Regeringens proposition 1993/94:150

Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten

Prop.

för budgetåret 1994/95, m.m.

1993/94:150

(kompletteringsproposition)

Enligt bestämmelsema i 3 kap. 2 § riksdagsordningen avger regeringen härmed sitt förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1994/95.

Stockholm den 21 april 1994

Cari Bikit

Anne[REDACTED_EFTERNAMN] (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Det förslag till statsbudget för budgetåret 1994/95 som lades fram i årets budgetproposition kompletteras med hänsyn till senare inträf&de förändringar rörande såväl inkomst- som utgiftssidan av budgetdi. I samband därmed redovisas en fömyad beräkning av budgetut&llet for iimevarande budgetår. Beräkningarna visar att budgetunderskottet för budgetåret 1993/94 minskar med 19,6 miljarder kronor jämfört med vad som beräknades i årets budgetproposition. Alltså förutses nu ett under­skott om 197,5 miljarder kronor. Statens lånebehov beräknas till 239,6 miljarder kronor.

För budgetåret 1994/95 beräknades i budgetpropositionen ett underskott på statsbudgeten om 172,5 miljarder kronor. De nya beräkningama visar ett underskott på 150,7 miljarder kionor. Statens lånebehov beräknas till 195,7 miljaider kronor.

I propositionen redovisar regeringen i en reviderad finansplan sin bedömning av hur den ekonomiska politiken bör utformas.

1 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

Regeringen har i årets budgetproposition (prop. 1993/94:100) forelagt    1993/94:150 riksdagen ett förslag till statsbudget för budgetåret 1994/95. I de delar där förslaget innehöll endast beräknade anslagsbelopp har regeringens förslag därefter redovisats i särskilda propositioner.

Enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 § riksdagsordningen skall regeringen -fömtom förslaget till statsbudget i budgetpropositionen - avge ett särskilt förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för det kommande budgetåret i den s.k. koiiq>letteringspropositionen. Detta förslag lämnas i förevaran­de proposition, i vilken regeringen redovisar sin bedömning av den ekonomiska politiken i en reviderad finansplan. Till den reviderade finansplanen finns fogad en reviderad nationalbudget. Det reviderade förslaget till statsbudget for budgetåret 1994/95 upptar såväl fömyade beräkningar av inkomstitlama, som en sammanställning av de anslagsför­ändringar som regeringen föreslagit efter budgetpropositionen och de förslag om ytterligare utgiftsanslag som läggs fram i denna proposition. I sammanhanget tar legeringen även upp vissa frågor som har samband med den ekonomiska politiken och budgetpolitiken m.m. och som bör behandlas av riksdagen under iimevarande riksmöte.

Regeringeas förslag och bedömningar redovisas närmare i propositionens bilagor enligt följande förteckning:

Bilaga   1

Reviderad finansplan m.m.

Bilaga 2

Justitiedepartementet (andra huvudtiteln)

Bilaga  3

Utrikesdepartementet (tredje huvudtiteln)

Bilaga  4

Försvarsdepartementet (ärde huvudtiteln)

Bilaga 5

Socialdepartementet (femte huvudtiteln)

Bilaga  6

Kommunikationsdepaitementet (sjätte huvudtiteln)

Bilaga 7

Finansdepartementet (sjunde huvudtiteln)

Bilaga  8

Utbildningsdepartementet (åttonde huvudtitlen)

Bilaga 9

Jordbruksdepartementet (nionde huvudtiteln)

Bilaga 10

Arbetsmarknadsdepartementet (tionde huvudtiteln)

Bilaga 11

Kulturdepartementet (elfte huvudtiteln)

Bilaga 12

Näringsdepartementet (tolfte huvudtiteln)

Bilaga 13

Civildepartementet (trettonde huvudtiteln)

Bilaga 14

Miljö- och naturresuisdepartementet

(Qortonde huvudtiteln)

REGERINGENS FÖRSLAG TILL

REVIDERAD STATSBUDGET

FÖR BUDGETÅRET

1994/95

Piop. 1993/94:150

Förändringar i förslaget till statsbudget budgetåret 1994/95     Prop. 1993/94:150

Inkomster

Budget­propositionen 1000-tal kr.

Senare ändringar 1000-tal kr.

Summa 1000-tal kr.

Skaoer

Inkomster av statens verksamhet Inkomster av försåld egendom Återbetalning av län Kalkylmässiga inkomster

Summa

321 528 515

29 248 710

31 640

7 029 045

1 805 000

359 642 910

-f 8 729 833

25 526

0

-     419 325

-1-    224 300

+ 8 517 767

330 266 833

29 223 184

31 640

6 609 720

2 029 300

368 160 6T7

Underskott

150 668 871 518 829 548

Förändringar i förslaget till statsbudget budgetåret 1994/95     Prop. 1993/94:150

Utgifter

Budget-

Senare

Summa

propositionen

ändringar

lOOO-talkr.

1000-tal kr.

1000-tal kr.

Statschefen och regeringen

1 757 978

1 757 978

Justitiedqjartementet

19 475 076

167 895

19 642 971

Utrikesdepartementet

16 959 481

5 490

16 953 991

Försvarsdq)artementet

39 721 506

79 100

39 800 606

Socialdqiartementet

127 809 349

6 776 615

134 585 964

Kommunikationsdq)artementet

29 287 281

1 680 000

30 967 281

Finansdepartementet

84 604 149

4 764 502

89 368 651

Utbildningsdepartementet

33 038 652

5 012 215

38 050 867

Jordbruksdepartementet

6 251959

46 124

6 298 083

Arbetsmarknad sdartementet

47 474 542

- 2 382 158

45 092 384

Kulturdepartementet

14 759 718

521 327

15 281 045

Näringsdepartementet

4 001092

11 381

4 012 473

Civildepartementet

2 216 715

30 283

2 246 998

Miljö- och naturresursdepartementet

2 406 369

814

2 405 555

Riksdagen och dess myndigheter

863 701

-

863 701

Räntor på statsskulden, m.m.

85 000 000

-  9000000

76 000 000

Oförutsedda utgifter ,

1 000

-

1000

Summa:

515 628 568

7 700 980

523 329 548

Minskning av anslagsbehällrungar

4 500 000

0

4 500 000

Beräknat tillkommande utgifts-

behov, netto

12 000 000

-21000 000

-9 000 000

Summa:

532 128 568

-13 299 020

518 829 548

Prop. 1993/49:150

Specifikation av statsbudgetens inkomster under budgetåret 1994/95

1994/95

"nisental kronor

330 266 833

49 063 000

17127000 

17 127 000

26 142 000

25 038 000

1 104 000

2 096 000 

2 096 000

3 698 000

580 000

0

5000

3 113 000

67 892 000

37 145 000

10 928 000

6 791000

0

0

5 257 000

579 000 7 192 000

22 253 333

14 646 333

0

14 646 333

1000 Skatter

1100 Skatt på inkomst

1110 Fysbka personers inkomstskatt

llll Fysiska personers inkomstskatt

1120 Juridbka personers inkomstskatt

1121 Juridiska personers inkomstskatt 1123 Beskattning av tjänstegruppliv

1130 Ofördelbara inkomstskatter

1131 Ofördelbara inkomstskatter

1140 övriga inkomstskatter

1141

Kupongskatt

1142

Utskiftmngsskatt och ersättningsskatt

1143

Bevillningsavgift

1144

Lotteriskatt

1200 Lagstadgade socialavgifter

1211 Folkpensionsavgift

1221

Sjukförsäkringsavgift, netto

1222

Allmän sjukförsäkringsavgift 1231 Bamomsoigsavgift

1241 Utbildningsavgift 1251 Övriga socialavgifter, netto 1271 Inkomster av arbetsgivaravgifter till arbetaiskyddsverket och arbetsmiljö­institutets verksamhet 1291 Särskild löneskatt

1300 Skatt på endom

1310 Skatt på fast egendom

1311

Skogsvårdsavgifter

1312

Fastighetsskatt

Prop. 1993/49:150

1994/95

Tusental kronor

1320 Förmögenhetsskatt

1321

Fysiska personers förmögenhetsskatt

1322

Juridiska personers lörmögenhetsskatt

1330 Arvsskatt och gåvoskatt

1331

Arvsskatt

1332

Gåvoskatt

1340 övrig skatt pä egendom 1341 Stänq>elskatt

1400 Skatt på varor och Vänster

1410 Allmänna försäljningsskatter 1411 Mervärdesskatt

1420, 1430 Skatt på specifika varor Ull Bensinskatt

1423

Försäljningsskatt på motorfordon

1424

Tobaksskatt

1425

Skatt på spritdrycker

1426

Skatt på vin

1427

Skatt på maltdrycker

1428

Energiskatt

1429

Särskild avgift på svavelhaltigt bränsle 1431 Särskild skatt på elektrisk kraft frän

kärnkraftverk

1434

Skatt på viss elektrisk kraft

1435

Särskild skatt mot försurning

1440 överskott vid försäljning av varor med statsmonopol 1442 Systembolaget AB:s inlevererade överskott

1450 Skatt på tjänster

1452 Skatt på annonser och reklam 1454 Skatt på spel

1460 Skatt på vägtrafik 1461 Fordonsskatt

1470 Skatt på import Ull Tullmedel

2 157 000

2 093 000

64 000

950 000

800 000

150 000

4 500 000

4 500 000

191 058 500

115 167 000

115 167 000

64 781 500

11 

566 000

1512 000

7 656 000

6 088 000

3 237 000

3044 000

19 549 000

500

142 000

928 000

59 000

200 000

200 000

/ 

110 000

1015 000

95 000

4064000

4 064 000

5 301000

5 301000

Prop. 1993/49:150

1994/95

Tusental kronor

1480 övriga skatter på varor och tjänster

1481 Övriga skatter på varor och tjänster

2000 Inkomster av statens verksamhet

2100 Rörelseöverskott

2110 /årsverkens inlevererade överskott

2113

Statens järnvägars inlevererade överskott

2114

Luft&rtsverkets inlevererade överskott 2116 Affärsverket svenska kraftnäts inlevererade

utdelning och inleverans av motsvarighet till statlig skatt 2118 Sjö&rtsverkets inlevererade överskott

2720 övriga myndigheters inlevererade överskott

2124

Inlevererat överskott av Riksgäldskontorets garantiverksamhet

2125

Inlevererat överskott av åtgärder för att stärka det finansiella systemet

2130 Riksbankens inlevererade överskott

2131 Riksbankens inlevererade överskott

435 000 

435 000

29 223 184

13 337 989

408600

0

93 000

285 000 30 600

670100 

202 100

468 000

10 400 000 10 400 000

2750 överskott från spelverksamhet

2151

Tipsmedel

2152

Lotterimedel

7 859 289

1 200 289

659 000

2200 överskott av statens fastighetrvaltning

2210 överskott av fastighetsförvaltning

2214 Överskott av Byggnadsstyrelsens verksamhet

2 145 000

2145 000 2 145 000

2300 Ränteinkomster

4 046 256

2570, 2320 Råntor på näringslån

23U Ränteinkomster på lån till fiskerinäringen

2316 Ränteinkomster på vattenkraftslån

2318 Ränteinkomster på statens län till den mindre skepps&rten

2321 Ränteinkomster på skogsväglån

88 613

11 412

93

300

6

Prop. 1993/49:150

1994/95____________________________________________ Tusental kronor

2322

Räntor på övriga naringsiån, Kammarkollegiet

75 102

2323

Räntor på övriga naringsiån, Statens jordbruksverk

1 700

2330 Räntor på bostadslån

3 053 285

2332

Ränteinkomster på län för bostadsbyggande

3 051 200

2333

Räntemkomster på lån för bostadsförsörjning för

mindre bemedlade bamrika familjer

85

2334                                                                                Räntor på övriga bostadslån. Boverket

2 000

2340 Räntor på studielån

28 140

140

28 000

114 182

114 182

6000

6000

539 958

539 958

27 

078

0

50

8000

40

700

5 990

161 298

40 000

2341

Ränteinkomster på statens lån för universitetsstudier ocb garantilån för studerande

2342

Ränteinkomster på allmäima studielån

2550 Räntor på energbparlån

2351 Räntor på energisparlån

2360 Räntor på medel avsatta till pensioner

2361 Räntor på medel avsatta till folkpensionering

2370 Räntor på beredskapslagring

2371 Räntor på beredskapslagring och förrädsanläggningar

2380, 2390 övriga rånteinkomster

2383 Räntemkomster på statens bosättningslån

2385

Ränteinkomster pä lån för studentkårslokaler

2386

Ränteinkomster på lån för allmänna samlingslokaler 2389 Ränteinkomster på lån för inventarier i vissa specialbostäder

2391

Ränteinkomster på markförvärv för jordbrukets rationalisering

2392

Räntor på intressemedel

2394

Övriga ränteinkomster

2395

Räntor på särskilda räkningar i Riksbanken

2400 Aktieutdelning

1 705 238

2410 Inkomster av statens aktier

1 705 238

2411 Inkomster av statens aktier

1705 238

2500 OffenUigrättsUga avgifter

4 509 138

2511 Expeditions- och ansökningsavgifter

569 719

2522 Avgifter för granskning av filmer och videogram

7 500

Prop. 1993/49:150

1994/95

Tusental kronor

2524 Bidrag för ungdomspraktik

2527

Avgifter för statskontroll av krigsmaterieltillverkning

2528

Avgifter vid beigsstaten

2529

Avgifter vid patent- och registreringsväsendet

2531

Avgifter för registrering i förenings- m.fl. register

2532

Avgifter vid kronofogdemyndighetema

2534

Avgifter för körkort och motorfordon

2535

Avgifter för statliga garantier

2536

Lotteriavgifter

2537

Miljöskyddsavgift

2538

Miljöavgift på bekämpningsmedel och handelsgödsel

2539

Täktavgift

2541

Avgifter vid tullverket

2542

Patientavgifter vid tandläkamtbildningen

2545

Närradioavgifter

2546

Lokalradioavgifter

2547

Avgifter för Post- och Telestyrelsens verksamhet

2548

Avgifter för Finansinspektionens verksamhet

2549

Avgifter för provning vid riksprovplatser

2551

Avgifter från kärnkraftverken

2552

Övriga oftligrättsliga avgifter

2600 FörsäUningsinkomster

2611 Inkomster vid kriminalvården

2624

Inkomster av uppbörd av felparkeringsavgifter

2625

Utförsäljning av beredskapslager

2626

Inkomster vid Banverket

2700 Böter m.m.

2711

Restavgifter och dröjsmålsavgifter

2712

Bötesmedel

2713

Vattenföroreningsavgifter m.m.

2714

Sanktionsavgifter m.m.

2800 övriga inkomster av statens verksamhet

2811 Övriga inkomster av statens verksamhet

800 000

1

3000

10 200

9 550

930 500

670 199

24 037

1 825

68 479

107 781

30 000

114 455

4 500

3 330

91 141

169 000

98 500

3000

168 591

623 830

1 303 639

198 500

84 615

379 000

641 524

911924

491 352

408 502

70

12 000

1264 000

1264 000

10

Prop. 1993/49:150

1994/95

Tusental kronor

3000 Inkomster av försåld endom

31640

3100 Inkoinster av försålda byggnader och maskiner

5720 Statliga myndigheters inkomster av försålda byggnader och maskiner 3124 Statskontorets inkomster av föisålda datorer m.m.

3200 Övriga inkoinster av markförsäning

3211 Övriga inkomster av markforsäljning

3300 Övriga inkomster av försåld endom

3311

Inkomster av statens gruvegendom

3312

Övriga inkomster av försåld egendom

4000 Återbetalning av lån

4100 Återbetalning av näringslån

770 Återbetalning av industrilån

4120 Återbetalning av jordbrukslån

4123 Återbetalning av lån till fiskerinäringen

4750 Återbetalning av övriga näringslån 4131 Återbetalning av vattenkraftslån 4133 Återbetalning av statens län till den mindre skeppsfarten

4135

Återbetalning av skogsväglån

4136

Återbetalning av övriga näringslån, Kammarkollegiet

4137

Återbetalning av övriga näringslån. Statens jordbruksverk

4138

Återbetalning av tidigare infriade statliga garantier

4200 Återbetalning av bostadslån m m

4212

Återbetahung av lån för bostadsbyggande

4213

Återbetalning av lån för bostadsförsörjning for mindre bemedlade bamrika femiljer

4214

Återbetalning av övriga bostadslån. Boverket

0

0

1000

1 000

30 640

30 640

0

6 609 720

116 847

0

26 969

26 969

89 878

240

1900

25

80 913

1 800

5000

3 502 375

3 500 000

375

2000

11

Prop. 1993/49:150

1994/95

Tusental kronor

4300 Återbetalning av studielån

2 584 110

4311

Återbetalning av statens lån för universitetsstudier

110

4312

Återbetalning av allmänna studielån

3 000

4313

Återbetabiing av studiemedel

2 581 000

4400 Återbetalning av energisparlån

250 000

4411 Återbetalning av eneigisparlån

250 000

4500 Återbetalning av övriga lån

156 388

4514

Återbetalning av lån för studentskårslokaler

180

4515

Återbetalning av lån för allmänna samlingslokaler

6 500

4516

Återbetalning av utgivna startlån och bidrag

3 500

4517

Återbetalning från Portugalfonden

5 600 4519 Återbetalning av statens bosättningslån

O 4521 Återbetalning av län för inventarier i vissa specialbostäder

130

4525

Återbetahung av län för svenska FN-styrkor

100 000

4526

Återbetalning av övriga lån

40 478

5000 Kalkylmässiga inkomster

2 029 300

5100 Avskrivningar och amorteringar

3 270 300

5770 Affärsverkens avskrivningar och amorteringar

O

5113 Statens jämvägars avskrivningar

O

5720 Avskrivningar på fastigheter

619 500

5121 Avskrivningar på festigheter

619 500

5750 Uppdragsmyndigheters komplementkostnader

2 640 800

5131 Uppdragsndigheters m. fl. komplementkostnader

2 640 800

5740 övriga avskrivningar

10 000

5144 Avskrivningar på förrådsanläggningar för civilt totalförsvar

10 000

5200 Statliga pensionsavgifter, netto

-1 241 000

5211 Statliga pensionsavgifter, netto

-1 241 000

STATSBUDGETENS TOTALA INKOMSTER

368 160 677

12

Specifikation av förändringar i utgiftsanslag för budgetåret 1994/95 i förhållande till förslagen i budgetpropositionen

Prop. 1993/94:150

lOOO-talkt.

Huvudtitel, anslag

//. Justitiedepartementet

RikspolisQrrelsen, ramanslag

LokEila polisorganisationen, ramanslag

Information och upplysning om ekonomisk

brottslighet, reservationsanslag

Brottsoffermyndigheten: Förvaltningskostnader,

ramanslag

Brottsoffermyndigheten: Ersättning för skador p&

grund av brott, förslagsanslag

Summa

Beräknat belopp budget­proposi­tionen

Senare fSrslag eller beslut

Propositio-       Anslags-nens eller         belopp skrivelsens

Förändring Ökning (-I-) Mindaiing(-)

nummer

464 528 9641611

rskr.229 150

516 528 9 731 611

+     52 000 +     90000

0

rskr.229

10 000

-f-      10 000

7 049

143

7 944

-1-           895

35 000

143

50 000

-h      15 000

10 148 188

10 316 083

+   167 895

///. Utrikesdepartementet KommerskoUegium, ramanslag

47 230

138

41740

5 490

Summa

47 230

41740

5 490

IV. 

Försvarsdepartementet Försvarsmakten, ramanslag Vämpliktsverket, ramanslag Militärhögskolan, ramanslag Försvarets radioanstalt, ramanslag Överstyrelsen för civil beredskap: Civil ledning och samordning, ramanslag Statens försvarshistoriska museer, ramanslag Kustbevakningen, ramanslag

Summa

V Socialdepartementet

Bostadsbidrag, förslagsanslag

Bidrag till iÖTSidrnfönSkiingen, förslagsanslag

V&rdnadsbidiag, förslagsanslag

Förtidspensioner, förslagsanslag

Bostadstillägg till pensionärer, förslagsanslag

Ersättning till Posten AB m.m., förslagsanslag

Stimulans- och informationsinsatser m.m. inom

tandvärdsomrädet, reservationsanslag

Bidrag till psykiatiiomr&det, reservationsanslag

Alkohol- och drogpolitiska ätgärder,

reservationsanslag

Riksförsäkringsverket, ramanslag

Allmänna försäkringskassor, ramanslag

Handikappombudsmannen, ramanslag

Jämställdhetsombudsmannen m.m., ramanslag

Särskilda jämställdhetsåtgärder, reservationsanslag

Summa

36 437 839

150

36 488 823

-t-

50 984

189 821

150

193 095

+

3 274

126 069

150

134 620

-1-

8 551

392 492

150

402 166

+

9 674

89 246

150

89 496

+

250

44 879

150

45 050

+

171

312 853

150_

319 049 37 12 299

+_ +

6 196

37 593 199

79100

6 570 000

144

7 200 000

-1-

630 000

2 759 500

147

2 738 000

-

21 500

0

148

3 700 000

+3 700 000

15 450 000

150

15 410 000

-

40 000

6 700 000

173

8 700 000

-1-2 000 000

197 539

148

204 439

-1-

6900

0

221

50 000

-h

50 000

0

218

200 000

+

200 000

0

150

75 000

-1-

75 000

603 174

148

619 474

+

16 300

4 177 642

150,148

4 321 647

+

144 005

5 829

219

8 374

-

2 545

6 544

147

8 959

+

2 415

10 556

147

21 506

+

10 950

36 480 784

43 257 399

+ 6 776 615

13

1000-tal kr.

Prop. 1993/94:150

Huvudtitel, anslag

Beräknat belopp budget­proposi­tionen

Senare förslag eller beslut

Propositio-       Anslags-

nens eller

belopp

skrivelsens

Förändring ökning (+) Minskning(-)

VI. 

Kommunikationsdepartementet

Underhållningsätgärder för sysselsättning

och tillväxt, reservationsanslag

1200000

150      2800000       +1600000

Kostnader förenade med statens ägande i

SOS-alarmering AB, reservationsanslag

140 000

150

220 000       +     80 000

1340 000

3 020 000

+ 1680 000

356 296 4 345 149

148 rskr. 168

357 796 4 395 149

+ +

1 500 50 000

0

151

10 000

+

10 000

586 030

1223 406

58 308

125 rakr. 169 r8kr.237

1 086 030

1226 406

68 308

+ + +

500 000

3000

10 000

0 25 600 000

150 150

1 29 000 000

+     1 +3 400 000

0

150

790 000

+

790 000

0

150

1

+

1

Summa

VII.      Finansdepartementet

Riksskatteverket, ramanslag

Skattemyndighetema, ramanslag

Ersättning for kostnader i ärenden och mål om

skatt m.m., förslagsanslag

Riksgaidskontoret:Kbstnader för upplåning och

låneförvaltning, förslagsanslag

Tullverket, ramanslag

Uppdrag till Statskontoret, ramanslag

Bidrag till kompetensutveckling på det staUiga

området, reservationsanslag

Räntebidrag m.m.,förslagsanslag

Bidrag med anledning av införandet av ett nytt

statsbidragssystem m.m., JÖrslagsanslag

Statliga ägarinsatser m.m. i Nordbanken,

förslagsanslag

Summa

32 169189

36 933 691       +4 764 502

VIIL Utbildningsdepartementet

Bidrag till viss verksamhet inom det kommunala

skoWäseadet m.m.,förslagsanslag

48 187

150       1469 587        +1421400

Statens skola för vuxna i Hämösand, ramanslag

19 025

177

19 462        +

437

Statens skola för vuxna i Norrköping, ramanslag

18 667

177

19 153        +

486

Bidrag till folkbildningen

1 865 328

150       2 356 038        +   490 710

Bidrag till kontakttolkutbildning, reservationsanslag

O   rskr. 177

4 000       +       4 000

Uppsfa univereitet: Grundutbildning,

reservationsanslag

705 191

150

703 160       -

2 031

Lunds univereitet: Grundutbildning,

reservationsanslag

1 165 472

150       1 161 410       -

4 062

Göteborgs univereitet: Grundutbildning,

reservationsanslag

864 062

150

859 134       -

4 928

Umeå univereitet: Grundutbildning,

reservationsanslag

594 723

150

594 774        +

51

Karolinska institutet: Grundutbildning,

reservationsanslag

324 374

150

316 691       -

7 683

Dramatiska Institutet: Grundutbildning,

reservationsanslag

41 832

150

43 452       +       1 620

Vissa särskilda utgifter inom universitet och

199 000 21300

176 175 96 000

högskolor m.m., rMervono/w

468 572

150

667 572       +

Centrala snidiestödsnämnden m.m., ramanslag

159 058

150

180 358       +

StudiOiieip m.m.,förslagsanslag

2 209 357

150      2 385 532        +

Studiemedel m.m.,förslagsanslag

6 631000

150      6 727 000        +

14

1000-tal kr.

Prop. 1993/94:150

Huvudtitel, anslag

Beräknat     Senare förelag eller beslut     Förändring

belopp        -----------------      Ökning (+)

budget-       Propositio-       Anslags-       Mjiukning(-)

proposi-      nens eller

belopp

tionen

skrivelsens

nummer

Viixenstudiestöd m.m., reservationsanslag

Bidrag till vissa studiesociala ändamål,

förslagsanslag

Försöksverksamhet med traineeutbildning,

reservationsanslag

Summa

IX. 

Jordbruksdepartementet

Stöd till skuldsatta jordbrukare, förslagsanslag

Stöd till jordbruket och livsmedelsindustrin

i norra Sverige, förslagsanslag

Omställningsåtgärder i jordbruket m.m.,

förslagsanslag

Åtgärder i Qällnära skogar

Främjande av flskerinäringen, reservationsanslag

Stöd till fiskare på syd- och ostkusten och på

Gotland, flrslagsanslag

Bidrag till distriktsveterinärorganisationen,

flrslagsanslag

Sveriges lantbruksunivereitet, ramanslag

Skogs- och jordbrukets forskningsråd: Forskning,

reservationsanslag

Summa

1 084 500

150

3 688 230

+ 2 603 730

104 435

172

97 645

-

6 790

0

150

22 800

+

22 800

16 303 783

21 315 998

+ 5 012 215

10 000

rskr.219

0

-

10 000

971 000

236

995 000

+

24 000

1407 003

0

4 084

157 150 158

1 417 003 1 145 3 684

+ +

10 000

1 145

400

5000

158

0

-

5000

75 055 1014 964

150 157

88 734 1 013 464

+

13 679 1500

183 960

157

198 160

+

14 200

3 671066

3 717 190

+

46124

X. 

Arbetsmarknadsdepartementet

Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader,

ramanslag

Arbetsmarknadspolitiska ålärder,

reservationsanslag

Lokaliseringsbidrag m.m., reservationsanslag

Regionala utvecklingsinsatser, reservationsanslag

Sysselsättningsbidrag, flrslagsanslag

Särskilda regionalpolitiska infrastrulcturåtgärder

m.m., reservationsanslag

Glestgdsmyndigheten, ramanslag

Expertgruppen för forskning om regional utveckling

(ERU), ramanslag

Kapitaltillskott till en utvecklingsfond för Västnorden,

förslagsanslag

Transportstöd, förslagsanslag

Stiftelsen Norrlandsfonden

Summa

XI. 

Kulturdepartementet Bidrag till Svenska riksteater. Operan och Dramatiska teatern Bidrag till Sveriges rikskonserter, reservationsanslag

2 861516

150

2 876 516

+

15 000

28 608 931

350 000

1012 000

200 000

150 140 140 140

25 766 738

300 000

1330 000

250 000

- 2 842 193

50 000

+ 318 000

+  50 000

179 900 17 000

140 140

180 700 20 000

+ +

800 3000

6 065

140

6 500

+

435

en,

4200

300 300

0

140 140 140

7 300 300 000 120 000

+ +

3 100

300

120 000

33 539 912

31157 754

-2 382 158

598 343

194

606 818

+

8 475

68 753

194

69 753

+

1000

15

1000-tal kr.

Prop. 1993/94:150

Huvudtitel, anslag

Bidrag till regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner, förslagsanslag Centrala museer: Myndigheter, ramanslag Bidrag till vissa museer m.m. Myndigheter på radio- och TV-området, ramanslag Kabelnämnden, förslagsanslag Närradionämnden, förslagsanslag SQrrelsen för lokalradioti Istånd, ramanslag Ersättning till kommunema för åtgärder för flyktningar m.m.,förslagsanslag

Summa

9

Beräknar belopp budget­proposi­tionen

Senare förelag eller beslut

Propositio-       Anslags-nens eller         belopp skrivelsens

Förändring Ökning (+) Mindcning(-)

nummer

378 518

194

379 977

+       1459

410 915

196

414 415

+       3 500

99 638

196

101 938

+       2 300

0

160

15 467

+      15 467

4 137

160

0

4 137

4 637

160

0

4 637

2 100

160

0

2 100

7 632 141

150

8 132 141

+   500 000

199182

9 720 509       +   521327

XIL Näringsdepartementet

164 000

rskr.221

169 000

+

5000

164 190

162

184 190

+

20 000

lag 130 680 330 118

rskr.221 141

145 680 0

+

15 000 330 118

1

141

0

-

1

0

141

73 500

+

73 500

0

141

220 000

+

220 000

33 560

rskr.221

41560

+

8000

822 549

833 930

+

11381

1 789 346

17 828

80 284

124 037

rskr.211, 147 138 150 135

1 796 346

24 028

95 284

7 923

+ + +

7000

6 200

15 000

116 114

0

anslag       0 4 500

135 135

222

111 697 4 500 6 500

+ + +

111 697 4 500 2000

2 015 995

2 046 278

+

30 283

Småföretagsutveckling, reservationsanslag

Närings- och teknikutvecklingsverket:

Förvaltningskostnader, ramanslag

Sveriges geologiska undersökning:

Geologisk undersökningsverksamhet m.m., ramanslag 130 680

Drift av beredskapslager, förslagsanslag

""

Särskilda kostnader för olja, motorbensin m.m.,

förslagsanslag

Beredskapslagring av olja: Förvaltningskostnader,

ramanslag

Beredskapslagring av olja: Kapitalkostnader,

förslagsanslag

Bidrag till Stiftelsen Sveriges teknisk-vetenskapliga

attachéverksamhet, reservationsanslag

Summa

XIII avildepartementet Länsstyrelsema m.m., ramanslag

Kammarkollegiet: Myndighetsuppgifter, ramanslag

Konsumentverket, ramanslag

Ungdomsstyrelsen, ramanslag

Bidrag till nationell och internationell

ungdomsverksamhet m.m., reservationsanslag

EG:s utbytesprogram Ungdom för Eutopci,förslagsanslag

Stöd till kooperativ utveckling, reservationsanslag

Summa

10 426

10 426

183 341 503

XIV. Miljö- och naturresursdepartementet

Särskilda projekt inom bekämpningsmedelskontrollen,

reservationsanslag

Summa

Summa förändringar

163

9 612

9 612

200 042 483

814

814 16 700 980

16

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 april 1994

1993/94:150

Närvarande: statsministem[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och stateråden B.[REDACTED_EFTERNAMN], [REDACTED_EFTERNAMN],  Hömlund,  [REDACTED_EFTERNAMN],  [REDACTED_EFTERNAMN],  af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], >bble,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Könbeig,[REDACTED_EFTERNAMN], Limdgrrai, P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet >bble och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN], B.[REDACTED_EFTERNAMN], Könbeig,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hömlimd, P. Westerbeig,[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:150 Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1994/95, m.m. (koiitteringsproposition)

17

2 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 150

Bilaga 1

Reviderad finansplan m.m.

Bilaga 1 till kompletteringspropositionen

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1

Reviderad finansplan m.m.

Sammanl&ttning

1   Sverige mot år 2000 - möjlighetemas tid

Sverige har nu en unik möjlighet.

Regeringens politik har lagt grunden för ny period av tillväxt och företagande. Det sker en snabb återhämtning från den svåra ekonomiska nedgång som följt efter två decenniers försyndelser. Många människor lider visserligen fortfarande av sviterna efter den kris som präglat de senaste åren. Men omsvängningen är nu uppenbar. Djupgående brister i ekonomin har undanröjts och en radikal förbättring sker av klimatet för företagande, investeringar och sysselsättning.

Möjlighetema är stora. Uppgången är stark. Politikens omläggning ger resultat. Även under nästa mandatperiod krävs fortsatta reformer och budgetförstärkningar. Regeringen är fast besluten att se till att dagens möjligheter utnyttjas och att de utnyttjas på ett riktigt sätt.

Avgörande för att åstadkomma ett varaktigt brott mot den tidigare ekonomiska utvecklingen är att den ekonomiska växtkraft som Sverige i dag har återvunnit kan bibehållas och stärkas ytterligare genom att nya, riktiga jobb skapas i näringslivet. Då - men bara då - kan hotet om en bestående hög arbetslöshet och de sociala skadeverkningar som skulle följa i dess spår avvärjas.

Möjlighetema finns. De kan tas till vara. Men de kan också förslösas. Om Sverige skulle återfalla i en politik av samma slag som orsakat de senaste årens nedgång blir priset högt i form av en omfattande utslagning från arbetsmarknaden och en successivt urholkad välfärd.

I regeringsförklaringen i oktober 1991 klargjordes att fyra stora uppgifter skulle dominera regeringens arbete:

Den första var att fullt ut föra Sverige in i det europeiska samarbetet genom förhandlingama om medlemskap i den Europeiska gemenskapen.

Den andra var att bryta den ekonomiska st£nationen och att återupprätta Sverige som en tillväxt- och företagarnation med en stark och växande ekonomi.

Den tredje var att förbättra vår välfärd och sociala omsorg genom en valfrihetsrevolution i välfärdspolitiken och genom särskilda insatser för de sämst ställda.

Den Qärde var att forma en långsiktig och hållbar utveckling mot ett    Prop. 1993/94:150

samhälle med frisk luft och rent vatten, levande sjöar och skogar.

Bilaga 1

Vi kan nu summera en mandatperiod, där omfattande insatser har gjorts på vart och ett av dessa fyra områden. Tempot i det arbete som bedrivits för att förändra och fömya Sverige har varit högt. Mycket har uträttats.

Likväl återstår åtskilligt. Politiken har bedrivits med sikte på 1990-talet i dess helhet. Reformarbetet måste fullföljas med kraft och konsekvens för att varaktigt återställa utvecklingskraften i svensk ekonomi.

De fyra områden som har stått i centmm den gångna mandatperioden -Eurpapolitiken, ekonomin, välfärdspolitiken och miljön måste sättas främst också uruler de år som ligger framför oss.

Den ekonomiska kris Sverige var inne i när regeringen tillträdde visade sig vara djupare än vad de flesta bedömare hade räknat med. Nedgångens effekter på tillväxt, sysselsättning, det finansiella systemet och de offentliga finansema var dramatiska. Basen för välfärdssystemen hotades. Återkommande perioder av intemationeU valutaturbulens har försvårat en återhämtning. Den intemationalisering som erbjuder svenska företag så stora möjligheter har samtidigt skärpt kraven på vår nationella ekonomiska politik. Den måste utformas i samklang med den inter­nationella utvecklingen.

Regeringens ekonomiska politik är utformad för att genom god och uthållig tillväxt uppnå två centrala mål: nya riktiga jobb och tillförlitliga trygghetssystem. Målet om nya riktiga jobb innebär minst en halvering av arbetslösheten till slutet av 1990-talet, och bör ses som ett etappmål på vägen mot full sysselsättning. Målet om tillförlitliga trygghetssystem iimebär att medborgama skall kunna lita på att de system för trygghet och omsorg som det offentliga ansvarar för kommer att fungera väl även i ett långt perspektiv.

Strategin som lagts fast för att nå dessa mål bygger på medlemskap i Europeiska unionen, sanering av statsfinansema och stabila priser. Det är bara genom en kombination av dessa föratsättningar som den höga och uthålliga tillväxt kan skapas som krävs för att uppfylla målen.

Omröstningen den 13 november 1994 om svenskt medlemskap i EU erbjuder nya möjligheter Ett nej innebär för lång tid motsvarande begränsningar av Sveriges politiska och ekonomiska föratsättningar. I granden gäller frågan den 13 november om Sverige ställer sig bakom tanken att Europas folk nu och i framtiden tar ett gemensamt ansvar för hela Europas framtid.

Genom samarbetet i Europa utvidgas inte bara möjlighetema för fred, frihet och respekten för mänskliga rättigheter till allt fler människor Genom samarbetet läggs också en fast grand för ländemas ekonomiska välstånd.

Medlemskap ökar föratsägbarheten i de institutionella spelreglema som kommer att råda i Sverige. Vårt lands förmåga att dra till sig investerin­gar och produktion ökar. Det gäller inte bara utländska investeringar utan

i hög grad också svenska. Både investeringsvolymen och kvaliteten på Prop. 1993/94:150 investeringama blir högre. Ekonomins utvecklingskraft och basen för den Bilaga 1 skattefmansierade välfärden blir därmed tryggare och säkrare. Tilltron till stabiliteten i svensk ekonomisk politik och våra intemationella ekonomis­ka relationer ökar, föratsättningama för lägre räntor blir bättre och risken minskar för att den nuvarande återhämtningen bryts i förtid. I stället kan återhämtningen förstärkas och förlängas.

Miljöförstöringen känner inga nationsgränser Intemationellt samarbete och gemensamma beslut krävs för att identifiera och lösa problemen. Som medlem i EU kommer Sverige att stärka och öka inflytandet för den grapp länder som tar strid för miljön.

Ett nej i folkomröstningen och utanförskap i det europeiska samarbetet skulle på alla dessa områden innebära stora risker och sämre utveckling.

Den andra delen i strategin är att minska underskotten i de offentliga finansema och minska statens lånebehov. Nästa steg måste syfta till att balansera och minska den offentliga sektoms finansiella nettoskuld. Saneringsprogrammet med besparingar, inkomstförstärkningar och strak-turellt riktiga regeländringar fullföljs. Föratsatt att den starka uppgång som vi nu ser i svensk ekonomi fortsätter avser regeringen att tidigare­lägga delar av programmet.

Eftersom det budgetår som följer på budgetåret 1994/95 enligt förslag från riksdagsutredningen omfattar 18 månader, dvs. perioden den 1 juli 1995 - den 31 december 1996, skulle en jämn fördelning av besluten avseende saneringsprogrammet leda till beslut om ca 15 miljarder kronor i förstärkningar. Det gäller den del av saneringsprogrammet som avser minskade transfereringar och ökade inkomster omfattande sammanlagt 46 miljarder kronor Det är emellertid regeringens avsikt att tidigarelägga delar av saneringsprogrammet så att beslut fattas nästa budgetår inte bara avseende dessa 15 miljarder kronor utan däratöver minst 10 miljarder kronor. Regeringen kommer således i början av 1995 lägga förslag om budgetförstärkningar om minst 25 miljarder kronor. Eftersom riksdagen i och med denna proposition har förelagts förslag till beslut om drygt 19 miljarder kronor i budgetförstärkning kommer beslut därmed att ha fattats om drygt 44 av dessa 46 miljarder kronon

Regeringen avser vidare att då lägga fram förslag om 20 miljarder kronor i ytterligare budgetförstärkningar så att saneringsprogrammets totala omslutning därmed ökas från 81 till ca 100 miljarder kronor (avseende nettobudgeteffekt för den offentliga sektom i 1993 års penningvärde). Dessa tillkommande 20 miljarder kronor får genomslag på de offentliga fmansema senast 1999. Huvuddelen av detta bör åstadkommas dels genom ytterligare åtgärder för att minska underskottet i pensionssystemet, dels genom åtgärder för att hålla utgiftema för den offentliga konsumtionen realt oförändrade.

Mot bakgrand av det ansträngda samhällsekonomiska läget föreslår regeringen att rätten till delpension fro.m. 1 juli 1994 begränsas till att ge kompensation motsvarande 65 % av det inkomstbortfall som följer av en nedtrappning av arbetstiden på högst 10 timmar per vecka. Dessutom föreslås att åldersgränsen för delpension skall höjas från 60 till 62 år.

Höjningen av åldersgränsen avses få fullt genomslag vid årsskiftet    Prop. 1993/94:150 1994/95.   Regeringens   förslag   beräknas  ha  minskat  utgiftema  för    Bilaga 1 delpensionsförsäkringen med 2,1 miljarder kronor per år vid slutet av budgetåret 1998/99.

Statsskuldens ökning måste upphöra. Som närmare framgår av de beräkningar som redovisas i denna proposition är vid oförändrat saneringsprogram kravet för att hejda statsskuldens ökning som andel av BNP (nettoskuldkvoten) en BNP-tillväxt om ca 4 % i genomsnitt per år fro.m. 1996 t.o.m. 1999.

Tillväxttal om 4 % är historiskt sett höga. De är dock ingen omöjlighet med den starka uppgång vi nu ser, med de strakturella reformer som genomförts och som mognar ut med den ökade tillväxten, med en politik inriktad på fortsatta strakturella tillväxtbefrämjande reformer och goda villkor för företagande och produktion. De modeller som används i kalkylarbetet kan underskatta ekonomins flexibilitet och därmed även möjligheten att nå höga tillväxttal. Det är mycket svårt att i modellema ta hänsyn till effektema av bl.a. skattereformen, avregleringen av kreditmarknaden, arbetsmarknadsläget, den låga inflationen, den ökade intemationaliseringen, senare års konkurrensfrämjande åtgärder, samt de många strakturella åtgärder som i övrigt genomförts i transfererings­systemen och inom kommuner och landsting. Det handlar om en interaktion mellan en serie dynamiska förlopp som är svår att beakta i kalkylema.

Statsskuldens tillväxt är emellertid ett så allvarligt hot att den måste stoppas även vid en mindre gynnsam tillväxttakt än fyra procents BNP-ökning 1996-1999. Ränteoron under 1994 är liksom tidigare valutaoro allvarliga påminnelser om hur viktigt det är att ha säkerhetsmarginaler i den ekonomiska politiken.

Med en tidigareläggning av beslut om minst 10 miljarder kronor i det ursprangliga saneringsprogrammet och en utökning av sanerings­programmet med ca 20 miljarder kronor kommer nettoskuldkvotens ökning att upphöra år 1999 inte bara i altemativet med 4 procents genomsnittlig tillväxt 1996-1999 utan även i altemativet med 3 procents tillväxt 1996-1999.

År 1995 kommer beslut ha fattats om drygt 44 miljarder kronor i reducerade transfereringar och ökade inkomster Även de 35 miljarder kronor som motsvarar realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion fullföljs. Enligt nuvarande prognos konmier sålunda de reala utgiftema för den offentliga konsumtionen år 1995 att understiga målet om oförändrade reala utgifter för offentlig konsumtion med 8 miljarder kronor, dvs. sparmålet uppnås med en råge om 8 miljarder kronor i denna del utöver de 7 miljarder kronor som oförändrad real offentlig konsumtion imiebär under ett år Därmed har beslut fattats om 59 av saneringsprogrammets totalt 81 miljarder kronor

Tillväxten måste därtill vara uthållig och ske i sådana former att våra långsiktiga produktionsmöjligheter inte minskar. Granden har lagts under de gångna tre åren, men ett fortsatt gott kostnadsläge och reformer som

innebär såväl en tillväxtbefrämjande som en miljövänlig samhälls-    Prop. 1993/94:150

omvandling är nödvändiga även fortsättningsvis.

Bilaga 1

Genom att på detta sätt utnyttja uppgångsfasens ökade möjligheter till budgetsanering kan föratsättningama ytterligare förbättras för fortsatt sänkta räntor, minskade räntemarginaler mot omvärlden och en lugn utveckling på de finansiella marknadema. Återhämtningen förstärks, dess uthållighet säkerställs och vi bäddar för fortsatt konkurrenskraftiga produktionskostnader, ökad produktion och fler riktiga jobb. Hotet om en bestående hög arbetslöshet och det slöseri med mänskliga resurser detta skulle innebära avvärjs.

Om saneringsprogrammet inte fullföljs är risken däremot mycket stor för kraftigt minskat förtroende, stigande räntor, sjunkande investeringar med åtföljande låg tillväxt och permanent arbetslöshet. Då skulle basen för välfärdssystemen snabbt urholkas och dramatiska nedskämingar och/eller skattehöjningar tvingas fram. Levnadsstandarden skulle sjunka.

Saneringen av de offentliga finansema har också en viktig etisk dimen­sion. En snabb ökning av statsskuldräntoma intecknar utrymmet för offentliga utgifter för vård, omsorg och utbildning som kommande generationer disponerar. De skulle tvingas betala allt mer i skatt för en allt sämre välfärd.

Ett tredje led i den ekonomiska strategin är att bevara den låga in­flationen. Detta är en föratsättning för en uthållig tillväxt och ökad sysselsättning liksom för en rättvis fördelning. Den ekonomiska poUtiken måste därför utformas så att den snabba ökningen av sysselsättningen kan ske utan accelererande löner och priser. Dagens förmånliga kostnadsläge måste bibehållas. Detta kräver att ekonomin är dynamisk och har god anpassningsförmåga. I synnerhet krävs att arbetsmarknaden i hela landet fungerar smidigt vid strakturomvandling. Vissa delar av ekonomin måste expandera snabbare än andra och människor stimuleras att, när de så önskar, flytta dem emellan. En låg inflation är vidare en föratsättning för att motverka godtyckliga och orättvisa inkomst- och förmögenhets-förändringar.

Med en snabb ekonomisk utveckling kan sysselsättningen öka så mycket att arbetslösheten halveras. För att detta skall vara möjligt är också en fortsatt reformering av arbetsmarknadspolitiken nödvändig.

I enlighet med denna strategi har ett stort antal åtgärder genomförts, systematiskt och över ett brett fält.

Villkoren för små- och nyföretagandet utvecklas i starkt positiv riktning vilket är centralt för dynamiken i näringslivet och för den regionala balansen. Avregleringar, ökad konkurrens, strategiska skattesänkningar, reformerad arbetsrätt, förbättrad kapitalförsörjning och insatser för att stimulera innovationer är några exempel på genomförda förbättringar. Arbetet skall drivas vidare under flera år.

En god regional fördelning av företagandet minskar risken för överhett­ning på lokala arbets- och bostadsmarknader och risken för kostnadsdri­ven inflation. Därmed läggs en grand för att de nya riktiga jobben växer fram över hela landet. Då tillvaratas också landsbygdens produktions­resurser

Utbildning och forskning är strategiska tillväxtMtorer En omfattande Prop. 1993/94:150 satsning har skett med medel från de f.d. löntagarfondema. Den Bilaga 1 utbyggnad av volym och kvalitet i högre utbildning som nu pågår skall drivas vidare. Det är med hög kompetens och hög teknologisk nivå - inte låga löner - som Sverige skall bygga sin långsiktiga konkurrensförmåga. Det är också i detta perspektiv som regeringens starka prioritering av den nya informationsteknologin skall ses. Av samma skäl har också betydande insatser gjorts för förbättrad samverkan mellan högskola och näringsliv och för att öka volymen industrirelaterad forskning.

Kraftfulla satsningar på kommunikationer och infrastraktur är en viktig del av regeringens långsiktiga politik för tillväxt och välfärd. Det ambitiösa arbetet på att förbättra Sveriges vägar och jämvägar som nu inletts fortsätter under nästa mandatperiod.

Reformeringen av skattesystemet skall fortsätta. Regeringen kommer att fortsätta att prioritera förändringar av sådana skatter som är särskilt skadliga för produktion och sysselsättning. Miljörelateringen av skattema drivs vidare.

Det som skett i fastighets- och banksektom under främst 1980-talet visar vikten av moral och hög etik. Utvecklingen mot en osund spekulationsekonomi hade flera orsaker, men en var otvivelaktigt samspelet mellan, å ena sidan, ändrade normer och etik och, å andra sidan, brist på institutioner som kunde tjäna som motvikt till kortsiktighet och överdrifter i det ekonomiska livet. Viktiga forskningsresultat av bl.a. 1993 års nobelpristagare i ekonomi Douglass C. North tyder på att utformningen av juridiska ramvillkor och sociala normer (institutioner) är av central betydelse för ett lands ekonomiska utveckling. I länder där goda institutioner inte förmår hålla osäkerhet, risk, och transaktions­kostnader på en låg nivå begränsas också handels- och specialiserings-vinstema. Att från generation till generation överföra allmänt accepterade sociala normer och spelregler är sålunda en billig metod för samhälls­ekonomisk effektivitet jämfört med en växande rättslig reglering av det ekonomiska livet. Samhällets förankring i en god etik är därför av central betydelse för en väl fungerande ekonomi. Denna insikt måste prägla politikens alla områden.

Ett led i strävandena att förstärka en sådan utveckling är åtgärder mot ekonomisk brottslighet. Nya insatser görs på detta område. Under ledning av Riksåklagaren utarbetas ett förslag till väsentligt fördjupat samarbete på central nivå mellan åklagare, polis, skatteförvaltningen och exekutionsväsendet när det gäller att bekämpa ekonomisk brottslighet. En central grapp skall inrättas som också skall kunna samarbeta med Finansinspektionen och regionala myndigheter Åklagare ute i länen som huvudsakligen arbetar med bekämpning av ekonomisk brottslighet kan samlokaliseras med polisens resurser för ekobrottsbekämpning. Genom dessa åtgärder kommer ökad slagkraft i kampen mot ekonomisk brottslighet att nås.

Den generella välfärdspolitiken ligger fast. Den riskspridning som de obligatoriska socialförsäkringama innebär skall bevaras. Försäkringama skall fortsätta att utvecklas i riktning mot ett starkare samband mellan

avgifter   och   förmånen   Samtidigt   skall   ett   grandläggande   skydd    Prop. 1993/94:150

bibehållas.

Bilaga 1

De sociala försäkringssystemen har reformerats. Ett större mått av självrisk har införts och ersättningsnivåer sänkts. Därigenom har incitamenten för arbete, sparande och företagande förstärkts och de offentliga utgiftema reducerats. Den proposition om framtidens pensioner som inom kort läggs fram för riksdagen är i detta sammanhang av särskild betydelse. Genom att de s.k. skattekilama sänks lönar det sig bättre att arbeta. Genom att ålderspensionssystemet blir styrt huvudsakligen av inbetalade avgifter blir det mera robust, särskilt som det är relaterat till löneutvecklingen och demografiska förändringar.

Regeringen har påbörjat en valfrihetsrevolution i välfärdspolitiken. Rätten att välja husläkare, daghem och skola är nu etablerad. Famil­jepolitiken kompletteras med vårdnadsbidrag och bamomsorgsgaranti. Människor i Sverige får ökad makt över de viktiga valen i livet. Valfriheten blir inte som tidigare förbehållen ett fåtal utan öppnas också för människor med vanliga inkomsten Konkurrensen mellan offentliga och enskilda altemativ stimulerar utveckling och fömyelse och innebär nya möjligheter för alla som arbetar inom vård, omsorg och utbildning.

Välfärdspolitiken gynnar alla men den betyder allra mest för de ensamma, fattiga, långtidssjuka och alla som inte själva har möjlighet att skapa en rimlig standard och som inte har någon som bryr sig om dem eller tar ansvar för dem. Att utveckla vården och den sociala omsorgen är därför centrala uppgifter i ett rättfärdigt och solidariskt samhälle.

Avskaffandet av operationsköema är ett stort framsteg. Husläkar­reformen lägger granden till en både tryggare och effektivare sjukvård. Fortsatta reformer inom sjukvård och äldreomsorg är nödvändiga så att tryggheten ökar och resursema utnyttjas effektivt. Arbetet på att reformera hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation inom utredningen samt att bedöma dess resursbehov fullföljs inom HSU 2000.

Kommuneraa ansvarar för betydande delar av socialpolitiken. I många fall finns fortfarande möjlighet till kostnadsbesparingar och rationaliserin­gar Stora nedskämingar i kommunemas sociala verksamhet som går ut över kvaliteten i den service som erbjuds gamla och sjuka är emellertid inte acceptabla. Staten har ett ansvar för uppföljning och utvärdering av utvecklingen inom den kommunala sektom.

Regeringen har tagit flera initiativ för att öka den lokala demokratin och valfriheten för medborgama. Medborgamas inflytande och insyn stärks genom bl.a. förslagen till ny lag om kommunala folkomröstningar.

Samhällets glömda och mest utsatta grapper bör få ökad uppmärksamhet. Handikappreformen fullföljs. Förslag om en psykiatrireform har nyligen förelagts riksdagen.

Regeringens jämställdhetspolitik tar sin utgångspunkt i ambitionen att dela makt och ansvar mellan kvinnor och män. Förslag om bl.a. effektivare jämställdhetslag och pappamånad kan motverka oskäliga löneskillnader och innebära en effektivare användning av kvinnors utbildning och initiativkraft.

Regeringens fasta föresats att forma en långsiktigt hållbar utveckling Prop. 1993/94:150 mot ett samhälle med god miljö och att förhindra att miljöskulden ökar Bilaga 1 skall genomsyra arbetet även under nästa mandatperiod. En central uppgift är att uppnå en varaktigt hög tillväxt vars miljöeffekter är förenliga med naturens förmåga att bearbeta och tåla olika typer av miljöbelastning. Ingen ekonomisk tillväxt kan vara uthållig som inte också är miljömässigt uthållig. Minskad statsskuld får inte växlas mot ökad miljöskuld.

I kampen för en bättre miljö är det angeläget att ytterligare öka använd­ningen av ekonomiska styrmedel. De stimulerar samhällets aktörer att själva ta kostnadema och ansvaret för sina handlingar. Så kan samspelet mellan ekonomi och ekologi utvecklas.

Ett ökat intemationellt miljösamarbete bl.a. inom ramen för EU gör det lättare att åstadkomma effektivare åtgärder mot miljöförstöringen. En utredning har tillsatts om ökad miljörelatering av skattesystemet.

Viktiga steg har tagits mot kretsloppssamhället främst genom införande av producentansvar - en utveckling som nu bör drivas vidare. En ny miljöbalk föreslås göra miljölagstiftningen mer effektiv. Arbetet på att säkerställa den biologiska mångfalden och stärka naturvårdens ställning har intensifierats och prioriteras även fortsättningsvis. Användningen av miljökonsekvensutredningar i ett tidigt skede bör ge en smidigare planeringsprocess och en långsiktigt hållbar tillväxt. En väl fungerande informationsteknologi kan främja miljöarbetet.

De genomförda åtgärdema börjar nu ge resultat. Svensk ekonomi återhämtar sig. Nyföretagandet ökar och produktion och investeringar i näringslivet expanderar. Hushållens optimism inför framtiden är stor och den privata konsumtionen växer. Läget på arbetsmarknaden ljusnar genom att sysselsättningen ökar. Budgetunderskottet och lånebehovet sjunken Budgetförstärkningama ger successivt större effekt.

En utveckling mot bättre tider har inletts. Denna kan emellertid omintetgöras om regeringens ekonomiska strategi inte fullföljs. Om skatter på företagande och sparande återinförs eller höjs eller om gjorda reformer inom arbetsrätten återställs försämras företagsklimatet igen. Om saneringsprogrammet inte fullföljs med kraft minskar förtroendet för svensk ekonomi.

Därför måste strategin drivas vidare. Detta sker nu genom fortsatt reformering av de sociala försäkringssystemen, t.ex. arbetslöshets­försäkringen och förtidspensioneringen samt genom offensiva tillväxtsatsningar inom bl.a. informationsteknologin, kommunikationema och innovationspolitiken. Det var med ansvarslösa beslut under 1970- och 1980-talen som dagens kris grandlades. Det är med ansvarsfulla beslut nu och de närmaste åren som regeringen lägger granden för jobb och trygghet under resten av 1990-talet och nästa sekel.

A  Förutsättningar och resultat under den gångna      Prop. 1993/94:150

mandatperioden

''sa i

2  Krisen vi ärvde

Regeringen övertog från sin företrädare en svår ekonomisk kris, som snabbt förvärrades: Dess främsta kännetecken var låg tillväxt, stigande arbetslöshet, tilltagande finanskris och försämrade offentliga finansen På alla dessa områden har nu situationen genom regeringens åtgärder först stabiliserats och därefter förbättrats.

Roten till dagens problem ligger långt tillbaka i tiden. Det tidiga 1990-talets djupa ekonomiska kris har sin grand i en långsiktigt felaktig ekonomisk politik. Till detta kom så grava stabiliseringspolitiska missgrepp i slutet på 1980-talet. Efter en extrem överhettning följde en akut kris med närmast fritt fall för den svenska ekonomin.

Läget har nu stabiliserats och återhämtningen är påbörjad.

2.1  Krisens bakgrund. Utvecklingen 1970-1990

Under 1960-talet sista år började Sveriges ekonomiska utveckling avvika negativt från den i andra länden BNP-tillväxten i Sverige har sedan 1970 halkat efter omvärldens. Sverige låg ännu 1970 bland de länder som hade den högsta per-capita-inkomsten. Sedan 1990 ligger dock Sverige klart under genomsnittet för OECD-ländema (diagram 2.1). Flertalet andra länder som 1970 hade en inkomst över OECD-genomsnittet ligger alltjämt över detta genomsnitt. Hade Sverige i stället under perioden 1970-90 drivit en politik som medfört samma BNP-tillväxt per invånare som i de andra OECD-ländema, skulle ett genomsnittligt svenskt hushåll haft drygt 120 000 kronor högre inkomst varje år Dessa högre inkomster skulle ha kunnat finansiera både en större privat konsumtion och en bättre offentlig service än vad vi idag har råd med. Vi skulle dessutom haft bättre möjligheter att locka till oss och behålla intemationellt rörliga investeringar och haft större marginaler i sysselsättningspolitiken inför yttre krisen Jobben skulle ha varit flera. Priset för en felaktig stmkturpolitik och de stabiliseringspolitiska missgreppen har med andra ord varit utomordentligt högt.

Diagram 2.1  BNP per invånare i procent av OECD-genomsnittet, köpkraftskorrigerad

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

1993

1970

Sehvaiz

/////////// /7-lt

////>/// y/ // y

USA

/  /  /////// /\

Uaemburg  ///////// /''7~i

Sverige

Tyskland Kanadfl

/ / / / y / / / / y\

/ / / // /7-ir-;

Panmorlif/' J/////f\

Frankriki' ///.//

//././ /\

AuilroUm  Vy///////A

Nyo Zeeland '////////M

Slorbrltiinnlin i/y'//y/,'/\ Belgien  / / / / /  ,>  \

fiiterrlke' '////A

Italien /    '-7-7-

Ä

 Finland //y/M/li

zz:z:z:t23

Jopan;  / / / / //CZ]

/ /  / / y-n

Norge Island

/ / / / / /\

/ .f / / A

Spanien Irland

Portugal Grekland

 y  y'\

/ / /\

TurtdBt' 7~

Schw

«

ri /  ///////.>/ 1

Kanoda ///.//////\

////'/ /-7-7-T.

////'// 7--r->,

yy//'///2:3

zizzzzzzza

ZZZZ22ZZ3

zzzzzzzzs

Japan  /////// J / \ T;kland Frankrike Mglen Danmark Nargi Asterrike

////// /\

Austarilen

Nederi

ä

ndema

/ / / / > / y-r-\

Island

/  / /   ?  / / / Il

Slertiltannren

Sverfga

Nya Zeeland

Finland

/////,/ ICZ

/ / / / / /-i

/* / /y 

' / / /./\

Spanien .> / / / /~7~

Ä

 Mand

Perivgal

Grekland

Turkiet

Källa: OECD.

Under lång tid var villkoren inte tillräckligt goda och stabila för att behålla och utveckla en långsiktigt stark privat industri- och tjänstesektor i Sverige. En indikation på detta är att Sverige och dess tidigare så starka exportindustri endast under ett fåtal av de tjugo åren fram till 1990 förmådde skapa ett överskott i affärema med utlandet. Riskema uppmärksammades av långtidsutredningen redan i slutet av 1960-talet, men negligerades av den dåvarande socialdemokratiska regeringen. Tillkomsten av nya företag liksom tillväxten inom existerande småföretag var svag under de följande tjugo åren. Utvecklingen av företag med FoU-intensiva produkter var sämre än i många jämförbara länden

Investeringar uteblev genom att villkoren för företagande, särskilt vad gäller mindre och medelstora företag, missgynnade en tillfredsställande produktions- och sysselsättningsutveckling i privat sekton Det gällde t.ex. skatter, arbetsrätt och incitamenten i socialförsäkringama. Osäkerheten om Sveriges framtida relationer till Europeiska gemenskapen samt om den framtida energipolitiken bidrog också starkt till att Sverige förlorade kampen om de internationellt lättrörliga investeringarna. Direktinvesteringama förlades i stor utsträckning till utlandet.

Politiken har därför under den gångna mandatperioden haft som ett huvudmål att så snabbt som möjligt lyfta bort detta arv av felaktig politik. Resultaten börjar också synas och den ekonomiska återhämtningen har inletts. Stora svårigheter återstår dock alltjämt.

Den öppna arbetslösheten har i Sverige varit låg jämfört med många andra länden Sedan 1950 har emellertid ökningen i sysselsättning enbart skett   genom  expansion  av  den  offentliga  sektora.   En  fortgående

10

sysselsättningsökning baserad på offentlig expansion är inte långsiktigt möjlig. Detta skulle kräva en successiv höjning av skattetryck eller offentlig upplåning, vilket i sin tur skulle riskera att ytteriigare försvaga ekonomins utvecklingskraft. Finansieringsskäl sätter således stopp för en offentlig sysselsättningsökning. Under de senaste åren har minskningen i sysselsättningen huvudsakligen skett i den privata sektom och politiken måste därför inriktas på att öka sysselsättningen dän Politiken under mandatperioden har således haft som ett mål att förbättra föratsättn­ingama för expansion av produktion och arbetstillfällen i den privata sektom. Vi ser nu sedan 1993 en nedgång av antalet arbetslösa och en ökning av sysselsättningen. Även på denna front har alltså återhämtning­en börjat.

Diagram 2.2  Sysselsättning i privat och offentlig sektor, 1960-1995.

Kumulativ förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

tusdntal

1000

600

200 

1400

y

y 

\

/

N

lOffentliq sektor |

IPrivat sektor |   

\

--"'"                                 \y

-200

1960  1965  1970  1975  1980  1985  1990  1995

Källa: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Sverige hade under praktiskt taget hela perioden 1975-1990 en inflation som översteg den i vår omvärld. Som en följd därav urgröptes landets konkurrenskraft och hushållens köpkraft i samband med återkommande kostnadskrisen Dessa resulterade i sin tur i arbetslöshet, konkurser och valutaoro. Idag är inflationen nere på på en historiskt och intemationellt seft låg nivå.

11

Diagram 2.3  Inflationen i Sverige och OECD-området 1975-1995

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Å

rlig procentuell f

ö

r

ä

ndring

ID-

14-

1   \

12-

/\

A

\ \

10-

\__           \

/

/ \

\

\ \,

'v

 Sverige 1             /   ,

8-

\/

\

\

'       1

6

\

\                          ' ''

1 

\

4

-------- 1------ 1------ 1 

i

--' "

>    /\

2 

0-

[OECD JV-'

fr-i

1975 1977 1979 1981   1983 1985 1987 1989 1991  1993 1995

Anm. De 16 största OECD-länderna vägda med BNP-vikter. Källa: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Inflationen under 1970- och 80-talen berodde till stor del på den ekonomiska politik som då fördes. I historiens ljus framstår i första hand överbryggningspolitiken efter den första oljekrisen och stabiliseringspolitiken under den andra halvan av 1980-talet som två lika kostsamma som fatala misstag. Regleringar och subventioner motverkade och försenade önskvärda och så småningom helt nödvändiga förändringar. Devalveringspolitikens övergående stimulans tilläts dölja behoven av långsiktiga tillväxtfrämjande åtgärden Arbetsrätt och näringslagstiftning var inriktad på att i mångt och mycket tillfredsställa fack- och storföretagsintressen och motverkade därmed en effektivitets­höjande konkurrens. Utvecklingskraften och anpassningsförmågan var svag.

Bostäder och livsmedel var länge de främsta exemplen på starkt reglerade och subventionerade och därmed inflations- och kostnadsdrivande sektoren Sverige blev ett land med hög prisnivå.

En svag stabiliseringspolitik och oförmåga att kontrollera den offentliga utgiftsutvecklingen, särskilt mot slutet av 1980-talet, medverkade till en överhettning på arbetsmarknaden. Även skattesystemet och socialförsäk­ringssystemen bidrog till bristen på arbetskraft och den därav följande lönekostnadsökningen.

Lönebildningen har varit ett problem i svensk ekonomisk utveckling i snart tre decennier Lönekostnadema har regelmässigt ökat mer än det löneutrymme som utgörs av produktivitetsutveckling och omvärldens inflation. Återkommande kostnadskriser följdes av devalveringar för att under något eller några år korrigera kostnadsläget. Bristande eftervård medförde snabbt överhettning med nya kostnadsproblem.

12

I takt med en vikande privat sysselsättning ökade den offentliga    Prop. 1993/94:150 sysselsättningen.   Ökningen  var  snabbare  i  Sverige  än  i  de  flesta    Bilaga 1 jämförbara   i-länden   Samtidigt   försummades   produktivitetshöjande organisations- och strakturförändringar i den offentliga verksamheten. De offentliga monopolen dominerade och bristande konkurrens försvagade ekonomins utvecklingsförmåga.

1 dag har privat ägande och produktion återapprättats som tillväxtkraft och inom den offentliga sektom pågår ett mycket omfattande rationalise­ringsarbete. Dessutom prövas det offentliga åtagandet för produktion och ägande på ett föratsättningslöst sätt vilket bl.a. tagit sig uttryck i att kommittéer och andra utredningar har ett generellt direktiv (din 1994:23) att föratsättningslöst pröva det offentliga åtagandet inom respektive område.

För att finansiera den offentliga utgiftsexpansionen höjdes successivt skattema till höga nivåer med stora skattekilar som följd. Skatte- och avgiftssystemen hade före skattereformen en utformning som starkt motverkade samhällsekonomiskt god hushållning: de höga marginalskat-tema missgynnade hederligt arbete, utbildning och sparande och främjade skattefiffel och lånebaserad konsumtion. Företagsbeskattningen hade en utfomming som motverkade omvandling och expansion i näringslivet, bl.a. genom att låsa in kapital i gamla företag.

Under 1980-talets andra hälft hade stabiliseringspolitiken en inriktning som ledde till stark överhettning. Löner och priser rasade i höjden och industriproduktion lämnade Sverige till förmån för gynnsammare villkor i andra länden Osäkerheten om Sveriges relationer till den Europeiska gemenskapen bidrog ytterligare till den långsiktiga försvagningen av ekonomin.

I efterhand kan man konstatera att inte heller penningpolitiken var tillräckligt återhållsam, även om dess möjligheter var begränsade under fast växelkurs. Den nödvändiga avregleringen av kredit- och valuta­marknadema och omläggningen av skattepolitiken genomfördes i fel tidsföljd, vilket medförde en kraftig inhemsk kreditexpansion. Uppgången i fastighetspriser och priser på många andra tillgångar blev stark och nådde ohållbara nivåen Kreditexpansionen, de alltför låga realräntoma och perversa skatteregler samverkade till en hög lånebaserad konsumtion och omfattande finansiella placeringar. Hushållens och företagens skuldsättning ökade kraftigt. Den svenska ekonomin var därför mycket sårbar när den intemationella konjunkturen försvagades. Den realräntechock som följde med den tyska återföreningen slog mycket hårt.

Bubblan sprack när fastighetsprisema började falla och inflationen avtog, samtidigt som räntoma låg kvar på en hög nivå. Sveriges svåraste flnanskris sedan 1920-talet blev ett faktum. I dag, efter omfattande insatser från regering och riksdag, har denna kris i praktiken närmast helt lösts upp.

OECD:s senaste rapport om Sverige (febr 1994) sammanfattar också 1990-talets kris såsom i hög grad skapad av politiken under 1980-talet: "Dagens kris har inte minst förorsakats av 1980-talets felaktiga politik. Liksom i vissa andra länder skapade ordningsföljden av strakturreformer

3 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150

13

oföratsedda problem. Avreglering av de finansiella marknadema före Prop. 1993/94:150 avlägsnande av skatteincitamenten för lånefmansierad konsumtion och Bilaga 1 spekulativa investeringar skapade en "bubbelekonomi" med överhettade vara- och arbetsmarknaden När bubblan var på väg att spricka förstärkte den sedan länge nödvändiga skattereformen uppgången i hushållens sparkvot. Dessa händelser tilläts ha sin gång utan särskilt mycket korrigering från den makroekonomiska politiken. Den offentliga sektoms finanser uppvisade ett stort överskott under högkonjunkturen, men detta återspeglade snarare ekonomins överhettning och speciella faktorer än en underliggande förbättring. Sanningen är att det offentliga saldot, rensat från cykliska och exceptionella faktorer, förmodligen aldrig blev positivt och försämrades mycket snabbt under början av 1990-talet. Peimingpolitiken var inriktad på att upprätthålla valutakursen och kunde därför inte utnyttjas för en kortsiktig stabilisering av ekonomin. Under överhettningen tillät inte utvecklingen av valutakursen att räntoma höjdes." (s99). 1 detta ekonomiska läge tog den nya regeringen över hösten 1991.

2.2 Den akuta krisen. Utvecklingen 1990-1993

Svensk ekonomis dåliga tillväxtförmåga på grand av grandläggande strakturproblem och höga skuldsättning under 1970- och 80-talen hade gjort ekonomin extremt sårbar för den intemationella lågkonjunkturen och realräntechocken. Den snabba nedgången i Sverige under 1990-talets första år kan inte förstås utan den bakgranden. Industriproduktionen sjönk kraftigt och minskningen av antalet industrisysselsatta var ännu större. Van Qärde jobb inom industrin gick förlorat.

Realräntechocken medförde att många hushåll och företag fann att de hade större tillgångar, främst i form av fastigheter men även andra lånefinansierade tillgångar, än de hade råd med vid de nya högre realräntoma. Det var då rationellt för dessa hushåll och företag att börja sälja av tillgångar. Detta pressade framför allt fastighetsprisema. Fallet i fastighetsprisema kom i sin tur att snabbt försämra balansen mellan skulder och värdet av tillgångar, bl.a. hos övriga fastighetsägare. Detta tvingade många av dessa att även de sälja av tillgångar vilket pressade fastighetsprisema ytterligare. Hushåll och företag tvingades använda mer av inkomstema för att klara ökade räntebetalningar. Utrymmet för konsumtion blev mindre och efterfrågan föll. De fallande fastighetsprisema drog med sig de banker som haft stor utlåning för placering i fastigheter, ofta till generösa villkor Bankerna stramade kraftigt åt sin utlåning. Dessa åtgärder sammantaget medförde att ekonomin kom in i en deflationsspiral. Det inhemska efterfrågeläget förvärrades naturligtvis av att hushållssparandet samtidigt ökade som följd av ökade räntor och en ökad osäkerhet förorsakad av en utdragen intemationeU valutaoro i kombination med en allt svagare konjunktur

Fastighetsprisema föll med 20-30 % från toppen 1990-1991 till botten 1993. Sedan dess har de stabiliserats. Det privata flnansiella sparandet

14

har sedan 1990 ökat med över 20 % av BNP eller nästan 300 miljarder    Prop. 1993/94:150

kronon Även om efterfrågebortfallet kraftigt bromsades genom en excep-    Bilaga 1

tionell ökning av offentliga utgifter och minskning av offentliga inkomster

kom dock det inhemska efterfrågebortfallet att orsaka snabbt minskad

produktion och sysselsättning, vilket i sin tur bidrog till ytterligare

budgetunderskott genom ökade utgifter för arbetslösheten.

Det bör noteras att denna minskade efterfrågan i allt väsentligt hänför sig till sparandeuppgången och inte minskade disponibla inkomsten Härvidlag skiljer sig Sverige och t.ex. Finland åt. De svenska hushållens disponibla inkomster sjönk endast under ett enda år, 1993. Sett under hela perioden 1990-1993 har hushållens disponibla inkomster faktiskt ökat med 3,5 %, trots att den totala produktionen har minskat med 5 %.

Nedgången i inflation, tillgångsvärden, konsumtion och sysselsättning har kraftigt försämrat de offentliga finansema. Av försämringen beror ca 80 % på dessa faktorer Därtill kommer att sammansättningen av ekonomin under nuvarande uppgångsfas förändrats på så sätt att sektorer med relativt låg skattebelastning växer snabbare än övriga. T.ex. är inte den snabbt växande exporten belagd med mervärdesskatt i motsats till inhemsk konsumtion. Detta är i sig både önskvärt och nödvändigt, men det innebär att återhämtningen i de offentliga finansema kräver särskilda insatsen

Den fördelningspolitiska utvecklingen beskrivs närmare i bilaga 1.5. Bilagan visar att den utveckling mot ökad inkomstspridning som känne­tecknade 1980-talet, bl a till följd av överhettningen på arbetsmarknaden och de uppdrivna prisema på aktier och fastigheter, bröts under perioden 1991 till 1994.

Många hushåll har drabbats hårt av arbetslöshet och på andra sätt påverkats av den ekonomiska krisen och de nödvändiga stmktur­förändringama och budgetförstärkningama. Trots detta visar bilagan att inkomstspridningen minskade något under regeringsperioden. En orsak till detta är att fallet i fastighetspriser och de höga realräntorna i stor utsträckning påverkat hushåll med relativt höga inkomsten Dessa hushåll har också mer än andra påverkats av det slopade grandavdraget i den statliga beskattningen och de nya egenavgiftema. Samtidigt har de ökade utbetalningama av bostadsbidrag förstärkt inkomstema för hushåll med låga inkomsten

Förbättringen av pensionäremas ekonomiska standard har också bidragit till att hålla tillbaka inkomstspridningen. Denna förbättring beror främst på att allt fler pensionärer får ATP och med högre belopp. Höjningama av pensionstillskott och KBT har också betydelse. Pensionär­ema har även påverkats mindre än andra grapper av många besparingar och skatte- och avgiftshöjningar. Som en följd av detta har pensionäremas inkomster förbättrats betydligt jämfört med andra grappen

15

3  Regeringens kursomläggning

Prop. 1993/94:i50

Bilaga 1 

3.1  Regeringens åtgärder

När regeringen tillträdde i oktober 1991 hade den som mål att förändra och fömya Sverige. Så har också skett och på många områden har föratsättningama för den fortsatta fömyelsen radikalt förbättrats.

I sin första regeringsförklaring angav regeringen fyra stora uppgifter för arbetet under mandatperioden: Att föra in Sverige i det europeiska samarbetet genom förhandlingar om medlemskap i den Europeiska gemenskapen; att bryta den ekonomiska stagnationen och åtempprätta Sverige som tillväxt- och företagaraation, att förbättra vår välfärd och sociala omsorg genom en valfrihetsrevolution i välfärdspolitiken, och att forma en miljömässigt långsiktig och hållbar utveckling.

1 budgetpropositionen 1994 angavs målen i den ekonomiska politiken till nya riktiga jobb och tillförlitliga trygghetssystem baserade på en samlad strategi för god och uthållig tillväxt. Det första målet innebär minst en halvering av arbetslösheten till slutet av 1990-talet, och bör ses som ett etappmål på vägen mot full sysselsättning på den reguljära arbetsmarknaden. Det andra målet innebär att medborgama skall kunna lita på att de system för trygghet och omsorg som det offentliga ansvarar för efter reformering kommer att fungera väl även i ett långt perspektiv.

På samtliga regeringsförklaringens fyra områden har betydande framsteg gjorts.

Två viktiga steg har tagits för Sveriges deltagande i det europeiska samarbetet: Först trädde EES-avtalet i kraft. Därefter har förhandlingama om svenskt medlemskap i Europeiska unionen förts till ett lyckosamt slut med ett mycket gott förhandlingsresultat.

Utmaningama på det ekonomiska området har varit enorma. De lång­siktiga problemen, den intemationella valutaoron, och återverkningama på ekonomin av 1980-talets överhettade finansiella "bubbelekonomi" visade sig värre än de flesta kunnat ana. Mot denna bakgrand har under mandatperioden fattats ett vid en intemationeU jämförelse mycket stort antal genomgripande beslut. Granden har lagts för hög och uthållig tillväxt, ökad sysselsättning i riktiga jobb och tillförlitliga trygghetssys­tem. Företagsklimatet har förbättrats kraftigt, och dagens ekonomiska uppgång kan ses som ett bevis på att politiken ger resultat.

Den ökade arbetslöshet som följt i krisens spår har på kort sikt mot­verkats genom kraftfulla insatser inom utbildningsområdet, arbetsmarknadspolitiken och utbyggnaden av infrastrakturen. De kortsiktiga åtgärdema har kompletterats med långsiktiga åtgärden En ökad sysselsättning och fler investeringar i privat sektor är den enda långsiktigt hållbara lösningen på Sveriges ekonomiska problem.

Det är särskilt de mindre och medelstora företagens situation som har stått och står i fokus för regeringens politik. Föratom ett stort antal skattesänkningar inriktade särskilt på dessa företags behov, t.ex. den slopade skatten på arbetande kapital och den slopade dubbelbeskattningen på riskvilligt kapital, har ett innovationsstöd införts, lagregler förenklats

16

eller avskaffats och arbetsrätten modemiserats. Bl.a. har den tillåtna Prop. 1993/94:150 anställningstiden vid provanställning och arbetstoppar förlängts och Bilaga 1 turordningsregleraa ändrats. Syftet är att, mot bakgrand av arbets­marknadsläget och inför konjunkturappgången, underlätta expansionen för landets småföretag. Därmed blir det lättare för arbetslösa, inte minst ungdomar, att få jobb. Riskkapitalförsörjning på kommersiella villkor har förbättrats genom att 6,5 miljarder kronor förts över till sex s.k. riskkapitalbolag, 1,2 miljarder kronor tillförts nyföretagarlån och de regionala utvecklingsfondema ersatts av utvecklingsbolag vilka genom en fördubbling av sitt kapital disponerar 2,5 miljarder kronor för riskfinansiering. Även Teknikbrostiftelseraa vid universiteten bidrar till fömyelsearbetet. Konkurrensbegränsningar har tagits bort i den nya konkurrenslagen och genom EES-avtalet.

Förslag har lagts fram om en avreglering av elmarknaden så att alla säljare och köpare ges rätt att använda alla ledningar. Ett flertal på sikt effektivitetshöjande bolagiseringar har genomförts eller ligger som förslag hos riksdagen. Exempel finns bl.a. inom kommunikationsområdet: Posten, Telia, Vägverkets produktionsdivision och Domän. Även ett stort antal lyckade privatiseringar av statliga företag har gjorts. Det senaste exemplet är AssiDomän. 49 % av aktiestocken såldes under mars 1994. Nästan 600 000 personer tecknade och erhöll 35 % av aktiema i bolaget. Totalt har privatiseringama av företag tidigare ägda av staten från 1992 t.o.m. april 1994 inbringat nära 14 miljarder kronon Staten förbereder försäljning av delar av sitt innehav i Pharmacia AB.

Finanskrisen hotade att allvarligt och långsiktigt skada den svenska ekonomin. Genom statens åtagande 1992 att garantera bankemas möjligheter att kunna infria sina fordringar och genom den förda finans­politiken, inte minst saneringsprogrammet, har räntoma successivt kunnat sänkas. Den lägre räntenivån och konjunkturförbättringen har lett till ökade intäkter i banksystemet och lägre reserveringsbehov för kreditförlusten Flera banker har genom nyemissioner kunnat stärka sitt kapital. Finanskrisen har kunnat övervinnas på kortare tid än vad som befarades i början av 1993.

Betalningssystemet är säkrat och Nordbanken (inklusive Göta Bank) har med statens hjälp genomgått en betydande omstrakturering och väntas visa vinst på verksamheten under 1994. Skattebetalama bör kunna se fram emot att staten successivt återvinner mycket av tidigare bankstöds-utlägg genom försäljning av Nordbanken och ett antal övertagna panter i form av fastigheten

De offentliga finansema förstärks genom beslut under mandatperioden om 62 miljarder kronor i minskade utgifter och drygt 28 miljarder i ökade skatteinkomster/avgiften Ett flerårigt saneringsprogram har beslutats av riksdagen och det första året i programmet har genomförts, med viss marginal. De beslutade förstärkningama av de offentliga finansema motsvarar en långsiktig effekt på drygt 6 % av BNR Därtill kommer återstående delar av saneringsprogrammet. Totalt ger detta drygt 150 miljarder kronor eller närmare 11 % av BNP.

17

Tabellen nedan visar enbart de beslut som förstärker statsfinanseraa. Prop. 1993/94:150 Det finns också motverkande kraften En del utgifter beror på omständig- Bilaga 1 heter utanför den ekonomiska politikens kontroll. Dit hör utlägg för finanskrisen. Kostnaden för att rädda landets betalningssystem och förhindra krascher och kollapser som skulle ha fått oöverskådliga konsekvenser för enskilda människor, familjer och företag har uppgått till ca 60 miljarder kronon Ett annat exempel på budgetförsvagning utanför den ekonomiska politikens sfär hänför sig till humanitära insatser i en orolig värld: Flyktingmottagningen, framförallt från det foma Jugoslavien, och bidrag till FN-insatser i Bosnien. De har varit och är lika nödvändiga som de varit omöjliga att planera fön

Tabell 3.1  Budgetförstärkningar under mandatperioden

Budgetår

92/93

93/94

94/95

Full effekt

Höstprop. -91 och budgetprop.

jan -92

11,3

13,2

15,1

15,1

Kompl.prop. -92

1,1

3,5

5,0

13,8

Krisprop höst -92

7,2

21,8

26,5

24,9

Budgetprop. jan -93

12,5

14,8

17,4

Budgetprop. jan -94

(inkl. höstprop. -93

samt särpropositioner våren -94)

9,8

19,5

Sunrnia föreslagna och beslutade

åtgärder

19,6

51,0

71,2

90,7

Tabellen tar upp de förslag som antagits av riksdagen samt förslag under våren 1994. Endast sådana förslag som är bestående har medtagits i kolumnen "Full effekt". Den besparing på biståndet om ca 1 miljard kronor som gjordes efter krisöverenskommelsen hösten 1992 är inte inkluderad, eftersom ambitionen är att biståndets andel av BNP åter skall ökas när det statsfmansiella läget så medger Andra besparingar av engångskaraktär har också exkluderats. Av de dryga 90 miljarder kronor som budgetförstärkningama omfattar, ingår 19,5 miljarder i det femåriga saneringsprogrammet. Redan innan detta beslutades hade alltså åtgärder vidtagits som förstärker statsfinansema med drygt 71 miljarden Saneringsprogrammet omfattar totalt 81 miljarder kronor på fem år, varav 46 miljarder kronor är budgetförstärkningar och 35 miljarder kronor hänför sig till posten realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion.

Ett annat sätt att presentera gjorda budgetförstärkningar är en depar­tementsvis analys, som bättre illustrerar områdesvisa förändringar. Här nämns endast de största postema för respektive departement.

18

Tabell 3.2 Budgetförstärkningar departementsvis

Prop.  1993/94:150

Miljarder kronor

gjjg j

Summa

Finansdepartementet

38,4

(minskade räntebidrag, avskaffade investeringsbidrag, minskade bidrag till kommunerna; höjd bensin- och tobaksskatt m.m.)

Socialdepartementet

19,3

(införd karensdag och sänkta ersättningsnivåer i sjukförsäkringen, samordning arbetsskade- och sjukförsäkring, sänkt ersättning för vissa pensionsförmåner; allmän sjukförsäkringsavgift)

Arbetsmarknadsdepartementet

8,4

(sänkt ersättningsnivå och återinförda karensdagar i arbetslöshets­försäkringen, avskaffade statsbidrag företagshälsovård, regeländringar beredskapsarbeten)

Utbildningsdepartementet

2,4

(sänkt intematbidrag o korttidsstöd, slopat bidrag för utrustning i gymnasier, utebliven höjning av studiebidrag o reduktion studiemedelsbelopp, studiebidrag endast 10 mån./studieår)

Försvardepartementet

1,2

(lägre anslag totalförsvaret)

Justitiedepartementet

0,5

(rationalisering inom polisen)

Näringsdepartementet

0,4

(minskning av diverse anslag inom turism, teknisk utveckling m.m.)

Kommunikationsdepartementet

0,2

(rationaliseringar inom väg- o banverkeO

Kulturdepartementet

0,2

(minskade asylkostnader, sänkta dagbidrag för flyktingar)

Utrikesdepartementet

0,1

(lägre anslag till utrikesförvaltningen)

Totalt under mandatperioden exkl. saneringsprogrammet

71,1

Saneringsprogrammet

19,5

TOTALT

90,7

Förändringama i välfärdspolitiken är en integrerad del av den ekonomiska politiken. Omprövning av de offentliga åtagandena har varit nödvändiga för att garantera den framtida välfärden, både genom föränd­ringamas bidrag till saneringen av de offentliga fmansema och genom att systemen nu stimulerar till en utveckling som bättre främjar tillväxt och sysselsättning.

I stort sett samtliga socialförsäkringar har sålunda reformerats i syfte att hushålla med statens utgifter och öka företags och individers ekonomiska intresse för arbete, sparande och företagande. Bland annat har sjukförsäkringen, föräldraförsäkringen, arbetsskadeförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och lönegarantisystemet reformerats. Under våren 1994 läggs förslag om ett nytt mera försäkringsmässigt pensions-

19

system.   Det  innebär genomgripande  förbättringar jämfört  med det    Prop. 1993/94:150

nuvarande ATP-systemet.

Bilaga 1

Arbetmarknadspolitiken har inriktats på aktiva åtgärder och flera nya kostnadseffektiva åtgärder har införts, t.ex. ungdomspraktik och arbets­livsutveckling, vilka har mottagits positivt. Politiken prioriterar de långtidsarbetslösa och ungdomama.

Kommuner och landsting har genom ett nytt statsbidragssystem kunnat öka användning av konkurrens och nya arbetsformen De har kraftigt förbättrat sin hushållning och samtidigt ökat kommuninnevånarnas valfrihet och kortat köen Genom det nya statsbidragssystemet byggt på decentralisering och kommunalt självstyre anger statsmaktema en finansiell ram inom vilken kommunema har större möjligheter än tidigare att utan statlig detaljreglering fullgöra sina uppgifter på det sätt de önskar. Statsmaktemas roll blir att följa upp att nationella mål uppfylls. Den bättre hushållningen avspeglas i att kostnadsutvecklingen för första gången på mycket länge bringats närmare gränsema för vad samhälls­ekonomin medger

Föratsättningama för en miljömässigt uthållig utveckling har förbättrats. Ekonomiska styrmedel har introducerats i växande grad, bland annat för att minska användningen av blyad bensin och stimulera till miljövänligare bilar. Energibeskattningen har reformerats i syfte att göra miljöbeskatt­ningen mer effektiv som miljöpolitiskt instrament, samtidigt som industrins konkurrenskraft stärkts. Arbetet med att ta fram miljöjusterade nationalräkenskaper och skattningar av miljöskulden har drivits på. En utredning om ökad miljörelatering av skattesystemet har tillsatts. I detta sammanhang behandlas frågan om s.k. skatteväxling, dvs. lägre skatt på arbete och högre skatt på verksamheter som belastar miljön. Ett viktigt steg mot kretsloppssamhället har tagits genom införandet av producentansvar. Förslag har lagts om en ny miljöbalk. Förslaget om ändringar i plan- och bygglagen och ny organisation för lantmäteri och fastighetsbildning innebär att myndighetsansvaret blir klarare på dessa områden.

Bred politisk enighet har kunnat nås om viktiga institutionella förändringar. Reformemas betydelse för stabiliteten i det framtida ekonomisk-politiska beslutfattandet kan knappast överskattas. Det gäller dels förslaget omfyraåriga mandatperioder som skall börja tillämpas från och med nästa mandatperiod, dels förslagen om stramare budgetprocess i riksdagen. En stramare budgetprocess i regeringskansliet har genomförts.

Politiken har också lagts om på ett antal andra områden:

Föratsättningama för ökad jämställdhet har stärkts bland annat genom att en månad i föräldraförsäkringen förbehålls vardera föräldem, genom en skärpning av jämställdhetslagen, en starkare roll för JämO och insatser för att öka andelen kvirmliga chefer i näringslivet.

På socialpolitikens område har valfriheten ökat. Handikappreformen har förbättrat situationen för människor med grava funktionshinder Husläkarreformen har gjort det möjligt för enskilda att själva välja sin

20

husläkare.  Inom bamomsorgen har en bamomsorgsgaranti beslutats    Prop. 1993/94:150

samtidigt som rätten att välja omsorgsform har tillkommit.

Bilaga 1

Förslag om införande av vårdnadsbidrag har lagts fram. Förslaget innebär ökad valfrihet för familjeraa när det gäller omsorgen om bamen.

Bostadspolitiken har reformerats i granden. Bostadsbyggandet har avreglerats och subventionema minskas kraftigt. Nya förenklade byggregler för bl.a. bostädemas utformning har införts.

Stora insatser har vidtagits för att förbättra utbildningens kvalitet och effektivisera resursanvändningen i utbildningssystemet. Gymnasieskolan och den högre utbildningen har byggts ut. Inom den högre utbildningen tillkommer drygt 50 000 platser på några ån En omfattande satsning på forskning och forskamtbildning har gjorts möjlig med medel från de numera avskaffade löntagarfondema. Betydande insatser har också gjorts för att förbättra kontaktema mellan högskolor/universitet och det lokala näringslivet.

Regionalpolitiken hai reformerats och tillförts ökade medel. Det goda resultatet i medlemskapsförhandlingama med EU förbättrar ytterligare möjlighetema till en balanserad och positiv utveckling i hela landet. Fömyelsen av regionalpolitiken innebär att föratsättningama för företagande och landsbygdsutveckling har stärkts betydligt. Genom satsningama på utbildning, kommunikationer m.m. förbättras föratsätt­ningama för en positiv utveckling av den svenska landsbygden. Kraftfulla satsningar på kommunikationer och infrastraktur är en viktig del i regeringens långsiktiga politik för välfärd, regional balans och tillväxt. Förbättringama av kommunikationema bidrar till en positiv utveckling av näringslivets konkurrenskraft och produktivitet. Dessa för svenska förhållanden unikt omfattande satsningar på infrastrakturen bidrar också aktivt till att förbättra miljön och sysselsättningsläget.

Utnyttjandet av modem informationsteknologi är ytterligare en viktig faktor som kan bidra till ekonomisk tillväxt och näringslivsutveckling. Sverige gör betydande investeringar i telekommunikationer och har för närvarande ett telenät med en betydande potential för utveckling av informationsteknologi för olika ändamål. Regeringen har därför tagit initiativ till att aktivt stimulera utnyttjandet och användningen av modem informationsteknologi på olika sätt i samhällslivet.

Villkoren för jordbmket har anpassats för att göra det svenska jordbraket konkurrenskraftigt i EU. Medlemskapsavtalet kommer att ge det svenska jordbraket samma föratsättningar som jordbraksföretag i övriga EU.

Modemiseringen av det svenska försvaret mot bakgrand av 1992 års försvarsbeslut fortgår

Regeringen har tagit flera initiativ för att öka den lokala demokratin och valfriheten för medborgama. Medborgamas inflytande och insyn stärks genom bl.a. förslagen till ny lag om kommunala folkomröstningar, offentliga nämndsammanträden och skärpta jävsregien Regeringen har tillsatt en särskild beredning för att främja den ideella sektoms utveckling.

21

Kulturen hai givits bättre betingelser under regeringsperioden. Valfriheten i TV och radio har ökat kraftigt.

För biståndet har nya riktlinjer lagts fast som betonar demokrati, mänskliga rättigheter, marknadsekonomi och ett effektivt utnyttjande av biståndet. Samarbete med Central- och Östeuropa skall äga ram även efter utgången av nästa budgetår. Regeringen har aviserat att den skall återkomma med förslag till nytt samarbetsprogram.

Sänkningen av biståndsramen är temporär U-landsbiståndet skall - i enlighet med vad riksdag och regering tidigare uttalat - åter uppgå till 1 % av BNI så snart Sveriges ekonomi så tillåten

Flyktingpolitiken har lagts om. De restriktioner som den förra regeringen införde i december 1989 har avskaffats och nu tillämpas utlärmingslagens skyddsregler fullt ut. Flyktingmottagandet har gjorts mer flexibelt och avsevärt mer kostnadsefffektivt. Samtidigt har insatsema ökat kraftigt i närområdet till det foma Jugoslavien.

För att uppnå målen på det kriminalpolitiska området hai betydelsefulla förändringar vidtagits i syfte att minska brotten och öka människors trygghet mot brott. Bland aimat har den obligatoriska halvtidsfrigivningen avskaffats och straffen för narkotikabrott och rattfylleri skärpts. Samtidigt utformas kriminalvården mot ökad differentiering och förbättrade behandlingsprogram.

Det är av central betydelse för producentemas investeringsvilja, och ekonomisk verksamhet i allmänhet, att de ekonomiska villkoren för företagsamhet och hushåll är stabila och får verka långsiktigt. Ett upprivande av genomförda stmkturförbättrande åtgärder skulle därför få mycket negativa konsekvenser för den svenska ekonomin och enskilda mäimiskon

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

3.2  Politiken ger resultat

Läget i ekonomin har inte bara stabiliserats utan ekonomin är nu inne i en stark uppgång. Regeringens strategi att dra igång en exportledd expansion av det privata näringslivet fungerar. Granden har lagts för ökad sysselsättning, sunda statsfinanser och tillförlitliga trygghetssystem. Den nedgång i näringslivet som regeringen ärvde har bratits och vänts till en uppgång.

Utgångsläget var att det privata näringslivet vid övergången från 1980-talet till 1990-talet var på väg in i en djup, akut kris. Lönsamheten föll kraftigt och allt fler företag uppvisade allt större förlusten Antalet arbetstillfällen i privat sektor minskade genom omfattande permitteringar, men också genom att många företag helt enkelt slogs ut.

Från mitten av 1989 till slutet av 1993 föll sysselsättningen enbart inom industrin med drygt 260 000 personen Det innebär att var Qärde industrianställd förlorade sitt jobb. Inom den privata tjänstesektora har nedgången sedan sysselsättningstoppen varit drygt 140 000 personen Antalet företagskonkurser har under lågkonjunkturåren 1991 -1993 uppgått till 19 000 per år i genomsnitt, vilket är 3 gånger mer än vad som varit

BNP

+5,5%

0m

M'M'

'mm

MM

å0

m

1992-93

-4,0%

1994-95

11

normalt under den senaste 20-årsperioden. Framtidstron försvaim och investeringama pressades ned till en miniminivå. Produktionskapaciteten minskade. Motom i svensk ekonomi var på väg att stanna.

Regeringens politik bär nu frakt. Avgörande är att det privata näringsli­vet återvirmer konkurrenskraft. Till en del har detta skett genom den ofrivilliga deprecieringen, men den är bara en del av det hela. Under lågkonjunkturen har omvandlingstrycket på företagen varit hårt. Ett omfattande rationaliseringsarbete har genomförts. Omstraktureringen av näringslivet är denna gång starkt målinriktad och mera djupgående än vad som skedde efter 1982 års devalvering. De rationaliseringar som genomförts inom företagen, och mellan företagen, genom nedläggningar och nystartande, ger bestående resultat även när kronan stärks och konkurrensfördelama av dagens kronkurs eventuellt minskar. Konkur­rensläget har skärpts, bl.a. som en följd av den nya lagstiftningen och av EES-avtalet. Även privatiseringen av statliga företag innebär ökad konkurrens.

