så att 14

motsvarar de tre första styckena i det remitterade förslaget, under det att

fjärde och femte styckena i sistnämnda förslag får bilda 14 a och sjätte och

sjunde styckena 14 b . Sista stycket i 14 b bör lyda på följande sätt:

 "Anser den enskilde att en handling eller uppgift inte omfattas av kontrollen,

handläggs frågan om undantagande på det sätt som anges i 14 och 14 a samt i

första stycket".

 Det remitterade förslagets 14 a blir i Lagrådets förslag 14 c och

formuleras i nära överensstämmelse med lydelsen av 19 förslaget till lag om

särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet.

 I 3 kap. 15 a och 15 b lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter och i 79-79 b tullagen (1987:1065) bör motsvarande

ändringar göras.

Övergångsbestämmelserna

Övergångsbestämmelserna till förslaget till lag om ändring i taxeringslagen

innebär att äldre bestämmelser fortfarande skall gälla i fråga om revisioner som

har beslutats före den 1 juli 1994. Det gäller dock inte de nya bestämmelserna

om undantagande av handlingar och uppgifter. Begärs efter ikraftträdandet att

handlingar eller uppgifter skall undantas från kontroll i en sådan gammal

revision, skall framställningen härom prövas enligt de nya bestämmelserna. I det

remitterade förslaget finns emellertid inte någon hänvisning till 6 kap. 10 i

dess nya lydelse. Det innebär att överklagande inte får ske av länsrättens

beslut med anledning av en sådan framställning. Detta är enligt vad som har

upplysts vid föredragningen inte avsett. Lagrådet föreslår därför att också 6

kap. 10 i dess nya lydelse skall tillämpas, om handlingar och uppgifter begärs

undantagna efter ikraftträdandet.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i

ärenden och mål om skatt, m.m.

5

I det föreslagna andra stycket undantas från jämkning sådana ersättningar som

utgår med stöd av förslagets 3 första stycket 2 eller 3. I det senare av dessa

fall utges ersättning efter särskilda grunder som i sig torde utesluta jämkning.

I det fall som avses i 2 bör jämkning som beror på att den skattskyldige endast

delvis vinner bifall till sin talan kunna komma i fråga, om den del av målet som

förloras inte gäller prejudikatfrågan. Bestämmelsen om undantag i 5 andra

stycket bör med hänsyn till det anförda strykas.

Övergångsbestämmelserna

Dessa bör innehålla, att lagen träder i kraft den 1 juli 1994 och att äldre

bestämmelser fortfarande tillämpas i fråga om kostnader i ärenden och mål som

anhängiggjorts före ikraftträdandet. Utan särskilt stadgande torde framgå att

med anhängiggörande även avses att ett ärende omprövas, revision påbörjas m.m.

på initiativ av en förvaltningsmyndighet.

Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:000)

Lagrådet föreslår att 17 kap. 5 och 6 får följande lydelse.

"5

Skattemyndigheten får förelägga den som är eller kan antas vara

bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1976:125) eller skyldig att föra

räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141) och annan juridiska

person än dödsbo att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över en kopia

av handling som rör omsättning av varor eller tjänster som han förvärvat av,

sålt till eller tillhandahållit näringsidkare (kontrolluppgift), om det behövs

till ledning för beskattning av denne näringsidkare. Om det finns särskilda skäl

får även annan person än som avses i första meningen föreläggas att lämna

kontrolluppgift.

 Bestämmelserna i 3 kap. 13-14 c taxeringslagen (1990:324) gäller i fråga om

handling eller uppgift som skall undantas från föreläggande.

 För kontroll av skatt enligt denna lag gäller bestämmelserna i 3 kap. 16

taxeringslagen (1990:324).

6

Ett föreläggande enligt 5 får förenas med vite om det finns anledning att anta

att det annars inte följs.

 Om föreläggandet medför att den som föreläggs måste lägga ned ett betydande

arbete för att fullgöra det, får han istället ställa nödvändiga handlingar till

skattemyndighetens förfogande för granskning".