Produktivitetsökningen inom industrin har varit 8 % i genomsnitt per år 1991-1993, vilket är avsevärt snabbare än under uppgången under 1980-talet och även snabbare än i vår omvärld. Även i år förväntas en god produktivitetstillväxt. Till en del har deima produktivitetsökning dock skett till priset av nedläggning av lågproduktiva tillverkningsenheten

Lönekostnadema har ökat långsamt, bl.a. som en följd av sänkningen av arbetsgivaravgiftema den 1 januari 1993. Arbetskraftskostnadema per producerad enhet har jämfört med omvärlden sjunkit med nästan 30 % åren 1991-1994.

Den exportledda uppgången har varit på väg sedan slutet av 1992. Svenska företag har i hög grad lyckats utnyttja den interaationella konjunkturen och erövrat marknadsandelar. Exporten har ökat med 17 % sedan slutet av 1992. Handelsbalansen gav ett överskott i Qol på 55 miljarder jämfört med ett genomsnitt på 26 miljarder kronor 1990-92. Exportorderingången ökade kraftigt under hela Qolåret.

Nettot av svenska direktinvesteringar i utlandet mot utländska investeringar i Sverige, som för 1980-talet var ett nettoutflöde om 250 miljarder kronor, slog under 1993 om till ett positivt nettoinflöde för första gången på 25 ån

Speciellt anmärkningsvärd är det senaste årets exceptionella ex­portframgångar på de mycket konkurrensutsatta marknadema i Stillahavs­asien. Denna region har varit inne i en stark tillväxtfas under många ån I och med Kinas och Vietnams omläggning till marknadsekonomi och frihandel har regionens importefterfrågan och tillväxt under de senaste åren varit avsevärt högre än i OECD-området. Det svenska exportvärdet till ländema i Fjärran Östem framför allt Japan, Kina, Hongkong, Singapore, Taiwan, Sydkorea, Thailand, Malaysia och Indonesien steg sålunda med hela 56 % 1993 att jämföras med 19 % för den totala exporten. Regionen är Sveriges snabbast växande exportmarknad och närmare 10 % av exporten går nu till detta område att jämföras med 8,5 % till USA. Ländema har kommit att betecknas som mirakel­ekonomier med sin snabba exportledda tillväxt, men det är värt att lägga

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Bytesbalans (Miljarder

+90

kronor)

m$-

yy. .y /span>

''M''-'-MM//

MM 

yyM?.

-41 1992-93

1994-95

Export

+ 17%

+2%

1-,  

-

  i

É

i

yM

IU 

m

å

;'

1990-92         1993-95

23

märke till att de just därför också vuxit fram som stora kunder på grand av sin snabba ökning av importefterfrågan.

Från den svenska konkurrensutsatta sektom sprider sig nu effektema av återhämtningen i ekonomin som ringar på vattnet. Inte minst gäller detta underleverantörerna till exportindustrin. Det gäller också företag i den privata tjänstesektom som har koppling till industrin. När produktionen nu kommer i gång ökar t.ex. även transporter och handel.

Den positiva utvecklingen bekräftas mycket tydligt av de senaste industri-och tjänstebarometrama från Konjunkturinstitutet. Orderingången till industrin översteg markant företagens förväntningar under det första kvartalet 1994. Över en tredjedel av företagen rapporterade ökad orderingång. Det är den högsta andelen sedan mätningama startade 1964. Inom tjänstesektom har den uppgång som redan tidigare observerats för uppdragsverksamhet och delar av partihandeln nu spridit sig till bl.a. åkerier och detaljhandel.

Stärkandet av konkurrenskraften är en del av regeringens strategi. Den kompletteras med åtgärder som ökar förtroendet för den svenska ekonomins framtid både hos hushåll och företag. För företagen är de strategiska skattesänkningama av stor vikt, särskilt förändringama av företagsbeskattningen samt av arvs-, gåvo- och förmögenhetsbeskattning­en. Genom dessa förändringar underlättas inte minst småföretagens expansion, vilket i sin tur bidrar till att skapa nya riktiga jobb. Härtill kommer omfattande avregleringar. Ett hundratal viktiga avregleringar har genomförts eller är på väg.

Även för företagen har de nödvändiga förändringama inom socialför­säkringssystemen varit viktiga eftersom de medverkar till högre effektivitet. Genom att reformera incitament och sänka ersättningsnivåer bidrar åtgärdema till den nödvändiga saneringen av statsfinansema.

Konkurrenskraftsförbättringen och vändningen i ekonomin medför att företagen börjar investera. Produktionskapaciteten har börjat öka.

När också arbetsmarknaden nu är på väg att förbättras kan hushållen se framtiden an med ökad tillförsikt, något som också bekräftas av olika undersökningar.

Det ökade sparandet har medfört att hushållen till betydande del sanerat sina skulden Det privata sparandet kommer att fortsätta att ligga på en högre nivå än under 1980-talet, men hushållen kan även tillåta sig en ökad konsumtion.

Därmed kommer den inhemska efterfrågan att på nytt kunna ta fart. Återhämtningen börjar märkas för de mer hemmamarknadsinriktade företagen. Då får också sysselsättningsökningen en bredare bas, vilket är särskilt viktigt, eftersom det ökar sannolikheten för en icke-inflationistisk lönebildning och fler jobb i hela landet.

Näringslivets fortsatta expansion och produktivitetstillväxt stirriuleras av den satsning på utbildning som nu genomförs. En ökad intagning till universitet och högskolor har skett, särskilda insatser har gjorts inom gymnasieskolan och komvux, liksom en förskjutning i arbetsmarknads­politiken mot utbildning och prioritering av de långtidsarbetslösas situation. Genom den gradvis höjda utbildningsnivån kommer det också

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Industrins

produktion + 15%

yyMy

m

MM

yy./.y

-17. 1990-92

1993-95

Industrins investeringar +43%

-18%

95

1994-

Disponibla

nkomster +2,8%

-1,2%

1992-93

1994-95

24

att bli lättare för företagen att på ett effektivt sätt tillämpa den nya kunskap som kommer vårt land till del genom ett inflöde från andra länden

Inflationsmålet har gjort klart för företag, arbetsmarknadens parter m.fl. att det inte längre går att övervältra snabba kostnadsökningar på kundema. Inflationsförväntningama har minskat kraftigt. Tillsammans med det äimu ansträngda arbetsmarknadsläget medför detta att löne­kostnadema för näringslivet under resten av 1990-talet kan förväntas stiga betydligt långsammare än tidigare. Samtidigt kommer det att finnas behov av nyrekrytering inom vissa branscher, vilket sannolikt kräver förskjutningar i anställningsvillkor och matchnings- och utbildnings­insatsen Processen kan underlättas av den trend i riktning mot decentraliserad lönebildning som under en längre tid pågått i Sverige under trycket av grandläggande ändrade förhållanden på arbets­marknaden. Löneökningar kan i fortsättningen komma att i högre utsträckning baseras på produktivitetstillväxt. Detta är dock främst partemas på arbetsmarknaden ansvarsområde.

Många av de strakturella reformer som genomförts eller planeras kommer att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och bidra till att underlätta det privata näringslivets omvandling och utbyggnad. Exempel på detta är skattereformen, förändringama inom sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa, sänkt ersättning i arbetslöshetsförsäkringen och reformeringen av arbetsrättslagstiftningen. Fortsatta ansträngningar måste göras för att ytterligare öka flexibiliteten på arbetsmarknaden, såväl vad avser lönebildningen som i andra avseenden. Härigenom skapas bättre föratsättningar att nå hög tillväxt utan inflation.

Finanskrisen hotade att allvarligt skada betalningssystemet. Genom den statliga bankgarantin och en stram finanspolitik var det möjligt att få ner räntoma. Det medförde bland annat att betalningssystemet kunde återhämta sig snabbare än de flesta kunnat ana. Därmed är också fömtsättningama goda för att kreditväsendet skall fungera bättre än under 1980-talets spekulationsyra och under krisen i början av 1990-talet.

Den stigande lönsamheten, det stadigt högre kapacitetsutnyttjandet, den växande inhemska efterfrågan, de lägre räntoma och de allt positivare framtidsförväntningaraa hos hushållen gör att investeringarna inom näringslivet, och inte minst inom industrin, bör öka kraftigt under de närmaste åren. En föratsättning är dock att företagens försörjning med riskkapital fungerar tillräckligt väl. De omfattande nyemissioner som förekommit på Stockholmsbörsen tyder på att så är fallet. Främst har storföretagens kapitalbas därigenom breddats på ett sätt som skapar föratsättningar för en investeringsuppgång. För de små företagen har skatteförändringama stor betydelse. Dessutom tillförs riskkapital via de speciella bolag som bildats i samband med utskiftningen av medel från löntagarfondema.

Företagsklimatet i Sverige har förbättrats dramatiskt under de senaste åren. Villkoren för företagande är nu mer förmånliga och stabila i Sverige än de kanske varit under någon period tidigare under efterkrigs­tiden. Detta är också en av föratsättningaraa för den produktions- och

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Pris

ö

knin 35,4%

gor

''.yyy-/

ii

É

10,9%

m

y.y///

1983-91          1992-95      |

25

sysselsättningsexpansion som är nödvändig för att åstadkomma fortsatt    Prop. 1993/94:150 stadigt förbättrade offentliga finanser och hejdad tillväxt i statsskulden.     Bilaga 1

26

F4nlljnii)p

«

o(yni, bawwnatluad titsaaal

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

1990 1991               1992                   1993

Kdllo' Konjunk tur innitum och Finansdepinctncntei.

NettouJ

HiBliiUcBS f

ö

rvtntoincar om Svcrt(

«

s ckonetni

Netual mellan tn

ö

cl tom in>r pl f

ö

rldttnnc resp. fftnlmrin under tiAmustc 12

minader

19S6    1987    1968     19&9    1990    1991     1992    1993    1994 Kalla: Konjunkturinstitutets konjunkiurbiioiTcieT.

1985  1986   1987   198

Ö

   1989   1990   1991   1992   1993   1994 K

å

da: Statistiskt ceniraibyrln

Nyaamilda l

«

di{a platser Sisontsicnsad sene

ntol nyanm

ä

lda ediga platser

S m

å

n. glidonde ned el v

ä

rde

IndistriproduktiofUiiKlev

tnder 1980=100 128

1990 

Källa. AMS.

1992

1986    1387     1988    1989     1990     1991     1992     199i K

å

lki- Suiistiska centnlbyrln.

27

B  Dagsläget och framtiden

Prop. 1993/94150

Bilaga 1

4  Den internationella utvecklingen

4.1   Det globala och det europeiska samarbetet

Världsekonomin har under de senaste åren präglats av två fenomen, dels instabilitet på finansiella marknader, dels flera nya viktiga avtal för ökad frihandel. Ränte- och valutaoron diskuteras senare.

Att flera frihandelsavtal kunnat föras i hamn 1992-94 kan tyckas förvånande med tanke på den lågkonjunktur som präglar Europa och Japan, och som USA befann sig i för bara ett par år sedan. Uppenbar­ligen är de protektionistiska krafteraa i industriländeraa trots allt inte övermäktiga när det kommer till kritan, inte ens i lågkonjunktur Detta är självklart glädjande. Det spelar sannolikt roll att interaationella handelsförhandlingar är så utdragna att konjunkturen hinner växla initiering och avslut. Det verkligt avgörande beslutet förefaller mot bakgrand av senare års erfarenheter därför snarast vara beslutet att starta en förhandlingsprocess. Protektionistiska strömningar visar dock sannolikt sin styrka under kommande år när ingångna avtal och förpliktelser att liberalisera skall tillämpas i praktiken.

Sett ur ett globalt perspektiv är det slutligt undertecknade Gattavtalet viktigast av dessa avtal. För dagen betydet avtalet mest för industri­ländema, eftersom de står för de största andelen av världshandeln. För framtiden betyder dock avtalet sannolikt mer för u-ländema, eftersom det säkerställer en utvecklingsväg för dem byggd på exportledd tillväxt. Bl.a. innehåller avtalet ett avskaffande av restriktioner på u-landsexport av tekovaror senast år 2005. För Sverige iimebär detta att de tekokvoter som vi får leva med som EU-medlem endast blir temporära. För Sverige som liten utrikeshandelsberoende nation innebär avtalet också i övrigt stora fördelar genom tullsänkningar på vår export, ett regelverk för den intemationella tjänstehandeln och ett stärkt och enhetligt handelssystem i den nya världshandelsorganisationen World Trade Organization, WTO.

Till skillnad mot de andra avtalen är Gattavtalet globalt. De övriga är av regional karaktär De regionala avtalen kan ses på två sätt, dels som ett första regionalt steg mot global frihandel, dels som motsatsen, dvs. ett uppgivande av ambitionen att skapa global frihandel och i stället som ett näst bästa altemativ för en mindre grapp länder att skapa regional frihandel. Vilken av dessa två synsätt som kommer att dominera är svårt att i dag säga med någon säkerhet. Samtidigt innebär såväl regional liberalisering som ansträngningar i riktning mot global frihandel att befmtliga handelsrestriktioner avskaffas. Åtgärdema förstärker och kompletterar sålunda varandra. Sverige har ett intresse av att motverka en regionalisering av världshandeln och verka för att den europeiska integration är steg på vägen mot global frihandel.

I Nordamerika ingicks hösten 1994 NAFTA-avtalet, vilket banar väg för ökad frihandel mellan USA, Kanada och Mexico. Redan diskuteras

28

utvidgning av avtalet till länder i karibiska övärlden och några länder i    Prop. 1993/94:150

Sydamerika, bl.a. Chile.

Bilaga 1

I Europa genomfördes enligt tidtabellen 1992 kontinentens sannolikt hittills mest omfattande liberaliseringsprogram i form av EG:s "Inre Marknad". Det följdes upp med EES-avtalet, som knyter EFTA-ländema ekonomiskt nära till EG. Avtalet ger Sverige och EFTA-ländema (utom Schweiz) fri varahandel (utom med livsmedel och jordbraksvaror), fri rörlighet för individer, fri tjänstehandel och fri kapitalrörlighet. Den grad av medinflytande och gemensamt beslutsfattande som EFTA-ländema eftersträvade inom EES-avtalets ram gick dock inte att uppnå. Föratsatt att EU-avtalen med de fyra EFTA-kandidatländeraa förverkligas införs frihandel 1995 i Västeuropa (exklusive Schweiz) för den sista återstående stora varagrappen, nämligen livmedel, jordbraksprodukter och fisk.

Ett stort antal avtal har ingåtts som syftar till ökad handel och djupare ekonomisk integration mellan Europas två delar. För Sverige är detta integrationsarbete av central ekonomisk och politisk betydelse. Vi har ett starkt egenintresse av att kunna påverka, driva på och hävda de nordiska intressena i sammanhanget.

Människoma i Baltikum, Ryssland samt Öst- och Centraleuropa är engagerade i ett gigantiskt samhällsbyggande. Det gäller inte bara att säkerställa fungerande demokratier och rättstaten Samtidigt som man måste stabilisera ekonomiema skall man skapa institutionella förat­sättningar för en fungerande marknadsekonomi för snabbt växande välstånd. Under kommande år och årtionden är vår kanske viktigaste uppgift i Västeuropa att politiskt och ekonomiskt understödja dessa strävanden, bl.a. genom att som medlem i EU arbeta för en tätare integration av de tidigare kommunistiskt styrda statema med Västeuropa. EU är den organisation som har störst potential politiskt och ekonomiskt att underlätta omställningen i öst. En uppgift för Sverige som medlem blir att driva på för att denna potential också utnyttjas maximalt.

I EU kommer Sverige att driva sin traditionella frihandels-och u-landsinriktade handelspolitik. Det är viktigt för Baltikum, Öst- och Centraleuropa och u-ländema, men i lika hög grad för Sverige självt. Under de 20 gångna åren av liberal frihandelsrevolution i världsekonomin har ett par miljarder människor i Asien, Latinamerika och östra Europa tagit stegel in i marknadsekonomin. Borta är ekonomisk inåtvändhet och Sovjetinspirerad statlig planering. Entreprenörer, företag, och länder utnyttjar i växande utsträckning sina komparativa fördelar och möjligheter till stordriftsfördelar. Människoma i Asien har med ökade inkomster i dag tillgång till ett allt större urval av inhemskt producerade och importerade varor och tjänsten Samtidigt får den offentliga sektom i dessa länder växande resurser för att tillfredsställa bl.a. sociala och utbildningspolitiska önskemål.

Det som sker inom EU är av avgörande betydelse för svensk ekonomi och välfärd. Detta gäller oberoende av vilka former Sveriges anknytning till den Europeiska gemenskapen kommer att ta sig. Vårt inflytande över denna utveckling är däremot helt beroende av ett svenskt medlemskap.

4 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 150

29

För EU är utvidgningen med nya medlemsländer och deras integrering    Prop. 1993/94:150 i unionen en av de viktigaste näraliggande uppgifteraa. De politiska    Bilaga 1 överenskommelser som har träffats med Sverige, Finland, Norge och Österrike innebär att EU kan ha sexton medlemsländer den 1 januari 1995.

I EU:s arbete spelar frågan om sysselsättning och arbetslöshet vid fortsatt låg inflation en stor roll. De framsteg som arbetet med genomför­andet av den inre marknaden innebar medförde under andra hälften av 1980-talet en viss sysselsättningsökning i Gemenskapen. En mera permanent förbättring av sysselsättningsläget har dock uteblivit. Arbetslösheten har därigenom blivit strakturell och ett flertal åtgärder krävs för att lösa problemen. Att åstadkomma bättre fungerande och mer flexibla arbetsmarknader liksom att förbättra utbildning och infrastraktur i övrigt, tillhör därför de viktigaste frågoma inom EU. Ett viktigt steg för att förbättra samarbetet i dessa frågor togs med den vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning som Kommissionen lade fram för Europeiska rådet i december 1993. Den följs nu upp genom en rad åtgärder, både nationellt och gemensamt. Vitboken baseras på tre huvudlinjer:

Det krävs stabila makroekonomiska förhållanden, som stödjer marknadskrafterna,

Det krävs strakturella åtgärder som förbättrar industrins konkur­renskraft och som möjliggör fullt utnyttjande av den inre marknaden (bl.a. transeuropeiska nätverk TEN),

Det krävs förbättringar av arbetsmarknademas funktionssätt.

Arbetet med att utveckla formeraa för det ekonomisk-politiska samarbetet pågån Sverige är genom samarbetet mellan EU och EFTA redan delaktigt i EU:s arbete för ökad tillväxt och sysselsättning. Ett konkret resultat är att Europeiska Investeringsbanken (EIB) inom kort beräknas få möjlighet att finansiera projekt i EFTA-ländema. Sverige och banken har inlett diskussioner om finansiering av svenska projekt inom energi, miljövård och infrastraktur med anknytning till transeuropeiska nätverk. Vidare utvecklas samarbetet mellan EIB och den Nordiska investeringsbanken.

Sverige följer nära EU:s ekonomisk-politiska samarbete och ut­vecklingen av den ekonomiska och monetära unionen, EMU.

Under fas 11 av EMU, som inleddes den 1 januari 1994, skall samordningen av den ekonomiska politiken förstärkas. I denna fas gäller regler som syftar till att förhindra att medlemsländema för en oansvarig finanspolitik. En särskild procedur vid alltför stora underskott i de offentliga finansema skall tillämpas.

Europeiska Monetära Institutet (EMI) startade sin verksamhet vid årsskiftet. EMI har främst till uppgift att förbereda valutaunionen, dvs. den tredje fasen av EMU.

Även i OECD:s arbete spelar frågan om sysselsättning och arbetslöshet en stor roll. I en omfattande studie har orsakema till arbetslösheten i

30

medlemsländema ingående undersökts, och förslag till åtgärder skall Prop. 1993/94:150 läggas fram. Studiens slutsats är att den huvudsakliga orsaken till Bilaga 1 arbetslösheten i OECD-ländema är bristande fömyelse och anpassning. Detta gäller inte minst Europa. Studien kommer att behandlas vid OECD:s ministerrådsmöte i juni 1994, och den har också utgjort underlag för en sysselsättningskonferens mellan de sju stora industri­ländema i Detroit i mars 1994. Sverige lägger stor vikt vid OECD:s sysselsättningsstudie, och särskilt vid att den skall ge ett konkret underlag för hur en politik som kraftfullt kan öka sysselsättningen skall se ut. Sverige samverkar här med de övriga nordiska ländema.

Även i det nordiska samarbetet har sysselsättningsfrågorna spelat stor roll, och Sverige har aktivt deltagit i och drivit detta samarbete framåt under året som ordförande i Nordiska Ministerrådet. De nordiska fmans-och ekonomiministrama lade våren 1994 fram rapporten "Nordiskt samarbete för ökad sysselsättning", där en lång rad åtgärder för ökad sysselsättning på nationellt och nordiskt plan presenterades. Vidare har infrastrakturinvesteringar av nordiskt intresse studerats, där både konkreta projekt och frågor om finansiering aktualiserats.

4.2  Den internationella konjunkturen

Konjunkturen i OECD-området är fortfarande starkt splittrad. Uppgången i USA har tilltagit i styrka under andra halvåret 1993 och sker nu på bred front. Företagens investeringar ökar kraftigt samtidigt som det höga bostadsbyggandet fortsätten Den privata konsumtionen stiger gradvis på grand av att hushållens inkomster och förväntningar stiger i takt med den tilltagande sysselsättningen. Även i Kanada och Storbritannien förefaller återhämtningen vara befäst. I Storbritannien kan BNP komma att växa med uppemot 3 % 1994. Den för tillfället starkt konsumtionsdrivna uppgången dämpas successivt av en stramare finanspolitik och ersätts av en tilltagande investeringsuppgång.

Den svaga konjunkturatvecklingen i Kontinentaleuropa fortsätten Regionen som helhet kan ha passerat bottenläget, men det saknas fort­farande säkra indikationer på att en återhämtning inletts. Den fortsatt låga aktiviteten har medfört att inflationen sjunkit ytterligare. I västra Tyskland skedde en viss återhämtning under det andra halvåret 1993. BNP väntas emellertid sjunka på nytt i början av 1994 på grand av minskad privat konsumtion. Först under senare delen av 1994 väntas en svag uppgång. I Frankrike sker sannolikt en återhämtning under 1994. Tilltagande nettoexport och stigande privat konsumtion väntas bli de drivande kraftema i uppgången.

I Japan går det ännu inte att skönja några tecken på att en vändning skulle vara nära förestående. Den rekordstarka yenen försvårar en exportledd konjunktumppgång. Företagens vinster faller, vilket påverkar investeringar och sysselsättning negativt. Även den privata konsumtionen dämpas på grand av lägre tillväxt i löner och bonusutbetalningar.

31

Samtliga nordiska länder upplever en relativt stark återhämtning under Prop. 1993/94:150 1994 och fortsatt god tillväxt föratses även under 1995. Arbetslösheten Bilaga 1 i de nordiska ländema påverkas dock ännu förhållandevis svagt av tillväxten även om sysselsättningen nu börjar öka i Sverige och Finland. Stark konkurrens på hemmamarknaden, en hög andel ledig kapacitet i näringslivet och en förväntad appreciering av valutoma bibehåller inflationen på en låg nivå.

Penningpolitiken står alltjämt i fokus för bedömningen av den ekonomiska utvecklingen. Kraften i uppgången under Qärde kvartalet 1993 fick den amerikanska centralbanken Federal Reserve att dra upp de korta räntoraa för att hindra inflationen från att blossa upp. Farhågor för en inflationsuppgång drog upp också de långa räntoraa. Även de europeiska räntoraa påverkades.

Betydande räntesänkningar i samtliga Kontinentaleuropeiska länder har ännu inte genererat någon återhämtning. Mot bakgrand av den låga aktiviteten och det låga inflationstrycket anses realräntoraa i flertalet europeiska länder höga. Det finns tydliga tecken på att inflationen avtar i Tyskland och att den kan närma sig 2 % 1995. Detta skapar, tillsam­mans med den finanspolitiska åtstramningen, utrymme för fortsatta räntesänkningar under prognosperioden och övriga europeiska länder kan därmed följa eften En sådan lättnad ökar utsiktema för en återhämtning i tillväxten. Det kan därtill finnas ett visst utrymme för lägre långa ränton I Japan är det penningpolitiska expansionsutrymmet mycket begränsat. Trots de mycket låga räntoma kan man dock inte utesluta ytterligare sänkningar av diskontot.

Det budgetförslag som godkändes av den amerikanska kongressen i början av augusti 1993 innebär att en betydande finanspolitisk åtstramning för perioden fram t.o.m. 1998 planeras.

Svaga offentliga finanser är ett problem för de europeiska ländema. Under 1994 stramas dock finanspolitiken åt i flertalet europeiska länden vilket bör stärka marknaderaas förtroende och bidra till lägre ränton Konsolideringen lägger granden för en mer balanserad ekonomisk utveck­ling i ett medelfristigt perspektiv, men innebär sannolikt på kort sikt alt den inhemska efterfrågan försvagas. Den expansiva finanspolitiska inriktningen i Japan står i stark kontrast till åtstramningaraa i flertalet länder i OECD-området. I början av febraari lade den japanska regering­en fram det Qärde och hittills största stimulanspaketet inom loppet av 18 månaden Denna gång var skattesänkningar ett viktigt inslag vid sidan av infrastraktursatsningar.

Skuldsaneringsprocessen i den privata sektom, främst hushållen, har varit ett grandläggande problem för många industriländer de senaste åren, bl.a. USA, Kanada, Storbritannien, Australien, Japan och de nordiska länderaa. Med undantag för Japan framstår skuldsättningen inte längre som ett lika stort hinder för stigande privat konsumtion. Den höga arbetslösheten har dock en dämpande effekt på inkomster och konsum­tionsbenägenhet. Ökad sysselsättning utgör nu den enskilt största ekonomisk-politiska utmaningen i Europa. Kostnadema för arbetslösheten

32

är också en viktig förklaring till de svaga offentliga finansema. Först    Prop. 1993/94:150

1995 väntas arbetslösheten börja minska totalt sett.

Bilaga 1

I Fjärran Östem exklusive Japan, vilket inkluderar de s.k. fyra tigrama, dvs. Hongkong, Sydkorea, Taiwan och Singapore, samt Kina, Malaysia, Thailand och Indonesien, steg BNP med knappt 8 % 1993. I år väntas tillväxten i denna region uppgå till 7 %. På grand av över­hettning nådde inflationen tvåsiffriga tal 1993, främst beroende på utvecklingen i Kina och Hongkong. Det åtstramningsprogram som infördes av den kinesiska regeringen i juli 1993 väntas bringa ned inflationen i Kina till ca 8 % i år samtidigt som tillväxten därmed också dämpas.

Sammantaget innebär prognosen att utsiktema för OECD-området som helhet ljusnat något under senare tid. BNP-tillväxten beräknas i år uppgå till 2,0 %, för att öka till 2,7 % 1995. Samtidigt förblir inflationstrycket lågt. Inflationen avtar till 2,4 % 1994 för aft öka till 2,7 % 1995. Arbetslösheten i OECD-Europa stiger till drygt 11 % i år och blir även kvar på den nivån 1995. De tidigare redovisade stelhetema på den europeiska arbetsmarknaden bromsar fortfarande nedgången i arbets­lösheten. I Nordamerika har arbetslösheten varit i avtagande sedan 1992. I USA föratses arbetslösheten falla till ca 6,5 % i år och drygt 6 % 1995 i takt med att konjunkturen förstärks. I Fjärran Östem exkl. Japan väntas högkonjunkturen bestå i flertalet länden Den extremt kraftiga tillväxten i Kina väntas avta i år, men blir ändå så hög att den ligger i paritet med eller över andra länder i regionen.

De yttre konjunkturella föratsättningama kommer att vara goda för den svenska ekonomin under de närmaste åren. Både Sverige och flertalet europeiska länder måste dock angripa strakturproblem som utgör hinder för en bättre sysselsättningsutveckling. En samverkan på olika områden ökar förutsättningama för framgång.

5  Den ekonomiska utvecklingen i Sverige 1994-1995

Den svenska ekonomin befinner sig nu i början av en återhämtningsfas. Exporten ökade snabbt under andra halvåret 1993 samtidigt som den inhemska efterfrågan stabiliserades. Under 1994 väntas en fortsatt kraftig exportuppgång medföra att den samlade produktionen av varor och tjänster stiger med ca 2,5 %. När även den inhemska efterfrågan börjar öka mer markant nästa år föratses BNP-tillväxten bli ca 3 %.

Konkurrensläget för den svenska industrin är starkt. Detta beror på den kraftiga produktivitetsutvecklingen de senaste två åren, en förhållandevis återhållsam löneutveckling, de sänkta arbetsgivaravgifteraa samt deprecieringen. Konkurrenssituationen har tagit sig uttryck i betydande marknadsandelsvinsten Detta har successivt spridit sig till inhemska underleverantörer och lett till ökande optimism även hos övriga aktörer i ekonomin.

33

Också under prognosperioden kommer exporten att fungera som motor Prop. 1993/94:150 för ekonomins återhämtning. Det är i denna sektor som sysselsättnings- Bilaga 1 expansionen sker först. Detta bidrar till ökande inkomster och framtidstro hos hushållen. Den privata tjänstesektom exporterar både direkt och indirekt som insatsleverantör till andra branschen Totalt sett går närmare 30 % av tjänsteproduktionen direkt eller indirekt på export. Ökande investeringar i näringslivet leder till ytterligare aktivitet och sysselsättning i ekonomin.

Konjunkturinstitutets barometrar för såväl industrin som tjänste­sektorema tyder på en mycket positiv utveckling. Samtidigt har hus­hållens framtidsoptimism ökat kraftigt enligt SCB:s undersökningar. Detta kan också utläsas i statistiken för detaljhandeln, där utvecklingen varit positiv under årets första månaden

Den privata konsumtionen återhämtade sig märkbart under andra halvåret 1993. Hushållens anpassning av sina skulder till en nivå som bättre passar nya föratsättningar tycks ha varit snabbare i Sverige än i andra jämförbara länder och förefaller snart vara slutförd. (Diagram 5.1). Samtidigt har prisema på vissa tillgångsmarknader, t.ex. aktiemarknaden, ökat kraftigt. Prisema på egna hem synes ha stabiliserats.

Diagram 5.1   Hushållens skuldsättning i förhållande till disponibel inkomst

Storbritannien

1980  1982  1984  1986  1988  1990  1992  1994

Källor: OECD, Satistiska Centralbyrån och Finansdepartementet.

Någon snabb ökning av konsumtionen är dock inte att vänta av flera skäl. De långsiktiga motiven för ett högt hushållsparande kvarstår Realräntan efter skatt är historiskt sett mycket hög. Det tar också tid innan arbetslösheten sjunker till avsevärt lägre nivåen

Den privata konsumtionen väntas öka i måttlig takt de närmaste åren, 1,2 % i år och 1,5 % nästa ån

34

Bmttoinvesteringama i näringslivet väntas vända kraftigt uppåt i ån Prop. 1993/94:150 Tillväxten föratses bli närmare 10 % för att sedan accelerera till närmare Bilaga 1 15 % under 1995. Inom industrin är investeringsexpansionen mycket stark med en sammanlagd ökning på nära 40 % i år och nästa ån Snabb produktionsökning, god lönsamhet samt en föratsedd fortsatt räntened­gång skapar föratsättningar för ökade investeringar. Ökade industriin­vesteringar är nödvändiga för att den starka exportefterfrågan skall kunna mötas utan att påtagliga kapacitetsrestriktioner uppkommer i vissa branschen Det är därför av vikt att också de långsiktiga föratsättningama för industriverksamhet uppfattas som goda och stabila, så att investerin­gar verkligen kommer till stånd.

Också i andra delar av ekonomin ökar investeringama successivt när hemmamarknaden återhämtar sig. De statliga investeringama inom infrastrakturområdet, som ökar med sammantaget 25 % 1993-95, spelar en viktig roll för den totala investeringsutvecklingen. Trots den kraftiga expansionen i näringslivet väntas de totala bmttoinvesteringama minska med ca 3 % i år på grand av den fortsatta nedgången i bostadsinvesterin­gama. Nästa år beräknas de totala brattoinvesteringama öka med ca 9 %.

Den inhemska efterfrågan återhämtar sig successivt de närmaste åren. Fortfarande pågår dock anpassningar som verkar dämpande ytterligare en tid. Bostadsbyggandet fortsätter att minska. Anpassningen av den kommunala konsumtionen till de långsiktiga ekonomiska fömtsättningama fortsätten Sammantaget minskar den inhemska efterfrågan med någon tiondel i år för att nästa år öka med drygt 2 %.

I takt med att den inhemska efterfrågan tilltar kommer också importen att öka. Importen var under 1993 oväntat hög med tanke på efterfråge­läget samt att importvaror genom deprecieringen blivit relativt sett dyrare. I viss mån bör dessa relativpriseffekter verka hämmande på importutvecklingen under den närmaste tiden.

När arbetsmarknadsläget försvagades i början av 1990-talet dämpades löneökningstakten kraftigt. Detta mönster bröts dock 1993, då de totalt uppmätta timlönekostnadema enligt viss statistik ökade snabbare än året före trots en betydande försämring av arbetsmarknadsläget. Detta inger oro inför utvecklingen på längre sikt. Andra statistikkällor anger dock en lägre löneökning 1993 än 1992, varför någon bestämd slutsats om löneutvecklingen ännu inte kan dras. Till en del består löneökningen av s.k. strakturell löneglidning som uppstår när sysselsättningen fallen Den genomsnitUiga timlönen kan då stiga utan att någon enskild person får högre lön. Detta beror dels på att de som kvarstår i sysselsättning har högre genomsnittslön, dels på att utbetalda avgångsvederlag m.m. drar upp lönesumman utan att något arbete utförs. Enligt en preliminär undersökning av Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet förklarar denna effekt knappt 1 procentenhet av den fyraprocentiga ökningen 1993. Denna effekt bortfaller i år, varför löneökningaraa väntas minska till 3 %. Efterfrågan på arbetskraft ökar successivt, vilket beräknas innebära en viss ökad löneglidning så att den genomsnittliga timlönen i ekonomin ökar med 3 1/4 % 1995.

35

IkbellS.l   Nyckeltal

Årlig procentuell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

1992

1993

1994

1995

Timlön (kostnad)

3,6

3,9

3,0

3,3

KPI (dec.-dec.)

1,9

4,1

1,9

2,8

KPI (årsgenomsnitO

2,3

4,7

1,6

2,7

Disponibel inkomst

2,7

-3,9

2,1

0,7

Sparkvot (nivä)

7,4

7,2

8,1

7,3

Industriproduktion

-0,7

1,8

8,5

6,1

Relativ enhetsarbetskostnad

-3,7

-25,9

0,2

1,6

Handelsbalans (mdkr)

34,3

55,2

90,2

109,0

Bytesbalans (mdkr)

-38,7

-2,1

33,6

55,9

Bytesbalans ( % av BNP)

-2,7

-0,1

2,2

3,5

öppen arbetslöshet ( % av arbets-

kraften)

5,3

8,2

8,0

7,2

Den offentliga sektoms finansiella sparande

(% av BNP)

-7,4

-13,4

-10,5

-9,2

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet. Ikbell 5.2  Försörjningsbalans

Miljarder kr 1993

Procentuell

1 volymförändring

1992

1993

1994

1995

BNP

1 449,5

-1,9

-2,1

2,4

3,0

Import

418,5

1,3

-0,4

4,1

6,5

Tillgång

1 868,0

-1,0

-1,6

2,8

3,9

Privat konsumtion

792,8

-1,9

-3,8

1,2

1,5

Offentlig konsumtion

401,7

-0,6

-0,7

-1,6

-0,9

Stat

127,1

1,7

3,5

-2,0

0,5

Kommuner

274,6

-1,6

-2,5

-1,5

-1,5

Bruttoinvesteringar

204,5

-11,0

-16,2

-3,5

8,5

Näringsliv

109,9

-15,6

-16,3

9,4

13,9

Bostäder

60,4

-6,4

-28,3

-41,0

-7,0

Myndigheter

34,1

1,2

3,6

-0,3

1,2

Lagerinvesteringar'

-5,3

1,3

0,3

0,1

0,1

Export

474,3

2,2

7,2

10,0

8,0

Användning

1 868,0

-1,0

-1,6

2,8

3,9

Inhemsk användning

1 393,6

-2,2

-4,9

-0,2

2,1

Förändring i procent av föregående års BNP. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Inflationstrycket i den svenska ekonomin är för närvarande mycket svagt. Under loppet av 1994 beräknas konsumentpriserna öka med mindre än 2 %. Den appreciering av kronan som hittills skett i år, och som i viss mån föratsätts fortsätta, minskar också risken för ökade importprisen Mätt som årsgenomsnitt beräknas KPI-ökningen uppgå till 1,6 % i år och 2,7 % nästa ån

Arbetsmarknadsläget förbättras under perioden. Nedgången i arbetslös­heten begränsas dock av en förhållandevis stark produktivitetsutveckling, samt under 1994 av en kraftigt ökande medelarbetstid. Under den senare delen av året väntas den öppna arbetslösheten börja minska. Nästa år ökar behovet av arbetskraft ytterligare vilket leder till att den öppna arbetslösheten minskar från ca 8 % till drygt 7 % mätt som årsmedeltal. Antalet personer i konjunkturberoende åtgärder, som uppgår till drygt

36

6 % av arbetskraften, väntas börja minska under den senare delen av    Prop. 1993/94:150

1995.

Bilaga 1

bytesbalansen visar successivt allt större överskott. Under 1995 beräknas detta uppgå till ca 3,5 % av BNP. En sådan storlek på bytes­balansöverskottet är vid en interaationell jämförelse ovanlig. Det finns dock flera skäl till att Sverige bör ha ett överskott i nuvarande läge. Under en period med mycket låga bostadsinvesteringar är det rimligt att sparandet kanaliseras till utlandet. I samma riktning verkar den demogra­fiska situationen under 1990-talet då andelen pensionärer med ett relativt sett lågt sparande minskar. Därtill kommer att det relativa resursutnyt­tjandet förmodligen är lägre i Sverige än i omvärlden.

Sammantaget innebär utvecklingen i ekonomin att BNP-tillväxten väntas bli närmare 2,5 % i år och 3 % under 1995.

6  Utvecklingen på längre sikt

6.1  Altemativ för den svenska ekonomin

Föratsättningaraa för en hög och uthållig tillväxt är mycket gynnsamma. De strakturella reformer som genomförts de senaste åren skatterefor­men, förändringar inom sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa, föränd­ringar inom arbetsmarknadslagstiftningen, lägre företagsbeskattning, framför allt för småföretag, förändrade villkor för kommunema m.m. har förbättrat ekonomins funktionssätt och bäddat för en snabb återhämt­ning. Dessa åtgärders betydelse framstår tydligt nu när ekonomin börjar återhämta sig. En väl fungerande ekonomi är en nödvändig föratsättning för att kunna kombinera ett högt kapacitetsutnyttjande och hög sys­selsättning med stabila prisen

Nedan presenteras tre altemativa scenarier med olika tillväxttakter för perioden efter 1995, dvs. åren 1996-1999. Syftet med scenarierna är att illustrera bl. a. arbetsmarknadens och de offentliga finansemas utveckling under några olika tillväxtaltemativ i ett medelfristigt perspektiv.

Det bör betonas att scenariema inte är prognosen De senaste årens omfattande strakturella förändringar samt nuvarande stora obalanser på arbetsmarknaden och i de offentliga finanseraa gör det extra osäkert att, på grandval av historiska erfarenheter, bedöma hur ekonomin utvecklas och reagerar.

Alla tre scenarieraa föratsätter medlemskap i EU och att saneringspro­grammet enligt 1993 års reviderade finansplan genomförs. Liberaliserin­gen av världshandeln, det nya GATT-avtalet, den europeiska integra­tionen och en successivt starkare internationell konjunktur medför att tillväxten inom OECD-området beräknas till i genomsnitt kring 3 % åren 1996 - 1999. Sveriges exportmarknad inom samma länderområde väntas växa med drygt 6 %. I Fjärran Östera beräknas importefterfrågan, och därmed de svenska exportmöjlighetema, bli ännu starkare. Samma intemationella utveckling, och därmed samma marknadstillväxt, har antagits i alla tre altemativen.

37

Skillnadema mellan altemativen beror dels på den förda ekonomiska Prop. 1993/94:150 politiken, dels på arbetsmarknadens funktionssätt. Skillnadema i politiken Bilaga 1 tar sig uttryck i att villkoren för företagande är gynnsammare och därmed tilltron till den svenska utvecklingen allt större i högtillväxtaltemativen. Detta ger successivt högre investeringar. En god utveckling i näringslivet ökar också tilltron till den utvecklingen hos hushållen och därmed deras konsumtionsvilja. Genom fortsatta förändringar inom arbetsmarknads­politikens och arbetslivets områden kan allt mera av arbetskraften mobiliseras; arbetskraftsutbudet blir större och tillväxtpotentialen högre. Lönebildningen är återhållsammare och därmed förstärks konkurrens­kraften. Exporten blir högre och importen hålls tillbaka.

Altemativet med 2 procents tillväxt per år illustrerar en utveckling där inga ytterligare strakturreformer genomförs utöver saneringsprogrammet. Tidigare genomförda strakturreformer antas inte ha någon stor effekt. Bl.a. av detta skäl samt med hänsyn till att löneökningaraa 1993 kan anses vara högre än vad man skulle kunna förvänta sig vid rådande arbetsmarknadsläge antas arbetsmarknaden fungera sämre än tidigare, och sämre än vad som egentligen kan anses troligt. Rörligheten mellan yrken, branscher och företag är låg, delvis som följd av att arbetsmarknads- och utbildningspolitiken antas inte ge förväntade resultat. Flaskhalsar uppstår följaktligen snabbt med löneökningar och ett kompensationstänkande som sprider löneökningama till hela ekonomin. Företagsklimatet uppfattas inte som tillräckligt gott, investeringama blir lägre och hushållens tilltro till framtiden sämre. Prisstabiliseringspolitiken blir då inte heller trovärdig.

I altemativet med 3 procents tillväxt per år illustreras ett förlopp där inga ytterligare strakturreformer genomförs, utöver de som ligger i saneringsprogrammet, samtidigt som arbetsmarknaden fungerar bättre än tidigare till följd av bl.a. skattereformens förändringar i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringama samt andra regelförändringar. Straktur-reformema beaktas dock på ett förhållandevis försiktigt sätt. Den begränsade löneflexibiliteten medför tendenser till inflationsdrivande löneökningar innan arbetslösheten sjunkit så att det politiska delmålet om halverad arbetslöshet uppnåtts.

För att uppnå altemativet med 4 procents tillväxt per år krävs att saneringsprogrammet genomförs jämte fortsatta strakturella reformer inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken samt inom socialförsäk-ringaraa. Detta förbättrar föratsättningaraa för en icke-inflationistisk lönebildning och ett högt arbetsutbud. Sambandet mellan avgifter och förmåner inom socialförsäkringssystemen förstärks. Företagsklimatet uppfattas som gott, investeringsbenägenheten hög och hushållens tilltro tillframtiden är också hög. Arbetsmarknaden antas utmärkas av en hög grad av flexibilitet som följd av genomförda och tillkommande reformen Prisstabiliseringspolitiken uppfattas som trovärdig vilket förebygger inflationsdrivande löneökningar och möjliggör lägre ränton

I tvåprocents-alteraativet avbryts den ekonomiska expansionen i förtid av att flaskhalsar på arbetsmarknaden ger löneökningar som sprider sig till hela ekonomin redan vid hög arbetslöshet. Inflationsförväntningama ökar och räntoma stigen Osäkerheten hos såväl hushåll som näringsliv

38

tilltar. Tillsammans hämmar detta både konsumtions- och investerings­aktiviteten. Kapitalstockama stiger betydligt långsammare än i altemati­ven ovan och tendenser till prisökningar uppstår snabbt. Bytesbalansen uppvisar betydande överskott, främst på grand av den privata sektoras osäkerhet om framtiden och därför höga sparande. Sysselsättnings­ökningen stannar vid 70-80 000 personer och arbetslösheten permanentas på en mycket hög nivå.

I scenariet med 3 % i genomsnittlig tillväxt ökar sysselsättningen med ca 270 (X)0 personer mellan 1995 och 1999. Summan av öppen arbetslös­het och personer i konjunkturberoende åtgärder sjunker från ca 14 % i år till ca 10 % av arbetskraften år 1999. Lönsamheten och realräntoraa utvecklas på ett tämligen gynnsamt sätt och möjliggör en investerings­ökning på ca 11 % per ån Investeringskvoten, dvs. investeringaraa som andel av BNP, uppgår slutåret till ca 18 %. Investeringstillväxten är central för produktions- och sysselsättningsökningen. En större kapital­stock, högre sysselsättningsnivå och stigande produktivitet möjliggör en långsiktigt växande produktionsnivå. Det stigande kapacitetsutnyttjandet medför risker för ökad inflation, främst i slutet av perioden. Utrikeshan­deln genererar betydande överskott och bidrar till en förstärkning av den svenska kronan. Tillsammans med en måttlig inhemsk kostnadsutveckling resulterar detta i att den underliggande inflationen (mätt som nettoprisin­dex) understiger 2.5 % under hela perioden, även om konsument­prisindex som följd av främst subventionsminskningar ökar något mera.

Högtillväxtaltemativet iimebär en ökning av BNP med i genomsnitt ca 4 % per ån En kraftigt ökad optimism i hushållssektom medför en fallande sparkvot och hög konsumtionstillväxt. Eftersom arbetsmarknaden är mycket flexibel, både vad gäller lönebildning och yrkesmässig rörlighet, kan den ekonomiska aktiviteten stiga utan att löner och priser accelererar Därmed faller räntoma och investeringaraa ökar mycket snabbt. Investeringskvoten stiger till ca 21 % år 1999. Den växande kapitalstocken är en föratsättning för en fortsatt balanserad expansion. Bytesbalansen visar överskott trots den kraftiga investeringsuppgången. Liksom i altemativet med 3 procents årlig tillväxt bidrar detta till en förstärkning av växelkursen. Sammantaget stiger ekonomins resursutnyt­tjande kraftigt. Sysselsättningen beräknas öka med ca 450 000 personen Den öppna arbetslösheten och antalet personer i åtgärder raer än halveras.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

F

ö

retagens investeringar (1995-1999)        +985f

+62%

17.

All. 17.

tal

Antal nya jobb,  1000-1995-1999)

437

258

3%

i7.

39

TkbeU 6.1   BNP-tiliväxt 1996-1999 enligt tre olika alternativ

Procentuell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

1996

1997

1998

1999

2 %

BNP

3,1

2,3

1,6

1,0

Bidrag från

konsumtion

0,7

0,6

0,5

0,8

kapitalbildning

2,4

1,8

1,0

0,3

Varav investeringar

1,8

1,4

0,9

0,6

3 %

BNP

3,9

3,4

2,6

2,2

Bidrag frän

konsumtion

0,8

0,9

0,7

0,8

kapitalbildning

3,1

2,5

1,8

1,3

Varav investeringar

2,5

2,3

1,6

1,4

4 %

BNP

4,9

4,2

3,6

3,3

Bidrag från

konsumtion

0,9

1,1

1,0

1,0

kapitalbildning

4,0

3,1

2,6

2,1

Varav investeringar

3,5

3,2

2,7

2,3

Källa: Finansdepartementet

6.2 Den långsiktiga konsekvenskalkylen 1994/95 - 1998/99 och de totala offentliga finansema

Den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK:n) utgör ett av regeringens underlag inför långsiktiga utgifts- och inkomstbeslut. Beräkningama i LK:n visar i första hand utvecklingen av statens inkomster och utgifter under perioden 1994/951998/99. Syftet med LK:n är att beräkna utgifter och inkomster till följd av redan fattade beslut och gjorda åtaganden under vissa antaganden om den ekonomiska utvecklingen. LK.n är således inte någon prognos för den framtida utvecklingen.

LK-beräkningaraa och beräkningaraa för hela den offentliga sektom baseras på de tidigare redovisade altemativa kalkyleraa för den ekono­miska utvecklingen, dvs. de tre alteraativen med 2, 3 respektive 4 procents årlig genomsniftlig BNP-tillväxt fno.m. 1996.

Budgetavgiften till EU och andra kostnader och intäkter till följd av ett medlemsskap har inte tagits med i LK-beräkningaraa. Ett utanförskap skulle också ha effekter på de offenfliga finanseraa. Inte heller detta har beaktats i LK-kalkylema.

Den höjning av pensionsåldem som föratsätts ske enligt riksdagens beslut har inte heller beaktats.

Biståndet antas ligga kvar med oförändrad nominell nivå på 1994/95 års nivå. För stödet till Östeuropa har inga ytterligare medel beräknats efter det att nuvarande beslut löper ut.

Samarbete med Central- och Östeuropa skall äga ram även efter utgången av nästa budgetår Regeringen har aviserat att den skall återkomma med förslag till nytt samarbetsprogram.

40

Sänkningen av biståndsramen är temporär U-landsbiståndet skall - i    Prop. 1993/94:150 enlighet med vad riksdag och regering tidigare uttalat - åter uppgå till    Bilaga 1 1 % av BNI så snart Sveriges ekonomi så tillåten

Det program för sanering av de offentliga finansema som regeringen presenterade i kompletteringspropositionen våren 1993 och som riksdagen fattade principbeslut om (prop. 1992/93:150, rskn 447), har i sin helhet betraktats som ett redan fattat beslut och ligger således med i beräk­ningama. Några ytterligare åtgärder utöver saneringsprogrammet har ej beaktats.

Tiibell 6.2  Budgetsaldo och statens lånebehov under LK-perioden

BNP-tillväxt 2 %, 3 % och 4 % Miljarder kronor, löpande priser

1993/94

1994/95

1995/96

1996/97

1997/98

1998/99

Alternativ 2 %

Budgetsaldo, mdkr % av BNP

-197,5 -13,4

-150,7 -9,7

-143,8 -8,7

-137,7 -7,9

-132,5 -7,3

-131,1 -6,9

Länebehov, mdkr % av BNP

239,6 16,2

195,7 12,6

179,0 10,9

172,8 9,9

166,0 9,1

166,9 8,8

Alternativ 3 %

Budgetsaldo, mdkr % av BNP

-197,5 -13,4

-150,7 -9,7

-138,7 -8,4

-117,8 -6,8

-97,3 -5,3

-84,3 -4,4

Lånebehov, mdkr % av BNP

239,6 16,2

195,7 12,6

175,3 10,7

146,6 8,4

120,5 6,6

99,3

5,2

Alternativ 4 %

Budgetsaldo, mdkr % av BNP

-197,5 -13,4

-150,7 -9,7

-130,5 -7,9

-102,1 -5,9

-80,2 -4,4

-62,9

-3,2

Lånebehov, mdkr % av BNP

239,6 16,2

195,7 12,6

161,8 9,8

124,4 7,2

93,3 5,1

69,9 3,6

Käila: Finansdepartementet.

I altemativet med två procents årlig tillväxt minskar budgetunderskottet endast i begränsad utsträckning under LK-perioden från knappt 200 miljarder kronor till ca 130 miljarder kronor eller ca 7 % av BNP. Statens lånebehov utanför statsbudgeten beror främst på arbetslöshetens utveckling och åtföljande lånebehov för att täcka det underskott som vid höga utgifter i arbetslöshetsförsäkringen uppstår i Arbetsmarknadsfonden. Eftersom arbetslösheten endast minskar i begränsad utsträckning vid två procents tillväxt ligger underskottet i Arbetsmarknadsfonden kvar på en hög nivå och det totala lånebehovet beräknas till ca 170 miljarder kronor motsvarande närmare 9 % av BNP. Statsskulden beräknas stiga från nuvarande knappa 1200 miljarder kronor till närmare 2 100 miljarder kronon

I altemativet med tre procents tillväxt utvecklas budgetsaldot gynnsam­mare. Underskottet sjunker till ca 84 miljarder kronor vid periodens slut budgetåret 1998/99. Den högre tillväxten leder till högre sysselsättning

41

och lägre arbetslöshet och lånebehovet sjunker till knappt 100 miljarder    Prop. 1993/94:150 kronor, ca 5 % av BNP. Statsskulden fortsätter att stiga men i lång-    Bilaga 1 sammare takt och torde vid periodens slut uppgå till drygt 1900 miljarder kronon / LK-kalkylerna har inte beaktats åtgärder för att fortsätta förbättringen av statsfinansema bortom saneringsprogrammet.

I altemativet med den högsta tillväxten, 4 % per år, sjunker bud­getsaldot ytterligare, till 63 miljarder kronon Den gynnsamma ekonomis­ka utvecklingen medför att det ytteriigare lånebehovet begränsas till 7 miljarder kronor och det totala lånebehovet följaktligen sjunker till 70 miljarder kronor, ca 3,5 % av BNP. Inte heller i detta altemativ har beaktats åtgärder för att förbättra statsfinanseraa bortom sanerings­programmet.

Det primära offentliga sparandet, dvs. exklusive ränteinkomster och-och utgifter, förbättras i alla altemativen bl.a. som en följd av sanerings­programmet. Det är dock endast i altemativet med fyra procents tillväxt som ett överskott nås mot slutet av perioden (tabell 6.3).

Tabell 6.3 Det primära offentliga sparandet

Offentligt sparande exkl. ränte- och kapitalinkomster/utgifter % av BNP

1994     1995     1996

1997

1998

1999

Altemativ 2 %       -10,5      -8,5      -6,7

-4,4

-2.6

-1,8

Altemativ 3 %       -10,5      -8,5      -6,0

-3,5

-1,4

-0,1

Altemativ 4 %       -10,4      -8,5      -5,4

-2,3

0,3

2,1

Det privata sparandet är omfattande i alteraativet med låg tillväxt beroende på låg investeringsnivå. Den låga aktiviteten medför att bytesbalansen visar överskott. Vid hög tillväxt med hög investerings- och konsumtionsnivå blir det privata sparandet och bytesbalansöverskottet lägre (tabell 6.4).

Tabell 6,4  Finansiellt sparande och bytesbalans

procent av BNP

1996

1997

1998

1999

Alternativ 2 % Offentligt sparande Privat sparande Bytesbalans

-8,4 12,6

4,2

-7,4

11,7

4,2

-6,2

10,2

4,0

-5,9 9,7 3,8

Alternativ 3 % Offentligt sparande Privat sparande Bytesbalans

-7,9

12,1

4,2

-5,5 9,5 4,0

-4,3 8,1 3,8

-3,3 6,8 3,5

Alternativ 4 %

Offentligt sparande Privat sparande Bytesbalans

-6,4 10,1

3,7

-4,6

7,7 3,1

-2,4 4,7 2,3

-0,8

2,5 1,7

42

c Mål, förutsättningar och krav

Prop. 1993/94150

Bilaga 1 Genom en samlad strategi för god och uthållig tillväxt skapas möjligheter att uppnå regeringens två centrala mål i den ekonomiska politiken: nya riktiga jobb och tillförlitliga trygghetssystem.

En god grand har lagts genom regeringens åtgärder för att sanera och omdana den svenska ekonomin. Efter de svåra omställningar som varit nödvändiga har en återhämtning inletts. Den svenska ekonomin står nu rastad på ett helt annat sätt än tidigare att ta vara på de möjligheter som uppgången gen

Den tidigare diskussionen har visat att en genomsnittlig tillväxt på ca 3 % per år är fullt möjlig under de närmaste åren. Detta kommer också att medföra en betydande sysselsättningsökning. Arbetslösheten kommer att minska. Men regeringen har högre mål än så. Målet att minst halvera antalet öppet arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder till decenniets slut kan enligt de gjorda beräkningaraa inte uppnås med en tillväxt på 3 % per ån Tillväxten måste vara högre, ca 4 % per år, och detta utan att inflationen ökar. Det är dock regeringens avsikt att genom en fortsatt budgetsanering och åtgärder som förbättrar arbetsmarknadens sätt att fungera skapa föratsättningar för att stoppa skuldökningen och halvera arbetslösheten redan vid en tillväxt på 3 % per ån

För att nå en tillväxt på 4 % per år torde det vara nödvändigt med betydande ytterligare ansträngningar.

För att åstadkomma en utveckling som uppfyller de politiska målen krävs god interaationell tillväxt. Tendenser till protektionism måste motverkas. För att fullt ut kunna utnyttja de interaationella föratsätt­ningaraa krävs att Sverige blir medlem i den Europeiska unionen (EU). Medlemskap är också avgörande för investeringsutvecklingen och lägre räntor (kapitel 6).

Saneringen av statsfinansema måste fullföljas så att ökningen av den offentliga skuldsättningen upphör (kapitel 7).

Produktionen av offentligt finansierade tjänster såsom vård och omsorg måste organiseras så att den ger bästa möjliga utbyte för skattepengama. Fortsatt effektivisering är nödvändig för att medborgaraa skall få ut så mycket och så god service som möjligt. Detta gäller oberoende av om produktionen sker i offentlig eller privat regi.

En låg inflation och en lönebildning som är förenlig med inflations­målet är nödvändigt (kapitel 8). Genom ökad knytning mellan avgifter och förmåner kan skattekilama och skattebelastningen på arbete minska och den eftersträvade sysselsättningsökningen nås (kapitel 9).

Det krävs också att arbetsmarknaden fungerar väl så att arbetsgivare och arbetssökande kan mötas och att anpassning till en föränderlig omvärld kan ske utan att prisstabiliteten äventyras (kapitel 10). Lönema måste följa produktiviteten om jobben skall kunna bevaras och nya jobb tillkomma. Detta kräver att staten utformar välfärdssystemen så att det lönar sig att arbeta.

43

I kontrast till vad som sagts ovan är den ekonomiska politiken till en Prop. 1993/94:150 början mera passiv i tvåprocentsaltemativet. Allt eftersom det blir tydligt Bilaga 1 att statsskulden fortsätter att galoppera och arbetslösheten permanentas på en hög nivå försämras emellertid föratsättningama att bryta denna utveckling. Efter något eller några år blir det uppenbart att extrema insatser i form av besparingar och/eller skattehöjningar krävs för att sanera de offentliga finansema. Det kommer att framstå som allt mer osäkert om huravida sådana ingrepp är förenliga med en högre framtida tillväxt. En sådan ond cirkel blir mycket svår att bryta och stora och långvariga uppoffringar krävs av medborgaraa.

I det följande diskuteras kraven på politiken inom olika områden för att undvika en sådan utveckling och i stället nå de uppställda målen i fråga om tillväxt, sysselsättning och offentliga finansen

7  Medlemskap i EU

7.1  Inledning

Den 13 november 1994 skall Sveriges folk ta ställning till om Sverige skall bli medlem i EU eller om Sverige skall stå vid sidan om. Det är först den 13 november som frågan avgörs, och regeringen kan på intet sätt genom sitt nödvändiga förberedelsearbete för medlemskap föregripa utgången av folkomröstningen. Skulle det bli ett nej kommer Sverige, med alla de konsekvenser det ställningstagandet har, att vara utanför EU under överskådlig framtid.

Det svenska avtalet med EU om villkoren för ett svenskt medlemskap öppnar vägen för en ny fas i Sveriges ekonomiska utveckling. Avtalet är betydelsefullt för Sveriges ekonomi på både kort och lång sikt. Sveriges traditionellt stora beroende av den nära omvärldens ekonomiska politik och av internationell handel gör det naturligt för oss att försäkra oss om ett så nära samarbete som möjligt med de ekonomier som betyder mest för vår utveckling. Avtalet i sig innebär också att diskussionen om och analysen av medlemskapet nu kan fördjupas:

Många missförstånd och feltolkningar av medlemskapets innebörd har undanröjts.

Avtalet är i sig ett exempel på Sveriges möjligheter att hävda sina intressen och värderingar i det mellanstatliga samarbetet om EU:s fortsatta utveckling.

Betydelsen av medlemskapet i EU kan ställas i relation till både den svenska ekonomins nuvarande läge och dess långsiktiga utveckling.

44

7.2  Det svenska avtalet med EU

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1 Tisdagen den  12 april  1994 kom Sverige slutligt överens med den europeiska unionen om villkoren för ett svenskt medlemskap. Resultatet av förhandlingen motsvarade högt ställda förväntningar.

Avtalets omedelbara betydelse ligger i att det på viktiga punkter innebar en mer förmånlig behandling än vad som låg i EU:s ursprangliga regler och förhandlingsbud. På flera viktiga punkter förbättrar avtalet det ekonomiska utbytet av Sveriges medlemskap:

EU inför nya regler för stöd för att främja utvecklingen i de glest befolkade norra delama av Sverige.

Sverige beviljas en infasning av avgiften till EU:s budget, som minskar den statsfinansiella belastningen med nästan tio miljarder kronor under de första åren. Den samhällsekonomiska vinsten av infasningen är väsentligt större än så på grand av att infasningen underlättar ekonomins och statsfmanseraas återhämtning.

En viktig innebörd av avtalet är också att det demonstrerar Sveriges möjlighet att i viktiga avseenden förändra och förbättra EU-samarbetets villkor Avtalet innebar flera för hela EU principiellt viktiga genombrott inom förhandlingens ram:

Sveriges begäran att behålla frihandeln med de baltiska stateraa tillgodosågs genom att hela EU tar samma steg.

Deklarationeraa på miljöns område signalerar en höjning av ambitioneraa inom hela EU. I en gemensam deklaration understryks att en hög nivå för miljöskyddet skall vara utgångspunkten för gemenskapens olika åtgärden EU utfäster sig att se över nuvarande EU-regler mot bakgrand av denna deklaration. Även en anpassning till EU:s regler innebär i vissa fall en skärpning av miljölagstift­ningen.

Det nya mål 6 inom regionalpolitiken avspeglar de andra stateraas beredvillighet att ta hänsyn till enskilda medlemmars behov.

Förhandlingsresultatet korrigerar bilden av EU som en centralistisk och för små medlemmar okänslig sammanslutning. Medlemsstatemas vilja att gemensamt åstadkomma resultat sitter i högsätet.

Förhandlingen bekräftar att Sverige har en väsentlig roll att spela i EU:s och hela Europas fortsatta utveckling. Att de principiellt viktiga genombrotten kommit på frihandelns och miljöns område visar hur Sverige kommer att använda det inflytande som medlemskapet gen

5 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

45

7.3  EU-medlemskapet och framtiden

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1 De långsiktiga konsekvensema av avtalet är de mest betydelsefulla. Under de senaste månadema har flera utredningar om konsekvenseraa av ett svenskt medlemskap i EU lagts fram. De samhällsekonomiska konsek­vensema behandlas i SOU 1994:6.

Utredningen drar slutsatsen att den långsiktiga ekonomiska utvecklingen gynnas av ett svenskt medlemskap i den europeiska unionen. Man vamar för hårdragna försök att siffersätta faroma av ett utanförskap, men tvekar inte om riktningen i fråga om väntade effekten

Vår bedömning är att effektema genom den hårdare konkurrensen och genom ett ökat inslag av s.k. vertikala eller mer teknologiintensiva investeringar leder till långsiktigt högre tillväxttakt. Det innebär att de samlade investeringama ökar genom att aktiviteten i ekonomin blir högre. Det drar med sig större investeringar i infrastraktur, bostäder och andra hemmamarknadsinriktade verksamheten Effekten på de samlade investeringaraa väger långt tyngre än följderaa bara för direktinvesteringama. 1 detta perspektiv förefaller en bestående höjning av tillväxttakten med en halv procentenhet inte som någon orimlig uppskattning, även om det saknas underlag för mer exakta prognoser (SOU 1994:6, s. 180).

En betydande del av en sådan BNP-ökning förbättrar de offentliga finansema. En sådan högre tillväxt kommer således att leda till ökade offentliga intäkten Ett medlemskap kommer med all sannolikhet att innebära att både svenska och utländska företag i högre grad än vid utanförskap förlägger investeringar till Sverige. Svenska företag kan fortsätta att investera i Sverige och samtidigt befinna sig inom EU. På samma sätt kan utländska företag få ett ökat intresse av att förlägga sin utbyggnad i Sverige. Produktionskapaciteten ökar och därmed möjlig­heten att nå målen om ökad sysselsättning och halverad arbetslöshet.

7.4  EU-medlemskapets effekter på kortare sikt

Även de kortsiktiga konsekvenseraa för den svenska ekonomin av avtalet är betydelsefulla. Den svenska ekonomin befinner sig i återhämtningens början.

En fortsatt återhämtningen föratsätter förtroende för ekonomins framtid hos såväl investerare och placerare som hos löntagare och konsumenten Ett beslut om medlemskap ökar förtroendet. Det återspeglas i lägre ränton Medlemskapets positiva effekter på investeringaraa ger redan på kort sikt en högre efterfrågenivå i Sverige, vilket bidrar till snabbare återhämtning.

En del av effekten av ett utanförskap kommer troligen via de fmansiella marknadema. Ett nej kan i första hand antas påverka både valutakursen och räntan negativt. Även på kort sikt kan det dessutom få effekt på investeringama, t.ex. om potentiella investerare dröjer med sina beslut

46

i väntan på att medlemskapsfrågan avgörs. Såväl samhällsekonomin som    Prop. 1993/94:150 de offentliga finansema påverkas negativt. För de offentliga finansemas    Bilaga 1 del kommer de negativa effektema via högre kostnader för statsskulden och en utebliven minskning av arbetslösheten.

8  Sanerade offendiga finanser

8.1   Statsskuld och sysselsättning

Underskotten i de offentliga finansema försämrar den offentliga sektoms finansiella förmögenhetsställning. Den svenska offentliga nettoskuldens andel av BNP ökar snabbt.

Det för i år beräknade offentliga underskottet på drygt 10 % av BNP utgör, med undantag för Grekland, det största underskottet bland alla OECD-länden Om underskott av denna storleksordningen skulle bli bestående leder det till en galopperande statsskuld.

En stor och växande offentlig skuld är skadlig genom att den för­väntade inflationen liksom den allmänna osäkerheten ökar. Riskema för framtida skattehöjningar och utgiftsminskningar uppfattas som stora. En ökning av inflationsförväntningama och osäkerheten leder till högre räntor och allmänt högre riskpremier, vilket dämpar såväl investeringama som hushållens konsumtion. Lägre investeringar iimebär lägre produk­tionskapacitet och ökar därmed riskema för överhettning när efterfrågan stigen Obalanseraa på arbetsmarknaden permanentas med omfattande långtidsarbetslöshet, utslagning och sociala problem som följd.

En snabbt växande offentlig skuld medför också att räntebetalningaraa i allt större utsträckning tränger ut andra offentliga utgiften Därmed blir det svårt att upprätthålla tillförlitliga trygghetssystem. Även framtida generationer belastas, eftersom de genom skatter och reducerade offentliga utgifter får finansiera räntoraa på den offentliga skulden.

Riksdagen har därför på regeringens förslag i 1992 års finansplan lagt fast målet att de offentliga finanseraa skall balansera över en konjunktur­cykel så att den offentliga skuldens andel av BNP på sikt minskan

Mot denna bakgrand är det av yttersta vikt att den offentliga sektoras underskott reduceras så att en hållbar och trovärdig utveckling av den offentliga skuldsättningen uppnås. Endast under dessa föratsättningar kan räntoma sjunka och osäkerheten reduceras på ett sätt som befrämjar investeringama, tillväxten, sysselsättningen och trygghetssystemen. Saneringen av de offentliga finansema bör ske på det sätt som preciserats i det av riksdagen antagna saneringsprogrammet. I ett längre tidsperspek­tiv är det önskvärt att arbetslösheten kan motverkas även genom allmänt lägre skatt på arbete. Uftsökningar och skattesänkningar måste emellertid finansieras fullt ut.

Skattehöjningar som leder till högre skattekilar innebär att tillväxt och sysselsättning motverkas. Därmed eroderas också den ekonomiska basen för konsumtion, trygghetssystem och välfärd. Skattetrycket och skatte­kilama är redan i utgångsläget höga i ett intemationellt perspektiv. De

47

nödvändiga budgetförstärkningaraa måste således åstadkommas genom en    Prop. 1993/94:150

kombination av utgiftsnedskäraingar, inkomstförstärkningar och avgifter    Bilaga 1

som  motsvarar  förmånema,   såsom  angivits. i   saneringsprogrammet.

Vidare krävs fortsatta strakturella reformer som leder till en varaktigt låg

arbetslöshet vid hög förvärvsfrekvens. Trygghetssystemen kan på sikt

säkras endast genom en växande privat sekton

Eftersom räntekostnaderaa stiger i takt med skuldökningen blir kraven på budgetförstärkningar och produktionshöj ande strakturella reformer allt större ju längre tid som går innan de genomförs. Att vänta med sådana minskar därför den politiska handlingsfriheten och försvårar upprätt­hållandet av tillförlitliga trygghetssystem.

Den senaste konjunktumedgången dämpades i stor utsträckning av de i Sverige förhållandevis starka automatiska stabilisatorema, dvs. att transfereringar och arbetsmarknadspolitiska åtgärder höll uppe de disponibla inkomstema trots en kraftig produktions- och sysselsättnings­nedgång. Om inte ökningen av skuldens andel av BNP kan vändas till en minskning under nuvarande återhämtning kan dessa automatiska stabilisatorer sannolikt inte tillåtas verka fullt ut i nästa konjunktur­nedgång. Då ökar risken för en djup konjunktumedgång med ökad arbets­löshet m.m.

Vid nuvarande mycket stora underskott i de offentliga finansema finns det inget utrymme för en allmänt expansiv finanspolitik. Det skulle i stället få en kontraktiv inverkan med högre räntor, lägre tillväxt och lägre sysselsättning. Länder som har väsentligt lägre underskott än Sverige bedöms varken av sig själva eller av intemationella organisationer som OECD och IMF ha utrymme för en expansiv finanspolitik. Dessa bedömningar baseras på tidigare erfarenheter från olika OECD-länden Det enda OECD-land som anses ha ett mera betydande utrymme för en expansiv finanspolitik är Japan, som enligt OECD:s beräkningar har ett stmkturellt överskott i de offentliga finanseraa på cirka 1 % a BNP.

De tre olika scenariema för den ekonomiska utvecklingen fram till 1999 visar tillväxtens stora betydelse för de offentliga finansema. Vid samtliga altemativ föratsätts att det ursprangliga saneringsprogrammet för de offentliga finansema genomförs enligt 1993 års kompletterings­proposition och tidsprofil. Underskottet i det offentliga sparandet minskar i alla tre altemativen men det är endast i altemativ 4 % som skulden börjar minska som andel av BNP. Regeringen har, som tidigare angivits, för avsikt att fortsätta budgetsaneringen efter det att saneringsprogrammet genomförts i sin helhet.

8.2  De offentliga finansema och saneringsprogrammet

Förslaget till saneringsprogram i den reviderade finansplanen 1993 innebar förstärkningar av de offentliga finansema på ca 81 miljarder kronor, netto i 1993 års priser, fram till 1998. Minskade transfereringar och ökade inkomster skall leda till en förstärkning på 46 miljarder

48

kronon Begränsning av den offentliga konsumtionen beräknades innebära    Prop. 1993/94:150

en förstärkning på 35 miljarder kronon

Bilaga 1

De minskade transfereringama och de ökade inkomstema fördelades enligt den reviderade finansplanen 1993 på följande sätt:

Minskade transfereringar till hushällen m.m. Miljarder kronor

*        pensioner

*        arbetslöshetsförsäkringen m.m.

*        sjuk- och arbetsskadeförsäkringen samt

 avgifter inom sjuk- och tandvården

*        familjepolitiken

*        bostadssektom

10

4

1 3

26 8

Reformerat ATP-system

5

Ökade inkomster

15

*        effektivare skatteindrivning

*        breddad bas för mervärdesskatten

*        miljö- och punktskatter

*        ny fastighetstaxering

4

2 8

1

46

Under hösten 1993, i budgetpropositionen 1994 samt i propositioner under våren har, i och med denna proposition, föreslagits följande åtgärder som är hänförliga till saneringsprogrammet.

Full effekt, netto (miljarder kronor)

*

Indexering av miljö- och punktskatter

6,7

*

Högre avgifter, lägre förmåner och ökade själv­risker inom tandvårds-, föräldra- och arbetslöshets­försäkringama m.m. samt besparingar vad gäller läkemedel

8,7

*

Effektiviserad skatteindrivning

2

* Begränsad delpension

2,1

Summa åtgärder som hänförs till saneringsprogrammet    19,5

Ett led i saneringsprogrammet är effektivare skatteindrivning. Skattemyn­dighetema har fått särskilda resurser för detta ändamål. Riksskatteverket skall se till att insatsema blir tillräckligt koncentrerade för att få effekt. En försiktig uppskattning baserad på RSVs anslagsframställning ger vid handen att en effekt om 2 miljarder kronor bör kunna uppnås. Den centrala grapp för bekämpande av ekonomisk brottslighet som utreds under Riksåklagarens ledning kommer också att bidra till att sanerings­programmet uppfylls på denna punkt.

49

De av riksdagen hittills beslutade samt av regeringen våren 1994 Prop. 1993/94:150 ytterligare föreslagna åtgärderaa omfattar således ca 19,5 miljarder Bilaga 1 kronor av saneringsprogrammets 46 miljarder avseende reducerade transferingar och ökade skatter eller avgiften Inom denna del av saneringsprogrammet har förslag lagts och beslut fattats som innebär en snabbare sanering än vad en jämn fördelning över den aktuella perioden på 4,5 år fno.m. budgetåret 1994/95 t.o.m. kalenderåret 1998 skulle ge.

För att fullfölja denna del av saneringsprogrammet krävs således beslut avseende ytterligare drygt 26 miljarder kronon Enligt riksdagsut­redningens förslag kommer 1995 års budgetproposition att omfatta 18 månader (den 1 juli 1995 till den 31 december 1996) som en följd av övergång till kalenderår som budgetår Enbart ett genomförande av programmet i jämn takt innebär därför att en stor del av återstoden av saneringsprogrammet bör läggas fram i 1995 års budgetproposition samt i särpropositioner i anslutning till denna. Som senare redovisas avser regeringen därtill att tidigarelägga delar av programmet.

Saneringsprogrammet bör vidare följas upp löpande vad gäller åtgär­demas faktiska genomslag på de offentliga finanseraa. Jämförelsenormen bör därvid vara ett jämnt genomförande under perioden den 1 juli 1994 till den 31 december 1998.

Genomslaget av hittills beslutade åtgärder beräknas uppgå till drygt 5,5 miljarder kronor år 1994, vilket är något mer än vid en jämn fördelning över perioden.

Genomslaget av hittills beslutade åtgärder år 1995 beräknas till drygt 13 miljarder kronon För att uppnå ett belopp på 15 miljarder kronor år 1995 vilket skulle krävas vid ett jämnt genomförande måste de till­kommande åtgärdema således få ett genomslag på närmare 2 miljarder kronor år 1995. Regeringen avser att senast i budgetpropositionen 1995 föreslå åtgärder som ger minst detta tillkommande genomslag år 1995.

Saneringsprogrammets andra del, realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion, uppskattades i den reviderade finansplanen 1993 ge minskade utgifter med 35 miljarder kronor om jämförelse görs med en real ökning på 2 % per år (jämförelsenormen). Detta fördelar sig dels på statlig, dels på kommunal konsumtion.

Realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion definieras som att konsumtionen tillåts öka i samma takt som den för ekonomin genomsnit­tliga prisutvecklingen (BNP-deflatom).

Oförändrade reala utgifter för offenUig konsumtion 1995 hade inneburit en 7 miljarder lägre nivå än vid en utveckling enligt jämförelsenormen. Enligt prognosen blir den faktiska nivån lägre. De reala utgiftema för offentlig konsumtion väntas nämligen understiga 1994 års nivå med 8 miljarder kronor i 1993 års prisnivå. Av saneringspgrogrammets beräknade 35 miljarder kronor har således 15 miljarder kronor uppnåtts. Även i detta avseende har saneringsprogrammet således påbörjats på ett tillfredsställande sätt.

Budgetunderskottet för innevarande budgetån 1993/94, beräknas nu bli ca 197,5 miljarder kronon Detta är ca 20 miljarder kronor mindre än enligt beräkningama i  budgetpropositionen  1994.  Denna revidering

50

förklaras framför allt av engångsinkomster från försäljning av statliga    Prop. 1993/94:150 bolag och av att den förbättrade kronkursen minskar utgiftema för    Bilaga 1 statsskuldräntoma.  Utöver detta torde utgiftema för arbetsmarknads­politiska åtgärder bli lägre. Budgetsaldot försämras med ca 10 miljarder kionor jämfört med föregående budgetån

Lånebehovet för innevarande budgetår beräknas nu till 240 miljarder kronon I budgetpropositionen uppgick motsvarande beräkning till knappt 272 miljarder kronon Förbättringen på 32 miljarder förklaras framför allt av det bättre budgetsaldot men också av återbetalning av lån till Riksgäldskontoret.

Lånebehovet och budgetläget förbättras 1994/95. Budgetsaldot beräknas bli drygt 150 miljarder kronor och lånebehovet beräknas falla till ca 195 miljarder kronon Det förbättrade läget förklaras framför allt av lägre utgifter, inklusive lägre ränteutgiften Det förbättrade arbetsmarknadsläget medför också ett lägre lånebehov.

Statens finansiella sparande förbättras mellan kalenderåren 1993 och 1995 med ca 85 miljarder kronor från ett underskott på ca 250 miljarder kronor till ca 165 miljarder kronon Det finansiella sparandet i AP-fonden respektive i kommunsektom försvagas under samma period med knappt 40 miljarder kronor varför den totala förbättringen i de offentliga finansema blir knappt 50 miljarder kronon

De förbättrade statsfinansema under 1994 och 1995 innebär att under­skottet i de totala offentliga finansema minskar med ca 4 procentenheter från ca 13,5 % av BNP 1993 till ca 9 % 1995. Förbättringen faller helt på staten. Detta är en större förbättring än som föratsågs både i finansplanen i januari i år och i kompletteringspropositionen för ett år sedan. Skattetrycket faller något men detta motsvaras av en större förändring på utgiftssidan, på grand av något bättre arbetsmarknadsläge, att bankstödet upphör och låg inflation.

8.3   Strukturella reformer inom socialförsäkringama

Strukturella reformer i andra länder

Strakturella reformer har stått högt upp på den politiska dagordningen i OECD-ländema under det senaste decenniet. Skälet till detta har varit att man funnit den ekonomiska utvecklingen otillfredsställande och syftet med reformema har varit att göra ekonomiema mer öppna gentemot omvärlden och mer flexibla. Öppna och effektiva marknader för varor och tjänsten utsatta för såväl utländsk som inhemsk konkurrens är det bästa sättet att nå hög tillväxt och en god levnadsstandard. Regeringama har därför sökt identifiera strakturella stelheter och snedvridningar i syfte att genomföra förändringar. Även om det skiljer mycket i graden av reformsträvande från land till land är alla OECD-länder inbegripna i denna strakturanpassningsprocess. De svenska reformeraa ligger således väl i linje med utvecklingen i övriga OECD-länden

51

Med tanke på behovet av att minska graden av snedvridning, mellan    Prop. 1993/94:150 arbete och fritid och mellan konsumtion och sparande, är det också en    Bilaga 1 återkommande   uppfattning   i   OECD-ländemas   policydokument   att budgetunderskotten skall minskas främst genom utgiftsbegränsningar och inte genom höjda skatten

Privatiseringar har genomförts i en rad länder och fler föratses. Det rör sig om privatiseringar inom bank- och försäkringsverksamhet, tele­kommunikationer och post samt skeppsbyggnad.

Insikten om behovet av att öka effektiviteten i den offentliga sektom har lett till en rad reformer som bl.a. syftar till att göra olika verksam­heter mer marknadsanpassade, t.ex. genom att öka konkurrensen där så varit möjligt. En form för detta är att lägga ut produktion av tidigare offentligt producerade tjänster på privata entreprenören

Reformering av de svenska socialförsäkringarna

Under de senaste åren har en rad förändringar inom de offentliga utgiftssystemen skett även i Sverige. Uppmärksamheten har ofta koncentrerats på effektema på de offentliga finansema, men syftet är vidare än så. Målet är att skapa en väl fungerande ekonomi och lägga granden för en uthållig tillväxt och välfärd. Omprövningen av den offentliga sektoras roll fyller således en dubbel funktion: dels för att bidra till att sanera de offentliga finansema, dels att skapa drivkrafter för en god hushållning med ekonomiska resurser och förhindra att arbetslös­heten varaktigt hamnar på hög nivå. För att uppnå målet om en halvering av arbetslösheten och en stabil ekonomisk bas för välfärdssystemen krävs att även den fortsatta saneringen av de offentliga finansema utformas på detta sätt.

Reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen redovisas i avsnitt   12. Vissa viktiga reformområden redovisas kortfattat i det följande.

Pensionsreformen

OECD har påtalat behovet att reformera av pensionssystemen i en rad länder inklusive Tyskland, Frankrike, Österrike, Finland och Sverige. Pensionssystemen bör göras mer försäkringsmässiga, dvs. ett klarare samband mellan den enskildes inbetalningar och den pension han/hon senare erhåller bör skapas. I avsaknad av reformer skulle pension­systemen i en rad länder bli en mycket stor belastning för de offentliga budgetarna framöver

Föratsättningar för en genomgripande förändring av det svenska ålderspensionssystemet föreligger nu i och med Pensionsarbetsgrappens förslag. Det föreslagna systemet utgår från principen att hela livsinkomsten skall påverka pensionen, vilket förstärker sambandet mellan avgifter och förmåner samt skapar följsamhet till såväl samhällsekonomin som medellivslängden, samtidigt som grandtryggheten består Det blir

52

också mera lönsamt att arbeta efter 65 års ålden Stimulansen till arbete    Prop. 1993/94:150 den ekonomiska granden för såväl detta som andra socialförsäk-    Bilaga 1 ringssystem förbättras. Det förslagna pensionssystemet inkluderar även ett betydande sparande bl.a. i form av individuellt premiereservsparande som förbättrar föratsättningama för en god och uthållig tillväxt.

I den överenskommelse som hösten 1992 träffades mellan regeringen och socialdemokratema ingick att den allmänna pensionsåldera successivt skulle höjas till 66 ån På grandval av denna överenskommelse föreslog regeringen i proposition 1992/93:155 om höjd pensionsålder en sådan höjning av pensionsåldem. 1 sift betänkande 18992/93:SfU 15 uttalade socialförsäkringsutskottet att det är en principiellt riktig åtgärd att höja pensionsåldem men att det med beaktande av det aktuella arbetsmar­knadsläget inte var motiverat att redan den 1 oktober 1993 påbörja en höjning. Utskottet föreslog samtidigt att Pensionsarbetsgrappen skulle få i uppdrag att ytterligare bereda frågan. Riksdagen biträdde utskottets förslag.

Pensionsarbetsgrappen har i sitt betänkande Reformerat pensionssystem (SOU 1994:20) framlagt förslag till en genomgripande förändring av det allmänna pensionssystemet. Syftet är att göra systemet mer följsamt såväl mot samhällsekonomin som i förhållande till demografiska förändringar såsom förändringar i den förväntade livslängden. Grandläggande för det reformerade systemet är att pensionen skall baseras på hela livsinkom­sten. Ett väsentligt inslag i förslaget är den flexibla pensionsåldera som bl.a. innebär att man genom fortsatt arbete även efter fyllda 65 år skall kunna förbättra sin intjänade pension. Allteftersom det reformerade systemet successivt får genomslag kommer det förbättrade ekonomiska utbytet av att stanna kvar längre i arbete i form av högre pension att medverka till en höjning av den genomsnittliga pensionsåldem.

Inom de närmaste årtiondena är det emellertid främst det nuvarande pensionssystemets regler som avgör utgiftsutvecklingen vad gäller utgående pensionen Den allt högre medellivslängden i förening med sänkningen av den allmänna pensionsåldem med två år i mitten av 1970-talet samt de successivt växande förmånsnivåeraa har inneburit en ökad ekonomisk belastning för de yrkesverksamma som finansierar de löpande pensionsutgifteraa. Mot bakgrand av de samhällsekonomiska restriktio­nerna är det nödvändigt att kostnaderaa för det nuvarande pensionssyste­met minskas, utan att det leder till orimliga konsekvenser för den enskilde. Det är därför regeringens ambition att stegvis höja pensionsål­dern inom det nuvarande pensionssystemet till 66 ån

Sjuk- och arbetsskadeförsäkringen

Inom sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa har betydande förändringar genomförts. Arbetslinjen förstärks och investeringar i bättre arbetsmiljö samt andra förebyggande åtgärder blir mera attraktiva för såväl arbets­givare som arbetstagare. Införandet av en karensdag tillsammans med övriga ändringar av  ersättningsnivåema,  samt en viss  inverkan av

53

lågkonjunkturen,   har haft  en  märkbar effekt  på  frånvaron.   Enligt    Prop. 1993/94:150 arbetskraftsundersökningama har  frånvaron  minskat  från  4,7 %   av    Bilaga I arbetskraften   1989  till  3,1 %   1993,  motsvarande en minskning  av frånvaron med 8 dagar.

Systemet med sjuklön för frånvaro kortare än 14 dagar ger arbets­givama kraftiga incitament att förbättra villkoren för det dagliga arbetet. Mer enhetliga ersättningsnivåer liksom samordningen av sjuk- och arbets­skadeförsäkringaraa minskar utrymmet att utnyttja skillnader mellan de olika försäkringama.

Vikten av strakturellt riktiga reformer inom socialförsäkringama belyses av att sjukförsäkringen förstärkts med ca 5 miljarder kronor mellan 1991 och 1993 bl.a. som en följd av reducerade sjuktal. Inom arbetsskadeförsäkringen som tidigare uppvisade ett betydande och stigande underskott sker en förbättring på 7-8 miljarder kronor till år 1999.

Ett viktigt inslag i det fortsatta reformarbetet avseende socialförsäk-ringaraa utgörs av den översyn av sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa som regeringspartiema och socialdemokratema hösten 1992 kom överens om att genomföra.

Förtidspensionen

Förtidspension utgör liksom sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa en riskförsäkring avseende inkomstbortfall på grand av nedsatt arbetsförmåga före normal pensionsålder Förtidspensioneringen har ökat trendmässigt och antalet förtidspensionärer uppgår nu till drygt 400 000. Mer än hälften av en genomsnittlig årskull har förtidspensionerats under senare ån Under 1993 nybeviljades drygt 62 000 förtidspensioner, vilket är det högsta antal som någonsin registrerats. Uppgången under de senaste åren förklaras bl.a. av att ett förhållandevis stort antal tidigare långtidssjukskrivna personer som inte bedömts som rehabiliteringsbara beviljats förtidspension i samband med att försäkringskassoma inten­sifierat rehabiliteringsarbetet. Utvecklingen indikerar att arbetsmarknaden i ökande utsträckning inte är tillräckligt flexibel för att möjliggöra nya reguljära arbeten för personer som av olika skäl förlorat eller av andra skäl inte kunnat upprätthålla tidigare arbeten.

54

c

O)

8 20 

Q.

Diagram 8.1  Andelen förtidspensionärer av befolkningen i olika åldrar

30

10

40

yM-l

'9M

M?0:.

M0:i

*:.?:,.;

Wå

«»

Mm-

MM.

;>;

/:,'fi..''.

|«-]

m.mm:.

*S'Sc'

:''':r.':v;-v

'M

j

vi!

i::

m':yå''P

#i?:

mä

j-:" ryy

'}'M

:iV;io

msM:

y£Mx

ji-;

ifyM

l':M

Myi

mm\

'f':

/

5h>83

i

/

- ->-,';.-

/   >

y::y"'.i-'--

M-MTm

'My MM

y':M.

. v)'-ffi

iMr'

IJ

s

%

,;; .:'-,v\«'-

//,

iMy

:v::.

i

':'-'"* .*;

ÉM:'-Sm

''Mli

MM'

iSil

K  /

:V::

l-i.

.v'Vi.-; {

ffy. Mm

-py-.i:-

y-ryy

'y 'y-å

'fpy

':- - '

S

//v."'

':;':

'yy-i.

..!>;;,

:y..m

di=.*5.v;;>fv:ÄU

."'t

fS

' .i:y::-y y-i\i.U;.y

yf-ty

i;;*'-'!?!-

,iré

;;%:?

>y

1%3>;

."

;-;i.

M' '-y

y':Mi M;'

':\M

-*t?'

"i

ri-if:;'

;.;VX-

f'f

.  .: >i

Mi-.'

ri,-*. :

>"r.i'--r"

:'v.'*r:Ä:-r-'.

'i' C;;.':'

.-y

;S

..   ................. 

 -.. 

yMM:,.i:sss

S-jaSS

Byy

;;äS:

'.i?;y'-

MS

;i-:S>-

>-"5'

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

16-19 20-24 25-29 30-34 35-39 40-44 45-49 50-54 55-59 60-64 65-66

Å

lder

Källa: SOU 1994:20 Reformerat pensionssystem, betänkande av Pensionsarbetsgruppen.

Det trendmässigt ökande antalet förtidspensionärer ökar kostnadema och försvagar den ekonomiska basen för såväl denna som andra delar av trygghetsssystemet. En reformering av förtidspensionen berördes endast i begränsad utsträckning i pensionsarbetsgrappens betänkande, SOU 1994:20. Förtidspensioneringen ses över inom ramen för sjuk- och arbetsskadeberedningens arbete. Vidare pågår för närvarande ett beredningsarbete inom regeringskansliet i syfte att finna åtgärder för att höja den genomsnittliga pensionsåldem. Avsikten med översynen är att förstärka arbetslinjen, bidra till att sanera de offenliga finansema samt förbättra föratsättningama för en god och uthållig tillväxt.

55

8.4  Förändringama i kommunsektom

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1 Inledning

Kommunsektom har successivt anpassat verksamheten till de ekonomiska föratsättningaraa. Åren 1993 och 1994 visar sektora överskott i det finansiella sparandet. Överföringen av kommunalskattemedel har lagts om så att den tidigare tvååriga eftersläpningen av överföringen av kom­munalskattemedel från staten till kommuneraa upphön År 1995 går inkomster och utgifter ungefär jämnt ut i kommunsektora. Därefter förbättras det finansiella sparandet och kommunemas finanser konsolide­ras. Detta är nödvändigt, bl.a. med tanke på behovet av avsättningar för att möta gjorda pensionsåtaganden. Den kommunala skattekvoten, dvs. summan av kommunalskatt och statsbidrag, uppgick 1993-94 till i genomsnift ca 23 % % av BNP År 1995 beräknas den ligga på 20 % för au under perioden 1996-1999 uppgå till drygt 19 %.

Förändringama inom kommunsektom måste ses i ljuset av den kraftiga expansion som skedde framförallt på 1970-talet, ofta i strid med vad statsmaktema bedömde som lämpligt med hänsyn till den samhällsekono­miska balansen. De nu genomförda förändringama i de ekonomiska förat­sättningaraa har utlöst en livaktig fömyelse i många kommuner och landsting.

Att döma av de undersökningar som initierats bl.a. av expertgmppen för studier i offenligt ekonomi (ESO) har den kommunala omställningen i väsentliga avseenden bratit en tidigare negativ produktivitetsutveckling så att produktiviteten i den kommunala sektora numera ökar.

En av förklaringaraa till 1970- och 1980-talens kommunala expansion låg i statsbidragens konstraktion. Olika bidrag gick till olika ändamål och förryckte därmed kommuneraas prioriteringar. Därför har en översyn och reformering av bidrags- och utjämningssystemen haft hög prioritet i regeringens arbete. Sammanslagningen av de olika bidragen har lagt en väsentlig grand för en mer effektiv resursanvändning i kommuneraa.

Det samlade statsbidraget påsen är ett inslag i arbetet att ge kommuneraa möjlighet att anpassa verksainheten efter lokala krav och önskemål.

Det kommunala förändringsarbetet

Nya organisations- och styrformer

Den nya kommunallagen 1992 gav kommuner och landsting möjlighet att organisera sin verksamhet på ett friare sätt. Den ökade organisatoriska friheten har medfört att flertalet kommuner och landsting genomfört förändringar i såväl nämnd- som förvaltningsorganisationen för att åstadkomma bättre samordning och ökad effektivitet i verksamheten. De nya  styrformema präglas  i  stor utsträckning  av  ett  åtskiljande  av

56

beställar- och finansieringsfunktion å en sidan och funktionen som    Prop. 1993/94:150

producent å den andra.

Bilaga 1

Nya verksamhetsformer

1 kommuner och landsting pågår för närvarande ett intensivt förändrings­arbete. Kommuner och landsting möter i allt större utsträckning den nya ekonomiska situationen genom att utsätta verksamheter för konkurrens och genom att öka inslaget av marknadsorientering. Skilda lösningar prövas genom att kommuner och landsting inför altemativa produk­tionsformen Det är framför allt i storstäder och förortskommuner samt i stora och mellanstora kommuner som nya produktionsformer införs.

Nya produktionsformer införs dels i egen regi i form av intraprenader och införandet av resultatenheter, dels i extem drift. Till den senare kategorin räknas t.ex. kommunala bolag, entreprenader, avknoppade företag, kooperativ mm. Däratöver har flera kommuner infört olika former av "kundval" inom t.ex. skola och omsorg. Syftet med ökade valmöjligheter är inte i första hand är att ge incitament till kostnadsbespa­ringar, utan att låta resursema i högre utsträckning styras av användamas önskemål.

Olika undersökningar indikerar att nya verksamhetsformer kan medföra betydande produktivitetsvinster samtidigt som servicen förbättras. Sannolikt finns fortfarande en icke oväsentlig besparingspotential i stora delar av den kommunalt finansierade verksamheten.

Nytt statsbidragssystem

Det kommunala självbestämmandet har förstärkts genom det nya stats­bidragssystemet. Syftet med övergången till generella statsbidrag är att öka kommunemas möjligheter att utforma verksamheten efter lokala förhållanden och att stimulera fömyelse och utveckling av den offentliga sektom.

Den statliga detaljstyrningen har successivt minskat. Parallellt med detta har vikten av uppföljning och utvärdering markerats starkare.

Utöver ökade möjligheter till nya organisations- och verksamhetsformer har föratsättningama för samordning mellan olika verksamheter förbätt­rats genom förändrat huvudmannaskap. ÄDEL-reformen är ett viktigt exempel. För närvarande pågår förberedelser för kommunahsering av omsorgen om utvecklingsstörda. Däratöver har beslutats eller föreslagits olika reformer i syfte att öka valfriheten för medborgaraa varav en husläkarreform hör till de mest väsentliga. Riksdagen har fattat beslut om regler för fri etablering för privatläkare och sjukgymnaster med rätt till ersättning från sjukförsäkringen. Inom bamomsorgen har privata entreprenörer fått lagfäst rätt att bedriva verksamhet med samma ersättning som kommunal bamomsorg. På skolområdet har beslutats att fristående skolor skall ha rätt till bidrag från kommunen, motsvarande

57

minst 85 % av kommunens genomsnittliga kostnad per elev. Regeringen    Prop. 1993/94:150 har vidare föreslagit ökade möjligheter till entreprenader på gymnasie-    Bilaga 1 skolenivå.

Incitamentens betydelse

En viktig föratsättning för en väl fungerande offentlig sektor är att beslutsfattare på olika nivåer får motiv att effektivisera verksamheten. De strakturella reformer som regeringen genomfört eller påbörjat syftar just till detta. Ett sätt är att i ökad utsträckning låta hushållens egna val påverka resursfördelningen. Ett annat sätt är att genom ekonomiska styrmedel skapa överensstämmelse mellan samhällsekonomisk lönsamhet och lönsamhet på olika nivåer inom den offentliga sektom. Ett tredje är att genom ändrat huvudmannaskap förbättra möjlighetema till samordning och lokala lösningar.

Ädelreformen är ett exempel på en reform som innehåller inslag av samtliga dessa systemförändringar. Reformen trädde i kraft den 1 januari 1992 och innebar att kommunema fick ett samlat ansvar för långvarig vård och service till äldre och handikappade. Närmare 55 000 lands-tingsantällda har byU arbetsgivare och mer än 20 miljarder kronor har omfördelats från landstingen till kommuneraa.

Föratom förändringar i ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting innehåller Ädelreformen sådana förändringar som skall uppmuntra en större effektivitet. Det gäller bl.a. betalningsansvar för färdigbehandlade patienten Samtidigt ingicks en överenskommelse om vårdgaranti.

Den tydligaste effekten är halveringen av antalet medicinskt färdigbe­handlade som trots detta omhändertas av akutsjukvården och geriatriken, vilket visar att det ekonomiska incitamentet betalningsansvaret har haft avsedd effekt. Många av kommuneraa har också genom en medveten omstrakturering av verksamheten lyckats förbättra resultatet i de övertagna verksamhetema.

Strakturpolitiska reformer är långsiktiga. Därför är det för tidigt att dra entydiga slutsatser om vad Ädelreformen totalt sett kommer att innebära. Reformens syfte är dock inte att kommuneraa skall spara pengar genom att tillhandahålla färre tjänster eller tjänster med lägre kvalitet, utan framför allt att resurseraa skall kunna användas bättre. Genom för­ändringar i incitamentstrakturen finns goda föratsättningar för att denna målsättning uppnås. De problem som hittills kunnat konstateras samman­hänger främst med frågor där ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting fortfarande är oklar.

9  Stabila priser

Stabila priser utgör ett centralt mål för både finans- och penningpolitiken. En stabil prisnivå är en föratsättning för att ekonomins resurser skall

58

utnyttjas väl. Tillväxten stimuleras genom att osäkerheten hos hushåll och    Prop. 1993/94:150 företag  minimeras.  En rättvis inkomst- och förmögenhetsfördelning    Bilaga 1 främjas.

9.1   Stmkturpolitik för låg inflation

Strakturella åtgärder för att öka konkurrensen och förbättra ekonomins funktionssätt ökar föratsättningaraa för att uppnå stabila priser vid låg ränta. De är därmed avgörande för möjligheteraa till uthållig tillväxt och en ökning av sysselsättningen. Under regeringsperioden har flera viktiga förändringar genomförts som bidrar till låga prisökningar.

En ny skärpt konkurrenslagstiftning och EES-avtalet ökar och bidrar tillsammans med avregleringar till att få ned inflationen. Livsmedelssek-tom var tidigare en inflationsmotor i svensk ekonomi. Tack vare de senaste årens förändringar är prisökningama nu låga. Sedan hösten 1991 har prisnivån sjunkit med ca 10 % i relation till den genomsnittliga kon­sumentprisnivån.

Skattereformen har genom att göra det dyrare att låna minskat riskeraa för en kreditdriven överhettning. Tillsammans med förändringaraa i socialförsäkringaraa och i arbetsrätten har skattereformen också minskat risken för löneinflation på arbetsmarknaden. En mer flexibel arbets­marknad som motverkar en allmän lönestegring är angelägen för att förbättra möjligheteraa till stabila priser i konjunkturappgången.

9.2  Penning- och valutapolitiken

Utvecklingen på penning- och obligationsmarknaderaa har varit relativt olika i skilda länder under senhösten och vintera. 1 USA, där kon­junkturappgången varit kraftfull, bromsades obligationsräntefallet upp och ersattes av en stigande trend. Önskemålet om att i tid motverka tendenser till ökande inflation har gjort att Federal Reserve börjat bedriva en mindre expansiv penningpolitik. Effekten därav har också märkts i Europa.

På valutamarknaden har tendensen under det senaste året varit att D-marken blivit svagare gentemot dollara medan yenen stärkts. Inom ERM har stabiliseringen efter sommarens turbulens och vidgningen av bandgränseraa bibehållits. De valutor som tidigare låg inom det snäva bandet ligger i stort sett kvar inom detta band. Den svenska kronan har stärkts jämfört med nivån i början av 1994.

Målet för den svenska penningpolitiken är att fno.m. 1995 begränsa förändringen i konsumentpriseraa till 2 % med en tolerans om -I-/- 1 procentenhet. Penningpolitikens möjligheter att åstadkomma önskade räntesänkningar beror på såväl den utländska och inhemska ekonomiska utvecklingen som den svenska finanspolitiken. Under året har Riksbanken fortsatt att sänka marginalräntan, från 7,75 % till 7,25 %. Sedan den första januari 1993 har marginalräntan sänkts med 3,75 procentenheten

59

Under motsvarande period har den svenska 6-månadersräntan sjunkit med ca 2,1 procentenheter till 7,3 % och 10-årsräntan har sjunkit med ca 1 1/4 procentenheter till 8 3/4 %.

Inflationen (KPI) mäft från mars 1993 till mars 1994 var 1,8 %. Det finns tydliga tecken på att inflationsförväntningama för de närmast kommande åren har sjunkit och ligger inom ramen för inflationsmålet. De lägre inflationsförväntningama har medverkat till lägre räntor och visar sig i inflationsenkäter som redovisar allt lägre förväntad inflation. För en gynnsam inflationsutveckling talar också en jämfört med tidigare relativt svag peimingmängdstillväxt och minskande utlåning till allmänheten.

De lägre räntoma och deprecieringen av kronan sedan november 1992 har en påtagligt expansiv effekt på den svenska ekonomin (diagram 9.1). Sedan Riksbanken tvingades överge försvaret av den fasta valutakursen har kronan deprecierats med ca 18 % i förhållande till ecu-index. Om hänsyn också tas till kursförändringama gentemot främst dollar och yen är den effektiva deprecieringen närmare 22 %. Detta har givit en efterfrågestimulans via exporten men samtidigt en svag efterfrågan från hemmamarknaden. För att uppnå prisstabilitet på sikt skulle det vara önskvärt med en annan relation mellan växelkurs och ränta, dvs. i högre grad genom lägre räntor och i mindre grad genom en svag valutakurs. Efter en svag utveckling under hösten har kronan stärkts sedan i december mätt i ECU-index. Dollarkursen i svenska kronor ligger idag på samma nivå som i början av oktober, rant 8 kronon

Diagram 9.1 Ränte- och växelkursförändringarnas effekt på totala efterfrågan på ett års sikt, sammanvägning av ränte- och växelkursutvecklingen

Procentenheter, kvartal

Procent

«

nhet

«

r, kvartal 4

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

81      82     83     84     B5     86     87     88     89     90     91      92     93

Källa: Riksbanken.

Möjligheteraa att uppnå prisstabilitet är beroende av den samlade trovärdigheten hos penning- och finanspolitiken. Därför utgör sanerings­programmet för de offentliga finanseraa en viktig föratsättning för lägre

60

räntor och låg inflation. Om inte statsskuldens ökning bringas under    Prop. 1993/94:150 kontroll kommer farhågoraa för en inflationistisk utveckling att växa.    Bilaga 1 Detta understryker vikten av att den ekonomiska politiken som helhet utformas så att den är förenlig med prisstabilitet.

Även om det finns exempel på små handelsberoende nationer som lyckats väl med att bevara ett stabilt penningvärde samtidigt som de haft en rörlig växelkurs fmns det skäl för att Sverige på lång sikt bör sträva efter en fast växelkurs. En rörlig växelkurs ger upphov till osäkerhet om framtida växelkursen Detta kan i sin tur skapa kompensationskrav i form av riskpremier vilka leder till högre räntor och prisen

9.3  Den finansiella sektorn

Bankemas resultat för 1993 visar att huvuddelen av bankkrisen är passerad och att utvecklingen i den finansiella sektom är god. Resultaten har förbättrats och tre av de större affärsbankerna går med vinst. De förbättrade resultaten beror i huvudsak på sjunkande räntor och minskan­de kreditförluster, men en stor skillnad mellan in- och utlåningsräntor, höga provisionsintäkter på grand av hög aktivitet på finansmarknaderna samt rationaliseringar av verksamheten har också bidragit. Den kapitali­sering av bankema som skett tillsammans med förbättrade resultat gör att bankemas finansiella ställning inte längre utgör något hot mot kreditför­sörjningen i konjunkturappgången. Därmed har saneringen av finanssek­tora efter 1980-talets överdrifter undanröjt ett hinder för utbyggnad av produktionskapaciteten och bidragit till att öka föratsättningama för prisstabilitet.

Som ett resultat av den positiva utvecklingen inom finanssektora ses Bankstödsnämndens organisation och uppgifter över för att anpassas till den nya situationen. Regeringen har nyligen i en skrivelse till riksdagen utförligt redogjort för situationen i banksektom och statens åtgärder för att stärka det finansiella systemet (skn 1993/94:238).

10  Skattepolitik för tillväxt och utveckling av välfärden

Skattepolitiken är en väsentlig del av regeringens ekonomisk-politiska strategi i arbetet för en uthålligt hög tillväxt och en ökning av sys­selsättning och välfärd i det svenska samhället.

En uthålligt hög tillväxt föratsätter goda skattemässiga villkor för företagande, arbete och investeringar. Producenter och konsumenter bör ges incitament att beakta kostnadema för negativ miljöpåverkan och stimuleras till hushållning med knappa naturresursen

På sikt påverkas sysselsättningen positivt och arbetslösheten kan minska om skattekilama på företagande och arbete reduceras.

6 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150

61

Rättelse: S. 74 rad 13 Tillkommit: I de pensionsålder.

Välfärden kan bevaras och vidareutvecklas genom en tillväxtbe-    Prop. 1993/94:150 främjande skattepolitik och genom att enskilda individer, hushåll och    Bilaga 1 företag ges föratsättningar att bättre ta tillvara olika konsumtions- och produktionsmöjligheten Detta leder också till en samhällsekonomiskt rimligare avvägning mellan verksamheter som utförs i den formella respektive informella sektom.

Regeringen har sedan sitt tillträde utformat sin skattepolitik med denna inriktning. Arbetet har bedrivits under två väsentliga föratsättningar.

En första föratsättning är den svenska ekonomins öppenhet med en stark integration i världsekonomin och ett allt starkare beroende av de interaationella kapitalmarknaderaa. De skattemässiga villkoren för företagande, arbete, konsumtion, investeringar och sparande i konkurrent­länderna blir därmed av allt större betydelse.

Den andra viktiga föratsättningen för skattepolitiken utgörs av de försämrade offentliga finansema under efterkrigstidens allvarligaste lågkonjunktur Till betydande del är denna orsakad av tidigare decenniers ekonomisk-politiska misstag, inte minst på skattepolitikens område.

Vissa av regeringens åtgärder på skatteområdet har varit direkt betingade av problemen inom den finansiella sektom. Fastighetsskatten på kommersiella lokaler har avskaffats för att stabilisera utvecklingen. Av delvis samma skäl och för att begränsa bostadskostnaderaa har fas­tighetsskatten för flerfamiljshus detta år sänkts från 2,5 till 1,5 % av taxeringsvärdet. Vidare kan nämnas slopandet av den s.k. flyttskatten. Detta bidrar till en ökad flexibilitet på bostads- och arbetsmarknaden.

En rad åtgärder har vidtagits för att förbättra villkoren för näringslivets expansion och tillkomsten av nya riktiga jobb, särskilt i mindre och medelstora företag.

1 ett första steg avskaffades 1991 förmögenhetsskatten på arbetande kapital och omsättningsskatten på aktien Skatten på privat pensions­sparande har sänkts. Den allmänna förmögenhetsskatten har reducerats och avvecklas fullt ut 1995. Samtidigt sänks den allmänna skattesatsen på kapitalinkomster till 25 %.

1 ett andra steg har fno.m år 1994 överbeskattningen av bolags­inkomster tagits bort genom att dubbelbeskattningen av utdelade och kvarhållna vinster eliminerats. Det senare åstadkoms schablonmässigt genom att skatten på reavinster halverats. Av främst intemationella skäl har denna för kapitalförsörjningen nödvändiga åtgärd utformats som en lättnad i ägarledet. Förändringama innebär att 1990 års skattereform fullföljs genom större likformighet i beskattningen av bolagskapital i vid mening genom likabehandlingen av eget kapital och lånat kapital. Detta framgår av diagram 10.1 där skatten på olika kapitalinkomster, med beaktande av skatt i företags- och ägarleden, redovisas för 1991 och 1994.

62

Diagram 10.1  Skatt på olika kapitalinkomster enligt 1991 och 1994 ärs skatteregler

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Procent 70 T

60 50 40 30 20 10

1991    1994    1991*  1994

Skatt p

å

 avkastning p

å

 eget kapital

Kapitalavkastning i ensldld Utdelning I aktiebolag ndrlngsverksamtiat

1991    1994

Kvarh

å

llen vinst I ol

«

bolag

A

1991    1994 Skatt p

å 

avkastning p

å

 l

å

nat kapMal

* 41 % vid utdelning p

ä

 nyemitterade aktier med t>eaktande av bl.a. Annellavdrag.

Källa: Finansdepartementet.

Likformigheten i företagsbeskattningen har också förstärkts genom nya skatteregler för egenföretagare. Dessa har fått skattevillkor som väsentligen är likvärdiga med aktiebolagens. Nyföretagandet stimuleras genom att enskilda näringsidkare kan kvitta underskott under de första verksamhetsåren mot tjänsteinkomsten

Förändringama inom kapital- och företagsbeskattningen har gjorts för att stimulera kapitalbildning och sysselsättning i näringslivet. Goda skattevillkor för företagens ägare, inte bara för företagen, är ett nödvändigt element i en tillväxtpolitik som lägger tyngdpunkten på ny-och småföretagande och betonar entreprenörsskapets betydelse.

Villkoren för produktion i Sverige har förbättrats även i andra avseenden. Ett exempel utgörs av sänkningen av arbetsgivaravgifteraa som finansierats genom höjda konsumtionsskatten Sänkningen av energi­skatten för industrin, finansierad genom ett höjt skatteuttag på hushållens energikonsumtion, är ett annat exempel på en skatteväxling som förbättrar konkurrenskraften.

Som ett led i saneringsprogrammet har vissa miljö- och punktskatter indexerats, vilket eliminerar en aimars automatisk urholkning av det reala skatteuttaget.

1 det fastlagda saneringsprogrammet ingår ökade inkomster med 4 miljarder konor genom effektivare skatteindrivning. Också med hänsyn till tilltron till skattesystemet är det angeläget att skatter debiteras och betalas i enlighet med av riksdagen beslutade regien Detta uppnås bl.a. genom en utbyggnad av skattemyndighetemas kontrollverksamhet vilket möjliggör en effektivare taxering. Regeringen har bl.a. i årets budgetpro-

63

position föreslagit vissa resurstillskott för innevarande och nästa budgetån

På miljöskatteområdet kommer frågan om en ökad miljörelatering av skattesystemet att behandlas av en nyligen tillsatt parlamentarisk utredning. Utgångspunkten tas i en samhällsekonomisk värdering av befintliga miljö- och energiskatter, där effekteraa på miljö, sysselsättning och näringslivets konkurrenskraft skall belysas. Med samma utgångs­punkter skall utredningen vidare belysa föratsättningaraa för en s.k. skatteväxling där ett höjt skatteuttag på miljöskadlig verksamhet kan kombineras med sänkt skatt på arbete.

De senaste årens utveckling av skattekilen på arbete den andel av en ökning av brattoinkomsten före alla skatter och avgifter som absorberas av höjda skatter och minskade bidrag framgår av diagram 10.2.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Diagram 10.2  Total marginaleffekt för beskattat arbete

1989

1990

1991

1992

1993

1994

1995

Källa: Finansdepartementet.

Förändringama av skattema på arbete reducerade skattekilen t.o.m år 1993, varefter en svag uppgång har följt. Den senare förklaras, föratom av det temporära borttagandet av grandavdraget vid statlig inkomstbeskat­tning under åren 1994 och 1995, av de just införda egenavgifteraa till arbetslöshetsförsäkringen där förmånsanknytningen för närvarande är alltför svag. Ett räft utformat pensionssystem kan bidra till en fortsatt sänkning av skattekilama.

11   Arbetsmarknad och sysselsättning

Sedan överhettningen år 1990 har sysselsättningen minskat med drygt 550 000 personen Sysselsättningen inom industrin började sjunka redan i slutet av 1989. Vid tidigare tillfällen med sjunkande sysselsättning i den

64

privata sektom har antingen expansion inom den offentliga sektom eller    Prop. 1993/94:150

devalveringar tillgripits som motvikt. Detta är inte längre möjligt.

Bilaga 1

Den ekonomiska politiken lades om för att främja företagande och sysselsättning i privat sekton Som exempel kan nänmas att under 1991 sjönk antalet sysselsatta i industri och privat tjänstesektor med ca 75 000 personen En ungefär lika stor ökning kan föratses nästa ån Under mellantiden har arbetsmarknadspolitiken ställts inför svåra prov.

Politiken börjar nu ge resultat. Den öppna arbetslösheten minskar, liksom antalet långtidsarbetslösa. Antalet varsel sjunker kontinuerligt och antalet lediga platser ökan Även om utvecklingen således går åt rätt håll är obalanseraa på arbetsmarknaden fortfarande stora.

11.1  Arbetsmarknad och arbetsmarknadspolitik

Den svenska arbetsmarknadspolitiken har tidigare varit utformad för goda konjunkturer med höga vakanstal, avbratna av förhållandevis korta och granda nedgångar. Den har samspelat med en ökning av den offentliga sektoms efterfrågan på arbetskraft, som på kort sikt kunnat dämpa arbetslösheten. 1 ett längre perspektiv har den offentliga sysselsättningen knappast påverkat arbetslöshetens nivå, utan framförallt bidragit till en högre förvärvsfrekvens. Vid 1990-talets ingång var det inte längre möjligt att skjuta de strakturella problemen på framtiden. Detta försvårade arbetsmarknadspolitikens uppgifter, samtidigt som de snabbt växande kostnaderaa för åtgärderna förvärrade underskotten och undergrävde hushållens tillit till ekonomins utveckling.

För att arbetsmarknaden skall fungera väl krävs god anpassning både vad gäller pris och kvantitet. Löneanpassning måste möjliggöra flexibilitet såväl inom som mellan sektoren Kompensationstänkande måste brytas. Det krävs också en smidig kvantitetsanpassning. En väl fungerande matchning av arbetssökande och lediga jobb, yrkesmässig rörlighet och en även i övrigt mer flexibel arbetsmarknad minskar såväl riskeraa för överhettning och nya obalanser som kravet på lönedifferentiering.

Yrkesmässig rörlighet främjas av de ökade utbildningsinsatser som skett och sker både inom arbetsmarknadsutbildningen och det reguljära utbildningsväsendet. Rörligheten främjas av den slopade flyttskatten. Den nya tekniken, bl.a. informationsteknologin, ger idag helt andra förat­sättningar att åstadkomma rörlighet genom att de geografiska avstånden blir mindre intressanta. Arbetsplatseraa kan i högre grad än tidigare komma till människorna. Matchningen har fått bättre föratsättningar genom en utbyggd service hos arbetsförmedlingaraa och de ökade resurser dessa fått, liksom av det slopade monopolet för den offentliga förmedlingen.

Regeringens åtgärder är inriktade på att hävda de aktiva åtgärderaas företräde och motverka långtidsarbetslöshet, och samtidigt minska arbetsmarknadspolitikens negativa statsfinansiella effekter som motverkar en uppgång i ekonomin och därmed sysselsättningen.

65

Arbetsmarknadspolitikens utformning har således omprövats i syfte att    Prop. 1993/94:150 stimulera ett aktivt sökande, att stärka kompetensen genom utbildning och    Bilaga 1 praktik, att upprätthålla en anknytning till arbetsmarknaden och att underlätta den flexibilitet vad gäller löner och yrkesmässig röriighet som krävs för att möjliggöra fler reguljära arbeten samt att få fram kost­nadseffektiva åtgärden

Ersättningsnivån har sänkts vid arbetslöshet och vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärden Den sänkta ersättningsnivån förstärker arbetslinjen genom att det blir mer lönsamt att snabbt ta ett reguljärt jobb även med en lägre lön jämfört med att vara öppet arbetslös eller att delta i åtgärden Därmed underlättas överföring av arbetskraft från delmarkna­der som tidigare haft höga lönen Särskilt om lönen vid den tidigare anställningen varit hög som en följd av en tidigare stor efterfrågan på denna delmarknad utgör en lönejustering en ofrånkomlig del av en flexibel arbetsmarknad som möjliggör en låg arbetslöshet utan accelere­rande löner och prisen

Den lägre ersättningsnivån bör hålla tillbaka löneökningar som skulle riskera att försämra konkurrenskraften. Att vi nu har en rörlig växelkurs innebär inte att de negativa effektema av sådana löneökningar kan undvikas. Sådana löneökningar riskerar i stället att leda till en sänkt kronkurs med ökade inflationsrisker som kan tvinga fram en pen­ningpolitisk åtstramning från Riksbanken.

Åtgärder har vidtagits för att skapa utrymme för fler arbetssökande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder samtidigt som utgiftsökningen i arbets­marknadspolitiken motverkats. Viktiga exempel på nya åtgärder är ungdomspraktik och arbetslivsutveckling. Dessa åtgärder innebär att fler arbetslösa deltar i aktiva åtgärder och motverkar därmed passivisering. Fler ungdomar får arbetslivserfarenhet och äldre arbetslösa behåller kontakten med ett aktivt arbetsliv. Även regionalpolitiska åtgärder har vidtagits i syfte att skapa fler riktiga jobb.

Övergången till reguljära arbeten underlättas även av rekryteringsstöd samt, som en tillfällig åtgärd, ett generellt anställningsstöd (GAS) som främst syftar till att minska det omfattande övertidsuttaget och tidigare­lägga anställningar i nuvarande konjunkmrfas. Dessa och andra åtgärder som minskar företagens anställningskostnader bidrar till att öka arbets­marknadens flexibilitet.

Arbetsrätten har reformerats för att frigöra de mindre företagens växtkraft och öka arbetsmarknadens anpassningsförmåga bl.a. genom ökade möjligheter till tidsbegränsad anställning. I samma syfte har det offentliga monopolet på arbetsförmedling avskaffats. Arbetsmarknad­sutbildningen upphandlas numera i konkurrens vilket bidrar till effek­tiviseringar och lägre kostnaden

För att underlätta omstraktureringen av svensk ekonomi och ökad rörlighet har insatsema för att höja arbetskraftens kompetens betonats. Föratom kraftfulla satsningar som skapat fler platser inom gymnasies­kolan, vid universitet och högskolor, i folkhögskolor, arbetsmarknadsut­bildning och inom komvux har regeringen introducerat nya utbildnings­former såsom utbildningscheck, traineeutbildning och sommamniversitet.

66

Därmed bereds en betydande del av de arbetslösa utbildning som stärker Prop. 1993/94:150 deras ställning på en arbetsmarknad där förändringaraa i arbetslivet Bilaga 1 medför allt större krav på kompetens. Dessa insatser är också i framtiden av stor betydelse för att åstadkomma förflyttning av arbetskraft till delmarknader med mera långsiktiga sysselsättningsmöjligheten Kompe­tenshöjande åtgärder motverkar också uppkomsten av inflationsdrivande flaskhalsar på arbetsmarknaden.

Ett annat inslag är att förmedlingsinsatser, utbildning och andra aktiva åtgärder i ännu högre grad inriktas på personer med en svag ställning på arbetsmarknaden. Därigenom förebyggs definitiv utslagning av arbetskraft samt minimeras risken för samhällsekonomiskt ofördelaktiga åter­verkningar på lönebildningen.

De reformer av arbetsmarknadspolitiken, arbetsrätten och arbetslös­hetsförsäkringen som regeringen genomfört har lagt en god grand för sysselsättningsexpansion i det förbättrade konjunkturläge vi nu skönjer För att underlätta den strakturella anpassningen av den svenska ekonomin krävs framledes en särskild bevakning av tendenser till flaskhalsar inom olika sektorer av arbetsmarknaden. Åtgärder för att undanröja riskema för inflationsspridning från sådana sektorer blir viktiga de kommande åren.

11.2 Arbetsmarknad och fler riktiga jobb

Kroniskt hög arbetslöshet i en rad länder har inneburit att intresset har ökat för reformer som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt. OECD menar att arbetslösheten i många länder i stor utsträckning förklaras av strakturella faktorer och att mer flexibla, mindre reglerade arbetsmark­nader ger den snabbaste sysselsättningstillväxten.

Åtgärder har vidtagits för att öka graden av löneflexibilitet (Australien, Nya Zeeland, Italien, Irland och Storbritannien) och många länder har också minskat graden av regleringar på arbetsmarknaden. Det senare har gjorts främst i de länder som tidigare gått längst på regleringsvägen (Grekland, Italien, Portugal och Spanien).

Dessutom har reformer genomförts i olika delar av välfärdssystemen i syfte att öka incitamenten att söka arbete eller att hålla fast det arbete man har (Belgien, Danmark, Nederländeraa, Spanien och i viss utsträck­ning Australien, Kanada och Nya Zeeland). I exempelvis Danmark har man skärpt kraven för att erhålla arbetslöshetsersättning och utökat antalet dagar under vilka arbetsgivama skall erlägga arbetslöshets­understöd. Trots genomförda förändringar menar OECD att behovet av reformer på europeiska arbetsmarknader fortsatt är mycket stort. I synnerhet finns det behov av att se över hur olika transfereringssystem samverkar och påverkar incitamentstrakturen.

För att nå målet om en så snabb sysselsättningsökning att arbetslösheten i Sverige minst halveras till decenniets slut måste arbetsmarknaden fungera bättre än under tidigare decennier Deua kräver flexiblare lönebildning och ökad rörlighet. En väl fungerande matchningsprocess är

67

också viktig.  Lönebildningen är väsentligen en uppgift för arbets-    Prop. 1993/94:150 marknadens parten På dem vilar ansvaret för att konkurrenskraften inte    Bilaga 1 urgröps men även att lönebildningen är så flexibel att den

a)

ger människor möjlighet att behålla jobben,

b)

ger de arbetslösa möjlighet att komma tillbaka i arbete igen, samt

c)

ger de nytillträdande möjlighet att komma in på arbetsmarknaden.

Det måste vidare vara möjligt för människor att gå över från delar­betsmarknader med låg efterfrågan till områden med hög efterfrågan utan att detta leder till kostnadsdrivande kompensationsspiralen

Ett antal åtgärder har vidtagits för att förbättra arbetsmarknadens flexibilitet samtidigt som utgiftsökningen i arbetsmarknadspolitiken motverkats genom att nya åtgärder till lägre kostnad har införts. Ungdomspraktik och arbetslivsutveckling innebär samma eller lägre ersättningsnivå som vid öppen arbetslöshet, och understiger ersättnings­nivån vid t.ex. beredskapsarbeten. Genom sådana åtgärder i stället för beredskapsarbeten stimuleras övergång till reguljära jobb eftersom dessa blir mer attraktiva än sysselsättning i arbetsmarknadspolitiska åtgärden Därmed minskas risken för att de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema motverkar rörlighet och löneanpassning. Detta i sin tur minskar risken för att den totala arbetslösheten permanentas på en hög nivå.

Även den avgift på 1 000 kronor per månad som införts för ungdoms­praktik bidrar till att begränsa nettokostnaden för arbetsmarknads­politiken. Hänsyn måste också tas till att det vid en högre arbetslöshet är svårare att upprätthålla arbetslinjen genom övervakning och kontroll. Dänned ökar kravet på att det skapas ekonomiska incitament som stärker arbetslinjen och förebygger missbrak.

Ett viktigt inslag i en politik för fler riktiga jobb är att genom ut­bildningsinsatser i kombination med förmedlingsinsatser öka möjlighet­ema för enskilda människor att söka sig från delarbetsmarknader med hög arbetslöshet till delmarknader med låg arbetslöshet. Föratom den personliga tillfredsställelse som detta kan ge i många fall undviks lönedrivande flaskhalsar. Stora insatser har gjorts i detta avseende. Genom avskaffande av förmedlingsmonopolet bör förmedlingsprocessen bli effektivare. Stora utbildningssatsningar har gjorts för att upprätthålla de arbetslösas kompetens och kontakt med arbetsmarknaden och därmed öka deras möjligheter att komma tillbaks i arbete igen när konjunkturen förbättras. Av diagram 11.1 framgår att antalet personer som definitivt lämnat arbetskraften har kunnat begränsas till ca 100 000, trots att antalet sysselsatta har minskat avsevärt men För en betydande del av arbets­kraften har de framtida sysselsättningsmöjlighetema förbättrats genom utbildning.

68

Diagram 11.1  Utvecklingen pä arbetsmarknaden

Antal personer i tusental

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

4700 4600 4500 4400 4300 4200 4100 4000 39001

Personer I arbetskraften och i vissa

arb.markn.pol. 

å

tg

ä

rder*___ 

3800

1987   1988   1989    1990   1991    1992   1993   1994   1995 Arbetsmarknadsutbildning, ungdomspraktik och arbetslivsutveckling.

Källor: Statistiska centralbyrån, AMS och Finansdepartementet.

11.3  Ungdomslöner

Arbetslösheten är särskilt hög för ungdomar såväl vid nuvarande som vid mera normala konjunkturlägen. Det finns flera olika anledningar till ungdomamas relativt höga arbetslöshet. Ungdomar, liksom andra s.k. inträdargrapper som t.ex. invandrare, tenderar att ha en hög arbetslöshet eftersom de i förhållandevis stor utsträckning måste finna ett jobb och således inte enbart hålla kvar ett tidigare jobb för att undvika arbetslöshet. Under den rådande nedgången har antalet lediga platser varit mycket lågt, vilket särskilt försämrar sysselsättningsmöjlighetema för ungdomar och andra som är nya på arbetsmarknaden.

Ungdomar har i allmänhet kort eller ingen arbetslivs- och yrkeserfaren­het, vilket försvagar deras ställning på arbetsmarknaden särskilt vid en låg grad av löneflexibilitet. Systemet med turordningsprincipen "sist in först ut" vid varsel om uppsägning gynnar den som haft ett jobb länge.

Arbetslösheten för ungdomar började stiga redan under 1990 och fortsatte att öka stadigt under 1991 och 1992. Speciellt hårt drabbade blev ungdomar i åldem 16-24 år där 75 000 personer eller 19,6 procent av arbetskraften gick arbetslösa under 1993. Samtidigt som arbetslösheten steg minskade antalet ungdomar som befann sig i arbetskraften. Mellan 1990 och 1993 minskade arbetskraftsdeltagandet från 68 % till 52 % för ungdomama i åldrarna 16-24 ån Antalet personer i arbetskraften bland de äldre ungdomar minskade också men i något lägre takt. En orsakt till det   minskade   arbetskraftsdeltagandet   är  stark  expansion  av   olika

69

utbildningar och ungdomspraktik. Samtidigt ökade andelen studerande    Prop. 1993/94:150

som konsekvens av utbyggnaden av gymnasieskolan.

Bilaga 1

De relativt höga ungdomslöneraa kan antas försvåra sysselsättnings­möjlighetema för ungdomar. Sedan slutet av 1960-talet har ålderslöne-profilen plattats ut i Sverige. Ungdomslöneraa i relation till lönema för vuxna ökade från slutet av 1960-talet fram till mitten av 1980-talet. Därefter finns det en tendens till ökade löneskillnaden Uppgången i relativlönerna var speciell kraftig för 18-19 åringar, vars lön uppgick till 55 % av vuxenlönen i slutet av 1960-talet. I mitten av 1980-talet hade relativlönema ökat till närmare 80 % av vuxenlönen.

Länder med s.k. lärlingssystem med förhållandevis låga lönekostnader som t.ex. Tyskland och Österrike har en ungdomsarbetslöshet som inte är markant högre än den genomsnittliga arbetslösheten.

Hög ungdomsarbetslöshet är särskilt allvarlig med hänsyn till att ungdomar som står utan arbete går miste om den erfarenhet och den kompetensutveckling som uppnås genom arbete. Detta försämrar deras sysselsättnings- och inkomstmöjligheter även på lite längre sikt. En anpassning av de relativa ungdomslöneraa utgör inte heller något påtagligt problem ur fördelningspolitisk synvinkel med hänsyn till att det gäller en begränsad tidsperiod då försörjningsbördan oftast är begränsad och att det är möjligheten att få ett reguljärt arbete snarare än lönen som avgör en ung persons möjligheter att uppnå en god ekonomisk standard. Genom en bra grand- och vidareutbildning undviks också att ungdomar fastnar i låglönejobb för längre tid.

Staten kan förbättra sysselsättningsmöjligheteraa för ungdomar genom att regelsystemen, bl.a. inom arbetsmarknadspolitiken, utformas på ett sätt som inte förhindrar en anpassning av ungdomslöneraa. Den lägre ersättningsnivån vid ungdomspraktik än vid beredskapsarbete liksom reglema för kontantstöd och utbildningsbidrag utgör exempel på regler som skapar utrymme för en sådan löneanpassning. De faktiska lönema bestäms emellertid genom kollektiva och individuella avtal mellan arbetsgivare och arbetstagare, som därmed har ett stort ansvar för att lönebildningen sker på ett sätt som inte försvårar sysselsättningsmöjlig­heteraa för ungdomar. Det kan därvid noteras att de faktiskt utbetalade lönema för denna grapp i dag väsentligt överstiger de kollektivavtalsenli-ga lägstalönema.

Konsekvenser av lagar och avtal på arbetsmarknadsområdet samt lönenivåns betydelse för ungdomars möjligheter att etablera sig är nu föremål för utredning. En särskild utredare har tillkallats med uppgift att beskriva och analysera ungdomars levnadsvillkor i ekonomiskt och socialt hänseende.

Utredaren har även till uppgift att klargöra ansvarsfördelning och samordningsbehov mellan stat och kommun beträffande offentliga åtgärder på arbetsmarknaden, riktade till ungdomar.

Vidare skall situationen på arbetsmarknaden för flickor, ungdomar med invandrarbakgrand samt utsatta ungdomar särskilt studeras.

Utredaren kommer att presentera sina förslag under juni 1994.

70

Tjänstebeskattningsutredningen har nyligen på regeringens uppdrag Prop. 1993/94:150 analyserat den privata tjänstesektoras utveckling. Ett betänkande har Bilaga 1 nyligen presenterats och remissbehandlas för närvarande. Utredningen hade också i uppdrag att belysa åtgärder med särskild inriktning på ungdomar. Denna fråga är dock relativt översiktligt behandlad i betänkandet. Det behövs därför ett kompletterande underlag som grand för fortsatta överväganden. En analys av för- och nackdelar med arbetsmarknadspoUtiskt motiverade insatser på detta område framför allt gentemot ungdomar pågår därför nu inom Finansdepartementet.

I diskussionen om ekonomisk politik koncentreras analysen ofta till den del av produktion och konsumtion som registreras i nationalräkenskap­ema och BNP. I sådana fall innebär analysen en begränsning i synsätt. För att få en fullständig bild och förståelse av ekonomins funktionssätt måste en analys av den BNP-registrerade delen av ekonomin kompletteras med analys av den informella sektom, dvs. framför allt hushållens ekonomiska produktion och konsumtion som inte registreras på någon marknad. Detta görs också i t ex seriösa skatteekonomiska analysen Icke desto mindre är det viktigt att framhålla betydelsen av goda ekonomiska föratsättningar för produktion och konsumtion i hushållen utan att för den skull på något sätt avvika från målen om bättre statsfinanser och ökad jämställdhet.

12  Åtgärder för att nå målen

Målen för regeringens ekonomiska politik är att genom en god och uthållig tillväxt bygga en stabil grand för välfärden och sysselsättningen. 1 denna strategi är under resten av 1990-talet två mål centrala: nya riktiga jobb och tillförlitliga trygghetssystem. Det första målet nya riktiga jobb -innebär minst en halvering av arbetslösheten till slutet av 1990-talet, och bör ses som ett etappmål på vägen mot full sysselsättning på den reguljära arbetsmarknaden. Det andra målet tillförlitliga trygghetssys­tem - innebär att medborgama skall kunna lita på att de system för trygghet och omsorg som det offentliga ansvarar för efter reformering kommer att fungera väl även i ett långt perspektiv.

Dessa mål är fullt möjliga att nå. Nödvändiga föratsättningar är emellertid en väl fungerande ekonomi, medlemskap i EU, sanering av de offenfliga finanseraa samt fortsatt prisstabilitet.

Ätgärder för snabb sanering av de offentliga finanserna

Eftersom det budgetår som följer på budgetåret 1994/95 enligt förslag från riksdagsutredningen omfattar 18 månader, dvs. perioden den 1 juli 1995 - den 31 december 1996, skulle en jämn fördelning av besluten avseende saneringsprogrammet leda till beslut om ca 15 miljarder kronor i förstärkningar Det gäller den del av saneringsprogrammet som avser minskade  transfereringar  och  ökade  inkomster  på  sammanlagt  46

71

miljarder kronon Det är emellertid regeringens avsikt att tidigarelägga Prop. 1993/94:150 delar av saneringsprogrammet så att beslut fattas nästa budgetår inte bara Bilaga 1 avseende dessa 15 miljarder kronor utan däratöver minst 10 miljarder kronon Regeringen kommer således i början av 1995 lägga förslag om budgetförstärkningar om minst 25 miljarder kronor. Eftersom riksdagen i och med denna proposition har förelagts förslag till beslut om drygt 19 miljarder kronor i budgetförstärkning kommer beslut därmed att ha fattats om drygt 44 av dessa 46 miljarder kronon

Regeringen avser vidare att då lägga fram förslag om 20 miljarder kronor i ytterligare budgetförstärkningar så att saneringsprogrammets totala omslutning därmed ökas från 81 till ca 100 miljarder kronor (avseende nettobudgeteffekt för den offentliga sektora i 1993 års penningvärde). Dessa tillkommande 20 miljarder kronor får genomslag på de offentliga finanseraa senast 1999. Huvuddelen av detta bör åstadkommas dels genom ytterligare åtgärder för att minska underskottet i pensionssystemet, dels genom åtgärder för att hålla utgifteraa för den offentliga konsumtionen realt oförändrade.

Mot bakgrand av det ansträngda samhällsekonomiska läget föreslår regeringen att, som närmare anges i det följande, begränsa rätten till delpension.

Statsskuldens ökning måste upphöra. Som närmare framgår av de beräkningar som redovisas i denna proposition är vid oförändrat saneringsprogram kravet för att hejda statsskuldens ökning som andel av BNP (nettoskuldkvoten) en BNP-tillväxt om ca 4 % i genomsnitt per år fno.m. 1996 t.o.m. 1999.

Tillväxttal om 4 % är historiskt sett höga. De är dock ingen omöjlighet med den starka uppgång vi nu ser, med de strakturella reformer som genomförts och som mognar ut med den ökade tillväxten, med en politik inriktad på fortsatta strakturella tillväxtbefrämjande reformer och goda villkor för företagande och produktion. De modeller som används i kalkylarbetet kan underskatta ekonomins flexibilitet och därmed även möjligheten att nå höga tillväxttal. Det är mycket svårt att i modelleraa ta hänsyn till effektema av bl.a. skattereformen, avregleringen av kreditmarknaden, arbetsmarknadsläget, den låga inflationen, den ökade intemationaliseringen, senare års konkurrensfrämjande åtgärder, samt de många strakturella åtgärder som i övrigt genomförts i transfererings­systemen och inom kommuner och landsting. Det handlar om en interaktion mellan en serie dynamiska förlopp som är svår att beakta i kalkyleraa.

Statsskuldens tillväxt är emellertid ett så allvarligt hot att den måste stoppas även vid en mindre gynnsam tillväxttakt än fyra procents BNP-ökning 1996-1999. Ränteoron under 1994 är liksom tidigare valutaoro allvarliga påminnelser om hur viktigt det är att ha säkerhetsmarginaler i den ekonomiska politiken.

Med en tidigareläggning av beslut om minst 10 miljarder kronor i det ursprangliga saneringsprogrammet och en utökning av saneringsprogram­met med ca 20 miljarder kronor kommer nettoskuldkvotens ökning att upphöra år 1999 inte bara i alteraativet med 4 procents genomsnittlig

72

tillväxt 1996-1999 utan även i alteraativet med 3 procents tillväxt 1996-    Prop. 1993/94:150

1999 (diagram 12.1).

Bilagal

Diagram 12.1  Den offentliga sektorns nettoställning 1995-1999

Andel av BNP, procent -32-,

-36

-40j

"'--.:-..

Alt. 4 %

-44j

""

_ _

Alt. 3 %

"*

°

                                              "'--..                                   F

ö

rst

ä

rkt sanering

Alf. 2 %

-52 -56 -60

1995

1995

1997

1998

1999

Källa: Finansdepartementet.

År 1995 kommer beslut ha fattats om drygt 44 miljarder kronor i reducerade transfereringar och ökade inkomster inom programmet. Även de 35 miljarder kronor som motsvarar realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion fullföljs. Enligt nuvarande prognos kommer sålunda de reala utgifteraa för den offentliga konsumtionen år 1995 att understiga målet om oförändrade reala utgifter för offentlig konsumtion med 8 miljarder kronor, dvs. sparmålet uppnås med en råge om 8 miljarder kronor i denna del utöver de 7 miljarder kronor som oförändrad offentlig real konsumtion innebär under ett ån Därmed har beslut fattats om 59 av saneringsprogrammets 81 miljarder kronon

1 LK-kalkylema ingår beräknade statsinkomster från försäljning av Pharmacia AB. Nordbanken står närmast i tun Intäkteraa av dessa försäljningar väntas bli betydande. De avses i sin helhet användas för att reducera upplåningsbehovet.

1 särskilda bilagor eller just presenterade särpropositioner föreslås ett antal permanenta eller engångsvisa budgetförstärkningar

Föräldraförsäkringen: Förslag har lagts om en sänkning av ersättnings­nivån till 80 % med undantag för den månad som förbehålls vardera föräldera där ersättningen även fortsättningsvis är 90 %. Därigenom minskar de offentliga utgiftema med ca 900 miljoner kronor per ån

Lönegarantisystemet: Utgiftema har ökat kraftigt samtidigt som det visat sig att systemet har missbrakats. Riksdagen har därför tidigare skärpt regleraa. Ytterligare förändringar har nyligen presenterats för riksdagen. Förslaget innebär bl.a. att den anställningstid som kvalificerar för ersättning begränsas till sex månaden Den samlade besparingseffekten

73

av de föreslagna regeländringama beräknas minska utgifteraa med ca    Prop. 1993/94:150

25 %, vilket motsvarar netto ca 300 miljoner kronor nästa budgetån

Bilaga 1

Pensionema: Det aviserade förslaget om ett reformerat pensionssystem är motiverat av strakturella skäl men inkluderar också en nettoförstärk­ning av de offentliga finansema. Mot bakgrand av de samhällsekonomis­ka restriktionerna är det däratöver nödvändigt att kostnadema för det nuvarande pensionssystemet minskas utan att det leder till orimliga kon­sekvenser för den enskilde. Det är därför regeringens ambition att vidta åtgärder för att höja den faktiska pensionsåldem med ett ä två år, bl.a. genom att, i enlighet med riksdagens beslut, stegvis höja pensionsåldem inom det nuvarande pensionssystemet till 66 ån Detta sker i samband med att arbetsmarknadsläget under de kommande åren successivt förbätt­ras. 1 de nu pågående fempartiförhandlingaraa inför nästa veckas proposition om pensionssystemets reformering har denna ambition förts fram. Diskussionema har inte lett till någon ändring av arbetsgrappens tidigare förslag i fråga om 65 års pensionsålder Regeringspartieraa avser då inte ensidigt förelägga riksdagen förslag om höjd pensionsålder

Delpensionen: Mot bakgrand av det ansträngda samhällsekonomiska läget föreslår regeringen att rätten till delpension fno.m. 1 juli 1994 begränsas till att ge kompensation motsvarande 65 % av det inkomstbort­fall som följer av en nedtrappning av arbetstiden på högst 10 timmar per vecka. Dessutom föreslås att åldersgränsen för delpension skall höjas från 60 till 62 ån Höjningen av åldersgränsen avses få fullt genomslag vid årsskiftet 1994/95. Regeringens förslag beräknas ha minskat utgifteraa för delpensionsförsäkringen med 2,1 miljarder kronor per år vid slutet av budgetåret 1998/99.

Skatteuppbörden: Ett led i saneringsprogrammet är effektivare skatteindrivning vilket skall öka skatteintäktema och minska fusket med ca 4 miljarder kronor per år till 1998. Riksdagen har för ökad skatte­kontroll beviljat skattemyndighetema ett resurstillskott för kontrollarbete m.m. om ca 200 miljoner kronon Riksskatteverket som fördelar medlen skall särskilt se till att insatsema blir tillräckligt koncentrerade för att ge avsedd effekt. De speciella problemen i landets största städer skall särskilt beaktas. Myndighetema skall redovisa specificerade planer för insatsema och gentemot RSV förbinda sig att uppnå vissa bestämda resultat. RSV skall senast den 15 maj 1994 till regeringen redovisa hur styming, samordning och uppföljning av insatserna för effektivare skattekontroll skall ske under innevarande och följande budgetån Enligt en försiktig bedömning baserad på RSVs anslagsframställning skulle en effekt om 2 miljarder kronor kunna uppnås.

Miljöskatter: Ökad användning av miljöskatter i syfte att stimulera en omvandling av ekonomin i mindre miljöbelastande riktning är ett viktigt inslag i regeringens politik.

Mot denna bakgrand läggs nu förslag om breddad NOX-avgift i syfte att begränsa utsläppen av kväveoxiden Förslag kommer att läggas fram om en differentiering av bensinskatten mellan s.k. miljöbensin och vanlig bensin.

74

Regeringen avser vidare att återkomma till riksdagen med ytterligare    Prop. 1993/94:150 åtgärder i överensstämmelse med saneringsprogrammet för att förhindra    Bilaga 1 att miljöskulden ökar.

Regeringen har nyligen förelagt riksdagen en proposition om vissa inkomst- och miljöskattefrågon Genom förslaget förstärks budgeten med nästan 500 miljoner kronor budgetåret 1994/95.

Inleveranser: Styrelsen i Nordbanken har föreslagit att utdelning sker till staten med närmare 600 miljoner kronon Ca 230 miljoner kronor därav avses täcka en förlust i Göta Bank och 360 miljoner kronor inlevereras till staten. Inleveransen från Vattenfall beräknas bli ca 500 miljoner kronor större än tidigare beräknats, vilket också engångsvis förstärker budgeten.

Beredskapslagring: Regeringen har i proposition 1993/94:141 lagt fram förslag om att den statliga beredskapslagringen av olja hos NUTEK skall upphöra och lagren avvecklas fram till år 1999. Nettoinkomstema från oljeförsäljningen har i enlighet med riksdagens tidigare beslut hittills använts för totalförsvarsändamål. En total utförsäljning innebär dock att nettoinkomsterna blir avsevärt större än vad som tidigare bedömts. Mot bakgrand av det statsfinansiella läget bör de merinkomster som följer av en total utförsäljning jämfört med tidigare planering tillgodogöras statsbudgeten. Budgetförstärkningen kan beräknas uppgå till minst 500 miljoner kronor vid utförsäljningens slut.

Regeringen har däratöver vidtagit ytterligare åtgärder i samma syfte.

Det offentliga åtagandet: Regeringen har tagit ett viktigt steg mot en föratsättningslös och återkommande prövning av statliga utgiftsåtaganden genom ett beslut i mars 1994 om nya generella kommittédirektiv (din 1994:23). Direktiven innebär att varje konunitté föratsättningslöst skall pröva det offentliga åtagandet inom det område som kommittén utreder De bakomliggande, egentliga målen som verksamheten är eller varit avsedd att främja skall vara den redovisade utgångspunkten för bedömningen om det är motiverat med just ett offentligt åtagande. Motiven och för- och nackdelar med ett offentligt åtagande skall bedömas, liksom för- och nackdelar utan ett sådant åtagande. På detta sätt får regeringen och riksdagen ett underlag för att ta ställning till och ompröva offentliga åtaganden.

Avregleringar: Ett snabbare sätt att nå liknande mål på konkurrens­området är att undersöka om de regler som krävs för att avhjälpa s.k. marknadsmisslyckanden eller som införts med hänvisning till särskilda motiv som hälsa och säkerhet utformas så att de skapar dolda eller oönskade konkurrensbegränsningar till nackdel för konsumenter, företag eller skattebetalare. Näringsdepartementet har inom sitt område tagit initiativ och givit hög prioritet åt insatser för avreglering och reformer av regler med betydelse för företagsamheten beträffande arbetsrätt, skatter, avreglering av offentliga monopol m.m.

För att säkerställa att detta avregleringsarbete bedrivs i hög takt och med god kvalitet har regeringen tillkallat en delegation för att ta initiativ som främjar konkurrens och effektivitet hos företag och i offentlig sekton Av delegationens arbete framgår att nämare 100 reformer bereds under denna mandatperiod. Inom kort kommer delegationen att avrapportera sitt

75

arbete som kommer att ligga till grand för fortsatta insatser under    Prop. 1993/94:150

kommande mandatperiod.

Bilaga 1

Fortsatta strukturförändringar i socialförsäkringssystemen

Förtidspensoner: I en särskild bilaga föreslås ett antal förändringar av reglema inom förtidspensioneringen. Under en lång följd av år har det skett en kraftig ökning av antalet förtidspensionären För närvarande förtidspensioneras mer än hälften av varje årskull eller ca 60 000 personer per ån Utvecklingen har bl a belysts av Pensionsarbetsgrappen. Även om en viss ökning de allra senaste åren kan antas bero av en snabbare handläggning på försäkringskassoraa av de långa sjukfallen och således motsvaras av ett minskat antal långtidssjukskrivna torde det vara uppenbart att utvecklingen inte kan förklaras av ett sämre hälsoläge och försämrad arbetsmiljö. Ett bidragande skäl torde vara den svaga arbets­marknaden, trots att förtidspensionering av arbetsmarknadsskäl inte längre skall ske. Utvecklingen innebär att den genomsnittliga faktiska pensionsåldem har sjunkit till ca 59 ån

Förtidspensioneringen anges i saneringsprogrammet som ett område som måste förändras och där utgiftema måste sänkas. På samma sätt som goda resultat nåtts inom sjukförsäkringen när en passiv utbetalning av kontantstöd byts mot en aktiv rehabiliterande politik är det viktigt att förändra förtidspensioneringen, ur mänsklig synvinkel men också av statsfinansiella skäl. Det arbete med en översyn av förtidspensioneringen som pågår inom regeringskansliet kommer, i likhet med vad som skett inom sjukförsäkringen att, beröra ett flertal områden såsom ersättnings­nivå och andra regien Regeringen föreslår nu att antalet förtroendeläkare och deras arbetsinsats utökas kraftigt. Den enskilde förtroendeläkaren ges väsentligt vidgade möjligheter att medverka dels tidigt i bedönmingen av rätt till sjuk- och rehabiliteringspenning dels i prövningen och efter-kontrollen av förtidspensionsärenden. Regeringen bedömer att dessa åtgärder på sikt innebär väsentligt minskade utgifter inom socialförsäk­ringssystemet.

Delpensioner: Åtgärdema inom delpensionsområdet innebär både strakturella förbättringar och budgetförstärkningar.

Sjuk- och arbetsskadeförsäkringama: Ett viktigt ekonomiskt inslag i den fortsatta omläggningen av socialförsäkringaraa är också de stats­finansiella och samhällsekonomiska aspekteraa inom sjuk- och arbets­skadeberedningens arbetsområde. 1 uppdraget ingår även att se över förtidspensionssystemet.

Pensionema: En särskild proposition kommer inom kort att föreläggas riksdagen om ett reformerat pensionssystem med utgångspunkt i pensionsarbetsgrappens förslag. De föreslagna regelförändringama är mycket omfattande och syftar till att skapa en bättre överensstämmelse mellan ekonomiska föratsättningar och gjorda pensionsåtaganden. Ett beslut i bred parlamentarisk enighet kommer att starkt bidra till att undamöja dagens osäkerhet hos hushållen om hållbarheten i gjorda åtaganden.

76

En bättre fungerande arbetsmarknad och lönebildning

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1 Som påpekats ovan är det en nödvändig föratsättning för en uthållig återhämtning av den svenska ekonomin att lönebildningen fungerar smidigt. Den begynnande sysselsättningsökningen måste ske utan att lönekostnadema accelererar. Som framgått ovan i kapitel 6 om de olika tillväxtscenariema är en väl fungerande lönebildning strategisk. Detta är samtidigt ett område där erfarenhetema från tidigare perioder är nedslående.

En rad studier pekar på lönebildningens betydelse för en icke-in­flatorisk tillväxt. Såväl EG:s vitbok om tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft som OECD:s arbetslöshetsstudie visar entydigt att en ökad rörlighet i olika avseenden är nödvändig om kampen mot arbets­lösheten skall kurma bli framgångsrik. Båda studiema betonar vikten av de arbetssökandens beredvillighet att acceptera nya jobb och arbetsupp­gifter, en yrkesmässig och en geografisk rörlighet samt en väl fungerande matchning mellan arbetssökande och lediga platsen

Under tidigare perioder har den svenska sysselsättningen kunnat hållas på hög nivå till priset av återkommande devalveringar och genom en lånefmansierad expansion av den offentliga sysselsättningen. Dessa utvägar står ej längre till buds. Ett tillkommande problem jämfört med tidigare konjunkturappgångar är att återhämtningen av den svenska ekonomin nu startar från en mycket hög arbetslöshetsnivå.

Huvudansvaret för att arbetsmarknaden skall kunna anpassa sig till ständiga förändringar i omvärlden vilar på arbetsmarknadens parten För att det skall vara möjligt att åstadkomma den kraftiga ökning av sysselsättningen som är önskvärd måste dessa medverka till ökad rörlighet och löneflexibilitet. Särskilt måste uppmärksammas sådana förändringar som medför att nytillträdande och arbetslösa släpps fram till nya jobb. Detta kan t.ex. ställa krav på anpassning av ingångs- och ungdomslönerna.

Även om huvudansvaret ligger hos arbetsmarknadens parter har även staten en viktig roll genom att skapa goda föratsättningar och regelsystem för en väl fungerande lönebildning. Genomförda förändringar i skattesys­tem, arbetsrätt och socialförsäkringssystem har just denna inriktning. De har numera utformats så att det skall löna sig bättre att arbeta. Arbets-marknads-och utbildningspolitiken måste även fortsättningsvis utformas så att rätt utbildade personer så långt möjligt har chansen att finnas på rätt plats beredda att anta erbjudanden om riktiga jobb när efterfrågan nu skjuter fart. Utbildningspolitiken måste särskilt anpassas till de lågut-bildades krav och önskemål samt behovet om återkommande fortbildning. Detta stället självfallet också krav på arbetsgivama.

En central uppgift är att underlätta matchningen mellan lediga arbeten och tillgänglig arbetskraft. Det slopade monopolet för den offentliga arbetsförmedlingen medverkar till detta. Regeringen har beslutat om en översyn av arbetsmarknadspolitikens omfattning, inriktning och av­gränsning. Regeringen avser vidare att se över kriteriema för att en arbetslös skall anses stå till arbetsmarknadens förfogande, för vad som

77

7 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150

är ett lämpligt arbete m.m. samt den praxis som utvecklats vid till-    Prop. 1993/94:150 ämpningen av kriteriema.  I översynen ingår även att belysa och i    Bilaga 1 förekommande fall föreslå motåtgärder mot s.k. svartjobb och missbrak av arbetslöshetsförsäkringen och de arbetsmarknadspolitiska medlen.

Det i budgetpropositionen aviserade arbetet med att identifiera och där så är lämpligt föreslå åtgärder för att motverka uppkomsten av flaskhalsar pågår. Avrapportering och eventuella förslag kan väntas mot slutet av 1994.

Okonventionella insatser mot arbetslöshet och för att öka arbetskraftens kompetens är betydelsefulla. Ett exempel på sådana insatser är det arbete som bedrivs av de s.k. Förayelseföretagen. Verksainheten går ut på att hjälpa arbetslösa att starta och driva företag under marknadsmässiga formen

Intemationella erfarenheter visar att arbetslöshetsförsäkringens utformn­ing har stor betydelse för lönebildningen och arbetsmarknadens funk­tionssätt. Regler som utformas så att den arbetslöse erbjuds ersättning under lång tid tenderar att ge upphov till permanent långtidsarbetslöshet. Vad som vid ett första påseende kan verka generöst visar sig vid närmare prövning utgöra en inkörsport till utslagning från arbetsmarknaden. Arbetslöshetsförsäkringen är inte heller avsedd att vara en permanent försörjningskälla utan ett tillfälligt stöd vid arbetslöshet. Den svenska försäkringen är utformad så att risk föreligger för en långvarig vandring mellan perioder med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen och perioder med någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd. De flesta åtgärder kvalificerar nämligen för en ny period med a-kassa. OECD har i sin rapport om den svenska ekonomin nyligen pekat på detta problem. Riksdagens revisorer har gjort samma konstaterande och enhälligt understmkit betydelsen av att undanröja sådana långtidsarbetslöshets-skapande regien

Regeringen har i en nyligen framlagd proposition föreslagit regelförän­dringar i arbetslöshetsförsäkringen som korrigerar för ovanstående bristen Förslaget irmebär att den period under vilken ersättning från arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitisk åtgärd kan varvas begränsas. Den sammanlagda perioden med a-kassa och åtgärd begränsas därmed normalt till ca två och ett halvt ån

Även det ovan nämnda förslaget för lönegarantin innebär sådana regelförändringar att arbetsmarknadens funktionssätt förbättras.

Andra åtgärder för att öka ekonomins utvecklingskraft

För att målet om snabb och hållbar ekonomisk utveckling skall kunna nås krävs en stor öppenhet för förändringar i allmänhet och inom arbetslivet i synnerhet. Genombrottet för informationsteknologin (IT) förändrar i grunden många av dagens villkor för företagande, arbetsliv och med­borgarinformation. Transaktionskostnaderaa och priset för information minskar högst väsenfiigt. Information kan göras tillgänglig oberoende av

78

tid och ram och i former och tillämpningar som också driver själva    Prop. 1993/94:150

kunskapsutvecklingen framåt.

Bilaga 1

1 flera länder tas nu initiativ för att främja utveckling och tillämpning av IT. Det är angeläget att Sverige med insatser såväl inom den offentliga sektom som inom näringslivet även i fortsättningen tillhör de ledande nationema. Goda föratsättningar finns, inte minst genom vårt väl utbyggda telekommunikationsnät och den avreglering som genomförts.

Det är mot denna bakgrand som regeringen har beslutat att inrätta en kommission för att främja tillämpningen av informationsteknologin. I propositionen Högre utbildning och forskning för kompetens och konkurrenskraft (prop 1993/94:177) föreslås att särskilda resurser skall avsättas för detta ändamål. Av de återstående medlen från de f.d. löntagarfondema som Fond 92-94 förvaltar skall 13,70 % eller i dagsläget ca 1 miljard kronor avsättas till en stiftelse för att främja ökad användning av IT. Kapitalet får förbrakas på en relativt kort tid, dock lägst fyra ån

Regeringen har vidare i proposition 1993/94:206 nyligen lagt förslag om en ökning av det finansiella stödet till innovationer. Detta är ett led i det pågående arbetet att främja ny- och småföretagandet. Avsikten är att med detta finansiella stöd tmderlätta exploateringen av uppfinningar och innovationer i Sverige. En stiftelse, Innovationscentmm, skall bildas och tillföras 6,85 % av tillgångaraa i Fond 92-94. Det motsvarar i dagsläget ca 500 miljoner kronon Stiftelsen skall främst finansiera innovationer i ett tidigt skede, där bristen på kapital för närvarande är tillväxthämman-de.

79

Statsbudgeten och särskilda frågor        Prop. 1993/94:150

Bilaga 1

1   Statsbudgeten budgetåren 1993/94 och 1994/95

1.1  Beräkningsförutsättningar

Vid beräkning av statsinkomstemas utveckling är de antaganden som görs om inkomstutvecklingen i samhället av stor betydelse. Riksrevisions­verket (RRV) har under hand lämnat en beräkning av statsbudgetens inkomsten (Beräkningen i sin slutgiltiga utformning har RRV publicerat den 21 april 1994). En sammanfettning av beräknmgen finns i bilaga 1.3. De antaganden som RRV räknat med redovisas i tabell 1. Regeringen räknar med delvis andra antaganden än RRV. Även dessa antaganden redovisas i tabell 1.

Ikbell 1.  Antaganden om den ekonomiska utvecklingen

Procentuell förändring från föregående år

1993

1994

1995

RRV

Regeringen

RRV

Regeringen

RRV

Regeringen

Lönesumma

- 1,5

- 1,5

3,0

3,0

4,7

4,3

Konsumentpriser

årsgenomsnitt

4,7

4,7

1,5

1.6

2,6

2,7

Privat konsumtion.

löpande priser

2,2

2,2

4,0

4,0

5,7

5,4

I RRV:s beräkningar avseende budgetåren 1993/94 (statsbudgetens inkomster och utgifter) och 1994/95 (statsbudgetens inkomster) har verket tagit hänsyn till beslut som riksdagen fattat före den 24 mars 1994. RRV har även beaktat förslag från regeringen före denna tidpunkt. Regeringen har däratöver beaktat även de riksdagsbeslut som fattats under återstoden av mars samt de förslag från regeringen som lagts fram efter den 24 mars och fram till och med den 13 april. Det får ankomma på riksdagens finansutskott att göra justeringar för de ytteriigare förändringar som regeringen inte har kunnat beakta.

1.2 Statsbudgetens inkomster och utgifter under budgetåret 1993/94

RRV presenterade den 21 april 1994 i sin budgetprognos nr 5 en ny beräkning av budgetutfallet för budgetåret 1993/94. Beräkningaraa av inkomstema för budgetåret 1993/94 redovisas också i verkets inkomstbe­räkning.

80

Inkomster

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1 I statsbudgeten uppgår inkomstema för innevarande år till 343 990 miljoner kronon  I sin inkomstberäkning beräknar RRV de totala inkomstema för budgetåret 1993/94 till 368 936 miljoner kronon

I det följande redovisas de förändringar av inkomstema i förhållande till RRV:s beräkning som regeringen funnit nödvändiga.

Till följd av vad som nyss anförts om den ekonomiska utvecklingen räknas inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt upp med 182 miljoner kronon Den allmänna sjukförsäkringsavgiften uppbärs till­sammans med preliminär inkomstskatt och påverkar således inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt. Avgiften skall därefter omföras till inkomsttiteln Allmän sjukförsäkringsavgift. Avgiften skall omföras månadsvis under inkomståret och med slutreglering andra året efter inkomståret. Omföringsmånad skall vara uppbördsmånad. Med anledning av detta räknas inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt ner med 9 366 miljoner kronon Inkomsttiteln Allmän sjukförsäkringsavgift räknas upp med motsvarande belopp 9 366 miljoner kronon Sammanlagt har inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt räknats ner med 9 184 miljoner kronon Inkomsttiteln Juridiska personers inkomstskatt räknas upp med 25 miljoner kronor till följd av vad som tidigare anförts om den ekonomiska utvecklingen.

Till följd av ny information om den ekonomiska utvecklingen räknas inkomsttiteln Mervärdesskatt ner med 500 miljoner kronon Inkomsttiteln Tobaksskatt justeras av samma orsak ner med 12 miljoner kronor och inkomsttiteln Skatt på spritdrycker iusteias ner med 15 miljoner kronon

Sammanlagt innebär avvikelsen från RRV:s beräkning en nedskrivning av inkomstema för budgetåret 1993/94 med 320 miljoner kronon Regeringen beräknar således statsbudgetens inkomster för budgetåret 1993/94 till 368 616 miljoner kronon Förändringama i förhållande till RRVs beräkningar framgår av tabell 2.

81

Tabell 2.  Avvikelser mot RRV:s beräkningar av statsbudgetens inkomster budgetåret 1993/94

TUsental Icronor

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Inkomsttitel/Inkomsthuvud/Inkomstgrupp

RRVs beräkning

Förändring enligt före­draganden

llll    Fysiska personers inkomstskatt

1121   Juridiska personers inkomstskau

1222   Allmän sjukförsäkringsavgift

1411   Mervärdesskatt

1421   Tobaksskatt

1425   Skatt på spritdrycker

Summa inkomster

Summa förändringar enligt regeringen

Summa regeringen

4     926 000

 26 791 000

0

115 300 000

7 175 000

5       990 000

368 935 547

- 9 184 000

25 000

9 366 000

-        500 000

-          12 000

-          15 000

-      320 000

 368 615 547

Utgifter

I statsbudgeten för innevarande år uppgår utgiftema till 549 662 miljoner kronon RRV beräknar nu de totala utgiftema till 565 805 miljoner kronon Verket prognosticerar utgiftema exkl. statsskuldräntor till 470 805 miljoner kronor för budgetåret 1993/94.

Enligt ovannämnda budgetprognos från RRV beräknas utgiftema för statsskuldräntoma till 95 000 miljoner kronor för budgetåret 1993/94. Regeringen beräknar att utgiftema för statsskuldräntor kommer att uppgå till 93 000 miljoner kronon Skillnaden mellan regeringens och RRVs prognos av räntoma på statsskulden förklaras till största delen av skillnader i räntenivåer vid de olika beräkningstillfallena. Regeringen beräknade i budgetpropositionen anslaget Räntor på statsskulden m.m. till 96 

(XX) 

miljoner kronon Förändringen sedan statsbudgeten förklaras av höstens fallande räntor som lett till att de flesta emissioner av stats­obligationer, som skett hittills under budgetåret, skett till överkurser och således lett till stora inkomsträntor som innebär att nettot på anslaget minskar.

Vad avser belastningen på övriga utgiftsanslag exkl. statsskuldräntor så justerar regeringen upp anslaget Räntebidrag m.m. med 2 5(X) miljoner kronon Anledningen är nya mera exakta beräkningar av Boverket framför allt när det gäller tidpunkten då lägre marknadsräntor första gången visar sig i räntebidragsärendena i form av lägre bidragsutbe­talningar och effektema av att festighetsägama såvitt gäller nya bidragsä­renden fno.m. år 1992 har möjlighet att välja tidpunkt för den första bidragsutbetalningen. Till följd av att regeringen gör en annan bedömning än RRV vad avser kommunersättningar för kvotflyktingar justeras anslaget Ersättning till kommuner för åtgärder för flyktingar m.m. ner med 257 miljoner kronon Samma anslag justeras även upp med 56 250 000 kronor till följd av regeringens beslut om att bam och bam­familjer som sökte uppehållstillstånd före den första januari 1993, men som inte fått sina ärenden slutligt prövade, skall få stanna i Sverige.

82

Dessutom beräknar regeringen något högre utgifter för kvotöverföring med anledning av beslutet att överföra ytterligare skyddsbehövande (prop. 1993/94:51, 1993/94:SfU06, rskn 1993/94:76 Om överföring och mottagande av flyktingar från f.d. Jugoslavien m.m.) och justerar därmed upp anslaget Överföringar och arulra åtgärder för flyktingar m.m. med 18 miljoner kronon

lbell 3.  Räntor på statsskulden budgetåret 1993/94

Miljarder kronor

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Beräkning till grund för stats­budgeten

Nuvarande beräkning

Räntor på lån i svenska kronor Räntor pä län i utländsk valuta Valutaföriuster, netto

Sununa

61,5

24,3 10,2

96,0

49,8 23,3 19,9

93,0

Regeringen beräknar att anslagsbehållningama på reservationsanslag under irmevarande budgetår kommer att öka med 3 180 miljoner kronon Denna beräkning överenstärruner med RRVs. Regeringen beräknar den totala anslagsbehållningen till 34 615 miljoner kronor, vilket inkluderar de indragningar av anslagsbehållningar på reservationsanslag som skett under budgetåret.

För Beräknat Tillkommande utgiftsbehov, netto tar RRV upp 1 miljard kronon Regeringens beräkning överenstämmer med detta.

Sammantaget räknar regeringen därmed med att utgiftema under budgetåret 1993/94 kommer att uppgå till 566 123 miljoner kronon Beräkningama sammanfattas i tabell 4.

Tabell 4.  Statsbudgetens utgifter budgetåret 1993/94

Miljoner kronor

Regleringsbrev       RRV     Regeringen

Utgiftsanslag exkl. statsskuldräntor

och exkl. beräkningsanslag

Statsskuldräntor

Förändring i anslagsbehållningar

Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto

Summa

444 922

472 985

475 303

96 000

95 000

93 000

1 500

-3 180

-3 180

7 240

1 000

1 000

549 662       565 805       566123

' Jämförelserna mellan anvisat belopp pä utgiftssidan och beräknat utfall sker mot regleringsbrev då regeringen efter riksdagens beslut om statsbudget för budgetåret 1993/94 genomfört tekniska justeringar på myndighetemas förvaltningskostnadsanslag (jfr. prop. 1992/93:100, bil. 1, avsnitt 2.2.3, bet. 1992/93:FiU20, rksr. 1992/93:189).

83

1.3 Statsbudgetens inkomster och utgifter under budgetåret   Prop. 1993/94:150

1994/95

Bilaga 1

Inkomster

Sedan budgetpropositionen förelades riksdagen har dels ett antal propositioner innebärande inkomstförändringar förelagts riksdagen, dels har den ekonomiska bilden förändrats. Regeringen lägger nu ytterligare förslag som påverkar inkomstnivån.

RRV beräknar statsbudgetens totala inkomster till 367 247 miljoner kronor för budgetåret 1994/95. 1 det följande redovisas de förändringar i beräkningama av inkomstema i förhållande till RRVs beräkningar som regeringen furmit nödvändiga.

Inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt räknas ner med 155 miljoner kronor till följd av vad som anförts om den ekonomiska utvecklingen. Med anledning av att hänsyn tagits till de effekter av kommumegleringama som presenteras senare idag justeras inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt upp med 962 miljoner kronon Vidare har inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt justerats ner med 57 miljoner kronor till följd av de förslag om ändrade skatteregler från fåmansbolag och enskilda näringsidkare m.m. som skatteministem presenterar senare idag. Vidare har inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt räknats ner med 2 755 miljoner kronor till följd av en tidigareläggning av den allmänna sjukförsäkringsavgiftens omläggning. Inkomsttiteln Allmän sjukförsäkringsavgift har räknats upp med motsva­rande belopp, 2 755 miljoner kronon Inkomsttiteln Allmän sjukför­säkringsavgift har med hänsyn till vad som anförts om den ekonomiska utvecklingen justerats ner med 2 miljoner kronon Sammanlagt har inkomsttiteln Fysiska personers inkomstskatt justerats ner med 2 005 miljoner kronon Inkomsttiteln Allmän sjukförsäkringsavgift har sarrunan­lagt räknats upp med 2 753 miljoner kronon

Till följd av vad som nyss anförts om den ekonomiska utvecklingen justeras inkomsttiteln Juridiska personers inkomstskatt upp med 181 miljoner kronon Som en följd av förslaget till upplösning och beskattning av Landshypoteks reservfonder i det kreditmarknadsbolag som föreslås bildas per 1 januari 1995 justeras inkomsttiteln Juridiska personers inkomstskatt upp med 26 miljoner kronon Sammantaget har inkomsttiteln Juridiska personers inkomstskatt justerats upp med 207 miljoner kronon

Till följd av vad som anförts om lönesummans utveckling justeras inkomsttiteln Beskattning av tjänstegmppliv ner med 5 miljoner kronon Samtidigt räknas inkomsttitel Folkpensionsavgift ner med 60 miljoner kronor och inkomsttiteln Sjukförsäkringsavgift, netto med 86 miljoner kronon Av samma anledning justeras inkomsttiteln Övriga socialavgifter, netto ner med 13 miljoner kronon

Med anledning av ny information om den ekonomiska utvecklingen räknas inkomsttiteln Mervärdesskatt ner med 5(X) miljoner kronon Till följd av förslaget om ändrade avdragsregler för lätta lastbilar har

84

inkomsttiteln Mervärdesskatt räknats ner med 33  miljoner kronon    Prop. 1993/94:150 Sanmianlagt har inkomsttiteln Mervärdesskatt räknats ner med 533    Bilaga 1 miljoner kronon

Inkomsttiteln Bensinskatt har räknats upp med 22 miljoner kronor till följd av vad som tidigare anförts om konsumentprisemas utveckling. Med anledning av vad som tidigare anförts om den privata konsumtionens utveckling har inkomsttiteln Tobaksskatt justerats ner med 37 miljoner kronon Av samma orsak har inkomsttiteln Skatt på spritdrycker räknats ner med 12 miljoner kronor, inkomsttiteln Skatt pä vin ner med 7 miljoner kronor och inkomsttiteln Skatt på maltdrycker ner med 6 miljoner kronon Inkomsttiteln Energiskatt har justerats upp med 23 miljoner kronor med anledning av vad som tidigare anförts om konsu­mentprisemas utveckling. Vidare har inkomsttiteln Energiskatt justerats upp med 530 miljoner kronor till följd av förslaget om ändrad miljöklass­ificering av oljeprodukter som skatteministem presenterar senare idag. Sammanlagt har inkomsttiteln Energiskatt justerats upp med 553 miljoner kronon Inkomsttiteln Skatt på spel har räknats ner med 35 miljoner kronor till följd av regeringens förslag om slopad bingoskatt från 1 januari 1995. Med anledning av ny information om den ekonomiska utvecklingen har inkomsttitel Ränteinkomster på lån för bostadsbyggande räknats upp med 93,5 miljoner kronon Av samma orsak har inkomsttiteln Räntor på energilån räknats upp med 3,4 miljoner kronon

Fno.m. den 1 juli 1994 kommer Försvarsmakten att betala hyra för mark, vissa anläggningar och lokaler till Fortifikationsverket. Hyran skall bl.a. täcka de kapitalkostnader verket har för de fastigheter Försvarsmak­ten disponerar. Dessa fastigheter är finansierade med avkastningspUktigt statskapital. Däratöver gäller att Fortifikationsverket skall inleverera ett belopp motsvarande avskrivningarna på fastighetema. I prop. 1993/94: 1(X) (bil. 1 och 5) beaktades derma omläggning för budgetåret 1994/95. En fortsatt invärdering har sedan skett under våren. Med anledning av detta räknar regeringen upp inkomsttiteln Avskrivningar på fastigheter med 39,5 miljoner kronor och inkomsttiteln Uppdragsmyndigheters m.fl. komplementkostnader med 40,8 miljoner kronon

Sammanlagt innebär detta att inkomsteraa räknas upp i förhållande till RRV:s beräkningar med 913,2 miljoner kronor för budgetår 1994/95. Regeringen beräknar således statsbudgetens inkomster för budgetåret 1994/95 till 368 161 miljoner kronon Förändringen i förhållande till RRVs beräkningar framgår av tabell 5.

85

lbell 5. Avvikelser mot RRV:s t>eräkningar av statsbudgetens inkomster budgetåret 1994/95

TUsental kronor

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Inkomsttitel/Inkomsdiuvud/Inkomstgrupp

RRVs

beräkning

Förändring

enligt

regeringen

llll

Fysiska personers inkomstskatt

19 132 000

-2 005 000

1121

Juridiska personers inkomstskatt

24 831 000

207 000

1123

Beskattning av tjänstegruppliv

1 109 000

-5 000

1211

Folkpensionsavgift

37 205 000

-60 000

1221

Sjukf()rsäkringsavgift,netto

11 014 000

- 86 000

1222

Allmän sjukförsäkringsavgift

4 038 000

2 753 000

1251

Övriga socialavgifter, netto

5 270 000

- 13 000

1411

Mervärdesskatt

115 700 000

- 533 000

1421

Bensinskatt

22 544 000

22 000

1424

Tobakskatt

7 693 000

-37 000

1425

Skatt på spritdrycker

6 100 000

- 12 000

1426

Skatt på vin

3 244 000

-7 000

1427

Skatt på maltdrycker

3 050 000

-6000

1428

Energiskatt

18 996 000

553 000

1454

Skatt på spel

130 000

-35 000

2332

Ränteinkomster pä län för

bostadsbyggande

2 957 700

93 500

2351

Räntor på energispariån

110 761

3 421

5121

Avskrivning av fastigheter

580 000

39 500

5131

Uppdragsmyndigheters m.fl.

komplementkostnader

2 600 000

40 800

Summa inkomster

367 247 456

Summa förändringar enligt regeringen

913 221

Summa regeringen

368 160 677

Avslutningsvis redovisas förändringama i indelningen av sfetsbudgetens inkomster i förslaget till statsbudget för budgetåret 1994/95 (tabell 6).

IVibeU 6. Förslag till förändringar i uppställningen av statsbudgetens inkomster för budgetåret 1994/95

Inkomsttitel/Inkomsthuvudgrupp/Inkomstgrupp

Förslag

1122   Avskattning av företagens reserver

Upphör

2111   Postverkets inlevererade överskott

Upphör

2116   Affärsverket svenska kraftnäts inlevererade utdelning

och inleverans av motsvarighet till statlig skatt

Namnändring

2119   Affärsverket svenska kraftnäts inleverans av mot­

svarighet till statlig skatt

Upphör

2325   Räntor på Postverkets statslån

Upphör

2547   Avgifter för Post och Telestyrelsens verksamhet

Namnändring

5143   Avskrivning på ADB-utrustning

Upphör

Utgifter

I det slutliga förslaget till statsbudget för budgetåret 1994/95 uppgår utgiftema till 518 830 miljoner kronon

I årets budgetproposition upptogs utgiftema till 532 129 miljoner kronon Av detta belopp svarade utgiftsanslagen exkl. statsskuldräntor för

86

430 629 miljoner kronon Tillkommande utgiftsbehov samt minskning av    Prop. 1993/94:150 anslagsbehållningar svarade sammantaget för 16 500 miljoner kronon    Bilaga 1 Räntoma på statsskulden beräknades uppgä till 85 OCX) miljoner kronon

Sedan riksdagen förelades budgetpropositionen har dels ett antal propositioner innebärande anslagsförändringar förelagts riksdagen, dels har riksdagen beslutat om vissa ändringar i förhållande till förslagen i budgetpropositionen. Vidare lägger nu regeringen ett antal ytteriigare förslag. Om riksdagen bifeller förslagen i propositionema ökar de sam­lade utgiftsanslagen med ca 16 701 miljoner kronon Detta belopp rymmer ett flertal utgiftsförändringar, varav de största är att hänföra till förändringar på anslaget Räntebidrag m.m., regeringens förslag om införande av vårdnadsbidrag (prop. 1993/94:148 Vårdnadsbidrag) samt omläggningen av bostadstillägg till pensionärer (prop. 1993/94:173 Bostadstillägg till pensionärer).

1 samband med regeringens beräkning av anslagskonsekvensema har en specifikation upprättats över föreslagna och i förekommande fall beslutade anslagsförändringar på statsbudgeten i förhållande till budget­propositionen. Denna specifikation täcker i princip perioden t.o.m. 13 april 1994.

Anslaget Räntor på statsskulden m.m. upptogs i budgetpropositionen för budgetåret 1994/95 till 85 000 miljoner kronon Belastningen på detta anslag är beroende av den ackumulerade statsskulden under det budgetår för vilket anslaget anvisas och av räntenivån inom och utom landet samt av bokföringsmässiga valutadifferenser till följd av ändrade växelkurser vid omsättning eller återbetalning av utlandslån. Regeringen beräknar nu belastningen på anslaget till 76 000 miljoner kronon Förändringen sedan budgetpropositionen förklaras till största delen av ett lägre underskott i statsbudgeten, en stärkt kronkurs och fallande intemationella räntor samt att överkursema vid emissioner beräknas bli större. Regeringen gör en arman bedönming på anslaget Räntor på statsskulden m.m. jämfört med Riksgäldskontoret som i sitt förslag till inkomst- och utgiftsstat för Räntor på statsskulden m.m. som redovisas i bilaga 1.4 redovisar 87 000 miljoner kronon Detta beror på att regeringen baserar beräkningen på de antaganden om räntenivån som finns publicerade i den reviderade nationalbudgeten. Riksgäldskontoret baserar däremot sin beräkning på stopp-ränta, dvs den räntenivå som rådde det datum beräkningen genomfördes.

Sanmiantaget irmebär detta att statsbudgetens utgiftsanslag för budgetåret 1994/95 uppgår till sammanlagt 447 330 miljoner kronon

Tabell 7.  Räntor på statsskulden budgetåret

Miljarder kronor

1994/95

Nuvarande beräkning

Räntor på lån i svenska kronor Räntor på lån i utländsk valuta Valutaförluster, netto

Summa

47,5

24,2

4,3

76,0

87

I syfte att få en så långt möjligt rättvisande bild av hela belastningen    Prop. 1993/94:150 på statsbudgeten beräknas, utöver utgiftsanslagen, på statsbudgetens    Bilaga 1 utgiftssida även medel för förändringar i anslagsbehållningar och beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto.

I budgetpropositionen beraknaåesförbrukningen av anslagsbehållningar på reservationsanslag under budgetåret 1994/95 komma att uppgå till 4 500 miljoner kronor netto. De propositioner innebärande anslagsför­ändringar som därefter förelagts riksdagen motiverar ingen ändring av den beräkning som gjordes i budgetpropositionen. Därför räknar regeringen även nu med att anslagsbehållningama minskar med 4 5(X) miljoner kronor under budgetåret 1994/95.

Posten Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto förs upp på budgetens utgiftssida. Vid beräkningen av derma post görs en uppskattning av sädana utgifts- och inkomstförändringar som inte förts upp på något annat ställe i budgeten.

I budgetpropositionen beräknades denna post till 12 000 miljoner kronon Denna post beräknas nu till minus 9 000 miljoner kronon Den stora minskningen förklaras dels av att regeringen imder våren förelagt riksdagen ett antal propositioner, vars anslagsbelastning i budgetpro­positionen reserverats i tillkommande utgiftsbehov, dels av beräknade intäkter till följd av regeringens avsikt att sälja aktier i Pharmacia AB.

Ibbell 8.  Statsbudgetens utgifter budgetåret 1994/95

Miljoner kronor

Budget-

Ny

propositionen

beräkning

430 629

447 330

85 000

76 000

4 500

4 500

12 000

-9000

Utgiftsanslag exkl. statsskuldräntor

Statsskuldräntor

Förändring av anslagsbehållningar

Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto

Summa

532 129

518 830

1.4 Statsbudgetens saldo för budgetåren 1993/94 och 1994/95

Med hänvisning till redovisningen i det föregående beräknas utfallet av statsbudgetens inkomster och utgifter för irmevarande budgetår och i förslaget till statsbudget för budgetåret 1994/95 enligt vad som framgår av tabellema 9 och 10.

Beräkningen av budgetutfallet för irmevarande budgetår ger vid handen att budgetunderskottet minskar med 19,6 miljarder kronor jämfört med vad som beräknades i budgetpropositionen. Nu föratses ett underskott om 197,5 miljarder kn

För budgetåret 1994/95 beräknas budgetunderskottet nu till 150,7 miljarder kronon Det innebär att budgetunderskottet nu beräknas bli 21,8 miljarder kronor lägre än vad som beräknades i budgetpropositionen.

88

Statsinkomsterna för budgetåret 1994/95 uppskattas nu till 368,2 miljarder kronon Detta innebär en ökning med 8,6 miljarder kronor jämfört med budgetpropositionen. Ökningen är i huvudsak en följd av en förbättring i konjunkturatvecklingen.

Utgiftema exkl. statsskuldräntor beräknades i budgetpropositionen till 447,1 miljarder kronon Nu beräknas dessa utgifter till 442,8 miljarder kronon Att utgiftema minskar förklaras till största delen av att regermgen räknar med att sälja aktier i Pharmacia AB.

Förändringama av inkomstema och utgiftema i förslaget till statsbudget för budgetåret 1994/95 i förhållande till budgetpropositionen har jag även sammanställt i särskild en specifikation.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Ibbell 9. Statsbudgetens saldo budgetåren

Miljarder kronor

1992/93-1993/94

1992/93

1993/94

Utfell

Budget­propo­sitionen

RRV        Ny be­räkning

Inkomster                                           377,7 Utgifter exkl. statsskuldräntor             492,4 Statsskuldräntor                                  73,1

Saldo                                               187,8

349,6

475,7 91,0

- 217,1

368,9      368,6

470,8      473,1

95,0       93,0

- 196,9   - 197,5

TabeU 10. Statsbudgetens saldo budgetåret 1994/95

Miljarder kronor

1994/95

Budget­propo­sitionen

Ny be-räkning

Inkomster

Utgifter exkl. statsskuldräntor

Statsskuldräntor

Saldo

359,6

447,1

85.0

- 172,5

368,2

442,8

76,0

- 150,7

Virje delpost är korrekt avrundad.

2 Underliggande budgetutveckling

Den underliggande utvecklingen av statsbudgetens saldo erhålls om det redovisade saldot korrigeras för effekter som är av tillfällig art eller hänger samman med ändringar i redovisningsprincipema. Som bas används de förhållanden som skall gälla för budgetåret 1994/95. Detta innebär att den underliggande budgetutvecklingen i ett budgetförslag inte direkt kan jämföras med de redovisningar som gjorts i tidigare års finansplaner och reviderade finansplanen

89

Det bör betonas att det ofta är en bedömningsfråga om en enskild post    Prop. 1993/94:150 skall betraktas som en reguljär inkomst eller utgift eller som en extra-    Bilaga 1 ordinär effekt. Trots att avgränsningen i det enskilda fallet inte är helt självklar anser regeringen det ändå angeläget att redovisa en beräkning där tillfälliga inkomster eller utgifter uteslutits, så att statsbudgetens underliggande utveckling tydliggörs.

På inkomstsidan har följande effekter betraktats som tillfälliga vid framräknmg av det underliggande budgetsaldot:

-

engångsvisa höjningar/sänkningar av skatter eller avgifter

-

tillfälliga inleveranser från affärsverk till statsbudgeten

-

tillfälliga indragningar från arbetslivsfonden och arbetsmiljöfonden

-

intäkter av försäljning av statlig egendom

På utgiftssidan har bl.a. följande effekter betraktats som extraordinära vid framräkning av det underliggande budgetsaldot:

-

valutaförluster/vinster som uppstår vid amortering av statens utlands­lån

-

engångsvisa besparingar

-

det statliga stödet till den finansiella sektom

-

periodiseringseffekter till följd av att Riksgäldskontoret emitterar statsobligationer till överkurser

IkbeU 11.  Underliggande budgetsaldo för budgetåren 1992/93-1994/95

Miljarder kronor, löpande priser

1992/93               1993/94           1994/95

Underliggande budgetsaldo Som andel av BNP (%)

-188,5                   -200,6             -181,9 13,1                        13,6                 11,7

3  Budgetunderskott och statsskuld

Statens budgetsaldo utgör den viktigaste förklaringen till statsskuldens förändring och storlek.

Statsskuldförändringen under en given tidsperiod är lika med det totala, utifrån kommande lånebehov som staten har att finansiera samt effektema av de tillfälliga bokföringstransaktioner av dispositiv karaktär som Riksgäldskontoret vidtar och som påverkar redovisningen av statsskuldens storlek. Riksrevisionsverket publicerar sex gånger per år, i sina budgetprognoser, en prognos över statens upplåningsbehov för pågående budgetån Riksgäldskontoret publicerar månadsvis upplåningsbehovet för två månader framåt. Under innevarande budgetår har myndighetemas prognoser uppvisat betydande skillnaden Ett gemensamt arbete mellan nndighetema för att utreda skillnadema mellan myndighetemas respektive prognoser har inletts. Arbetet anses ha lett dels till att prognosema har blivit mer överenstämmande, dels till att samarbetet mellan myndighetema ökat. Det är angeläget att detta arbete fortsätter

90

även i framtiden och ambitionen bör vara att få ökad överenstämmelse mellan myndighetemas prognosen

Riksgäldskontoret har till uppgift att låna för att finansiera utgifter som beslutats av riksdagen och som inte täcks av statsinkomsten Budgetunder­skottet utgör den viktigaste beståndsdelen i detta lånebehov (tabell 12). Det är emellertid inte det redovisade budgetutfallet, som med några viktiga undantag är baserat på inkomst/utgiftsmässiga principer, som är relevant i det här sammanhanget, utan i stället dess kassamässiga motsvarighet. Denna utgörs av utfallet på statsverkets checkräkning i Riksbanken. I tabellen anges skillnaden mellan redovisat budgetutfall och rörelsema på statsverkets checkräkning som kassamässiga korrigeringar. Dessa korrigeringar kan i allmänhet endast göras i efterhand när utfallen är kända. För prognoser antas att de kassamässiga flödena är lika med budgetsaldot.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

lbell 12.  Lånebehov och statssktdd

Miljaider kronor

1992/93

1993/94

1994/95

Budgetunderskott

187,8

197,5

150,7

Kassamässiga korrigeringar

-8,6

-

Riksgäldskontorets nettoudåning:

CSN, studielån m.m.

5.8

7,1

6,7

Investeringslån till myndigheter

-

2,5

5,5

Finansiering av underskott

i Arbetsmarknadsfonden inkl. ränta

16,2

37,4

32,4

Finansiering av underskott i Lönegarantifonden inkl. ränta

2,4

1,4

0,7

Byggnadsstyrelsen, Vasakronan AB m.m.

2.1

13,6

0,5

Lån till Sparbanken Fösta

3,8

-3,8

-

Köp av aktier i Securum

1,0

-

-

Rekonstruktion av Göta Bank, netto

-

3,8

-

Övrigt, netto

-2,1

- 11,5

-0,8

Redovisningsteknisk korrigering'

-

-8,4

-

Lånebehov

208,4

239,6

195,7

Skulddispositioner

41,2

- 19,0

-4,0

Statsskuldförändring

249,6

220,6

191,7

Statsskuld vid utgången av resp. budgetår Som andel av BNP

960,6 66,5 %

1 181,2 80,1 %

1 372,9 88,6 %

Anm: Inbetalning markeras med minustecken.

'Redovisningen av Riksgäldskontorets utlåning har ändrats fro.m. budgetåret 1993/94. Inlåning från statsinstitutioner och fonder redovisas som en del av kontorets nettoutlåning i stället för som en del av statsskulden fr.o.m. den 1 juli 1993. Detta innebär att säväl posten Riksgäldskonlorets nettoutlåning som statsskulden redovis-ningstekniskt minskar med 8 379 mkr engångsvis budgetåret 1993/94.

91

Riksgäldskontoret har en omfattande utlåning till affärsverk och myndigheter, bl.a. till Centrala studiestödsnämnden för studielån. Riksgäldskontorets utlåning påverkar inte budgeten men väl statens lånebehov.

Statsskuldens förändring påverkas däratöver av transaktioner av dispositiv karaktär som Riksgäldskontoret gön Dessa transaktioner, eller skulddispositioner, är ofta betingade av tidsförskjutningar mellan de kassamässiga betalningar statsskulden ger upphov till och redovisningen av dessa. Valutaomvärderingar utgör störst betydelse för skulddisposi­tionema. Valutaskulden värderas löpande till aktuella valutakurser samtidigt som avräkningen mot statsbudgeten enbart avser de realiserade valutadifferensema. Prognosen för skulddispositionema innehåller enbart beräknade realiseringar av valutadifferensen De övriga skulddispositio­nema prognostiseras inte.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Upplåningsbemyndigande

Liksom föregående år bör riksdagen utfärda bemyndigande för regeringen enligt lagen (1988:1387) om statens upplåning.

4  Statliga garanti- och pensionsåtaganden 4.1  Redovisning av statens garantiåtaganden

I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 1) redovisades att statens ram för garantiåtaganden per den 1 juli 1993 uppgick till ca 257 miljarder kronor, en ökning med ca 72 miljarder kronor jämfört med den 1 juli 1992.

Tabell 13 visar de förslag som regeringen efter den 1 juli 1993 lagt fram för riksdagen och som berör omfattningen av den statliga ramen för garantiåtaganden.

febell 13 Föreslagna forändringar för statliga garantiitaganden jämfört med vad som redovisades i prop. 1993/94:100 bil.l

Miljoner kronor

Proposition

Garantins

Nuvarande

Föreslagen

Tidpunkt för

ändamål

garantiram

garantiram

Förändring

förändringen

1992/93:135

GCJTA Bank

10 000

0

- 10 000

1993-12-22

1992/93:135

Retriva

0

3 500

+ 3 500

1993-12-22

1992/93:135

Sparbanks-

stiftelsema

4 200

5 500

+ 1 300

1994-02-17

1993/94:86

Trafikleder i Stockholm

600

11 500

+ 10 900

1994-05-15

Däratöver har riksdagen beslutat att fno.m. den 1 januari 1994, enligt regeringens förslag i prop 1993/94:76, införa en särskild statlig kredit-

92

garanti för sådana lån på kreditmarknaden som tas upp för att tillfälligt begränsa ränteutgifter på utestående fastighetslån (omfördelningslån). Ingen ram har specificerats för detta.

Finansutskottet har i sitt betänkande rörande regeringens redovisning i budgetpropositionen uttryckt att den kraftiga ökningen av kreditför­lustema borde föranleda mer utförliga analyser samt kommentarer och ett ställningstagande från regeringens sida till hur utvecklingen skall mötas (bet. 1993/94:FiU10, rskn 1993/94:132). Regeringen avser bl.a. mot denna bakgrand att lämna en mer utförlig redovisning av de statliga garantiåtagandena och utvecklingen av dessa i 1995 års budgetpro­position. Regeringen avser även att låta utreda vilka principer som framdeles bör läggas till grand för en bedömning av i vilka fall och till vilka ändamål statligt stöd i form av garantier bör lämnas. Härvid bör en analys av befintliga garantisystems effekter göras, liksom en prövning av principema för registrering, redovisning och uppföljning m.m. av utställda resp. infriade garantien Ett arbete vad gäller den ekonomiad­ministrativa hanteringen av garantigivningen har redan inletts av Riksrevisionsverket och Riksgäldskontoret. Vidare har Riksgäldskontoret i samband med överlämnandet av sin årsredovisning för 1992/93 slutredovisat regeringsuppdraget att redovisa en översikt av statlig grarantigivning och statliga lån till näringslivet.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

4.2 Redovisning av statens pensionsåtagande och kostnader för statliga tjänstepensioner

Regeringens bedömning: Staten bör göra en samlad redovisning företrädesvis i årsredovisningen för staten av storleken på sitt pensionsåtagande. Myndigheter och andra arbetsgivare med statliga tjänstepensioner som inte själva svarar för de faktiska utgiftema för tjänstepensionsförmåner bör betala försäkringsmässigt beräknade pensionspremier.