 Motsvarande ändringar bör göras i 3 kap. 5 lagen (1984:151) om punktskatter

och prisregleringsavgifter, 75 a tullagen (1987:1065) och 3 kap. 50 a lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

 255

Förslaget till lag om ändring i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

I 3 kap. 3 föreskrivs att länsrätten får befria den som förelagts att lämna

kontrolluppgift från denna skyldighet, helt eller delvis. I det remitterade

förslaget nämns vid sidan av föreläggande att lämna konstrolluppgift,

föreläggande att visa upp handling. Detta är enligt Lagrådets mening onödigt.

Termen kontrolluppgift bör även innefatta att visa upp en handling eller lämna

över en kopia av handling. Bestämmelserna i 3 kap. 3 och 50 a bör utformas i

enlighet härmed.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvalt-

ningsdomstolar

18

I fjärde stycket 2 räknas upp vissa typer av mål där länsrätten under vissa

förutsättningar är domför med en lagfaren domare ensam. Det gäller bl.a. mål om

befrielse från skyldighet att lämna upplysningar eller visa upp handling enligt

vissa uppräknade lagar. Förslaget innebär att tullagen (1987:1065) läggs till

uppräkningen och att lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare tas bort från denna. Motivet till att den sistnämnda lagen tas bort

är enligt vad som upplysts vid föredragningen att den lagen i förevarande

avseende endast innehåller en hänvisning till taxeringslagen och att det därför

ansetts tillräckligt att taxeringslagen finns med i uppräkningen.

 Den skyldighet som finns att lämna upplysningar m.m. vad gäller uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare och den därmed sammanhängande möjligheten att

få befrielse från skyldigheten har emellertid sin grund inte i taxeringslagen

utan i den lag som reglerar nämnda uppbörd, även om denna i förevarande hän-

seende bara hänvisar till taxeringslagen. Det är alltså i ett sådant fall fråga

om mål om befrielse från en skyldighet enligt lagen om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare och den lagen bör därför vara kvar i uppräkningen. Vidare bör

till uppräkningen fogas ytterligare två lagar beträffande vilka motsvarande för-

hållande råder, nämligen lagen (1958:295) om sjömansskatt och uppbördslagen

(1953:272).

Övriga lagförslag

I den mån dessa förslag inte anmärkts i det föregående lämnas de utan erinran av

Lagrådet.

 256

 Bilaga till

 Lagrådets protokoll

 1994-02-11

Förslag till

Lag om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, m.m.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

3

I denna lag förstås med

 granskningsledare: den som i sin tjänst har till uppgift att övervaka

granskningen samt den som särskilt förordnats att vara granskningsledare enligt

lagen,

 handling: framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas,

avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel,

 verksamhetslokal: utrymmen som huvudsakligen används i verksamhet som medför

eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldighet att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141)

eller som bedrivs av annan juridisk person än dödsbo. Med verksamhetslokal avses

också markområden, transportmedel, förvaringsplatser och andra utrymmen som är

eller kan antas vara disponerade i verksamheten.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - -

5

Revision får genomföras i den reviderades verksamhetslokaler även om den

reviderade inte lämnat sitt medgivande till det, om revisionen inte utan

svårighet kan genomföras på någon annan plats. Detsamma gäller om den reviderade

inte medverkar på föreskrivet sätt eller om det finns en påtaglig risk att han

kommer att undanhålla eller förvanska det som får granskas, inventeras eller

besiktigas.

 Om det finns en påtaglig risk att den reviderade kommer att undanhålla eller

förvanska det som får granskas, inventeras eller besiktigas, får åtgärden

genomföras utan att den reviderade underrättats om att revision skall ske.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - -

8

Handlingar som omfattas av revision får, under de förutsättningar som anges i 7

 , eftersökas och omhändertas i lokal, på förvaringsplats eller i annat utrymme

som inte utgör den reviderades verksamhetslokaler, om det finns särskild

anledning att anta att handlingarna finns i lokalen, på förvaringsplatsen eller

i utrymmet. I fall som avses i denna paragraf gäller 7 andra stycket.