I prop. 1991/92:150 bil. 1:1 s. 58 uttalade regeringen sin avsikt att låta Riksrevisionsverket (RRV) och Statens löne- och pensionsverk (SPV) utreda frågan om statens pensionsåtagande. RRV och SPV har lämnat var sin slutrapport över uppdraget i febraari 1994. De förslag som RRV och SPV lämnat kan i huvudsak jläggas till grand för ändringar i redovis­ningen av statens pensionsåtagande och i beräkningen av kostnader för pensions- och vissa andra förmåner för myndigheter och andra arbets­givare med statliga tjänstepensionsvillkon Regeringen avser att tidigast i 1995 års budgetproposition lägga fram förslag i frågan.

Statens pensionsåtagande (pensionsskuld) bör framledes redovisas samlat, företrädesvis i årsredovisningen för staten. En uppdelning av redovisningen på anställningsmyndigheter bedöms medföra alltför stora administrativa  svårigheter   för  att   genomföras   för  närvarande.   De

8 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150

93

affärsverk och andra arbetsgivare som själva betalar utgiftema för    Prop. 1993/94:150 tjänstepensions- och  vissa andra förmåner bör dock redovisa sina    Bilaga 1 åtaganden i dessa avseenden i sina bokslut.

Huvudregeln inom statsförvaltningen är att såväl lagstadgade arbets­givaravgifter som tjänstepensions- och vissa andra avtalsstyrda förmåner finansieras genom det löneskostnadspålägg (LKP) som myndighetema skall erlägga vid löneutbetalningar. Enligt beslut av regeringen (din 1993:89, jfn prop. 1991/92:100 bil.l s. 48, bet. 1991/92:FiU20, rskn 1991/92:128) har en särskild utredare tillkallats för att studera föratsätt­ningar för och lämna förslag till ett system med arbetsgivaravgifter för statliga myndigheter med inriktning att systemet skall motsvara det som gäller på den privata sektom.

De avtalsstyrda förmåner som för närvarande fmansieras genom LKP bör i stället bekostas med premier som skall motsvara ett försäkringsmäs­sigt beräknat värde av de förmåner som intjänats under året.

Dessa förändringar kommer att stärka det kostnadsansvar för den egna verksamheten som myndighetema har enligt systemet med rambudgete­ring.

En ändring från ett system där myndighetema via LKP finansierar utgifteraa för under året utbetalda pensioner till ett system där de erlägger kostnaden för under året intjänade pensionsrätter medför ändrade belastningar på förvaltningsanslagen. Dessutom gäller att skillnaden mellan utgifter och erlagda premier måste finansieras. Regeringen avser att i budgetpropositionen föreslå justeringar av anslagen med hänsyn till detta.

5  Årsbokslut för staten budgetåret 1992/93

Riksrevisionsverket (RRV) upprättar årligen ett årsbokslut för staten. Årsbokslutet omfattar de statliga myndighetema inklusive affärsverken och myndigheteraa under riksdagen. Riksbanken, som tillhör den senare kategorin, ingår dock endast med grandfonden på 1,1 miljarder kronor i enlighet med särskilt riksdagsbeslut. I balansräkningen för staten har fordringar och skulder i myndigheteraas mellanhavanden med Riks­gäldskontoret avseende löpande krediter och investeringslån eliminerats. Däremot saknas underlag för eliminering av fordringar och skulder i övrigt mellan myndigheten Nedan redovisas en preliminär version av balansräkningen för budgetåret 1992/93. Den slutliga versionen av årsbokslutet för staten beräknas publiceras av RRV under maj 1994.

5.1  Balansräkning med noter

Balansräkningen för staten bygger på de tillgångar och skulder som redovisas i nämnda myndigheters bokslut. I dessa bokslut tas anlägg-ningstillgångaraa upp till anskaffningsvärden minskade med avskriv-

94

ningar. Kravet på myndighetema att redovisa materiella tillgångar har    Prop. 1993/94:150 hittills varit begränsat. Endast myndigheter vars verksamhet till över-    Bilaga 1 vägande del finansieras med avgifter (affärsverk och uppdragsrrndig-heter) har varit skyldiga att i sin balansräkning ta upp sådana tillgångar. Inom myndighetema nyttjas således tillgångar av betydande värde som inte flinnits med i tillgångsredovisningen.

Bokföringsförordningen (1979:1212) fick en ny lydelse fno.m. den I juli 1991. Ändringen innebär bl.a. att kravet på tillgångsredovisning gäller alla myndigheter oavsett finansieringsform. De nya reglema träder emellertid i kraft successivt. Räkenskapsåret 1992/93 gäller de för drygt 60 myndigheter av vilka många dessutom fått dispens från tillgångs­redovisning. Fno.m. räkenskapsåret 1993/94 tillämpas de nya reglema av i stort sett samtliga myndigheten

I balansräkningen för staten redovisas också tillgångama upptagna till beräknade nukostnaden Nukostnad definieras som en tillgångs nyanskaff­ningsvärde minskat med avskrivningar grandade på detta värde. I beloppen för nukostnad ingår såväl de bokförda tillgångamas nukostnad som värdet av vissa icke bokförda tillgångar. Dessa uppgifter har RRV inhämtat genom enkät till ca 100 myndigheten Det inkomna materialet har bearbetats och sammanställts i kolumnen för nukostnad i balans­räkningen. Vissa uppgifter från några större myndigheter saknas. Bl.a. har underlag för beräkning av kapitalvärdet för tillgångar som används inom försvaret t.ex. flygplan och fordon inte kunnat erhållas. Däremot redovisas ett beräknat värde för försvarets byggnader och mark i nukostnadskolumnen i balansräkningen. Värdet av museisamlingar, bibiliotek m.m. ligger också utanför redovisningen. Den största till­kommande posten bland nukostnadema är värdet av det statliga vägnätet, som har beräknats och tagits in i balansräkningen.

Statens nettoförmögenhet är lika med skillanden mellan tillgångamas och skuldemas värde. Den negativa förmögenheten består i stort sett av ackumulerade nettounderskott i statsbudgeten. Nettoförmögenheten var positiv fram till slutet av 1970-talet för att därefter bli negativ och snabbt fallande fram till år 1986. Den fallande tendensen började då avta beroende på främst minskande budgetunderskott fram till 1991. Därefter har den fallande tendensen åter ökat. Per den 30 juni 1993 var den bokförda nettoförmögenheten -697,1 miljarder kronon Balansräkningen återges i preliminär form i tabell 1.

95

TabeVL 1. Preliminär balansräkning för staten

Miljarder kronor

Bokförda välden

Beräknad nukostnad'

1993-06-30  1992-06-30   1993-06-30  1992-06-30

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

TILLGÅNGAR Materiella tillgångar'''

0 Varulager och förråd 0 Beredskapslager 0 Skepp, maskiner och

inventarier 0 Byggnader och mark 0 Statliga vägar

9,2 5,3

48,2 59,0

9,2 5,5

48,0 55,9

14,4 6,0

80,3

101,6

66,5

268,8

83,3

11,4

196,0

63,0

9,6 5,5

79,9

109,2

68,5

Finansiella tillgångar

0 Aktien långfristjea fordringar m.m. 0 Skattefordringar"* 0 Övriga fordringar' 0 Likvida tillgångar*

121,7

83,3

11,4

196,0

63,0

118,6

72,6

8,1

166,1

67,8

272,7

72,6

8,1

166,1

67,8

134,4 3,9

38,0

214,0 4,3

0,9

134,4 3,9

38,0

214,0 4,3

0,9

353,7

314,6

353,7

314,6

Sununa tillgångar

475,4

433,2

622,5

587,3

SKULDER OCH KAPITAL

Statsskulden

0 Lån i Sverige 0 Lån utomlands

613,4 339,9

641,3 57,2

613,5 339,9

641,3 57,2

953,3

698,5

953,4

698,5

Övriga skulder

0 Kortfristiga skulder' 0 Långfristiga skulder'

169,8 44,2

101,3 33,1

169,8 44,2

101,3 33,1

Donationskapital

Mrkskapital

o Avsättningar fonder m.m.

Statens nettoförmögenhet'

- Vid budgetårets början

-441,6

-316,4

- 287,5

-64,6

- Förändring under budget-

året

- 255,5

- 125,2

- 262,6

- 222,9

Därav verksamhetens netto-

förändring''

- 196,6

-83,2

Övriga kapitalför-

ändringar

-59,9

-42,0

Vid budgetårets slut

-697,1 475,4

-441,6

-550,1

- 287,5

Sununa skulder och kapital

433,2

622,5

587,3

' Nukostnad defmieras som en tillgängs nyanskaffningsvärde minskat med av­skrivningar grundade på detta värde. 1 beloppen ingår även värdet av ej bokförda tillgångar.

 Värdet på de statliga vägarna har beräknats med investeringarna i vägnätet under den senaste 40-årsperioden som underlag. Som investering har räknats ianspråkta­gande av anslagsmedel för byggande av statliga vägar. Till detta värde har lagts

96

10% av anslagsmedel till drift av statliga vägar.  Erfarenhetsmässigt bedöms     Prop. 1993/94:150

nämligen en så stor andel av utnyttjade anslagsmedel användas till värdehöjande    Tjjiopo i

förbättringsarbeten. De på detta sätt beräknade investeringsbeloppen har omräknats     """§" t

till  nukostnad   med   ledning  av   Vägverkets  vägkostnadsindex.   Det erhållna

bruttobeloppet har sedan reducerats med avskrivningar beräknade på en 40-årig

avskrivningstid. Anskaffningsvärdet för vägama minskat med avskrivningar uppgår

till 35,9 miljarder kronor.

' Därav utgör den del av statens aktieinnehav som förvaltas av Kammarkollegiet 26,7 miljarder kronor, Riksgäldskontorets lån till Vattenfall AB 17,1 miljarder kronor och Kammarkollegiets reversfordran på Förvaltnings AB Stattum 10,1 miljarder kronor

 Skattefordringar redovisas av TuUverket med 6,5 miljarder kronor och av Riksskatteverket med 4,9 miljarder kronor. Enligt Riksskatteverkets bokslut uppgår skattefordringar som är föremål för indrivning till nominellt 24,3 miljarder kronor Därav beräknas 20% flyta in.

' Under posten övriga fordringar redovisas kundfordringar, lånefordringar och periodavgränsningsposter. Ökningen mellan budgetåren är främst en följd av att Riksgäldskontoret fr. o.m budgetåret 1992/93 tillämpar kostnadsmässig redovisnings­princip och därmed redovisar upplupna ränteintäkter och orealiserade kurs­differenser Lånefordringama har tagits upp till nominella belopp och uppgår till 122,2 miljarder kronor Härav svarar studielånen för 66,2 miljarder kronor och bostadslänen för 43,2 miljarder kronon

*       Av beloppet avser 26,3 miljarder kronor kortfristiga placeringar i värdepappen

varav 12,9 miljarder kronor är Bankstödsnämndens aktieinnehav i Nordbanken.

 Skulder inom staten har räknats bort frän Riksgäldskontorets bokförda värden. Utlandslänen tas upp till den valutakurs som gällde på bokslutsdagen. Ökningen av skulden i utländsk valuta är en följd av den stora upplåning som skedde för att stötta valutareserven i samband med valutakrisen under hösten 1992.

*       Av beloppet avser 19,7 miljarder kronor leverantörsskulden 73,2 miljarder kronor

periodavgränsningsposter och 76,9 miljarder kronor övriga konfristiga skulden

Ökningen mellan budgetåren är främst en följd av att Riksgäldskontoret ändrat

redovisningsprincip och nu redovisar upplupna räntekostnader. Jfr not 5.

' Av beloppet avser 13,0 miljarder kronor skuld till Oota Bank för utnyttjad men ej utbetald garanti och 14,1 miljarder kronor Televerkets avsättningar till pensionen

'° I posten ingår Riksförsäkringsverkets fonder, arbetsmarknadsfonden och arbetslivs-fonden. Förändringen mellan åren är främst en följd av underskottet i arbets­marknadsfonden som budgetåret 1992/93 blev 23,7 miljarder kronon Fondens kapital är därmed förbrukat och skulden uppgår till 16,7 miljarder kronor. Efter beslut av regeringen har 8,3 miljarder kronor överförts från delpensionsfonden till arbetsskadefonden. Av beloppet har 3,1 miljarder kronor överförts till statsbudgeten som en återbetalning av fondens län. Arbetskadefondens skuld till statsbudgeten uppgår därmed till 20,9 miljarder kronor Från arbetslivsfonden har under budgetåret 5,0 miljarder kronor tillförts statsbudgeten. Affärsverkens avsättningar redovisas fno.m 1991/92 under posten Statens nettoförmögenhet.

Statens nettoförmögenhet är lika med skillnaden mellan tillgångamas och skuldemas värde. Förändringen av förmögenheten mellan två är motsvaras dels av statsbud­getens nettounderskott, dels av kapitalförändringar som främst avser invärdering samt upp/nedskrivning av finansiella tillgångar Förmögenheten har även påverkats av de periodiseringsdifferenser mellan redovisade kostnader och finansiering från statsbudgeten som redovisas som årets kapitalförändring av Riksgäldskontoret och Bankstödsnämnden.

97

' Verksamhetens nettoförändring framkommer enligt följande.

Miljarder kronor

Statsbudgetens underskott

- 187,8

Korrigering för transaktioner avseende utlåning och

investering som påverkat poster i balansräkningen

- 8,8

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1

Verksamhetens nettounderskott

196,6

5.2 Utveckling av en årsredovisning för staten

Statsbudgeten omsluter endast en del av statens verksainhet. Det innebär att statsbudgetens utfall inte ger en fullständig bild av det statsfinansiella läget, t.ex. vad gäller statens samlade resursförbmkning eller statens till­gångar och skulden

Genom att samtliga myndigheter fno.m. innevarande budgetår tillämpar en ny redovisningsmodell blir det möjligt att, till skillnad från t.ex. den preliminära balansräkning som nyss redovisats, upprätta en årsredovis­ning för staten med ett konsoliderat årsbokslut baserad på vedertagna företagsekonomiska principer för koncemredovisning. Det ligger i regeringens intresse att ta tillvara alla möjligheter, i synnerhet i det ansträngda ekonomiska läget, att snarast förbättra kvaliteten på den eko­nomiska uppföljningen och redovisningen. Utvecklingsarbetet bedrivs där­för med ambitionen att kunna presentera en första årsredovisning för staten redan för innevarande räkenskapsår 1 sammanhaget bör dock be­aktas att en konsoliderad redovisning inte blir bättre än den kvalitet som den underliggande redovisningen har. Eftersom bl.a. vissa myndigheter inte tillämpar de nya redovisningsprincipema fullt ut innevarande år och att vissa förenklingar gäller inledningsvis för invärdering av anläggnings­tillgångar till ett mindre värde eller med kort återstående livslängd konmier redovisningen inledningsvis att irmehålla vissa bristen Den bör likväl kurma ge en bättre information om den statliga ekonomin än vad som nu kan presenteras. I det följande ges några utgångspunkter för det fortsatta arbetet med en årsredovisning för staten.

Årsredovisningen bör i någon form omfatta all den verksamhet som staten har ett väsentligt inflytande öven Det är dock inte meningsfullt att på en sådan övergripande nivå använda fullständiga konsolideringsmeto­den Utgångspunkten är i stället att endast konsolidera årsboksluten för samtliga myndigheter inom den juridiska personen staten. Konsolide­ringen av resultat- och balansräkningen för staten är därmed enkel på det principiella planet eftersom det kan göras genom en sammanläggning av myndighetemas resultat- och balansräkningar där de intema mellan-havandena mellan myndighetema först eliminerats. Utifrån denna information skall en finansieringsanalys göras.

Värderingen av statens tillgångar och skulder i årsbokslutet utgår från de  historiska  anskaffningsvärdena  enligt  gängse  företagsekonomiska

98

principen Det kan dock diskuteras om en sådan värdering ger en till- Prop. 1993/94:150 räckligt bra bild av den statliga förmögenheten. Staten har t.ex. stora Bilaga 1 tillgångar i form av infrastrakturinvesteringar. Sådana investeringar har gjorts under en lång följd av ån Att enbart värdera dessa anläggningstill­gångar med utgångspunkt från det historiska anskaffningsvärdet ger en vilseledande bild av den förmögenhetsmassa de representerar idag. Därför bör den traditionella redovisningen kompletteras med en redovis­ning som på ett bättre sätt beaktar förmögenhetsaspektema, t.ex. genom att det beräknade nutida förmögenhetsvärdet presenteras i en separat kolumn i balansräkningen.

Med avgränsningen att endast konsolidera myndighetema inom den juridiska personen staten hamnar flera organisationer som staten har ett väsentligt inflytande över utanför det konsoliderade bokslutet. Det gäller t.ex. statliga bolag, stiftelser och AP-fonden. Eftersom den ekonomiska utvecklingen och förvaltningen i flera av dessa organisationer på ett väsentligt sätt påverkar statens finanser bör årsredovisningen även inrymma uppgifter om sådana organisationen Metoder för samman­ställningen av dessa uppgifter är under utarbetande.

Utöver aggregerad information avseende hela staten bör motsvarande sammanställningar göras för olika sektorer i staten. Föratsättningar för att upprätta sådan sektorsredovisning övervägs också inom ramen för utvecklingsarbetet.

6 Den långsiktiga konsekvenskalkylen

En långsiktig konsekvenskalkyl (LK) redovisas i bilaga 1.2. I LK:n beräknas den offentliga sektoms inkomster och utgifter till följd av redan fattade beslut baserat på antaganden om bl.a. den ekonomiska ut­vecklingen. LK:n utarbetas av Finansdepartementet och bygger på material framtaget inom regeringskansliet, nndigheter och andra organisationen RRV svarar normalt för sådana beräkningar och prognoser av inkomst- och utgiftsutvecklingen som finns i LK:n. Det finns ocksä en nära koppling till de beräkningar och prognoser som RRV regelbundet tar fram rörande statens inkomster och utgiften I likhet med LK:n är utgångspunkten för RRVs inkomstberäkningar och budgetprog­noser redan fattade beslut och gjorda antaganden.

För att rationalisera regeringskansliets arbete kommer regeringen att överväga om RRV framdeles bör ansvara för arbetet med framtagningen av LK:n. Som grand för detta ställningstagande avser regeringen att ge RRV i uppdrag att närmare utreda denna fråga. Uppdraget bör slutföras i sådan tid att eventuella ändringar kan genomföras inför 1995 års LK. I en situation där RRV tar fram LK:n bör regeringen, i likhet med bl.a. hur RRVs inkomstprognoser idag behandlas, presentera en egen bedömning av den offentliga sektoms inkomster och utgifter på medel­lång sikt.

99

För att tmderlätta för riksdagen i sitt beslutsfattande rörande enskilda    Prop. 1993/94:150 utgiftsanslag, överväger regeringen att framdeles redovisa långsiktiga    Bilaga 1 konsekvenskalkyler på anslagsnivå i kommande budgetpropositionen

7 Finansfullmakten

Riksdagen har bemyndigat regeringen att för budgetåret 1993/94, om arbetsmarknadsläget kräver det, enligt vissa villkor besluta om utgifter intill ett sammanlagt belopp av 2 500 000 000 kronor (prop. 1992/93:150 bil.l, bet. 1992/93:FiU30, rskn 1992/93:447). Regeringen har inte beslutat om några utgifter enligt denna fmansfullmakt under innevarande budgetår.

För budgetåret 1994/95 har regeringen tidigare föreslagit (prop. 1993/94:100 bil. 11 resp. 1993/94:140) att 28 489 miljoner kronor anvisas till Arbetsmarknadspolitiska åtgärden Därtill har regeringen beräknat att arbetsmarknadsfonden kommer att belastas med 11 112 miljoner kronor för de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema arbets­livsutveckling och utbildningsvikariat. Under åttonde huvudtiteln, (Utbildningsdepartementet), har vidare beräknats 5 025 miljoner kronor för utbildning inom det reguljära utbildningsväsendet av arbetsmarknads­skäl.

För dessa medel beräknades sammantaget i genomsnitt 400 000 personer per månad kunna erbjudas arbetsmarknadspolitisk åtgärd eller utbildning. Erfarenheten från innevarande budgetår visar emellertid att det är svårt att nå de planerade volymeraa. För närvarande deltar ca 240 000 personer i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Enligt den revidera­de nationalbudgeten bedöms de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema som högst omfatta 280 000 personer vid 1994 års slut. Genomsnittet för budgetåret 1994/95 bedöms bli 270 000.

Mot bl.a. denna bakgrand föreslår regeringen i derma proposition (se bil. 10) att anslaget för arbetsmarknadspolitiska åtgärder under tionde huvudtiteln anvisas med ett lägre belopp än vad regeringen föreslog i budgetpropositionen 1994, och vad riksdagen har beslutat. Regeringens reviderade förslag innebär att tionde huvudtitelns anslag Arbetsmarknads­politiska åtgärder reduceras med 2 707 miljoner kronor och att den beräknade belastningen i arbetsmarknadsfonden reduceras med 389 miljoner kronor, dvs. en minskad belastning med totalt 3 096 miljoner kronon Regeringen föreslår i stället att 1 600 miljoner kronor tillförs sjätte huvudtitelns anslag Underhållsåtgärder för sysselsättning och tillväxt (bil. 6). Vidare föreslås finansfullmakten öka med I 500 miljoner kronor till 4 000 miljoner kronon De medel som föreslås till en ökning av finansfullmakten skapar en beredskap så att den i 1994 års budgetpro­position beräknade totala volymen på 400 000 platser i genomsnitt per månad vid behov kan uppnås. Härmed får också regeringen den flexibilitet som behövs för att vid behov anpassa de arbetsmarknadspoli­tiska åtgärderaa till förändringama på arbetsmarknaden.

100

FinansfuUmakten bör i första hand kunna användas för att anpassa    Prop. 1993/94:150 volymeraa i de ordinäre arbetsmarknadspolitiska åtgärdema. Vidare bör    Bilaga 1 regeringen i samband därmed kunna göra vissa tillfälliga ändringar i gällande regelsystem.

Finansfullmakten bör också få användas för att tidigarelägga, utvidga eller påskynda investeringar som i övrigt finansieras med statliga eller kommunala medel. Den bör också få användas för att stimulera repara­tion, om- eller tillbyggnader liksom olika underhållsåtgärden Bidraget skall syfta till att öka sysselsättningen. Bidragsprocenten bör fastställas med hänsyn till ändamålet, men normalt inte överstiga 30 % av kostnaderaa.

Finansfullmakten bör också kunna disponeras för andra åtgärder som regeringen bedömer kan ge en omedelbar effekt på sysselsättningen. Bidraget bör i dessa fall normalt inte överstiga 50 % av kostnadema.

De åtgärder regeringen vidtar med stöd av finansfullmakten bör vara sådana att de inte tränger undan ordinarie sysselsättningstillfällen. Kostnadema får sammantaget inte överstiga beloppsramen 4 000 miljoner kn

8  Styrning av statlig verksamhet

8.1  Inledning

Utformningen av budgetprocessen är av central betydelse för att styra statligt finansierad verksamhet och att förverkliga fmanspolitikens målsättning att utnyttja de offentliga resursema effektivt. Ett flertal förändringar har gjorts i syfte att strama upp budgetprocessen, och detta förändringsarbete måste drivas vidare.

Riksdagsutredningens förslag om en förändrad budgetberedning i riks­dagen irmebär, om förslagen antas av riksdagen, viktiga institutionella förändringar som kommer att påverka regeringskansliets arbete. De förändringar som nu föreslås är bl.a. övergång till en rambeslutsmodell för budgetberedning i riksdagen, som irmebär att riksdagen i ett tvåstegsförfarande först tar ställning till helheten i regeringens budgetför­slag och därefter till detaljema. Vidare föreslås en övergång till kalenderbudgetår fno.m. år 1997.

Riksdagspartiema har också träffat en överenskonunelse om att förlänga mandatperioden från tre till fyra år. Denna överenskommelse kan komma att visa sig vara av stor betydelse för möjlighetema till ökad långsiktighet i finans- och budgetpolitiken (prop. 1993/94:115).

Regeringen har de senaste två åren tillämpat en budgetberedning med ramteknik i regeringskansliet. Ramtekniken irmebär att regeringen först gör en bedömning av det samhällsekonomiska utrymmet för de offentliga utgiftema. Därefter görs en prioritering mellan olika politikområden och en fördelning av utgiftsutrymmet på departementsvisa utgiftsramar. För myndighetema har utgiftsramar för förvaltningskostnader införts, där

101

myndighetema nu är finansiellt ansvariga även för löne- och lokalkost-    Prop. 1993/94:150

nadsutvecklingen.

Bilaga 1

Ett genomförande av riksdagsutredningens förslag kommer att iimebära att ramar för utgifter används på alla nivåer i budgetprocessen. Till­sammans med delegering av uppgifter och ansvar respektive utökad uppföljning och kontroll är rambudgeteringen ett viktigt inslag för en effektiv styming på alla nivåer inom staten. Förändringama i budgetpro­cessen är sammantaget av stor betydelse för möjlighetema att föra en avvägd och fömtsägbar finans- och budgetpolitik och därmed för den reala och finansiella ekonomiska utvecklingen.

Behovet av att ompröva statligt finansierad verksainhet har ökat. Rege­ringen har i mars 1994 tagit ett viktigt steg mot en kontinuerlig prövning av statliga utgiftsåtaganden genom att nya generella kommittédirektiv (din 1994:23) har beslutats. Direktiven utgår från att statens verksam­heter resultatstyrs. De innebär i korthet att varje kommitté föratsättnings­löst skall pröva det offentliga åtagandet inom det område som kommittén utreder Riktlinjer lämnas även för hur effektema av genomförd verksam­het skall analyseras, liksom för redovisningen av hur utredningsförslagen skall finansieras.

Finansutskottet har understrakit riksdagens behov av utökade och förbättrade analyser av resultatet av de statliga insatseraa på samhällsnivå (bet.l993/94:FiU10, rskn 1993/94:132). Dessa analyser är viktiga för riksdagens uppföljning och utvärdering. Riksdagens intresse är främst imiktat på effekter, utfall och måluppfyllelse. I 1994 års budgetpro­position anmäldes att regeringen avsåg att i årets kompletteringsproposi­tion återkomma till riksdagen bl.a. med en närmare beskrivning av arbetet med att utveckla resultatstyraingen och budgetprocessen. Regeringen återkommer i det följande till de åtgärder som nu vidtas för en förbättrad styming och kontroll av statlig verksamhet.

8.2  Åtgärder för en förbättrad styrning och kontroll av Statlig verksamhet

8.2.1  Strategi för att stärka genomförandet av resultatstyrningen

I 1988 års kompletteringsproposition redovisades ett program för utveck­ling av stymingen av den statliga verksamheten - en mål- och resultatori­enterad styrning skulle etableras.

Utgångspunkt för detta program var bedömningen att den offentliga sektoms andel av ekonomin inte längre kunde öka på samma sätt som tidigare. Målsättningama med programmet kan sammanfattas i två be­grepp, omprövning och effektivitet. Föratsättningar skulle skapas för att i budgetprocessen och i andra sammanhang omfördela resurser från mindre prioriterade verksamheter till andra mer prioriterade. De nya styrformeraa skulle således leda till omprövningar och förändringar av statens åtaganden. De skulle också medverka till bättre effektivitet och

102

produktivitet i offentlig verksamhet. Ambitioneraa med resultatstyraingen    Prop. 1993/94:150 var att all statligt finansierad verksamhet skulle ställas inför ökade krav    Bilaga I på resultat och effektivt resursutnyttjande.

Målen ligger fast

Den samhällsekonomiska utvecklingen innebär att de mål som redo­visades år 1988 har fått ökad betydelse. Behovet av omprövning och förändring av statligt finansierad verksamhet har blivit allt viktigare, liksom målet att öka effektiviteten och produktiviteten.

De ursprangliga målen med resultatstymingen ligger fast som utgångspunkt för det fortsatta arbetet. Hänsyn måste också tas till de krav på besparingar som aktualiseras av det ansträngda budgetläget. Resultat­stymingen bör leda till en tydligare rollfördelning mellan riksdag, regering och myndigheter och en klarare ansvarsfördelning mellan staten, kommunema, organisationer och enskilda. Det skapar föratsättningar för en effektiv styming av de verksamheter som staten finansierar.

Verksamhet där staten har intressen kan bedrivas av statliga myndig­heter, bolag eller stiftelsen Den kan också bedrivas av någon annan huvudman utan direkt statlig medverkan. Val av verksamhetsform är en strategisk fråga som ankommer på riksdag och regering att fatta beslut om. Det gäller också val av finansieringsform. Dessa frågor är av stor betydelse för möjlighetema att tillämpa en effektiv resultatstyming. Inför riksdagens och regeringens beslut i sådana frågor bör föratsättningama för en väl fungerande resultatstyming ges en bättre belysning.

Av avgörande betydelse för resultatstymingen är förmågan att formulera mål för olika verksamheten I alltför stor utsträckning bedrivs statligt finansierad verksamhet fortfarande utifrån tradition och beslut som fattades för lång tid sedan. Det krävs en kontinueriig omprövning av det offentliga åtagandet och målen för all statligt finansierad verksamhet. Att göra detta för alla de verksamheter av olika karaktär som staten finansierar är en mycket omfattande och svår uppgift som innebär nya krav på riksdag, regering och på de kansliresurser som dessa förfogar öven

De som är ansvariga för att bedriva en verksamhet skall också normalt svara för redovisning av resultaten. Verksamheten måste således återrapporteras i resultattermen Om t.ex. myndighetema i sina anslags­framställningar tar befintlig verksamhet för given och endast diskuterar förändringar på marginalen är anslagsframställningama av mindre värde i en resultatstyming. Redovisningen av resultaten samt uppföljningar och utvärderingar måste användas vid riksdagens och regeringens prövning av verksamheten.

Resultatstyraing är en öppen styrmodell med ett decentraliserat besluts­fattande. I en sådan modell måste ansvar utkrävas och missförhållanden leda till reaktion och åtgärder, t.ex. sanktionen Regeringen måste mer systematiskt använda de instrament den förfogar över för att försäkra sig om att de mål som riksdag och regering lagt fast blir uppfyllda. Bl.a.

103

måste den information som erhålls från revisionen leda till att åtgärder    Prop. 1993/94:150 vidtas. Som regeringen angav i årets budgetproposition är statsmakteraas    Bilaga 1 möjligheter till insyn och kontroll av väsentlig betydelse i detta samman­hang.

Regeringen har fortlöpande informerat riksdagen om de åtgärder och de förändringar som har vidtagits sedan år 1988 för att förbättra och utveckla resultatstyraingen. Det firms nu skäl att göra en mer samlad bedörrming av dessa förändringar och pröva vilka ytterligare åtgärder som erfordras för att stärka genomförandet och utveckla resultatstymingen. Följande utgångspunkter bör gälla för detta arbete.

Ett vidgat perspektiv

Resultatstymingen måste innebära en tydlig rollfördelning mellan de olika aktörema. En sammanblandning av riksdagens, regeringens och de verk­samhetsansvarigas olika roller skapar oklarheten Det är riksdagen som mot bakgrand av de uppnådda resultaten fattar beslut om statens utgifter, målen med statsfmansierad verksamhet och de ekonomiska ramama för de olika verksamhetema.

Regeringen har flera rollen I resultatstymingen ställer regeringen krav på resultat av dem som skall utföra verksamheten. En föratsättning för att resultatstymingen skall få ett kraftfullt genomslag är att styraingen så långt möjligt verksamhetsanpassas. Regeringens ansvar är dock vidare än så. Regeringen måste också bära det övergripande ansvaret för att verksamheten är effektiv och att den bedrivs med hög produktivitet och kvalitet. Regeringens ansvar omfattar även beslut i vissa organisations-, finansierings- och ledningsfrågon Genom utnämningsmakten förfogar regeringen över ett viktigt instrament i resultatstyraingen. Regeringen har däratöver ansvar för att tillvarata statens verksamhetsmässiga och ekonomiska intressen. 1 derma roll måste regeringen bl.a. göra sektors­övergripande analyser och bedöma exteraa effekter av statsfinansierad verksamhet.

De verksamhetsansvarigas roll är att under tydligt resultatansvar och med stor självständighet i val av medel se till att verksamheten bedrivs effektivt samt att lämna underlag för riksdagens och regeringens beslut om framtida inriktning och omfattning av verksamheten.

Utvecklingen av resultatstyraingen har under de senaste åren i första hand avsett relationen mellan regeringen och myndighetema. I årets budgetproposition redovisade regeringen att utvecklingen i huvudsak är positiv, men att vissa brister fortfarande finns i genomförandet av resultatstymingen. Bl.a. redovisades att regeringens krav på både verksamhetens resultat och ekonomiskt resultat måste preciseras bättre. Myndigheteraas resultatrapportering, framför allt redovisningen och analysen av effekter, måste också utvecklas.

Det finns nu anledning att påminna om de ursprangliga målsättningama när det gäller resultatstymingens omfattning och instrament. Riksdagsut­redningens förslag innebär en ökad uppmärksamhet på relationeraa

104

mellan riksdag och regering. Resultatstymingen måste få större genom-    Prop. 1993/94:150 slag i all statligt finansierad verksamhet, liksom för verksamheter som    Bilaga 1 inte är statligt finansierade men där staten är huvudman, har ett ägar­ansvar eller på annat sätt ett ekonomiskt intresse. Resultatstymingen skulle då omfatta statens totala verksamhet, dvs. även s.k. sakanslag samt övriga transfereringar, bolag och stiftelsen

Riksdagen har understrakit att den främst är intresserad av redovis­ningar av effekter, utfall och måluppfyllelse av myndighetemas verksam­het och mindre av redovisningar av prestationer och produktivitet (bet. 1993/94:FiU10, rskn 1993/94:132).

Regeringens avsikt är att på ett bättre sätt än tidigare ge riksdagen ett analytiskt underlag för bedömning av de s.k. sakanslagen, dvs. de anslag som myndighetema disponerar och som inte avser myndighetemas för­valtningsanslag, och se till att en bättre uppföljning och utvärdering sker av effektema av användningen av sakanslag. Det betyder inte att varje sakanslag skall följas upp eller utvärderas för sig; sakanslagen samverkar i viss utsträckning med varandra, men även med skattesystemet.

Hittills har riksdagen och regeringen endast i begränsad omfattning haft tillgång till löpande och systematisk information om resultatet och effektema av de existerande transfereringarna till hushåll, företag m.fl. Resultatstymingen behöver utvecklas till att omfatta samtliga trans­fereringar. Utvecklingen kan bl.a. ske genom att regeringen pekar ut de aktörer som skall ansvara för den löpande resultatinformationen till regeringen om effekter och måluppfyllelse av gjorda transfereringar.

Ca 75 % av kommunemas och landstingens verksamheter utgörs av statligt ålagda uppgiften Statliga transfereringar utgår dels i form av generella inkomst- och kostnadsutjämningssystem, dels i form av specialdestinerade bidrag. Statens intresse gäller dels kommunemas finansiella ställning och den skattefmansierade verksamhetens del i det totala samhällsekonomiska utrymmet, dels imiktning och effektivitet i de ålagda uppgiftema. Statlig styming av verksamheter i kommuner och landsting sker dels genom lagstiftning, dels genom fastställandet av det skattefinansierade utrymmet. Genom införandet av ett generellt bidrags­system har statens möjligheter att styra och följa upp tidigare öronmärkta bidrag ersatts av ett behov att hitta nya uppföljnings- och utvärderings-former för kommunal verksamhet (se även bilaga 7, avsnitt 2). Här kommer man självklart in på frågor om förbättrade former för lokal demokrati, som dock ligger utanför denna framställning.

Statlig verksamhet som bedrivs i affärsverk eller som förts över till bolag styrs bl.a. genom lönsamhetskrav och utdelningskrav. Kontroll över bolagen utförs av de av bolagsstämman valda revisorema. Även Riksdagens revisorer och Riksrevisionsverket kan utöva kontroll. Samhällsåtaganden regleras i särskilda avtal och avtalens efterlevnad kontrolleras av tillsynsmyndigheteraa. Staten och dess företrädare bör, som ägare av de statliga tillgångama, utöva en aktiv roll och utnyttja de stymingsmöjligheter som står till buds för att tillvarata statens ekonomis­ka och verksamhetsmässiga intressen. I detta ligger att ange tydliga krav ' på resultat och att en ändamålsenlig uppföljning och kontroll sken

105

Viss staflig verksamhet bedrivs i av staten bildade eller finansierade Prop. 1993/94:150 stiftelser. Regeringens utgångspunkt är att denna form för statlig Bilaga 1 verksainhet skall användas restriktivt. Ett skäl till detta är att om staten medverkar vid bildandet av stiftelser avhänder den sig egendom samtidigt som möjlighetema att påverka verksamhetens inriktning och effektivitet är begränsade. Staten måste garanteras insyn och kontroll i de stiftelser som även i framtiden kommer att vara beroende av statligt stöd. Staten har möjlighet att styra de statliga stiftelsema genom utformningen av stiftelseförordnanden och avtal vid stiftelsebildningen. Dessutom kan staten kontrollera stiftelsema genom att utforma villkor knutna till en statlig finansiering av den löpande verksamheten och genom att utse styrelseledamoten Insyn i och kontroll av stiftelsens verksamhet kan också fås genom den revision som fortlöpande bör ske av stiftelser i enlighet med statsmaktemas beslut om statlig revision i bolag och stiftelsen 1 avsnitt 8.3 redogörs närmare för den utredning regeringen tillkallat för att göra en översyn av befintliga stiftelser som är beroende av statligt stöd.

Resultatstymingen bör också beröra statens inkomster. Det bör närmare övervägas hur en löpande resultatinformation kan utformas för att följa upp och utvärdera de mål som i vissa fall satts upp av riksdagen för statens inkomster (jfn bilaga 1.5).

Budgetprocessen kommer även i det fortsatta arbetet att utgöra käman i resultatstymingen. Ökad uppmärksamhet måste dock ägnas åt att resul-tatorientera andra instrament, som lagstiftning, organisation, lednings­former, utnämningsmakt, utbildning etc. De olika instramenten måste ut­formas och tillämpas i samklang för att resultatstymingen skall fungera tillfredsställande.

Fortsatt arbete och tidsplan

De ambitioner som nu firms om att utveckla resultatstymingen är av sådan omfattning och spärmer över ett så stort antal områden att ett mer systematiskt arbete bör initieras. För att ta fram underlag till regeringens vidare ställningstaganden i dessa frågor har en interdepartemental arbetsgrapp med representation från närmast berörda myndigheter bildats. Arbetsgrappens uppgift är att under år 1994 lägga fram förslag till åtgärder som utvecklar och stärker genomförandet av resultatstyraingen. Regeringen kommer i 1995 års budgetproposition att redovisa förslag till åtgärder och andra ställningstaganden som arbetet föranleden

8.2.2 Regeringens bedömning och åtgärder med anledning av revisionens iakttagelser 1993

Riksrevisionsverket (RRV) granskar och avger revisionsberättelser för myndigheter, stiftelsen bolag och andra organisationer.

106

Innevarande budgetår har RRV uttalat sig om ca 390 organisationen    Prop. 1993/94:150 RRVs revision har resulterat i 23 revisionsberättelser med invändning.    Bilaga 1 vilket är något fler än föregående ån  RRV har också avgett fler revisionsrapporter till styrelseraa jämfört med föregående ån

Några myndigheter framhålls av RRV som goda exempel när det gäller årsredovisningens resultatredovisningsdel. Bland annat har Statens kämkraftinspektion. Patent- och registreringsverket, Bohusläns allmänna försäkringskassa och Göteborgs allmärma försäkringskassa lämnat dokument som av RRV bedömts vara av god kvalitet.

Regeringskansliets revisionskontor gör motsvarande årliga granskning av bland annat departementen. Granskningen avseende räkenskapsåret 1992/93, som avslutades i febraari 1994, resulterade i två gransknings-rapporter där revisionskontoret hade invändningar.

I budgetpropositionen (1993/94:100 bil. 1) redogjorde regeringen för RRV:s iakttagelser som redovisats i 1993 års rapport om det ekonomiad­ministrativa läget i statsförvaltningen och revisionens resultat samt regeringens övergripande bedömning av dessa. Nedan följer en redovis­ning av de åtgärder som regeringen vidtagit eller avser att vidta med anledning av revisionens iakttagelsen Redovisningen koncentreras till sådana iakttagelser där revisionen påvisat brister som är av mer principiell karaktär och de fall där myndigheter har fått revisions­berättelse med invändning. Åtgärder med anledning av RRVs revision, som resulterat i invändningar inom Utbildningsdepartementets område, redovisas i ett separat avsnitt.

Åtgärder med anledning av att RRVrs iakttagelser påvisat brister av mer principiell natur

Frågor av generell karaktär

RRV har bl.a. redovisat brister vad gäller styming och kontroll vid aweckling och anruin ombildning av statlig verksamhet. Ett effektivt om-bildningsarbete i staten föratsätter att de statliga företrädama agerar på ett sådant sätt att statens intressen tillgodoses fullt ut. Regeringen avser att vidta flera åtgärder för att undanröja de brister RRV påvisat. Rege­ringen avser bl.a. att utfärda generella riktlinjer till samtliga myndigheter rörande villkor för hel- och delvis avveckling eller annan ombildning i staten, bl.a. för medelshantering inkl. omhändertagande av tillgångar och skulder, ekonomisk redovisning och avrapportering till regeringen. Vidare överväger regeringen att inrätta en särskild stödfunktion som skall ha till uppgift att genom samråd och stöd åt såväl berörda myndigheter som departement bevaka att avveckling och arman ombildning av statlig verksamhet, inkl. överföring av verksamhet till andra huvudmän, sker på ett för staten som helhet ändamålsenligt sätt. Revisorskompetens från RRV bör knytas till funktionen.

RRV har vidare funnit att myndigheter bildat bolag och stiftelser utan att statsmakteraas godkännande inhämtats. RRV konstaterar även att de

107

principer för insyn i och kontroll av bolag och stiftelser genom staflig Prop. 1993/94:150 revision som riksdagen beslutat om på regeringens förslag i 1993 års Bilaga 1 kompletteringsproposition inte fått genomslag. Även i detta fall avser regeringen att meddela samtliga myndigheter vad som gäller, bl.a. i fråga om rätten att äga eller bilda bolag och stiftelser i staten, rätten att ikläda staten ekonomiska förpliktelser mot sådana organisationer och vilka åt­gärder myndigheteraa har att vidta för att de beslutade principeraa för revision skall genomföras.

En annan fråga som RRV aktualiserar är att RRVs möjligheter att granska och uttala sig om årsredovisningar försvåras i de fall åtkomst till data i olika ADB-baserade informationssystem begränsats. Det ligger i regeringens intresse att den årliga revisionen kan genomföras på ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt. Ett arbete har därför inletts inom Finansdepartementet med syfte att se över och förbättra förat­sättningama att vid revision få tillgång till behövliga redovisningsdata med hjälp av modem revisionsteknik.

Mot bakgrand av RRV.s iakttagelser vad gäller bristande redovisning av statens aktieinnehav angav regeringen i årets budgetproposition att resp. myndighet, inkl. departement, som företräder staten på bolagsstäm­ma skall uppta aktieinnehavet i sin redovisning. Inom Finansdepartemen­tet förbereds för närvarande, med stöd av andra departement, RRV och Kanmiarkollegiet, åtgärder för att förbättra redovisningen. I arbetet ingår en kartläggning av statens befintliga totala aktieinnehav. Bland annat på grandval av denna kartläggning görs en översyn av redovisningsprinciper och anvisningar. Vidare förbereds de åtgärder som krävs inför den 1 juli i år då resp. departement övertar redovisningsansvaret från Kanunarkol­legiet för de aktieinnehav i bolag som placerats direkt under departe­mentet.

RRV pekar även på att myndigheters tyte av ADB-baserade redovis­ningssystem hai inneburit att berörda myndigheters rapportering till statens centrala redovisningssystem (riksredovisningen) mot anslag och inkomsttitlar ofta försämrats, med bl.a. en kvalitetsförsämring i under­laget för prognoser om statsbudgetens utfall som följd. En myndighet får i princip själv välja redovisningssystem, och har det fulla ansvaret för att de redovisningskrav som gäller för ekonomisk rapportering i staten upp­fylls. Det är naturligtvis oacceptabelt att en myndighet försummar det ansvar den har för att förse statsmakteraa med korrekt ekonomiskt be­slutsunderlag om hur de statliga medlen använts.

Ett sätt att åtgärda bristeraa skulle kunna vara att regeringen beslutar att samtliga myndigheter skall tillämpa ett visst, koncemgemensamt, redovisningssystem. Regeringen har dock inte för avsikt att inskränka myndighetemas nuvarande rätt att själva upphandla redovisningssystem, men utesluter inte en omprövning av denna rätt om det visar sig att dess tilllämpning leder till försäntu-ad redovisning i staten. De problem som RRV noterat talar enligt regeringen för att myndigheter som avser att an­skaffa nytt redovisningssystem behöver vägledning och ofta bättre kompe­tens inför och under upphandling för att bedöma de olika leverantörema, systemens kvalitet och vilka systemmässiga anpassningar som behöver

108

göras för att klara de statliga redovisningskraven från den dag systemet Prop. 1993/94:150 tas i brak. Inom Finansdepartementet pågår arbete med en ny förordning Bilaga 1 som bl.a. skall klargöra vilka övergripande krav som måste ställas på en myndighets redovisningssystem inkl. revisionella krav för att skapa ändamålsenliga möjligheter för granskning, hur samråd med RRV skall genomföras inför ett eventuellt byte av redovisningssystem samt vilka krav som gäller för anslutning av nytt, eller förändrat, redovisnings­system till riksredovisningssystemet.

Ett armat generellt problem RRV påpekat är att den intema kontrollen av användningen och redovisningen av de statliga medlen inom flera myn­digheter är bristfällig. RRV efterlyser tydligare direktiv på området. Regeringen vill i sammanhanget ånyo understryka att ökad delegering ställer ökade krav på en väl utbyggd kontrollapparat. Detta gäller givetvis även inom myndigheter, och i synnerhet sådana nndigheter som hante­rar stora statliga medelsflöden eller som har såväl central som regional/ lokal organisation. Regeringen avser att låta utreda behovet av generella bestämmelser vad gäller krav på utbyggd intemkontroll, inrättande av en intermevision m.m. vid bl.a. större myndigheter eller vid myndigheter med omfattande intera delegering.

RRV har även redovisat att regeringens krav på resultatredovisningar­nas innehåll och avrapporteringstidpunkter inte alltid följts. Som redovisats i avsnitt 8.2.1 har en arbetsgrapp tillsatts för att stärka genomförandet av resultatstyraingen. I grappens arbetsuppgifter ingår bl.a. att pröva vilka åtgärder som bör vidtas vid en bristande resultat­rapportering till statsmaktema.

Vissa frågor inom några departementsområden

I en särskild rapport till Försvarsdepartementet pekar RRV bl.a. på följande.

Inom området löner och förmåner saknas tillförlitlig statistik. Regering­en har därför nyligen gett Försvarsmakten i uppdrag att redovisa lämpliga former för statistik, stödsystem, redovisningsprinciper och gemensamt definierade begrepp som möjliggör en rättvisande och rationell årlig uppföljning och analys av personalkostnadema.

Flera hinder föreligger enligt RRV för en ändamålsenlig styming och uppföljning av det civila försvaret. Inom Försvarsdepartementet har nyligen ett arbete inletts för att åtgärda detta. Arbetet syftar bland annat till att skapa redovisningsprinciper när det gäller beredskapslager och att ställa enhetliga krav på återrapportering för att härigenom underlätta stymingen och uppföljningen av det civila försvaret.

Den årliga budgetprövningen bör för de myndigheter inom Försvars­departementet som bedriver avgiftsfinansierad verksamhet, på ett tydligare sätt än hittills inbegripa balanserade överskott. Vidare bör vid sidan av formellt reglerad avgiftsfinansierad verksamhet en bättre budgetering ske av myndigheteraas inkomster inom Försvarsdepartemen­tets område. De redovisade inkomstema är enligt RRV väsentligt högre

109

9 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

än de budgeterade. Regeringen har mot bakgrand av RRVs iakttagelser    Prop. 1993/94:150 gett berörda myndigheter i uppdrag att i anslagsframställningen för    Bilaga 1 budgetåret 1995/96 dels redovisa och motivera balanserade överskott, dels budgetera inkomster med ledning av utfallen under budgetåret 1992/93 och - så långt det är möjligt - 1993/94.

1 samband med att räntebeläggning av anslag införs fullt ut inom försvarets myndigheter fno.m. budgetåret 1994/95 pekar RRV på att räntebeläggningen bör utformas så att förskottsbetalningar till för­svarsindustrin enbart grandas på affärsmässiga överväganden. Regeringen har den 17 mars 1994 gett Försvarsmakten och Försvarets materielverk i uppdrag att tillsammans och senast den 1 oktober 1994 redovisa och motivera planerade extema förskottsbetalningar.

Inom Socialdepartementets ansvarsområde har socialförsäkringsorgani­sationen. Riksförsäkringsverket (RFV) och försäkringskassoraa lämnat fullständiga årsredovisningar för budgetåret 1992/93 enligt förordningen (1993:134) om myndigheters årsredovisning och anslagsframställning.

Som anförts i årets budgetproposition irmehåller den revisionsberättelse som RRV avgivit avseende RFV och försäkringskassoma, inga in­vändningar. 1 en revisionsrapport konstaterar RRV i ett sammanvägt omdöme att resultatredovisningen i stort sett är tillfredsställande. Försäkringskassomas årsredovisningar håller genomgående god klass. Kommande resultatredovisningar bör dock enligt RRV i betydligt högre utsträckning redovisa de resultat som socialförsäkringsorganisationen presterat. Även resultatet av RFV:s egen verksamhet bör framgå. Regeringen anser att RFV bör utveckla resultatredovisningen i enlighet med RRVs synpunkter, vilket RFV också avser att göra.

Inom Kulturdepartementets område har revisionsrapporter lämnats till Riksantikvarieämbetet (RAÄ) för brister i den interaa kontrollen m.m. samt till Statens konstmuseer för brister i föremålshanteringen.

Riksantikvarieämbetet, som under en följd av år haft orena revisions­berättelser, har nu lämnat ett godtagbart bokslut. Fortfarande är dock ytterligare förbättringar nödvändiga. Regeringen kommer att ge RAÄ i uppgift att fno.m. budgetåret 1994/95 inkomma till regeringen med resultat- och projektredovisning per tertial i syfte att nå en bättre löpande uppföljning och kontroll.

När det gäller Statens konstmuseers brister i föremålshanteringen har museet vidtagit vissa åtgärden Bland annat utvecklas förbättrade ratiner för föremålsregistrering. Vidare har nya mer ändamålsenliga förråds­lokaler hyrts. Den kommande nybyggnaden av Moderaa museet innebär också en väsentlig förbättring av förrådsutrymmen och hanteringen av föremålen.

Inom Miljö- och naturresursdepartementets onu-åde har ingen myndighet fått revisionsberättelse med invändning, men RRV har tillställt styrelsen för Statens naturvårdsverk. Statens strålskyddsinstitut och Statens lant­mäteriverk särskilda rapporten De påtalade bristema gäller främst den intema kontrollen, bland annat bristfällig uppföljning av samfinansierade projekt, oklarheter i ansvars- och befogenhetsområden samt avsaknad av fungerande   avstämningsratiner   mellan   försystem   och   redovisning.

110

Regeringen anser att myndigheteraa bör prioritera det ekonomiadmini-    Prop. 1993/94:150 strativa utvecklingsarbetet för att säkerställa en god informationskvalitet    Bilaga 1 inför kommande årsredovisningar.

Regeringens åtgärder med anledning av revisionsberättelser med invändningar

Invändningar med anledning av att resultatredovisning saknats eller varit bristfällig

Styrelsen för Sverigebilden har fått invändning på grand av att resultatre­dovisning inte lämnats. Enligt RRV är också Statens haverikommissions resultatredovisning bristfällig i väsentliga avseenden.

Regeringskansliet har haft överläggningar med båda myndigheteraa och RRV, i syfte att utveckla resultatredovisningen för att därigenom förbättra uppföljningen av myndighetemas verksamhet.

I revisionsberättelsen för Försvarshögskolan konstateras att myndigheten i sin resultatredovisning inte har uppfyllt ett av återrapporteringskraven i 1992/93 års regleringsbrev. Återrapporteringskravet avsåg redovisning av utvecklingen av utbildningskostnadema för olika kurstypen Även regeringen kan konstatera att Försvarshögskolan inte har följt det som regeringen begärt i regleringsbrevet. På grandval av vad som kommit fram i dialog med myndigheten om dess möjligheter till resultatbe­skrivning föratsätter regeringen att myndigheten redovisar de begärda uppgiftema i årsredovisningen för räkenskapsåret 1993/94. Vidare kommer regeringen i regleringsbrevet för budgetåret 1994/95 att ånyo ställa krav på återrapportering av den begärda uppgiften.

Invändningar med anledning av otillfredsställande ekonomiadministration vid större ombildningar av myndigheters verksamhet

Försvarets mediecenter privatiserades under budgetåret 1992/93 (prop. 1992/93:162). I samband med överlåtelsen upphandlade myndigheten ett nytt ekonomisystem. RRV pekar på att beslutet om inköpet inte för­ankrats hos myndighetens styrelse och inte heller hos den presumtiva köparen. Då köparen inte övertog ekonomisystemet åsamkades statsverket en merkostnad. 1 revisionsberättelsen påpekades vidare att den löpande uppföljningen och stymingen av verksamheten brastit under budgetåret. 1 bokslutet gjordes större, ej tidigare identifierade nedskrivningar av balansposten "pågående arbete".

Regeringen har tagit intryck av innehållet i RRVs revisionsberättelse men konstaterar samtidigt att Försvarets mediecenter inte längre existerar, varför någon åtgärd riktad mot denna myndighet inte är verkningsfull. Regeringen konstaterar vidare att ekonomisystemet alltjämt finns i statens ägo, närmare bestämt hos Myndigheten för avveckling av vissa verksam-

111

heter inom totalförsvaret. I denna myndighets uppgifter ingår bland armat    Prop. 1993/94:150

att finna ett användningsområde för systemet, alteraativt avyttra det.

Bilaga 1

I revisionsberättelsen för AMU-gmppen, som ombildades till aktiebolag den Ijuli 1993, (prop. 1992/93:152, bet. 1992/93:AU6, rskn 1992/93: 175), har RRV för budgetåret 1992/93 bedömt att det inte finns tillräcklig grand för att uttala sig om huravida årsredovisningen är rättvisande. RRV konstaterar bland annat att fullständiga specifikationer av ställningen på statsverkets checkräkning inte har upprättats. Vidare föreligger enligt RRV outredda differenser mellan saldo enligt specifikation till bokslutet av statsverkets checkräkning och saldo enligt redovisningssystemet. Informationen i AMU-grappens årsredovisning strider dock inte mot av RRV kända förhållanden.

AmuGrappen AB har låtit utreda bristeraa för de myndigheter inom AMU-grappen som särskilt berörs. Utredningama visar att några oegentligheter inte har begåtts, men att vissa rättelser måste göras i räkenskaperaa. För att avsluta myndigheten kommer därför ett bokslut för budgetåret 1993/94 att lämnas, vilket sker med stöd av RRV.

Ombildningen av Televerket till Telia AB 1993 innebar att ett flertal avräkningar skedde mellan Telia AB och Post- och telestyrelsen (dåvarande Telestyrelsen, TSN). En ekonomisk fråga förblev dock oreglerad mellan Post- och telestyrelsen och Telia AB. Regeringen anser att det är av vikt att avräkningen sker under innevarande budgetån Riksdagen har nyligen beslutat (prop. 1993/94:105, TU20, rskn 1993/94:202) att på tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret 1993/94 anvisa ett anslag till Post- och telestyrelsen för reglering av den ekonomiska frågan mellan styrelsen och Telia AB.

TroUhätte kanalverk fick revisionsberättelse med invändning för räkenskapsåret 1992 på grand av osäkerhet i vissa balansposters värde. Osäkerheten var en följd av att slutlig avtalsmässig reglering inte skett mellan TroUhätte kanalverk och Statens vattenfallsverk avseende övertagna tillgångar och skulder i samband med TroUhätte kanalverks bildande den 1 januari 1992.

Genom ett avtal mellan TroUhätte kanal verk och Vattenfall AB den 21 december 1993 har slutlig reglering skett.

Invändningar med anledning av allvarliga brister i förvaltning eller redovisning

Byggnadsstyrelsen upphörde som myndighet den 1 oktober 1993. Avvecklingen genomförs av en särskild tillkallad utredare (din 1993: 105).

Byggnadsstyrelsen har fått revisionsberättelse med invändningar, dels mot förvaltningen, dels mot kvaliteten i årsbokslutet. Invändningaraa avsåg bl.a. brister i redovisningen och i hanteringen av den s.k. egenregiverksamheten inom Byggnadsstyrelsen. Finansutskottet har tidigare fått en muntlig redogörelse i ärendet.

112

Byggnadsstyrelsen förvärvade, utan regeringens bemyndigande, under Prop. 1993/94:150 sommaren 1993 tre s.k. 50 000-kronorsbolag och överförde egen- Bilaga 1 regiverksamheten till dessa bolag. Aktiema i bolagen såldes därefter till de personer som hade lett egenregiverksamheten inom Byggnadsstyrelsen. Genom transaktionema kom tillgångar till betydande värden att avhändas staten och överföras till bolagen. Byggnadsstyrelsen begärde i efterhand regeringens godkännande av de ingångna avtalen. Regeringen avslog framställningen. Efter förhandlingar mellan berörda parter har under mars 1994 träffats avtal om bl.a. återgång av vissa av de genomförda aktieöverlåtelsema. De nu ingångna avtalen kan anses innebära en för staten gyrmsam avveckling av egenregiverksamheten.

Regeringen gav i november 1993 RRV i uppdrag att, i nära kontakt med Justitiekanslem, genomföra en särskild granskning av verksainheten inom Byggnadsstyrelsen under i första hand år 1993. RRV lämnade i febraari 1994 en starkt kritisk rapport. En kopia av rapporten tillställdes Justitiekanslera. Justitiekanslera har nu ett pågående tillsynsärende med anledning av rapporten.

Utöver uppdraget till RRV vidtog regeringen under hösten 1993 en rad åtgärder beträffande Byggnadsstyrelsen. Bland armat beslutade regeringen att Byggnadsstyrelsens inleverans av överskott skulle ske den 15 oktober 1993 i stället för den 1 september 1994. Den särskilt tillkallade utredaren fick dessutom genom regleringsbrev mycket snäva ramar i fråga om rätten att disponera medel i avvecklingsverksamheten. Regeringens godkätmande erfordras om medel behöver tas i anspråk för annat än löner, hyra, normala löpande administrationskostnader samt vissa andra med avvecklingen förknippade kostnaden

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) fick invändningar i revisionsberättelsen på grand av övervärdering av vissa balansposter, aktier, lånefordringar och beredskapslagen Regeringen för en upp­följningsdialog med NUTEK om lämpliga åtgärder med anledning av revisionsberättelsen. När det gäller konstaterade brister i NUTEK:s kontroll avseende strategisk lagring av olja, håller åtgärder på att vidtas på basis av resultatet från en intera utredning. Beträffande övervärdering av aktier i balansräkningen, utarbetar NUTEK en godtagbar modell för aktievärdering med stöd av RRV. Noterad övervärdering av låneford­ringar i balansräkningen åtgärdas genom införande av en bättre av-stämningsratin mellan balansräkning och reskontra. Vidare förstärks verkets centrala ekonomiresurser under året.

Rymdstyrelsen har, enligt RRV, i sitt bokslut inte beaktat vissa erhållna inbetalningar. Genom diskussioner mellan Näringsdepartementet, RRV och Rymdstyrelsen har bakgranden till inbetalningama klarlagts. De ekonomiska transaktioner RRV har aktualiserat avsåg inbetalningar till myndigheten för statens räkning med anledning av försäljning av statens aktier i Nordiska Satellitaktiebolaget (NSAB). Rymdstyrelsens uppdrag har varit att för regeringens räkning förvara statens aktier i NSAB. De likvider som influtit till Rymdstyrelsen hänför sig inte till myndighetens normala verksamhet. Medlen har inlevererats till statsverkets checkräk­ning och redovisats på inkomsttitel.

113

Statens institut för byggnadsforskning (SIB) upphörde som myndighet Prop. 1993/94:150 den 1 januari 1994. En särskild tillkallad utredare har uppdraget att Bilaga 1 genomföra avvecklingen (din 1993/94:125). RRV:s iakttagelser om anslagsöverskridanden, bristande ekonomiadministrativa ratiner samt bristfällig redovisning av inventarier och anläggningstillgångar har diskuterats mellan Näringsdepartementet och ansvariga för avvecklingen. I avvecklarens uppdrag ingår att göra en slutredovisning för verksam­heten vid SIB.

Invändningar avseende hantering av anslag som står i strid mot riksdagens eller regeringens beslut

RRV har lämnat en invändning i sin revisionsberättelse över Dom­stolsverkets årsredovisning. Enligt RRV har reservationsanslaget D3. Utrastning till domstolar m.m. överskridits under budgetåret med cirka 12 miljoner kronon Därefter har en felaktig omföring gjorts så att ramanslaget D2. Domstolaraa m.m. har belastats. Ärendet har behandlats i årets budgetproposition (prop. 1993/94:100, bil. 3).

Domstolsverket har yttrat sig över revisionsinvändningen till RRV. Av Domstolsverkets yttrande till RRV framgår bland annat att reservations­anslaget D3. Utrastning till domstolar m.m, vilket upphört från och med budgetåret 1993/94, använts för bland armat inredning och utrastning till nya lokaler inom domstolsväsendet. Under tidigare budgetår har en del av dessa utgifter, i den mån anslaget D3. Utrastning till domstolar m.m. inte räckt till, bekostats via förvaltningsanslaget D2. Domstolama m.m. Enligt Domstolsverkets synsätt finns inga entydiga regler som hindrar att ramanslaget används till dessa ändamål.

Det anslag som överskridits har upphört från och med innevarande budgetån Regeringen avser bl.a. mot denna bakgrand och att över­skridandet har finansierats av myndigheten, inte att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av revisionsinvändningen.

Försvarets materielverk har överskridit beviljad anslagskredit för anslaget C2. Marinförband: Anskaffning av materiel. RRV anser att överskridandet har orsakats av bristfällig uppföljning och styraing av likviditetsläget inom huvudprogrammet Marinförband.

I budgetpropositionen (1993/94:100 bil. 5) redovisar regeringen åtgärder som vidtagits, ytterligare rationaliseringar och verksamhets­reduceringar samt senareläggning av planerad materielanskaffning, med anledning av de ekonomiska problemen i marinen.

Regeringen har den 17 mars 1994 i anvisningar inför myndigheteraas anslagsframställningar för budgetåret 1994/95 gett Försvarsmakten i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som Försvarsmakten häratöver har vidtagit för att förbättra den fortsatta uppföljningen och styraingen av likviditetsläget i den berörda verksamheten.

RRV har bedömt att Länsstyrelsema i Värmlands och Norrbottens läns hantering av medlen för regionala utvecklingsinsatser (anslag X/D2) står i strid med vad regeringen föreskrivit i regleringsbrevet. Länsstyrelseraa

114

har använt medel från detta anslag för att fmansiera utgifter för bl.a. Prop. 1993/94:150 administration. Vidare har Länsstyrelsen i Norrbottens län disponerat Bilaga 1 regionalekonomiska medel och s.k. bygdemedel för omlokaUsering av den egna verksamheten. Länsstyrelsen i Norrbotten har på samma grand fått invändning vad avser hanteringen av regionalekonomiska medel och s.k. bygdemedel (vattenavgiftsmedel). RRVs bedönming är att utgifter av denna typ alltid skall finansieras via de anslag som anvisats för myndighetens förvaltningskostnaden

RRV föreslår att det klart bör anges för länsstyrelsema hur medlen för regionala utvecklingsinsatser får användas.

Länsstyrelsema i Värmlands och Norrbottens län har till regeringen redovisat de förhållanden som lett fram till revisionens invändningar och bland armat hemställt om att regeringen prövar om bestämmelsema för anslaget till regionala utvecklingsinsatser och vattenavgiftsmedel behöver preciseras för att underlätta en framtida tolkning.

Regeringen har genom beslut den 14 april 1994 ålagt Länsstyrelsen i Värmlands län att återföra de medel som använts i strid mot före­skriftema i regleringsbrevet under en treårsperiod fno.m. budgetåret 1994/95. Regeringen avser vidare att se över riktlinjema för använd­ningen av anslaget för regionala utvecklingsinsatser i kommande regleringsbrev.

Användningen av de så kallade bygdemedlen regleras i förordningen (1983:945) om avgifter enligt vattenlagen (1983:291), m.m. Frågan om hur reglema för användning av vattenavgiftsmedel behöver preciseras, bereds för närvarande inom regeringskansliet. Härvid beaktas även de överväganden som framförts av riksdagens revisoren

Länsstyrelseraa skall vid användningen av de regionalpolitiska medlen vara uppmärksamma på att medlens användning står väl i överenstämmel­se med statsmakteraas intentioner med anslagen för regionala utveck­lingsinsatsen

Åtgärder med anledning av invändningar till myndigheter inom Utbildningsdepartementets område

Inom Utbildningsdepartementets område omfattar RRVs granskning 71 myndigheter, varav 37 universitet och högskolor, 15 skolmyndigheter och 19 övriga myndigheten

Granskningen har lett till invändningar och påpekanden främst be­träffande universitet och högskolon Sex revisionsberättelser med invändningar har avlämnats, nämligen för universiteten i Stockholm, Göteborg och Linköping, för högskoloma i Falun/Borlänge och Skövde samt för Operahögskolan.

Såvitt avser universitets- och högskoleområdet konstaterar RRV att de flesta myndigheter har en rättvisande redovisning och att intresset för ekonomifrågor stadigt ökar. Detta har dock enligt RRV inte lett till att den löpande ekonomiadministrationen blivit bättre. På flera håll har ansvar, befogenheter och arbetsuppgifter delegerats inom resp. myndig-

115

het. Trots omfattande utbildningsinsatser har den intema uppföljningen    Prop. 1993/94:150 och kontrollen försämrats. RRVs konkreta arunärkningar i revisionsbe-    Bilaga 1 rättelsema med invändning avser direkta felaktigheter i ekonomiadmini­strationen, bristande uppföljning och kontroll, otillräcklig styming och ledning m.m.

Regeringen anser att RRVs bedömningar och anmärkningar måste tas på stort allvar.

Regeringen menar sålunda att det måste ställas höga krav på ekonomi­administrationen i staten rent allmänt och på universitets- och hög­skolesektom i synnerhet då det nya system för resurstilldelning som införts budgetåret 1993/94 inte kan fungera på avsett vis om inte ekonomiadministrationen är fullgod. I propositionen (1992/93:169) Om högre utbildning för ökad kompetens framhölls sålunda att det nya resursfördelningssystemet kommer att kräva en förstärkning av den ekonomiska kompetensen inom universiteten och högskoloma samt att behovet av bättre fungerande ekonomisk uppföljning och kontroll också accentueras av den ökade friheten (s. 8). Regeringen anser dock att det firms många tecken som tyder på att det förbättringsarbete som universitet och högskolor bedriver bl.a. med stöd av RRV successivt kommer att leda till en förbättrad situation.

Regeringen ser mot den givna bakgranden mest allvarligt på de enskilda arunärkningar som avser den allmänna funktionen hos ekonomiadmini­strationen och bristande styraing och ledning. Vissa fall är fortfarande aktuella trots att invändningar från RRV länmats redan föregående budgetår. Detta är anmärkningsvärt. Bristema behöver rättas till senast under irmevarande budgetån

När det gäller felaktigheter i medelshanteringen som lett till direkta ekonomiska förluster för staten skall enligt regeringens mening vederbör­ande myndighet gottgöra statsverket för resp. förlust. Det gäller t.ex. inbetalning av mervärdesskatt i samband med extem finansiering och otillåten placering av medel på bankkonton.

Det är också mycket otillfredsställande att det förekommer att anställda vid universitetet och högskolor i sitt arbete beslutar om eller på armat sätt direkt påverkar frågor som rör bolag i vilka de själva som ägare eller på armat sätt har ett personligt ekonomiskt intresse. Gränsdragningen mellan ordinarie verksamhet och bisysslor behöver dessutom förtydligas och kontrollen därav skärpas.

Berörda myndigheter har i sina yttranden över RRVs revisionsbe­rättelser redovisat åtgärdsprogram och i övrigt lämnat kommentaren Regeringen kommer i ett beslut senare idag att på samtliga punkter där RRV haft invändningar ange om de av myndighetema redovisade åtgärdema m.m. är tillräckliga eller om ytterligare åtgärder behövs. Regeringen avser därvid bland armat föreskriva att Linköpings universitet under en övergångstid skall samråda med en särskild kommitté, som skall ha till uppgift att följa och stödja verksamheten och avge en rapport till regeringen om universitetets arbete med att förbättra ledningen och kontrollen och de ekonomiadministrativa funktionerna i allmänhet.

116

Vidare skall de fall då det enligt RRV kan föreligga jävsförhållanden    Prop. 1993/94:150 mellan å ena sidan myndigheten och å andra sidan t.ex. bolag, överläm-    Bilaga 1 nas till Justitiekanslem för prövning.

Forskningsråden har enligt RRV olika bedömning av vad som skall anses utgöra förvaltningskostnader och därmed skall avräknas de medel som avsattes för detta ändamål. Regeringen anser att initiativ bör tas till ett arbete som syftar till att få fram en så enhetlig definition och tillämpning som möjligt.

Inom skolonwådet har RRV påpekat att specialskolomas redovisningar av den särskilda återrapportering som angivits i regleringsbrev för 1992/93 är av skiftande kvalitet. Regeringen anser att en förbättring bör kunna komma till stånd till följd av att regeringen i 1994 års budgetpro­position har beräknat medel för ekonomiadministrativa förstärkningar.

Åtgärder med anledning av Regeringskansliets revisionskontors granskningsrapporter

Departementen liksom RRV revideras av Regeringskansliets revisions­konton I dessa revisioner har framkommit att vissa brister föreligger inom Utrikesdepartementets redovisning främst vad gäller utbetalningar och anslagsredovisning under budgetåret 1992/93.

Revisionskontoret konstaterar att flera tall av dubbelutbetalningar med åtföljande återbetalningar har förekommit under 1992/93. Bland annat har en dubbelutbetalning gjorts till FN-organet UNRWA om totalt 96 miljoner kronon

Vad gäller anslagsredovisningen har bl.a. 300 miljoner kronor av misstag registrerats under fel huvudtitel, vilket har medfört att anslags­redovisningen i årsbokslutet inte blivit rättvisande.

Utrikesdepartementet har under budgetåret 1992/93 förändrat och förbättrat de intema ekonomiadministrativa ratinema i syfte att undanröja denna och andra av revisionskontoret anmälda bristen Ett arbete har vidare nyligen inletts inom departementet som syftar till att under hösten 1995 införa ett helt nytt ekonomiadminstrativt system. Regeringen föratsätter att de åtgärder som vidtas för att förbättra de ekonomiadmini­strativa ratinema ger önskat resultat.

8.3  Verksamheter som är beroende av statligt stöd

Regeringen föreslår i prop. 1993/94:9 att en stiftelselag skall införas. Lagförslaget irmehåller en civilrättslig reglering av stiftelseinstitutet samt bestämmelser om tillsyn. Riksdagen har beslutat att lagen skall träda i kraft den 1 januari 1996 (bet. 1993/94:LU12, rskr. 1993/94:225). Den skall med vissa undantag tillämpas även på nu befintliga stiftelsen

I propositionens allmänna motivering (s. 54 O tas frågan upp om s.k. anslagsstiftelsen Med dessa stiftelser menas av staten bildade anslagsbe-

117

roende men självägande organ. De omfattas inte av lagförslaget. Däremot Prop. 1993/94:150 ges sådana stiftelser enligt övergångsbestämmelsema rättskapacitet som Bilaga 1 stiftelser i lagens mening. I propositionen konstateras att frågan om en lämplig organisationsform för verksamheter som är beroende av statliga anslag men som inte bör bedrivas i myndighetsform bör övervägas utifrån andra utgångspunkter än som kan ske inom ramen för det nu föreliggande lagstiftningsarbetet. Samma bedömning görs för konununeraas och landstingens vidkommande.

I propositionen anförs även att övervägandena om lämplig organisa­tionsform får göras i ett annat sammanhang samt att regeringen avser att senare ta initiativ till detta.

1 prop. 1992/93:100 bil. 1 (s. 94 f) konstateras att myndigheter med­verkat i bildande av bl.a. stiftelser genom att avsätta statliga medel utan att inhämta tillstånd från statsmakteraa. Detta har gjorts i strid med regeringsformens bestämmelsen Det påpekas därvid att ett sådant förfarande inte kan accepteras och att statens åtaganden i dessa verksam­heter måste omprövas. I samband därmed bör det statliga huvudmanna­skapet begränsas. I de fall verksamheten som bedrivs är av centralt statligt intresse bör myndighetsformen vara den verksamhetsform som skall tillämpas. Det framhålls även att statlig verksamhet inte bör bedrivas i stiftelseform om inte särskilda skäl föreliggen Av pro­positionen framgår även att regeringen avser att lägga fram förslag om vilka tekniker som bör tillämpas för finansiering av organisationer som inte är statliga myndigheter men som får statliga bidrag för sin verksam­het. Riksdagen hade ingen eriman (bet. 1992/93:FiU20, rskr. 1992/93: 189).

Regeringen har mot denna bakgrand tillkallat en särskild utredare med uppgift att finna en lämplig form för fmansiering av framtida verksam­heter som fortlöpande är beroende av statligt stöd men som inte bör bedrivas i myndighetsform. Utredaren skall även klargöra hur behovet av statlig insyn och kontroll skall tillgodoses.

Uppdraget avser bl.a. att finna en alteraativ form för framtida verksamhet motsvarande den som för närvarande bedrivs i form av s.k. anslagsstiftelsen Uppdraget omfattar däremot inte att överväga någon ny associationsform för detta ändamål. Utredaren skall även överväga om den föreslagna verksamhetsformen kan tillämpas på kommunal och lands­tingskommunal verksamhet.

Utredaren skall vidare göra en föratsättningslös översyn av befmtliga stiftelser som fortlöpande är beroende av statliga medel och därefter lämna förslag bl.a. om hur verksamheten skall vara finansierad i framtiden. Därvid skall de bakomliggande, egentliga målen för verksam­heten anges och en prövning göras av motiven för det offentliga åtagandet i respektive stiftelse.

Uppgiften att finna en lämplig form för finansiering m.m. av framtida verksamheter som fortlöpande är beroende av stafligt stöd skall redovisas av utredaren före utgången av november 1994. Regeringen avser att återkomma till riksdagen i denna fråga under år 1995.

118

8.4  Finansiell styming

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1

8.4.1  Drift- och kapitalbudget

Riksdagen har uppdragit åt regeringen att tillsätta en utredning med upp­gift att se över hur utgifter för statliga investeringar skall tas upp i stats­budgeten och hur de skall redovisas (bet. 1992/93:FiU30, rskn 1992/93: 447). Utredningen skulle bl.a. överväga hur investeringsbemyndiganden och andra liknande långsiktiga utgiftsåtaganden kan inkluderas i riks­dagens budgetreglering. Utredningen borde enligt riksdagens uppfattning beakta såväl strävan att förbättra den statliga redovisningen som hur riksdagens beslutsunderlag skall utformas. Den borde också överväga om­fattningen av den statliga budgeten.

Som regeringen redovisade i årets budgetproposition har ett sådant utredningsarbete inletts inom Finansdepartementet under innevarande budgetån 1 arbetet, som omfattar budgetering och redovisning av statens inkomster, utgifter och förmögenhet, medverkar bl.a. närmast berörda myndigheten I propositionen anmäldes att regeringen skulle återkomma successivt till riksdagen med en redovisning av resultatet av detta arbete. Ännu så länge föreligger inga förslag på området, men då frågan är av stor vikt har regeringen valt att redan nu lämna en mer övergripande redovisning av utredningsarbetets uppläggning.

I ett inledande skede prövas föratsättningslöst olika metoder att hantera frågeställningama. En enkel lösning på behovet av att särredovisa in­vesteringar skulle kunna vara att dela upp statsbudgetens anslag tydligare än hittills på anslag som avser investeringar och anslag som avser drift. Emellertid bör den koppling som också riksdagen gjort med övervägan­den om den statliga budgetens omfattning och behovet av en generell förbättrad ekonomisk redovisning till riksdagen, också tas som ut­gångspunkt för arbetet. Arbetet har därför inriktats mot mer genom­gripande och långsiktiga lösningar.

Arbetet med att få en bättre budgetering och redovisning av statens totala verksamhet tar sin utgångspunkt i de möjligheter som de nya redovisningsprinciper som myndighetema tillämpar från iimevarande budgetår erbjuder och det utvecklingsarbete som pågår med att ta fram en årsredovisning för staten. Här avses sådana redovisningshandlingar som resultat- och balansräkning samt finansieringsanalys vilka inom övriga delar av samhället är ett naturligt underlag för beslut med ekonomiska konsekvensen Särskilt finansieringsanalysen har stor relevans i samband med prövning av fördelning av utgifter på drift och in­vesteringar. I utredningsarbetet ingår därför som en naturlig del att överväga om motsvarigheter till dessa redovisningsdokument kan använ­das i staten för planering och budgetering.

Vidare övervägs om de ekonomiska konsekvenser som statsbudgeten ger upphov till bättre kan presenteras om de tydliggörs i flera, men likväl sammanhängande, dokument eller avsnitt. T.ex. skulle den samhällseko­nomiska påverkan av regeringens budgetförslag rörande den statliga

119

ekonomin kurma bedömas bättre än idag med hjälp av en budgeterad    Prop. 1993/94:150 resultaträkning och finansieringsanalys för staten. Statens ekonomiska    Bilaga I nettoställning skulle på motsvarande sätt kunna framgå av en budgeterad balansräkning.

Budgeterade resultat- och balansräkningar kan dock inte användas för att presentera, och utgöra grand för beslut om, regeringens budgetförslag om fördelnmg av resurser på olika ändamålsonuråden enligt regerings­formens förskriften I utredningsarbetet prövas i vad mån det är möjligt att hantera detta genom att med utgångspunkt i tekniken för finan­sieringsanalyser framställa ett sammanhållet budgetförslag. Budgetför­slaget skulle likt finansieringsanalysen kunna indelas på väsentliga områden såsom drift, investeringar och transfereringar. Budgetförslaget skulle samtidigt kunna beskriva hur driftkostnaderaa för statens totala verksamhet finansieras med avgifter, bidrag och anslag och hur investe­ringama finansieras direkt med statlig upplåning, inomstatliga lån i Riks­gäldskontoret och anslag. Budgetförslaget skulle också kunna innehålla ett finansiellt avsnitt som förklarar hur anslagen avses finansieras med skatter, avgiftsinkomster och med upplåning.

Ett nytt budgetsystem av denna typ som ger riksdagen efterfrågade möjligheter att styra omfattning av och inriktning på de statliga in­vesteringama kan utformas på flera olika sätt. Innan ett sådant system skulle kunna läggas fast krävs dock ett förhållandevis omfattande arbete, dels för att pröva möjligheteraa att hantera det mer omfattande underlag som skulle komma att krävas i det nya systemet, dels för att se till att den omfattande statistik ifråga om den statliga ekonomin som behöver utarbetas kan integreras i ett nytt system. I arbetet måste också beaktas att de statliga myndigheteraas budgetering och redovisning bör göras så okomplicerad som möjligt. Det är därför väsentligt att arbetet med ett framtida statsbudgetsystem bedrivs med erforderlig tid för överväganden, samordning och införande. Ambitionen är att regeringen successivt skall kunna presentera förslag på området så att de kan tillämpas fno.m. budgeten för år 1997 (föratsatt att riksdagen beslutar om övergång till kalenderår som budgetår i enlighet med Riksdagsutredningens förslag).

S.4.2 Övergång till kalenderår som budgetår

Riksdagsutredningen föreslår i sitt betänkande Reformera riksdagsarbetet 2 att statens budgetår läggs om till kalenderår Övergången föreslås ske fno.m. kalenderåret 1997. För att ha beredskap för ett eventuellt beslut om övergång till kalenderbudgetår fno.m. 1997 krävs att regeringen redan nu vidtar vissa förberedande åtgärden En arbetsgrapp inom regeringskansliet har därför fått till uppgift att svara för beredningen av övergångsfrågoma. Övergången till kalenderår som budgetår innebär enligt utredningens förslag att regeringens budgetförslag 1995 kommer att avse 18-månadersperioden den 1 juli 1995 t.o.m. den 31 december 1996. De åtgärder som redan nu är nödvändiga att vidta är bl.a. att ge kompletterande direktiv till myndigheteraa och att förändra tidpunkter

120

m.m.   för  regeringens  budgetarbete.   Regeringen  kommer också  att    Prop. 1993/94:150 överväga och förbereda de författningsändringar m.m. som en övergång    Bilaga 1 till kalenderbudgetår kraven

8.4.3 Kartläggning och redovisning av statliga subventioner

Samspelet mellan den offentliga sektora och den övriga samhällsekono­min har fått ökad betydelse, bl.a. i takt med att de offentliga utgiftema och inkomstema har ökat. Statsbudgetens utgiftssida utgörs till stor del av transfereringar till hushåll, företag, kommuner, organisationer m.fl. Även statsbudgetens inkomstsida innefattar subventioner till betydande belopp i form av s.k. skatteutgiften Det förekommer även statliga subventioner för de inkomster och utgifter som redovisas utanför statsbudgeten.

Det finns en rad olika studier om enskilda statliga subventioners omfattning. Det som för närvarande saknas är en sammanställning av samtliga statliga subventionen Det finns inte heller någon entydig avgränsning och definition av subventionsbegreppet.

Riksdagen har tidigare uttalat att det bl.a. vore värdefullt med en kartläggning av de statliga subventionema (bet. 1990/91 :FiU30, rskn 1990/91:386). Regeringen borde därför lämna en redovisning över vad som är möjligt att redovisa samt också länrna förslag till hur en sub­ventionsrapport skulle kunna utformas.

Mot denna bakgrand har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att definiera och kartlägga de statliga subventioneraa samt lämna förslag till hur de statliga subventioneraa kan redovisas för riksdagen (din 1994:13).

Regeringen anser att det är av stor vikt att statliga subventioner studeras för att i första hand ge statsmakteraa ett mer kvalificerat underlag för ställningstagande i frågor rörande fördelnings-, konkurrens-, finans- och budgetpolitiken samt frågor rörande de olika subventioneraas och statsbidragens måluppfyllelse, kostnadseffektivitet och möjligheter till missbrak resp. återvinning vid missbrak eller avtalsbrott.

8.4.4  In- och utbetalningstidpunkter för statliga betalningar

Regeringen har tidigare beslutat om principer för val av statliga betalningstidpunkter, vilka riksdagen har ställt sig bakom (prop. 1991/92:100,bU. l,bet. 199l/92:FiU20,rskr. 1991/92:128). Principeraa är:

-

In- och utbetalningstidpunkter bör väljas så att statens räntekostnader minimeras,

-

Utbetalning bör ej ske före den tidpunkt då betalningsmottagaren skall erhålla medlen.

121

-

Tidigareläggning av utbetalning bör ej tillämpas för att minska det    Prop. 1993/94:150 aktuella bidraget eller utbetalningen.

Bilaga 1

-

Senareläggning av inbetalning bör ej ske för att ge den betalnings­skyldige kompensation för administration av statliga betalningar.

Regeringen har bl.a. i 1993 års kompletteringsproposition redovisat att Riksgäldskontoret och Riksrevisionsverket har genomfört en översyn av de statliga betalningstidpunkteraa och även lämnat förändringsförslag. Regeringen anmälde i samma proposition att de förändringsförslag som är att hänföra till uppbördslagstiftningen vägs in i den pågående översynen på området (din 1993:22). Det står nu klart att de förändrings­förslag som rör tidpunkter för betalningar av bl.a. pensioner, barabidrag, dagersättningar och punktskatter behöver utredas ytterligare innan slutligt ställningstagande görs.

Riksgäldskontorets och Riksrevisionsverkets översyn behandlade även regleringsbrevens bestämmelser om betalningstidpunkter samt myndig­hetemas betalningsmtiner Regeringen överväger med utgångspunkt från ovanstående principer för val av betalningstidpunkter, de betalnings­tidpunkter som anges i regleringsbreven. Vad gäller sådana betalnings­tidpunkter som styrs av myndighetema själva beaktas i huvudsak kraven på kassahållning genom de incitament som den generella räntebelägg­ningen gen

8.5  Budgetering av lokalkostnader

8.5.1  Budgetering av lokalkostnadsdelen i myndigheternas förvaltningsanslag

Myndighetema har fno.m. den 1 juli 1993 ansvaret för sin egen lokalförsörjning. Budgeteringen av lokalkostnadsmedlen i myndighetemas förvaltningsanslag var tidigare baserad på Byggnadsstyrelsens avisering av hyra till myndighetema. Byggnadsstyrelsen var också ansvarig för att anvisa myndigheten ändamålsenliga och effektiva lokalen Genom att myndighetema själva övertar ansvaret för lokalförsörjningen är det den enskilda myndighetens ansvar att välja lämpliga lokaler för verksamheten. Med ansvaret för lokalförsörjningen följer också ansvaret för att de medel som myndigheten har till sitt förfogande för bl.a. lokaler används på ett effektivt sätt.

Regeringen har vid ett flertal tidigare tillfällen redovisat för riksdagen inriktningen i arbetet med lokalförsörjningsfrågor, där avvecklingen av Byggnadsstyrelsen har varit en del. Budgeteringen av myndigheteraas resurser för lokalanskaffning är en del i omläggningen av ansvaret för lokalförsörjningen. Hanteringen av denna fråga kan delas upp i tre områden:

- budgeteringen av anslagsbasema i det nya lokalförsörjningssystemet

122

-

åriig prisomräkning av anslagsbaseraa

Prop. 1993/94:150

-

justeringar av vissa anslag för budgetåret 1994/95

Bilaga 1

Lokalkostnadsdelen av myndigheteraas utgifter beräknas för budgetåret 1994/95 uppgå till totalt ca 10 miljarder kronon Budgeteringen av myndigheteraas anslag för detta budgetår är baserad på de aviseringar som Byggnadsstyrelsen gjorde hösten 1992. Sedan dess har prisnivåema på hyresmarknaden för lokaler sänkts. Däratöver har fastighetsskatten på lokaler slopats från den 1 januari 1993. Skatten som uppgick till 3,5 % av taxeringsvärdet ingick i Byggnadsstyrelsens underlag för avisering. I flertalet fall innebär detta att myndighetema i samband med omför­handling av hyreskontrakt kan förväntas få lägre utgifter för lokalen Vid i övrigt oförändrad medelstilldelning kommer en anpassning av det totala utgiftsutrymmet till dagens kostnadsläge vad gäller lokaler att innebära att ca 1 miljard kronor frigörs. I det följande redogörs för hur regeringen avser att hantera de tre områdena.

8.5.2 Budgetering av anslagsbaser i det nya lokalförsörjnings-systemet

I det tidigare systemet budgeterades myndighetens resurser för lokaler med utgångspunkt i Byggnadsstyrelsens hyresaviseringar. Myndighetema anvisas numera, i de flesta fall, medel via ramanslag vilket innebär att myndigheten själv beslutar om fördelningen av sina kostnader mellan löner, lokaler och övriga kostnader och att priskompensation ges med utgångspunkt i den allmäna prisutvecklingen på marknaden.

Genom att myndigheteraa numera har ansvaret för sin lokalförsörjning inom den resursram som anvisats kan de omförhandla sina kontrakt eller byta hyresvärd i takt med att gällande hyresavtal löper ut. För myndig­heter som anvisats lokaler i en av Byggnadsstyrelsen förvaltad fastighet upphör hyresavtalet, enligt regeringsbeslut den 26 november 1992, i samband med den fördjupade prövningen av myndighetens verksamhet i enlighet med då gällande budgetcyklen

Resursema för lokaler under förvaltningsanslagen är som tidigare nämnts budgeterade utifrån Byggnadsstyrelsens aviseringar från hösten 1992. Byggnadsstyrelsens avisering har i princip utgått från en marknads-baserad hyresprissättning baserad på de resultatkrav statsmaktema ställt och den totala kostnaden i verksamheten. Resultatkravet fastställde statsmaktema med utgångspunkt i en bedömning av vad som bedömdes vara en marknadsmässig nivå.

Hyresnivåema på lokalmarknaden har sjunkit under 1990-talet och liksom vinstema på fastighetsmarknaden. Byggnadsstyrelsens aviseringar under hösten 1992 speglar därmed inte på ett bra sätt den hyresnivå som i dag gäller på lokalmarknaden. Myndighetemas resurser för lokaler under anslagen är dock fortfarande baserade på Byggnadsstyrelsens underiag för prissättning och de hyresnivåer som gällde under slutet av 80-talet och de första åren på 90-talet. Betydande resurser kommer därför

123

att frigöras för myndighetema i takt med att gällande avtal löper ut om    Prop. 1993/94:150 inte en revidering av baserna i anslagen görs med utgångspunkt i nu    Bilaga 1 aktuella marknadsprisen

En arman utgångspunkt för en revidering av lokalkostnadsmedlen är att standarden på lokaler varierar kraftigt mellan myndigheteraa och därmed också den marknadsbaserade aviseringen från Byggnadstyrelsen som ligger till grand för beräkningen av myndighetemas anslagsbasen Det innebär att myndigheter med samma lokalbehov har olika mängd resurser som bas för sin lokalanskaffning. Det innebär att de resurser som kan frigöras när myndighetema själva ansvarar för sin lokalanskaffning kommer att fördelas ojämnt och vara beroende av vilka lokaler myndig­heten tidigare har anvisats av Byggnadsstyrelsen. Även av detta skäl bör en revidering av basen i lokalkostnadsdelen av anslagen göras. Revide­ringen bör basera sig på en modell med fyra komponenter:

-

behov av lokalyta per anställd eller annan volymfaktor

-

antal anställda eller annan volymfaktor

-

bedömd marknadshyra i aktuell region

-

behov av ändamålsanpassning av lokalytan

För vissa unika ändamålsfastigheter som förvaltas av Statens fastig­hetsverk bör dock det tidigare budgeteringssystemet fortsätta att gälla i de fall där myndighetens verksamhet är helt integrerad med fastigheten.

Genom att basera budgeteringen av statens totala lokalanskaffningsbe­hov på ovanstående komponenter bör resursema på ett tillfredställande sätt motsvara den i dag gällande prisnivån på den regionala lokal­hyresmarknaden för ändamålsenliga lokalen För myndigheteraa innebär modellen att en enhetlig princip ligger till grand för budgeteringen av basen i anslagen och därmed ger tydliga föratsättningar för den egna lokalanskaffningen. Modellen innebär även att myndigheteraa ges likartade föratsättningar att genom omförhandlingar, val av lokalisering och yteffektiviseringar frigöra resurser till verksamheten.

Regeringen avser att ge Statens lokalförsörjningsverk i uppdrag att utifrån ovan beskrivna modell ta fram ett underlag för budgeteringen av det totala utgiftsutrymmet samt revidering av basen för myndighetemas anslag inför 1995 års budgetproposition.

8.5.3  Årlig omräkning av myndigheternas lokalkostnader

Modellen för beräkning av basen för lokalkostnadsmedel i myndig­hetemas anslag som beskrivits ovan är tänkt att användas vid övergången till en ny budgeteringsprincip och t.ex. vid en fördjupad prövning av nndighetens verksamhet. Den årliga omräkningen av lokalkostnadsmed­len i anslagen måste däremot på samma sätt som för löner och övriga förvaltningskostnader vara baserad på den generella prisutvecklingen för dessa faktorer i landet. Detta för att myndighetemas resurser inte automatiskt skall urholkas i takt med inflationen. Den årliga omräkningen

124

av lokalkostnadema bör vara baserad på två huvudsakliga komponenten Prop. 1993/94:150 Den ena är den allmärma prisutvecklingen eftersom merparten av de Bilaga 1 kontrakt som tecknas är indexerade under löptiden. De index som används är t.ex. en viss andel av konsument- eller nettoprisindex. Den andra är utvecklingen av det generella marknadspriset på den del av lokalhyresmarknaden där myndigheten agerar. Utvecklingen av prisnivån på lokalhyresmarknaden har för myndighetens del en stor betydelse när kontraktets löptid går ut och rrryndigheten skall teckna nytt kontrakt.

Regeringen avser att ge Statens lokalförsörjningverk i uppdrag att årligen beräkna lokalomräkningsindex baserade på ovan beskrivna principer som grand för prisomräkningen av lokalkostnadsbasen i myndighetemas anslag.

8.5.4 Justering av vissa anslag för budgetåret 1994/95

Regeringen redogjorde i årets budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 1) att någon ny beräkningsteknik för budgeteringen av lokalkostnadema i enlighet med de principer som redovisades i föregående års budgetpro­position (prop. 1992/93:100, bil. 1) inte har tillämpats för budgetåret 1994/95. Myndighetemas anslag är därigenom budgeterade utifrån Byggnadsstyrelsens tidigare avisering för budgetåret 1993/94. Denna avisering som gjordes på hösten 1992 avspeglar som tidigare nämnts inte dagens hyresnivå för kommersiella lokalen

För de myndigheter som haft möjlighet att omförhandla sina hyreskon­trakt inför budgetåret 1994/95 innebär detta förhållande att resurser har frigjorts. Regermgen gjorde i budgetpropositionen bedömningen att dessa slumpmässigt frigjorda resurser, till följd av det markanta prisfallet på hyresmarknaden, inte fullt ut bör tillfalla berörd ntyndighet. Statens lokalförsörjningsverk fick under hösten 1993 i uppdrag att följa ut­vecklingen.

Statens lokalförsörjningsverk har i en redovisning av uppdraget till regeringen den 11 mars 1994 redovisat sin bedönming av vilka myndig­heter som är berörda och hur stora resurser som har frigjorts vid resp. myndighet. Totalt bedöms ca 30 myndigheter vara berörda och de frigjorda resursema till följd av sänkningar av hyresnivåema bedöms uppgå till ca 90 miljoner kronon Däratöver är vissa myndigheter inom försvarsområdet berörda.

Regeringen avser att med Statens lokalförsörjningsverks rapport som utgångspunkt innehålla de medel för budgetåret 1994/95 som är frigjorda till följd av sänkningar av hyresnivåema med utgångspunkt i ovan redovisade principen De resurser som frigjorts endast genom omdis­poneringar, dvs utan förändringar av hyresnivåema, skall ej omfattas utan kvarstår till myndighetens disposition. Innehållandet av medel är enbart baserad på att de resurser som budgeterats under anslaget inte på ett tillfredställande sätt motsvaras av utgifter för lokaler för dessa myndig­heter under budgetåret 1994/95. Åtgärden skall inte ses som att myndig­hetema i en framtid inte skall få tillgodoräkna sig lokalbesparingar utan

125

10 Riksdagen 1993/94. I samL Nr 150

enbart som en justering av anslagen för budgetåret 1994/95 i avvaktan på    Prop. 1993/94:150 att   den  tidigare   nämnda  nya   budgeteringsprincipen   införs   fno.m    Bilaga 1 budgetåret 1995/96.

Regeringen aviserade i 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100, bil. 5, s. 154) att vissa niyndigheters anslag under Qärde huvudtiteln bör justeras i regleringsbrevet för budgetåret 1994/95. Dessa myndigheter erhöll en preliminär lokalkostnadskompensation för budgetåret 1993/94 i samband med att vissa försvarsfastigheter överfördes till dåvarande Byggnadsstyrelsen och därmed belastades med kapitalkostnaden En uppföljning av den preliminära hyreskompensationen har genomförts och ger vid handen att en del myndigheters anslag bör justeras upp medan andra anslag bör justeras nen

Med anledning av vad som här sagts bör riksdagen bemyndiga regeringen att göra denna justering i årets regleringsbrev.

8.6 Budgeteffekter av ett eventuellt EU-medlemskap

Det avtal om svenskt medlemskap i Europeiska unionen (EU) som överenskommits mellan Sverige och EU:s medlemsländer kommer att föreläggas riksdagen samt bli föremål för en folkomröstning. Regeringen kommer senare att precisera budgeteffekteraa av medlemskapet. Det statsfinansiella läget gör det dock angeläget att belysa några av de budgeteffekter som kan föratses.

Ett mycket stort antal faktorer påverkar nettoeffekten av ett eventuellt EU-medlemskap för statsbudgeten. De viktigaste budgeteffekteraa på sikt är effektema på såväl utgifts- som inkomstsidan av förbättrade samhällse­konomiska föratsättningar i form av bl.a. högre tillväxt och lägre ränteläge.

Häratöver fmns ett antal poster som ger upphov till utgiftsökningar eller inkomstminskningar. Den största är avgiften till EU:s budget. Avgiften kan inte beräknas slutligt förrän en gemenskapsbudget som inkluderar Sverige fastställts. Den svenska avgiften 1995 kan dock preliminärt beräknas till ca 18,3 miljarder kr utifrån EU:s regelverk på budgetområdet med gemenskapsbudgetens nuvarande inkomststraktur för 1995 och nuvarande prognoser för den svenska ekonomin som grand. Med hänsyn till den uppnådda budgeflättnaden, den s.k. infasningen, beräknas avgiften netto till EU uppgå till ca 13,9 miljarder kr 1995. Effekten för statsbudgeten förväntas dock bli lägre. Medlemskapet innebär att vissa utgifter som idag finansieras över statsbudgeten blir föremål för unionens gemensamma politik och därmed finansieras över EU-budgeten. Detta innebär ett direkt avlyft för statsbudgeten och en finansiering av EU-avgiften i storleksordningen 5 miljarder kr. Kvarstå­ende finansieringsbehov blir därmed ca 9 miljarder kr. Den långsiktiga budgeteffekten av avgiften tUl EU-budgeten är svårare att bedöma. Avgiftsinfasningen omfattar fyra år och uppgår till ca 4,4 miljarder kr 1995, ca 3,9 miljarder kr 1996, ca 0,7 1997 och ca 0,3 miljarder kr

126

1998. Allt annat oförändrat är alltså den svenska inbetalningen 4,4 Prop. 1993/94:150 miljarder kr högre 1999 i förhållande till 1995. Enligt budgetöverenskom- Bilaga 1 melsen från EU:s toppmöte i Edinburgh i december 1992 får budgetens utgifter successivt stiga från 1,20 procent av EUs genomsnittliga BNI 1994 till 1,27 procent 1999, det sista året i överenskommelsen. Dessutom skall den i större utsträckning fmansieras av de medlemsländer som har en BNI som överstiger genomsnittet. Båda dessa fektorer i överenskom­melsen bidrar till att öka den svenska avgiften, utöver den avklingande infasningen, med i storleksordningen 2-3 miljarder kr fram till 1999.

Bland övriga budgeteffekter bör nänmas möjligt skattebortfall till följd av den inre marknaden (alkohol- och tobaksskatter), andra effekter av an­passningen till unionens regelverk (främst cigarettbeskattningen) samt budgeteffekter av EU-stöd till den svenska ekonomin (återflödet). En övergående budgeteffekt är inbetalningen av Sveriges kapitalandel (inklusive reserver) i Europeiska Investeringsbanken (EIB). Inbetal­ningama äger i huvudsak ram under två och ett halvt är och innebär en omfördelning av statens tillgångar genom att medel deponeras hos banken. Samtidigt öppnas möjligheten för bl.a. staten att erhålla lån från EIB.

8.7 Konsekvenser för statsförvaltningen av ett eventuellt EU-medlemskap

Ett svenskt medlemskap i EU skulle irmebära väsentliga förändringar för statsförvaltningens arbete. Som angavs i 1994 års budgetpropositionen har regeringen tagit initiativ till kartläggningar och analyser av de närmare konsekvenseraa för svensk statsförvaltning av ett medlemskap i EU, under föratsättning att resultatet i folkomröstningen den 13 november 1994 möjliggör ett medlemsskap.

En särskild utredare redovisade i betänkandet Statsförvaltningen och EG (SOU 1993:80) dels en kartläggning av föratsättningama för den svenska statsförvaltningens EU-arbete inom ett antal nyndighetsområden, dels föratsättningama för samverkan mellan departement och för-valtningsntyndigheter i det löpande EU-arbetet.

I syfte att följa upp utredningsarbetet uppdrog regeringen genom beslut den 30 september 1993 åt samtliga departement att, i samverkan med berörda förvaltningsmyndigheter, göra motsvarande kartläggningar inom sina ansvarsområden och överväga bl.a. ekonomiska konsekvenser, behov av organisatoriska förändringar samt uppgiftsfördelning mellan departe­ment och förvaltningsntyndigheten Detta arbete slutredovisades i bötjan av detta år.

Regeringen inrättade den 20 januari 1994 en arbetsgrapp inom Finans­departementet som har till uppgift att, med utgångspunkt i bl.a. de redovisningar som departementen lämnat, göra en samlad analys av behovet av förändringar inom statsförvaltningen och lämna förslag till hur sådana förändringar bör genomföras. Övervägandena omfettar bl.a. vilka

127

krav som ställs på förvaltningens resurser, organisation, arbetsformer och    Prop. 1993/94:150

styming som en följd av EES och ett eventuellt svenskt medlemskap i    Bilaga 1

EU. Arbetsgrappen har också uppgifter i anslutning till regeringens

arbetsgivarpolitik och nya kompetensutvecklingskrav till följd av ett

medlemskap samt till regeringens saneringsprogram för de offentliga

finansema.

Arbetsgrappen har gjort en inledande analys. Det är i huvudsak genom samlade insatser av regering, departement och förvaltningsmyndigheter som Sverige kan påverka inriktningen av verksainheten i EU:s beredande och beslutande organ föratom vad gäller bl.a. Europaparlamentet och EG-domstolen. Delar av statsförvaltningen får därmed nya uppgifter, vilket kommer att kräva vissa ytterligare resursen Omfattningen av resursbehoven kan emellertid ärmu inte närmare preciseras.

Ett medlemskap ger också möjligheter till besparingar. Statsför­valtningen konuner att kunna dra nytta av det arbete, den kunskap och de resurser som finns i EU:s institutioner och hos andra medlemsländer De flesta departement pekar på olika slag av rationaliserings- och effektivitetsvinster som på kort eller längre sikt kan åstadkommas i statsförvaltningen vid ett svenskt medlemskap i EU. Omfattningen av dessa vinster är ännu inte möjliga att närmare beräkna.

De statsfinansiella villkoren i Sverige gör det till en självklar utgångs­punkt att ett svenskt medlemskap i EU sammantaget inte får öka de administrativa kostnaderaa i statsförvaltningen. Därmed är det nödvändigt att utnyttja varje möjlighet till rationalisering och effektivisering som kan uppkomma som en följd av ett EU-medlemskap. Vidare kan ompriorite­ringar behöva ske inom ramen för de samlade förvaltningskostnadsmed­len.

Vid ett eventuellt svenskt medlemskap i EU fno.m. år 1995 kan det behöva ske omfördelningar mellan olika anslag på statsbudgeten under budgetåret 1994/95. Av denna anledning kan regeringen senare under året behöva återkomma till riksdagen med en begäran om ett sådant bemyndigande.

Ansvaret för genomförandet av den svenska EU-politiken ligger hos regeringen. Ett effektivt agerande i EU-sammanhang föratsätter en tydlig styming från regeringens sida av förvaltningsmyndighetemas agerande och en snabb återrapportering av dessa myndigheters insatser i olika EU-organ.

För att underlätta ett sammanhållet svenskt agerande behövs en be­slutsstmktur och en organisation som underlättar kontakter och samord­ning mellan regeringskansliet och förvaltningsmyndighetema. Fömtsätt­ningama och anpassningsbehoven varierar mellan olika departements- och sakområden.

Det är angeläget att utveckla stymingen och samordningen av ett svenskt agerande i EU:s olika organ. Utvecklingsarbetet innefattar bl.a. regler för att ge instraktioner och förordnanden, krav på återrapportering, uppbyggnad av informationssystem och val av beredningsform för olika ärenden. EES och ett svenskt medlemskap i EU ställer stora kompetens­krav på dem som skall företräda Sverige i förhandlingar och andra

128

sammanhang. Flertalet departement och myndigheter har redovisat behov    Prop. 1993/94:150 av   förstärkta   kompetensutvecklingsinsatsen   Centralt   initierade   ut-    Bilaga 1 bildnings- och informationsinsatser för regeringskansliet och de mest berörda centrala förvaltningsmyndighetema bör därför aktualiseras.

Det bör avslutningsvis understrykas att allt det arbete som redovisats under detta avsnitt inte föregriper ställningstagandet i frågan om svenskt EU-medlemskap, som avgörs i höstens folkomröstning. Alla förberedelser inför ett medlemskap kan inte anstå till efter folkomröstningen om det, vid ett ja i detma, skall vara möjligt för Sveriges del att redan från början av medlemskapet delta på ett effektivt sätt i EU-samarbetet.

129

Förslag till riksdagsbeslut

pp- 

1993/94: 150

Bilaga 1

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkärmer de allmärma riktlinjer för den ekonomiska politiken som

regeringen har förordat,

2.

godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som rege­ringen har förordat,

3.

godkärmer det som regeringen har förordat om redovisning av nettoinkomstema från utförsäljning av olja ur de stetliga bered­skapslagren,

4.

godkärmer beräkningen av stetsbudgetens inkomster för budgetåret 1994/95,

5. godkärmer beräkningen av förändringar i anslagsbehållningama för

budgetåret 1994/95,

6.

godkärmer beräkningen av Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto för budgetåret 1994/95,

7.

antar förslaget till inkomst- och utgiftsstet rörande Räntor på stats­skulden, m.m. för budgetåret 1994/95,

8.

till Räntor på statsskulden, m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar ett förslagsanslag på 76 000 000 000 kronor,

9.

bemyndigar regeringen att ta upp lån enligt lagen (1988:1387) om statens upplåning,

10.

bentyndigar regeringen att för budgetåret 1994/95, om arbets­marknadsläget kräver det, besluta om utgifter i enlighet med vad som förordats intill ett sammanlagt belopp av 4 000 0(X) (X)0 kronor,

11.

bemyndigar regeringen att för budgetåret 1994/95 justera vissa anslag under Qärde huvudtiteln avseende lokalkostnader (avsnitt 8.5.4)

130

Innehåll

Prop. 1993/94:150

Bilaga I

Sammanfattning   ........................................... 

1

1   Sverige mot år 2000 möjlighetemas tid......... 

........ 

1

A   Föratsättning och resultat under den gångna

mandatperioden.......................................... 

........ 

9

2   Krisen vi ärvde............................................ 

........ 

9

2.1

Krisens bakgrand. Utvecklingen 1970-1990 

........ 

9

2.2

Den akuta krisen. Utvecklingen 1990-1993            

14

3   Regeringens kursomläggning.......................... 

...... 

16

3.1

Regeringens åtgärder............................ 

...... 

16

3.2

Politiken ger resultat............................. 

...... 

22

B    Dagsläget och framtiden.............................. 

...... 

28

4   Den intemationella utvecklingen..................... 

...... 

28

4.1

Det globala och det europeiska samarbetet 

29

4.2

Den intemationella konjunkturen.............. 

...... 

31

5

Den ekonomiska utvecklingen i Sverige 1994-1995    ....

33

6

Utvecklingen på längre sikt............................ 

37

6.1

Altemativ för den svenska ekonomin   ..... 

...... 

37

6.2

Den långsiktiga konsekvenskalkylen

1994/95-1998/99 och de totala offenfliga finansema

40

C   Mål, föratsättningar och krav........................ 

43

7   Medlemskap i EU   ...................................... 

44

7.1

Inledning............................................ 

44

7.2

Det svenska avtalet med EU................... 

44

7.3

EU-medlemskapet och framtiden............. 

...... 

46

7.4

EU-medlemskapets effekter på kortare tid            

46

8   Sanerade offentliga finanser.......................... 

47

8.1

Statsskuld och sysselsättning   .............. 

...... 

47

8.2

De offentliga finansema och saneringsprogrammet   .

48

8.3

Strakturella reformer inom socialförsäkringaraa ...

51

8.4

Förändringaraa inom kommunsektom......... 

56

9   StabUa priser    ......................................... 

58

9.1     Stmkturpolitik för låg inflation.................... 

59

9.2    Penning- och valutapolitiken   .............. 

59

9.3     Den finansiella sektom............................. 

...... 

61

10

Skattepolitik för tillväxt och utveckling av välfärden ....

61

11

Arbetsmarknad och sysselsättning.................. 

...... 

64

11.1

Arbetsmarknad och arbetsmarknadspolitik. 

...... 

65

11.2

Arbetsmarknad och fler riktiga jobb.......... 

...... 

67

11.3

Ungdomslöner...................................... 

...... 

69

12 Åtgärder för att nå målen............................. 

...... 

71

131

Statsbudgeten och särskilda fiågor

Prop. 1993/94:150

BUaga 1

1   Stetsbudgeten budgetåren 1993/94 och 1994/95       

80

1.1

Beräkningsfömtsättningar   ............... 

80

1.2

Stetsbudgetens inkomster och utgifter under

budgetåret 1993/94.......................... 

80

1.3  Stetsbudgetens inkomster och utgifter under

budgetåret 1994/95.......................... 

...... 

84

1.4  Stetsbudgetens saldo för budgetåren 1993/94

och 1994/95..................................... 

...... 

88

2

Underliggande budgetutveckling................ 

89

3

Budgetunderskott och stetsskuld.............. 

...... 

90

4

Stetliga garanti- och pensionsåtaganden.... 

92

4.1

Redovisning av stetens garantiåtaganden       

92

4.2

Redovisning av stetens pensionsåtegande och

kostnader för statliga tjänstepensioner          

93

5   Årsbokslut för steten budgetåret 1992/93 

...... 

94

5.1

Balansräkning med noter................... 

...... 

94

5.2

Utveckling av en årsredovisning för staten     

98

6

Den långsiktiga konsekvenskalkylen.......... 

...... 

99

7

Finansfullmakten....................................... 

100

8

Styrning av stetiig verksamhet   ............... 

101

8.1

Inledning........................................... 

101

8.2

Åtgärder för en förbättrad styraing och kontroll

av statlig verksamhet........................ 

102

8.2.1

Strategi för att stärka genomförandet av resultatstymingen           

................................................. 

102

8.2.2

Regeringens bedömning och åtgärder med anledning av revisionens iakttegelser 1993   . .

106

8.3

Verksamheter som är beroende av statligt stöd ....

117

8.4

Finansiell styming   ............................ 

119

8.4.1

Drift- och kapitalbudget   ............ 

... 

119

8.4.2

Övergång till kalenderår som budgetår    

120

8.4.3

Kartläggning och redovisning av statliga subventioner           

................................................. 

121

8.4.4

In- och utbetalningstidpunkter för statliga betalningar           

................................................. 

121

8.5  Budgetering av lokalkostnader   ........ 

... 

122

8.5.1 Budgetering av lokalkostnadsdelen i

myndigheteraas förvaltningsanslag         

122

132

8.5.2

Budgetering av anslagsbaser i det nya

Prop. 1993/94:150 lokalförsörjningssystemet...........        123    Bilaga 1

8.5.3

Årlig omräkning av myndigheteraas lokalkostnader             124

8.5.4

Justering av vissa anslag för budgetåret

1994/95....................................         125

8.6

Budgeteffekter av ett eventuellt EU-medlemskap ...        126

8.7

Konsekvenser för stetsförvaltningen av ett

eventuellt EU-medlemskap   .............         127

Förslag till riksdagsbeslut...............................        130

133

Bilaga 1.1

Reviderad nationalbudget 1994

Reviderad Nationalbudget

prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1

Förord

Den reviderade nationalbudget som härmed läggs fram, beskriver den in­temationella och den svenska ekonomins utveckling t.o.m. 1995.

Nationalbudgeten bygger på material från fackdepartementen samt från olika myndigheter och institutionen För bedömningen av den interaatio­nella utvecklingen har material erhållits från bl.a. OECD. Beskrivningen av den svenska ekonomin baseras främst på underlag från Statistiska cen­tralbyrån och på den prognos som Konjunkturinstitutet publicerade den 29 mars. Vidare har seminarier med bransch- och konjunkturexperter hål­lits. Ansvaret för de redovisade bedömningama åvilar dock helt Finans­departementets ekonomiska avdelning.

Nationalbudgeten innehåller dessutom analyser över den ekonomiska utvecklingen i ett medelfristigt perspektiv. Den traditionella prognosen för 1994 och 1995 kompletteras med tre altemativa scenarier över ut­vecklingen under 1996-1999. Det bör särskilt påpekas att de ytterligare besparingsåtgärder som nu aviseras i den reviderade finansplanen inte är beaktede i kalkylema. Beräkningama är gjorda med hjälp av Konjunk­turinstitutets modeller KOSMOS och FIMO. Mot bakgmnd av dessa sce­narier behandlas i separate kapitel frågor kring statsskuldens utveckling och arbetsmarknadens funktionssätt.

Ansvarig för den reviderade nationalbudgeten är departementsrådet Håkan Frisen. Kalkylema avslutedes den 18 april 1994.

1   Inledning

Prop. 1993/94: i so

Bilaga 1.1 1.1   Utvecklingen 199495

Den svenska ekonomin befirmer sig nu i början av en återhämtningsfas. Exporten ökade snabbt under andra halvåret 1993 samtidigt som den in­hemska efterfrågan började stebiliseras. Under 1994 väntas en fortsatt kraftig exportuppgång tillsammans med en ökad investeringsaktivitet i näringslivet medföra att den samlade produktionen av varor och tjänster stiger med ca 2,5 %. Under 1995 sker en viss ökning också av den in­hemska efterfrågan vilket förstärker BNP-tillväxten till ca 3 %.

Enligt nationalräkenskapema innebar det fjärde kvartalet 1993 en viss säsongsrensad nedgång av BNP jämfört med tredje kvartalet. Under 1994 finns dock åtskilliga signaler som tyder på att denna nedgång var av till­fällig natun Konjunkturinstitutets barometrar för såväl industrin som tjänstesektorerna visar t.ex. en mycket positiv utveckling. Samtidigt har hushållens framtidsoptimism ökat betydligt enligt SCB :s undersökning rö­rande hushållens inköpsplaner (HIP). Dette kan också utläsas i statistiken för detaljhandeln, där utvecklingen varit stark under årets förste månaden Även om ekonomin nu åter börjar växa kommer två huvudproblem i svensk ekonomi att fortsatte vara framträdande under de närmaste åren. Underskotten i de offentliga finanserrm är mycket betydande. Trots de omfettande åtgärder som vidtegits kommer förbättringen i det offentliga sparandet att vara begränsad under de närmaste åren, vilket innebär att stetsskulden ökar snabbt. Läget på arbetsmarknaden förbättras något, men arbetslösheten kommer att vara fortsatt hög också år 1995.

Konkurrensläget för den svenska industrin är mycket starkt. Dette beror inte enbart på deprecieringen av kronan utan till väsentlig del också på den snabba produktivitetshöjningen de senaste två åren. Därtill bidrar också sänkningen av arbetsgivaravgiftema. Den förbättrade konkurrens­situationen genererade en stark exportexpansion under hösten. Ex­portökningen var en viktig anledning till den stigande optimism hos övriga aktörer i ekonomin som nu kan konsteteras.

Också under prognosperioden kommer exporten att ftmgera som motor för ekonomins återhämtning. Det är i denna sektor som den kommande sysselsättningexpansionen först kommer till stånd, vilket bidrar till ökan­de inkomster och förstärkt framtidstro för hushållen. Delar av den private tjänstesektom får genom stigande export också direkt draghjälp som in­satsleverantörer i olika formen Ökade investeringar leder till ytterligare aktivitet och sysselsättning i ekonomin.

En viktig fråga för den ekonomiska utvecklingen de närmaste åren är när omfettande kapacitetsrestriktioner inom exportindustrin uppstår. I detta avseende är bilden olika för olika delar av industrin. Inom t.ex. verkstedsindustrin tycks det finnas möjligheter att öka utnyttjandegraden av anläggningar genom flera arbetsskift etc. Därtill fmns troligen en po­tential till ytterligare produktivitetsförbättringar. Däremot kan stora delar av basindustrin relativt snabbt nå sitt produktionstak. Basindustrin är ofta

mycket kapitalintensiv och medger av såväl tekniska som ekonomiska skäl inte samma möjligheter till variation av utnyttjandegraden.

Att expansiva delar av ekonomin når sitt kapacitetstak är dock i sig självt inget problem. Det är snarare en naturlig del i den nödvändiga strakturomvandling som nu sken Avgörande är istället att ekonomin fun­gerar på ett sådant sätt att kapacitetsutbyggnaden och omvandlingen verk­ligen kommer till stånd och att den sker utan att inflationen tilltar.

Det är således centralt att nödvändiga expansionsinvesteringar snabbt förverkligas. För detta krävs att realräntan inte är alltför hög samt att förtroendet för den ekonomiska politiken är fast. Att statsskuldens nivå och utveckling uppfattas som långsiktigt hållbar är i sin tur centralt för att räntenivån ska pressas ner och för att osäkerheten ska reduceras. Ock­så de långsiktiga villkoren för industriell verksamhet i Sverige som for­mas genom Europapolitiken, energipolitiken, skattepolitiken etc. är av stor betydelse. Den ekonomiska politikens institutionella ramverk t.ex. avseende budgetprocessen i riksdagen är också av betydelse.

Samtidigt ställs höga krav på arbetsmarknadens flexibilitet både vad gäller relativa löner och arbetskraftens rörlighet. Genom en ökad flexibi­litet underlättas överföringen av arbetskraft till industrin och till de ex­pansiva delaraa av den private tjänstesektom så att derma kan ske utan att de nominella löneökningama i ekonomin som helhet tilltar. Höga no­minella löneökningar skulle innebära en utveckling som är oförenlig med målet om låg inflation.

Diagram 1.1  Produktion i industrin och i den övriga ekonomin

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Index 1981 =100 140

135

130

125

120

115

110

105

100

95 1

Industrin

1        ...... 

J

:

1

'

1

:_

M

:' m

Den 

ö

vriga eltonomin

M-m

T    '    I    '    1    '    I    '    I    '    I    '    I    '    T

981      1983     1985     1987     1989     1991      1993     1995

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Även om den gmndläggande bilden är att en återhämtning i ekonomin Prop. 1993/94:150 nu är på väg finns flera riskmoment. Ett sådant är utvecklingen av de in- Bilaga 1.1 temationeUa och de svenska räntoraa. Utvecklingen hittills under våren har återigen visat att känsligheten för svensk del är ntycket stor vid rörel­ser pä de intemationella finansiella marknadema. Dette måste tolkas som att det tar lång tid att återvinna och bygga upp förtroendet för svensk ekonomi och att det fortfarande fmns en betydande skepsis kvar beträf­fande stebiliteten i utvecklingen. Den successiva normalisering och ned­gång av de svenska räntenivåema som föratsätts i prognosen är därför ingalunda självklar. Skulle denna nedgång brytas i förtid får det avsevärd betydelse för återhämtningen av den inhemska efterfrågan, produktionen och sysselsättningen.

Den intemationella ekotiomin

Tillväxten i OECD-området var nycket låg under 1993. En allt bredare återhämtning kan emellertid skönjas. I USA accelererade tillväxten under senare delen av 1993. Också Kanada och Storbritarmien har kommit långt i konjunkturappgången. 1 Kontinentaleuropa har en långsam återhämtning börjat, även om utvecklingen i Tyskland väntas bli svag även i år. Den japanska ekonomin hålls någorlunda uppe av en expansiv ekonomisk poli­tik. Den sammanlagda BNP-tillväxten i OECD-området beräknas uppgå till 2 1/4 % i år för att sedan öka till 2 3/4 % näste ån Inflationen sjönk successivt under 1993 i flertalet OECD-länden Med un­danteg för USA är resursutnyttjandet lågt, vilket håller tillbaka prisök­ningama också under 1994 och 1995.

Arbetslösheten har fortsatt att stiga i OECD som helhet, trots en minsk­ning i USA. Speciellt oroväckande har utvecklingen varit i Europa. Ock­så i Japan har arbetslösheten stigit den senaste tiden, även om nivån fort­farande är mycket låg sett i ett interaationellt perspektiv. Den höga och stigande arbetslösheten har medfört att arbetslöshetsfrågan nu står högst på dagordningen inom såväl det europeiska som det interaationella eko­nomisk-politiska samarbetet.

Finanspolitiken i flertalet OECD-länder är inrikted på budgetkonsolide­ring på medellång sikt. Därigenom väntas underskotten i de offentliga finanseraa avte under prognosperioden. Underskotten kvarstår dock på relativt höga nivåer, varför trenden mot allt större stetsskulder fortsätten Såväl stetsskuldens höga andel av BNP som dess tillväxt utgör ett påtag­ligt problem, speciellt för de europeiska ländema.

Osäkerheten kring den intemationella konjunkturen gäller främst ut­vecklingen av de europeiska räntoma. Oron på de finansiella marknader­na hittills under våren har accentuerat frågan om hur stark kopplingen mellan de europeiska och amerikanska räntoma är. 1 takt med att den amerikanska ekonomin närmar sig fullt resursutnyttjande är en penning­politisk åtstranming logisk. Hittills har de stigande amerikanska räntoma också tenderat att driva upp de europeiska nivåema, trots att det inte existerar några fundamentala realekonomiska grander för en sådan upp-

gång. I bedönmingen har föratsätts att denna koppling mellan nordameri­kanska och europeiska räntor i huvudsak är av tillfällig natun

Ibbell 1.1  Prognosförutsättningar

Årsgenomsnitt

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1992

1993

1994

1995

BNP-tillväxt i OECD

1,6

1,0

2,2

2,8

Konsumentprisökning i OECD

3,0

2,7

2,3

2,7

Världsmarknadstillväxt'

-2,8

-1,7

4,2

5,7

Råoljepris (US-dollar per liaO

19,3

17,3

14,2

15,8

Dollarkurs (i kr)

5,8

7,8

8,1

8,3

Ecu-index

101,7

123,0

120,0

116,5

Tysk ränta 5-års statsobl.

7,8

6,0

5,4

5,25

Svensk ränta 5-ärs statsobl.

10,4

8,0

7,0

6,5

Svensk ränta 6-månaders ssvx.

12,6

8,1

6,7

6,0

' Avser bearbetade varor i 14 OECD-länden

 Ecu-index anias vara 118 den 31 december 1994 och 115 den 31 december 1995.

Källor: OECD och Finansdepartementet.

Diagram 1.2  BNP, export, privat konsumtion och bruttoinvesteringar

Säsongrensade halvärsdata

Index 1:a halv

å

ret 1987=100 150

140

130

120

110

100

90

80

70

\......... /...

Export

\ /

y

/

y

BNP   1

/

/ 

y

Privat konsumtion    1

1\

Bruttoinvesteringar

J

1

1     '   -I

1---------- '------------ T

1     '     1

'-- v     '         1

1987   1988   1989   1990   1991    1992   1993   1994   1995

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Svenska ränte- och valutaförutsättningar

I de föratsättningar som ligger till grand för prognosen över den svenska ekonomin antas att en viss appreciering av kronan sker under 1994 och 1995. Dette motiveras av att kronan, sett från realekonomiska utgångs­punkter, i nuläget sannolikt är undervärderad i ett långsiktigt perspektiv. Som diskuterats tidigare antas att den europeiska räntenivån fortsätter att

11 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

sjunka, framför allt de korte räntoraa. Det föratsätts också att den höjda Prop. 1993/94:150 räntemarginalen mellan svenska och tyska räntor som uppstod under oro- Bilaga 1.1 lighetema i mars och april månad i huvudsak var av tillfällig natun Den­na marginal antas sjunka ytterligare mot slutet av perioden. Således gran­das prognosen för ekonomins utveckling på antagandet att de svenska räntoma faller något. Ränteturbulensen accentuerade dock de svenska räntomas stora känslighet för rörelser på de intemationella marknadema vilket i viss mån har påverkat ränteantegandena.

Löner och inflation

När arbetsmarknadsläget försvagades i början av 1990-talet dämpades löneökningstakten kraftigt. Dette mönster bröts dock 1993, då den totalt uppmätta genomsnittliga timlönekostnaden ökade snabbare än året före trots en betydande försämring av arbetsmarknadsläget. Denna signal om bristande flexibilitet i lönebildningen inger oro inför utvecklingen på längre sikt, då hög flexibilitet är en föratsättning för att en påtaglig minskning av arbetslösheten ska komma till stånd. Enligt den s.k. för-tjänststetistiken var dock löneökningama lägre 1993 än 1992, varför det ännu är svårt att bedöma hur flexibel lönebildningen är.

Den uppmätte löneökningen på 3,9 % kan till en del förklaras av den s.k. strakturella löneglidningen som uppstår när sysselsättningen fallen Den genomsnitUiga timlönen kan då stiga utan att någon enskUd person får högre lön. Detta beror dels på att de som kvarstår i sysselsättning normalt har högre genomsnittslön dels på att när hela företeg slås ut är det också vanligen sådana som har låg produktivitet och lågt löneläge. En annan faktor som bidrar till den s.k. stmkturella löneglidningen är ökande utbetalningar av avgångsvederlag etc, vilka höjer lönesununan utan att något arbete utförs. Enligt en preliminär uppskattning av Konjunkturinsti­tutet och Finansdepartementet (presenteras i kap 15.1) torde denna effekt kunna förklara ca 1 procentenhet av den 4-procentiga ökningen 1993. Då denna effekt i stor utsträckning bortfaller i år förväntas löneökningstakten minska till ca 3 %. Nästa år föratses en betydande efterfrågeökning av arbetskraft inom industrin, vilket väntas medföra en viss ökad löneglid­ning. Den genomsnittliga timlöneökningen väntas därför öka marginellt till 3,25 %. Denna prognos är dock förhållandevis osäker då kunskapen är mycket begränsad om hur den svenska lönebildningen fungerar vid nu­varande arbetsmarknadsläge.

lbell 1.2  Löner och priser

Årlig procenuiell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1992

1993

1994

1995

Timlön, kosUiad

3,6

3,9

3,0

3,3

KPI dec.-dec.

1,9

4,1

1,9

2,8

NPI dec.-dec.

2,9

3,9

1,2

2,0

KPI årsgenomsnitt

2,3

4,7

1,6

2,7

NPI årsgenomsnitt

4,2

4,3

1,3

1,9

Anm.: KPI = Konsumentprisindex, NPI = Nettoprisindex.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Inflationen i Sverige har nu kommit ner på en mycket låg nivå, såväl i ett historiskt som intemationellt perspektiv. Inflationen mätt som föränd­ringen av konsumentprisindex (KPI) under de senaste 12 månadema un­derstiger 2 %. Mätt som årsgenomsnitt väntas ökningen av KPI starma vid 1,6 % 1994. Det låga resursutnyttjandet i ekonomin innebär ett mycket lågt kostnadstryck. Därtill bidrar en relativt hög produktivitetstill­växt, fallande räntor, skärpt konkurrenslagstiftning samt antegande om en viss appreciering av kronan. I motsatt riktning verkar höjda indirekte skatter samt förändringar i räntebidragen. Näste år väntas ökningen i konsumentprisindex uppgå UU 2,7 %. Nettoprisindex, som beskriver kon­sumentprisutvecklingen exklusive indirekte skatter och subventioner, vän­tas endast öka med 2,0 %.

Ibbell 1.3  Försörjningsbalans

Miljarder kn 1993

Procentuell

1 volymförändring

1992

1993

1994

1995

BNP

1 449,5

-1,9

-2,1

2,4

3,0

Import

418,5

1,3

-0,4

4,1

6,5

TiUgäng

1 868,0

-1,0

-1,6

2,8

3,9

Privat konsumtion

792,8

-1,9

-3,8

1,2

1,5

Offentlig konsumtion

401,7

-0,6

-0,7

-1,6

-0,9

Stat

127,1

1,7

3,5

-2,0

0,5

Kommuner

274,6

-1,6

-2,5

-1,5

-1,5

Bruttoinvesteringar

204,4

-11,0

-16,2

-3,5

8,5

Näringsliv

109,9

-15,6

-16,3

9,4

13,9

Bostäder

60,4

-6,4

-28,3

-41,0

-7,0

Myndigheter

34,1

1,2

3,6

-0,3

1,2

Lagerinvesteringar'

-5,3

1,3

0,3

0.1

0,1

Export

474,3

2,2

7,2

10,0

8,0

Användning

1868,0

-1,0

-1,6

2,8

3,9

Inhemsk användning

1 393,6

-2,2

-4,9

-0,2

2,1

' Förändring i procent av föregående års BNP.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Utrikeshandel

Den mycket starka konkurrenskraften innebar att svenska företag kraftigt ökade sin varaexport under 1993, trots den svaga efterfrågetill växten i omvärlden. Betydande marknadsandelsvinster gjordes bland traditionella

handelspartners inom OECD. Samtidigt har inbrytningen på de starkt ex-    Prop. 1993/94:150 panderande marknaderaa i Sydostasien varit påfallande. Speciellt kraftig    Bilaga 1.1 har exportökningen till Kina varit. En högre grad av geografisk differen­tiering innebär att exportutvecklingen i framtiden blir mindre beroende av konjunkturvariationer inom OECD-området.

Exporttillväxten väntas bli än kraftigare i år då exporten av bearbetade varor bedöms öka med närmare 14 %. Andelsvinstema väntas fortsätta i ungefär samma takt som 1993, samtidigt som marknadstillväxten tilltar betydligt. Under 1995 förstärks konjunkturen i OECD-området ytterliga­re. Ökningstakten i de svenska marknadsandelama avtar dock markant. Effekterna av de kraftiga relativprissänkningama 1993 har då minskat samtidigt som kapacitetsutnyttjandet inom vissa delar av den svenska in­dustrin är så högt att fortsatta exportökningar endast kan ske i takt med att produktionskapaciteten byggs ut. Den totala exportuppgången väntas ändå uppgå till närmare 8 % 1995.

Den totala vamimporten steg förra året med 3 %, vilket var förvånans­värt ntycket med tanke på det svaga inhemska efterfrågeläget samt depre­cieringen. För bearbetade varor var ökningen närmare 5 %, samtidigt som den importvägda efterfrågan föU med drygt 1 %. Trots depreciering­en har således importbenägenheten ökat tämligen kraftigt. En förklaring skulle kunna vara att exportindustrins användning av importerade insats­varor har ökat snabbare än vad som föratsätts vid beräkningen av den im­portvägda efterfrågan. I så fall skulle importefterfrågan underskattas i nuvarande situation med en kraftig exporttillväxt. Vidare kan det på kort sikt vara svårt att byta till inhemska leverantörer, vilket medför att effek­tema av relativprisförändringar kommer med betydande eftersläpning. Under prognosperioden föratses emellertid en normalisering av importan­delen genom att importen av bearbetede varor ökar långsammare än den importvägda efterfrågan. De svenska producenter som konkurrerar med importen väntas successivt kunna stärka sin marknadsposuion. Den totala importen av varor och tjänster väntas växa med drygt 4 % i år och och ca 6,5 % näste ån

Handelsbalansen visade 1993 ett överskott på närmare 4 % av BNP. Under prognosperioden förstärks detta successivt och väntas 1995 uppgå till ca 6,5 %, vilket är mycket högt såväl vid en historisk som en inter­nationell jämförelse.

Inhemsk efterfrågan

Den inhemska efterfrågan minskade 1993 med ca 5 % och den privata konsumtionen med närmare 4 %. Under andra halvåret skedde dock en märkbar återhämtning. En rad tecken tyder också på att framtidstron hos hushållen nu successivt förstärks. Skuldanpassningen har varit mer dra­matisk i Sverige än i andra jämförbara länder och tycks nu gå mot sitt slut. Samtidigt har prisema stabiliserats på de flesta tillgångsmarknader och kursema på aktiemarknaden har också ökat. Detta är viktiga orsaker till att den privata konsumtionen föratses öka de närmaste åren. Upp-

gången väntas dock av flera skäl bli måttlig. De långsiktiga motiven för Prop. 1993/94:150 ett högt hushållssparande kvarstår i hög grad. Realräntan efter skatt är Bilaga 1.1 historiskt sett mycket hög. Arbetslösheten kommer att vara betydande de nännaste åren samtidigt som den offenfliga sektoras konsolideringsbehov innebär en begränsning av disponibelinkomsteraa på medellång sikt, vil­ket redan nu torde verka dämpande på konsumtionsutvecklingen. Därtill konuner att vissa hushåll sannolikt fortfarande har ntycket av skuldan­passningen framför sig.

Den privata konsumflonen föratses stiga med 1,2 % i år och 1,5 % näste ån Hushållens realt disponibla inkomster beräknas öka med ca 2 % 1994 och med drygt 1/2 % 1995. Löneinkomsteraa ger dock ett betydan­de positivt bidrag 1995 till realinkomsutvecklingen men motverkas till en del av realt minskande transfereringsinkomsten Hushållens sparkvot minskade 1993 jämfört med 1992. Ovanstående bedömning av inkomst-och konsumtionsutvecklingen innebär att sparkvoten återigen ökar i år för att sedan minska relativt kraftigt näste ån Sambandet mellan inkomst och konsumtion är på kort sikt inte speciellt starkt då man kan förvänte sig att hushållen har en mer långsiktig inriktning av sina konsumtionsbeslut. Därtill störs analysen av inkomstutvecklingen av tekniska periodiserings­effekter vid årsskiftena. Den tämligen starka realinkomstutvecklingen i år beror till en del på att inflationen går ned.

Den kommunala konsumtionen minskade med närmare 3 % förta året. En betydande anpassning av konsumtionsnivån till de långsiktiga finan­siella föratsättningama gjordes därmed. Denna anpassning väntas fortsatte i år och nästa år genom att konsumtionen minskar med 1,5 % årligen. Trots fallande sysselsättning ökade den statliga konsumtionen kraftigt förra året. Detta förklaras av vissa tillfälliga inköp inom bl.a. försvaret. Nästa år väntas därför en större minskning ske än vad som ligger i det saneringsprogram som regeringen presenterade i 1993 års kompletterings­proposition.

Bmttoinvesteringama i näringslivet väntas vända kraftigt uppåt i ån Tillväxten föratses bli närmare 10 % för att sedan accelerera till 15 % under 1995. Det är främst inom industrin som expansionen sker med en ökning på ca 17 % som tilltar till 22 % näste ån Föratsättningama för en investeringsexpansion är på kort sikt mycket gynnsamma. Den snabba produktionsökningen, god lönsamhet samt fallande räntor bidrar till dette. Dessutom sker ökningen från en mycket låg nivå. Ökade industriinveste­ringar är nödvändiga för att den starka exportefterfrågan ska kunna mötas utan att alltför påtagliga kapacitetsrestriktioner uppkommer i vissa branschen Det är därför av vikt att också de långsiktiga föratsättningaraa för industriverksamhet uppfattas som goda och stabila, så att investering­ar verkligen kommer till stånd i tillräcklig utsträckning. Också i andra delar av ekonomin ökar investeringaraa successivt när hemmamarknaden återhämtar sig. Därtill spelar statliga investeringar inom infrastrakturom­rådet en viktig roll. Trots den kraftiga expansionen i näringslivet väntas de totala bmttoinvesteringar minska med ca 3 % i år genom den mycket kraftiga nedgången i bostadsinvesteringama. Nästa år planar dessa emel­lertid ut vilket gör att brattoinvesteringaraa totalt sett ökar med ca 9 %.

Diagram 1.3  Bruttoinvesteringar samt bruttoinvesteringar exklusive bostäder      Prop.  1993/94:150

Fasta och löpande priser

Rilaga 1 1

:

L

ö

pande priser

L

nkl. bostader     1     /~\

- "

\

ff          T

\

Fasta priser exkl. bost

ä

der    1       /        \         \

__,.-:,M      \   -j \

\     ''   V-''

L

ö

pande priser exkl. bost

ä

der     1........................................ \................ 

..............................        __ M.

1----    '       

I-       '            1            '           1.................................. 

Andel av BNP, procent 24

22-

20-

18-

16-

14-

12-

10-

8 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

En betydande import av insatsvaror under slutet av förra året medförde att lagerinvesteringama för 1993 blev betydligt starkare än vad som för­utsågs i den preliminära nationalbudgeten. Under prognosperioden förat­ses små förändringar av lagerinvesteringama som därmed inte väntas ge något nämnvärt bidrag till efterfrågeöknmgen. 1 takt med att industripro­duktionen gradvis tilltar ökar behovet av lager av insatsvaror och varor i arbete. 1 motsatt riktning verkar en fortsatt avveckling av de färdigvar­ulager som byggdes upp i den tidigare nedgångsfasen. Därtill konuner också fortsatte neddragningar av handelns lagen

Tabell 1.4 Bidrag tiU BNP-tiUväxten

Procent av föregående års BNP

1991

1992

1993

1994

1995

Konsumtion

Privat konsumtion Offentlig konsumtion

1,4

0,6 0,9

-1,2

-1,0 -0,2

-2,2 -2,0 -0,2

0,2

0,7 -0,5

0,5

0,8 -0.2

Kapitalbildning

Bruttoinvesteringar l-agerinvesteringar Nettoexport

-2,6

-1,9

-1,7

1,0

-0,7

-2,3 1,3 0,3

0,1

-3,0 0,3 2,9

2,2 -0,6 0,1 2,6

2,4

1,3 0,1 1,0

BNP

-1,1

-1,9

-2,1

2,4

3,0

Anm.: På grund av avrundning summerar inte alltid delama till totalen. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den sammanlagda nedgången i BNP blev förra året 2,1 %. Den duala situationen i ekonomin åskådliggörs av att nettoexporten gav ett positivt

10

bidrag till tillväxten på hela 3 procentenheten Den tiUtegande exportök-    Prop. 1993/94:150 ningen gör att nettoexportens bidrag blir av samma storleksordning ocksä    Bilaga 1.1 i år.

Det negativa bidraget från investeringama avtar kraftigt samtidigt som konsumtionen stebiliseras. Sammanteget innebär dette att BNP-tillväxten i år väntas uppgå till ca 2,5 % för att sedan öka till ca 3 % 1995. Såväl konsumtionen som investeringama ger då betydande positiva bidrag till tillväxten. Genom att exportexpansionen avtar något 1995, samtidigt som utvecklingen av den inhemska efterfrågan medför en tilltagande import, kommer nettoexportens positiva bidrag till tillväxten att dämpas kraftigt. Den väntade tillväxten i Sverige överstiger den i OECD-området som hel­het med ungefär 1/4 procentenhet såväl 1994 som 1995.

Tabell 1.5 Nyckeltal

Årlig procentuell förändring

1992

1993

1994

1995

Disponibel inkomst

2,7

-3,9

2,1

0,7

7,4

7,2

8,1

7,3

-0,7

1,8

8,5

6,1

-3,7

-25,9

0,2

1,6

34,3

55,2

90,2

109,0

38,7

-2,1

33,6

55,9

-2,7

-0,1

2,2

3,5

5,3

8,2

8,0

7,2

3,7

4,3

6,2

6,2

Sparkvot (nivå)

Industriproduktion

Relativ enhetsarbetskostnad

Handelsbalans (mdn kn)

Bytesbalans (mdn kr)

Bytesbalans (% av BNP)

Öppen arbetslöshet'

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder'

' i % av arbetskraften

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Arbetsmarknaden

Under senare delen av 1993 skedde en stebiUsering av situationen på ar­betsmarknaden. När ekonomin nu åter börjar växa skapas föratsättningar för en ökande sysselsättning på den reguljära arbetsmarknaden. På kort sikt finns dock flera faktorer som håller tillbaka takten i förbättringen av arbetsmarknadsläget. Produktiviteten väntes fortsatte öka. Samtidigt stiger medelarbetstiden kraftigt i år, vilket dämpar behovet av nyanställningar. Dessutom finns det i nuläget en stor potential för ett ökad arbetskraftsut­bud. När efterfrågan av arbetskraft börjar tillta kan man därför förvänta sig att utbudet också ökar.

11

Diagram 1.4  BNP och produktivitet i Sverige 19811995

Å

rlig procentuell f

ö

r

ä

ndring 5

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

T-- '-- r

1981     1983     1985     1987     1989     1991     1993     1995

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Trots en viss expansion inom industrin fortsätter antalet sysselsatte i ekonomin som helhet att minska något i ån En successiv utbyggnad av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema, mot de av riksdagen angivna ra­mama, medför att den öppna arbetslösheten minskar något. Mätt som års­medeltal faller den öppna arbetslösheten sålunda från 8,2 % 1993 till 8,0 % år 1994. Näste år väntas sysselsättningen öka för förste gången sedan 1990. Därmed fortsätter också den öppna arbetslösheten successivt att falla och väntas vid slutet av 1995 uppgå till ca 7 %. Även det totala antalet personer utanför reguljär arbetsmarknad (antalet öppet arbetslösa plus antalet personer i konjunkturberoende åtgärder) minskar 1995.

TabeU 1.6  Sparande

Procent av BNP i löpande priser

1992

1993

1994

1995

Bruttosparande

Realt sparande

Fasta investeringar Lagerinvesteringar

FinansieUt sparande

Offentlig sektor

Hushåll

Företag

13,9

13,6

14,5

16,3

16,6

17,0 -0,4

13,7

14,1 -0,4

12,2

12,4 -0,2

12,8

12,8 0,0

-2,7 -7,4 5,0 -0,3

-0,1

-13,4 5,5 7,7

2,2

-10,5

6,2

6,5

3,5

-9,2 5,6 7,1

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

12

Sparandet

Den offentliga sektoms finansiella sparande försänu:ades kraftigt mellan 1990 och 1993, främst beroende på det allt svagare konjunkturläget. Den­na nedgång var i sin tur i hög grad en konsekvens av ökningen i det pri­vata sparandet som uppstod när konsumtion och investeringar drastiskt föll. De offentliga finansema stärks successivt under 1994 och 1995. För­bättringen väntas bli något större än vad som angavs i den preliminära nationalbudgeten, men underskottet är alltjämt betydande. En lång period med stora underskott innebär en kraftig ökning av stetsskulden. Därige­nom ökar ränteutgiftema i framtiden och tränger ut andra offentliga ut­gifter eller tvingar fram en successiv ökning av skattetrycket.

Diagram l.S Finansiellt sparande i privat och offentlig sektor samt bytesbalans

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent 15

-15-W

T---- '---- r

1980  1982 1984 1986 1988 1990  1992 1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Bytesbalansen utgörs definitionsmässigt av summan av det privata och offentliga fmansiella sparandet. Eftersom det privata finansiella sparandet kvarstår på mycket höga nivåer innebär det förbättrade offentliga sparan­det att också bytesbalansen förstärks de närmaste åren. Det finns dock flera skäl till att Sverige bör ha ett överskott i nuvarande läge. Bostadsin­vesteringama väntas under en längre tid vara extremt låga. Under en så­dan period är det naturligt att sparandet till viss del kanaliseras till utlan­det, vilket tar sig uttryck i ett bytesbalansöverskott. Den demografiska situationen under 1990-talet, där andelen pensionärer är förhållandevis låg, verkar också i samma riktning. Därtill kommer att det relativa re­sursutnyttjandet förmodligen är lägre i Sverige än i omvärlden. När detta

13

normaliseras kommer den svenska importen därför att växa snabbare än    Prop. 1993/94:150

omvärldens efterfrågan på svensk export.

Bilaga 1.1

Näste år börjar också det reala sparandet att öka genom den tämligen kraftiga investeringstillväxten. Sammantaget innebär dette att det totala brattosparandet, dvs. reala investeringar plus bytesbalansen, som andel av BNP ökar med ca 3 procentenheter mellan 1993 och 1995, vilket ut­gör inledningen på en återhämtning från en ohållbart låg nivå.

1.2 Den svenska ekonomin i ett medelfristigt perspektiv

1 den reviderade nationalbudgeten presenteras kalkyler avseende den eko­nomiska utvecklingen t.o.m. år 1999. I ett sådant tidsperspektiv är infor­mationsunderlaget otillräckligt för att prognoser i vanlig mening skall kunna utarbetas. Mot bakgrand av de stora förändringar som den svenska ekonomin genomgår ter sig varje scenario över utvecklingen på medel­lång sikt som särskilt spekulativt. Samband och erfarenheter baserade på historiska tidsserier med andra skatte- och regelsystem i ekonomin har begränsat värde i en situation som i så många avseenden avviker från ti­digare perioden

Behovet av längre framåtblickar än den traditionella tvåårshorisonten är emellertid stort. Den ekonomiska politiken och de grandläggande ekonomisk-politiska frågeställningaraa har fått en allt större tyngdpunkt mot det medelfristiga perspektivet. I synnerhet behöver utvecklingen på arbetsmarknaden och för de offentliga finansema belysas också i dette tidsperspektiv.

Ansatsen är att redovisa tre olika scenarier över ekonomins utveckling under perioden 19961999. Huvudsyftet med scenarieraa är att illustrera hur ekonomin utvecklas i olika avseenden vid skilda tillväxttakten T.ex. är obalansema på arbetsmarknaden och i de offentliga finansema fort­farande stora vid utgången av 1995. 1 scenariema illustreras tillväxtens betydelse för hur dessa frågor utvecklas i ett längre tidsperspektiv. Syftet är alltså inte, i detta sammanhang, att i detalj ange vilka föratsättningar i form av ekonomisk politik m.m. som krävs för att åstedkomma en viss tillväxt.

Gemensamma fömtsättningar

Föratsättningama för en hög och uthållig tillväxt måste i granden betrak­tas som gynnsamma. Ett antal stmkturella reformer har genomförts de se­naste åren. Exempel på dette är skattereformen och senare genomförda sänkningar av skadliga skatter, förändringar inom sjuk- och arbetsskade­försäkringama, förändringar inom arbetsmarknadslagstiftning, utökad konkurrenslagstiftning m.m. Genom dessa reformer har den långsiktiga tillväxtförmågan i ekonomin stärkts. Därtill kommer att resursutnyttjandet i ekonomin i utgångsläget är mycket lågt, genom att en betydande del av arbetskraften i utgångsläget saknar reguljär sysselsättning.

14

I samtliga tre altemativ föratsätts att saneringsprogrammet enligt 1993 Prop. 1993/94:150 års reviderade finansplan genomförs. En viktig del av dette är att utgif- Bilaga 1.1 tema för den offentliga konsumtionen skall vara realt oförändrad under perioden, dvs. de nominella utgiftema får högst öka i takt med BNP-def­latom. De ytterligare åtgärder som nu aviseras i 1994 års reviderade Fi­nansplan är inte beaktede i föreliggande kalkylen Ett svenskt medlemskap i EU utgör också ett centralt inslag i föratsättningama.

Även den intemationella utvecklingen är gemensam för altemativen. Liberaliseringen av världshandeln, den europeiska integrationen och en successivt starkare interaationell konjunktur föratsätts ge en tillväxt i OECD-området på i genomsnitt 3% under periden 19961999. Mark­nadstillväxten för svensk export av bearbetede varor till dessa länder ökar därmed med i genomsnitt 6% per år under perioden. Därtill kommer att de sydostasiatiska ländemas expansion väntas fortsatte och deras bety­delse för världsekonomin ökar alltmer Inflationsbekämpningen inom OECD-ländema bedöms ha fortsatt hög prioritet varför den genomsnitt­liga konsumentprisutvecklingen väntas uppgå till 3 %.

De tre scenariema

Skillnaden mellan de olika altemativen gäller arbetsmarknadens funk­tionssätt samt den ekonomiska politiken. Arbetsmarknadens flexibilitet är av avgörande betydelse för möjlighetema att påtagligt kunna sänka arbets­lösheten utan att löneökningama tilltar på ett inflationsdrivande sätt.

1 altemativet med medelhög tillväxt illusteras ett förtopp där inga ytter­ligare strakturreformer, utöver saneringsprogrammet genomförs. Arbets­marknaden fungerar dock något bättre än tidigare till följd av bl.a. skatte­reformen, förändringar i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringama m.m. Strakturreformemas effekter kan dock sägas vara försiktigt tolkade. Lö­nebildningen kännetecknas fortfarande av oförmåga att anpassa nominal-lönema nedåt samt av en relativt stark följsamhet mellan olika sektoren

TbeU 1.7  Försörjningsbalans 19961999

Genomsninlig årlig procentuell förändring

hög

medel

läg

BNP

Import av varor och tjänster

4,0 9,4

3,0 8,1

2,0 6,9

TILLGÅNG

5,7

4,6

3,6

Privat konsumtion Offentlig konsumtion

Stat

Kommuner Bruttoinvesteringar Lagerinvesteringar Export av varor och tjänster

2,3 -0,7 -0,7 -0,7 15,5 0,6 7,4

1,9 -0,6 -0,7 -0,6 10,9 0,3 7,1

1,8 -1,2 -1,3 -1,2 6,8 0,1 6,4

ANVÄNDNING

5,7

4,6

3,6

Inhemsk efterfrågan

4,8

3,3

3,3

Källa: Finansdepartementet.

15

För att göra altemativet med hög tillväxt mer sannolikt krävs fortsatta strakturella reformer inom bl. a. arbetsmarknads- och utbildningspolitiken. Dette förbättrar föratsättningama för en icke-inflationistisk lönebildning. Arbetsmarknaden antas utmärkas av en hög flexibilitet vilket innebär minskade inslag av nominallönestelhet nedåt samt en lägre grad av följ­samhet mellan olika sektoren Även andra aspekter av flexibilitet som kan medverka till snabbare reaktioner på över eller underskott på olika del-arbetsmarknader är viktiga. Hög rörlighet, effektiv matchning etc. inne­bär att kraven på lönejusteringar mildras.

Altemativet med låg tillväxt illustrerar en utveckling där den ekonomis­ka återhämtningen bryts i förtid, främst på grand av en dåligt fungerande arbetsmarknad. Tidigare genomförda strakturreformer antas inte ha någon större effekt. Rörligheten mellan yrken, företag och branscher är låg, delvis som en följd av att arbetsmarknads- och utbildningspolitiken inte antas ge förväntade resultat. Dette tar sig uttryck i att stora löneökningar i de mest expansiva delama av ekonomin snabbt sprider sig till samtliga sektorer, dvs. även till de som inte behöver nyrekrytera och därigenom attrahera en större arbetsstyrka. Inflationsförväntningama tilltar då redan vid mycket höga arbetslöshetsnivåer och prisstabiliseringspolitiken upp­fattas inte som trovärdig vilket leder till stigande ränton

Diagram 1.6   Öppet arbetslösa samt personer i konjunkturberoende arbets­marknadspolitiska ågärder 19801999

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procent 16

14-

12-

10-

8-

6-

4-

2-

1

'------ ;---- '---- 1--- '---- [---- '---- 1     '     I------ '---- 1--- '---- 1--- '---- 1--- '---- 1--- 1

980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998

Källa: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

16

Altemativet med medelhög tillväxt

Den genomsnittliga BNP-tillväxten uppgår i altemativet med medelhög tillväxt till ca 3% årligen, vilket motsvarar den genomsnittliga tillväxt­takten i OECD-området under perioden. Det relativt svaga arbetsmark­nadsläget håller tillbaka de nominella löneökningama, som dock tilltar något i slutet av perioden. Därigenom begränsas också inflationstrycket och nettoprisindex ökar med ca 2,5% årligen. Den åtstramning av finans­politiken som sker genom bl.a. saneringsprogrammet påverkar dock KPI på ett sådant sätt att ökningstakten beräknas bli ca 3 %.

Ett successivt större förtroende för den ekonomiska politiken medför en viss nedgång av realräntoraa. Dette i kombination med den relativt starka lönsamheten i näringslivet samt ett successivt ökande kapacitetsut­nyttjande skapar föratsättningar för att den investeringsuppgång som in­leds år 1995 förstärks under kalkylperioden. Därigenom blir investe­ringama den efterfrågedel som ger det största bidraget till tillväxten.

Diagram 1.7  Offentliga sektorns utgifter och inkomster

3 %-kalkylen

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent 80

40-H-

1

'

'

I

'

'

I

I

'

r 

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997

Källa: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Sysselsättningen i den offentliga sektom minskar något under perioden. Därigenom måste en stark expansion av produktion och sysselsättning i den privata sektom ske för att den sammantagna tillväxten i ekonomin skall bli 3 %. Mot bakgrand av deima strakturomvandling samt att inves-teringsnivåema blev starkt nedpressade under perioden 19901994 är inte kalkylens investeringsuppgång särskilt anmärkningsvärd. I själva verket utgör investeringama en mindre andel av BNP 1999 än de gjorde 1990.

17

Hushållens inkomstutveckling begränsas under perioden genom sane­ringsprogrammet och uppgången stannar vid i genomsnitt drygt 1 % per år. Den private konsumtionen antas emellertid öka något snabbare. I takt med en sjunkande arbetslöshet förstärks också hushållens förtroende och därigenom antas att nettosparandet som andel av disponibel inkomst mins­kar från 1% 1995 tiU ca 4% 1999.

Den svenska exporten föratsätts kunna öka sina marknadsandelar avse­värt under perioden 19931995. Under perioden 19961999 kommer et-portutvecklingen i huvudsak att följa den intemationella marknadstill­växten. En viss fortsatt expansion av marknadsandelama sker dock under 1996 och 1997. I takt med att det inhemska resursutnyttjandet successivt tilltar kommer ökningen av importefterfrågan att bli betydande. Dette innebär att nettoexportens bidrag till tillväxten under perioden blir svagt negativt.

Den skisserade utvecklingen av produktion och efterfrågan innebär att situationen på arbetsmarknaden gradvis förbättras. Under åren 1996 till 1999 skapas knappt 260 000 nya jobb. Nedgången i arbetslöshet begrän­sas dock av att potentialen för ett ökat arbetskraftsutbud är stort när efter­frågan på arbetskraft tilltar. Den öppna arbetslösheten kalkyleras att minska från drygt 7 % 1995 till ca 5,5 % år 1999. Detta kan ske samti­digt som de konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärdema re­duceras till ca 4,5 %. Fortfarande är alltså ca 10 % av arbetskraften utanför reguljär sysselsättning under det siste kalkylåret 1999.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

lbell 1.8 Nyckeltal

hög

medel

låg

Årlig förändring, genomsnitt 19961999

Timlön

3,5

4,0

5,6

KPI, Årsgenomsnitt

2,7

3,1

3,4

Nettoprisindex

2,0

2.4

2,9

Real disponibel inkomst

1,4

1,2

2,0

Sysselsätming, personer

2,6

1.6

0,4

Produktion, näringsliv

5,3

4,0

2,9

varav industri

6,7

5,3

3,7

Nivå år 1999

Öppen arbetslöshet'

4,0

5,5

6,7

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder'

2,5

4,6

5,9

Hushållens sparkvot

3,0

3,9

6,7

Finansiellt sparande i offentlig sektor*

-0,8

-3,3

-5,9

Offentliga sektoms fmansiella

nettoskuld Bytesbalans

41,3

48,2

55,5

1,7

3,5

3,8

Bruttosparande Exportnetto

22,5

21,0

18,8

3,5

5,2

5,6

' I % av arbetskraften.

 I % av disponibel inkomst.

M % av BNP

Källa: Finansdepartementet.

De offentliga finansema förstärks gradvis även om underskotten hela perioden är betydande. Det finansiella sparandet i den offentliga sektom

18

visar ett underskott på drygt 3% år 1999. Den offentliga sektoms finan­siella nettoskuld som andel av BNP ökar därför svagt även mot slutet av kalkylperioden. Den private sektoras finansiella sparande minskar succes­sivt. Företegens sparande är dock betydande även vid slutet av perioden, trots den relativt starka investeringsexpansionen.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Diagram 1.8  Den ofTentliga sektorns finansiella nettoställning

Andel av BNP, procent -10

-60-

T--------- r

1993   1994   1995   1996   1997   1998   1999

Källa: Finansdepartementet.

Alternativet med hög tillväxt

Den högre flexibiliteten avseende löner och rörlighet på arbetsmarknaden medger en snabbare tillväxt utan att inflationsdrivande löneökningar upp­stån Förtroendet för hållbarheten i den ekonomiska utvecklingen ökar, vilket leder till lägre realräntor och som följd därav en snabbare konsum­tions- och investeringstillväxt.

BNP ökar i detta alteraativ med i genomsnitt ca 4%. Tillväxten är i mycket hög grad driven av den kraftiga investeringsexpansionen, som ger ett bidrag till tillväxten på ca 3 procentenheten Den starka sysselsätt­ningsutvecklingen innebär att hushållens inkomster ökar snabbare än i 3 %-kalkylen. Tillsammans med en något större sparkvotsnedgång innebär dette en kraftigare konsumtionsutveckling för hushållen.

Antalet reguljärt sysselsatta ökar i denna kalkyl med ca 440 000. Där­med sjunker arbetslösheten kraftigt. Den öppna arbetslösheten uppgår år 1999 till 4% av arbetskraften. Sysselsättningexpansionen medger också en avsevärd neddragning av de konjunkturberoende arbetsmarknadspoli­tiska åtgärdema. Dessa utgör 1999 2,5% av arbetskraften. Summan av

19

öppen arbetslöshet och antal personer i konjunkturberoende åtgärder re-    Prop. 1993/94:150 duceras därmed från toppnivån 14,2% 1994 till 6,5% 1999, vilket mot-    Bilaga 1.1 svarar regeringens målsättning beträffande utvecklingen av arbetslösheten under 1990-talet. Den goda efterfrågan på arbetskraft innebär att den an­del av befolkningen som tillhör arbetskraften ökar.

De offentliga finansema förbättras markant i dette altemativ. Fortfa­rande finns dock ett sparandeunderskott vid slutet av perioden uppgående till knappt 1 % av BNP. Den offentliga sektoms finansiella nettoskuld minskar dock 1999 som andel av BNP och uppgår till 41 % .

IkbeU 1.9 Bidrag till tillväxten

Årligt genomsnitt 19961999

hög

medel

låg

Privat konsumtion Offisntlig konsumtion

1,2 -0,1

0,9 -0,1

0,9 -0,3

Bruttoinvesteringar I .agerinvesteringar Nettoexport

2,9 0,5 -0,5

2,0 0,3 -0,1

1,2 0,0 0,2

BNP

4,0

3,0

2,0

Källa: Finansdepartementet.

Altemativet med låg tillväxt

1 altemativet med låg tillväxt accelerar löneökningama i ett tidigt skede framförallt på grand av en dåligt fungerande arbetsmarknad med låg rör­lighet. Löneökningar i de expansiva delama av ekonomin sprider sig snabbt till övriga sektoren Därigenom stiger inflationsförväntningama vilket ger upphov till såväl stigande nominal- som realränton

Osäkerheten hos hushåll och näringsliv tilltar, vilket dämpar investe­rings- och konsumtionsbenägenheten. Därigenom stannar den årliga BNP-tillväxten vid i genomsnitt ca 2% under perioden.

Arbetslöshetsnedgången avbryts i ett tidigt skede och summan av de öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende åtgärder når inte un­der 12,5%, som andel av arbetskraften. Sverige hamnar därmed, liksom flera andra europeiska länder, i en situation med varaktigt hög arbets­löshet. De personer som lämnade arbetskraften under den kraftiga ned­gången i ekonomin kan heller inte väntas komma tillbaka till arbetskraf­ten vid en så låg efterfrågan på arbetskraft.

1 dette altemativ förbättras de offentliga finansema väsentligt långsam­mare och underskottet uppgår till ca 6% som andel av BNP. Därigenom fortsätter den offentliga sektoms finansiella skuld att öka relativt snabbt som andel av BNP under hela kalkylperioden. Saneringsprogrammet är alltså under dessa omständigheter helt otillräckligt för att ens hejda ök­ningen av skuldkvoten.

20

2  Den internationella utvecklingen

2.1   Allmän översikt

Konjunktumppgången i OECD fortsatte under det andra halvåret 1993. Det är dock ännu för tidigt att tala om en bred återhämtning över hela OECD-området. Självbärande konjunkturappgångar från inhemsk efter­frågan sker nu i länder som tillsammans svarar för ungefär hälften av OECDs totala produktion. Den senaste tidens stetistik visar att tillväxten har accelererat i USA. Tillväxten under det flärde kvartalet 1993 var den starkaste sedan uppgången inleddes för tre år sedan. Vid sidan av USA ligger övriga anglosaxiska länder först i konjunkturcykeln. Den japanska ekonomin, där BNP föll mot slutet av 1993, fortsätter däremot att ut­vecklas svagt. I Europa har en långsam konjunkturappgång inletts.

Diagram 2.1  BNP-tillväxt i USA, Japan och västra Tyskland

Årlig procentuell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procent 10

.

k

A

Japan   1

USA  1

MFjM

..... /

.-//jW

jLmmx

A f

\ iK..

fyJ

1---------------------------------------- 1        1     -K*

w

V

ä

stra Tyskland

jy

1 ''''' 1.................................................................................. IIIII

1 1 1 1 1 1 , , , 1 1

....................... 

1981

1983      1985      1987      1989      1991       1993

Källa: OECD.

BNP i OECD beräknas öka med 2 1/4 % 1994 och med 2 3/4 % 1995. Detta innebär en viss upprevidering jämfört med bedömningen i den pre­liminära nationalbudgeten. Den främsta orsaken är att tillväxten i USA bedöms bli högre. Utvecklingen i Japan och i flertalet europeiska länder ser ut att ligga i linje med den tidigare prognosen. I OECD-Europa förat­ses en BNP-tillväxt på 1 1/4 % 1994 och 2 1/2 % 1995. Noteras kan att de nordiska ländema väntas få en högre tillväxt än genomsnittet i OECD såväl 1994 som 1995.

12 Riksdagen 1993/94. I samL Nr 150

21

Tabell 2.1  Bruttonationalproduktens utveckling i vissa OEXTD-länder

Årlig procentuell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Andel av

1991

1992

1993

1994

1995

OECD-

områdets

totala

BNP'

USA

36,0

-0,7

2,6

3,0

3,8

3,2

Japan

19,2

3,9

1,3

0,1

0,6

2,5

Västra Tyskland

8,8

4,5

1,5

-1,9

0,1

1,8

Frankrike

7,0

0,8

1,4

-0,7

0,9

2,6

Storbritannien

5,5

-2,1

-0,5

2,0

2,9

2,9

Danmark

0,8

1,2

1,1

0,0

2,7

3,0

Finland

0,7

-7,1

,0

-2,5

1,8

4,0

Norge

0,7

1.9

2,9

2,5

3,0

2,8

Sverige

1,3

-1,1

-1,9

-2,1

2.4

3,0

Norden

2,2

-1,2

0,1

0,0

2.5

3,3

OECD-Europa

38,2

1,3

0,8

-0,6

1,2

2,4

OECD-totalt

1,0

1,6

1,0

2,2

2,8

' I procent av 1987 års BNP

 Exklusive Sverige.

Källor: OECD och Finansdepartementet.

USAs ekonomi fortsätter att växa på bred front. Inflationstrycket är i dagsläget måttligt och det förefaUer inte troligt att tillväxten bryts i förtid på grand av att den amerikanska centralbanken kraftfullt skulle behöva strama åt penningpolitiken. De räntehöjningar som genomförts den se­naste tiden utgör knappast något hinder för en fortsatt stark tillväxt. De bör snarast ha positiv effekt, då risken för inflation på medellång sikt har minskat. Med tanke på den snabba tillväxttakten var en sådan normalise­ring av penningpolitiken nödvändig. 1 Japan hai ett fjärde finanspolitiskt stimulanspaket presenterats. Detta bedöms innehålla mer substantiella åt­gärder än de som har lagts fram tidigare. Därmed förbättras utsikteraa för en uppgång kan inledas under året. I västra Tyskland förväntas BNP, efter en viss uppgång under det andra och tredje kvartalet 1993, åter att falla under den första delen av 1994 innan en mer stabil återhämtning irdeds. Fallet i BNP är främst en följd av att hushållens disponibla in­komster kommer att minska förhållandevis kraftigt under året. Vad gäller de nordiska ländema är det främst synen på utsiktema för den finska eko­nomin som ändrats. Det har kommit allt fler tecken som tyder på att en uppgång är nära förestående och att en mycket stark tillväxt kan förväntas under 1995.

Inflationen sjönk trendmässigt under 1993 i flertalet OECD-länder och utvecklingen mot lägre inflation har fortsatt under 1994. Med undantag av USA finns det gott om outnyttjad kapacitet inom OECD-området, vil­ket kommer att hålla prisökningstakten nere. I Kontinentaleuropa tyder allt på att inflationen fortsätter att sjunka. I de länder vars valutor depre­cierats har det, med möjligt undantag av Storbritannien, ännu inte kom­mit några signaler om att inflationen tilltagit. Den svaga inhemska efter­frågan och det låga kapacitetsutnyttjandet är två förklaringar till detta. I Tyskland pekar alla faktorer, med undantag av penningmängdsutveck-

22

lingen, mot ett fallande inflationstryck under prognosperioden. Därmed Prop. 1993/94:150 finns Bundesbanks inflationsmål på högst 2 % inom räckhåll. I Stor- Bilaga 1.1 britannien har inflationen ökat något den senaste tiden som en följd av den stigande inhemska aktiviteten. Konsumentprisema i OECD väntas öka med 2,3 % 1994 och 2,7 % 1995. Detta är en viss nedjustering jäm­fört med tidigare bedömningar. I OECD-Europa väntas ökningstakten uppgå till knappt 3 % båda åren.

Trots sjunkande arbetslöshet i USA har arbetslösheten fortsatt att stiga i OECD som helhet. Inte minst har utvecklingen i Europa varit oroande. Även i Japan har en viss ökning noterats den senaste tiden, även om ni­vån intemationellt sett är mycket låg. Den höga och stigande arbetslös­heten har medfört att denna fråga står högt på dagordningen i det inter­nationella ekonomisk-politiska samarbetet. Arbetslösheten väntas börja sjunka i OECD-området under 1994 och uppgå till knappt 8 % 1995. I Europa föratses en minskning först under 1995.

Tabell 2.2  Konsumentpriser och arbetslöshet i vissa OECD-länder

1991

1992

1993

1994

1995

KPI'

USA

4,2

3,0

3,0

2,8

3,5

Japan

3,3

1,7

1.3

0,5

1,0

Västra Tyskland

3,5

4,0

4.1

3,0

2,3

Frankrike

3,2

2,4

2.1

1,9

2.0

Storbritannien

5.9

3,7

1.6

3,0

3.6

Danmark

2,4

2,1

1.3

2,8

3,2

Finland

4,1

2,5

2.2

2,0

3,2

Norge

3,4

2,3

2,3

2,0

2.0

Sverige

9,3

2.3

4,6

1,6

2,7

OECD-Europa

4,7

3.8

3,1

2,9

2,9

OECD-totalt

4,2

3,0

2,7

2,3

2,7

Arbetslöshet

OECD-Europa

8,6

9,6

10,7

11,3

11.3

OECD-totalt

7,1

7,8

8.2

8,2

7,8

2

' Årlig procentuell förändring.

Procent av arbetskraften.

Källor: OECD och Finansdepartementet.

Den penningpolitiska hållningen står alltjämt i fokus när den ekono­miska utvecklingen de närmaste åren ska bedömas. I USA gäller frågan hur snabbt centralbanken Federal Reserve behöver höja styrräntoraa. Ar­betslösheten och kapacitetsutnyttjandet ligger nu på nivåer som historiskt sett har genererat inflation. Det förefaller dock inte finnas anledning till överdriven oro för detta i nuläget. Finanspolitiken kommer att stramas åt de närmaste åren samtidigt som bl.a. löneökningaraa ligger på en låg nivå. I Japan är de korta räntoraa rekordlåga, men fortsatta lättnader kan inte uteslutas om återhämtningen dröjer I Europa har betydande ränte­sänkningar skett i samtliga länden Dette har ännu inte varit tillräckligt för att generera någon starkare konjunkturappgång. Med hänsyn till det svaga konjunkturläget och det låga inflationstrycket måste realräntoraa i flertalet europeiska länder fortfarande bedömas som höga. De förbättrade

23

inflationsutsiktema och den stramare finanspolitiken i Tyskland föratses    Prop. 1993/94:150 resultera i fortsatte lättnader i penningpolitiken under prognosperioden.    Bilaga 1.1 Övriga europeiska länder skulle därmed kurma följa eften Det borde ock­så finnas utrymme för de långa räntoraa att sjunka ytterligare något under prognosperioden.

Underskotten i de offentliga finansema väntas minska i OECD-området under prognosperioden. Av de stora länderaa fömtses den mest markanta förbättringen ske i Storbritannien. Trots dette kommer de offentliga un­derskotten att kvarstå på höga nivåer de närmaste åren. Den trendmässiga ökningen av statsskulden kommer inte att brytas. Trots betydande budget­underskott i Europa kommer förändringen i finanspolitiken att få en åter­hållande inverkan på ekonomin 1994 jämfört med 1993.

lbell 2.3  Den konsoliderade offentliga sektorns Rnansiella sparande

Kalenderån procent av BNP

1990

1991

1992

1993

USA'

Japan

Tyskland

Frankrike

Storbritannien

-2,5 2,9 -2,1 -1,5 -1,3

-3,4 3,0 -3.2 -2,1 -2,7

-4,5 0,7 -2,6 -3,9 -6,2

-3,6 -1,0 -4,0 -6,0 -8,2

Danmark

Finland

Norge

-1,5 5,3 2,5

-2,2 -1,5 -0.2

-2,5 -6,1 -2,8

-4,3 -9,1 -3,2

OECD-Europa

-3,7

-4,4

-5.1

-6,8

OECD-totalt

-2,1

-2,9

-4,0

-4,6

' Exkl. kostnader för inläningsförsäkringen.  1991 års BNP-vikter och köpkraftspariteten Källa: OECD.

Skuldkonsolideringsprocessen i den private sektom har de senaste åren dämpat den ekonomiska utvecklingen. Denna verkar nu till stor del vara avslutad och utgör därmed inte något betydande hinder för utvecklingen de närmaste åren. Detta beror på att hushållen minskat sin skuldsättning, att räntoma har sjunkit, samt att prisema på tillgångsmarknadema har stigit under det senaste året. Det gäller inte minst kurseraa på aktiemark-nadema. Dessutom har bostadsprisema i bl.a. USA och Storbritannien börjat att stiga medan de stabiliserats i t.ex. Finland.

De ekonomiska fömtsättningama för OECD-länderaa har förändrats markant de senaste åren. Nya marknader har fått ökad betydelse för den intemationella handeln, även om den interaa OECD-handeln fortfarande dominerar De asiatiska länderaa exklusive Japan har mer än fördubblat sin andel av den totala exporten i världen sedan 1980, från ca 8 % till knappt 17 % 1993. Sydostasien är den region i världen som för närvaran­de uppvisar den snabbaste tillväxten och dessa länders betydelse för världsekonomin kommer att fortsätta att öka de kommande åren. Dette gäller som producenter av konsumtions- och investeringsvaror, men ock­så som viktiga avsättningsmarknader för OECD-länderaas export. Regio­nen har genomgått en markant förändring i så motto att den intraregionalt

24

genererade tillväxten har varit så pass stark att OECD-länderaas betydel-    Prop. 1993/94:150

se för området har minskat avsevärt.

Bilaga 1.1

Vid sidan av Sydostasien kommer även de östeuropeiska länderaa att på sikt spela en viktigare roll i världsekonomin. De länder i Östeuropa som prioriterat liberaliseringar och makroekonomisk stebiUsering i ett tidigt skede av reformprocessen är de som snabbast kommer att integreras och bli viktiga aktörer i världshandeln.

Utöver tillkomsten av nya marknader har världshandeln gynnats av den fortsatte liberaliseringen av handeln. Dette förbättrar föratsättningama för den ekonomiska utvecklingen på medellång och på lång sikt. Liberalise­ringen har skett dels genom regionala frihandelsavtal t.ex. EES och NAFTA, dels genom det globala GATT-avtalet.

Till osäkerhetsmomenten i prognosen hör utvecklingen på de finansiella marknadema. Att de långa räntoma i USA har börjat stiga kan förklaras av stigande inflationsförväntningar på medellång sikt. Marknadsaktörema kan dock ha överreagerat. En altemativ tolkning är att en höjning av de korte räntoma i dagsläget borde resultera i lägre inflation på medellång sikt jämfört med om ingenting hade gjorts. Att de långa räntoma har sti­git i Europa är däremot svårare att förklara med utgångspunkt i funda­mentala faktorer De långa räntoraas nivå påverkas enligt teorin av infla­tionsförväntningar. Den senaste tidens utveckling i Tyskland, som fort­farande i hög grad styr räntenivån i Europa, borde snarare ha resulterat i fallande inflationsförväntningar. En förklaring skulle kunna vara att de finansiella marknadema är segmenterade, med relativt tåte skott mellan ränte- och valutamarknaden Om aktörema på penning- och obligations­marknaderaa avlägger all valutakursrisk när de gör en placering i ett rän­tebärande instrament, skulle detta kunna förklara de europeiska räntoraas följsamhet till de amerikanska den senaste tiden.

Frågan är alltså om en trend mot ökande långa räntor har inletts. Prog­nosen utgår ifrån att så inte är fallet utan att de stigande långa räntoraa i Europa är en tillfällig reaktion. De långa räntorna förväntas därmed falla något under 1994. Om detta inte inträffar kommer naturligtvis åter­hämtningen att bli svagare.

Ett annat osäkerhetsmoment i Europa är hur hushållens konsumtion kommer att utvecklas under prognosperioden. Inkomsteraa kommer i många länder att utvecklas svagt till följd av låga löneökningar, fallande sysselsättning och åtstramningar av de offentliga finansema. Dette gäller inte minst Tyskland. Om hushållen inte skulle minska sitt sparande kom­mer tillväxten under pronosperioden bli svagare än beräknat.

Vad gäller USA kan inflationen komma att öka snabbare än i progno­sen, vilket kan leda till att penningpolitiken mycket snabbt kommer att stramas åt. Det skulle ge en större dämpning av den ekonomiska aktivite­ten 1995 än vad som föratses här.

På den positiva sidan finns möjligheter till snabbare räntesänkningar i lyskland än föratsett. Dessutom kan styrkan och dynamiken i den euro­peiska uppgången ha underskattats.

Ett osäkerhetsmoment av en helt annan karaktär är utvecklingen i Ryss­land. Den allmänt sett mycket osäkra situationen såväl ekonomiskt som

25

politiskt kan medföra allmän oro som kan sprida sig till t.ex. de finan-    Prop. 1993/94:150

siella marknaderaa.

Bilaga 1.1

2.2   Ländergenomgång

USA

Den ekonomiska aktiviteten steg dramatiskt i den amerikanska ekonomin under andra halvåret i Qol. 1 synnerhet gäller detta för det Qärde kvartalet då BNP-tillväxten uppgick till hela 7 % i årstakt. Uppgången, som länge varit påtagligt svagare än i tidigare konjunkturappgångar, har först under dette kvartal nått en sådan styrka som varit vanlig tidigare. BNP-till­växten för 1993 kom därmed att bli 3,0 %.

I dagsläget pekar så gott som alla indikationer i positiv riktning. På ut-budsssidan av ekonomin ökar industriproduktion, kapacitetsutnyttjande och orderingång snabbt. På efterfrågesidan är det investeringaraa samt den private konsumtionen som främst bidrar till uppgången. Företagens goda vinstläge har stimulerat maskin- och anläggningsinvesteringama, vilka ökade snabbt 1993. Bostadsinvesteringama tilltog också i styrka under andra halvåret.

Hushållens konsumtion har fortsatt att öka, vilket bl.a. kan avläsas i detaljhandelsomsättningen, trots att disponibelinkomstutvecklingen var relativt svag. Den hittillsvarande ökningen i privat konsumtion har till stor del finansierats genom minskat sparande. Sparkvoten har emellertid sjunkit så mycket att utrymmet för fortsatta neddragningar nu tycks vara begränsat. Konsumtionsökningar under 1994 och 1995 måste därför i högre grad än tidigare härröra från inkomstökningar. Den totala syssel­sättningen har börjat stiga vilket bör möjliggöra en sådan utveckling.

Pristrycket i den amerikanska ekonomin är måttligt för närvarande. Så­väl konsumentpriser som löner visar en ökningstakt på strax under 3 % i dagsläget. Detta i kombination med de senaste årens rationalisering inom tillverkningsindustrin har fört med sig att enhetsarbetskostnaden minskat inom denna sektor under 1993 med ca 2,5 % vilket ökat in­dustrins konkurrenskraft.

Finanspolitiken verkade i svagt åtstramande riktning under 1993. Admi­nistrationens budgetförslag avseende budgetåret 1995, som presenterades i febraari i år, innebär en fortsättning av åtstramningspolitiken. Förslaget inkluderar utgiftsnedskämingar avsedda att möta utgiftstaken i 1994 års budget, som godkändes av kongressen i augusti 1993. Vad gäller Clinton-administrationens förslag till hälsovårdsreform är bl.a. frågoma beträf­fande statens roll i och finansieringen av det nya systemet ännu olösta. Trots dette väntas en lagstiftning bli klar under innevarande ån

26

Diagram 2.2 Inflation, tillverkningsindustrms kapacitetsutnyttjande och länga     Prop.  1993/94:150

räntor i USA

Bilaga 1.1

Procent 96-

Procent -12

Sammansatt obligationsr

ä

nta (h

ö

ger skala)

10

Konsumentpriser (h

ö

ger skala)

72 ' I.......... I.......... I.......... I........... I.......... I.......... I.......... I.......... I ' ' O

1986   1987   1988   1989   1990   1991    1992   1993   1994

Källa: OECD.

Efter att under nästan 18 månaders tid pendlat kring 3 % har de ameri­kanska korträntoma stigit sedan febraari som svar på Federal Reserves höjning av styrräntoraa. Höjningen måste betraktas som en naturlig kon­sekvens av den mycket snabba tillväxten under sista kvartalet i Qol. Det fmns emellertid mycket få tecken på att den faktiska inflationen är på väg upp. Det är svårare att förklara varför långräntoma börjat stiga sedan slutet av 1993, om det inte beror på att marknadens inflationsförvänt­ningar höjts.

Innevarande år väntas BNP-tillväxten öka till 3 3/4 % för att dämpas till drygt 3 % 1995. Tillväxten drivs i första hand av privat konsumtion och bostadsinvesteringar under såväl 1994 som 1995. Företagens inves­teringar ökar också relativt starkt båda åren. Penningpolitiken får en allt stramare inriktning, men avlastas till viss del av den finanspolitiska kon­solideringen.

Japan

Utvecklingen i Japan är i många delar rakt motsatt till den i USA. Hittills har mycket få signaler om en vändning i ekonomin registrerats.

Det finns problem inom flera sektorer av ekonomin. Företagen tyngs av låg inhemsk efterfrågan. Situationen har dessutom förvärrats avsevärt av yenens uppgång, som dämpat utlandets efterfrågan på japanska pro­dukter och därmed naturligtvis påverkat företagens vinstmarginalen Till

27

dette kommer att 1980-talet var en period då den japanska industrin in-    Prop. 1993/94:150 vesterade oerhört ncket. Det innebär att det finns god kapacitet idag    Bilaga 1.1 och att en investeringsuppgång därmed är tämligen avlägsen.

Hushållen har dämpat konsumtionen till följd av en stigande, om än in­temationellt sett låg, arbetslöshet, lägre löneökningar och bonusbetal-ningar samt pressade bostedsprisen Trots relativt låga bostedspriser utgör bostedsbyggandet ett undanteg från den aimars dystra bilden. Utveck­lingen i denna sektor är starkt påverkad av skatteförändringar, vilket gör det skattemässigt fördelaktigt att utnyttja marken för bostedsändamål.

En av huvudorsakema till Japans besvärliga ekonomiska situation är att man lider av den finansiella anpassning som även andra länder, t.ex. USA, Storbritannien och de nordiska ländema, genomgått. Bankema är fortfarande i en svår situation på grand av en stor andel osäkra fordringar med bl.a. fastigheter som säkerhet.

Handels- och bytesbalansöverskotten fortsätter att öka. De negativa vo-lymeffektema av apprecieringen har låtit vänte på sig, även om öknings­takten i exporten har dämpats. Handelsbalansöverskottet är större än någonsin, vilket stör relationema med USA.

Finanspolitiken i Japan skiljer sig med sin kraftigt expansiva inriktning frän flertalet länder i OECD-området. I febraari presenterades det Qärde och hittills störste stimulanspaketet i raden av åtgärder de senaste 18 må­naderaa. Storleken uppgår till 3,2 % av BNP och innehåller skattesänk-nmgar till ca 1/3 samt i övrigt bl.a. infrastmkturinvesteringar. Samman­teget motsvarar alla paket drygt 10 % av BNP. Med ett antegande om ett femtioprocentigt genomslag på den totala efterfrågan innebär dette att BNP skulle ökat ca 5 % på grand av dessa stimulansåtgärden Med tanke på den låga BNP-tillväxten det senaste året indikerar dette något om hur stor krisen egentligen är i japansk ekonomi. Penningpolitiken väntas vara fortsatt expansivt imikted så länge inga klara tecken finns på en uppgång.

En återhämtning kan troligtvis inledas under förste halvåret 1994, men BNP-tillväxten för året som helhet blir svag. Vid sidan av offentliga in­vesteringar är det endast bostadsbyggande som bidrar till tillväxten under 1994. Först 1995 kan den private konsumtionen och exporten te fart sam­tidigt som företegens investeringar stabiliseras.

Västeuropa

I västm Tyskland ökade BNP under andra och tredje kvartalet 1993, men föll återigen under det Qärde. Mätt som årsgenomsnitt minskade BNP med 1,9 %. Den inhemska efterfrågan minskade med drygt 2,5 %. Såväl export som import föll kraftigt under 1993. Fallet i importen var dock störst, vilket innebar att nettoexporten gav ett positivt bidrag till BNP-till­växten. Någon uthållig uppgång i ekonomin bedöms fortfarande inte ha inletts. Det ekonomiska läget har dock stabiliserats.

Det finns vissa positiva tendenser inom industrin. Industriproduktionen minskade visserligen under 1993 med 7 % mätt som årsgenomsnitt, men har ökat något den senaste tiden. Också den underliggande trenden för

28

orderingången är sedan i höstas stigande. Det är efterfrågan från utlandet främst från ländema utanför EU som har ökat. Orderingången från hemmamarknaden fortsätter emellertid att falla. Kapacitetsutityttj andet ökade något under siste kvartalet 1994, vilket inte inträffet på 3 år. Före­tagens investeringsbenägenhet är dock fortferande låg, enligt olika enkät­undersökningar.

Under inlednmgen av 1994 väntas BNP åter fålla i de västra delstatema innan en återhämtning kan inledas. Den främste orsaken är en fellande privat konsumtion till följd av finanspolitiska åtgärder som begränsar in­komstutvecklingen för hushållen, sjunkande sysselsättning samt reallöne­sänkningar. Hushållens löneinkomster väntas t.o.m. minska i nominella termen För 1994 som helhet väntas en oförändrad BNP-nivå. Först under 1995 föratses en mer påteglig uppgång även om BNP-tillväxten fortsätter att understiga genomsnittet i OECD-Europa. Investeringama bedöms då ge ett större positivt bidrag till BNP-tillväxten. Den private konsumtionen kommer att vara fortsatt svag bl.a. till följd av en höjning av inkomst­skatten när den s.k. solidaritetsavgiften återinförs.

Diagram 2.3 Inflation och tillverkningsindustrins kapacitetsutnyttjande i västra Tyskland

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procent 92

1981      1983      1985      1987      1989      1991      1993

Källa: OECD.

Inflationsutsiktema har förbättrats den senaste tiden, trots den höga till­växten i penningmängden. Inflationen på årsbasis föll under inledningen av året trots vissa höjningar av de indirekte skattema. Penningmängds­måttet M3 har sedan återföreningen i stort sett ständigt påverkats av såväl tekniska som tillfälliga faktorer Det har därigenom föriorat i stetus som

29

en indikator för det framtida inflationstrycket. Den senaste tidens pen-    Prop. 1993/94:150 ningpolitiska utveckling tyder också på att Bundesbank fäster mindre av-    Bilaga 1.1 seende vid M3 än tidigare. Den underliggande inflationstakten ligger en­ligt Bundesbanks beräkningar kring 2,5 % i dagsläget.

Löneavtalen sluts nu på inycket låga nivåen Det senaste avtalet som slöts inom metallindustrin ger löneökningar i årstakt på 1 %. Avtalet be­döms vara vägledande för övriga delar av industrin. Tillsammans med de produktivitetsvinster som föratses under 1994 innebär dette att enhetsar-betskostnaderaa sjunker i industrin. Redan tidigare har regeringen beslu­tat om frysta löner i den offentliga sektom. Inflationsmålet på 2 % väntas därför uppfyllas under 1995.

Fundamentala faktorer talar för lägre ränton Inflationstakten har sjunkit, löneökningama är låga och finanspolitiken har stramats åt. Där­med väntas de korta räntoma sjunka under 1994. Även de långa räntoma bör sjunka något.

Uppgången i Storbritannien fortsätten Under 1993 växte BNP med 2 %, inflationen uppgick till endast 1,6 % och arbetslösheten minskade med ca 200 000 personen Hushållens sparkvot har minskat från närmare 13 % i början av 1993 till under 10 % i dagsläget. Det är den privata konsumtionen som leder tillväxten. Den lättare penningpolitiken har här­vid varit den drivande kraften.

Den senaste tidens konjunkturindikatorer har gett blandade signalen Bland annat har detaljhandelns försäljning mattats av. Bilförsäljningen fortsätter emellertid att utvecklas starkt. Orderingången till industrin är hög och företagen planerar, enligt enkätundersökningar, för ökade investeringar under 1994. Förtroendet för den ekonomiska utvecklingen är högt i företegssektora. Därmed väntas den hittills konsumtionsledda uppgången få stöd av investeringaraa under 1994. BNP-tillväxten för såväl 1994 som 1995 beräknas till knappt 3 %. Hela tillväxten är inhemskt genererad.

Det störste osäkerhetsmomentet i prognosen är hur hushållen reagerar på de skattehöjningar som inträder under 1994. Dessa görs bl.a. i form av icke inflationsjusterade skatteskalor, moms på energi, höjda punkt­skatter och skatt på försäkringar. Dessutom höjs egenavgiften till social­försäkringama med en procentenhet. I den mån höjningama uppfattas som permanente kan detta leda till en dämpning av konsumtionen. Mot­verkande faktorer är ökad sysselsättning, fortsatt låga räntor och allmänt positiva förväntningar bland konsumenteraa, vilket kan dra ned sparkvo­ten något. Bedömningen är att hushåUen kan bära dessa skattehöjningar och att den privata konsumtionen ökar med 2 % 1994.

De närmaste åren när kapacitetsutnyttjandet stiger och arbetslösheten sjunker blir avgörande för om Storbritannien kan etablera sig som ett låg-inflationsland. För att så är fallet talar främst den i hög grad avreglerade arbetsmarknaden, vilken borde vara tillräckligt flexibel för att inte gene­rera en löneledd inflationsuppgång. Den brittiska ekonomin har dock his­toriskt visat sig vara påfallande inflationsbenägen. Inflationen väntas un­der 1995 närma sig den övre nivån i den brittiska centralbankens infla­tionsmål 1 4 %. Därmed konuner penningpolitiken att stramas åt under

30

1995. Det utesluter dock inte att ytterligare en liten sänkning av basrän-    Prop. 1993/94:150 tan kan komma i samband med att skattehöjningama genomförs i april    Bilaga 1.1 1994.

1 Frankrike ökade BNP något under det andra halvåret 1993, vilket in­dikerar att en återhämtning i ekonomin har inletts. Uppgången är dock mycket svag. BNP föll mätt som årsgenomsnitt med 0,7 % 1993, främst till följd av ett kraftigt fall i investeringama.

Den senaste tiden har det kommit en del positiva tecken. Såväl före­tegens och hushållens förväntningar har förbättrats något. Industriproduk­tionen har dock inte hittiUs visat någon stabilt uppåtgående trend, vilket heller inte detaljhandelsförsäljningen har gjort. Realräntoraa fortsätter dessutom att vara höga, trots de betydande lättnader som skedde under 1993.

Under 1994 väntas en fortsatt dämpad uppgång i BNP. Uppgången leds av nettoexporten och den privata konsumtionen. Hushållens ekonomi får en viss stimulans genom en inkomstskattereform. En motverkande faktor är fortsatt fallande sysselsättning. Byggnadsinvesteringama väntes öka under året till följd av en selektiv finanspolitisk stimulans. Sammanteget föratses en BNP-tillväxt på knappt 1 % 1994. Under 1995 väntas investe­ringama öka på bredare front och BNP stiger med drygt 2 1/2 %. Rän­toma följer de tyska ner i år, vilket allmänt bidrar till den ekonomiska uppgången. Den franska industrin behåller sin förhållandevis goda kon­kurtenskraft vilket väntas ge en stark exportutveckling.

Tillväxten kommer dock inte att vara tillräcklig för att förhindra att arbetslösheten stiger ytterligare under 1994. En nedgång kan förväntas först år 1995. Inflationstrycket föratses fortsatte att vara lågt de närmaste åren med en årlig prisstegringstakt kring 2 %.

Norden

I Danmark stegnerade BNP-tillväxten under 1993 till följd av fallande brattoinvesteringar och återhållen privat konsumtion. Utvecklingen under det fjärde kvartalet 1993 och hittills i år tyder på att en uppgång är på väg. Under fortsättningen av 1994 väntas denna befästas. Det gäller särskilt den inhemska delen av ekonomin där den privata konsumtionen stiger markant. Fjolårets skattereform innebar inkomstskattesänkningar för hushållen och därtill väntas också sparkvoten falla. Brattoinvestering­ama ökar med 7 respektive 5 % under 1994 och 1995, medan nettoex­porten faller något under båda åren. Sammanteget väntas BNP öka med drygt 2 1/2 respektive 3 % 1994 och 1995.