9

I annat fall än som avses i 7 eller 8 får handlingar som omfattas av ett

föreläggande enligt någon av de i 1 nämnda lagarna eftersökas och omhändertas

för granskning, om föreläggandet inte följts och det finns särskild anledning

att anta att den begärda handlingen finns hos den som förelagts.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - -

- - -

16

Åtgärder enligt denna lag omfattar på den enskildes begäran inte

 1. handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 rättegångsbalken,

 2. annan handling med ett betydande skyddsintresse, om handlingens innehåll på

grund av särskilda omständigheter inte bör komma till annans kännedom.

 Handling som avses i första stycket 2 får undantas endast om handlingens

skyddsintresse är större än dess betydelse för kontrollen.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - -

18

I fråga om upptagning som avses i 17 andra stycket får länsrätten besluta om

sådana begränsningar i rätten att använda tekniska hjälpmedel och sökbegrepp som

behövs för att en uppgift som skall undantas från granskning inte blir

tillgänglig för myndigheten.

19

Om en handling eller en del av en handling undantagits från granskningen, får

innehållet inte återges eller åberopas vid redogörelse för granskningen eller

annars inför myndighet.

 Detta gäller även om en handling, utan beslut av länsrätten, återlämnats efter

det att den begärts undantagen.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - -

21

Kronofogdemyndigheten får på begäran av granskningsledaren verkställa beslut om

åtgärd enligt denna lag. Granskningsledaren får dock verkställa beslut om

åtgärder i verksamhetslokaler om det kan ske obehindrat.

 Vid verkställighet av beslut om åtgärd som grundar sig på kontroll enligt

tullagen (1987:1065) har tullmyndighet samma befogenheter som

kronofogdemyndigheten.

 Ett beslut i fråga om åtgärd enligt denna lag får, om inte något annat anges i

beslutet, verkställas omedelbart. Ett sådant beslut får inte utan särskilda skäl

verkställas mellan kl. 19.00 och kl. 08.00. Beslutet förfaller om

verkställigheten inte påbörjats inom en månad.

 Ett beslut i fråga om undantagande av handling eller uppgift gäller omedelbart

om inte annat anges i beslutet.

22

Den hos vilken ett beslut om åtgärd skall verkställas och annan som berörs av

beslutet skall, om inte annat föreskrivits, har underrättats om beslutet samt

getts tillfälle att själv eller genom behörig företrädare närvara och att

tillkalla ombud eller biträde innan beslutet verkställts.

 Om den som skall underrättas om beslutet inte har kunnat nås med underrättelse,

får beslutet verkställas endast om det finns synnerliga skäl.

 Verkställigheten får inte påbörjas förrän de som har rätt att närvara haft

skälig tid att inställa sig. Detta gäller dock inte om åtgärden därigenom

fördröjs i väsentlig omfattning eller om det finns en påtaglig risk att

ändamålet med åtgärden annars inte uppnås.

 Den som berörs av ett beslut enligt 6 skall underrättas om beslutet

omedelbart efter det att beslutet har verkställts.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - -

25

Vid verkställande av ett beslut om åtgärd som avser upptagning, får endast de

tekniska hjälpmedel och sökbegrepp användas som behövs för att tillgodose

ändamålet med åtgärden. Åtgärden får inte genomföras via telenät.

 När åtgärden genomförs får, om det är nödvändigt, användas tekniskt hjälpmedel

som disponeras av den granskade eller annan hos vilken en upptagning förvaras.

 Bestämmelserna i 2-4 och 6 lagen (1987:1231) om automatisk databehandling

vid taxeringsrevision, m.m. tillämpas också vid eftersökning och omhändertagande

av upptagning för automatisk databehandling.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

- - -

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Genom lagen upphävs bevissäkringslagen

(1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen. Den upphävda lagen gäller dock

fortfarande i fråga om säkringsåtgärd som har verkställts före ikraftträdandet

av den nya lagen.

 Denna lag tillämpas också vid revision eller annan kontroll av att skatt tagits

ut enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Med person som avses i 11 denna

lag förstås därvid den som kan föreläggas enligt 27 lagen om mervärdeskatt.

 257

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 februari 1994

Närvarande: statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och stadsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

____________________

Regeringen beslutar proposition 1993/94:151 Rättssäkerhet vid beskattningen.

 264