Arbetslösheten beräknas falla med ca en procentenhet per år till följd av uppgången i ekonomin och väntas uppgå till 10 1/2 % under 1995. Inflationstrycket är för närvarande lågt på grand av den höga andelen ledig kapacitet. Ökningen i konsumentprisema väntas dock tillte något under prognosperioden, från 1 1/2 % till 3 % 1995.

I Finlarul har en återhämtning nu inletts efter tre års lågkonjunktur med ett sammanlagt BNP-fall på 12 %. Den ekonomiska tillväxten bedöms

31

uppgå till 2 % 1994 för att accelerera till 4 % under 1995. Utvecklingen    Prop. 1993/94:150 beror på att spridningseffekterna från den dramatiska exportökningen till    Bilaga 1.1 övriga delar av ekonomin blir allt tydligare. Därigenom stärks hushållens framtidsförväntningar samtidigt som investeringstakten ökar. Det finns möjligheter att prognosen för 1995 underskattar styrkan i uppgången i den inhemska delen av ekonomin.

De faktorer som ligger bakom denna gynnsamma framtidsutveckling är den kraftiga räntenedgången över hela avkastningskurvan, de måttliga löneökningama för 1994 (i vissa sektorer även för 1995) och hushållens samt företegens optimistiska framtidsförväntningar. Till denna lista kan också läggas att det efter flera års ekonomisk kris fmns ett uppdämt konsumtionsbehov och att BNP-gapet är stort.

Den private konsumtionen fortsätter att minska under 1994 men förväntas växa med ca 4 1/2 % 1995. Bakom denna utveckling ligger en något fallande sparkvot samt en ökning av disponibelinkomsteraa främst tUl följd av relativt kraftiga löneökningar i exportsektom 1995. Finans­politiken väntas vara fortsatt stram och den offentliga konsumtionen minskar under både 1994 och 1995. Uppgången i den inhemska delen av ekonomin under 1994 beror främst på en relativt stark tillväxt i brattoin­vesteringama, efter ett sammanlagt fall på mer än 45 % sedan 1991, samt en lagemppbyggnad.

Exporten, som växte med 17 % 1993, fortsätter att öka under prognosperioden om än i avtagande takt, med 11 % 1994 och 7 % 1995. Faktorema bakom uppgången är den kraftiga deprecieringen av den finska marken, betydande produktivitetsökningar i finländsk industri, ökande efterfrågan av råvaror på världsmarknaden samt den förbättrade världskonjunkturen under 1995. Importen växer något under 1994 till följd av en ökad import av investeringsvaron Importen av konsumtions­varor ökar först 1995 och bidrar tillsammans med investeringsuppgången till en total importökning på 10 %.

Den mycket höga arbetslösheten förväntas inte påverkas i särskilt stor utsträckning av produktionsuppgången. Arbetslösheten stiger, mätt som årsgenomsnitt, till 19 % under 1994 och faller 1995 med endast ca en procentenhet. Till följd av det låga kapacitetsutnyttjandet och den pressade situationen i den inhemska delen av ekonomin är inflationstryck­et för närvarande lågt. Konsumentprisema väntas dock öka med 3,2 % 1995. Ökningen beror i hög grad på den breddning av momsen som genomförs under andra halvåret 1994.

Den norska ekonomin fortsatte att växa under 1993 då en uppgång påbörjades även i fastlands-Norge. Under den kommande perioden bidrar såväl nettoexporten som den inhemska ekonomin till tillväxten. På den inhemska sidan är det särskilt den privata konsumtionen som ökar, till följd av bl.a. en fallande sparkvot. Flera indikatorer pekar nu på att skuldanpassningen är överstånden. Den offentliga konsumtionen fortsätter att stiga i samma takt som den gjort under hela lågkonjunkturen medan däremot investeringama faller, när de senaste årens oljeinvesteringar nu är avslutede. BNP bedöms öka med ca 3 % såväl i år som näste ån

32

I likhet med de övriga nordiska ländema faller inte arbetslösheten i Prop. 1993/94:150 Norge tillväxten till trots mer än marginellt. Under 1994 och 1995 Bilaga 1.1 väntas inte arbetslösheten sjunka med mer än med en halv procentenhet. Dette förklaras delvis av en ökning i arbetskraftsutbudet som beror på den förbättrade konjunkturen och på vissa demografiska faktorer Inflationstrycket är lågt även i Norge. Prisökningama i konsumenfledet väntas till och med dämpas något under 1994 och 1995, till ca 2 % efter att ha dragits upp under 1993 på grand av höjda indirekta skatten

33

3  Utrikeshandel

Prop. 1993/94: i50

Bilaga 1.1 MarknadstUlväxten för den svenska exporten blev 1993 avsevärt svagare än vad som tidigare kunnat föratses och minskade med 1,7 %. Sveriges varaexport ökade emellertid snabbt under andra halvåret 1993 vilket inne­bar att volymökningen för helåret 1993 kom att uppgå till 9 % jämfört med 1992. Dette innebär att svensk exportindustri gjorde stora marknads­andelsvinster 1993. För 1994 har marknadstillväxten emellertid reviderats upp på grand av de något ljusare utsikteraa för den intemationella ekono­min. Andelsvinstema tilltar i år, för att dämpas märkbart 1995. Export­uppgången väntas bli som störst i år då varaexporten ökar med drygt 10 %. År 1995 blir uppgången mindre, knappt 8 %.

Vamimporten skjöt fart under andra halvåret 1993 trots att nedgången i den inhemska efterfrågan fördjupades. Dette beror dels på att import­innehållet i industrins användning av insats- och investeringsvaror var ovanligt högt, dels på att det tar tid innan de förbättrade relativprisema slår igenom på import volymen. I år och nästa år fortsätter importen att stiga samtidigt som inhemsk efterfrågan ökar. Handelsbalansen förbättras ytterligare både 1994 och 1995 trots den höga importvolymen. Likaså kommer bytesbalansen att kontinuerligt förstärkas och föratses 1995 visa ett överskott på knappt 56 miljarder kronor, motsvarande 3,5 % av BNP.

3.1   Export och import

Marknadsandelsförlustema för svensk export av bearbetade varor till 0ECD(14), Sveriges 14 viktigaste handelspartners, avstannade redan i början av 1992, dvs. innan deprecieringen av kronan. Relativpriset för svensk export av bearbetade varor hade då minskat sedan 1990. En mycket stark produktivitetsutveckling, sänkta arbetsgivaravgifter samt deprecieringen av kronan medförde att den relativa enhetsarbetskostnaden minskade med hela 26 % 1993. Industrins kraftigt förbättrade konkur­rensläge innebar att marknadsandelama kunde öka med drygt 6 %. Mätt i svensk valuta kom de svenska företagens prishöjningar förta året att stanna på 8,6 %, vilket innebar en sänkning av relativprisema med 13,5 %. Också på marknaderaa utanför 0ECD(14) var det andelsvinster snarare än marknadstillväxt som gjorde att exportframgången blev så stor 1993. I år och nästa år kommer marknadstillväxten dock att tillta och därmed i högre grad bidra till exportökningen.

34

lbellS.l Exportmarknadstillväxt, relativa priser, marknadsandelar och export     Prop. 1993/94:150

av bearbetade varor

niUnc i  i

Procentuell förändring

öliaga i. i

1991

1992

1993

1994

1995

Exportmarknadstillväxt

14 OECD-länder Totalt

0,5 1,2

2,8 3.4

 -1,7 -0,3

4,2 4,7

5,7 6,1

Priser

14 OECD-länders

exportprisen SEK Svenska exportpriser Relativpris

0,9 2,1 1.2

-1.1 -1.9 -0,8

25,6

8,6

-13,5

1,4 1,8 0,4

1,3 2,3 1,0

Marknadsandelar, volym

14 OECD-länder Totalt

-5.1 -4,1

-2.1 -3,8

6,3

8,7

8,7 8,3

3,8 3,1

Exportvolym

14 OECD-länder Totalt

-4,6 -2,9

0,6 -0.5

4,5 8,4

13,3 13,4

9,7 9,4

Anm.: Exportmarknadstillväxt avser en sammanvägning av  importökningen av bearbetade varor i olika länden Som vikter har använts ländemas andelar som mottagare av svensk export av bearbetade varon OECD-ländemas importpriser vägs samman på motsvarande sätt. Källor: Konjunkturinstitutet, OECD och Finansdepartementet.

Varaexporten ökade kraftigt 1993 och steg med hela 9,0 % jämfört med föregående ån Ökningen tilltog under det andra halvåret, vilket framgår av att volymökningen för tredje och fjärde kvartalen uppgick till 14 % resp. 18 % jämfört med motsvarande kvartal 1992. Exportvolymen av bearbetede varor till 0ECD(14) ökade dock endast 4,5 % 1993, me­dan exporten till övriga länderaggregat, dvs. övriga OECD-länder och länder utanför OECD, steg med 14,3 resp. 27,5 %. Det är bl a i Fjärran Östera, som varit inne i en högkonjunktur de senaste åren och där till­växten därmed varit avsevärt högre än i OECD-området, som de svenska företagen noterat sina störste exportframgångar efter deprecieringen av kronan. Exportvärdet till länderaa i Fjärran Östera, vilket bl a inkluderar Japan, Kina, de s.k. dynamiska asiatiska ekonomieraa (Hongkong, Singa­pore, Taiwan, Sydkorea, Thailand och Malysia) samt Indonesien steg med hela 56 % 1993, jämfört med 19 % för den totala exporten. Expor­ten till Fjärran Östem utgjorde knappt 21 % av hela den svenska export­ökningen. Det innebär att regionen ytterligare befäste sin position som Sveriges snabbast växande exportmarknad och att närmare 10 % av ex­porten nu går till dette område.

Motorfordon, telekommunikation och investeringsvaror är tunga inslag i verkstadsindustrins export, vilken utgör knappt hälften av den svenska varaexporten. Aktiviteten i dessa brancher har ökat snabbt. Exportvärdet steg med 20 % 1993 och har accelererat under inledningen av 1994. Skogsindustrin lider av en global överkapacitet men svensk industri kan genom sina kostnadsfördelar utnyttja sin kapacitet nästan fullt ut. Det är framför allt trävaraexporten som ökat kraftigt. Stålindustrin är i Europa starkt kringgärdad av Kol- och stålunionens regelverk, vilket i viss mån kan begränsa expansionsmöjligheteraa för svansk stålindustri. Svensk

35

stålexport steg emellertid med drygt 20 % redan 1993 och leveranseraa till exportmarknaden tycks snarast ha ökat i början av 1994. Läkemedel har på senare år blivit en viktig svensk exportvara. Värdet av läkemedels­exporten 1993 steg med knappt 40 %.

Diagram 3.1  Marknadsandel och relativpris för exporten av bearbetade varor

Index 1980=100 110

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

80

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Källor: Konjunkturinstitutet, OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

En tiUtegande aktivitet i viktiga delar av OECD-området innebär att marknadstillväxten för bearbetede varor nu bedöms öka något snabbare jämfört med PNB-prognosen. Det är främst uppgången i Nordamerika, Storbritarmien och de nordiska länderaa som förbättrar de sammantegna utsiktema för marknadstillväxten. DärtiU kommer den bestående expan­sionen i Fjärran Östera.

Med en flytande växelkurs är det viktigt för de svenska exportföretegen att beakta valutakursens framtida utveckling när de sätter sina prisen Växelkursantegandet i den reviderade nationalbudgeten innebär att den svenska kronan apprecierar i effektiva tenner med i genomsnitt 0,5 % under loppet av 1994 och med 1,25 % under loppet av 1995. Jämfört med antagandet i PNB i januari innebär detta en relativt kraftig föränd­ring, främst för 1994. I PNB antogs en genomsnittlig depreciering av kronan med 2 % under 1994.

Apprecieringen innebär en markant press på priseraa under perioden. Konkurrentemas priser inom 0ECD(14) väntas stiga relativt måttligt både 1994 och 1995. Den låginflationspolitik som eteblerats i OECD-området har medfört att prisstegringstakten i ett historiskt perspektiv är mycket låg och väntas förbli så de närmaste åren. 1 kombination med en apprecie­rande valuta medför detta en begränsning av prishöjningsutrymmet för de

36

svenska exportföretegen. Prognosen innebär att företegen för en försiktig    Prop. 1993/94:150 prissättningspolitik och att exportpriseraa ökar måttligt under såväl 1994    Bilaga 1.1 som 1995, med endast smärre höjningar av relativpriseraa och liten ur­ holkning av konkurrenskraften som följd.

Marknadsandelsvinsteraa stiger i år för att dämpas något 1995, vilket resulterar i en fortsatt kraftigt ökande exportvolym såväl 1994 som 1995. De störste andelsvinsteraa sker inom 0ECD(14), medan de väntas bli av­sevärt lägre i resten av världen. Förloppsanalys av exporten indikerar att den mycket höga volymtillväxten under andra halvåret 1993 resulterar i att tillväxten mellan årsgenomsnitten för 1993 och 1994 blir hög, även om tillväxten under loppet av 1994 skulle bli relativt måttlig. Det existe­rar m a o ett betydande s k "överhäng" från 1993 som påverkar årsge­nomsnittet för 1994. Efter att ha vuxit med drygt 8 % 1993 väntas den totala exporten av bearbetade varor stiga med hela 13,5 % 1994, varefter volymtillväxten återigen går ner till 8 % 1995 . Exporten av bearbetade varor till 0ECD(14) ökar i ungefär samma takt. Den totala svenska ex­porten inkl. tjänster ökar med 10 % i år och 8 % 1995.

Det finns ett flertal osäkerhetsmoment avseende den svenska exportut­vecklingen och de svenska exportmöjlighetema. En fråga är i vilken ut­sträckning exportindustrin kommer att ha tillräcklig kapacitet, kanske främst under 1995, för att möte efterfrågeökningen utan att slå i kapaci­tetstaket. Denna fråga analyseras utförligt i kaptiel 4. Slutsatsen är att det är främst inom basindustrin som kapacitetsrestriktion kommer att göra sig gällande de närmaste åren. För övriga delar av industrin bedöms risken som liten att sådana problem ska uppstå.

De senaste åren har det uppmätte exportvärdet ökat snabbare än stati­stiken över industrins leveranser till exportmarknaden. Särskilt påtegligt var dette för är 1993 då exportvärdet ökade dubbelt så mycket som leve­ransema. Därigenom råder en viss osäkerhet avseende tolkningen av ex­portökningar. En förklaring till skillnaden kan vara exporten innehåller en högre andel begagnade varor, främst investeringsvaror, som inte re­gistreras i leveransstatistiken. Följden av dette skulle då vara att företa­gen säljer ut en del av sin industriella kapacitet, med negativ verkan på den svenska produktionspotentialen. En annan förklaring är att företegen i högre utsträckning än tidigare direktexporterar importvaror, s.k. re-export. Bägge förklaringama innebär att exportens roll som motor för in­hemsk produktion och sysselsättning kan ha överdrivits.

Bedömningen av importen av bearbetade varor baseras i hög grad på utvecklingen av den s.k. importvägda efterfrågan. De olika efterfråge­komponentema vägs samman med avseende på genomsnittligt importinne­håll av bearbetede varon

Ar 1993 föll den importvägda efterfrågan med drygt 1 %. Utvecklingen förklaras i huvudsak av kraftigt fallande maskininvesteringar och privat varakonsumtion. Nedgången motverkas emellertid av stigande varaex­port.

37

13 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 150

Tabell 3.2  Importvägd efterfrågan på bearbetade varor

Bidrag till förändringen av importvägd efterfrågan, procentenheter

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1991

1992

1993

1994

1995

Offentlig varukonsumtion Privat varukonsumtion Byggnadsinvesteringar Maskininvesteringar Export av bearbetade varor Lagerförändringar

Importvägd efterfrågan Import av bearbetade varor

1,3 0,3 -0,2 -3.2 -0.9 -2.1

-4,9 -6,5

0,8 -2,3 -0,3 -3,2 -0,1

2,0

-3,1

-0,8

-0,1 -1,6 -0,7 -1.6 2.8 0,0

-1,2

4,7

-0,2 0,7 -0,5 0,9 5,3 0,1

6,3 4,6

-0,2 1,0 0,0 2,6 3,8 0,2

7,5 7,2

Anm.: Beräkningama av importvägd efterfrågan utgår från konstant importinnehåll. Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

I år beräknas BNP växa med ca 2 1/2 %. Tillväxten genereras främst av en kraftig exportuppgång men också av en återhämtning av maskin-investeringaraa och den privata konsumtionen. Den importvägda efter­frågan beräknas därmed stiga med drygt 6 %. År 1995 betyder varaex­portökningen mindre för den importvägda efterfrågan, men detta uppvägs av att andra efterfrågekomponenter växer allt snabbare.

Normalt ökar importen av bearbetade varor snabbare än den importväg­da efterfrågan. Detta fenomen kan ses som ett uttryck för den allt störte interaationella specialiseringen som karaktäriserar världshandeln. Andra centrala faktorer för importutvecklingen är förhållandet mellan prisema på importerade respektive hemmaproducerade varor och graden av kapa­citetsutnyttjande i ekonomin.

Tabell 3.3 Export och import av varor

Miljarder

kn

1993

Procentuel 1993

1 volymutveckling 1994           1995

Procentuell

prisutveckling

1993

1994

1995

Miruexport

Bearbetade varor

323,7

8,6

13,4

9,4

8,3

1,8

2.3

Fartyg

7,7

122,8

-41,7

-20,2

3,6

1,6

3,4

Petroleumprodukter

12,2

4,9

-4,0

2,0

25,3

2,8

8,8

Övriga rävaror

44,6

6.7

5,2

1,7

9,7

7,7

9,3

Summa Varuexport

388,2

9,0

10,3

7,8

9,2

2,9

3,4

Miruimport

Bearbetade varor

260,3

4,7

4.6

7,2

8,9

1,9

2,1

Fartyg

1,5

-48,3

80,0

23,1

13,3

-7,5

2,6

Råolja

17,0

6,0

-6,0

3,7

18,1

-8,0

6,3

Petroleumprodukter

12,0

-6,6

8,0

2,0

23,7

-11,0

2,9

Övriga råvaror

41,3

-0,5

1,5

2,7

15,4

3,2

3,9

Summa Varuimport

332,2

3,0

3,6

6,1

10,9

1,5

2,8

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Under 1993 steg importen av bearbetede varor med knappt 5 %, vilket var betydligt snabbare än vad som föratsågs i den preliminära national­budgeten. De största ökningama återfanns bland insats- och investerings­varon Det är både ovanligt och svårtolkat att importen och importefter­frågan utvecklas åt olika håll, i synnerhet som importens konkurrenskraft

38

påtagligt försvagats. Förklaringen kan dels vara att importinnehållet i ex- Prop. 1993/94:150 portindustrins användning av insats- och investeringsvaror var betydligt Bilaga 1.1 högre än vanligt, vilket kan bero på utslagning av svenska underleveran­tören En annan förklaring kan vara att förändrade relativpriser får effekt med viss tidsfördröjning, något som i sin tur är avhängigt olika kostnader och problem i samband med byte av leverantören Det är emellertid tvek­samt om dette räcker för att förklara utvecklingen.

År 1994 och 1995 beräknas importen av bearbetade varor växa lång­sammare än importefterfrågan. Den gynnsamma relativprisnivån som de­precieringen av den svenska kronan och en måttlig utveckling av enhets­arbetskostnaden har inneburit, beräknas nu få mera påtegliga effekter på hemmamarknaden. Bedönmingen förstärks dessutom av rekordnoteringar för såväl orderingången till hemmamarknaden som förväntningama därom enligt Konjunkturinstitutets senaste konjunkturbarometen Några resurs­restriktioner finns heller inte i vare sig avseende realkapital eller arbets­kraft, som begränsar möjlighetema för inhemska producenter att återta marknadsandelar på hemmamarknaden.

Importprisema för bearbetade varor steg 1993 med i genomsnitt knappt 9 %, vilket i huvudsak förklaras av den svenska kronans depreciering. Den svaga inhemska efterfrågan medförde emellertid att såväl utländska exportörer som svenska importörer tvingades att sänka sina vinstmargi­nalen Trots dette steg importpriseraa med ungefär 7 procentenheter mer än hemmamarknadspriseraa som ökade med drygt 2 %. I år och nästa år beräknas hemmamarknadspriseraa utvecklas något snabbare än import­priseraa. Detta beror delvis på den väntade apprecieringen av kronan. Relativpriset mellan import- och henunamarknadspriser förblir dock be­tydligt högre än den nivå som rådde innan kronan började flyte.

3.2   Bytesbalansen

Handelsbalansen, dvs. nettot av varahandeln med utlandet, förbättras kraftigt under 1994 och 1995 på grand av den svenska industrins större konkurtenskraft. Förstärkningen sker trots den väntede apprecieringen av kronan. Handelsbalansens saldo uppgick tUl 3,8 % av BNP 1993 och väntas öka till 6,8 % 1995.

Tjänstebalansen förbättrades märkbart mellan 1992 och 1993. Det be­rodde i förste hand på en skarp minskning av underskottet i resevalute­nettot, vilket föll med knappt 9 miljarder kronon Utvecklingen förklaras av den svaga privata konsumtionen och försvagningen av den svenska kronan. Detta har lett till ett minskat resande från Sverige samtidigt som den utländska turismen i Sverige ökat. Förbättringen bedöms dock inte vara bestående. Redan under 1994 väntas resevalutanettot återigen för­sämras på grand av ökat svenskt resande och stigande privat konsumtion. Denna trend förstärks sedan ytterligare under 1995. Det ökande handels­balansöverskottet medför att överskotten i sjöfarts- och transportnettona, vilka båda är nära relaterade till vamhandeln, stiger mot slutet av perio-

39

den. Sammanteget innebär dette att ränstesaldot väntas vara i ungefärlig    Prop. 1993/94:150

balans både 1994 och 1995.

BUaga 1.1

Tabell 3.4 Bytesbalans

Miljarder kn

1991

1992

1993

1994

1995

Varuexport Varuimport Korrigeringspost

332,8

300,9

-1,3

326,0

290,5

-1.2

388,2

331,9

-1,0

440,8

349,6

-1,0

491,5

381,5

-1.0

Handelsbalans

30,5

34,3

55,2

90,2

109,0

Sjöfartsnetto Övriga transporter Resevaluta Övriga tjänster

10,1

2.0

-21,7

-0,5

8.3

1.4

-22,8

-0.2

9,5

2,0

-13,9

2,1

11,0 2,5

-15,5 2.6

12,5 3,0

-19,0 3,0

Tjänstebalans

-10,0

-13,3

-0,2

0,6

-0,5

Löner'

0,6

0.6

0,7

0,7

0,7

Avkastning på     lital därav räntenetto direktinvesteringar portföljaktier

-35,3

-47,3 12,8 -0,8

-45,1

-57,6 13,3 -0,8

-44,4

-36,7 12,7 -0,4

-44,1

-57,5 14,5 -1,1

-38,7

-53,6 16,3 -1,5

Övriga transfereringar

-12,4

-15,2

-13,3

-13,7

-14,5

Bytesbalans

Andel av BNP

-26,6

-1,8

-38,7

-2,7

-2,1

-0,1

33,6

2,2

55,9

3,5

' I överenskommelse med rekommendationer från IMF ingår inte längre löner som

delpost i övriga tjänster. Dessa har lyfts ur och redovisas separat som faktorinkomster

i bytesbalansen.

Anm.: P.g.a. avrundning summerar inte alltid delama till totalen.

Källor: Ksnjunkturinstitutet, Riksbanken och Finansdepartementet.

Posten kapitalavkastning i bytesbalansen består dels av räntenettot, dels av avkastning på portfölj aktier och direktinvesteringar. Under slutet av 1980-talet kom svenska företeg att bygga upp ansenliga nettotillgångar utomlands genom direktinvesteringan Trots en del felinvesteringar, bl a i fastighetssektom, kommer avkastningen på dessa nettotillgångar att öka i takt med att konjunkturappgången tilltar. Vidare har den förbättrade lönsamheten inom stora delar av svensk industri efter deprecieringen av kronan medfört att intresset för svenska portfölj aktier ökat markant. Det iimebär att det redan befintliga underskottet i avkastningen på portfölj-aktier kommer att växa under prognosperioden.

Det är viktigt att notera att stetistiken avseende kapitalavkastningen för de senaste åren har reviderats kraftigt. Det är i första hand räntenettot som kommit att revideras på grand av bättre registrering av kupongränte­betalningar på statsobligationer till uflandet. Resultetet är att saldona av­seende räntenettot, kapitalavkastningen och bytesbalansen försämrades kraftigt både 1992 och 1993. Räntenettot för 1994 och 1995 blir därför avsevärt lägre än vad som föratsågs i den preliminära nationalbudgeten i januari i år. Samtidigt med denna nivåmässiga försämring av räntenettot sker emellertid en trendmässig förbättring av nettot utifrån denna lägre nivå under både 1994 och 1995.

40

Räntenettot bestäms av det svenska och interaationella ränteläget samt Prop. 1993/94:150 av storleken på den räntebärande nettoskulden gentemot utlandet. Beräk- Bilaga 1.1 ningen av räntenettot baseras på nettoskuldstocken vid årets början, vilket gör att förändringar i skulden under loppet av ett visst år påverkar ränte­nettot först året därefter Nettoskuldens storlek bestäms av tre faktorer; landets finansiella sparande, eller med andra ord bytesbalanssaldot, inves­teringar i icke räntebeärande tillgångar (dvs. portföljaktier och direktin­vesteringar) samt förändringar i växelkursen. Ett överskott i bytesbalan­sen ger utrymme för amortering av den räntebärande skulden. De senaste åren har växelkursförändringen haft stor betydelse då kronans deprecie­ring innebär att den nettoskulden mot utlandet ökat kraftigt mätt i svenska kronon

Räntenettot uppvisade en svag förbättring 1993 beroende på det sjun­kande inhemska och intemationella ränteläget. Räntenedgångens effekt på räntenettot motverkades emellertid av att den räntebärande utlandsskulden ökade kraftigt 1992, dels på grand av ett stort underskott i bytesbalansen, dels på grand av en stor negativ växelkurseffekt. Den antagna apprecie­ringen av den svenska kronan i år bidrar till en lägre skulduppbyggnad under loppet av året vilket i sin tur alltså påverkar nettoräntebetalningama först näste år. År 1995 kommer därför räntenettot att fortsätto stärkas trots att räntenedgången stannar av.

Sammantaget innebär dette att bytesbalansen i år uppvisar ett överskott uppgående till drygt 33 mdr kr, motsvarande 2,2 % av BNP. Överskottet stiger ytterligare mot slutet av prognosperioden och uppgår 1995 till knappt 56 mdr kr, eller 3,5 % av BNP. Den främste orsaken tUl förbätt­ringen är det stigande handelsbalansöverskottet, medan förändringama i tjänste- och transfereringsbalansema blir mindre. Bytesbalansöverskottet väntas bli något lägre än vad som föratsågs i PNB. I kombination med att den offentliga sektoras finanser blir bättre än vad som föratsågs i januari, tyder dette på att det private finansiella sparandet kommer att vara lägre både 1994 och 1995. Förändringen i det finansiella sparandet förklaras av ett minskat totalt privat sparande, men också av ökade före-tegsinvesteringar, dvs. en omfördelning från finansiellt till realt sparande.

41

4   Industrin

4.1   Produktion och konkurrenskraft

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

En fortsatt god produktivitetstillväxt samt måttliga löneökningar bidrar till att svensk industris gynnsamma konkurtensläge består under perioden 1994 och 1995. En gradvis förbättrad interaationell konjunktur samt en tilltagande inhemsk efterfrågan väntas medföra en kraftig industriell ex­pansion. Det höga vinst- och efterfrågeläget stimulerar investeringsaktivi­teten. Därigenom föratses en hög produktionstillväxt komma till stånd utan tendenser till överhettning.

Tabell 4.1  Nyckeltal för industrin

Procentuell förändring

1991

1992

1993

1994

1995

Industriproduktion

-5,5

-0,7

1,8

8,5

6,1

varav

basindustri

-1,3

2,4

4,1

5,2

3,3

verkstadsindustri exkl. varv

-8,8

-1,4

1,7

12,3

8,8

övrig industri

-3.4

-1,3

0,8

5,6

4.2

Konkurrenskraft

Lönekostnad per timme

7,6

3,7

1.1

4,0

4,7

Produktivitet

0,9

6,7

9,1

3,5

2,5

Enhetsarbetskostnad, (ULC)

6,6

-2.8

-7,3

0,5

2,2

14 OECD-länders ULC, SEK

4,6

0,9

25,0

0,3

0,6

14 OECD-länders ULC

4,4

2,1

1,0

0,8

1,9

Relativ ULC, SEK

2,0

-3,7

-25,9

0,2

1,6

Anm.: Konkurrendändernas ULC (Unit Labour Cost, dvs. arbetskostnad per pro­ducerad enhet) och växelkurser är viktade med OECD:s konkurrentvikten som tar hänsyn till konkurrensen med både export och hemmaproduktion på exportmarknaden. Konkurrensen gentemot länder utanför OECD-området är inte inkluderad. Källor: Konjunkturinstitutet, OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdeparte­mentet.

Efter ett fall i industriproduktionen med sammanlagt 7 % under perio­den 1990 till 1992 noterades en ökning 1993 med 1,8 %. Det var framför allt genom den starka exportutvecklingen som den negativa trenden kunde brytas. Den inhemska efterfrågan fortsatte emellertid att sjunka med en markant nedgång för brattoinvesteringaraa. Exportefterfrågan spred sig till hemmamarknaden under 1993. Mellan januari 1993 och januari 1994 steg orderingången från hemmamarknaden med 4 % (3 månaders glidan­de medelvärde), medan ökningen från exportmarknaden uppgick till 12 %. Förklaringen ligger sannolikt främst i störte beställningar från exportföre­tagen till de svenska underleverantöreraa.

Världsmarknaden för produkter från basindustrin har under de senaste åren karaktäriserats av ett stort utbudsöverskott vilket pressat ned priser­na. Föregående år bottnade den interaationella efterfrågan när framför allt den amerikanska ekonomin tog ytterligare fart. Den starka inhemska efterfrågan ledde till att de amerikanska leverantörema delvis drog sig ur den europeiska marknaden, vilket öppnade vägen för de svenska produ-

42

centema. Basindustrins produktion steg med 4 % under 1993. Producen-    Prop. 1993/94:150 tema gynnades också av den starkare konkurrenssituation som uppkommit    Bilaga 1.1 till följd av valuta- och produktivitetsutvecklingen.

Inom verkstadsindustrin steg produktionen med knappt 2 % 1993. Pro­duktionstillväxten för den exportinriktede elektroindustrin var fortsatt för­hållandevis hög. Dess andel av tillverkningsindustrins förädlingsvärde har stigit från 11 fill 13 % mellan 1991 och 1993. Inom metallvaraindustrin och transportmedelsindustrin var däremot produktionsutvecklingen svag under 1993. För transportmedelsindustrin förbättrades dock situationen under hösten. Den mer hemmamarknadsorienterade s.k. övrig industri, har inte kunnat utnyttja deprecieringsfördelaraa på samma sätt som verk­stads- och basindustrin. Produktionsökningen stannade där på ca 1 %.

År 1994 beräknas den totala industriproduktionen stiga med 8,5 %. En tilltagande efterfrågan i Sveriges viktigaste handelsländer väntas innebära en fortsatt stark exportutveckling. En fortsatt uppgång av efterfrågan på hemmamarknaden genom främst större industrinvesteringar, samt en åter­hämtning av den privata konsumtionen bidrar också till den kraftiga pro­duktionstillväxten.

Maskinindustrin gynnas i år av att brattoinvesteringama ökar såväl intemationellt som i Sverige. Transportmedelsindustrin förväntas främst öka produktionen av personbilar. Dette förklaras delvis av ett nytt pro­duktprogram och en hög efterfrågan från de viktiga amerikanska och brittiska marknaderaa, men även av att personbilsförsäljningen väntas öka också i Sverige. Däremot går elektroindustrin under 1994 in i en lugnare tillväxtfas. Sammanteget medför detta att verkstedsindustrins produktion beräknas växa med ca 12 % 1994.

Produktionen inom basindustrin väntas också öka relativt kraftigt. Som leverantör av insatsvaror till framför allt verkstadsindustrin kan pro­duktionen öka i samma takt. Basindustrin gynnas av en ncket stark kon­kurrenskraft och en tilltagande interaationell efterfrågan. För s.k. övrig industri iimebär den privata varakonsumtionsökningen att efterfrågan stigen Tack vare det goda konkurrenskraftsläget kan branschen också väntas vinna marknadsandelar från utländska konkurtenter på den svenska marknaden.

Under 1995 förväntas en fortsatt ökning av industriproduktionen med drygt 6 %, framför allt som en följd av att den inhemska efterfrågan väntas stiga. Genom den låga tillväxten av basindustrins produktions­kapacitet begränsas möjlighetema till fortsatt produktionstillväxt inom denna sektor under 1995. Istället är det övrig industri och verkstadsin­dustrin som beräknas svara för merparten av produktionsökningen.

Den snabba produktionsökningen och de senaste årens låga industri­investeringar har ökat oron för att industrins kapacitetsreserver snart skall komma att tas i anspråk med ökad risk för flaskhalsar i produktionen. Enligt SCB har kapacitetsutnyttjandet inom industrin stigit från 80,3 % under det Qärde kvartalet 1992 till 84,4 % under det fjärde kvartelet före­gående år. Jämfört med det första kvartalet 1989 då kapacitetsutnyttjandet nådde sin förra topp med över 90 % återstår således en stor produktions-

43

reserv. Därtill genererades överhettningen i slutet av 1980-talet främst på gmnd av arbetskraftsbrist, vilket nu inte föratsätts bli fallet.

Diagram 4.1   Industriproduktion och kapacitetsutnyttjande

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Index 1:a kvartalet 1990=100 102-

100-

98-

96-

94-

92-

90-

88-1

''II'I'II1'I

990

1991

1992

1993

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den relativt långsanuna ökningen i industrins kapacitetsutnyttjande kan förklaras med den snabba produktivitetstillväxten. Den låga lönsamheten under perioden 1990-1992 medförde att ett mycket omfattande rationalise­ringsarbete genomfördes inom industrin. Dette förklarar till en del den produktivitetsuppgång som registrerades 1993. De lågproduktiva delaraa av industrin har sannolikt också slagits ut i störte omfattning än de mer högproduktiva, vilket innebär att den genomsnittliga produktiviteten har ökat. Men uppgången i produktiviteten beror också på att företagen i en mindre utsträckning än vid tidigare lågkonjunkturer behållit sin personal.

Trots att industrins realkapitalstock minskade med knappt 2 % under 1991-1993 har produktionskapaciteten fortsatt att växa. Den möjliga pro­duktionen, dvs. hur mycket som kan produceras med befinfliga anlägg­ningar, kan beräknas med utgångspunkt i produktion och kapacitetsut­nyttjande. Jämfört med 1989 hade den möjliga produktionskapaciteten vuxit med ca 4 % fram till det Qärde kvartalet 1993. Med tanke på den låga investeringsnivån under 1992 och 1993 är utvecklingen förvånande. Förklaringen ligger sannolikt i ett bättre utnyttjande av befintliga anlägg­ningar genom nya produktionsmetoder eller organisatoriska förändringar. Exempelvis lyckades de stora bilanläggningaraa på bara några år halvera sammansättningstiden, vilket därigenom fördubblade deras produktions­kapacitet trots att realkapitalet ökade betydligt mindre. Det visar att

44

industrins produktionskapacitet i lika hög grad bestäms av hur effektivt    Prop. 1993/94:150 kapitalet utnyttjas som av storleken på kapitalet. Sannolikt finns det fort-    Bilaga 1.1 farande en outnyttjad kapacitetspotential i redan befintliga produktions­anläggningar i många branschen

Under perioden 1994-1995 beräknas industriproduktionen sammanteget öka med 14,5 %. Med utgångspunkt i kapitalkvoten, dvs. fealkapital-stocken i förhållande till produktionen, kan man studera huravida in­dustrin närmar sig produktionstaket med risk för överhettningstendensen En fallande kapitalkvot visar att produktionen ökar snabbare än kapital­stocken, vilket höjer kapacitetsutnyttjandet.

Med de prognosticerade investeringsökningama fortsätter kapitalkvoten inom industrin att falla under 1995 och hamnar på en historiskt sett låg nivå. Ett sådant generellt betraktelsesätt skulle således tala för att indu­strin närmar sig produktionstaket under loppet av 1995. Exkluderas bas­industrin från resten av industrin blir emellertid bilden en annan. Kapital­kvoten för industrin exklusive basindustrin indikerar inte att kapacitetsut­nyttjandet är så högt att några betydande flaskhalsproblem behöver uppstå under 1995. Det stigande kapacitetsutnyttjandet är också en föratsättning för att investeringama skall ta fart och möjliggöra en fortsatt produktions­expansion. För basindustrin visar däremot kapitalkvotens utveckling att sektom under 1995 kan hamna i en situation där flaskhalsar kan komma att göra sig gällande. Investeringama väntas visserligen öka kraftigt i branschen under prognosperioden, men eftersom dessa huvudsakligen är av ersättningskaraktär höjer de inte kapaciteten nämnvärt. Genom att bas­industrin agerar som pristegare på världsmarknaden väntas inte det höga kapacitetsutnyttjandet innebära någon risk för kraftiga inhemska prishöj­ningar.

Sammanfattningsvis torde sålunda risken för några generella kapacitets-brister inom industrin under 1995 inte vara överhängande. Möjligheten finns att det allt bättre utnyttjandet av befintliga produktionsanläggningar medför att kapitalkvoten kan falla mer än vi beräknat utan att kapacitets­utnyttjandet behöver bli extremt högt. Till skillnad från 1980-talet kom­mer sannolikt också tillgången på kvalificerad personal under hela prog­nosperioden att vara tillfredställande, vilket ytterligare minskar risken för överhettningstendensen

Kostnadsökningarna inom industrin översteg under perioden 1988-1991 varje år våra konkurrentländers. Medan kostnaden per producerad enhet i genomsnitt steg med 7 % per år i Sverige uppgick den till endast 2,7 % i våra konkurrentländer Konkurtenskraften försämrades successivt. Här­till bidrog framför allt löneökningstakten i Sverige, vilken kraftigt över­steg konkurrentländemas under denna tidsperiod.

För att återställa konkurrenskraften tvingades industrin till kraftiga rationaliseringar och produktivitetshöjande åtgärden Under 1992 och 1993 steg produktiviteten med hela 16 %. Därtill blev löneökningstakten i förhållande till konkurrentiändema måttlig under båda åren. Sänkningen av arbetsgivaravgiften och borttagandet av två semesterdagar den 1 ja­nuari 1993 minskade industrins lönekostnader med 3,1 %. Sammanteget sjönk den svenska enhetsarbetskostnaden med 10 % under 1992-1993

45

samtidigt som den steg med 3 % i våra konkurrentländer Även utan de­precieringen av kronan på hösten 1992 hade således konkurrenskraften, mätt som relativ enhetsarbetskostnad, återställts till 1988 års nivå.

Räknat i gemensam valute, dvs. inklusive växelkursförändringar, mins­kade industrins enhetsarbetskostnad med 26 % gentemot våra 14 vikti­gaste konkurtentiänder under 1993. Enbart växelkursförändringen svarar för 18 procentenheten

Diagram 4.2 Industrins arbetskostnad per producerad enhet i Sverige relativt 14 0ECD4änder 1980-1995

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Index 1980=100 140

1---- 

--- 1--- '---- 1--- '---- r

980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Konkurrenskraften är nu bättre än efter devalveringama i början av 1980-talet. Det finns ett par faktorer som tyder på att konkurrenskraften kan bibehållas på en hög nivå också framledes. Företagen måste framöver te hänsyn till att kronan kan stärkas. Det innebär att ett visst omvand­lingstryck ändå kvarstår Under överskådlig tid kommer tillgången till kvalificerad arbetskraft att förbli god. Därigenom motverkas de tendenser till en snabb ökning av lönekostnadema som industrins konkurrenskraft­läge skulle kunna ge upphov till. Vidare bör tillgången på arbetskraft och det gynnsamma vinstläget också stimulera till nyinvesteringar, vilket bör säkerställa en fortsatt produktivitetsökning.

Under prognosperioden beräknas produktivitetstillväxten avta. Låga maskininvesteringar under 1991 -1993 innebär att ny produktivitetshöj ande teknik introduceras i mindre omfattning de närmaste åren. Dessutom be­döms den kvarvarande rationaliseringspotentialen vara betydligt lägre än

46

för ett par år sedan. Produktiviteten väntas därför stiga med 3,5 % 1994    Prop. 1993/94:150 och med 2,5 % 1995. Lönekostnadsökningama beräknas i år hamna på    BUaga 1.1 4 %. Under 1995 beräknas den tilltagande efterfrågan på arbetskraft och det höga vinstläget bidra till att lönekostnadema inom industrin ökar med knappt 5 %.

Sammanteget för prognosperioden 1994-1995 utvecklar sig kostnaden per producerad enhet i en takt som är ungefär lika hög som i konkurtent-ländema. Mätt i gemensam valute försämras dock konkurrenskraften nå­got på grand av valutakursförändringama. Dessa antas medföra att kro­nan apprecieras med 1,8 % gentemot konkurrentländemas valutor För­sämringen av konkurrenskraften under prognosperioden är dock obetydlig i jämförelse med den ntycket gynnsamma konkurtcnssituation som svensk industri befinner sig i. Under åren 1993-1995 beräknas förbättringen i industrins relativa enhetsarbetskostnad uppgå till ca 24 %. Det bör med­föra marknadsandelvinster för svensk industri under hela prognosperio­den. Speciellt kraftig beräknas konkurrenskraftsförbättringen bli gentemot Japan (51 %) och USA (35 %). Svensk industri konkurrerar med dessa länder främst på den amerikanska och den asiatiska marknaden. Således bör marknadspositionen kunna stärkas på dessa båda expanderande mark­naden

4.2  Lönsamhet

Lågkonjunkturen i början på 1990-talet medförde en kraftig lönsamhets­försämring. Trots att prisökningstakten både i Sverige och utomlands sjönk fortsatte kostnadema i Sverige att stiga. År 1991 nådde industrins lönsamhet ett bottenläge när exportföretegen försökte kompensera den försämrade konkurtenskraften med minskade marginalen

Den låga lönsamheten och kraftigt stigande realräntor bidrog till utslag­ning av industriföreteg. År 1993 steg industrins vinstandel, mätt som driftöverskottet bratto som andel av förädlingsvärdet, till ca 33 %. Där­med steg lönsamheten till en högre nivå än den som rådde efter devalve-ringaraa i början på 1980-talet. Lönsamhetsförbättringen beror till en del på kronans kraftiga depreciering. Kronförsvagningen har av exportföre­tagen kunnat utnyttjas till marginalförstärkningar. Mindre än hälften av det möjliga utrymmet för prisökningar har dock använts hittills.

En del av vinstförbättringen kan också förklaras av att industrin med en viss tidseftersläpning har kunnat anpassa de rörliga kostnaderaa till den relativt långsamma prisökningstakten efter 1990. De två senaste åren har de rörliga kostnadema per producerad enhet till och med minskat till följd av den mycket kraftiga produktivitetshöjningen och de avtagande lönekostnadsökningama.

47

Tabell 4.2  Industrins rörliga kostnader, produktpriser, marginaler per produ­cerad enhet samt bruttoöverskottsandel

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1991

1992

1993

1994

1995

Procentuell förändring per producerad enhet:

Förbrukningskostnad

Lönekostnad' Lönekostnad per timme Produktivitet

-0,4 9,2 9,0

-0,2

-1.9 -2,4. 3,4 5,9

3,9

-7,6

1,1

9.4

3.1 0,5 4,0 3,5

4,1 2,1 4,7 2,5

Summa rörlig kostnad

2,2

-2,1

0,5

2,4

3,6

Produktpris

0,9

-1,3

4.5

2,8

3,5

Bruttomarginal, nivå

Marginalförändring

7,6

-1.0

8,4

0,8

11,8

3,4

12,0

0,2

11,9

-0,1

Bruttoöverskottsandel

22,2

24,2

33,4

34,3

34,4

' Lönekostnad per timme avser löner inkl. kollektiva avgifter och icke varuanknutna indirekta skatter per arbetad timme. Produktivitet avser bruttoproduktion i fasta priser per arbetad timme.

Som andel av förädlingsvärdet till faktorpris. Anm.: Uppgiftema avser industri exkl. petroleumraffmaderier och varv. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Importprisema fömtses stiga något mer än priset på de inhemska insats-varoraa under 1994 trots apprecieringen av kronan. Det innebär att in-satsvarakostnaden ökar med 3,1 % i år. Det fortsatt kärva arbetsmark­nadsläget förväntes medföra relativt måttliga lönekostnadsökningar under 1994, vilket tillsammans med en god produktivitetsutveckling ger en låg ökning av arbetskraftskostnaderaa per producerad enhet. Sammanteget ökar därmed de rörliga kostnaderaa med 2,4 %.

Kapacitetsutnyttjandet väntas i år förbli relativt lågt för stora delar av industrin. Det innebär att prishöjningstakten torde bli begränsad. Export­företegen stärker dock sina marginaler ytterligare. Det kan förklaras av att basindustrin som pristagare på världsmarknaden följer med i den för­väntade prisuppgången på basindustriprodukten FÖr exportföretag i andra branscher föratses oförändrade marginalen Produktpriseraa stiger med 2,8 % under 1994 vilket iimebär att vinstandelen stiger ytterligare till ca 34 %.

Vinstläget beräknas bli oförändrat 1995. Stigande lönekostnadsökningar och en fallande produktivitetstillväxt medför att insatskostnaderaa ökar med 4,1 %. Kronapprecieringen väntas visserligen leda till att import­priseraa ökar långsammare än de inhemska priseraa, men detta begränsar endast måttligt insatsvaraprisets ökningstakt. Exportföretagen förväntas höja priseraa i takt med konkurrentema vilket innebär sänkta marginaler under 1995 eftersom konkurrentländeraas valutor samtidigt deprecieras gentemot kronan. Hemmamarknadsföretagen kan däremot i begränsad omfattning stärka sina marginalen

Den höga lönsamheten under prognosperioden bör ses mot bakgrand av den urholkning av det egna kapitalet som skedde under lågkonjunktu­ren. Den höga vinstandelen ger industrin finansiellt utrymme att återställa och bygga ut produktionskapaciteten. Under prognosperioden förväntas också industrins investeringar öka kraftigt.

48

Diagram 4.3  Industrins bruttomarginal 1980-1995

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procent 13

12 11 10 9 8 7 6

1980    1982    1984    1986    1988    1990    1992    1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den starka efterfrågetill växten för basindustrins produkter under 1980-talet medförde en betydande utbyggnad av produktionskapaciteten i värl­den. Recessionen i Västeuropa dämpade sedan efterfrågan, vilket ledde till en betydande överkapacitet på världsmarknaden. De interaationellt bestämda priseraa föll kraftigt 1991-1992, vilket för basindustrin medför­de att brattomarginalen, dvs. brattoöverskottet i procent av brattopro­duktionsvärdet, sjönk till endast 2,7 % 1992. Brattomarginalen motsvarar i företegsstetistiken rörelseresultatet före avskrivningar i procent av om­sättningen. Resultatet efter finansnetto blev till och med negativt.

Efterfrågan från Västeuropa förblev oförändrad under 1993 medan kon­sumtionen däremot steg i Nordamerika och i Asien. Världsmarknads-prisema planade ut och de svenska tillverkama kunde utnyttja deprecie­ringens effekter till att höja exportpriseraa och samtidigt öka exportvo­lymen. Exportframgångama kunde främst noteras i Nordamerika och i Asien. Produktpriseraa steg under året med 4,2 % samtidigt som de rör­liga kostnadema sjönk främst tack vare en kraftig produktivitetsförbätt­ring. Lönsamheten mätt som brattomarginalen steg därmed till knappt 8 % 1993.

Trots ett fortsatt globalt utbudsöverskott under prognosperioden väntas höjda prisen De svenska tillverkamas konkurrenskraft är med nuvarande växelkurs mycket god såväl inom massa- och pappersindustrin som inom jäm- och stålindustrin. Däremot är lönsamheten dålig för många av de ut­ländska konkurrenteraa. Detta förhållande väntas medföra att de svenska tillverkaraa höjer prisema när efterfrågan stigen

49

Under 1994 är det främst den starka konjunkturen i USA som höjer Prop. 1993/94:150 konsumtionen av basindustriprodukten Näste år väntas en bättre balans Bilaga 1.1 mellan utbud och efterfrågan komma till stånd när konjunkturen skjuter fart också i Västeuropa. Produktpriseraa stiger med 6 % resp. 7 % 1994 och 1995. En fortsatt gynnsam produktivitetsutveckling samt relativt be­gränsade lönekostnadsökningar medför att de rörliga kostnaderaa stiger betydligt långsammare än produktpriseraa. Brattomarginalen för basin­dustrin beräknas därmed stiga till historiskt höga 13 % under 1995.

50

5  Privata tjänster

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 Produktionen inom den privata tjänstesektora beräknas växa under prog­nosperioden. Spridningseffekter från exportindustrin har medfört en ökad orderingång till delar av sektom. Genom att tjänstesektom i stor utsträck­ning är beroende av den privata konsumtionen beräknas uppgången för denna medföra att de flesta delbranscher får ökad tillväxt.

5.1   Konjunkturläget

Till den private tjänstesektora räknas tjänster där kostnaden till övervä­gande delen debiteras användaren. Tjänster som produceras av statliga och kommunala bolag och affärsverk kan således också ingå i den privata tjänstesektom. Offentliga tjänster som produceras av stat och konunun och huvudsakligen finansieras genom skatter ingår däremot inte. Vissa verksamheter, exempelvis sjukvård, kan därför definitionsmässigt hamna i olika sektorer beroende på finansieringsform.

Den privata tjänstesektom har ökat i betydelse det senaste decenniet. År 1993 sysselsatte den 1,5 miljoner personer vilket motsvarar 38 % av den totala sysselsättningen. Trots en nedgång i tjänsteproduktionen sedan 1990 fortsatte dess andel av den totala produktionen att öka ända fram till 1992. Detta beror på att industriproduktionen sjönk ännu mer under mot­svarande tidsperiod. Nedgången i tjänsteproduktionen inföll senare än för industrin. De delar av tjänstesektom som huvudsakligen levererar till in­dustrin fick dock vidkännas lågkonjunkturen samtidigt som industrin. När den privata konsumtionen föll kraftigt under 1992 och 1993 fick detta återverkningar på stora delar av tjänstesektora. Mot slutet av 1993 stabi­liserades dock läget.

Beräkningar genomförda av NUTEK (Närings- och teknikutvecklings­verket), visar att över 40 % av tjänsteproduktionen går till privat kon­sumtion. Exporten är också mycket viktig. Visserligen levererar sektora bara 11 % av produktionen direkt till utlandet, men över hälften av pro­duktionen används som insatsvara i andra branscher som i sin tur expor­terar. Den indirekta användningen via export kan beräknas till 18 %. Sammanlagt exporteras således knappt 30 % av den privata tjänstesek­toras produktion. Häri ligger förklaringen till att tjänstesektora trots en mycket svag privat konsumtion inte föll tillbaka mer under 1993. Till följd av den kraftiga exportuppgång som förväntas innevarande år och återhämtningen av den privata konsumtionen kommer läget för tjänste-setora under året att förbättras avsevärt.

51

Diagram 5.1  Arbetade tiimnar i privat tjänstesektor

Säsongrensade data  .

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Index 1:a kvartalet 1988=100 120-

115 llOi 105 100

95

90

85

1988

SNI 6

SNI 7

SNI 8

SNI 9    1

__ J

1989   1990   1991   1992   1993

Anm.: SNI 6; Distribution; SNI 7: Kommunikation; SNI 8: Finansiella tjänsten fastighetsförvaltning, uppdragsverksamhet; SNI 9: Övriga tjänsten Källa: Statistiska centralbyrån.

Distributionstjänster (SNI 6), dvs. detaljhandel, partihandel, hotell och restaurang, är till en stor del beroende av den privata konsumtionsutveck­lingen. Utvecklingen av företagsresandet är också väsentligt för i synner­het restaurang- och hotellbranschen. Föregående år nådde konjunkturen för branschen som helhet botten och mot slutet av året kunde en viss upp­gång märkas.

Inom detaljhandeln har minskningen varit störst för sällanköpsvam-handeln, medan den mindre konjunkturkänsliga dagligvarahandeln bara noterat en smärre nedgång. Utvecklingen väntas i år bli bättre för detalj­handeln genom en förbättring av den privata konsumtionen. Sysselsätt­ningsläget förblir dock fortsatt svagt på gmnd av att de ökade volymeraa kan klaras genom produktivitetsförbättringar.

För partihandeln försämrades konjunkturläget drastiskt 1991-1992. Det hänger samman med att partihandeln levererar till nästan samtliga sekto­rer i ekonomin. Partihandeln kan därför sägas utgöra en indikator på kon­junkturatvecklingen. Under andra halvåret 1993 förbättrades läget för partihandeln då den samlade efterfrågan i ekonomin återigen ökade. Un­der prognosperioden väntas läget snabbt förbättras för den del av parti­handel som är inriktad på industri och konsumtionsvaror, medan läget förblir dystert för handeln med byggvaror

Hotellbranschen kännetecknas av en stor överkapacitet, förta året var t.ex. beläggningsgraden endast 39 %. Den 1 juli 1993 sänktes mervärdes-

52

skatten på hotell- och restaurangtjänster till 12 %. Tillsammans med kro-    Prop. 1993/94:150 nans depreciering kommer detta gradvis att förbättra branschens situation.    Bilaga 1.1 Sammantaget leder den ökade aktiviteten i ekonomin till att branschen som helhet (SNI 6) växer under 1994.

Delar av kommunikationsbranschen (SNI 7) har drabbats mycket hårt av lågkonjunkturen. Avregleringama inom post och tele samt inom flyg har lett till stora produktivitetshöjningar. Därigenom har sysselsättningen kunnat minska. Tesen om teletjänstområdet som en framtidsbransch får inget stöd i aktuella data över sysselsättningsutvecklingen. Telebranschen generar dock tillväxt i andra branscher såsom uppdragsverksamhet, bygg­nadsindustri samt elektroindustri. Sannolikt kan branschen växa under kommande år genom ökande efterfrågan och en avtegande produktivitets­utveckling.

Åkeriema har också drabbats hårt av lågkonjunkturen. Antalet bilar har enligt Åkeriförbundet sjunkit från 39 000 toppåret 1990 till 34 000 vid årskiftet 1993/1994. Nedgången sammanfaller med den låga aktiviteten inom industrin och byggbranschen. Det senaste halvåret har emellertid ut­sikteraa förbättrats betydligt. Enligt Konjunkturinstitutets senaste tjänste­barometer har andelen företeg som uppger fullt kapacitetsutnyttjande sti­git från 30 % tredje kvartalet 1993 till 41 % första kvartalet 1994. Indu­strins fortsatte tillväxt väntas påverka åkerinäringen positivt. Redan under det första halvåret 1994 förväntas antalet chaufförer öka.

Avregleringen av kreditmarknaden ledde till en snabb expansion för vissa branscher inom SNI 8 (finansiella tjänster, fastighetsförvaltning, uppdragsverksamhet) under slutet av 1980-talet. Det gäller framför allt bankverksamhet och uppdragsverksamhet som växte fram till 1990. De akuta svårigheter som följde på fastighetskrisen ledde därefter till en kraf­tig omstrakturering och rationalisering inom framför allt bankbranschen. Under 1993 uppgick bankemas kreditförluster till ca 50 miljarder kronor att jämföra med 70 miljarder året innan. En förbättrad intjäningsförmåga samt sänkta kostnader gav bankbranschen exklusive Gotabanken ett sam­lat nollresultat föregående ån Rationaliseringaraa inom banksektora för­väntas i stort sett vara genomförda. Under 1993 bildades flera nisch­banken Dessa siktar inte på att konkurtera med de stora affärsbankeraa inom alla verksamhetsområden utan riktar endast in sig på vissa delar. Den ökning av efterfrågan på ftnansiella tjänster som väntes de närmaste åren bedöms inte leda till en ökad sysselsättning.

Inom uppdragsverksamheten, som står för närmare 60 % av sysselsätt­ningen inom SNI 8, ökade produktionen under det andra halvåret 1993. Andelen företag inom branschen som uppgav fullt kapacitetsutnyttjande i mars månad uppgick till 58 % enligt tjänstebarometem. Branschen, som i stor utsträckning levererar till andra delar av näringslivet, gynnas av in­dustrins exportökningar. Efterfrågan på framför allt branschkompetent personal väntas öka under året inom teknisk konsultverksamhet, ADB-verksamhet samt inom juridisk uppdragsverksamhet. Också för bygg-konsulteraa verkar konjunkturbotten ha nåtts. Dessa har till en del kunnat kompensera dramatiskt fallande byggnadsinvesteringar med ökande an­läggningsinvesteringar. Fortsatt stigande infrastrakturinvesteringar och en

53

14 Riksdagen 1993/94. I samL Nr 150

uppgång i industribyggnationen medför ett nyrekryteringsbehov under    Prop. 1993/94:150

1994.

Bilaga 1.1

Övriga tjänster (SNI 9) är en sektor som präglas av servicekaraktär. Bland verksamhetema kan nämnas renhållning, reparation, tvätteri och rekreation. Branschens sysselsättning har ökat sedan 1988. En av förkla­ringarna till ökningen ligger i att verksamheter inom offenflig sektor som under senare år har lagts ut på entreprenad, exempelvis renhållning, re­gistrerats inom SNI 9. Branschen riktar sig huvudsakligen mot hushållen, men även företegssektora och turismen är viktiga avnämare. Branschen väntas i år få en fortsatt god utveckling i takt med en ökad efterfrågan från främst företegen. Branschen bedöms öka antalet sysselsatta när den privata konsumtionen åter tar fart.

Efter ett produktionsfall på över 2 % föregående år väntas konjunktu­ren sanunanteget inom den privata tjänstesektom vända uppåt i ån Enligt tjänstebarometem förefaller det som om produktionen ökar i nästan samt­liga delbranscher 1994. Produktionen inom partihandel imikted på bygg­nadsmaterial förväntas dock fortsatte att minska. Uppgången är starkast för den del av tjänstesektom som levererar till exportindustrin. Det gäller framför allt uppdragsverksamheten och vissa delar av partihandeln. Upp­gången i industriinvesteringaraa blir kraftig under andra halvåret 1994. Redan under första halvåret har detta medfört en ökad beläggning inom uppdragsverksamheten, vilket syns på faktureringen för bl.a. byggkonsul-teraa.

För den del av tjänstesektom som i något led är inriktad på produktion ämnad för inhemsk slutanvändning förväntas också en ökad försäljning under det förste halvåret. Uppgången i den private konsumtionen märks både inom parti- och detaljhandeln. Inom detaljhandeln väntas framför allt sällanköpsvaruhandelns försäljning öka under prognosperioden.

Totalt väntas produktionen i den private tjänstesektom stiga med drygt 2 % i år och med knappt 4 % 1995. Sysselsättningsuppgången bedöms inte bli lika markerad. Det innebär att produktiviteten ökar med drygt 1 % vardera året.

5.2   Strukturförändringar inom tjänstesektom

I takt med att arbetslösheten har ökat har den private sektoms föratsätt­ningar att skapa sysselsättningstillfällen kommit alltmer i fokus. En mängd teoretiska argument kan anföras varför tjänstesektom på sikt bör växa. Ibland hävdas att vid högre inkomstnivåer används en störte andel av inkomsten till köp av tjänsten Intemationella jämförelser visar emel­lertid att sambandet mellan utvecklingsnivå och andel sysselsatta i tjänste­produktion inte är entydigt. Förklaringaraa måste därför sökas djupare än så. Om ett land har komparativa fördelar inom tjänstehandeln leder detta normalt till att en störte andel sysselsätts inom tjänstesektom. Även skat­tesystemets utformning är sannolikt viktig för hur stor andel av ekonomin som tjänstesektom utgön

54

En annan förklaring till att tjänstesektoms andel av sysselsättningen Prop. 1993/94:150 skulle växa är att produktivitetsutvecklingen är lägre än inom industrin. Bilaga 1.1 Det skulle leda till att antalet tjänsteanställda ökar mer än de industrian­stäUda vid en given efterfrågeökning i ekonomin. Tjänstesektoras möjliga expansion skulle också kunna bero på att industriföretegen i allt större ut­sträckning köper in vissa tjänster utifrån istället för att producera dem inom företaget. Denna faktor har förmodligen varit bland de viktigaste för den private tjänstesektoms tillväxt under det senaste decenniet.

Tjänstesektoras tillväxt är inte isolerad från den övriga ekonomin utan är beroende av efterfrågetillväxten i ekonomin som helhet. För att kunna skapa fler arbeten inom tjänstesektom med en svag inhemsk ekonomi krävs att tjänsteexporten ökar. Bl.a. har EES-avtalet ökat möjlighetema till export.

Den 1 januari 1994 började EES-avtalet att gälla. Grandtanken bakom avtalet är att skapa en gemensam marknad för samtliga EES-länder ge­nom att undanröja kvarvarande handelshinder och skapa fri rörlighet för arbetskraft och kapital. Avtalet skapar möjligheter för svenska tjänsteföre­teg till expansion på den intemationella marknaden, men ger också ökad ufländsk konkurtens på den svenska marknaden.

Tjänstehandeln utgör normalt ca 20 % av den totala handeln. Tjänste­handeln begränsas dels genom naturliga geografiska hinder, men också genom intemationella och nationella regleringar. Att tjänstehandeln är begränsade behöver emellertid inte innebära avsaknad av interaationell konkurtens. Genom direktinvesteringar i Sverige kan utländska företeg etablera sig och öka konkurrensen. Exempel på dette är s.k. franchise-företeg som har eteblerats sig inom många sektoren I de branscher där handel registreras framgår det tydligt att några är interaationellt konkur­rensutsatte.

1 konsult- och maskinuthyraingssektoreraa och inom kommunikation-sektora är importandelen relativt hög. Det tyder på att dessa sektorer till viss del är intemationellt konkurrensutsatte. Inom parti- och detaljhandel samt inom post och televerk är importkvoteraa däremot låga. En bransch som per definition är konkurrensutsatt är turism. Därigenom är också stora delar av hotell- och restaurangverksamheten konkurtensutsatt.

Tabell 5.1     Importpenetrationskvot för den privata tjänstesektorn och för industrin

Importpenetrationskvot

1980

1985

1990

1993

Gruvor och mineralbrott.

tillverkningsindustri

41,0

45,5

40,7

44,0

Parti- och detaljhandel

2,9

4,2

1,1

3,0

Samfärdsel

14,0

12,8

12,9

16,5

Post- och televerk

2,8

5,9

5,0

5,3

Uppdrag och leasing

15,0

20,0

16,1

18,9

Övriga privata tjänster

0,1

0,1

0,8

0,4

Anm.: Importpenetrationskvoten = (import/(produktion+import-export))xlOO. Källa: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

55

NUTEK och Riksbanken har tillsammans med EFTA-sekretariatet utrett    Prop. 1993/94:150 konsekvensema av EES-avtalet för några av de viktigaste tjänstesekto-    Bilaga 1.1 rema. Resulteten tyder på att strakturförändringaraa på kort sikt endast blir av begränsad omfattning. Konkurtensen ökar dock inom en rad branschen

Tdrism, dvs. hotell, researrangörer m.fl., är en sektor som redan tidi­gare i stor utsträckning varit konkurrensutsatt. EES-avtalet kan emellertid underlätta svenska turistföretegs etebleringar i vissa länden Banksektom har redan tidigare anpassats till en hårdare interaationell konkurrens ge­nom bl.a. avskaffandet av valutaregleringen. Strakturförändringaraa vän­tas därför bli små.

Transportsektom har omgärdats av speciella regleringar. 1 och med EES-avtalet försvinner kvoteringen för internationell trafik. Cabotage, dvs. inhemsk transport som utförs av utländskt transportföreteg, blir till­låten i hela EES-området, föratom i Östertike. Det är främst transport­tjänster över gränsema som påverkas. Bortagandet av kvotssystemet kan förväntas leda till hårdare konkurrens för de svenska speditörema, men också ger också möjligheter till ökad export av transporttjänsten

Den kanske viktigaste förändringen som har följt av EES-avtalet är den nya konkurtenslag som Sverige införde den 1 juli 1993. Lagen innebär en skärpning av främjandet av den fria konkurrensen på den svenska marknaden. Lagen påverkar främst distributionssektom. Bl.a. skärps synen på horisontellt samarbete som idag förekommer bland vissa fack-handelskedjon Inom dagligvarahandel pågår stora strakturförändringar genom att utländska lågpriskedjor vinner stora marknadsandelar, vilket bör ha en prisdämpande effekt.

Partihandeln kan på sikt också genomgå stora stmkturförändringar. Med gemensamma produktregler kan partihandelslagren minska avsevärt inom EES. När det gäller partihandel med livsmedel är förhållandena annorlunda. I och med att jordbraksprodukter lämnades utanför avtalet försvåras möjligheteraa för utländska partihandlare inom dagligvaraom-rådet att leverera till Sverige. Först vid ett medlemskap i EU kan stora strakturella förändringaraa väntas ske inom livsmedelsdistributionen.

Vidare skärps regleraa för offentlig upphandling. Om stet, kommun eller landsting skall handla varor eller tjänster för över 200 000 ECU måste företeg inom hela EES-området få möjlighet att läinna anbud. Det kan gälla upphandling av såväl tekniska konsulttjänster som renhållning. Frånsett att detta leder till högre konkurrens kan det diskuteras om detta gynnar svenska företeg i förhållande till utländska konkurrenten Av­görande blir de svenska tjänsteföretagens konkurtensförmåga.

I den mån den svenska marknaden för tjänster varit mer konkurrensut­satt än EG-marknaden kan EES-avtalet gynna de svenska producentema, vilket skulle kunna medföra en ökad tjänstexport. Enligt NUTEK är det dock utifrån tillgänglig statistik svårt att avgöra konkurtensförmågan inom tjänstesektorema. Sammantaget bedöms dock konkurrensen inom en rad branscher stärkas.

56

6  Arbetsmarknaden

Situationen på arbetsmarknaden har försämrats markant sedan högkon­junkturen kulminerade 1990. Antalet sysselsatte personer har fallit med nära en halv miljon, mätt som skUlnaden mellan årsgenomsnitten 1990 och 1993. Uppgången i arbetslösheten har delvis begränsats av den kraf­tiga utbyggnaden av olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder, satsningar inom utbildningsområdet och ett minskat arbetskraftsutbud. Den öppna arbetslösheten steg till 8,2 % 1993, samtidigt som 4,3 % av arbetskraften deltog i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

Diagram 6.1  Antal varsel och antal nyanmälda lediga platser

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Tusental 70

60 50 40 30 20 10

......................... 

 11111 ...................... I .................. 11.................... 1 1 .................. I .................... 

1980     1982     1984     1986     1988     1990     1992     1994

Anm.: Det är endast serien över antal nyanmälda lediga platser som är säsongrensad. Källor: Arbetsmarknadsstyrelsen och Finansdepartementet.

Lågkonjunkturen har nu definitivt passerat sitt bottenläge och den sam­lade produktionen växer 1994. En viss ljusning i efterfrågan på arbets­kraft kan också skönjas, framför allt för tillverkningsindustrin. Inom in­dustrin mer än fördubblades såväl antalet nyanmälda som antalet kvar­stående lediga platser under det första kvartalet 1994 jämfört med samma period föregående ån Det totala antalet nyanmälda lediga platser ökade med ca 25 % under 1994 års första kvartal jämfört med samma period 1993. Uppgången sker dock från en mycket låg nivå, se diagram 6.1. En viss förbättring av arbetsmarknadsläget syns också i nedgången av antalet varsel. Under första kvartalet 1994 varslades ca 13 000 personer om upp­sägning, vilket var ca 70 % lägre än samma period 1993. Läget på ar­betsmarknaden bedöms ändock förbli fortsatt svagt under prognosperio­den. Kombinationen av en relativt god produktivitetsutveckling och en

57

markant ökad medelarbetstid begränsar behovet av nyanställningar för att    Prop. 1993/94:150

möte den högre produktionen 1994.

Bilaga 1.1

Antalet sysselsatta personer fortsätter att minska under 1994, om än i avtagande takt. Inom den konkurrensutsatta sektom väntas sysselsätt­ningen stiga 1994, vilket motverkas av fortsatta fall inom de sektorer som är beroende av hemmamarknaden. Den öppna arbetslösheten kommer emellertid att sjunka till 8 % som en följd av att olika arbetsmarknads­politiska åtgärder successivt byggs ut. Åtgärderaa beräknas omfatta ca 280 000 personer vid årets slut. Summan av öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende åtgärder stiger till drygt 14 %, mätt som årsgenomsnitt.

År 1995 ökar antalet sysselsatte personer för första gången på fyra ån Hur stor effekt detta kommer att få på arbetslösheten är avhängigt av hur känsligt utbudet är för förändringar i efterfrågan på arbetskraft. I progno­sen beräknas den öppna arbetslösheten sjunka till 7,2 % 1995, samtidigt som 6,2 % deltar i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärden Då antas att åtgärdema börjar avvecklas under andra halvåret 1995 som en följd av att den reguljära sysselsättningen åter ökar. Summan av antalet öppet ar­betslösa och antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder blir något lägre 1995 än 1994, men har fortfarande inte nått ner till 1993 års nivå.

Arbetsmarknadens funktionssätt kommer att vara avgörande för utveck­lingen under resten av 1990-talet. 1 kapitel 15 analyseras detta närmare. Utgångsläget är dock ovanligt svårtolkat. För det första har statistikom­läggningen av arbetskraftsundersökningama (AKU) vid årsskiftet 1992/93 försvårat jämförelser över tiden. AKU har av allt att döma överskattat sysselsättningen 1992, vilket i så fall innebar att nedgången 1993 över­drevs i statistiken. Det kan heller inte uteslutas att en viss andel av delta­gama i åtgärderaa ungdomspraktik (UP) och arbetslivsutveckling (ALU), där deltegama defintionsmässigt inte skall räknas som sysselsatte, under 1993 ändå inkluderades i sysselsättningen. I så fall tenderar den egentliga sysselsättningsnedgången 1994 att bli mindre än vad som anges i denna prognos. För det andra är det ovanligt svårt att tolka produktivitetens ut­veckling. Sannolikt har deltagare i UP och ALU till en del bidragit till produktionen, varför den egentliga produktiviteten varit överskattad under lågkonjunkturen. Dessutom är det osäkert i vilken omfattning arbetsmark­nadspolitiska åtgärder tränger ut den ordinarie sysselsättningen samt i vilken mån en expansion av åtgärdema har stimulerat utbudet av arbets­kraft.

6.1   Sysselsättning och arbetskraftsutbud

Under lågkonjunkturen har företagen dragit ned antalet sysselsatta i en snabbare takt än produktionen. Den totala sysselsättningen började minska 1991 och därefter har nedgången successivt accelererat. Syssel­sättningen sjönk med 485 000 personer eller med 11 % mellan årsgenom­snitten 1990 och 1993. I timmar sjönk sysselsättningen något mindre,

58

eftersom medelarbetstiden har ökat, bl.a. på grand av en kraftigt sjunkan­de sjukfrånvaro.

Antalet personer i arbetskraften började falla under 1991 i takt med att efterfrågan avtog. Nedgången har ökat successivt, men såsom framgår av diagram 6.2 var nedgången i sysselsättningen väsentligt störte. Samman­lagt har antalet personer i arbetskraften, dvs. de som har eller aktivt sö­ker ett arbete, minskat med 221 000 personer eller 5 % från 1990 till 1993. Om hänsyn tas till utbyggnaden av de arbetsmarknadspolitiska åt­gärder där deltagama definitionsmässigt inte räknas till arbetskraften (arbetsmarknadsutbildning, UP och ALU) begränsas utbudsnedgången till 113 000 personen

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Diagram 6.2 Sysselsättning och arbetskraftsutbud

Tusental personer 4700

I..................... I ' I ' I

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Anm.:   Underliggande   arbetskraftsutbud    inkluderar   deltagama   i   åtgärderna

arbetsmarknadsutbildning, UP och ALU i arbetskraften.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

I lågkonjunkturen vid 1980-talets början anpassades inte antalet syssel­satta i sanmia utsträckning till produktionsutvecklingen som i 1990-talets lågkonjunktur Denna s.k. labour-hoarding gjorde att en snabb produk­tionsökning var möjlig att genomföra utan ökad sysselsättning. Därige­nom uppmättes en stark produktivitetsökning i början av återhämtningen. I dagsläget finns en betydligt lägre arbetskraftsreserv inom företagen. Även om den tekniska utvecklingen och omfattande rationaliseringsåt­gärder ökat produktionsmöjlighetema vid ett givet antal anställda torde en mer varaktig produktionsökning i dagsläget medföra en snabbare och större sysselsättningsuppgång. TUl en början stiger främst antalet arbetade timmar per sysselsatt. Medelarbetstiden steg med 1 % under 1993 till följd av ett ökat övertidsuttag och en kraftigt minskad sjukfrånvaro.

59

Medelarbetstiden förväntes fortsatte öka under 1994. Det hänger samman med en minskning av antalet semesterdagar och ett större övertidsuttag främst inom industrin. Att det finns en stor potential att öka arbetstiden för de redan sysselsatte kan ufläsas i stetistiken för antalet undersyssel-satte, dvs. personer som skulle vilja arbete mer men hindras av arbets­marknadsskäl. Detta antal steg från 182 000 personer 1990 till 307 000 1993. I ett andra skede börjar antalet sysselsatte att stiga. Det totala ante­let sysselsatte förväntas nå botten under det förste halvåret i år. År 1995 växer det totala antalet sysselsatta personer, även mätt som årsgenom­snitt. Då beräknas framtidsförväntningaraa ha stärkts så ntycket att me­delarbetstiden bör kunna reduceras något.

Ibbell 6.1  Antalet sysselsatta i olika branscher

TUsentol personer (i åldrama 16-64 år)

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Nivå

Förändring från föregående år

1992

1993

1994

1995

Sysselsätming

Jord- och skogsbruk

141

-6

-5

-2

Industri

841

-62

26

30

Byggnadsverksamhet

272

-30

-24

-1

Privata tjänster

1 561

-67

-9

46

Kommunal verksamhet

1 161

-52

-34

-16

Stadig verksamhet

203

-4

-5

-2

Totalt

4 185

-221

-52

56

Arbetskraft, totalt

4 423

-103

-69

26

Arbetslösa

236

120

-17

-30

% av arbetskraften

5,3

8,2

8,0

7,2

Personer i arbetsmarknads-

politiska åtgärder

165

184

263

264

% av arbetskraften

3,7

4,3

6,2

6,2

I prognosen över arbetsmarknadens utveckling 1994-1995 antas att åtgärdema kommer igång successivt 1994, men att det ändå tar hela kalenderåret att nå upp till "ftill åtgärdsvolym". Vid slutet av 1994 beräknas åtgärdema omfatta ca 280 000 personen

För det andra halvåret 1995 finns inga beslut om åtgärden I takt med en ökad reguljär sysselsättning antas att åtgärdsvolymen dras ned något. Anm.: Det totala antalet sysselsatta 1992 inkluderar en korrigeringspost på 8000 personen Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och Finansdepartementet.

Antalet sysselsatta föll inom samtliga sektorer 1993, vilket framgår av tebell 6.1. Inom industrin upphörde dock sysselsättningen att sjunka un­der det andra halvåret. Sedan toppen i början av 1989 har industrisyssel­sättningen fallit med drygt 260 000 personer eller 26 %. Mot bakgrand av den lediga kapacitet som finns inom företegen och en ökad mede-arbetstid beräknas produktionsökningen endast leda till en måttlig upp­gång i antalet sysselsatta 1994. Under hösten 1994 väntas mer omfattande personalrekryteringar starta. Antalet sysselsatta inom byggnadsverksam­heten beräknas fortsätta minska i samma takt 1994 som under 19921993 till följd av fallet i bostadsbyggandet och låga byggnadsinvesteringar in­om näringslivet. Under 1995 förväntas sysselsättningsnedgången bromsas upp. Inom den privata tjänstesektom bedöms sysselsättningen inom de

60

delbranscher som främst vänder sig mot industrin börja öka 1994, medan utvecklingen av de hemmamarknadsorienterade delbranschema väntas bli svagare. Av tjänstesektoms produktion är minst 1/4 direkt sammankopp­lad med aktiviteten i industrin. År 1995 börjar sysselsättningen i hela tjänstesektom åter att stiga. I den kommunala sektom fortsätter anpass­ningen av verksamheten till de nya ekonomiska föratsättningama. Syssel­sättningen väntas falla i något långsammare takt 1994 jämfört med 1993. Nedgången bedöms successivt avte 1995.

Tabell 6.2 Produktion och sysselsättning i timmar

Årlig procentuell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1989

1990

1991

1992

1993

1994

1995

Näringslivet

Produktion

Sysselsättning

Produktivitet

2,7 1,4 1,3

1,9 0,4 1,5

-1,8

-3,4

1,7

-0,9 -4,0 3,3

-1.1 -5,0 4,1

3,4 0,9 2,5

4,2 2,2 2,0

Industri

Produktion

Sysselsättning

Produktivitet

1,0 -2,0 3,1

-0,6

-2,2 1,6

-5,5 -6,3 0,9

-0,7 -7,0 6,7

1,8 -6,7 9.1

8,5 4,8 3.5

6,1

3.5 2,5

Byggnadsverksamhet Produktion Sysselsättning Produktivitet

7,7 5,7 1,9

0,3 0,0 0,3

-0,2 -2,3 2,1

-0,7 -9,5 9,8

-8,5

-10,2

1,9

-8,0 -8,5 0,5

1.0

-0.5

1.5

Privata tjänster Produktion Sysselsättning Produktivitet

2,7 3,0 -0,3

3,4 2,1 1,3

0,4 -1,7 2,1

-1,0 -1,5 0,6

-2,2

-3,3

1,2

2,3 1.0 1,3

3,8 2,7 1,1

Offentliga tjänster

Produktion

2,2

2,0

0,3

-2,4

-2.8

-0.4

-0,7

Totalt

Produktion

Sysselsättning

Produktivitet

2,6

1,4 1,1

1.7 0.7 0,9

-1.3

-2,3

1,0

-1.7

-3.4

1.8

-1.8 -4,2 2,6

2,5 0,2 2,3

3.1 1.2 1.9

Källor: Konjunkmrinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Sammanteget beräknas det totala antalet sysselsatta fortsätta att minska 1994, till följd av fortsatte neddragningar inom byggnadsverksamheten och den kommunala sektom. Det motverkas delvis av att antalet syssel­satte inom de konkurrensutsatta delaraa av ekonomin börjar öka succes­sivt under loppet av 1994. År 1995 beräknas det totala antalet sysselsatta öka med drygt 50 000 personen Sysselsättningen stimuleras av de änd­ringar som genomförts i arbetsrättslagstiftningen, där prov- och visstids-anställning underlättats samt av det införda generella anställningsstödet (GAS) som subventionerar nyanställd arbetskraft. GAS innebär en sänk­ning av arbetsgivaravgiftema med 15 procentenheter för antalet anställda utöver den nivå som rådde i september 1993. Nedsättningen gäller under kalenderåret 1994.

Produktiviteten steg med 4 % inom näringslivet 1993. Den kan dock vara överskattad till följd av tidigare nämnda stetistikproblem. I takt med att antalet sysselsatta börjar öka förväntas produktivitetsutvecklingen

61

bromsas något. Produktiviteten beräknas öka med knappt 2 1/2 % 1994    Prop. 1993/94:150 och 2 % 1995. En osäkerhet i bedömningen är humvida produktivitets-    Bilaga 1.1 potentialen inom industrin kan vara större än beräknat 1994 och att pro­duktionsökningen i så fall kommer att föranleda en mindre uppgång i an­talet arbetade timmar.

Hela nedgången av arbetskraftsutbudet under lågkonjunkturen förklaras av ett sjunkande arbetskraftstal, eftersom befolkningen i åldrama 1664 år samtidigt steg. Detta avspeglas också i en kraftig uppgång av de latent arbetssökande, dvs. de som vill och kan arbeta men inte aktivt söker ar­bete. År 1990 deltog 84 % av befolkningen i arbetskraften, vilket i ett historiskt perspektiv är ett högt arbetskraftsdeltegande. År 1993 hade AK-talet sjunkit till 79 %. Den största nedgången av AK-talet har skett bland de yngre åldersgrappema, vilket förklaras av att de ovan nämnda utbild­ningsåtgärderna (arbetsmarknadsutbildning, UP och ALU) delvis är kon­centrerade till ungdomar samt av ökningen av antalet studerande i den reguljära utbildningen. De som deltar i dessa åtgärder räknas inte in i arbetskraften.

Arbetskraftsutbudet väntas fortsätta falla 1994 med ca 1 1/2 % till följd av den fortsatt svaga efterfrågan på arbetskraft. Eftersom befolkningen i arbetsför ålder förväntas öka med ca 0,5 % per år innebär det en ytter­ligare neddragning av AK-talet. Av utbudsnedgången förklaras dock 2/3 av ett successivt ökat deltagande i de ovan nämnda arbetsmarknads­politiska åtgärderaa, se tebell 6.3. År 1995, när antalet sysselsatta åter ökar, beräknas utbudet av arbetskraft stiga. Dels finner fler det mödan värt att aktivt söka arbete, dels antas att en avveckling av de arbetsmark­nadspolitiska utbildningsåtgärderna inleds. De som lämnar dessa åtgärder kommer åter att räknas in i arbetskraften.

liibell 6.3  Procentuell förändring av arbetskraftsutbudet

Därav bidrag frän utbudspäverkande arbetsmarknadspolitiska ätgärder

1992

1993

1994

1995

Arbetskraft

-2,3

-2,3

-1,6

0,6

Därav bidrag från åtgärder:

Arbetsmarknadsutbildning

-0,6

0,8

-0,3

0,0

Ungdomspraktik

-0,5

-0,8

-0,3

0,2

Arbetslivsutveckling

-0,8

-0,4

0,1

Källor: Arbetsmarknadsstyrelsen och Finansdepartementet.

Det finns sannolikt en stor potential för fortsatte ökningar av arbets­kraftsutbudet i ett medelfristigt perspektiv. Anpassningarna till de utbuds-stimulerande stmkturella reformer som genomförts de senaste åren, t.ex. skattereformen och sänkt ersättningsnivå i sjukförsäkringen, har troligen fördröjts av den svaga efterfrågan på arbetskraft. Utbudsökningama för­väntas ske både genom en trendmässigt ökad medelarbetstid från de per­soner som redan är sysselsatta samt ett inflöde av personer till arbetskraf­ten. Uppgången i medelarbetstid de närmaste åren kommer sannolikt mot­verkas av en successiv återgång av andelen övertidstimmar till en lägre, mer normal nivå. Inflödet av personer till arbetskraften kan ske genom

62

att deltagare i åtgärder utanför arbetskraften, latent arbetssökande och andra får arbete eller blir aktivt arbetssökande. Dessutom leder en ökning av den faktiska genomsnittliga pensionsåldem till ett högre utbud, vilket bl.a. kan ske om färre erhåller förtidspension. Antalet nybeviljade förtids­pensioner har ökat från 50 000 år 1991 till 62 000 personer år 1993. Un­der resten av 1990-talet torde antalet nya förtidspensioneringar kunna sjunka, med hänsyn till de stora volymer som uppnåtts under lågkonjunk­turen.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

6.2  Öppen arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Den öppna arbetslösheten har ökat dramatiskt i Sverige under 1990-talet. I det överhettede arbetsmarknadsläge som rådde under 1989-1990 pres­sades den öppna arbetslösheten ned till rekordlåga 1 1/2 %, vilket var be­tydligt under den arbetslöshet som är förenlig med icke accelererande in­flation (NAIRU). Sedan våren 1990 har den öppna arbetslösheten stigit kontinuerligt. I takt med att efterfrågan i ekonomin föll ökade arbetslös­heten i en allt snabbare takt. Antalet öppet arbetslösa steg från 75 000 personer 1990 till 356 000 1993. Det motsvarar en ökning av den öppna arbetslösheten från 1,7 % till 8,2 %. Ökningen i arbetslösheten har sam­tidigt motverkats av att deltagandet i olika arbetsmarknadspolitiska åtgär­der stigit kraftigt under samma period. År 1993 deltog ca 184 000 perso­ner i sådana åtgärder, vilket motsvarar 4,3 % av arbetskraften.

Diagram 6.3 Öppet arbetslösa samt personer i konjunkturberoende arbetsmark­nadspolitiska ätgärder

Tusental personer 700-

600

500

400

3001

200

100

O

1----- 1----- 

:

----- 1----- 1---- 1----- 1---- 1---- 1----- 1---- 1----- 1---- 1---- 1---- 

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Anm.: Arbetslösheten är omräknad till 1993 års definition enligt AKU. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

63

Arbetslösheten har ökat snabbare bland män än bland kvinnor, till skill-    Prop. 1993/94:150 nad från utvecklingen i början av 1980-talet. I början av 1994 var arbets-    Bilaga 1.1 lösheten ca 3 1/2 procentenheter högre bland män. Det förklaras av att sysselsättningen hittUls fallit kraftigast inom industrin och byggnadssek-tom som båda är mansdominerade näringar. Dessutom deltar relativt sett fler kvinnor i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Arbetslösheten är högst bland de yngre åldersgrappema. Trots den snabba expansionen av åtgärder rikted mot ungdomar steg arbetslösheten 1993 fill 19 % inom åldersgmppen 16-19 år och 18 % för 20-24 åringar, se tebell 6.4.

lbell 6.4 Relativ arbetslöshet i olika åldrar

Procentandel av arbetskraften i respektive åldersgrupp

1985

1986

1987

1988

1989

1990

1991

1992

1993

16-19 år 20-24 år 25-54 år 55-64 år

Totalt

4,6 6,3 1,9 4,0

2,8

4,1 6,2 1,9 3,4

2,7

4,0 4,6 1,5 2,1

2,1

3,5 3,6 1,3 1,7

1,8

3,4

3,1 1.1 1.3

1,5

5,1 3,1 1,2 1,5

1,7

7,5 6,1 2,3 2,1

2,9

11,6

11,5

4,5

3,2

5,3

19,2

18,1

7,1

5.5

8,2

Anm.: Siffroma för åren 1985 och 1986 är inte helt jämförbara med värden för åren därefter på grund av omläggning av mätmetod i AKU från år 1987. Ännu en omläggning skedde januari  1993.  För att skapa jämförbarhet är därför nivån preliminärt justerad fno.m. 1987. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Antalet långtidsarbetslösa har ökat på ett oroväckande sätt under denna lågkonjunktur I Sverige definieras långtidsarbetslöshet som personer som varit öppet arbetslösa i mer än sex månader. Det skiljer sig från den gängse intemationella definitionen där långtidsarbetslöshet uppkommer efter tolv månaders öppen arbetslöshet. Sverige kan därmed sägas ha en bredare definition. Å andra sidan måste personer som deltagit i en arbets­marknadspolitisk åtgärd vara öppet arbetslösa i ytterligare sex månader för att klassificeras som långtidsarbetslösa. Under föregående lågkonjunk­tur uppgick den genomsnittliga andelen långtidsarbetslösa av det totala antalet öppet arbetslösa till ca 30 %. Andelen långtidsarbetslösa har ökat kontinuerligt i denna lågkonjunktur. Andelen steg från 16 % 1990 till 32 % 1993. I början av 1994 hade långtidsarbetslösheten ökat till drygt 39 %.

Det vore önskvärt att kunna relatera den ovan redovisade andelen lång­tidsarbetslösa till uppgifter om hur många som varit utan en reguljär sys­selsättning i mer än tolv månader. Dels skulle det kunna ge ett långtidsar­betslöshetsbegrepp i linje med omvärldens, dels visa hur hög randgången mellan öppen arbetslöshet och olika åtgärder är.

Ju högre andelen långtidsarbetslösa blir, desto större är riskeraa att arbetsmarknadens funktionsförmåga försämras och lönebildningen för­svåras. Löneökningar dämpas i mindre grad av lång- än av korttidsarbets­löshet. Om de arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa inriktas på de långtids­arbetslösa så minskar risken för att åtgärderaa får samhällsekonomiskt ofördelaktiga effekter på lönebildningen i form av förhindrade eller för-

64

dröjda löneanpassningar. Fokuseringen på en aktiv arbetsmarknadspolitik i Sverige syftar just till att minimera långtidsarbetslöshet, passivisering och utslagning från arbetsmarknaden. Om arbetskraftsreservens kompe­tens kan höjas med hjälp av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema får de snarare en positiv effekt på lönebildningen genom att de som står utanför den reguljära sysselsättningen är/blir tillräckligt konkurtenskraftiga för att kunna påverka lönebildningen i en dämpande riktning.

lYibell 6.5 Antal personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder

IXisental, genomsnitt per år

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1988

1989

1990

1991

1992

1993

Utanför arbetskraften

Arbetsmarknads-

utbildning

40

42

39

59

86

53

Ungdomspraktik

22

58

Arbetslivsutveckling

35

/ arbetskraften

Beredskapsarbete

14

10

8

11

16

14

Ungdomslag

10

5

3

10

9

-

Avtalad inskolningsplats

2

1

2

3

4

1

Rekryteringsstöd

5

3

2

5

14

9

Utbildningsvikariat Företagsutbildning

3

4

3

1 4

8 6

10 3

Åtgärder för arbets-

handikappade

84

85

88

86

85

84

Totalt

158

150

145

179

250

267

Andel av arbets­kraften'*

1,7

1.4

1,2

2,0

3.7

4.3

' T.o.m 30 juni 1989 ungdomslag. Den 1 juli 1989 juni 1992 särskild inskolnings­plats.

 Utbildning vid permitteringshot, flaskhalsutbildning m.m. Omräknat till heltidsutbil-dade. ' Samhall, lönebidrag. Arbetsmarknadsinstitutet och offentligt skyddat arbete.

Samtliga åtgärder exkl. arbetshandikappade. Arbetskraften omräknad till 1993 års AKU-definition. Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen.

Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema har stigit i takt med arbetsmarknadens försvagning. Andelen personer i åtgärder (exkl. arbetshandikappade) uppgick till 4,3 % 1993, vilket är ca 3 procenten­heter mer än under 1990, se tabell 6.5. Till skillnad mot tidigare lågkon­junkturer har tyngdpunkten förskjutits mot en större andel s.k. utbild­ningsinsatser. Av de ca 242 000 personer som deltog i någon arbetsmark­nadspolitisk (exkl. företagsutbildning) åtgärd det förste kvartalet 1994 av­såg drygt 80 % arbetsmarknadsutbildning, ALU eller UP. Därtill har den ordinarie utbildningen utökats av arbetsmarknadsskäl. Budgetåret 1992/93 utnyttjade 15 000 personer dessa extra utbildnmgsmöjligheter, främst i form av ett tredje gymnasieår. För innevarande budgetår beräknas ca 67 (KX) personer delte i den utökade ordinarie utbildningen. Denna nivå väntas öka ytterligare något under det kommande budgetåret.

Trots en produktionsökning 1994 beräknas arbetsmarknadsläget vara fortsatt svagt. 1 avsnitt 6.1 beskrevs den förväntade utvecklingen av an­talet sysselsatte och utbudet av arbetskraft under prognosperioden. Ut-

65

vecklingen av den öppna arbetslösheten är dessutom avhängig av i vilken Prop. 1993/94:150 takt och till vilken nivå de arbetsmarknadpolitiska åtgärderaa kan byggas Bilaga 1.1 ut. Den öppna arbetslösheten förväntas sjunka till 8 % i år. Då bedöms de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema omfatte 280 000 personer vid 1994 års slut. Dette är lägre än den politiska ambitionsnivå som uttrycks sena­re i denna proposition (bilaga 10) avseende mer än 300 000 personer un­der budgetåret 1994/95. Om Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) lyckas med att bygga ut åtgärdema till den politiska ambitionsnivån skulle det med­föra att den öppna arbetslösheten sjunker kraftigt. Utvecklingen under 1992 och 1993 har emeUertid visat på avsevärda trögheter när det gäller utbyggnaden av åtgärderaa, varför det inte kan uteslutas att det blir svårt att nå de här prognosticerade åtgärdsvolymema på 280 000 personer. Den hittills högsta registrerade åtgärdsvolymen nåddes under febraari må­nad 1994 då ca 248 000 personer deltog i olika arbetsmarknadspolitiska ätgärder (exkl. företegsutbildning). I prognosen antas, som en följd av en ökad reguljär sysselsättning, att åtgärdsvolymen minskar något under det andra halvåret 1995. Samtidigt medför en ökad sysselsättning att den öppna arbetslösheten kan minska till 7,2 % 1995. Därmed kommer sum­man av den öppna arbetslösheten och andelen i åtgärder att sjunka från 14,1 % 1994 tUl 13,4 % 1995. Det föratsätter att det i genomsnitt deltar 263 000 respektive 264 000 personer i någon typ av åtgärd 1994 och 1995, vilket motsvarar 6,2 % av arbetskraften. I takt med en stigande ordinarie sysselsättning torde åtgärderaas mix ändras mot ett ökat inslag av matchningsåtgärder, dels i form av intensifierad arbetsförmedling, dels ett utökat inslag av åtgärder som mer direkt syftar till ett ordinarie arbete t.ex. rekryteringstöd.

Nedgången i arbetslöshet kan komma att kännetecknas av avsevärda trögheter även i ett medelfristigt perspektiv med förhållandevis god till­växt. Det bör dock observeras att även om nedgången i den öppna arbets­lösheten blir relativt måttlig, kommer allt fler personer successivt att sys­selsättas på den ordinarie arbetsmarknaden.

66

7  Löner

Flexibiliteten på arbetsmarknaden kommer att vara avgörande för ut­vecklingen under såväl prognosperioden som resten av 1990-talet. En mycket viktig faktor i dette sammanhang är lönebildningen. En fortsatt svag efterfrågan på arbetskraft kommer att hålla tillbaka löneökningama något under prognosperioden. Svenska erfarenheter av hur lönebildningen fungerar vid detta arbetsmarknadsläge är emellertid begränsade, varför denna löneprognos måste betraktas som ovanligt osäker Den genomsnitt­liga lönen beräknas öka med 3 % 1994 och 3 1/4 % 1995. De olikartade utvecklingstendensema för ekonomins delar förväntas avspegla sig i löne­bildningen. Industrins löner väntas öka med 1 resp. 1 1/2 procentenheter mer än genomsnittet under prognosperioden.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.1

7.1   Lönebildningen i Sverige i ett historiskt perspektiv

Svensk lönebildning käimetecknas av nominallönestelheter nedåt, hög reallöneflexibilitet och små lönedifferenser Utjänmingen av lönerelatio­nerna hänger samman med den centrala samordningen av lönebildningen, som har varit det mest utmärkande draget i det svenska löneförhandlings­systemet sedan 1950-talet.

Diagram 7.1  Lönespridningen i Sverige

Index 1972=100

1

180 160-140-120-

Arbetare   1

.....       ---

1   ~:.>V   

100-

Tj

ä

nstem

ä

n

\--

__,.-------Mm_

80-60

1 ' ' ' 1 ' ' ' 1.......................... 1 ' ' ' 1........................ 1 . , , 1 , , ,

1958   1962   1966   1970   1974   1978   1982   1986   1990

Anm.: Lönespridningen visar hur mycket lönema inom en grupp arbetstagare skiljer sig från medellönerna i gruppen. Före 1972 saknas individuppgifter för "arbetare" varför lönespridningen visar skillnaden mellan olika avtalsområdens medellöner och hela SAF-områdets. Källa: Svenska Arbetsgivareföreningen.

67

Prop. 1993/94:150 Principema för lönebUdningen började förändras fro.m. 1960-talets Bilaga 1.1 mitt. Lönedifferentiering utifrån en värdering av arbetets art och svårig­hetsgrad förbyttes i låglönepolitiska satsningar som medförde en kraftig utjämning av lönema. Av diagram 7.1 framgår att lönespridningen halve­rades för arbetare mellan 1965 och 1976. Successivt började arbetsgivar­nas motstånd mot relativlönemas utveckling och mot centrala löneför­handlingar att öka. Under 1980-talet började lönespridningen åter stiga genom att de centrala låglönesatsningama kompenserades alltmer via branschvisa och lokala avtal. Löneförhandlingar på flera olika nivåer drev upp de totala nominella löneökningaraa i det överhettade arbetsmarknads­läge som rådde mot 1980-talets slut. En alltför hög löneökningstakt i för­hållande till produktivitetsutvecklingen medförde att industrins konkur­renskraft urholkades.

7.2  Utvecklingen under 1990-1993

Den intemationella tillväxten dämpades 1990, vilket bidrog till att för­stärka exportnedgången. Efterhand försvagades den inhemska efterfrågan kraftigt. Läget på arbetsmarknaden försämrades därför successivt. Syssel­sättningsfallet inom industrin startade redan i början av 1990. Löneök­ningstakten dämpades markant när hela arbetsmarknaden slöt tvååriga s.k. Rehnbeigsavtal för 1991 och 1992. Totalt sett ökade lönema i ge­nomsnitt med 5,6 % 1991 och 3,7 % 1992. Under 1992 skedde en ned­växling av inflationstakten. Med hänsyn till den kraftiga försvagningen av arbetsmarknaden som ägde ram under loppet av 1991 och 1992 synes Rehnbergsavtalet ha lett till högre löneökningar 1992 än vad arbetsmark­nadsläget i annat fall skulle ha gett upphov till. Däremot är det troligt att Rehnbergsavtalet medförde en större sänkning av löneökningstakten 1991 än vad som skulle inträffat i annat fall.

Enligt preliminära beräkningar ökade timlönema med i genomsnitt 3,9 % 1993. De avtalsmässiga höjningaraa inkl. s.k. överhäng från tidi­gare avtal uppgick till ca 1 % 1993, vilket iimebär att löneglidningen sva­rade för ytterligare 3 procentenheter. Därmed tilltog löneökningstakten 1993 jämfört med 1992, samtidigt som arbetsmarknaden fortsatte att för­svagas kraftigt. Traditionella löneekvationer baserade på historiska svenska data indikerar att löneutvecklingen är mycket mer känslig för arbetsmarknadsläget och att de nominella löneraa skulle varit avsevärt lägre eller t.o.m. sjunkit 1993.

Till en del förklaras de genomsnittliga löneökningaraa 1992 och 1993 av en rad tillfälliga faktorer som följer av sammansättningsförändringar i sysselsättningen, avgångsvederlag, förmånliga villkor vid förtidspensio­nering och ändrad övertidsandel. Sammanteget betecknas dessa tillfälliga effekter här för stmkturell löneglidning. I kapitel 15.1 analyseras den strakturella löneglidningen närmare. Uppskattningsvis förklaras knappt en procentenhet av löneutvecklingen 1993 av en stmkturell löneglidning, vilket innebär att 3 % utgör en underliggande löneökning. Omfattningen

68

av den strakturella löneglidningen torde varit minst lika stor 1992, vilket innebär att den underiiggande löneökningstakten tilltog från 2 1/2 % 1992 till 3 % 1993. Utvecklingen måste uppfattas som oroväckande då teorier om jämviktsarbetslöshet anger att löneökningstakten borde falla så länge arbetslösheten befinner sig över den naturiiga arbetslöshetsnivån (NAIRU = non accelerating infiation rate of unemployment). Samtidigt råder det viss osäkerhet om löneutvecklingen utifrån olika statistikkällor. Uppgifter ovan om löneutvecklingen är baserade på förändringen av den utbetalda lönesumman och antalet arbetade timmar och denna statistik visar på en betydligt högre löneglidning än vad den s.k. förtjänststetistiken indikerar. Enligt den kortperiodiska lönestetistiken steg lönen sammanteget med 3 % 1993 och löneökningstakten sjönk mellan 1992 och 1993. Förtjänst­statistiken inkluderar endast en del av de ovan nämnda tillfälliga effekter­na. Stetistiken är också relativt ny, varför det är svårt att värdera dess tillförlitlighet. Det kan dock inte uteslutas att den genomsnittliga löneut­vecklingen utifrån lönesummeberäkningaraa är överskatted 1993.

Tabell 7.1  Timlöner och arbetskraftskostnader

Årlig procentuell förändring

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Samtliga löntagare Avtal           Löne-

Timför-

Industriarbetare

Avtal

Löne-

Timför-

Sociala

Arbets-

glid-

tjänst

glid-

tjänst

kost-

krafts-

ning

ning

nader

kostnader

1980

7,8

1,7

9.5

6,1

3,2

9,3

0,8

10,2

1981

6,3

2,8

9,1

5.9

4,2

10,1

0,5

10,7

1982

4,6

1,7

6,3

4,1

3,5

7,6

0.2

7,8

1983

4,6

1,9

6,5

3,8

2,9

6,7

2,4

9,3

1984

5,6

2,4

8,0

6,2

4,1

10,3

-0,1

10,2

1985

4,1

3,4

7,5

3,8

3.7

7,5

0,2

7,7

1986

6.0

2,5

8,5

3,9

3,5

7,4

0,0

7,4

1987

3,5

3,2

6,7

6,4

0,6

7,0

1988

4,2

2,5

6,7

3,4

5,0

8,4

0,0

8,4

1989

6,3

3,5

9,8

4,5

5,6

10,1

0,6

10,8

1990

6,1

3,7

9,8

2,8

6,7

9,5

-0,6

8,8

1991

2,8

2,8

5,6

2,3

3,2

5,5

2,0

7,6

1992

2,6

1,1

3,7

2,6

1,9

4,5

-0,3

4,2

1993

0,9

3,0

3,9

0,8

2,5

3,3

-3,1

0,1

1994

1,3

1,7

3,0

4,0

4,0

1995

3.3

4,7

4,7

Anm.: Uppgifterna för samtliga löntagare baseras på lönesummestatistik. Uppgiftema för industriarbetare grun­das pä förtjänststatistik. Förtjänststatistiken har i förekommande fell kompletterats med engångsbelopp, som ej ingår i SCB:s statistik. Avtalskonstruktionen för industriarbetare 1987 omöjliggör en meningsfull uppdelning på avtal och löneglidning. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

7.3   Utvecklingen under prognosperioden

När de nya avtalen slöts 1993 hade arbetsmarknadens parter delvis nya föratsättningar att ta hänsyn till. För det första kan en rörlig växelkurs göra det direkta sambandet mellan höga nominella löneökningar och för­sämrad konkurrenskraft otydligare. Det är därför viktigt att arbetsmark­nadens paner uppfattar den ekonomiska politikens inriktning på prisstabi-

69

15 Riksdagen 1993/94. I samL Nr 150

litet som trovärdig, så att de inte antar att en ofördelaktig kostnadsutveck-    Prop. 1993/94:150 ling kommer att kortigeras av växelkursen. För det andra kan en låg in-    Bilaga 1.1 fiationstakt tillsammans med nominallönestelheter nedåt och löneföljsam-het mellan olika sektorer försvåra de relativlöneförändringar som behövs för en effektiv omallokering av arbetskraften.

Under 1993 slöt nästan hela arbetsmarknaden nya tvååriga löneavtal. För 1994 medför avtalen en löneökning på ca 1 1/4 %. Att bedöma löne­glidningen är förenat med ovanligt stor osäkerhet. Fyra frågor står i för­granden: Den första frågan gäller hur känslig lönebildningen är för ar­betsmarknadsläget. Den andra frågan rör hur anpassningsprocessen fun­gerar vid en låg inflationstakt i en ekonomi som tidigare haft tydliga nominallönestelheter nedåt. Den tredje frågan avser om de relativa lö­neraa konuner att anpassas med hänsyn till efterfrågan och utbud på olika delarbetsmarknader eller om lönefölj samheten kommer att vara fortsatt stor mellan sektorer, branscher och individer. Den Qärde frågan gäller hur stor den "omvända" stmkturella löneglidningen kommer att vara när sysselsättningen successivt börjar öka igen.

Erfarenhetema från andra länder indikerar att långtidsarbetslösa har en mycket begränsad återhållande effekt på löneökningama. Därmed finns det risk för att löneökningaraa kan tillta även vid en förhållandevis liten minskning av arbetslösheten. Under 1993 steg andelen långtidsarbetslösa till 32 %, mätt som årsgenomsnitt. Denna andel har fortsatt att öka kon­tinuerligt och uppgick i början av 1994 till drygt 39 %. Detta kan jäm­föras med utvecklingen vid 1980-talets början då andelen långtidsarbets­lösa som högst var ca 30 %. Trots den prognosticerade utbyggnaden av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa är det sannolikt svårt att undvika en viss ytterligare uppgång av långtidsarbetslösheten under prognosperio­den. De svenska erfarenheteraa av hur lönebildningen fimgerar vid hög arbetslöshet är inycket begränsade. Den höga löneökningstakt som upp­mättes 1993, relativt arbetsmarknadsläget, inger oro i detta avseende. En viktig faktor är om långtidsarbetslöshet och därmed förknippade risker till definitiv utslagning kan begränsas genom en aktiv arbetsmarknadspolitik inkl. UtbUdning och omskolning av olika slag. Å andra sidan kan det inte uteslutas att omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärder och därmed lägre öppen arbetslöshet kan fördröja och förhindra löneanpassningen.

Enligt teorier om jämviktsarbetslöshet skall anpassningen mot en lägre arbetslöshet ske, som nänmts, genom en kontinueriigt sänkt löneöknings­takt. Om nominallönestelheter nedåt innebär ett golv för löneöknings­takten kan marknadsmässiga relativlöneförändringar resultera i en till­tagande löneökningstakt när efterfrågan på arbetskraft åter ökar. Hus­hållens förväntningar av den framtida inflationsutvecklingen har sedan slutet av 1991 legat relativt konstant kring 2 %. Inflationsförväntningama bland placerare på obligationsmarknaden var under samma period 12 procentenheter högre. Det är inte självklart att de inflationsförväntningar som styr förhandlingar och beslut rörande lönebUdningen är lika låga som hushållens. Om dessa implicita inflationsförväntningar ännu inte justerats ned på samma sätt, men kommer att falla, tenderar det att ge successivt lägre löneökningar. Vid en varaktig inflationstakt på ca 2 % kan den

70

långsiktiga löneökningen väntas uppgå till ca 3 1/2 4 %, givet en    Prop. 1993/94:150

rimlig långsiktig produktivitetstillväxt.

Bilaga 1.1

Den pågående utvecklingen mot mer lokalt bestämda löner kan väntas underlätte relativlöneförskjutningar. Bl.a. förstärks kopplingen till den enskildes produktivitetsutveckling vid en företegsvis lönebildning. Av­vägningar mellan löne- och sysselsättningsutveckling inom företeg eller branscher torde också vara tydligare ju mer lokal lönebildningen blir. Å andra sidan försämras föratsättningama för centralt samordnade överens­kommelser om löneåterhållsamhet av den typ som år 1990 åstedkoms ge­nom Rehnbergsavtalet.

Sannolikt kommer en del av de faktorer som medför en strakturell lö­neglidning när sysselsättningen minskar att ge motsvarande lönesänkning­ar när sysselsättningen åter ökar. Sysselsättningens sammansättning ändras t.ex. genom att andelen yngre åter ökar och därtill torde avgångs­vederlag inte längre betalas ut. Dessa effekter drar troligen ned löneök­ningstakten något 1995 (och även efter prognosperiodens slut). Uppskatt­ningsvis kommer den genomsnittliga löneutvecklingen vara ca 1/2 pro­centenhet lägre 1995 till följd av en omvänd strakturell löneglidning.

Sammanteget beräknas de totala nominella löneökningama till 3 % 1994 och 3 1/4 % 1995. Nedrevideringen av löneprognosen för 1994 jämfört med den preliminära nationalbudgeten förklaras av uppskattning-araa av den stmkturella löneglidningens storlek avseende 1993. I prog­nosen förväntas den underliggande löneökningstakten vara densamma år 1993 och 1994. När efterfrågan på arbetskraft ökar 1995 tilltar också löneökningstakten något, främst inom den konkurrensutsatta sektom. Inom industrin väntas lönema öka med 1 resp. 1 1/2 procentenheter mer än för ekonomin som helhet. Om löneutvecklingen inom industrin sprids till övriga sektorer blir sannolikt den genomsnittliga timlöneökningen högre än vad som är förenligt med en låg inflation, vilket i så fall riske­rar leda till att den ekonomiska återhämtningen avbryts i förtid.

Inom OECD-området beräknas lönema inom tillverkningsindustrin öka med knappt 3 resp. 3 1/2 % under prognosperioden. Den svenska indu­strins löner stiger därmed något snabbare. Tillsammans med effekter av deprecieringen av den svenska kronan, en stark produktivitetsutveckling och sänkte arbetsgivaravgifter medför löneutvecklingen att den relativa enhetsarbetskostnaden (RULC) ändå kan sjunka med mer än 20 % mellan 1992 och 1995. Utvecklingen under 1994 och 1995 innebär dock en viss försvagning av konkurtenskraften.

71

Diagram 7.2  Nominell timlön inom industrin

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Å

rlig procentuell f

ö

r

ä

ndring 12

10 8 6

0"H----- 1--- 1--- '---- 1--- '---- 1--- '---- 1--- '---- 1- 

'--- T---- "-- 1-- 

1980  1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Anm.: OECD-länderna är sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrent till Sverige på världsmarknaden.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

72

8    Inflation

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 

8.1   Inflationstryck

Inflationstrycket i den svenska ekonomin är i dagsläget mycket lågt. Kon­sumentprisema ökade under första kvartalet i år med 1,1%. Exkluderas effekter av förändrade indirekta skatter och subventioner har prisema ökat med endast 0,6 %. Vanligtvis infaller en stor del av årets prishöj­ningar under just denna period. Under det senaste året har de svenska konsumentpriseraa ökat med 1,8 %, vilket innebär att den registrerade inflationstakten i Sverige är bland de lägste inom OECD-området. Detta är särskilt anmärkningsvärt med tanke på att kronan deprecierats med ca 20 % sedan november 1992.

Även om analysen utvidgas till att gälla investerings- och tillgångspriser blir tolkningen fortfarande att inflationstrycket är mycket lågt. Priseraa på byggnadsinvesteringar har fallit under de senaste två åren och ett fort­satt fall väntas i år. Även maskininvesteringar sjönk i pris 1992 men öka­de något under Qolåret. Tillgångsprisema föll hastigt under 1992, men under förra året skedde ett omslag. Småhusprisemas fall övergick i en stabilisering och inom vissa regioner rapporteras nu höjda priser Aktie­kurserna steg med drygt 50 % under loppet av förta året. Under början av 1994 har börskurseraa fluktuerat kraftigt. I mitten av april låg kurser­na i genomsnitt ca 5 % över nivån vid årsskiftet.

Att inflationen historiskt sett är mycket låg förklaras i huvudsak av tre faktorer, omläggningen av den ekonomiska politiken mot mer uttalad inflationsbekämpning, låg omvärldsinflation samt det faktum att den svenska ekonomin har genomlidit den allvarligaste lågkonjunkturen under efterkrigstiden. Under lågkonjunkturen har efterfrågan och inflationsför­väntningama pressats tillbaka samtidigt som företegens rörliga kostnader ökat i långsammare takt. Av särskilt intresse för fortsättningen är, föratom utvecklingen av omvärldsinflationen och inflationsförvänt­ningama, vilka effektema blir av ett ökat kapacitetsutnyttjande resp. av kronans kraftiga depreciering under 1992 och 1993.

Den tudelning som i viss mån präglar ekonomin skulle kunna leda till att kapacitetsrestriktioner tämligen snabbt gör sig gällande inom export­industrin. Sannolikheten för att industrin i allmänhet skall nå sitt kapaci­tetstak redan 1994 eller 1995 bedöms dock inte som stor, se kapitel 4. Basindustrin löper visserligen en viss risk att drabbas av utbudsbe­gränsningar, men i och med att denna sektor till stor del är väridsprista-gare är risken liten att höjda priser skall sprida sig till övriga ekonomin. Även om flaskhalsar kan uppkomma också i andra delar av industrin är . den nuvarande situationen väsentligt annorlunda jämfört med 1970- och 80-talet. Kopplingen mellan kapacitetsutnyttjande och inflation är sannolikt betydligt svagare än förat. När industrin tidigare slagit i kapacitetstaket har tUlgången på arbetskraft varit starkt begränsad. Detta har resulterat i kraftigt ökande lönekostnader och inneburit att kapacitet- . sutvidgande investeringar blivit mindre attraktiva.

73

När nu industrin närmar sig kapacitetstaket utgör inte arbetsmarknads- Prop. 1993/94:150 läget någon begränsning. Trots den relativt kraftiga tillväxt som prognos- Bilaga 1.1 ticeras för 1994 och 1995 väntes företagen te endast en liten del av den existerande arbetskraftreserven i anspråk. I kombination med fortsatt låga förväntede prisökningar väntas lönekostnaderaa därför öka långsamt. De genomsnittliga löneökningama beräknas uppgå till 3 % i år, för att nästa år stiga till 3 1/4 %. Produktiviteten inom näringslivet ökar under samma period med ca 2 % per år, vilket innebär att enhetsarbetskostnaden i genomsnitt ökar med 1 - 1,5 % per år. Produktivitetsförändringar antas dessutom slå igenom i konsumentprisema med en viss eftersläpning. Den kraftiga produktivitetsökningen under förra året bidrar därmed ytterligare till att sänka inflationstrycket i år

En annan viktig fråga gäller hur kraftig prisimpulsen kommer att bli av den tidigare deprecieringen av kronan. Kronans försvagning har medfört en automatisk höjning av relativpriset på importerade varor. För att för­svara sina marknadsandelar har utländska exportörer och inhemska im­portörer dragit ned sina marginaler Frågan är nu i vilken mån de kom­mer att återställa dessa under prognosperioden.

Särskilt betydelsefullt för hur de utländska exportörema agerar är i vilken mån deras marginaler före deprecieringen var så höga att lönsam­heten uppfattas som acceptabel även efter den marginalförsämring som nu skett. En annan faktor som sannolikt påverkar prissättningen är i vilken mån man räknar med att den reala svenska växelkursen i framtiden kommer att förstärkas. Detta kan ske antingen genom att den svenska in­flationen blir högre än i omvärlden, eller genom att den nominella växel­kursen stärks. I båda fallen skulle det bildas ett ökat utrymme för margi­nalhöjningar hos den utländske exportören.

Med hjälp av s.k. köpkraftspariteter och den faktiska växelkursen kan man beräkna hur den relativa prisnivån förhåller sig mellan olika länder En sådan jämförelse ger vid handen att prisnivån på konsumtion (offentlig och privat) år 1992 var ca 45 % högre i Sverige än genomsnittligt inom EU. En del av denna skUlnad beror på att den svenska mervärdesskatten är högre än i många andra länder. Med hänsyn teget till detta kvarstår dock en skillnad som sannolikt bidragit till att många utländska exportö­rer tidigare kunnat hålla högre priser på den svenska marknaden än i om­världen. Det skulle således finnas ett utrymme för dessa att krympa sina marginaler samtidigt som lönsamheten hålls kvar på en acceptabel nivå.

Om de utländska exportörema räknar med att kronan kommer att apprecieras eller att inflationen blir högre än i omvärlden finns samtidigt ett incitament för dem att under en övergångsperiod krympa sina margi­naler på ett sätt som inte är långsiktigt hållbart. En sådan förstärkning av den reala växelkursen, skulle då medföra att relativpriset på importerade varor sjönk successivt, vilket i sin tur skulle medge en ökning av de ut­ländska marginalema till en långsiktigt mer hållbar nivå. Den snabba pro­duktionsökning som prognosticeras inom svensk industri väntas i och för sig medföra en något snabbare prisuppgång inom denna sektor än i övriga ekonomin, men skillnaden gentemot omväriden väntas ändå bli relativt

74

liten. Något större utrymme till förstärkningar av de ufländska margina-    Prop. 1993/94:150

leraa torde inte skapas på detta sätt.

Bilaga 1.1

Den antagna apprecieringen av den svenska kronan på 4,5 % i år ger emellertid utländska exportörer möjligheten att stärka sina marginaler En ganska liten del av apprecieringen under 1994 väntas därför komma svenska konsumenter tillgodo. Under 1995 väntas en mindre del av den antagna apprecieringen av kronan resultera i höjda utländska marginaler. Samtidigt är den antagna apprecieringen betydligt mindre 1995 (drygt 1 % under loppet av året), vilket innebär att importpriseraa beräknas ge ett något störte bidrag till konsumentprisema dette ån Den kraftiga ned­växlingen av den svenska inflationen har också gjort det betydligt svårare för handelsledet i Sverige att vältra över de faktiska importprisökningar till konsumentema.

8.2  Inflationsförväntningar

Förväntningama om den framtida inflationen är av stor betydelse för den faktiska utvecklingen. Låga inflationsförväntningar medför t.ex. att lön-tagaraas krav på nominallöneökningar sjunker samtidigt som arbetsgivar­sidans motstånd mot kraftiga höjningar stiger Det är därför av största vikt att Riksbankens och regeringens låginflationspolitik uppfattas som trovärdig.

Förväntningama om framtida inflation kan uppskattas genom enkät­undersökningar, men också genom att studera räntenivåer på olika typer av räntebärande tillgångar.

Statistiska centralbyrån mäter månatligen hushållens inflationsförvänt­ningar. I diagram 8.1 visas överensstämmelsen mellan hushållens infla­tionsförväntningar och inflationen. Inflationsförväntningama är förskjutna 12 månader för att underlätta jämförelsen. Som synes har förväntningaraa på prisökningaraa under de närmaste 12 månaderaa sjunkit påtagligt sedan 1980-talet och under de två senaste åren legat mycket stabilt på mellan 2 och 3 %. Överensstämmelsen mellan inflationsförväntningaraa och förändringen av konsumentprisindex är mindre än mellan förvänt­ningama och förändringen av den s.k. nettoprisindexen. Detta förklaras sannolikt av att hushållen har mycket svårt att föratsäga förändringar i in­direkta skatter och subventioner. Sådana förändringar påverkar KPI men är bortrensade i NPI.

75

Diagram 8.1  Hushållens inflationsförväntningar

Inllationsf

ö

rv

ä

ntningar

:........... kft.... 

KPI

NPI

//\      Mm'%:/'

,M' ................. Orr-ky

I.................... 1.................................... 1....................... '........................................ -' ' 1 ''-' 1

Procent 14

12

10

8

6

4

2

O 1987    1988    1989   1990    1991    1992    1993   1994   1995

Anm.: Endast svar mellan O 15 % har beaktats. Källa: Statistiska centralbyrån.

Inflationsförväntningarna bland de största placeraraa på den svenska obligationsmarknaden mäts av Aragon Securities Fondkommission. Den förväntade genomsnittliga inflationstakten under de närmaste 2 åren upp­går enligt den senaste mätningen till 2,8 %. Enligt denna undersökning har inflationsförväntningama på två års sikt sjunkit kontinuerligt under det senaste året från drygt 4 % i febraari 1993. Även förväntningama om den genomsnittliga inflationen på 5 års sikt har sjunkit under det senaste året och uppgår enligt den senaste mätningen till 3,7 %. Resultatet bör emellertid tolkas med en viss försiktighet då urvalet är relativt litet.

Inflationsförväntningaraa kan också uppskattas genom att studera nomi­nella räntor under antagande om en viss realräntenivå. Skillnaden mellan den nominella räntan och den antegna realräntan kan ses som en indika­tion på den förväntade inflationen. Problemet är dock att uppskatte real­räntan. Från 19 april emitterar emellertid Riksgäldskontoret s.k. realrän­teobligationer med en löptid av 20 år. Genom att jämföra avkastnings­kravet på en realränteobligation av en viss löptid med en motsvarande nominell obligation erhålls en indikation på inflationsförväntningaraa.

Tidiga noteringar tyder på en realränta på ca 4 %. Då den nomineUa räntan på en l6-årig obligation samtidigt ligger på ca 9 % implicerar dette att den förväntade inflationen i genomsnitt kommer att uppgå till ca 5 %. Det är emellertid inte troligt att inflationsförväntningaraa är så höga. Dels är uppgiftema om realräntan än så länge grandad på mycket få observationer, dels utgörs sannolikt skillnaden mellan nominell ränta

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

76

och realränta av fler komponenter än bara inflationsförväntningar, t.ex.    Prop. 1993/94:150

en riskpremie.

Bilaga 1.1

Slutsatsen av ovanstående blir att inflationsförväntningaraa är låga, både för i år och nästa år, men att priseraa på längre sikt väntes stiga snabbare än vad som är förenligt med inflationsmålet. Dette mål innebär att KPI från och med 1995 tillåts öka med 2 % per år, 4-/- 1 procenten­het.

8.3   Inflationsprognos

Som tidigare berörts kan olika mått på inflationen studeras. Det mest an­vända måttet är konsumentprisindex. Det svaga inflationstrycket väntas resultera i att konsumentprisindex i år ökar méd 1,9 %. Av dette förklaras 0,5 procentenheter av ökade indirekte skatter och minskade subventioner. Från 1 januari ökade energi-, koldioxid-, el-, alkohol- samt tobakskatten. Vidare sänktes räntebidragen till hyreshus, samtidigt som driftbidragen till trafikföretag minskade. Den 1 mars infördes moms på porto och 1 oktober genomförs en reformering av tandvårdsförsäkringen. Boendekostnaderaa väntas i år ge ett mycket litet bidrag till ökningen av KPI. Dette förklaras av att höjda hyror kompenseras av att räntekost­naderaa för egnahem sjunker Den sänkta räntekostnaden för egnahem förklaras till en del av att ränteläget nu är sådant att omläggning av bund­na lån i regel sker till en lägre räntesats än tidigare. Därtill bidrar också den antagna fortsatta sänkningen av såväl rörliga som bundna bostadsrän­tor.

Tabell 8.1  Konsumentpriser

Årlig procentuell förändring

1992

1993

1994

1995

KPI dec.-dec. Nettoprisindex dec.-dec.

1,9 2,9

4,1 3,9

1,9 1,2

2,8 2,0

Importpriser, totalt

Bostäder, totalt

Indirekta skatter, bidrag i procentenheter

Diverse taxor

Konkurrensutsatt svensk produktion

Arbetskraftskostnad i näringslivet

Vinstmarginal, bidrag i procentenheter

-0,9 5,8 -0,7 7,9 0,0 1,7 0,7

16,1 2,9 0,3 7,4 1,9 -0,1 -1.0

1,1 0,1 0,4 3.4 2,5 0,4 0,7

2,0 0,7 0,6 4,0 4,1 1,4 0,6

KPI årsgenomsnitt Nettoprisindex årsgenomsnitt

2,3 4,2

4,7 4,3

1,6 1,3

2,7 1,9

OECD (16) KPI

3,0

2,8

2,3

2,7

Implicitprisindex Basbelopp

2,6 33 700

6,1

34 400

2,7 35 200

3,8 35 600

Anm.; Diverse taxor består av läkemedel, läkarvård, tandläkararvode, lotter m.m., TV-licens, post och tele samt resor och transporter. Nettoprisindex är KPI exkl. indirekta skatter och subventioner Vid beräkning av basbeloppet 1994 har en avräkning skett för deprecieringens direkta effekter OECD-länderna är sammanvägda enligt BNP-vikter. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

77

Det svaga arbetsmarknadsläget resulterar i att enhetskostnadema inom Prop. 1993/94:150 näringslivet ökar mycket långsamt. Samtidigt förväntas den successiva Bilaga 1.1 återhämtningen av den privata konsumtionen medföra en ökning av mar­ginalema i handelsledet. Den antagna apprecieringen av kronan under loppet av året väntes medföra att en del av effektema av den kraftiga de­precieringen under 1993 neutraliseras. Importprisbidraget i år väntas där­med bli relativt begränsat.

Nästa år väntas konsumentprisema öka med 2,8 %, varav effekten av höjda indirekta skatter och minskade subventioner uppgår till ca 0,6 pro­centenheter. De prishöjande åtgärdema omfattar reducerade räntebidrag till hyreshus, slopande av den tillfälliga skattereduktionen i samband med bostadsreparationer, höjda patientavgifter samt höjt tak i högkost­nadsskyddet. Dessutom sker under perioden 1995-98 en indexering av vissa punktskatter Detta konuner att höja konsumentpriseraa något. Ur inflationssynvinkel kommer dessa punktskatter att påminna om värdeskat­ter. Importpriseraa väntas öka något snabbare än i år. Detta förklaras dels av att de interaationella prisema stiger något snabbare, dels av att den antagna apprecieringen av kronan är mindre 1995 än 1994. I övrigt förklaras den ökande inflationen främst av tiUtegande löneökningar samtidigt som produktivitetstillväxten avtar något. En dämpning av räntenedgången under 1995 irmebär dessutom att boendekostnadema väntas öka något mer än i år.

Konsumentprisindex är som redan nämnts den mest använda indikatorn på inflation. Det är emellertid inte något heltäckande mått. För det förste registreras t.ex. i KPI en prisuppgång som uppkommer till följd av en växling från direkt till indirekt beskattning. En sådan prisuppgång är emellertid inte nödvändigtvis ett tecken på en obalans i ekonomin. Ur denna synvinkel är det mer relevant att studera nettoprisindex som visar konsumentprisutvecklingen rensad för indirekta skatter och subventioner Såväl i år som nästa år påverkas KPI av sådana effekter, vilket medför att NPI ökar med endast 1,2 % i år och 2,0 % 1995.

I samband med övergången från fast till flytande växelkurs beslöts att ingen kompensation skulle utgå för den höjning av konsumentprisema som orsakades av den initiala deprecieringen av kronan. Effekten av kro­nans depreciering mellan 18 november och 18 december 1992 skall där­för inte tillåtas att påverka basbeloppet. Konjunkturinstitutet har fått i uppdrag av regeringen att beräkna denna effekt. Enligt deras beräkningar uppgick bidraget till KPI i oktober 1993 till 1,90 procentenheter och för­väntas i oktober 1994 uppgå till 0,24 procentenheter 1 uppräkningen av basbeloppet 1994, resp. i prognosen för 1995 har denna avräkning gjorts. Om KPI rensas för detta liksom för indirekte skatter och subventioner uppgår ökningstakten till 1,2 % i år och 2,3 % näste år. Effektema av den initiala deprecieringen torde ha klingat av till nästa år, vilket innebär att justeringen av KPI 1995 enbart avser effekten av förändrade indirekta skatter och subventioner.

Varken KPI eller NPI illustrerar emellertid prisutvecklingen för andra delar av ekonomin än den inhemska privata konsumtionen. För att få en bild av inflationsutvecklingen i ekonomin i stort kan andra mått, som inte

78

är lika snävt avgränsade, användas. De s.k. implicita prisindexen för in- Prop. 1993/94:150 hemsk användning speglar den sammantagna prisutvecklingen för privat Bilaga 1.1 konsumtion, offentlig konsumtion, brattoinvesteringar och lagerföränd­ringar. Prisökningama mätt på detta sätt väntas sjunka från ca 3,5 % förta året till ca 1,5 % i år. Näste år beräknas en uppgång till drygt 3 %. Den relativt snabba prisutveckling 1995 som framkommer med detta mått är till viss del en följd av förändringar av indirekte skatter och subven­tioner. I denna prisindex antas dessutom boendekostnadema totalt stiga i takt med hyresutvecklingen. Detta resulterar i en högre prisökningstakt än om boendet i eget hem skulle beräknas enligt KPI. Dessa faktorer på­verkar emellertid även siffran för i år, vilket innebär att det relativt kraf­tiga omslaget mellan 1994 och 1995 kvarstår i hög grad.

Tabell 8.2  Bidrag till skilhiad i KPI-förändring meUan 1994 och 1995

Lönekostnader

0,2

Produktivitet

0,2

Boende

0,2

Indirekta skatter

och subventioner

0,2

Importpriser

0,2

Övrigt

0,0

Totalt dec.-dec.

0,9

Källa: Finansdepartementet.

Det finns flera orsaker till att inflationstakten väntas öka mellan 1994 och 1995. I tabell 8.2 redovisas bidragen till skillnaden i konsumentpris­ökning mellan 1994 och 1995. En del av förklaringen är att tillväxten ökar, vilket leder till höjda lönekostnader och en viss sänkning av pro­duktivitetstillväxten. Som redan nämnts väntas ett störte bidrag ifrån bo­endet, vilket delvis beror på att räntenedgången planar ut under 1995. Förändrade indirekta skatter och subventioner påverkar också konsument­prisema något mer nästa år än i år. Vidare förklaras en del av skillnaden av att inflationstrycket är särskilt lågt i år Exempel på detta är att im­portprisema i år ökar mycket måttligt till följd av att kronan väntas stärkas betydligt snabbare i år än nästa år. Effekteraa av den kraftiga produktivitetstillväxten under 1993 dröjer också kvar i år, vilket ytter­ligare dämpar pristrycket.

Generellt under perioden gäller att en stor del av de prognosticerade prishöjningama utgörs av utökade handelsmarginaler Det är dock inte säkert att handeln kommer att kunna genomföra dessa i den takt som be­räknats. Genom ökad konkurrens till följd av exempelvis skärpt konkur­renslagstiftning och ett ökat inslag av lågprisbutiker, kan inflationen där­för komma att bli lägre än prognosticerad.

79

Diagram 8.2  Prisutvecklingen i Sverige och OECD

Årliga procentuella förändringar

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procent

0-

1------- 1------- 1------- 1------- r

1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995

Anm.: Prisindex för inhemsk användning avser prisutvecklingen för privat konsumtion, offentlig konsumtion, bruttoinvesteringar samt lagerförändringar. Siffror gällande OEtTD avser de 16 största ländema, sammanvägda med BNP-vikter.

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

80

9  Hushållens ekonomi och privat konsumtion

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 År 1993 sjönk hushållens realt disponibla inkomster med nära 4 % enligt preliminära nationalräkenskaper. Minskningen var 1/2 procentenhet störte än vad som beräknades i den preliminära nationalbudgeten. Den privata konsumtionen sjönk också med knappt 4 %, så sparkvoten var i stort sett oförändrad. Mellan 1989 och 1993 har sparkvoten ökat med ca 12 pro­centenheter. Under de närmaste två åren utvecklas realinkomsteraa posi­tivt, med en uppgång på ca 2 % i år och med drygt 0,5 % nästa år Den återhämtning av den privata konsumtionen som inleddes under andra halvåret 1993 väntas förstärkas under prognosperioden. Uppgången sker dock från en låg nivå och med ett sådant förlopp att sparkvoten stiger 1994 för att sedan gå ned 1995. Sparkvoten kommer dock att ligga kvar på en för svenska förhållanden hög nivå, se tabell 9.1.

Tabell 9.1 Hushållssektoms disponibla iid(omster, konsumtion och sparande

Miljarder kr

1992

1993

1994

1995

Löpande priser

Löner

Företagarinkomster

Räntor och utdelningar, netto

Inkomstöverföringar från

offentlig sektor Övriga inkomster, netto Direkta skatter, avgifter m.m

641,3 57,3 -32,9

348,7 111,0 287,6

632,0 53,2 -31,4

374,1 119,1 292,2

650,9 55,8 -23,3

387,9 128,1 303,1

680,1 58,5 -12,4

394,7 136,0 320,5

Disponibel inkomst

837,7

854,7

896,2

936,4

Privat konsumtion

776,0

792,8

823,9

868,1

Sparkvot, nivä i %

7,4

7,2

8,1

7,3

Procentuell utveckling 1985 års priser

Disponibel inkomst

2,7

-3,9

2,1

0,7

Privat konsiuntion

-1,9

-3,8

1,2

1,5

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

9.1   Hushållens inkomster

Under åren 1991 och 1992 steg hushållens realinkomster med samman­lagt ca 7,5 % samtidigt som antalet sysselsatta minskade med över 6 %. Inkomstbortfallet genom minskad sysselsättning kompenserades till stor del av bidrag till arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgär­der Skattereformen 1991 och nedväxlingen av inflationen 1992, inkl. effekten av sänkt mervärdesskatt på livsmedel m.m., bidrog till den posi­tiva inkomstutvecklingen.

Nedgången i sysselsättningen fortsatte under 1993. Uppgången av in­flationen, inkl. effekter av höjda indirekta skatter, bidrog till att såväl timlönen som basbeloppet minskade realt. Ersättningen vid sjukdom, arbetslöshet och pension sänktes. Inkomstbeskattningen ökade till följd av avskaffat schablonavdrag, reducerad uppräkning av skiktgränsen för den

81

statliga inkomstskatten samt av att en egenavgift infördes i sjukförsäk­ringen. Den svaga utvecklingen av skatteunderlagen medförde, trots dessa regeländringar, att hushållens direkta skattebetalningar minskade i fasta priser, vilket ger ett positivt bidrag till realinkomsutvecklingen i tabell 9.2. Regeländringaraa medförde att skattebetalningarna reducerades i mindre grad än de skattepliktiga inkomstema (löner, pensioner m.m.). Sammantaget beräknas de realt disponibla inkomstema ha minskat med ca 4 % 1993. Om återbetalningen av det tillfälliga sparandet inkluderas i inkomsteraa 1992 blir inkomstfallet 1993 4,5 % eftersom jämförelse­nivån höjs, se tabell 9.2.

För 1994 föratses att nedgången i sysselsättningen upphör och att ar­betslösheten dämpas. Inflationstakten faller så att reallönen kan öka med nära 1,5 %, trots att den nominella umlönen stiger i lägre takt än 1993. Nedgången i inflationen leder också till att pensionsinkomsteraa stiger re­lativt kraftigt i år. Detta sker trots att pensioneraa reduceras av att depre-cieringseffekten på konsumentprisindex (KPI) avräknats vid beräkning av pensioner och andra basbeloppsanknutna transfereringar. En sådan avräk­ning sker också för 1995.

lbell 9.2 Hushållens inkomster

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr.

Löpande

priser

1992

Procentuell utveckling 1985 års priser

Procentuellt bidrag till realinkomstutvecklingen

1992

1993

1994

1995

1992

1993

1994

1995

Lönesumma exkl. sjuklön

därav   timlön

sysselsättning

634,9

-3,1

1,2 -4,2

-5,6

-0,7 -5,0

1,5

1,4 0,1

1,7 0,5 1,2

-2,6

1,0 -3,5

-4,3

-0,5 -3,8

1,1

1,0 0,1

1,3

0,4 0,9

Inkomstöverföringar inkl. sjuklön

Pensioner från offentlig sektor Sjukförsäkring m.m. inkl. sjuklön Arbetslöshetsbidrag m.m. Övriga transfereringar

355,1

187,1 57,4 43,5 67,1

10,1

5,6 -8,0 95,0 10,7

1,8

-0,2

-13,0

28,3

3,1

1,9

3,9 -5,9 -1,6

4,8

-0,9

0,4 -3,7 -5,4

0,9

4,1

1,2 -0,6 2,7 0,8

0,8

-0,1

-0,9

1,5

0,3

0,9

0,9 -0,4 -0,1 0,4

-0,4

0,1 -0,2 -0,4

0,1

Räntor och utdelningar, netto

-32,9

0,7

0,4

1,0

1,3

Övriga inkomster, netto

168,3

-1,3

-9,4

-1,0

-3,1

-0,3

-1,7

-0,2

-0,5

Direkta skatter och avgifter

287,6

-2,2

-3,0

2,1

2,9

0,8

1,0

-0,7

-1,0

Disponibel inkomst

837,7

2,7

-3,9

2,1

0,7

2,7

-3,9

2,1

0,7

Tillfälligt sparande, netto

5,6

0,3

-0,7

Inkomster inkl. tillfälligt sparand*

: 843,3

3,0

-4,5

2,1

0,7

Anm.: Lönesumma, inkomstöverföringar, räntenetto och skatter är deflaterade med konsumentprisindex (KPI). Disponibel inkomst och tillfälligt sparande är deflaterade med implicit prisindex för privat konsumtion (IPl). Skillnaden mellan KPI och IPI påverkar posten "övriga inkomster, netto". Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

En obligatorisk arbetslöshetsförsäkring införs den I juli 1994. Den fi­nansieras delvis genom en egenavgift på 1 % av inkomster upp till 7,5 basbelopp (264 000 kr.). Egenavgiften, som är avdragsgill vid inkomst­beskattningen, utgår redan från den I januari 1994. Samtidigt höjdes den lägsta nivån i det kontanta arbetsmarknadsstödet KAS. Att arbetslöshets­försäkringen blir obligatorisk medför också höjd ersättning för arbetslösa

82

som i dag inte är medlemmar i A-kassa, men som i övrigt uppfyller    Prop. 1993/94:150 kraven i arbetslöshetsförsäkringen. En obligatorisk försäkring medför   Bilaga 1.1 också att den nuvarande avgiften till A-kassan kan sänkas.

Beskattningen ökar genom att grandavdraget reduceras med ca 2 450 kronor fno.m. 1994 och slopas helt under 1994 och 1995 vid den statliga inkomstbeskattningen. Skatteraa har fr.o.m. 1994 sänkts för enskilda näringsidkare och på avkastningen av aktier. Sammantaget stiger hus­hållens betalningar av skatter och avgifter realt med ca 2 % 1994, vilket ger ett negativt bidrag med 0,7 procentenheter till inkomstutvecklingen. Skattebetalningaraa reduceras något av att hushållen väntas få ökade in­komster av slutskatteregleringen (nettot av fyllnadsinbetalningar, kvar­skatt och överskjutande skatt), till följd av överattag av preliminär skatt 1993. Sammantaget beräknas de realt disponibla inkomstema stiga med ca 2 % 1994.

För 1995 medför den förväntade ekonomiska tillväxten att sysselsätt­ningen ökar och arbetslösheten går ned. Uppgången i inflationen leder till att reallöneökningama och de reala pensionsinkomsteraa dämpas. Egen­avgiften till arbetslöshetsförsäkringen höjs till 2 %. Budgetförstärkningar i den offentliga sektom, inom ramen för saneringsprogrammet, föratses medföra en indragning från hushållen på ytterligare ca 5 miljarder kr. Sammantaget beräknas realinkomsteraa öka med drygt 0,5 % 1995.

En orsak till den positiva inkomstutvecklingen för de närmaste åren är att det höga sparandet innebär en successiv förbättring av hushållens nettoinkomster av räntor och utdelningar. Från 1990, när underskottet i räntenettot var som störst, till 1995 beräknas räntenettot förbättras med ca 25 miljarder kr. Denna förändring motsvarar drygt 2,5 % av disponi­bel inkomst 1995.

De svenska socialförsäkrings- och bidragssystemen är viktiga förkla­ringar till att hushållens inkomster ökade under 1992, trots att sysselsätt­ningen föll med över 4 %. En betydande del av inkomsteraa utgörs av pensioner, som indexeras med prisutvecklingen. Inkomstbortfallet vid ar­betslöshet kompenserades till ca 80 % av den offentliga sektora 1992. Av tabell 9.2 framgår att den minskade sysselsättningen 1992 gav ett negativt bidrag på 3,5 procentenheter till realinkomstutvecklingen, vilket mot­verkades av ett positivt bidrag på 2,7 procentenheter av ökade arbetslös­hetsbidrag m.m.

Genom de sänkta ersättningsnivåeraa i socialförsäkringama 1993 fick det fortsatta sysselsättningsfallet större genomslag i realinkomstutveck­lingen. Ökningen av den offentliga sektoms totala inkomstöverföringar till hushållen bromsades upp mellan 1992 och 1993. För 1995 föratses en real nedgång med ca I % i inkomstöverföringama, se tabell 9.3.

Pensionsinkomsteraa ökar åter realt de närmaste åren. I år dras också pensionsinkomsteraa upp genom att förtidspensioneringen ökat när arbets­marknadsläget försämrats. Basbeloppets reala värde beräknas stiga med 0,7 % i år och sjunka med 1,5 % nästa år Denna utveckling är en effekt av förändringama i inflationstakten mellan åren. Genom att basbeloppet

83

indexeras med föregående års inflation medför en sjunkande inflation att basbeloppets reala värde stiger. Vid stigande inflation inträffar det mot­satta.

Tiibell 9.3  Inkomstöverforingar frän offentlig sektor till hushåll

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr.

Procentuell förändring

Löpandt 1992

: priser 1993

1994

1995

1985 års

; priser

1992

1993

1994

1995

Pensioner

187,1

195,4

206,3

212,7

5,6

-0,2

3,9

0,4

Folkpension inkl. KBT

och delpension

80,4

83,0

85.8

86,4

2,8

-1,4

1,8

-1,9

Allmän tilläggspension

96,4

101,4

108,9

114,3

7,2

0,5

5,7

2,2

Tjänstepensioner

10,3

11,0

11,6

12,0

13,5

1,8

4,2

0,7

Sjukförsäkring m.m.

51,0

47,9

46,1

45,4

-18,3

-10,4

-5,3

-4,1

Sjukförsäkring

20,7

17,9

18,6

19,7

-36,6

-17,2

2,2

3,3

Föräldraförsäkring

18,9

19,1

19,5 

18,8

3,4

-3,6

0,4

-6,1

Arbetsskadeförsäkring

11,4

10,9

8,0

6,9

-0,9

-9,3

-27,5

-16,5

Arbetslöshetsbidrag m.m.

43,5

58,4

58,3

56,7

95,0

28,3

-1,6

-5,4

AMU-bidrag

13,0

12,4

12,9

12,8

106,6

-8,9

2,0

-3,1

Arbetslöshetsförsäkring,

KAS och lönegaranti

30,5

46,0

45,5

43,9

90,4

44,2

-2,6

-6,1

Övriga transfereringar

67,1

72,4

77,2

79,9

10,7

3,1

4,8

0,9

Bambidrag

16,7

17,6

17,8

18,0

-0,5

1,0

-0,7

-1,5

Studiebidrag m.m.

7,5

8,2

9,3

9,6

-13,5

5,5

11,2

0,3

Bostadsbidrag

7,4

8,7

8,8

9,1

6,0

12,2

-0,5

0,4

Socialbidrag m.m.

9,5

11,8

14,5

14,5

19,2

19,3

21,1

-3,0

Övrigt

26,1

26,0

26,7

28,8

28,7

-4,7

1,0

5,0

Summa inkomstöverföring

348,7

374,1

387,9

394,7

8,1

2,5

2,1

-0,9

Anm.: Deflatering är gjord med konsumentprisindex.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Utgiftema inom sjukförsäkringen sjönk realt med över 36 % 1992 när arbetsgivama övertog ansvaret för de första 14 dagama i en sjukperiod. En karensdag infördes under arbetsgivarperioden från den 1 april 1993 och samtidigt sänktes ersättningsnivåema vid längre sjukperioder. Inom arbetsskadeförsäkringen har villkoren för att en sjukdom ska klassas som arbetsskada skärpts sedan 1 januari 1993. Från den 1 juli 1993 skedde en samordning av arbetsskadesjukpenningen med sjukförsäkringen och där­med har ersättningsnivåema sänkts.

Vårdnadsbidrag, som föreslås införas den 1 juli 1994, beräknas för­stärka hushållen disponibla inkomster med drygt 2,5 miljarder räknat på årsbasis. Det motverkas delvis av att ersättningsnivån i föräldraförsäk­ringen föreslås sänkas från 90 % till 80 % från den 1 januari 1995.

Den 1 juli 1993 infördes fem karensdagar i arbetslöshetsförsäkringen och ersättningsnivåema sänktes med 10 procentenheter. Införandet av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring och höjningen av den lägsta nivån i KAS under 1994 medför att utgifteraa i försäkringen inte minskar i takt med att arbetslösheten går ned. Det balanseras delvis, på längre sikt, av en viss skärpning av reglema i försäkringen.

84

Det försämrade läget på arbetsmarknaden under 1992 och 1993 och ett    Prop. 1993/94:150 ökat antal flyktingar har medfört att utgiftema för socialbidrag ökat kraf-    Bilaga 1.1 tigt. Dessa utgifter fortsätter att stiga i år, för att sedan stabiliseras 1995.

Sanunanfattningsvis bryts trenden med ökade inkomstöverföringar un­der prognosperioden. Det beror delvis på att ändringar i regelsystemen slår igenom, men också på att arbetslösheten minskar. HushåUens in­komstutveckling under 1994 och 1995 baseras i ökad utsträckning på ut­vecklingen av sysselsättning och reallönen

9.2  Privat konsumtion och sparande

Den privata konsumtionen minskade 1993 med 3,8 %, vilket är mer än något annat år under efterkrigstiden. Under de senaste två åren uppgår minskningen sammanlagt till nära 6 %. Liksom 1992 minskade framför allt inköpen av olika typer av sällanköpsvaror, exempelvis bilar, radio, TV, möbler samt kläder. Hushållen minskade dessutom sitt utlandsresan­de kraftigt, delvis som en följd av kronans försämrade köpkraft.

Under senare delen av 1993 inleddes dock en återhämtning av den pri­vata konsumtionen. Fortfarande minskade inköpen av sällanköpsvaror från den egentliga detaljhandeln, men ökade inköp av bilar, dagligvaror och tjänster innebar att den totala privata konsumtionen ökade mellan första och andra halvåret 1993.

Tillgänglig information avseende det första kvartalet 1994 tyder på att återhämtningen fortgår. Detaljhandelns omsättning har ökat jämfört med 4:e kvartalet. Nybilsregistreringen har visserligen uppvisat en viss sä­songrensad nedgång under januari och febraari, men det är främst en spegling av att hushållens bilinköp avtog något under det 4:e kvartalet i Qol. Till följd av leveranstider finns en viss fördröjning mellan faktiskt köpbeslut och inregistering. Indikationer från bilbranschen tyder på att personbilsförsäljningen under första kvartalet ökat starkt.

En faktor som bidragit till återhämtningen av den privata konsumtionen är att ränteläget sjunkit högst avsevärt under det senaste året. För hushål­len som grapp innebär i och för sig inte en räntenedgång någon förstärk­ning av inkomsteraa. Därtill är hushållens räntebärande tillgångar för stora. Trots detta har de lägre räntoraa medfört en rad positiva effekter för hushållen. Hushållens samlade förmögenhet krymper t.ex. inte längre. Efter att ha fallit under den senare delen av 1991 och hela 1992 har egna-hemspriseraa varit i stort sett oförändrade . Hushållens innehav av aktier har samtidigt ökat i värde. Under fjolåret steg kurseraa med i genomsnitt 50 %. I kombination med att hushållens finansiella sparande under Qol-året uppgick till ca 80 mdr kr iimebär detta att hushållens samlade för­mögenhet, i relation till den disponibla inkomsten, ökade redan 1993, se diagram 9.1. I diagrammet beräknas de finansiella nettotillgångaraa öka med hushållens finansiella sparande. Övriga tillgångar har antagits ut­vecklas i takt med den nominella disponibla inkomsten. Den höga nivån på hushållens finansiella sparande medför att förmögenhetskvoten stiger

85

16 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

successivt tiU en nivå som ligger över den som gällde under 1970-talet    Prop. 1993/94:150

och början av 1980-talet.

BUaga 1.1

Diagram 9.1  Hushållens fönnögenhetskvot

Förmögenhet i relation till disponibel inkomst

350 300 250 200 150 100 50

Procent 400

I D  Finansiell f

ö

rm

ö

genhet exkl. aktier .   Sm

å

hus och bostadsr

ä

tter "   1  B

ö

rsaktier och fondandelar

1                                                             rfin

É

Iliiiiifti

1980  1982  1984  1986  1988  1990  1992  1994

Anm.: Småhus värderade m.h.a. taxeringsvärden och köpeskillingskoefficienter För

1992 och 1993 har använts prisutvecklingen för egna hem under loppet av åren enligt

fastighetsprisindex.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Räntenedgången har också medfört att kostnaden för skulderaa avtagit. Efter en kraftig ökning under slutet av 1980-talet minskade förra året hushållens brattoränteutgifter efter skatt. Som andel av den disponibla inkomsten har utgifteraa sjunkit alltsedan 1990 och väntas i år motsvara nivån 1985. Bakom de sjunkande ränteutgifteraa ligger, utöver räntened­gången, en ininskning av hushållens skulder. Under de senaste två åren har hushållen nettoamorterat dessa med ca 30 mdr kr Med den skuld­minskning som prognosticerats kommer hushållen vid slutet av prognos­perioden att ha en skuldsättning jämförbar med nivån i början av 1970-talet. Detta gäller oavsett om man relaterar skulden till den disponibla inkomsten eller till de totala tillgångama, se diagram 9.2. Frågan är om hushållen då uppnått en långsiktigt önskad skuldsättningsgrad. 1 jämförel­se med 1970- och 1980-talet är realräntan nu betydligt högre. Ur denna synvinkel skulle jämviktsnivån kunna ligga ännu lägre, vilket skulle bety­da att skuldanpassningsprocessen kommer att fortsätta. Det faktum att det tidigare rådde en kreditransonering talar dock för att den faktiska skuld­sättningsgraden var lägre än den önskade. Sålunda är det mycket svårt att säkert säga var den långsiktiga jämviktsnivån ligger. Vid en interaationell jämförelse förefaller den svenska skuldanpassningen ha varit ovanligt

86

snabb. I många andra länder har anpassningen varit betydligt mer utdra­gen.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Diagram 9.2 Hushällens skuldkvot

Skulder i relation till disponibel inkomst resp. totala tillgångar

Procent 140

Procent 40

1

'

'

I

'

' I ' 

'   

I '

'

I ' ' I

'

'

I

'

'

I

'

'

r 

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994

38 36 34 32 30 28

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den kraftiga förbättringen av industrikonjunkturen är en annan faktor som bidragit till att hushållen ser allt mer positivt på framtiden. Utöver den kraftiga uppgången för den rena exportindustrin har nu spridnings­tendenser till övriga ekonomin börjat visa sig. Hemmamarknaden för in­dustrin har börjat vända uppåt, vilket framgår såväl av SCB:s ordersta­tistik som av Konjunkturinstitutets konjunkturbarometer för industrin. Även tjänstesektorema börjar nu få del av uppgången. Enligt den s.k. tjänstebarometem har framför allt vissa delar av partihandel och upp­dragsverksamhet kunnat registrera ökad fakturering. Förbättringen för näringslivet har bl.a. tagit sig uttryck i att antalet konkurser minskat snabbt. Under den senaste sexmånadersperioden har det totala antalet konkurser minskat med 23 % jämfört med motsvarande period året före. Detta påverkar sannolikt hushållens framtidstro och bidrar till att öka konsumtionsviljan.

Att hushållen nu ser allt ljusare på framtiden framgår tydligt av olika enkäter. Enligt SCB:s enkät över hushållens inköpsplaner är nettoandelen hushåll som tror på en förbättring av situationen under de närmaste 12 månadema nu närmast rekordhög. Detta gäller förväntningama om den

87

Diagram 9.3 Hushållens förväntningar om ekonomin om 12 månader

Nettotal

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procetit 40

!'''''!

-80

'   I   '   '   '   '   '   I........ I............. I............. I............. 

1980  1982  1984  1986  1988  1990  1992  1994

Anm.: Andel svarande som tror på förbättring minus andel som tror på försämring. Källa: Statistiska centralbyrån.

Diagram 9.4 Hushällens förväntningar om arbetslösheten om 12 månader

Netto tal

Procent 100

1980  1982  1984  1986  1988  1990  1992  1994

Anm.: Andel svarande som tror på ökning minus andel som tror på minskning. Källa: Statistiska centralbyrån.

88

egna ekonomin, Sveriges ekonomi och arbetslöshetens utveckling. Aldrig    Prop. 1993/94:150 tidigare har förväntningaraa enligt denna undersökning varit så entydigt    Bilaga 1.1 positiva, se diagram 9.3 och 9.4. För att hitta jämförbara värden får man titta på perioden 19851988. Under denna period ökade den privata kon­sumtionen med mellan 2,5 och 5 % per år, samtidigt som sparkvoten föll i snabb takt.

Att döma av denna undersökning skulle man sålunda kunna förvänta sig en avsevärd ökning av den privata konsumtionen, kombinerat med en snabb sänkning av sparkvoten. Ett antal faktorer talar dock för att den privata konsumtionsökningen ändå kommer att bli relativt måttlig. För detta talar bl.a. den för svenska förhållanden exceptionellt höga arbets­lösheten. Interaationella data tyder på att sparkvotens nivå samvarierar väl med arbetslöshetsnivån. Mot bakgrand av detta samband skulle den måttliga dämpning av arbetslösheten som prognosticeras innebära en svag sänkning av sparkvoten. Samtidigt är det inte orimligt att den rttycket kraftiga ökningen av arbetslösheten i Sverige drivit hushållen till att dra ned sin konsumtion mer än vad som är långsiktigt önskvärt. Att arbetslös­heten inte längre ökar innebär sannolikt en positiv signal till hushållen. Den enskilde individen kan mycket väl uppfatta risken för att drabbas av arbetslöshet som högre vid en relativt låg men ökande arbetslöshetsnivå än vid en högre men sjunkande nivå på arbetslösheten.

En annan orsak till att hushållens konsumtionsökning skulle kunna bli relativt måttlig är de svaga offentliga finansema. Hushållen torde inte utesluta att de offentliga sparandeunderskotten kommer att föranleda åt­gärder som dämpar ökningama av de disponibla inkomstema.

Av dessa skäl är det troligt att hushållen önskar ett högre buffertsparan­de än tidigare. Den höjning av realräntan efter skatt som skett jämfört med 1970- och 1980-talen innebär också att hushållens skulder sannolikt kommer att fortsätta att minska från dagens nivå.

Prognosen över den privata konsumtionen är behäftad med stor osäker­het. Det finns som nämnts ett antal faktorer som talar för att den privata konsumtionen kommer att växa starkt samtidigt som andra talar för mot­satsen. I prognosen beräknas konsumtionsökningen som inleddes under det andra halvåret 1993 att fortsätta i år och nästa år. Ökningstakten blir dock relativt långsara jämfört med tidigare konjunkturappgångar. I år väntas konsumtionen öka med 1,2 %, vilket innebär att sparkvoten stiger till drygt 8 %. Nästa år väntas sparkvoten sjunka något, i samband med att tillväxten av den privata konsumtionen uppgår till 1,5 %. Detta skall dock inte tolkas som att hushållen fr.o.m 1995 väntas inleda en hastig sänkning av sitt sparande. Att sparkvoten varierar under perioden 1993 till 1995 skall främst ses i ljuset av att den disponibla inkomsten väntas variera mellan dessa år. Ekonomisk teori talar för att hushållen strävar efter att hålla sin konsumtion på en långsiktigt optimal nivå. Denna nivå bestäms framför allt av de långsiktiga inkomstförväntningama. Tillfälliga variationer i inkomstutvecklingen tar sig då uttryck i en förändrad spar­kvot. I takt med att allt fler hushåll lyckas genomföra en anpassning av sin förmögenhetsställning är det dock troligt att hushållens sparande kom­mer att sjunka något även på längre sikt.

89

Diagram 9.5  Privat konsumtion

Säsongrensad nivå, 1985 års priser, kvartalsdata

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarde 132

rkr.

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Diagram 9.6  Hushållens sparkvot

Nettosparande i relation till disponibel inkomst

Procent 10

-i

,

I

.

I

.

I

.

p 

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1991  1994

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

90

10   Investeringar

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 Föratsättningama är goda för en uppgång i de totala brattoinvesteringaraa under de närmaste åren. En kraftig produktionstillväxt inom framför allt industrin samt fallande realräntor och en hög lönsamhet, lägger granden till en kraftig investeringsökning inom näringslivet under 1994 och 1995. Osäkerheten om näringslivets framtidsföratsättningar bör också ha mins­kat i och med EES-avtalets ikraftträdande den 1 januari 1994. Vidare bör sänkningen av bolagsskatten och slopandet av dubbelbeskattningen stimu­lera investeringaraa genom att kapitalförsörjning via nyemissioner under­lättas.

Tabell 10.1  Bruttoinvesteringar efter näringsgren

Miljarder kr 1993 Löpande priser

Årlig

procentuell

volymförändring

1991

1992

1993

1994

1995

Näringsliv

Offentliga myndigheter

Bostäder

Totalt

därav maskiner

109,9 34,1 60,4

204,4

79,7

-13,9 10,9

-2,4

-8,4 -11,9

-15,6

1,2

-6,4

-11,0

-15,6

-16,3

3,6

-28,3

-16,2

-14,9

9,4

-0,3

-41,0

-3,5 9,6

13,9

1,2

-7,0

8,5

15,1

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Trots att de offentliga myndigheteraas investeringar ökade förra året, tilltog nedgången för de totala brattoinvesteringaraa. Till detta bidrog framför allt att nedgången i näringslivets investeringar sammanföll med en kraftig tillbakagång i bostadsproduktionen.

Det stigande resursutnyttjandet i exportindustrin tillsammans med ett stort behov av ersättningsinvesteringar väntas i år medföra en betydande ökning av näringlivets investeringar Därtill tilltar de statliga infrastrak-tursatsningaraa ytterligare. De totala investeringaraa fortsätter dock att sjunka som en följd av att bostadsinvesteringaraa minskar med närmare 40 %. Exkluderas dessa ökar investeringaraa med 7 % under 1994.

Nästa år tilltar den ekonomiska aktiviteten både i Sverige och i omvärl­den, vilket föratses innebära en kraftig ökning av näringslivets investe­ringar. De totala brattoinvesteringaraa beräknas öka med 8 % 1995. Maskininvesteringarna ökar kraftigt under hela prognosperioden samtidigt som tillväxttakten i byggnadsinvesteringaraa förblir låg genom den över­kapacitet på kommersiella lokaler som råder.

10.1  Näringslivets investeringar

Kombinationen av en djup lågkonjunktur, fastighetskris och en hög real­ränta, har lett till att näringslivets investeringar har minskat oavbratet sedan 1989. Inom delar av industrin ökade emellertid investeringama re­dan under 1993. Investeringsutvecklingen inom övrigt näringsliv var där-

91

emot ntycket svag till följd av en bristande efterfrågan från hemmamark­naden samt en fortsatt besvärlig finansiell situation.

'Ribell 10.2 Bruttoinvesteringar i näringslivet

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr 1993 Löpande priser

Åriig procentuell volymförändring

1991

1992

1993

1994

1995

Industri Basindustri Verkstadsindustri Övrig industri Statliga affärsverk Övrigt näringsliv

Totalt

därav byggnader maskiner

33,7 7,4 13,5 12,8 15,3 60,9

109,9

39,0 70,9

-20,9 -37,0 -22,7 -6,3 2,8 -14,4

-13,9

-10,1 -15,9

-15,3 -21,7 -18,3 -9,2 -18,6 -15,3

-15,6

-11,6 -17,7

-3,0 7,9 6,0

-15,5 -8,5

-24,1

-16,3

-17,6 -15,8

17,0 37,0 17,0

5,6 15,8

3,5

9,4

6,0 11,2

22,0 27,5 25,2 14,1 3,7 12,4

13,9

6,7 17,5

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Iruiustrins investeringar hai fallit med drygt 40 % mellan 1989 och 1993. Inom den exportinriktade verkstads- och basindustrin ökade emel­lertid investeringama redan under 1993. Nedgången fortsatte dock inom den mer hemmamarknadsberoende s.k. övrig industri.

Statistiska centralbyråns investeringsenkät från febraari indikerar en kraftig investeringsuppgång under 1994 även om de sektorsvisa skiUna­dema är stora. Normalt sett underskattar också företagen investeringsök­ningen i en konjunkturappgång. Det finns ett flertal faktorer som talar för en kraftig investeringsuppgång under prognosperioden. Kapacitetsutnytt­jandet har ökat med drygt 4 procentenheter under loppet av 1993 och uppgick fjärde kvartalet 1993 till 84,4 %. Den prognosticerade produk­tionsuppgången innebär en fortsatt ökad utnyttjandegrad vilket successivt ökar behovet av kapacitetshöjande investeringar.

Vidare bör behovet av ersättningsinvesteringar vara stort. Enligt Kon­junkturinstitutets beräkningar uppgår kapitalförslitningen till över 31 mil­jarder kronor i fasta priser varje år under perioden 19911995. De låga industrinvesteringaraa 19921993 (ca 26 miljarder kronor per år) innebar därför att kapitalstocken minskade med över 2 % under samma period. Kapitalstocksmåttet är dock inte direkt översättbart till fysiska resuiser i form av maskiner och anläggningar. Mätningen av kapitalstocken är baserad på historiska avskrivningstakter som kan variera över konjunktur­cykeln. 1 en lågkonjunktur kan företagen välja att behålla gammal pro-duktionsutrastning i väntan på att lönsamhet och resursutnyttjande åter­igen skall stiga. Måttet ger ändå en indikation på industrins långsiktiga behov av ersättningsinvesteringar.

Dessutom medför den höga lönsamheten inom industrin förbättrade möjligheter till egenfinansiering av investeringar. Soliditeten bör också stärkas i företagen vilket ger störte kreditmöjligheter. Realräntoraa är visserligen fortfarande höga men väntas sjunka under prognosperioden vilket bör stimulera till en positiv investeringsutveckling. Slopandet av dubbelbeskattningen bör underlätta möjlighetema till finansiering av nöd-

92

vändiga investeringar via kapitalskott från ägama. Den med bl.a. denna    Prop. 1993/94:150 faktor sammanhängande börsuppgången innebär högre implicita priser på    BUaga 1.1 kapitaltillgångar, vilket medför incitament till högre investeringar.

På gmndval av ett snabbt stigande resursutnyttjande, de goda investe-ringsföratsättningama samt investeringsenkäten beräknas industriinveste­ringarna öka med 17 % under 1994. Under 1995 beräknas industripro­duktionen öka med ytterligare 6 %, vilket ökar behovet av kapacitetshö­jande investeringar inom industrin. Investeringsökningen bedöms därför uppgå till 22 % 1995. Förioppet är jämförbart med investeringsutveck­lingen efter devalveringaraa, 1981 och 1982. Investeringaraa ökade först åren 19841985, när kapacitetsutnyttjandet stigit tillräckligt mycket för att motivera nyinvesteringar. Under dessa år steg investeringsvolymen med sammantaget över 37 %.

Investeringsutvecklingen under 1995 föratsätter dock att de grandläg­gande föratsättningama för industriell verksamhet inte uppfattas som allt­för osäkra. Avskrivningstiden för investeringar kan uppgå till 1015 år. Det är i det perspektivet som utfallet om EU-onu-östningen och hur in­dustrin uppfattar detta kommer in.

Basindustrins investeringar ökade redan föregående år. Under prognos-perioden förväntas de öka kraftigt även om utgångsnivån är relativt låg. Investeringama är främst av ersättningskaraktär även om en viss utbygg­nad av kapaciteten också sker. I dagsläget råder en stor överkapacitet i Europa vilket motverkar mer omfattande nyinvesteringar. Inom verkstads­industrin bedöms investeringama öka med 17 % resp 22 % 1994 och 1995. Det är framför allt maskinindustrin och elektroindustrin som för­väntas öka investermgama. Under 1995 förväntas också en viss investe­ringsuppgång inom s.k. övrig industri när hemmamarknadsefterfrågan återhämtar sig. Det låga kapacitetsutnyttjandet samt en fortsatt gynnsam produktivitetsutveckling innebär dock att investeringsökningen föratses bli begränsad.

Investeringama inom det övriga näringslivet uppvisar normalt sett inte lika stora svängningar som inom industrin. En delvis spekulationsledd uppgång under slutet av 1980-talet framför allt inom sektom finans- och fastighetsförvaltning, men också inom vamhandel samt restaurang och hotell, har lett till en stor överkapacitet på lokaler 19901993 föll in­vesteringsvolymen mycket kraftigt vilket har inneburit att kapitalstockaraa anpassats till en mer långsiktig nivå. Begränsande för en uppgång under prognosperioden är ett lågt kapacitetsutnyttjande men också ett finansiellt konsolideringsbehov. Enligt investeringsenkätema fortsätter nedgången inom de flesta delsektorer också under 1994. Infrastmktursatsningama och den ökande konkurtensen inom konununikationsområdet förväntas dock leda till en kraftig investeringsökning inom samfärdsel både i år och nästa år. Under 1995 bedöms investeringama öka som en följd av att aktiviteten inom ekonomin stiger Speciellt tydligt är detta inom vam­handel liksom inom bank- och försäkringssektora. Utgångsnivån är dock mycket låg. Fastighetsbolagen äger trendmässigt en allt störte andel av industrilokalema. Därmed bör industrins behov av nya lokaler under 1995 bidra till att fastighetsbolagens investeringar ökar. Sammantaget

93

innebär detta att investeringama inom övrigt näringsliv stiger med drygt    Prop. 1993/94:150

3 % 1994 och med 12 % 1995.

Bilaga 1.1

Till följd av att en stor del av investeringaraa under prognosperioden är av ersättningskaraktär är det främst maskininvesteringama som väntas öka inom näringslivet. Sammanlagt ökar dessa med 11 % 1994 och med 18 % 1995.

Diagram 10.1 Procentuell forändring av investeringar och produktion i närings­livet

I procentuell f

ö

r

ä

ndring 20

1

'

'

I

'

'

I

'

I

I

'

'

I

'

'

I

'

'

r 

971 1974 1977 1980 1983 1986 1989 1992 1995

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

10.2  Offentliga investeringar

Under 1993 sjönk de offentliga investeringama, trots kraftiga statliga satsningar på att förbättra infrastrakturen. De kommunala investeringaraa sjönk under 1993 genom ett minskat utbyggnadsbehov av kommunala anläggningar när aktiviteten inom både näringsliv och bostadsbyggande sjönk.

94

lbell 10.3  Offentliga investeringar

Miljarder

Årlig procentuell volymförändring

kr. 1993

------ 

Löpande

1991       1992       1993       1994

priser

1995

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Statliga myndigheter Statliga affärsverk Staten

Kommunala myndigheter Kommunala affärsverk Kommunerna

Totalt

0,3 2,8 2,0

16,6 11,0 15,6

14,3 15,3 29,6

19,8

3,3

23,1

52,7

7,8

22,7

-18,6

-5,2

-8,5 -3,4 -7,6

-6,3

21,4 -8,5 4,0

-7,2 -33,5 -11,8

-3,2

-1,9

15,8

7,2

1,0

-12,4

-0,7

3,9

1,6 3,7 2,8

0,8 1,2 0,9

2,0

Källor:  Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Under våren 1993 beslutade Riksdagen att 98 miljarder kronor skall investeras i vägar och jämvägar 19942003. Tonvikten i infrastraktur-satsningaraa ligger på byggnation av vägar och järavägar. Beslutet inne­bär att både Banverket och Vägverket får ökade resurser under prognos­perioden.

Mellan 1991 och 1993 ökade de statliga myndighetema investeringsvo­lymen med knappt 45 % främst som en följd av att Vägverket kraftigt expanderade verksamheten. Under prognosperioden förväntas volymema plana ut på en ntycket hög nivå. Vägverket ökar dock investeringama ytterligare medan andra bolag som ingår i statistiken över statliga myn­digheter reducerar investeringama främst som en följd av effektivare lo­kalförsörjning. Vasakronans investeringar registreras efter den I oktober 1993 under näringslivets investeringar. Mellan 1993 och 1995 föratses investeringaraa i gator och vägar stiga med ytteriigare 10 %.

De statliga affärsverken förväntas öka investeringaraa med 16 % 1994 och med 4 % 1995. Detta beror främst på kraftiga infrastraktursatsningar på jämvägar av SJ och Banverket medan de övriga affärsverken bedöms hålla investeringsvolymema oförändrade.

De kommunala investeringarna samvarierar med utbyggnaden av nya bostadsområden och näringslivsinvesteringar. Nya bostads- och industri­områden medför behov av kommunala investeringar i form av gator, vattenverk, elverk m.m. Den låga bostadsproduktionen i år samt de låga bygginvesteringaraa inom näringslivet innebär att de kommunala affärs­verken reducerar sina investeringar.

Försäljningen av kommunala anläggningstillgångar var enligt Kommun­förbundet hög under 1993 men bedöms komma att dämpas i år Genom effektiviseringen av verksamheten har de kommunala myndigheteraa kun­nat minska lokalbehovet. Samtidigt ökar behovet av renoveringar av be­fintliga lokaler om dessa skall kunna avsättas på den kommersiella mark­naden. Kommuneraa tillförs dessutom medel för reparation och ombygg­nad, s.k. ROT-medel, från AMS under 1994 vilket har en uppdragande effekt på de kommunala investeringaraa. Sammanlagt beräknas därför dessa plana ut under 1994 och 1995.

95

Oförändrade kommunala investeringar samt ökade statliga investerings­volymer innebär att de offentliga investeringama sammantaget stiger med ca 4 % 1994 och med 2 % 1995.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

10.3  Bostadsinvesteringar

Förta året föll bostadsinvesteringama mycket kraftigt. Antalet påbörjade lägenheter i nyproduktion uppgick till endast 10 800 vilket kan jämföras med närmare 70 000 påbörjade lägenheter år 1990. Det finns ett flertal förklaringar till denna utveckling. Flera ungdoms­kullar har skjutit upp inträdet på bostadsmarknaden på grand av det o-säkra arbetsmarknadsläget vilket minskat efterfrågan på bostäder. De fort­satt höga realräntoma efter skatt bidrar till låga bostadspriser vilket gör nybyggnation olönsamt. De successivt reducerade räntebidragen höjer bo­endekostnaden särskilt för nyproducerade bostäder. Detta motverkas dock till en viss del av sjunkande produktionskostnader.

Diagram 10.2 Antal outhyrda lägenheter respektive antal påbörjade lägenheter

Tusental

80-

70 

,

P

å

b

ö

rjade l

ä

genheter    1.. /.'................................. \.... 

60"

~~''

50"

40"

30"

\                       /             \                                 /

20"

\ci__

J                        \                                  M.

Outh

yrda l

ä

genheter    l..\........... ./............................................ '..

10"

0-

1                    1          '          1

------ 1              1              I    -       1              T              1              1              1              1              1              ,              1              ,

1976   1978   1980   1982   1984   1986   1988   1990   1992

Arun: Antalet outhyrda lägenheter avser den 1 mars respektive år till och med 1992, samt antalet outhyrda lägenheter i september 1993. Antalet påbörjade lägenheter omfattar både flerfamiljshus och småhus. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den lägre efterfrågan på bostäder framgår av statistiken över outhyrda lägenheter. Enligt SCB:s senaste mätning från september 1993 uppgick antalet outhyrda lägenheter i allmännyttiga bostadsföretag till över

96

34 000. Inkluderas även andra upplåtelseformer var antalet ca 50 000 Prop. 1993/94:150 lägenheter Vakansgraden, dvs. andelen lediga lägenheter i förhållande Bilaga I.l till det totala antalet lediga lägenheter, är dock med intemationella mått fortfarande låg (3,3 %). Vakansgraden varierar mycket över landet. I storstadsregionema och flertalet av universitetsstäderaa är andelen out­hyrda lägenheter mycket liten. Mycket små svängningar i efterfrågan kan därför medföra bostadsbrist på vissa expansiva orter

Med början den 1 januari 1993 avvecklas de statliga räntesubventioner­na till bostäder successivt. Bostäder i hyres- och bostadsrättsfastigheter skall, när avvecklingen är genomförd, få ett räntestöd som står i paritet till egnahemsboendets skattelättnader för ränteutgifter De nya regleraa gav starka incitament till att tidigarelägga byggstarten för att erhålla stöd enligt 1992 års regler. För år 1992 angav SCB att 57 000 lägenheter på­börjades. Enligt Boverkets bedömning var 12 000 av dessa påbörjade en­dast i formell mening. Av dessa 12 000 igångsattes ca 9000 under 1993 vilket får effekt på investeringaraa under 1994 och 1995. Det nya bo­stadsfinansieringssystemet har också styrt över efterfrågan mot mindre bostäder Mellan 1992 och 1993 sjönk den genomsnittliga lägenhetsytan från 77 kvadratmeter till 61 kvadratmeter i flerbostadshus medan ytan i småhus minskade med 35 kvadratmeter

Nedtrappningen av bostadssubventionema tillsammans med borttagandet av investeringsbidraget den 1 januari 1993 ledde till att antalet registrera­de påbörjade lägenheter sjönk till 10 800 föregående år. Föratsättningaraa för en ökad nybyggnation bedöms trots minskade subventioner som rela­tivt gynnsamma. Realräntoraa efter skatt förväntas under prognosperioden fålla ytterligare samtidigt som småhuspriseraa på andrahandsmarknaden har stabiliserats. Sänkningen av fastighetsskatten på hyreshus den 1 ja­nuari 1994 från 2,5 % till 1,5 % bedöms också få en viss inverkan även om skatten endast i begränsad omfattning berör nyproduktionen. Produk­tionskostnadema har sjunkit under det senaste året. Det gör att prisskill­naden mellan nyproduktion och priseraa på andrahandsmarknaden har minskat. Därigenom kan produktion av lägenheter i attraktiva områden och på orter med begynnade bostadsbrist komma att öka. Arbetsmark­nadsläget väntas förbättras vilket gör att de ungdomskullar som på senare år inte kunnat finansiera ett eget boende börjar söka sig ut på bostads­marknaden i störte utsträckning. Ett problem på bostadsmarknaden är dock låneinstitutens restriktiva hållning till finansiering av nyproduktion av bostäder.

Antalet nyproducerade lägenheter väntas mot slutet av prognosperioden närma sig en mer långsiktig jämviktsnivå. Boverkets långsiktiga bedöm­ningar som bl.a. baseras på demografiska faktorer innebär ett behov på 25 00030 000 lägenheter under resten av 1990-talet. Antalet registrera­de byggstarter förväntas dock bara bli 12 000 1994 och 16 500 1995. En del av de lägenheter som endast formellt påbörjades år 1992 kommer att produceras under perioden 19931995. Därtill föratses en fortsatt ned­dragning av bostadsytan per lägenhet. Sammantaget medför detta att in­vesteringaraa i nya lägenheter sjunker med 60 % i år och med 3 % 1995.

97

Tkbell 10.4 Bostadsinvesteringar

Miljarder kr 1993 Löpande priser

Ärlig procentuell

volymförändring

1991

1992

1993

1994

1995

Nybyggnad Flerbostadshus Småhus

38,6 25,9 12,7

0,8 7,6 -7,4

-15,8

-5,6

-30,1

-29,9

-27,7 -34,0

-58,0 -56,5 -61,1

-3,0 -6,0 3.9

Ombyggnad Flerbostadshus Småhus

21,9

16,8

5,1

-4,4

14,2 48,5 -41,1

-25,7 -29,0 -12,2

-15,1

-22,8

10,3

-10,0

-17,0

6,1

Totalt

60,5

-2,4

-6,4

-28,3

-41,0

-7,0

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Utvecklingen vad gäller ombyggnadsinvesteringar är för närvarande svag. På samma sätt som för nybyggnation förändrades bostadsfinansie­ringssystemet för ombyggnation den I januari 1993, vilket gav starka in­citament till att åtminstone formellt påbörja byggnadsarbetena före detta datum. Genom att låneunderlaget för räntebidrag täckte en större del av ombyggnadsarbetena i det gamla systemet framstår 1992 års regler som mycket fördelaktiga. Under 1993 har antalet påbörjade lägenheter för mo­demisering minskat delvis som en konsekvens av det stora antalet moder­niseringar 1992 men också på gmnd av de lägre subventionema.

Omfattningen av varje ombyggnad blir också allt mindre vilket kan be­ro på reducerade subventioner och en svag utveckling av hushållens dis­ponibla inkomster. Hushållen accepterar endast mindre hyreshöjningar. Produktionskostnaden har sjunkit under det senare året vilket tillsammans med en lägre realränta delvis motverkar de minskande räntebidragen.

De ROT-åtgärder som vidtagits stimulerar ombyggnadsinvesteringama. Det gäller bl.a. bidrag till ombyggnation av äldrebostäder samt till miljö­förbättrande åtgärder på bostäder Sålunda beräknas antalet påbörjade lägenheter för ombyggnad, historiskt sett, förbli relativt högt under hela prognosperioden. Volymeraa fortsätter emellertid att falla som en följd av det stora antalet igångsättningar under 1992 och 1993 men också på grand av den minskande omfattningen av varje ombyggnad.

Bostadsinvesteringaraa beräknas sammantaget falla med ca 40 % i år och med ytterligare 7 % 1995.1 takt med stigande inkomster och en ökad hushållsbildning bör bostadsbyggandet kunna stiga igen från och med 1996. Den anpassning som nu sker till ett system, där en allt större del av bostadskostnaden skall bäras av den boende, bör dock leda till att byg­gandet under överskådlig tid framöver blir av mindre omfattning än under slutet av 1980-talet.

98

Diagram 10.3  Bostadsinvesteringar

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr, 1985 

å

rs priser 50-

40

Nybyggnad

30-

20

10

-1

I

I

'

r

-i

I

I

I

r

1970       1974       1978       1982       1986       1990       1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

10.4 Byggnadsverksamhet

Efter en trendmässig nedgång av byggnadsinvesteringaraa under 1970-talet och under första häften av 1980-talet vände utvecklingen uppåt under slutet av decenniet. Expansionen inom den privata tjänstesektora iimebar ett behov av ett större antal arbetsplatser Samtidigt fanns också ett uppdämt behov av nya bostäder i framför allt storstadsregioneraa. Av­regleringen av kreditmarknaden medverkade till en stark kreditexpansion, vilket tillsammans med att låneinstituten delvis tillämpade nya utlånings­principer, möjliggjorde en stark expansion. År 1990 föll efterfrågan på kommersiella lokaler och en starkt stigande realränta ledde till ett prisfall som ytterligare förstärkte nedgången av näringslivets investeringar åren därefter

I och med att bostadsinvesteringama under 1993 minskade kraftigt, föll byggnadsinvesteringama med över 17 %. Infrastraktursatsningama kunde bara i begränsad omfattning upprätthålla byggnadsverksamheten. Under våren 1993 beslutade riksdagen att 98 miljarder kronor skall investeras i vägar och jämvägar 19942003. Både Vägverket och Banverket hade dock redan tidigare inlett utbyggnaden av infrastrakturen. Arbetslösheten inom byggnadsindustrin fortsatte att stiga under året. 1 febraari 1994 upp­gick arbetslösheten inom Byggnadsarbetarförbundet till ca 31 % vilket var en uppgång med 5 procentenheter på ett år.

99

Diagram 10.4  Byggnadsinvesteringar per sektor 19701995

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr, 1985 

å

rs priser 70

60

50

40

30

20

10

O 1

1

'

'

I

'

'

I

'

'

I

'

'

\

'

'

I

'

'

I

'

'

I

'

'

r 

970   1973   1976   1979   1982   1985   1988   1991    1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Nedgången i byggnadsverksamheten har medfört att marknadsstrakturen blivit mer koncentrerad. Antalet rikstäckande byggföretag har enligt Kon­kurtensverket reducerats från 12 till 4 mellan 1989 och 1993. Antalet små och medelstora företag fortsätter också att minska genom konkurser och förvärv. Konkurtensen har samtidigt ökat till följd av bl.a. en skärpt syn på konsortier och genom EES-avtalet. Den uppkonma marknadssitua­tionen bör bidra till att byggpriseraa får en dämpad utveckling under de närmaste åren.

Under 1994 ökar byggnadsinvesteringama inom näringslivet återigen. Det är dock fortfarande de statliga affärsverken som står för ökningen medan det privata näringslivets byggnadsinvesteringar begränsas till följd av höga vakanstal på kommersiella fastigheter Genom den mycket svaga utvecklingen av bostadsbyggandet föratses en fortsatt nedgång i bygg­nadsinvesteringama 1994. Nedgången i den totala byggnadsverksamheten begränsas dock av att reparations- och underhållsverksamheten expande­rar när ombyggnadsverksamheten minskar. Bidragande till detta är det 30-procentiga avdrag för arbetskostnader för underhållsåtgärder på bo­stadsfastigheter som kan erhållas under 1993 och 1994. Enligt prelimi­nära uppgifter från Riksskatteverket inkom över 100 000 ansökningar om avdrag för deklarationsåret 1993. Dessutom ger bidragen till ROT-insat-ser för kommunala och statliga byggnader tiUskott till reparationsverk-samheten under 1994. Sammantaget minskar byggnadsverksamheten med ca 8 % 1994.

100

lUbell 10.5  Byggnadsverksamhet

Miljarder kr. 1993 Löpande priser

Årlig procentuell

volymförändring

1991

1992

1993

1994

1995

Byggnadsinvesteringar näringslivet myndigheter bostäder

124,7 39,0 25,2 60,5

-5,2

-10,1

-0,6

-2,4

-7,1

-11,6

1,8

-6,4

-17,3

-17,6

12,3

-28,3

-14,6 6,0 -0,6

-41,0

1,6 6,7 2,0 -7,0

Reparationer och underhåll

73,1

0,8

-2,7

6,5

2,8

0,9

Totalt

197,8

-3,4

-5,7

-9,6

-7,9

1,3

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Ett Stigande kapacitetsutnyttjande och en god lönsamhet i näringslivet leder till att byggnadsinvesteringama ökar under 1995. Främst är det in­dustrins byggnadsvolymer som ökar. Tillsammans med att reparations­verksamheten stiger något föratses därmed den totala byggnadsverksam­heten öka svagt under 1995.

10.5  Lagerinvesteringar

Tabell 10.6 Lagervolymförändringar

Miljarder kr, 1985 års priser

1991

1992

1993

1994

1995

Jord- och skogsbruk

Industri

El- och vattenverk

Partihandel

Detaljhandel

-0,7 -10,4 -0,7 -4,5 -1,5

0,2 -2,7 0,2 -5,0 1,7

-0,1 -0,5 -0,5 -2,8 1,2

0,2 1,1 0,0 -1,3 -1,6

0,2 0,4 0,1 0,1 -1,1

TbtaW

-17,8

-5,6

-2,7

-1,7

-0,3

BNP-bidrag

-1,7

1,3

0,3

0,1

0,1

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Under 1993 sjönk lagerstockama med knappt 3 miljarder kr Detta var betydligt mindre än vad som föratsågs i den preliminära nationalbudge­ten. Utvecklingen skall bl.a. ses i ljuset av den oväntade importökningen förra året. Importen av framför allt insats- och investeringsvaror steg snabbt, vilket har resulterat i en långsammare avveckling av industrins lager. Inom industrin skedde en oväntad och kraftig ökning av lagren av varor i arbete. Samtidigt intensifierades emellertid avvecklingen av insats-och färdigvaralagren. En tolkning av detta är att den ökade industripro­duktionen inneburit en lageraeddragning, trots en omfattande import, av insatsvaror När dessa befinner sig i produktionsprocessen klassificeras dessa som varor i arbete. Färdigvaralageravvecklingen, som dock blev mindre än vad som föratsågs i januari, hänger samman med ökade ex­portleveranser till följd av den förstärkta konkurrenskraften. Även parti-och den hårt pressade bilhandeln reducerade sina lager Den svaga ut-

17 Riksdagen 1993/94. I samL Nr 150

101

vecklingen i den privata konsumtionen medförde emellertid att detaljhan-    Prop. 1993/94:150

deln exkl. bilhandeln fick vidkännas en betydande lagerökning.

Bilaga 1.1

Diagram 10.5  Lagerstockar i förhällande till produktion

Industrin

index 2:a halvåret 1985=100 160

F

ä

rdigvaror

Varor i arbete Insatsvaror

40 I ' ' ' I.......................................................... I '

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Grandhypotesen i den föreliggande prognosen är bl.a. att den relativt höga realräntan fortsätter att utgöra starka incitament för ytterligare effek­tivisering av kapitalanvändningen. Därför föratses industrins lagerstockar i förhållande till produktionen och detaljhandelns lagerstockar relativt den privata konsumtionen, de s.k. lagerkvoteraa, att sjunka. Detta ligger ock­så helt i linje med företagens intentioner Den sammantagna lageravveck­lingen 1994 och 1995 beräknas emellertid ske i något mindre utsträckning än tidigare.

År 1994 förväntas industriproduktionen åter skjuta fart, samtidigt som exportefterfrågan accelererar. Detta kan väntas leda till att avvecklingen av insatsvaralagren förbyts till en mindre uppgång och att lagren av varor i arbete fortsätter att öka, dock inte lika kraftigt som 1993. Exportefter­frågan medger goda möjligheter för företagen att fortsätta bantningen av färdigvaralagren. För industrin som helhet innebär detta en lagerapp-byggnad. Den privata konsumtionen beräknas stiga med ca 1 % efter att ha fallit med nästan 6 % sedan 1991. Detta underlättar en önskad lager­neddragning inom framför allt detaljhandeln.

102

Diagram 10.6 BNP-utveckling och lagerbidrag

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.1

Procent resp. procentenheter

-i11I.1I1I,1,I1I|-

1970   1973   1976   1979   1982   1985   1988   1991    1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Ar 1995 föratses en likartad utveckling. Inom industrin sammantaget förväntas en fortsatt lagerappbyggnad. Färdigvamlagren bedöms minska samtidigt som den fortsatta produktionsökningen beräknas kräva en lager­uppbyggnad av såväl insatsvaror som varor i arbete. Utvecklingen i den privata konsumtionen medger en fortsatt reduktion av detaljhandelns la­ger

Lagerpostens bidrag till BNP-utvecklingen har tidvis varit betydande. Under perioden 19931995 är emellertid lagerbidragen tämligen odrama­tiska. Förta året iimebar den avtagande lageravvecklingen ett positivt bi­drag till BNP-utvecklingen på 0,3 procentenheter. Prognosen för såväl 1994 som 1995 innebär att en successivt mindre lageravveckling genere­rar ett positivt bidrag på ca 0,1 procentenhet.

103

11   Den offentliga sektorn

Den offentliga sektoras finanser har försämrats kraftigt från 1990, huvud­sakligen till följd av övergången från en överhettad ekonomi till en djup lågkonjunktur För 1993 uppgick underskottet i den offentliga sektoras finansiella sparande till motsvarande ca 13,5 % av BNP. Underskottet minskar successivt under prognosperioden och för 1995 beräknas det motsvara drygt 9 % av BNP, vilket emellertid i såväl i ett historiskt som ett intemationellt perspektiv fortfarande är mycket stort.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

11.1 Den konsoliderade offentliga sektom

Under första hälften av 1970-talet hade den offentliga sektoras årliga fi­nansiella sparandeöverskott motsvarande 3-5 % av BNP. Den svaga eko­nomiska utvecklingen i slutet av decenniet och under de första åren av 1980-talet medförde en kraftig försämring av den offentliga sektoms fi­nanser. När konjunkturen 1982 nådde botten visade det finansiella spa­randet ett underskott motsvarande ca 7 % av BNP. Sparandet förbättrades sedan under den långa högkonjunkturen och 1990 uppnåddes ett finan­siellt överskott motsvarande ca 4 % av BNP, se diagram 11.1.

Diagram 11.1  Den offentliga sektorns flnansiella sparande 19701995

Andel av BNP

1

'

'

I

'

'

I

'

'

I

'

'

I

'

'

I

'

'

I

'

'

r

970   1973   1976   1979   1982   1985   1988   1991    1994

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den starka förbättringen i de offentliga finansema under 1980-talets andra hälft förklaras i huvudsak av att skattekvoten steg från 50 % 1985 tUl nära 56 % 1990, samt att ränteutgiftena minskade när den finansiella

104

ställningen förbättrades. Bakom ökningen av skattekvoten låg flera fakto- Prop. 1993/94:150 rer De under perioden tilltagande löne- och prisökningaraa, i kombina- Bilaga 1.1 tion med de icke inflationsskyddade skatteskaloma, medförde att skatte­uttaget ökade (s.k. "fiscal drag"). Tillväxten leddes av den högt beskatta­de privata konsumtionen, som under åren 1987 t.o.m. 1990 låg på en så hög nivå att hushållens sparkvot var negativ. Löneandelen ökade och vinstandelen i näringslivet sjönk till en ohållbart låg nivå 1990. Eftersom löner är avsevärt högre beskattade än vinster, särskilt på kort sikt, bidrog detta också till ökade skatteinkomster

Denna konjunktumedgång, med ett väsentligt sänkt kapacitetsutnyttjan­de och därmed ökad arbetslöshet, har medfört en synnerligen kraftig för­sämring av den offentliga sektoms finansiella sparande. Skatteinkomster­na har också minskat till följd av att vinstandelen i ekonomin och hus­hållens sparande stigit. Bankstödet drog upp utgifteraa 1992 och 1993. Av nedgången i det finansiella sparandet mellan 1990 och 1993 på ca 250 miljarder kr. beräknas ca 200 miljarder kr. bero på ovannänmda faktorer, medan ca 10 miljarder kr. beror på försämringen av räntor och kapitalinkomster netto, se tabell 11.1. Förändringen av det justerade pri­mära sparandet, som exkluderar samtliga ovanstående faktorer, begränsas således till ca 40 miljarder kr. mellan 1990 och 1993.

Tabell 11.1  Förändring av den offentliga sektorns flnansiella sparande

Löpande priser, miljarder kr.

1990

1991

1992

1993

1994

1995

Faktiskt fmansiellt sparande

57,1

-16,3

-107,0

-194,5

-156,9

-146,9

Förändring

därav Konjunkturberoende inkl.

skattebasförskjutningar

och bankstöd

-73,3

-37,1

-90,8

-79,8

-87,5 -87,6

37,6

33,5

10,0

6,7

Räntor och kapital­inkomster, netto

-0,9

8,5

-16,9

-4,9

-10,9

Justerat primärt sparande

-35,3

-19,4

17,1

8,9

14,3

Källa: Finansdepartementet.

Från ett överhettat och därmed ohållbart läge i ekonomin 1990 sjönk BNP med 5 % fram t.o.m. 1993. Antalet öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökade från 3 % till 12,5 % av arbetskraften. Samtidigt minskade den, för skattebaseraa centrala, reguljära sysselsättningen med 11 % i stället för en normal trendmässig ökning. De svenska skatte-, försäkrings- och bidragssyste­men medför att hushållen, vid en interaationell jämförelse, i hög grad är skyddade från inkomstbortfall när produktionen och sysselsättningen viker Inkomstbortfallet vid ökad arbetslöshet absorberas till ca 80 % av den offentliga sektora i form av försämrat finansiellt sparande, medan endast 20 % drabbar hushållen i form av lägre disponibel inkomst.

Den i tabell 11.1 redovisade förändringen av det justerade primära spa­randet avser således förändringen av sparandet exklusive effekter av änd-

105

rat konjunkturläge, bankstöd, vissa skattebasförskjutningar och ändrade    Prop. 1993/94:150 ränteutgifter och kapitalinkomster Denna restpost fångar härmed dels    Bilaga 1.1 effekter av regeländringar beslutade av nuvarande och tidigare riksdagar, och dels effekter av ändrade föratsättningar avseende bl.a. befolknings­sammansättning och bostadsbyggande.

Åren 1991 och 1992 sjönk det justerade primära sparandet med totalt ca 55 miljarder kr. Bakom denna nedgång låg en rad faktorer.

Inflationsnedväxlingen under 1992 beräknas ha försämrat den offentliga sektoras finansiella sparande med ca 7 miljarder kr., genom att skatteska­loma och basbeloppet justerades med 1991 års högre inflation.

Det omfattande och dyra bostadsbyggandet under slutet av 1980-talet bidrog till kraftiga ökningar av räntebidragen under 1991 och 1992. Be­slutade besparingar i form av reducerade räntebidrag och slopade investe­ringsbidrag minskar de offentliga utgifteraa för bostadsstödet först under 1994 och därefter.

Skattereformen var enligt preliminära beräkningar "underfmansierad" med ca 14 miljarder kr avseende år 1992. Hälften av detta beror på att de budgetförstärkande dynamiska effekteraa ännu inte uppkommit på grand av konjunkturläget. Resterande underfinansiering beror bl.a. på att bolags- och pensionfondsbeskattningen samt den särskilda löneskatten gett mindre inkomster än beräknat.

Övriga skatteändringar beräknas ha försvagat den offentliga sektoras sparande med ca 18 miljarder kr mellan 1990 och 1992. Det beror bl.a. på att den tillfälligt höjda mervärdesskatten och den likaledes tillfälliga arbetsmiljöavgiften förstärkte sparandet 1990 och 1991. Dessa skattehöj­ningar upphörde 1992.

Volymökningar av offentlig konsumtion och investeringar tillsammans med stigande flyktingkostnader drog upp de offentliga utgifteraa med ca 20 miljarder kr mellan 1990 och 1992. Den offentliga konsumtionen var i fasta priser 2,5 % högre 1992 än 1990.

År 1993 stramades finanspolitiken åt. Skattehöjningar och besparingar i transfereringssystemen tillsammans med en betydande minskning i den kommunala konsumtionen medförde att det justerade primära sparandet steg med drygt 17 mUjarder kr. mellan 1992 och 1993.

Den förväntade uppgången i ekonomin under prognosperioden leder till att den konjunkturberoende (inkl. bankstöd) försvagningen av det offent­liga sparandet vänds till en förstärkning 1994 och 1995. Fortsatta budget­förstärkande regeländringar, neddragningar i den offentliga konsumtio­nen, samt minskade utgifter för bostadsstöd, bl.a. som en följd av lägre räntor och tidigare beslutade regeländringar, förbättrar också den offentliga sektoras sparande. Det kommer till uttryck genom att det jus­terade primära sparandet ökar. I andra riktningen verkar att räntenettot försämras till följd av den snabbt stigande statsskulden.

För 1994 beräknas underskottet i det finansieUa sparandet uppgå till ca 157 miljarder kr. och för 1995 till ca 147 miljarder kr, motsvarande drygt 9 % av BNP. Kostnader och direkta intäkter vid ett eventuellt medlemskap i EU ingår inte i beräkningaraa.

106

Den offentliga sektoms ränteutgifter har ökat från 68 miljarder kr. Prop. 1993/94:150 1990 till 88 miljarder kr 1993, huvudsakligen till följd av den ökande Bilaga 1.1 statsskulden. En del av skuldökningen är en följd av kronans depreciering sedan november 1992. Den försvagade kronkursen leder därmed också till höjda ränteutgifter för skulden i utländsk valuta. Den offentliga sek­tom har emellertid också omfattande finansiella tillgångar, främst inom AP-fondema. Direktavkastningen på dessa tillgångar var ännu 1993 större än räntekostnaderaa, trots att den finansiella förmögenhetsställningen en­ligt finansräkenskaperaa var negativ. Det beror bl.a. på att valtutareser-ven inte ingår bland de finansiella tillgångama, medan störte delen av avkastningen på valutareserven tillfaller staten genom Riksbankens inleve­rerade överskott. Därtill är vissa tillgångar sannolikt lågt värderade i fi­nansräkenskaperaa samtidigt som redovisningsprinciperaa av statskulds-räntoma ger lågt redovisade ränteutgifter Genom att vissa obligationslån, s.k. benchmarklån, emitteras till en kupongränta som inte överensstäm­mer med marknadsräntan, uppstår kursvinster eller kursförluster för emit­tenten beroende på det aktuella ränteläget. I det fallande ränteläget under det senaste året har de redovisade ränteutgiftema reducerats till följd av överkurser på obligationer. Därtill sker en viss eftersläpning från skuld­ökning till räntebetalningar.

tabell 11.2  Den ofTentliga sektorns inkomster och utgifter

Löpande priser

Miljarder kr.

1992

1993

1994

1995

Inkomster

886,1

872,1

877,2

909,5

Skatter och avgifter

734,9

727,1

732,3

763,5

Kapitalinkomster

104,3

92,9

92,6

91,7

Övriga inkomster

46,8

52,1

52,4

54,3

Utgifter

993,1

1 066,6

1 034,1

1 056,4

Transfereringar till hushåll

348,7

374,1

387,9

394,7

Subventioner m.m.

122,7

161,5

109,1

106,3

Ränteutgifter

82,3

87,8

92,3

102,4

Konsumtion

400,3

401,7

402,9

408,8

Investeringar

39,2

41,5

41,9

44,3

Finansiellt sparande

-107,0

-194,5

-156,9

-146,9

Primärt finansiellt sparande

-129,0

-199,6

-157,2

-136,2

Procent av BNP

Inkomster

61,5

60,2

58,4

56,9

Skatter och avgifter

51,0

50,2

48,8

47,8

Utgifter

69,0

73,6

68,9

66,1

Finansiellt sparande

-7,4

-13,4

-10,5

-9.2

Primärt fmansiellt sparande

-9,0

-13,8

-10,5

-8,5

Anm.: I investeringar ingår investeringar i personalbostäder, lagerinvesteringar samt

köp och försäljning av fastigheter och mark.

Källor:   Konjunkturinstitutet,   Riksrevisionsverket,   Statistiska   centralbyrån   och

Finansdepartementet.

Nettot av kapitalinkomster och ränteutgifter försämras successivt under prognosperioden och blir negativt 1995, vUket framgår av tabell 11.2.

De stora sparandeunderskotten har lett till en försämring av den offent­liga sektoms finansiella förmögenhet. År 1990 hade den offentliga sek-

107

tom en fmansiell nettofordran motsvarande 8 % av BNP. Den sedan 1991 snabbt ökande statsskulden har medfört att den offentliga sektora fått en nettoskuld, som vid utgången av 1993 beräknas till motsvarande ca 18,5 % av BNP. Andelen är dock fortfarande lägre än i många andra länder. Genom de fortsatt stora underskotten under prognosperioden när­mar sig den svenska nettoskulden snabbt den genomsnittliga nivån för OECD-ländema, se diagram 11.2. Sveriges relativa position är dock nå­got sämre än vad som framkommer i diagram 11.2, eftersom den offent­liga sektoms pensionsåtaganden är förhållandevis stora i Sverige. Den offentliga skuldsättningen diskuteras mer utförligt i kapitel 14.

Diagram 11.2 Den offentUga sektorns flnansiella nettoställning

Andel av BNP

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Procent 20

-|

I

I

i

[

I

[

1

II[

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

En viktig orsak till försämringen av de offentliga finansema är att skat­teinkomstema minskat även i nominella tal. Det beror huvudsakligen på den svaga utvecklingen av skattebaseraa, medan skattereformen och andra regeländringar haft mindre betydelse. Efter skattereformen 1991 har ett stort antal förändringar av skatteregleraa vidtagits, av såväl strakturella som statsfinansiella skäl. Regelförändringarna avspeglas i viss utsträck­ning på makronivå av förändringar i skattekvoten (skatter och avgifter som andel av BNP). Men det är inte bara förändringar i skatteregler som har betydelse för skattekvotens utveckling. Den beror också på hur skat­teunderlagen utvecklas i förhållande till BNP. Även betalningsmtiner och redovisningsprinciper påverkar skattekvoten.

Som framgår av tabell 11.3 sjönk skattekvoten med ca 5,5 procenten­heter från 1990 till 1993. Det motsvarar ett skattebortfall på ca 81 miljar­der kr räknat på 1993 års BNP-nivå, och utgör således ett mått på det

108

totala skattebortfallet exkl. effekt av ändrad BNR Av detta beräknade Prop. 1993/94:150 skattebortfall beror ca 15 miljarder kr. på att myndigheteraa sedan skatte- Bilaga 1.1 reformen inte längre betalar mervärdesskatt. Vidare beror 12 miljarder på sänkt arbetsgivaravgift till sjukförsäkringen, en kompensation till ar­betsgivama för övertagande av sjuklönekostnader I båda dessa fall mins­kade också de offentliga utgiftema i motsvarande grad. Denna del av skattesänkningen är således neutral för den offentliga sektoms sparande. En del av skattekvotsnedgången, som har betydelse även för det offent­liga sparandet, beror på högre sparkvot och högre vinstandel 1993 än 1990, samt på skillnaden i inkomster av slutskatteregleringen, vilket sam­manlagt beräknas motsvara ett skattebortfall på ca 20 miljarder kr Det är endast resterande skattebortfall på drygt 30 miljarder kr. som kan hän­föras till effekter av regeländringar beslutade av nuvarande och tidigare riksdagar. Därav utgör en betydande andel bortfall av tillfälliga skatter, som gällde t.o.m. 1991.

Slutsatsen är således att av skattekvotsminskningen på ca 5,5 procent­enheter mellan 1990 och 1993 beror knappt 2 procentenheter på budget­neutrala skatteändringar och ca 1,5 procentenheter på att en ohållbart låg sparkvot och vinstandel 1990 drev upp skatteinkomstema det året samt på en skillnad i inkomster av slutskatteregleringen. Resterande dryga 2 procentenheter beror på regeländringar inkl. en effekt av att tillfälliga skatter upphört.

Tabell 11.3  Skatter och ;

Procentandel av BNP

avgifter

1990

1991

1992

1993

1994

1995

Hushållens direkta skatter

och avgifter Företagens direkta skatter Arbetsgivaravgifter Mervärdesskatt Övriga indirekta skatter

Skatter och avgifter

22,1 2,0

16,6 8,3 6,8

55,8

19,5 0,9

16,7 8,8 6,9

52,8

19,4 1,3

15,7 8,0 6,7

51,0

19,7 2,1

13,6 8,4 6,3

50,2

19,9 1,9

13,3 7,5 6,3

48,8

19,8 1,3

13,1 7,5 6,1

47,8

Källor: Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket, Statistiska centralbyrån och Fi­nansdepartementet.

Skattekvoten beräknas minska med ytterligare ca 2,5 procentenheter från 1993 till 1995. Orsakema till den fortsatta nedgången av skattekvo­ten illustreras i tabell 11.3.

Hushållens betalningar av direkta skatter och avgifter är i stort sett o-förändrade som andel av BNP under prognosperioden, trots att regelän­dringar medför en viss ökning av skatteuttaget. Det motverkas av att lönesummans andel av BNP sjunker med ca 1 procentenhet under perio­den. Även de beskattade transfereringsinkomsteraa minskar som andel av BNP mellan 1993 och 1995, vilket drar ned skattekvoten eftersom trans­fereringaraa inte ingår i BNP. När transfereringama sjunker dras skatte­inkomstema ned medan BNP inte påverkas. Den offentliga sektoms fi­nansiella sparande påverkas dock naturligtvis positivt av att transfere­ringama minskar.

109

Skatteuttaget för hushållen ökar genom att gmndavdraget reduceras Prop. 1993/94:150 fr.o.m. 1994 och slopas helt vid den statliga inkomstbeskattningen under Bilaga 1.1 1994 och 1995. En egenavgift till den obligatoriska arbetslöshetsför­säkringen har införts fro.m. 1994. Avgiften, som är avdragsgill vid in­komstbeskattningen, utgår på inkomster upp till 7,5 basbelopp (264 000 kr. 1994). Den är 1 % 1994 och höjs till 2 % 1995. Skattema på enskild näringsverksamhet och på avkastningen av aktier har sänkts fr.o.m. 1994. År 1995 slopas förmögenhetsskatten och kapitalinkomstskatten sänks till 25 %.

Företagens skatteinbetalningar väntas minska 1994. Det beror till stor del på att företagsskattema 1993 drogs upp av tiUfäUiga effekter. Dess­utom innebär regeländringama i företagsbeskattningen fro.m. 1994 en viss skattesänkning under 1994 och 1995, till följd av avsättning till periodiseringsfonder. Företagsskatteraa sjunker ytterligare 1995 när av-skattningen av reserverade vinstmedel upphör.

Inkomstema av arbetsgivaravgifter minskade kraftigt 1993 som resultat av att avgiftsuttaget sänktes med 3,8 procentenheter Att lönesummans andel av BNP sjunker under prognosperioden leder även till att arbets­givaravgiftemas andel av BNP minskar. Därtill kommer att vissa arbets­marknadspolitiska åtgärder fmansieras genom att arbetsgivama får göra avdrag på arbetsgivaravgifteraa. Det gäller systemet med utbildningsvika­riat liksom det generella anställningsstödet (GAS), som subventionerar nyanställningar under 1994.

Mervärdesskatteintäkteraa utvecklas svagt under prognosperioden, trots en ökning av den privata konsumtionen. Bostadsbyggandet, som är den andra störte skattebasen för mervärdesskatten, minskar nämligen mycket kraftigt.

Flera punktskatter höjdes med 4 % vid årskiftet 1993/94. År 1995 sker en ytterligare höjning av punktskatteraa genom att de ska räknas upp med inflationen under 1994. Fastighetsskatten för hyreshus har sänkts från 2,5 ull 1,5 % fro.m. 1994 för att motverka den höjning av fastighets­skattebeloppet, som i annat fall skulle uppkomma genom de höjda taxe­ringvärdena. Nominellt oförändrade skattebelopp medför en trendmässig minskning av skattens andel av BNP.

Sanmianfattningsvis kan konstateras att av nedgången i skattekvoten med 2,5 procentenheter mellan 1993 och 1995 är det en mindre del som beror på ändrade skatteregler. Det är i stället tillväxtens sammansättning och en del tillfälliga effekter, som ligger bakom den svaga utvecklingen av skatteinkomstema.

Den offentliga sektoms utgifter har ökat kraftigt under konjunktumed­gången. Detta trots att utgifteraa från 1991 och 1992 reducerats genom de förändringar som skett beträffande redovisningen av mervärdesskatt på myndighetemas inköp och arbetsgivarperioden i sjukförsäkringen (se ovan). Utgiftema dras upp av kostnadema för arbetsmarknadspolitiken och arbetslösheten samt bankstödet. År 1993 uppgick utgiftemas andel av BNP tiU ca 73,5 %, se tabell 11.4.

UO

Tkbell 11.4 Offentliga sektorns utgifter

Andel av BNP i procent

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1990

1991

1992

1993

1994

1995

Totala utgifter

61,0

63,0

69,0

73,6

68,9

66,1

IVansfereringar till hushåU

Pensioner

Sjukförsäkring m.m. Arbetslöshetsbidrag m.m. Övriga transfereringar

20,4

11,3 4,4 0,8 3,8

21,8

12,0 4,2 1,5 4,1

24,2

13,0

3,5

3,0

4,7

25,8

13,5 3,3 4,0 5,0

25,8

13,7 3,1 3,9 5,1

24,7

13,3

2,8

3,5

5,0

Övriga transfereringar

därav räntebidrag till bostäder bankstöd

5,9

1,5

6,6

1,9

8,5

2,2 0,7

11,1

2,4 3,5

7,3 2,0

6,7

1,5

Räntor

5,0

5,1

5,7

6,1

6,1

6,4

Konsumtion

27,4

27,2

27,8

27,7

26,8

25,6

Investeringar m.m.

2,4

2,3

2,7

2,9

2,8

2,8

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Utgiftema för arbetslösheten stabiliseras och bankstödet upphör under prognosperioden. Besparingar i transfereringssystemen och bostadsstödet får successivt genomslag i utgiftsutvecklingen. Den offentliga konsumtio­nen beräknas sjunka i volym de närmaste åren, och dess andel av BNP går ned från ca 27,5 % 1993 till ca 25,5 % 1995. Ränteutgiftema ökar emellertid och beräknas 1995 till motsvarande ca 6,5 % av BNP. Sam­mantaget beräknas utgiftskvoten gå ned till ca 66 % år 1995.

I en konjunkturaedgång tenderar den offentliga sektoras utgifter att öka som andel av BNP av flera skäl. Det beror inte bara på att utgifteraa för arbetsmarknadspolitik och arbetslöshet stiger, utan också på att huvud­delen av de övriga utgifteraa inte har någon direkt koppling till BNP-utvecklingen. Pensioneraa och en del andra transfereringar följer prisut­vecklingen och den offenliga konsumtionen drabbas inte av vikande efter­frågan vid en konjunkturaedgång. Därtill stiger kvoten mellan utgifter och BNP när BNP sjunker. Detta förhållande gäller inte skattekvoten eftersom huvuddelen av skattema är proportionella mot BNP, dvs utveck­las i takt med BNP. Eftersom recessionen varit ovanligt djup och lång­varig har gapet mellan den offentliga sektoms inkomster och utgifter bli­vit mycket stort.

11.2  Staten inkl. sjuk- och arbetslöshetsförsäkringama

Staten inkl. sjuk- och arbetslöshetsförsäkringama omfattar, föratom den del av statens verksamhet som ingår i statsbudgeten, även fonder m.m. utanför budgeten, bl.a. Arbetsmarknadsfonden. Statliga affärsverk och bolag ingår däremot inte.

Bakom försämringen av den offentliga sektoras finansiella sparande mellan 1990 och 1993 ligger en ännu större nedgång av statens finansiella sparande. Det minskade från ett överskott på ca 19 miljarder kr. 1990 till

111

ett underskott på ca 251 miljarder kr 1993. TUl ovan diskuterade fakto-    Prop. 1993/94:150

rer, som förklarar försämringen av den offentliga sektoras finanser, kom-    Bilaga 1.1

mer för statens del, att utbetalningen av konununalskattemedel steg med

ca 50 miljarder kr. mellan 1990 och 1993, medan den offentliga sektoms

totala skatteinkomster minskade. Denna utveckling beror på det tidigare

systemet med eftersläpning av utbetalningama av kommunalskatt från

staten.

Mellan 1993 och 1995 förbättras statens finansiella sparande med ca 86 miljarder kr., vilket kan jämföras med ca 48 miljarder kr. för hela den offenfliga sektom. Det större förbättringen för staten beror tiU stor del på att bidragen till kommunema och utbetalningen av kommunalskat­temedel minskar, vilket drar ned sparandet i kommunsektora, samt ned­gången i AP-fondens sparande. Underskottet i det statliga sparandet be­räknas uppgå till ca 195 miljarder kr. 1994 och ca 165 miljarder kr 1995. Exkluderas statens kapitalinkomster och ränteutgifter erhålls det primära sparandet, som 1995 beräknas visa ett underskott på ca 100 mil­jarder kr., se tabeU 11.5.

Tabell 11.5 staten mkl. sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna

Löpande priser Exkl. statliga affärsverk och aktiebolag

Miljarder

kr.

1992

1993

1994

1995

Inkomster

Skatter och avgifter Kapitalinkomster Övriga inkomster

443,4

380,2

40,9

22,3

443,8

390,3

28,6

24,9

448,8

393,5

30,6

24,7

483,3

426,4

31,2

25,7

Utgifter

Transfereringar till hushåll Bidrag till kommuner Övriga transfereringar Ränteutgifter Konsumtion Investeringar

605,9

215,7 79,3

103,7 72,2

118,1 16,8

694,9

234,2 92,1

142,5 78,9

127,0 20,2

643,3

245,9 76,8 88,1 85,0

125,7 21,7

648,7

246,7 69,0 84,7 96,0

129,7 22,6

Finansiellt sparande

Procent av BNP

-162,5

-11,3

-251,1

-17,3

-194,6

-13,0

-165,4

-10,4

Primärt flnansiellt sparande Procent av BNP

-131,2 -9,1

-200,8 -13,9

-140,2 -9,3

-100,6 -6,3

Arun.: 1 investeringar ingår även lagerinvesteringar samt nettot av köp och försäljning

av fastigheter och mark.

Källor:   Konjunkturinstitutet,   Riksrevisionsverket,   Statistiska   centralbyrån   och

Finansdepartementet.

Den statliga konsumtionen har ökat kraftigt i volym sedan slutet av 1980-talet. Uppgången beror huvudsakligen på ökade inköp av varor och tjänster. År 1993 steg den statliga konsumtionen med 3,5 % i volym till följd av bl.a. ökade inköp avseende försvaret och föriäggningkostnader för flyktingar. Den statliga sysselsättningen, och därmed lönekostnaderaa i fasta priser, har utvecklats svagare. År 1992 började sysselsättningen minska och nedgången fortsatte under 1993. Denna utveckling väntas fortsätta under prognosperioden. Eftersom en del av de statliga utgiftema under 1993 var av tillfällig natur och därmed bortfaUer 1994 beräknas

112

den statliga konsumtionsvolymen sjunka med 2 % i år År 1995 ökar åter    Prop. 1993/94:150 vissa inköp för försvarets räkning, vilket leder till att den statliga kon-    Bilaga 1.1 sumtionen går upp med 0,5 % 1995.

11.3  Allmänna pensionsfonden

Den allmänna tilläggspensioneringen (ATP) finansieras till övervägande del genom avgifter till den Allmänna pensionsfonden (AP-fonden). AP-fonden har dessutom inkomster i form av avkastning på fondens till­gångar, som i slutet av 1993 uppgick till ca 550 miljarder kr Inte sedan 1990 har avgiftsinkomstema täckt pensionsutbetalningama. En ökande andel av pensionema finansieras med avkastningen på AP-fondens kapi­tal. Det beror delvis på den svaga utvecklingen av lönesumman under de senaste åren, vilket dragit ned avgiftsinkomstema. Men det fmns också en trendmässig försvagning i ATP-systemet, eftersom antalet pensionärer med full ATP ökar starkt.

Av de skäl som diskuterats ovan har AP-fondens finansiella sparande minskat successivt från ca 47 miljarder kr 1990 till ca 32 miljarder kr 1993. Sparandet sjunker ytterligare de närmaste åren och beräknas 1995 till knappt 21 miljarder kr., se tabell 11.6. Genom att det finansiella spa­randet är positivt sker en fortsatt uppbyggnad av fondkapitalet, men rän­tenedgången under de senaste året innebär att avkastningen ändå sjunker

Tabell 11.6  Allmänna pensionsfonden

Löpande priser

Miljarder

kr.

1992

1993

1994

1995

Inkomster

Avgifter

Övriga inkomster

137,5 83,8 53,7

134,5

81,0 53,5

133,8

82,9 50,9

136,3

87,0 49,3

Utgifter

ATP

Övriga utgifter

97,9

96,4 1,6

102,6

101,4 1,2

110,1

108,9 1,2

115,5

114,3 1,2

Finansiellt sparande

Aweckling av löntagarfonder

39,6

21,5

31,9

23,7

20,8

Anm.: Det i tabellen redovisade finansiella sparandet 1992 har inte reducerats med avvecklingen av löntagarfondema.

Källor: Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

11.4  Den kommunala sektorn

Den kommunala sektom består av kommuner, landsting samt kyrkliga kommuner och kommunalförbund. De sistnämnda består av församlingar, pastorat och andra kyrkliga samfålligheter Den kommunala sektom har varje år sedan mitten av 1980-talet haft underskott i det finansiella spa­randet. År 1992 var det finansiella sparandet starkt positivt och uppgick

113

till 16 miljarder kronor. År 1993 steg sparandet ytteriigare och beräknas    Prop. 1993/94:150 ha uppgått till närmare 25 miljarder kronor Förbättringen uppstod fram-    Bilaga 1.1 för allt i kommuneraas finanser, medan sparandet i landstings- resp. öv-rigsektora i stort sett var oförändrat.

För år 1992 förklarades denna uppgång i sparandet dels av ökningen i skatteintäkter, dels av den historiskt låga ökningen av konsumtionsut-gifteraa. Skatteinkomstema 1992 baserades på skatteunderlagen två år tidigare, då aktiviteten och inflationstakten i ekonomin var betydligt högre än 1992. Från 1993 har ett nytt system för utbetalning av kommunalskat­temedel införts, vilket kommer att minska denna effekt. Den kommer dock inte att klinga av helt förrän efter 1994. Även för år 1993 är således de kommunala skatteinkomsteraa högre, till följd av det gamla systemet för utbetalning av kommunalskatt.

År 1993 var summan av de skattefinansierade inkomstema, dvs. skatter och statsbidrag, i stort sett på samma nivå nominellt som året innan.

Under både 1992 och 1993 har kommuner och landsting minskat sin konsumtionsvolym. År 1993 minskade även de nominella konsumtionsut-giftema, på grand av sänkta arbetsgivaravgifter.

År 1993 beräknas sysselsättningen i den kommunala sektom ha minskat med ca 50 000 personer, motsvarande 4 % av den totala sysselsättningen i sektom om 1,1 miljoner personer. Vidare ökade de utbetalda timlönema i den kommunala sektora under 1993 med 2,7 %, vilket innebär en avse­värt lägre ökningstakt jämfört med tidigare år, och även lägre än i ekono­min i sin helhet. Sammantaget minskade kommuneraa sin konsumtion med 2 1/2 % i volym. På grand av sänkta arbetsgivaravgifter minskade utgifteraa ytterligare även i nominella tal. Denna effekt motverkas dock av att de kommunala skattema, till följd av finansieringsprincipen, regle­rades i motsvarande mån.

Investeringsutgiftema minskade i kommunema under 1993. Detta be­rodde dels på minskade volymer och dels på fallande priser på bygg­nadsinvesteringama.

För iimevarande år förväntas den kommunala sektora få ett fortsatt mycket högt finansiellt sparande. Det beräknas till ca 13 miljarder kro­nor. År 1995 förväntas sparandeöverskottet minska till ca 1 miljard kro­nor. Uttryckt som andel av BNP faller det finansiella sparandet från 1 % till 0,1 % under 1994 resp. 1995.

Till följd av skatteunderlagens förändring ökar kommuneraas skattein­komster 1994 endast marginellt och nästa år föratses en minskning. Detta är en följd av att man går från det gamla systemet med eftersläpningar i statens utbetalningar av skatteinkomstema. Statsbidragen till kommuner­na ökar marginellt under 1994. Under 1995 utgår statsbidrag till kommu­nema med samma belopp som under 1994.

De totala inkomsteraa faller som andel av BNP under innevarande och nästa år, med sammanlagt 4 procentenheter

Statsmakteraa fastställer riktlinjer för den kommunala ekonomin. Det saneringsprogram som riksdagen antog 1993 syftar till att eliminera det strakturella underskottet i de offentliga finanseraa. Ett av inslagen i sane­ringsprogrammet utgörs av att utgifteraa för den offentliga konsumtionen

114

skall hållas realt oförändrade. Detta uttrycks som att konsumtionsutgif-    Prop. 1993/94:150 teraa inte skall t.o.m. öka mer än den allmänna prisutvecklingen, mätt    Bilaga 1.1 som BNP-deflatora. Under de två närmaste åren bedöms de kommunala konsumtionsutgiftema t.o.m. öka något mindre än så.

För år 1994 och 1995 förväntas den kommunala konsumtionen fortsätta minska i volym, med 1 1/2 % årligen. Såväl kommuner som landsting omprövar och effektiviserar fortlöpande verksamhetema. Graden av av­giftsfinansiering antas också öka något. Denna anpassning till ett föränd­rat samhällsekonomiskt läge förväntas fortgå även under detta och nästa år Detta leder till att den kommunala konsumtionen som andel av BNP faller med en dryg procentenhet, från 19 % år 1993 till knappt 18 % år 1995. År 1995 beräknas den kommunala sektora sysselsätta lika många personer som den gjorde 1982.

TVibell 11.7 Den kommunala sektorns inkomster och utgifter

Löpande priser. Exkl. kommunala aktiebolag och stiftelser

Miljarder

kr.

1992

1993

1994

1995

Inkomster

Skatter

Bidrag från staten och

socialförsäkringssektorn Övriga inkomster

399,2

269,3

79,3 50,6

397,6

255,8

92,1 49,7

381,3

254,5

76,4 50,4

370,4

249,2

69,8 51,4

Utgifter

Transfereringar till hushåll Övriga transfereringar Konsumtion Investeringar

383,2 36,6 42,4

282,0

22,2

372,9

38,4

38,6

274,6

21,3

370,4

33,1

38,7

278,4

20,2

371,1

33,8

35,3

280,3

21,7

Finansiellt sparande

16,0

24,7

10,9

-0,7

Procent av BNP

Skatter och statsbidrag Utgifter Finansiellt sparande

24,2 26,6 15,9

24,0 25,7 16,3

22,0

24,7

6,8

20,0 23,2 -2,2

Anm.: I investeringar ingår förutom kommunala myndigheters investeringar även

kommunala affärsverks investeringar, investeringar i personalbostäder samt nettot av

köp och försäljning av fastigheter och mark.

Källor:   Konjunkturinstitutet,   Riksrevisionsverket,   Statistiska   centralbyrån   och

Finansdepartementet.

Investeringaraa beräknas minska under 1994, för att sedan stiga under 1995. Kommuneraas övriga utgifter sjunker under 1994, beroende på att bostadsbidragen förstatligas, vilket medför att kommuneraas utbetalningar till hushåll reduceras. Detta kortigeras genom motsvarande neddragning av statsbidragen. För år 1995 väntas framför allt utbetalningaraa av socialbidrag minska, som en följd dels av sänkta utgifter för flyktingmot­tagning, dels av ett förbättrat ekonomiskt läge.

Det kommunala räntenettot följer det finansiella sparandet och förbätt­ras därför betydligt under 1994, och i någon mån 1995.

Totalt faller de kommunala inkomsteraa som andel av BNP med fyra procentenheter under perioden 19931995, medan utgifteraa faller med 2 1/2 procentenheter. Fallet i inkomstandel förklaras till största delen av

115

omläggningen av det gamla systemet för utbetalning av kommunalskatt,    Prop. 1993/94:150 vilket innebär att inkomstnivån för tidigare år är konstlat hög. Samman-    Bilaga 1.1 taget kan utvecklingen därför beskrivas som en konsolidering av de kom­munala fmansema inför en framtida anpassning av utrymmet för den skattefinansierade konsumtionen.

116

12   Kapitalmarknaden

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 Den interaationella kapitalmarknaden har under det senaste året präglats av stor turbulens. Omfattande kapitalflöden har snabbt sökt sig till attrak­tiva marknader Flödena genereras till stora delar av ett relativt begränsat antal större institutionella placerare med kort placeringshorisont. De fi­nansiella analyser som dessa aktörer gör är därmed av avgörande betydel­se för de enskilda marknaderaas kortsiktiga utveckling.

Att det uppstår betydande kapitalflöden mellan olika delmarknader rant om i världen är i sig inget nytt fenomen. Utvecklingen har dock gått mot allt snabbare rörelser mellan marknaderaa, till följd av avregleringar, tek­nologiska framsteg, marknadsinnovationer och en ökad integration av världsekonomin. Bank of Interaational Settlements (BIS) gjorde en studie över valutamarknaden i april 1992. Enligt denna omsattes 1 000 miljarder dollar per dag på den interaationella valutamarknaden i april 1992, vilket var drygt 350 miljarder mer än under föregående mätperiod i april 1989. Med stor sannolikhet har omsättningen fortsatt att öka. Det snabba infor­mationsflödet och de enorma kapitalvolymer som kan mobiliseras, delvis via nya finansiella instmment, ställer givetvis högre krav på marknader­nas funktionssätt men även på centralbankema.

Den kraft som kan genereras av marknadsaktörema visades med all tydlighet i samband med spekulationeraa mot ERM-valutoraa och under den senaste tidens intemationella ränteoro. I svallvågoma efter ERM-kollapsen 1993 har krav på kontroll av intemationella kapitalflöden fram­förts från vissa håll. Men de medel som har diskuterats i den intematio­nella debatten, såsom valutaregleringar och transaktionsskatter, är förena­de med betydande nackdelar och förslagen har inte vunnit allmän uppslut­ning.

12.1   Den intemationella ränte- och valutakursutvecklingen

Efter ett par år med en svag interaationell konjunktur börjar allt fler posi­tiva signaler att synas. I den anglosaxiska delen av OECD-området är konjunkttimppgången sedan en tid ett faktum, ledd av en stark tillväxt i den amerikanska ekonomin. Även i Europa förefaller nu en långsam åter­hämtning ha inletts. I Japan är däremot konjunkturen fortfarande mycket svag.

I USA har konjunkturappgången gynnats av en kraftigt expansiv pen­ningpolitik. De reala penningmarknadsräntoraa låg under en längre tid nära noll procent. I Europa har centralbankema i allmänhet valt en be­tydligt försiktigare strategi, med påföljd att räntoma inte har fallit i den takt som skulle kunna motiveras av det svaga konjunkturläget. Gradvis har dock de europeiska räntoraa sjunkit, en nedgång som till stor del har varit beroende av tyska penningpolitiska beslut.

18 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

117

Diagram 12.1  6-månader5 Euromarknadsräntor 19891994

Procent. Enkla årsräntor

12r'

ia-:

2

-r                                 -1                                    r                       ~         -\                          - 

'O

j'            /I                lsJ-m i              Dmark vl

 r                "                  r        ........ "1        Yen'

M--

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1989

1990

1991

1992

1993

1994

Anm.: Veckogenomsnitt, sista observationen avser 13 april 1994. Källa: Finansdepartementet.

Räntedifferenseraa mellan olika länder har skapat arbitragemöjligheter på den interaationella kapitalmarknaden. I takt med att de långa räntoraa föll, sökte investeraraa avkastning genom att placera i långa obligationer och aktier, fräinst på den europeiska och asiatiska marknaden. En del aktörer tillgodogjorde sig en hävstångseffekt genom att låna kort och placera långt. Amerikanska kapitalförvaltare stod för en betydande del av denna handel. Exempelvis har amerikanska banker under en längre tid byggt upp stora portföljer med räntebärande statspapper som har finansie­rats till de låga korta räntoraa.

1 inledningen av febraari i år signalerade den amerikanska centralban­ken, US Federal Reserve, om en mer neutral penningpolitik och höjde den korta peimingmarknadsräntan med 0,25 procentenheter till 3,25 %. Det var uppenbart att en fortsatt expansiv inriktning på penningpolitiken i USA inte kunde motiveras i ett läge där tillväxten stimuleras av ökat sysselsättning och ökade investeringar. Genom en tidig penningpolititisk åtstramning ville centralbanken i tid förhindra att inflationsimpulser spreds i ekonomin.

Åtgärden utlöste en febril aktivitet på den intemationella kapitalmarkna­den, till viss del beroende på att finansierings- och placeringsmönstret med kort upplåning och placering i obligationer förenades med större risker. Stora volymer obligationer såldes ut och när efterfrågan på dessa värdepapper var begränsad steg de långa obligationsräntoma mycket kraf­tigt. Den sista mars hade den 10-åriga amerikanska räntan stigit närmare 1 procentenhet sedan inledningen av febraari och låg på 6,7 %. Under perioden genomförde Federal Reserve ytterligare en uppjustering av den korta penningmarknadsräntan med 0,25 procentenheter till 3,5 %.

118

Det har diskuterats om den amerikanska åtstramningen genomfördes i rätt tid. Ännu är inflationstrycket i ekonomin lågt. Uppgången i de långa räntoraa, som hade påbörjats redan innan centralbanken stramade åt, kunde dock tolkas som att inflationsförväntningaraa gradvis hade ökad i takt med den oväntat starka tillväxten i ekonomin, vilket motiverade cen­tralbankens åtgärd. Men trots den tidiga åtstramningen är det högst troligt att de långa räntoraa har förpassats till en högre nivå. Historiskt sett har de långa räntoraa alltid stigit efter att de korta räntoraa börjat höjas. Inte en enda gång sedan 1950-talet har de långa räntoraa, under åtstramnings­perioden, fellit tillbaka till den nivå som gällde vid den inledande kort­räntehöjningen. Skillnaden mellan den nuvarande perioden och de tidigare är att den uppgång i de amerikanska långa räntoraa vi sett under 1994 är mycket större.

De europeiska långa räntoraa visade under febraari och mars en enligt ekonomiska fundamenta förvånande följsamhet med de stigande ameri­kanska räntoraa. Flera europeiska centralbanker besvarade den amerikan­ska räntehöjningen med en sänkning av sina styrtäntor, men trots detta fortsatte de långa räntoraa att stiga. Osäkerhet kring den tyska penning­mängdsutvecklingen den tyska penningmängden ökade kraftigt i början av året bidrog till den europeiska uppgången. Utvecklingen skilde sig dock mellan länderaa. Marknadsräntoma steg kraftigare i länder som står utanför det nuvarande ERM-samarbetet. Innan ränteoron bröt ut hade de långa räntoma fallit betydligt i dessa länder, men de var fortfarande att betrakta som högränteländer.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Diagram 12.2  lO-åriga obligationsräntor 19891994

Procent

1989

1990

1991

1992

1993

1994

Anm.: Månadsgenomsnitt, sista observationen avser 13 april 1994. Källa: Finansdepartementet.

119

Trots de stora rörelsema i de interaationella långa räntoraa har valuta- Prop. 1993/94:150 kurseraa varit relativt stabila under orostiden. ERM-valutoraa har succé- Bilaga 1.1 ssivt stärkts sedan justeringen av bandgränseraa i ERM till 15 % under sommaren 1993. De incitament de gamla bandgränseraa gav för spekula­tion har försvunnit och de valutor som tidigare handlades inom den sma­lare bandgränsen ¥!- 2,25 % är idag tillbaka inom eller nära de tidigare bandgränseraa.

Till följd av att den europeiska konjunkturen fortfarande släpar efter den amerikanska har dollara stärkts mot de flesta europeiska valutoraa under det senaste året. D-markens försvagning gentemot dollara har på sätt och vis varit en fömtsättning för att ERM-valutoma har kunnat kom­ma tillbaka inom de bandgränser som rådde före ERM-kollapsen. Skulle Bundesbank försökt bevara växelkursen mellan D-marken och dollam skulle de tyska korta räntoma troligtvis legat på en mycket högre nivå i dagsläget. Med den roll som valutaankare som D-marken har, hade detta med stor sannolikhet inneburit att övriga europeiska länder antingen haft högre korta räntor eller fått se sina valutor försvagas kraftigt inom ERM-banden.

De möjligheter att föra en mer expansiv penningpolitik som, genom de vidgade bandgränseraa, skapades för ERM-ländema, har inte utnyttjats. De europeiska centralbankema har poängterat att de inte vill riskera den investering i förtroendekapital de gjorde genom inflationsbekämpningen under den fasta växelkursen. Den gemensamma uppslutningen kring den­na politik har bidragit till att stärka ERM-valutoma. Skulle ett land med­vetet försvaga sin valuta mot den nya bandgränsen kan konkurrenskraften komma att förskjutas raellan EU-länderaa. En sådan politik skulle kunna leda till protektionistiska motdrag av övriga länder och urholka förtroen­det för ERM-samarbetet.

Fortfarande kvarstår problem inom ERM. Konvergensen mellan ekono­miema är bristfällig på flera områden. D-marken är alltjämt ankare i det europeiska växelkurssamarbetet, trots att inflationen är högre i Tyskland än i övriga ERM-länder Detta gör det svårt för vissa länder att få ned räntoma till nivåer som vore önskvärda med tanke på konjunkturläget. Problemen tar sig uttryck i den intressekonflikt som råder mellan å ena sidan en vilja till en snabbare uppgång i den egna ekonomin, å den andra sidan viljan att uppnå en utveckling som är förenlig med deltagande i ERM.

Givet föratsättningen om någorlunda stabila växelkurser har det disku­terats livligt både i ERM-länderaa och i de skandinaviska länderaa, vil­ken penningpolitisk strategi som varit att föredra, en försiktig eller en mer aggressiv. De två huvudlinjema har representerats av Storbritannien och Tyskland. Med tanke på att penningpolitiken verkar med 1 till 1,5 års eftersläpning är det intressant att idag studera möjliga effekter av pen-ningpoltiska åtgärder som härstammar från hösten 1992 och våren 1993.

Då pundet lämnade ERM i augusti 1992 genomförde Storbritannien kraftiga räntesänkningar. 1 7 steg har Bank of England sänkt styrräntan från 12 % till 5,25 %. Under 1993 och inledningen av 1994 föll den långa räntan i Storbritannien på samma sätt som i övriga Europa. Detta

120

gav betydande stimulans till den konsumtionsledda uppgången i den brit- Prop. 1993/94:150 tiska ekonomin. Storbritanniens penningpolitik kunde sålunda betecknas Bilaga 1.1 som kortsiktigt framgångsrik. Ett problem i ekonomin är att de låga rän­toma inte har påverkat investeringsaktiviteten i ekonomin nämnvärt, vil­ket är nödvändigt för varaktig tillväxt. Oroväckande är dessutom den se­naste tidens försvagning av pundet, som kan generera inflationsimpulser via stigande importpriser. Dessutom har de brittiska långa räntoma stigit betydligt mer än motsvarande tyska under orosperioden febraari till mars.

Tyskland har å sin sida fört en försiktigare politik som inneburit små räntesänkningar i långsamt tempo. Föratsättningama har också varit an­noriunda i Tyskland jämfört med de i Storbritannien. Trots den svaga tyska konjunkturen har inflationstakten legat på en relativt hög nivå. Pris­utvecklingen i de östra delstatema har stigit speciellt kraftigt sedan åter­föreningen. Dessutom har penningmängden ökat kraftigt. Sedan flera år tillbaka sätter Bundesbank upp ett mål för tillväxten i penningmängden mätt som M3. Fjolårets ökning stannade på 8,1 % och överskred målet på 4,56,5 % betydligt. Även årets mål, som satts till 46 procents penningmängdsökning, ser ut att överskridas med bred marginal. Detta har skapat en betydande osäkerhet kring den tyska penningpolitiken. Bun­desbank har dock klargjort att den inslagna vägen med gradvisa ränte­sänkningar ska fortsätta i takt med att inflationen dämpas i ekonomin.

Lägre tyska räntor är nödvändigt för att stimulera aktiviteten i den tyska ekonomin och i övriga Europa. Det tycks i dagsläget finnas goda föratsättningar för en successiv nedtrappning av de tyska penningmark­nadsräntoma, då den tyska inflationen sannolikt är under kontroll och för­väntas fortsätta att sjunka under 1994. Detta skapar ett nödvändigt hand­lingsutrymme för Bundesbank. Huravida detta innebär generellt lägre långa räntor i Europa är dock osäkert. Det torde dock vara mindre troligt att de europeiska långa räntoraa ska påverkas av en fortsatt uppgång i amerikanska räntor. Fundamentala ekonomiska faktorer talar för en vid­gad differens mellan amerikanska och europeiska räntor Inflationen är i flertalet europeiska ekonomier låg med en årlig inflationstakt rant 2 %. Det fmns därtill inga uppenbara indikationer på långsiktigt ökade infla­tionsförväntningar. Med dagens nominella räntor innebär det reala långa räntor rant 4 6 %, vilket är att betrakta som en niycket hög nivå, särskilt i nuvarande konjunkturfes. Sammantaget talar detta för en viss nedgång i de långa räntoma i flertalet europeiska länder. Vad den senaste tidens oro har visat är dock att föratsättningaraa för lägre långa räntor tycks skilja sig betydligt mellan olika länder Gemensamt för de länder som har drabbats av den största uppgången i de långa räntoma under orosperioden är stora underskott i de offentliga fmansema, tidigare perioder av hög inflation och stora underskott i bytesbalansen. Avgörande för lägre räntor i dessa länder är således att skapa tilltro till en stabilare statsfinansiell utveckling, vilket i sin tur ökar förtroendet för en långsiktig låginflationspolitik.

De flesta centralbanker som tidigare använt penningmängdsutvecklingen som ett intermediärt mål för att bedöma inflationsutvecklingen, har idag tonat ner dess betydelse för penningpolitiken. Sambanden mellan pen-

121

ningmängd och inflation har försvagats i takt med att nya betalningsmedel Prop. 1993/94:150 och placeringsformer, som kan jämställas med likvida medel, växer fram. Bilaga 1.1 1 Tyskland har dessutom den underliggande förändringen i penningmäng­den störts av en rad tillfälliga faktorer, såsom tekniska förändringar i det tyska skattesystemet. Vid årsskiftet ändrades exempelvis skattereglema för utlandsbaserade fonder, vilket gjorde det fördelaktigt att placera i Tyskland. En stor del av de inflöden som registrerades placerades i lik­vida tillgångar som räknas in i M3, vilket medförde en kraftig ökning i den tyska penningmängden.

Den japanska yenen har återigen hanmat i fokus på den intemationella valutamarknaden, tUl följd av de spända handelsrelationema mellan USA och Japan. Dollam har sedan årsskiftet 1993/94 försvagats med ca 9 % mot yenen. Den höga yenkursen har successivt urholkat den japanska ex­portindustrins konkurrenskraft och har därmed bidragit till att hålla nere aktiviteten i den japanska ekonomin. Trots detta fortsätter det japanska handelsöverskottet att ligga på en hög nivå. På sikt ter sig den japanska valutans nuvarande kurs som väl stark. Den japanska regeringen har lan­serat en rad stimulanspaket för att påskynda återhämtningen i ekonomin, det senaste och hittills största presenterades i febraari. Centralbanken har bidragit med en expansiv penningpolitik, vilket har lett till att det japan­ska diskontot har sänkts till 1,75 %. Trappas handelskonflikten upp kan Japans centralbank väntas lansera ytterligare räntesänkningar vilket talar för en svagare yenkurs. Dessutom torde de högre räntoraa i USA som gör dollarplaceringar mer attraktiva resultera i att yenen försvagas.

12.2 Den svenska ränte- och valutakursutvecklingen

Kronkursen och de långa räntoma har under senare tid varit alltmer på­verkade av rörelsema på de intemationella marknadema. Utländska pla­cerare har dessutom kommit att stå för en allt större del av omsättningen och ägandet av svenska räntebärande värdepapper. Vid utgången av feb­raari 1994 hade utländska ägare ett innehav uppgående till 227 miljarder kronor i svenska räntebärande värdepapper. Under 1993 minskade visser­ligen utläimingaraa det totala innehavet med 6 miljarder kronor, men för­dubblade samtidigt innehaven av statsobligationer på bekostnad av inne­haven av statspapper med kortare löptid. Denna omfördelning beror del­vis på den positiva syn på ränteutvecklingen som rådde under Qolåret, men det är även en effekt av att Riksgäldskontoret ändrat relationen i upplåningen mellan statsskuldväxlar och statsobligationer. Totalt sett ägde utländska placerare ca 27 % av den utestående volymen på 470 miljarder kronor i statsobligationer vid utgången av febraari. Den svenska markna­den är intressant ur flera perspektiv för utländska placerare men framför allt är den lättillgänglig samtidigt som den kännetecknas av hög likviditet. En hög likviditet är ofta en föratsättning för att en marknad överhuvud­taget skall kunna attrahera interaationella investerare.

122

Diagram 12.3 Ränteutvecklingen 19891994

Procent 14

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Statsobligationer (10 

å

r)

StatssKuldv

ä

xlar

1989

1990

1991

1992

1993

1994

Anm.: 6-månaders statsskuldväxlar och 10-åriga statsobligationer. Veckogenomsnitt, sista observationen avser 13 april 1994. Källa: Finansdepartementet.

Under i stort sett hela perioden sedan kronans ecu-koppling släpptes har de långa räntoma sjunkit. Under 1993 sjönk 10-årsräntan med 3 pro­centenheter till 6,98 % vid årsskiftet 1993/94. Fallet i de längre räntoma antyder att inflationsförväntningaraa har minskat, men det är viktigt att komma ihåg att de förhållanden som rådde i november 1992 var extrema. Ränteläget var uppdrivet efter Riksbankens försök att skydda kronans värde. Nedgången fortsatte under januari 1994 men i början av febraari började de långa räntoma stiga i linje med den interaationella uppgången.

Den svenska ekonomin verkar vara extra känslig för oro på räntemark-nadema. Under det första kvartalet 1994 sjönk den långa räntan först ca 0,3 procentenheter för att sedan åter stiga ca 1,2 procentenheter De relativt stora svängningarna i svenska räntor kan innebära att svenska räntebärande värdepapper får en högre riskpremie. Storleken på premien är dock svår att bedöma.

Kronan utvecklades positivt under våren 1993 för att åter försvagas efter svaga BNP-siffror under sommaren. Under hösten fortsatte kronan att vara svag. Alltfler bedömare konstaterade att kronan var undervärde­rad, men ingen förstärkning kunde skönjas. Inför årsskiftet sjönk omsätt­ningen på kronmarknaden drastiskt vilket förklarades med hjälp av "års­skifteseffekten" av valutahandlare. Enligt denna ansats skulle stora aktö­rer på marknaden stängt sina kronpositioner inför bokslutsdagen och varit ovilliga att gå in i nya.

123

Diagram 12.4  Kronans depreciering frän nov. 1992

Proc. f

ö

r

ä

ndring sedan 18 nov 1992

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Anm.: Dagsobservationer, sista observationen avser 13 april 1994. Källa: Finansdepartementet.

Denna anomali skulle kunna förklara en del av den kraftiga optimism som spred sig i början av året på i stort sett alla de svenska marknadema. Under januari stärktes kronan snabbt 6 % till 118,7 mot ecu-index, de långa räntoma föll 0,4 procentenheter, börsen steg med 12 % och margi­nalräntan sänktes.

Euforin dog ut då orolighetema på de amerikanska marknadema drab­bade Europa. Nu befinner sig Sverige, tillsammans med övriga Europa, i en speciell situation. Hittills har de svenska räntoma följt med i den amerikanska ränteuppgången trots att den svenska ekonomin befinner sig i en annan fas av konjunkturatvecklingen. Frågan är nu om de svenska räntoraa kan utvecklas i samklang med svenska förhållanden eller om de amerikanska räntoma kommer att fortsätta visa riktningen.

Penningpolitikens fömtsättningar har komplicerats sedan kronan började flyta. I den nya situationen måste Riksbanken beakta ett antal indikatorer för att uppnå sitt prisstabilitetsmål. Detta definieras som en ökning av in­flationen på 2 % från och med 1995, med en maximal avvikelse på en procentenhet. Två av de viktigaste indikatorema som Riksbanken studerar är kronans kurs och de långa räntoma. Riksbanken har, likt Bundesbank, fört en försiktig räntesänkningpolitik. I långsam takt har marginalräntan tagits ned från 12,5 % till nuvarande nivå på 7,25 %. Sänkningaraa har gjorts i perioder då kronan stärkts och, med undantag för de tre första, i steg om 0,25 procentenheter Enligt Riksbankens egna beräkningar ger den nuvarande penningpolitiken en ungefärlig ökning av efterfrågan på 3,5 % på ett års sikt. Denna nivå betecknas som starkt expansiv men an­ses vara förenlig med inflationsmålet.

Riksbankens analyser tyder på att inflationsmålet kommer att uppfyllas

124

såväl under innevarande år som under 1995. Enligt enkätundersökningar Prop. 1993/94:150 stämmer denna uppfattning med marknadens bedömningar. Med tanke på BUaga 1.1 att förändringar i korträntan påverkar inflationstakten först efter 1 1,5 år är det främst inflationsutvecklingen andra halvåret 1995 och senare som intresserar Riksbanken. För utvecklingen efter 1995 indikerar enkä­ter och den så kallade implicita terminsräntekurvan, som används för att skatta inflationsförväntningar, att inflationen kan komma att överskrida Riksbankens mål.

Sedan Sverige övergick till rörlig valutakurs har kronan deprecierats med ca 18 % till och med första kvartalet 1994. Försvagningen har lett till en ökad aktivitet i ekonomin till följd av den förbättrade konkurrens­situationen. Riksbanken framhåller dock risken för att exportsektom får en för stark stimulans så att det snabbt uppkommer flaskhalsar i produk­tionen, vilket skulle kunna verka inflationsdrivande, samtidigt som den övriga ekonomin utvecklas svagt. Denna tudelning av ekonomin är inte önskvärd och Riksbanken strävar därför efter att ändra den penningpoli­tiska sammansättningen så att kronan stärks och ekonomin istället stimu­leras via lägre räntor. Lägre räntor stimulerar hela ekonomin vilket skulle medföra att många av de problem som sammankopplas med kraftiga valu-tadeprecieringar undviks.

Utvecklingen framöver på den svenska räntemarknaden är svårbedömd. De korta marknadsräntoraa kan förväntas falla i den utsträckning som Riksbanken fortsätter att sänka marginalräntan. Utvecklingen för de långa obligationsräntoraa är dock mer osäker Det låga inflationstrycket i eko­nomin bör skapa utrymme för lägre långa räntor. Samtidigt har utveck­lingen på obligationsmarknaderna sista tiden varh niycket turbulent och det är svårt att avgöra om finansiella flöden betingade av portföljjuste­ringar kan vara starka nog att upphäva inflationsutvecklingens inverkan på obligationsräntoraa.

12.3  Statens upplåning

Statens lånebehov, netto, har under iimevarande budgetår varit stort. Det totala lånebehovet för budgetåret 1993/94 beräknas till 246 miljarder kro­nor.

Riksgäldskontorets nyupplåning på den inhemska marknaden har dock varit liten i förhållande till lånebehovet. Anledningen till detta är att låne­behovet till stora delar har fmansierats av Riksgäldskontorets tillgångar i Riksbanken som uppkom i samband med den valutaupplåning som kon­toret genomförde för Riksbankens räkning under valutakrisen hösten 1992. Efter valutalånenormens avskaffande beslutades att dessa tillgångar kunde användas till finansiering av statsutgifter Riksgäldskontoret har också fortsatt att låna i utländsk valuta under 1993 och 1994.

Den omedelbara effekten av en valutaupplåning blir att valutareserven ökar samtidigt som Riksgäldskontorets tillgångar i Riksbanken ökar. När Riksgäldskontoret finansierar lånebehovet genom att ta i anspråk medel i Riksbanken,  måste, om likviditeten på marknaden önskas hållas

125

konstant. Riksbanken sterilisera detta flöde. När kontoret under in- Prop. 1993/94:150 nevarande budgetår använt sig av medlen i Riksbanken, har Riksbanken Bilaga 1.1 i viss utsträckning steriliserat flödet genom att bl.a. sälja Riksbankscerti­fikat. Beslut om likviditetshanteringen och valutareservens storlek tas emellertid separat och grandas på penningpolitiska överväganden. Den totala fmansieringen av lånebehovet på den inhemska marknaden har genom Riksbankens likviditetsstyraing varit större än vad Riksgäldskonto­rets upplåningsaktiviteter indikerar.

Lånebehovet, netto, beräknas att vara fortsatt stort det närmaste budget­året. Riksgäldskontorets tillgångar i Riksbanken från valutaupplåningen under hösten 1992 har förbrakats. Om valutaupplåningen, netto, skall hållas på ungefär nuvarande nivå, kommer Riksgäldskontoret till stor del behöva finansiera lånebehovet på den inhemska penning- och obligations­marknaden.

Ett flertal faktorer talar dock för att det finns privat kapital som kan överföras till offentlig finansiering.

Den privata sektom beräknas att ha ett positivt sparande för åren 1994 och 1995 uppgående till drygt 190 respektive 200 miljarder kronor. Prog­nosen vad avser bytesbalansen visar på ett överskott för åren 1994 och 1995 på 2,2 respektive 3,5 % av BNR

Under 1993 fortsatte företagen att nettoamortera stora belopp i utländsk valuta, främst lån förmedlade av svenska banker Detta innebar en påtag­lig neddragning av den privata sektoms skuldsättning i utländsk valuta vilket resulterade i en nästintill balanserad ställning vad avser totala till­gångar och skulder i utländsk valuta vid årsskiftet 1993/94. Med en ba­lanserad nettoställning bör företagens behov att fortsätta amortera vara begränsat under 1994.

Utlandet har under 1993 nettoköpt statsobligationer denominerade i kro­nor för 64 miljarder kronor Under årets två första månader har utlandet nettoköpt statsobligationer för 8,6 miljarder. Sammanlagt uppgick det utländska innehavet av statsobligationer till 127 miljarder kronor vid ut­gången av febraari vilket motsvarade 27 % av den totala stocken. Hura­vida innehavet av statsobligationer kommer att öka ytterligare under 1994 är dock svårbedömt.

Finansieringen av det statliga lånebehovet på den inhemska marknaden har under de senaste åren varit relativt kortfristig. Man kan förvänta sig att finansieringen av det statliga lånebehovet i fortsättningen kommer att vara inriktad mer mot långfristig upplåning. Konkurrensen om det lång­fristiga kapitalet på den svenska marknaden bör dock vara relativt be­gränsad under kommande budgetår Bostadsinstituten, vars obligationer svarar för mer än hälften av den svenska obligationsmarknaden, förväntas inte öka emissionsvolymeraa nämnvärt då efterfrågan på bostadskrediter förväntas vara låg.

126

12.4 Kreditmarknadens utveckling

Bankinstitutens situation förbättrades avsevärt under 1993. Kreditförlus­tema minskade överlag samtidigt som intjäningsförmågan steg till en his­toriskt mycket hög nivå. Bankkoncemeraas samlade rörelseresultat för 1993 var alltjämt negativt, ca -14 miljarder kronor, vilket dock var en avsevärd förbättring jämfört med året innan. Merparten av förlusteraa härtörde från Göta Bank. Ett par banker kunde uppvisa rörelsevinst. Ut­sikteraa till fortsatta resultatförbättringar 1994 får bedömas som goda.

Diagram 12.5  Bankernas kreditförluster och resultat

Miljarder kr

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1993

Källa: Finansdepartementet.

Bankemas kapitaltäckning har i flera fall kunnat stärkas genom lyckade nyemissioner Vid utgången av 1993 uppgick kapitaltäckningen till drygt 11 % sammantaget och till omkring 13 % för de två störte privata affärs­bankeraa. Kapitalsituationen är därmed sådan att bankeraa har ett bety­dande utrymme för att möta även en växande kreditefterfrågan.

För bostadsinstituten har det senaste årets utveckling inte iimeburit nå­gon entydig förbättring. Intjäningsförmågan har dock överlag varit stark vilket i flera institut kunnat motverka fortsatt relativt stora kreditföriuster. Det samlade rörelseresultatet var alltjämt positivt för 1993 och för de in­stitut som ingår i bankkonceraer noterades överlag en resultatförbättring.

Regeringen har i en skrivelse till riksdagen nyligen länmat en redogö­relse för utvecklingen på kreditmarknaden m.m. (skr. 1993/94:238).

127

12.5 Utvecklingen på aktiemarknaden

Under 1993 var den intemationella börsutvecklingen positiv trots den sva­ga konjunkturen, något som framför allt berodde på de sjunkande räntor­na i Europa och USA. Föratom ränteutvecklingen har också den allt bättre amerikanska konjunkturen påverkat New York-börsen. Börsupp­gången avstannade dock i samband med att räntoraa vände uppåt i början av 1994. SpecieUt för New York-börsen som steg med 13 % under 1993, är detta mönster tydligt. Där bröts flera års börsuppgång i samband med att penningpolitiken fick en mindre expansiv inriktning i febraari 1994. New York-börsen sjönk med 3 % under de första tre månaderaa av 1994.

Diagram 12.6 Internationell börsutveckling 19931994

Index ultimo 1989=100. Nationeli valuta

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Anm.: Dagsobservationer, sista observationen avser 13 april 1994. Källa: Finansdepartementet.

De europeiska börserna påverkades av oron inom det europeiska valuta­samarbetet under sommaren 1993. Efter att bandbredden ökats till 15 % förväntade sig aktiemarknaden att räntoma skulle falla. Lägre räntor skul­le förbättra den europeiska konjunkturen och samtidigt göra aktier till mer intressanta placeringsaltemativ jämfört med räntebärande papper. Detto gjorde att de europeiska börseraa steg under stor omsättning under juli och augusti. I övrigt dominerades den europeiska börsutvecklingen av obligationsränteutvecklingen. Totalt under 1993 steg Londonbörsen med 20 % och Frankfurtbörsen med 47 %, för att under det första kvar­talet 1994 sjunka med 10 % respektive 6 %.

Tokyobörsen har under 1993 haft både en stark yen och en svag kon­junktur emot sig, vilket gjorde att Tokyobörsen endast steg med 3 % 1993. Under 1994 steg den japanska börsen med 10 % det försto kvarta­let. Den starka utvecklingen kan sättas i samband med att den japanska

128

regeringen presenterat omfattande stimulanspaket för att öka efterfrågan    Prop. 1993/94:150

i ekonomin och på så sätt inleda en konjunkturappgång.

Bilaga 1.1

1 Sverige gav den fallande räntan tillsammans med starka vinstförvänt­ningar för exportindustrin en starkt positiv börsutveckling 1993. Veckans Affärers index steg med 54 % under året. Efter en stark inledning av börsåret 1994 inträffade en avmattning i febraari och mars på grand av stigande räntor

Det senaste årets positiva börsutveckling förstärktes av ett betydande inflöde av utländskt kapital. Kapital inflödet beror dels på den svaga kro­nan i sig och dels på dess effekter på exportföretogens vinster. Under 1993 nettoköpte utländska placerare svenska aktier för 31 miljarder kro­nor, att jämföra med 1992 då motsvarande siffra var 13 miljarder. Det utländska intresset för svenska aktier gör att utlandsägandet på Stock­holmsbörsen har ökat kraftigt de senaste åren och i mars 1994 hade an­delen utlandsägda aktier nått 25 %. Inflödet av utländskt kapital har inte minskat hittills under 1994 utan tycks snarare öka.

Omsättningen på Stockholmsbörsen har varit stor Den ackumulerade börsomsättningen under 1993 var ca 321 miljarder vilket var en ökning med 93 % från år 1992. Omsättningshastigheten har ökat ytteriigare un­der början av 1994.

Den stora volymen nyemissioner, börsintroduktioner och utförsäljningar har varit en kurspressande faktor för Stockholmsbörsen under 1994. Fram tills nu har emissioner av ett sammanlagt värde av 40 miljarder kronor aviserats och det finns prognoser som pekar på att sanunantaget under året kommer aktier för 50 miljarder kronor att säljas ut. Denna siffra kan jämföras med 30 miljarder kronor 1993 och med volymer kring 10 miljarder kronor per år i slutet av 1980-talet.

129

13  Medelfristiga scenarier

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 

13.1  Inledning

Det medellånga tidsperspektivet röner allt större uppmärksamhet i den ekonomisk-politiska debatten. Detta är bl.a. en konsekvens av att den ekonomiska politiken i allt högre grad har inriktats på problem och fråge­ställningar som kräver en medel fristig analys, som t.ex. arbetsmarkna­dens och de offentliga finanseraas utveckling.

I detta kapitel illustreras tre alteraativa utvecklingsbanor för den sven­ska ekonomin under andra halvan av 1990-talet.

Obalansema på bl.a. arbetsmarknaden och vad gäller de offentliga fi­nansema är så omfattande att de inte kan lösas upp i det korta perspekti­vet. I scenariema illustreras därför bl.a. dessa variablers utveckling under några olika tillväxtaltemativ i ett medelfristigt perspektiv. Alla tre utveck-lingsbanoraa föratsätter dels ett medlemskap i EU, dels att saneringspro­grammet för de offentliga finansema genomförs. Hänsyn har dock ej tagits till de offentliga finansiella kostnader och intäkter som följer av ett medlemskap i EU.

Den intemationella utvecklingen är densamma i alla tre scenarieraa. Liberaliseringen av världshandeln, den europeiska integrationen och en successivt starkare interaationell konjunktur medför att tillväxten inom OECD-området beräknas till i genomsnitt ca 3 % per år under perioden 19961999. Sveriges exportmarknad inom samma länderområde väntas växa med drygt 6 % per år. I Fjärran Östem beräknas importefterfrågan, och därmed de svenska exportmöjlighetema, bli ännu starkare.

Altemativen skiljer sig med avseende på den förda ekonomiska politi­ken och arbetsmarknadens funktionssätt. Detta medför varierande inslag av osäkerhet och förtroende för den svenska ekonomin och genererar bl.a. olika löne-, sysselsättnings-, sparande-, lönsamhets- och ränteut­veckling. Dessa faktorer är i sin tur centrala för såväl konsumtions- som investeringsaktiviteten. Utrikeshandeln påverkas dels genom olika export­priser vilket sammanhänger med den inhemska kostnadsutvecklingen, dels genom att olika aktivitetsnivåer och relativpriser påverkar importefterfrå­gan.

I altemativet med medelhög tillväxt illustreras ett förlopp där inga ytter­ligare strakturreformer, utöver saneringsprogrammet, kommer till stånd. Arbetsmarknaden antas, till följd av genomförda strakturella reformer, fungera bättre än tidigare. Lönebildningen kännetecknas emellertid fort­farande av oförmåga att anpassa nominallönema nedåt. Flexibiliteten är begränsad, bl.a. genom att flaskhalsar initierar snabbt stigande löner och följsamheten mellan olika sektorer är relativt stark. Detta hotar att med­föra tendenser till inflationsdrivande löneökningar innan arbetslösheten når ner till påtogligt lägre nivåer, vilket bl.a. förhindrar större räntesänk­ningar.

I altemativet med hög tillväxt åskådliggörs de krav och spänningar som uppstår för att fram till sekelskiftet, i enlighet med regeringens målsätt­ning, nedbringa summan av öppet arbetslösa och personer i konjunkturbe-

130

roende åtgärder Ull 6-7 %, (se prop. 1993/94:25 sid 53 och prop. Prop. 1993/94:150 1993/94:100 bilaga I sid 1). För att uppnå detto antas att ytteriigare BUaga 1.1 strakturella reformer, som förbättrar arbetsmarknadens och ekonomins funktionssätt, genomförs. Arbetsmarknaden antas även i övrigt vara flexi­bel så att arbetslösheten kan reduceras väsentligt utan att löneraa accele­rerar. Därtill föratsätts ett stort förtroende som begränsar osäkerheten i den svenska ekonomin.

Alteraativet med låg tillväxt illusterar en utveckling där inga ytterligare strakturreformer, utöver saneringsprogrammet, genomförs. Vidare känne­tecknas scenariet av att arbetsmarknadens funktionssätt försämrats bl.a. beroende på negativa effekter av den höga arbetslösheten. De tidigare genomförda strakturella reformeraa antas endast ha begränsade effekter Flexibiliteten blir därmed väsentligt sämre än i de andra altemativen, och sämre än vad som är mest sannolikt. Samtidigt förblir osäkerheten stor bl.a. till följd av den höga arbetslösheten och de svaga offentliga finan­sema. 1 detta alteraativ avbryts den ekonomiska expansionen i förtid av att flaskhalsar på arbetsmarknaden utlöser löneökningar som sprider sig till hela ekonomin redan vid höga arbetslöshetsnivåer. Inflationsförvänt­ningama tilltar och räntoma stiger. Osäkerheten hos såväl hushåll som i näringslivet i övrigt tilltar.

13.2 Förutsättningar

Fömtsättningama för en hög och varaktig tillväxt måste i nuläget bedö­mas som gynnsamma. De strakturella reformer som genomförts de senas­te åren, t.ex. skattereformen och förändringar inom sjuk-, arbetsskade-och arbetslöshetsförsäkringama har förbättrat ekonomins funktionssätt. Åtgärdemas betydelse framkommer dock först vid ett normalt eller högt resursutnyttjande. En väl fungerande ekonomi är ett nödvändigt villkor för att kunna kombinera ett högt resursutnyttjande med låg inflation.

I 1993 års kompletteringsproposition presenterades ett program för att förstärka de offentliga finansema. Saneringsprogrammet innebär att den offentliga sektoras finansiella sparande under perioden 1994 till 1998 skall förstärkas med 46 miljarder kr (i 1993 års prisnivå) genom regel­ändringar i skatte- och transfereringssystemen. Därtill skall utgiftema för den offentliga konsumtionen vara realt oförändrade, dvs. de nominella utgifteraa får som mest öka i takt med den allmänna prisutvecklingen, BNP-deflatora.

Saneringsprogrammet enligt 1993 års beslut uppfylls i kalkylema. Till den del det existerar explicito beslut om förändringar i skatte- och trans­fereringssystemen har dessa beaktots i kalkylema. Resterande belopp har införts genom direkta minskningar av hushållens och företogens inkoms­ter Den offentliga konsumtionen ökar i genomsnitt lika snabbt i löpande priser som tillväxten i BNP-deflatom. De ytterligare åtgärder som avise­ras i finansplanen är ej beaktade i dessa kalkyler.

Penningpolitikens mål är prisstabilitet. För år 1995 och framöver är Riksbankens inflationsmål att konsumentprisema (KPI) inte skall öka mer

131

än 2 %, med en tolerans på en procentenhets avvikelse nedåt och uppåt. Prop. 1993/94:150 För penningpolitiken är det viktigt att avgöra om en förändring i den re- Bilaga 1.1 gistrerade inflationen är tillfällig eller om den är en långsiktig process. Till följd av bl.a. deprecieringens prisimpulser är därför prisstobilitets-målet fram till 1995 formulerat som att begränsa ökningen av den under­liggande inflationen. Detto mått är inte entydigt definierat, utan flera olika altemativ har presenterats av Riksbanken. I flera fall är emellertid utgångspunkten konsumentprisindex rensat från indirekto skatter och sub­ventioner, den s.k. nettoprisindexen (NPI) som publiceras månadsvis av Statistiska centralbyrån.

Under perioden 1996 till 1999 föratses att räntesubventionema till bo­städer minskar kraftigt. Samtidigt kommer statens inkomster av fastig­hetsskatt att öka, dels till följd av att nedsättningen av fastighetsskatten bortfaller för den mycket stora nyproduktionen från 1980-talets slut, dels till följd av ny fastighetstaxering för småhus år 1996. De två förstnämnda av dessa finanspolitiska åtstramningar, som beräknas höja konsumentpris­index med drygt 1/2 % per år, väntas inte föranleda vare sig höjda infla­tionsförväntningar eller reaktioner på penningmarknaden.

En betydelsefull fektor för tUlväxtmöjlighetema i ett kort- och medel­fristigt perspektiv är den privata sektoms skuldsanering efter 1980-talets skulduppbyggnad. En förklaring till den inhemska efterfrågans kraftiga nedgång under 1990-talets början är att hushållen och företagen strävade efter att minska sin skuldsättning och med ett ökat sparande förbättra sina balansräkningar.

Den privata sektoms finansiella sparande har stigit mycket kraftigt un­der de senaste åren, och låg 1993 på ca 13 % av BNP. Hushållens skul­der är i relation till disponibel inkomst nu nere i nivåer jämförbara med mitten av 1970-talet. Dessutom har räntekostnadema efter skatt sjunkit i förhåUande till inkomstema. En fortsatt sänkning av den privato sek­toms skulder och ränteutgifter beräknas ske under 1994 och 1995 som ett resultat av fortsätto mycket stora finansiella sparandeöverskott. Av allt att döma tycks företogens och hushållens skuldanpassning ha kommit långt. Dessutom har anpassningen, i ett interaationellt perspektiv, skett snabbt. Sammantaget innebär detto att skuldsaneringen bör vara i det närmaste avslutod 1995 och föratsättningama för såväl konsumtions- som investe­ringsökningar bedöms som gynnsanuna.

Avgörande för bedömningen av tillväxtmöjlighetema under resten av 1990-talet är dels storleken k produktionsgapet i utgångsläget, dels eko­nomins långsiktiga tillväxtförmåga.

Produktionsgapet är skillnaden mellan den faktiska och den potentiella produktionen. Begreppet potentiell produktion används ibland i lite olika betydelser. I vissa sammanhang avses den produktion som är möjlig vid befintliga produktionresurser i form av arbetskraft och realkapital. Denna betydelse är mest användbar på kort sikt då realkapitalets storlek kan be­traktas som konstant. SCB:s undersökningar om kapacitetsutnyttjande i industrin är ett exempel på användningen av ett sådant mått. Ekonomins långsiktiga produktionsförmåga beror bl.a. på teknisk utveckling, arbets­kraftens kunskapsnivå, skatte- och transfereringssystemens utformning

132

och på realräntan. På längre sikt är det därför mer relevant att i stället för befintliga produktionsresurser avse de resurser som är möjliga att till­ägna sig. Den innevarande lågkonjunkturen har inneburit en viss utslag­ning av produktionsanläggningar. Detto får en direkt påverkan på den potentiella produktionen i den försto, kortsiktiga, meningen ovan. Där­emot behöver det inte nödvändigtvis få någon betydelse på den potentiella produktionen i dess andra, långsiktiga, betydelse. Avgörande för detta är huravida långsiktig kompetens och teknik går föriorad. I den följande dis­kussionen är det främst potentiell produktion i denna andra mening som

avses.

Det finns betydande svårigheter när det gäller att avgöra nivån på den potentiella produktionen. I praktiken måste olika förenklade antaganden göras. Ett rättframt sätt är att anto att ekonomin på lång sikt växer i takt med en långsiktig trend. Ett sådant antogande innebär att avvikelser från trenden ses som tillfälliga stömingar från ekonomins efterfrågesida. Des­sa stömingar antas dock inte få några långsiktiga effekter på ekonomins produktionsförmåga. I mer sofistikerade metoder för bestämning av po­tentiell produktion kan man också beakta permanento stömingar på eko­nomins utbudssida. Finansdepartementet har i olika sammanhang använt den enklare metoden ovan. År 1991 har då använts som ett år med nor­malt kapacitetsutnyttjande. Dessutom har den långsiktiga tillväxttrenden antagits vara 2 %. Med dessa antaganden skulle produktionsgapet under 1993 vara närmare 8 %. Med de prognoser för åren 1994 och 1995 som presenterats tidigare skulle gapet 1995 ha minskat till ca 6,5 %.

Diagram 13.1  Bruttonationalprodukt och trend 1985-1995

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Index 1985=100 124-

120 116 112 108 104 100 96

1------------ 1-------- 1-------- 1-------- 1-------- 1-------- 1-------- >-------- 1------ 

985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

19 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 150

133

En sådan bedömning grandar sig på två centrala föratsättningar. Den    Prop. 1993/94:150 första föratsättningen är att skadeverkningaraa av den djupa recessionen    Bilaga 1.1 inte antas bli speciellt stora på lång sikt. Avgörande härvidlag är i första hand huravida utslagning av arbetskraft kan undvikas. Risken fmns att den långa perioden med hög arbetslöshet gör att den arbetslöshetsnivå som är förenlig med icke accelererande löneökningar stiger.

Den andra föratsättningen är att den långsiktiga tillväxtförmågan i eko­nomin uppgår till ca 2 %. Detto innebär en viss ökning då den långsikti­ga tillväxtförmågan den senaste 15-års perioden har uppgått tUl ca 1,7 %. Med tanke på de strakturella reformer som genomförts och som bör ha bidragit till att förbättra ekonomins funktionssätt är ovanstående antogan­de snarast försiktigt.

I ett sexårsperspektiv är informationsunderlaget otillräckligt för att utar­beta traditionella prognoser Kalkyleraa för åren 19961999 har gjorts med hjälp av den ekonometriska makromodellen KOSMOS, som utveck­lats vid Konjunkturinstitutet. Modellen innehåller estimerade samband för utrikeshandeln, investeringar, privat konsumtion, pris- och lönefunktio­ner, efterfrågan på produktionsfaktorer och därmed också produktionstek­nologin i näringslivet. De finansiella beräkningaraa har parallellt gjorts med hjälp av modellen FIMO. I denna modell beräknas inkomster och utgifter för de sex institutionella sektoreraa stat, socialförsäkring, kom­mun, hushåll, finansiella och icke-finansiella företog. Dessutom redovisas Sveriges transaktioner med utlandet. I FIMO förekommer inga skattade beteendesamband, utan framskrivning sker utifrån den reala ekonomins utveckling och regelsystemen för skatter, transfereringar m.m. Kalkyleraa i KOSMOS och FIMO har genomförts i flera beräkningsomgångar och modifierats och kompletterats med exogena bedömningar. Det är uppen­bart att estimerade samband innehåller ett något mer begränsat informa­tionsvärde i en situation som i inånga stycken avviker från den period under vilken de är skattode. Behovet av kompletterande bedömningar har därför varit ovanligt stort. De finansiella beräkningama i FIMO har gjorts med stöd av de sk. långsiktiga konsekvenskalkylema som Finans­departementets budgetovdelning utför, avseende utvecklingen för den offentliga sektoms finanser. I arbetet med tre altemativa scenarier är det såväl tekniskt som analytiskt lämpligt att först konstmera mitten-altemati-vet, I samband med beskrivningen av detto ges också i flera fall en aU­män bakgrand och problemformulering.

13.3  Den intemationella utvecklingen

Det föreligger i nuläget betydande skillnader mellan de stora industrilän­dema beroende på vilken konjunkturfas de befinner sig i. Detta förhållan­de väntas kvarstå även på några års sikt. Därmed påverkas de aggregera­de tillväxtsiffroraa och ger ett förhållandevis utjämnat konjunkturförlopp för världsekonomin. I USA har produktionsgapet snabbt krympt och den ekonomiska politiken har stramats åt i syfte att något dämpa den starka tillväxten. BNP-tillväxten kommer därför att mattas av under 1995 och

134

1996. Samtidigt kommer tillväxten i Europa och Japan att successivt öka.    Prop. 1993/94:150 Den utdragna lågkonjunkturen i dessa länder innebär att det i dagsläget    Bilaga 1.1 finns gott om ledig kapacitet och ett stort produktionsgap. Därmed väntas den ekonomiska återhämtningen successivt to fart och en hög tillväxt för­utses under andra hälften av 1990-talet. Den årliga BNP-tillväxten i OECD under perioden 19951999 beräknas ligga närmare 3 %.

Inflationsbekämpning har givits hög prioritet i OECD sedan början av 1980-talet och inflationen har gradvis sjunkit med undantog av överhett­ningsåren i slutet av 1980-talet. Under 1990-talet har den svaga konjunk­turatvecklingen varit en starkt bidragande orsak till den fortsatta infla­tionsnedgången. Utvecklingen de närmaste åren kommer att avgöra för många länder om de kan etoblera sig som låginflationsekonomier eller ej. Historiska erfarenheter talar emot en sådan utveckling. Det förefaUer svårt att definitivt bryto inflationsförväntningama i länder som av tradi­tion har varit inflationsbenägna. En annan faktor som talar emot detta är att inflationstrycket uppkommit från lönesidan vid allt högre arbetslös­hetsnivåer i många länder. Trots en förväntod fortsatt hög arbetslöshet skulle inflationistiska tendenser trots allt kunna bestå. De faktorer som talar för ett förlopp med låg inflation under 1990-talet är bl.a. att en ökad interaationell konkurrens, till följd av olika frihandelsavtal och interaatio­nell integration, kommer att hålla prisökningama nere. Därtill bedöms in­flationsbekämpningen ges fortsatt hög prioritet och bl.a. ta sig uttryck i form av förhållandevis självständiga riksbanker med målsättningar om prisstabilitet samt tillgång till penningpolitiska medel som kan säkra dessa mål. Dessutom konuner kvarvarande produktionsgap de närmaste åren att bidra till ett lågt inflationstryck. Slutligen kan den fokusering i det inter­nationella ekonomiska samarbetet som riktats mot arbetslöshetsfrågoraa leda till åtgärder som ökar arbetsmarknadens flexibilitet. 1 kalkyleraa för­utses inflationen under 1990-talet bli väsentligt lägre än under 1980-talet och den årliga prisstegringstakten i OECD beräknas till ca 3 %.

Tabell 13.1  Utvecklingen i OECD 1993-1999

Årlig procentuell förändring

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

BNP OECD (16)

0,9

2,2

2,8

2,9

2,6

2,8

2,8

KPI OECD (16)

2,7

2,4

2,7

3,1

2,9

2,9

2,9

Marknadstillväxt OECD (14)

bearbetade varor

-1,5

4,2

5,7

6.7

6,3

6,1

6,1

Exportpriser OECD (14)

bearbetade varor

1,2

1.9

2,4

2,6

2,6

2,6

2,6

Timlöner OECD (14)

tillverkningsindustrin

3,5

2,7

3,4

4,7

4,7

4,5

4,5

Källor: OECD och Finansdepartementet.

Liberaliseringen av världshandeln har fortsatt under inledningen av 1990-talet, vilket medfört förbättrade föratsättningar för den ekonomiska utvecklingen på medellång och lång sikt. Liberaliseringen har genomförts dels genom olika regionala frihandelsavtal såsom EEA och NAFTA, dels genom det globala GATT-avtalet. Marknadstillväxten i OECD beräknas till mellan 67 % per år under andra hälften av 1990-talet. Möjligheter

135

finns dock att utvecklingen kan bli ännu bättre tock vare nya gynnsamma-    Prop. 1993/94:150

re föratsättningar för världshandeln.

Bilaga 1.1

Vid sidan av vad som beslutots inom handelsområdet genom multilate­rala överenskommelser och regelverk har nya marknader fått ökad bety­delse för världsekonomin. De sydostasiatiska ländema har blivit allt vik­tigare handelspartners för OECD-ländema, främst som producenter av konsumtions- och investeringsvaror, men också som viktiga avsättnings­marknader för OECDs export. Dessa länders betydelse för världsekono­min kommer att fortsätto öka under 1990-talet. De östeuropeiska ländemas betydelse kommer också att öka i ett längre tidsperspektiv. På kort sikt kan dock det stora kapitalbehov som fmns där leda till att realräntoma pressas upp.

Det har företogits en rad strakturella reformer under 1980-talet och 1990-talet i många länder i syfte att förbättra ekonomiemas funktionssätt. Det gäller bl.a. skattereformer och minskade subventioner till industrin. Dette bör leda till att ekonomiema utvecklas gynnsammare.

De offentliga finanseraa har trendmässigt försämrats i OECD sedan 1970-talet. För varje lågkonjunktur har den offentliga skuldsättningen mätt som andel av BNP ökat. De kommande åren kommer att präglas av budgetkonsolidering i flertalet OECD-länder. Många länder har lagt fram medelfristiga konsolideringsprogram. En stor del av åtgärdema riktas mot hushållen genom såväl sänkto transfereringar som höjda skatter och avgif­ter. Effekten på efterfrågan av dessa åtgärder är oklar. Budgetåtstram-ningaraa i sig själva har en dämpande effekt på ekonomin. Fallande real­räntor och ökat förtroende för den ekonomiska utvecklingen på medellång sikt kan emellertid medföra att den sammanlagda effekten blir den mot­sätto, dvs. ökad tillväxt, särskilt på medellång och lång sikt.

13.4  Den svenska utvecklingen Scenariet med medelhög tillväxt

Lägre räntor och starkare krona

Förtroendet för den svenska ekonomin föratses gradvis förstärkas och bytesbalansöverskotten blir betydande. Detto resulterar i att den långa realräntan successivt faller. Den korta stotsskuldväxelräntan förväntas under perioden 19961999 inte förändras nämnvärt från 1995 års nivå. Kostnadsnivån i utgångsläget är låg. Tillsammans med ökat förtroende för ekonomin och överskotten i utrikeshandeln, medför detta en gradvis förstärkning av den svenska kronan, med ca I % per år mot Sveriges viktigaste handelspartners.

136

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

lbell 13.2  Räntor och ECU-index

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

IVsk ränta, 5-ärs statsobl.

6,0

5,4

5,3

5,2

5,2

5,2

5,2

Hög tiUväxt

Svensk ränta, 5-års statsobl. ECU-index 31/12

8,0 126,1

7,0 118,0

6,5 115,0

5,7 113,5

5,0 112,0

5,0 110,6

5,0 109,1

Medelhög tillväxt

Svensk ränta, 5-års statsobl. ECU-index 31/12

8,0 126,1

7,0 118,0

6,5 115,0

6,0 113,9

5,7 112,7

5,7 111,6

5,7 110,5

Läg tiUväxt

Svensk ränta, 5-års statsobl. ECU-index 31/12

8,0 126,1

7,0 118,0

6,5 115,0

7,0 114,4

7,5 113,9

7,5 113,3

7,5 112,7

Källa: Finansdepartementet.

Lönebildningen fungerar inte speciellt bra

Arbetsmarknaden antas ftmgera något bättre än vad som gällt under de senaste årtiondena till följd av de strakturella reformer som genomförts. Lönebildningen käimetecknas dock fortfarande av nominella stelheter ned­åt (dvs. få nominella lönesänkningar), måttlig flexibilitet, relativt stark följsamhet mellan sektorer samt tydliga tendenser till löneökningar inom sektorer som växer och har höga vinster Nominallönestelheter nedåt är extra bekymmersamma för resursfördelningen vid låg eller måttlig infla­tion, vilket diskuteras närmare i kapitel 15. Detta begränsar möjligheteraa till nödvändiga förskjutningar i relativlöneraa och undergräver därmed arbetsmarknadens flexibilitet.

Trots detto föratses, mot bakgrand av den höga arbetslösheten under perioden, att löneraa utvecklas relativt måttligt. Den goda lönsamheten inom näringslivet, främst inom industrin, leder till en snabbare löneut­veckling där än inom andra sektorer De fortsatt betydande underskotten i de offentliga finanseraa och den begränsning av den offentliga konsum­tionen som saneringsprogrammet utgör, bedöms begränsa löneökningaraa inom stat och kommun. Dessa ändrade lönerelationer torde utgöra en marknadsmässig anpassning med hänsyn till den expansion som föratses inom såväl industrin som övriga delar av näringslivet.

Vmstema fram till 1995 föratses bli höga, framför allt för industrin, vilket stimulerar investeringsaktiviteten. Löneandelen föratsätts emellertid stiga under perioden därefter. Nivån på vinstmarginaleraa 1999 beräknas ändå vara hög i ett historiskt perspektiv.

Enhetsarbetskostnaden beräknas stiga med ca 2,5 % per år i genom­snitt. Samtidigt föratses företogen justera ned sina vinstmarginaler något, dels för att nuvarande fördelning mellan ersättning till kapital och arbets­kraft är kraftigt påverkad av snabbt stigande exportpriser och lågkon­junkturens höga produktivitetsökningar, dels på grand av att avkastningen på räntebärande tillgångar, altemativplaceringen, föratses falla. Tillsam-

137

mans med appreciering av den svenska kronan, vilket dämpar importpris-    Prop. 1993/94:150 utvecklingen, begränsas prisutvecklingen i konsumentledet (KPI) till drygt    Bilaga 1.1 3 % per år Exkluderas effektema av ökat uttog av indirekto skatter och sänkta subventioner, som beskrevs i föratsättningsavsnittet, stiger de un­derliggande konsumentpriseraa (NPI) med knappt 2 1/2%. Priset på total användning och BNP-deflatom ökar ungefär lika snabbt.

Exporten växer snabbt

Inom OECD-området beräknas Sveriges exportmarknad för bearbetade varor växa med ca 6 1/2 % i genomsnitt under perioden 19961999. Im­portefterfrågan i ländema i Fjärtan östem förväntas stiga ännu mera. De svenska relativpriseraa, dvs. våra exportpriser i förhållande till våra kon­kurrenters exportpriser mätt i gemensam valuta, har fallit påtagligt. Detta är en effekt både av deprecieringen av kronan och av sänkta relativa en­hetsarbetskostnaden En stor del av det förbättrade kostnadsläget har emellertid använts till att höja vinstmarginaleraa. Detto skall bl.a. ses i ljuset av att den svenska exportindustrin sänkte relativpriseraa under pe­rioden 19901992 trots de kraftiga kostnadsökningama.

Exporten föratses öka med i genomsnitt ca 7 % per år under perioden 19961999. Under de första åren efter 1995 fortsätter svenska företag att vinna marknadsandelar i världshandeln. Denna utveckling upphör och förbyts mot slutet av perioden till en mindre nedgång. Detto historiskt sett gynnsamma förlopp möjliggörs bl.a. genom en aggressiv prispolitik av exportföretagen, vilket innebär att kostnadsövervältringen på priseraa hålls tillbaka genom sänkto vinstmarginaler. Resultatet blir, sett över hela perioden, i stort sett oförändrade relativpriser

Höga investeringar en fömtsättning för tillväxt

De fasta investeringaraa föll kraftigt i början av 1990-talet. Investerings­nedgången var så stark, att den samlade kapitalstockens storlek inte kun­de bibehållas. Därmed upprätthölls inte den totala produktionspotentialen. Utvecklingen är en logisk följd av den realräntechock som i stor utsträck­ning bidrog till den senaste lågkonjunkturen.

138

Diagram 13.2 BNP-tillväxten och dess användning, alternativet med medelhög     Prop. 1993/94:150

*'"''*

Rilaaa I   I

Förändring i procent av BNP föregående är, 1985 ärs priser

i-iaa.    .

Procent 4

BNP

Konsumtion     B Investeringar     [HJ Nettoexport

1980-1984  1985-1989  1990-1994  1995-1999

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Diagram 13.3  BNP-tillväxten och dess användning 19961999

Förändring i procent av BNP föregående år, 1985 års priser

1996-1999

1996-1999

1996-1999

Källa: Finansdepartementet.

139

Under perioden efter 1995 föratses ett gradvis ökat förtroende för den Prop. 1993/94:150 svenska ekonomin komma fill uttryck bl.a. genom successivt fallande Bilaga 1.1 realräntor Företogens vinstandelar liksom produktionstillväxten blir hög. Detto skapar goda föratsättningar för en kraftig tillväxt av näringslivets investeringar under åren framöver Samtidigt fortsätter satsningaraa på infrastrakturinvesteringar. De totala brattoinvesteringaraa beräknas öka med ca 11 % årligen och därmed vara den del av ekonomins efterfråge­sida som expanderar snabbast. Kapitalstockaraa växer och därigenom höjs ekonomins samlade produktionsförmåga.

Trots investeringsuppgången utgör de fasta investeringaraa endast drygt 17 % av BNP 1999 jämfört med 22 % 1990, se diagram 13,8. Det finns flera anledningar till att denna andel av kapacitetsskäl inte behöver nå upp till 1990 års nivå.

Kapacitetsutnyttjandet i ekonomin stiger gradvis under perioden. Ut­nyttjandegraden av maskinkapaciteten beräknas öka så kraftigt att tenden­ser till bristsituationer och flaskhalsar i någon mån kan uppstå. Produk­tionen i förhållande till kapitalstocken av byggnader stiger kraftigt under perioden. Sedan 1970 har emellertid kapitalstocken av byggnader i för­hållande till antal arbetode timmar stigit kraftigt. Detto innebär att "kvad­ratmeterytan per person" ökat. Det förefaller rimligt att anta att denna trend upphör och i stället förbyts till en svag nedgång. Därtill kommer att:

Bostadsinvesteringaraa beräknas bli mycket låga under perioden. Det­ta bedöms emellertid inte leda till bristsituationer, som i sin tur skulle kunna begränsa arbetskraftens rörlighet och därmed förhindra en eko­nomisk expansion.

De höga investeringsnivåerna under 1980-talets andra hälft för kom­mersiella kontorslokaler, hotell och restouranger m.m. får inte någon motsvarighet under 1990-talet.

Störte inslag av kunskapsintensiv industri kan i viss mån väntas med­föra lägre investeringsbehov. Tillgången på arbetskraft är god, vilket kan innebära att arbetsintensiva verksamheter ökar sin andel av den totala industrin.

Prisnivån på byggnadsinvesteringar drevs upp kraftigt under 1980-talets slut. Under perioden 1991 tUl 1995 väntas priseraa på dessa in­vesteringar falla med drygt 14 %. Därefter utvecklas de i paritet med den övriga ekonomin. Det kraftiga fallet i investeringskvoten t.o.m. 1994 beror således delvis på en priskomponent.

Den höjda produktionsförmågan, som uppbyggnaden av kapitalstockar­na innebär, medför att efterfrågan i stor utsträckning kan mötas med svensk produktion i stället för import. Den offentliga produktionen förat­ses minska till följd dels av minskad offentlig konsumtion, dels av att den offentliga konsumtionen i allt mindre utsträckning föratses produceras in-

140

om den egna sektora. Detta innebär att näringlivets produktionstillväxt    Prop. 1993/94:150 måste överstiga BNP-tillväxten. Industrin bedöms växa snabbast, drygt    Bilaga 1.1 5 % per år. En allt starkare efterfrågan av tjänster från hushållssektora, delvis som en följd av en överflyttning från den offentliga sektora, med­för att produktionen även inom det övriga näringslivet stiger relativt snabbt, knappt 3 1/2 % per år

-ftbeU   13.3      Produktion, 1996-1999

produktivitet   och

investeringar,

årsgenomsnitt

hög

medel

låg

Produktion

Näringslivet Industri Övrigt näringsliv

5,3 6,7 4,6

4,0 5,3 3,4

2,9 3,7 2,4

Produktivitet

Näringslivet Industri Övrigt näringsliv

1,5 1.8 1,2

1,7 2,1 1,4

1,9 2,3 1,6

Bruttoinvesteringar

15.5

10,9

6,8

Industri

Övrigt näringsliv

Bostäder

Offentliga myndigheter

18,7

18,8

9,5

5,5

13,7

12,6

7,5

4,5

7,6 8,0 5,0 3,7

Maskininvesteringar Byggnadsinvesteringar

19,6 16,8

13,6 11,6

8,8

5,7

Källa: Finansdepartementet.

Svag inkomstutveckling och fallande sparkvot

Sparkvoten, som uppvisat dramatiska förändringar under andra hälften av 1980-falet och början på 1990-talet, stiger t.o.m. 1994 för att sedan falla tillbaka till ca 7 1/2 % år 1995. Sparandets utveckling måste ses i ljuset dels av den osäkerhet som skapats av stigande arbetslöshet och de växan­de offentliga finansiella underskotten och därmed oro kring bl.a. ersätt­ningsnivåeraa i morgondagens socialförsäkringssystem, dels det skuldan­passningsbehov som uppstod när de reala räntekostnaderaa efter skatt steg kraftigt och tillgångsprisema föll.

En betydande del av sparandeuppgången är således hänförlig till reser­vationer på grand av förväntade framtida inkomstförsämringar. Beteendet att anpassa konsumtionen innan de försämrade inkomstema trätt i kraft är rationellt. Det innebär att sparkvoten initialt ökar. När den förväntade inkomstneddragningen realiseras justerar hushållen inte sin konsumtions­volym, istället anpassas sparandet till en lägre nivå. Hushållen har an­passat sina skulder snabbt. Räntekostnaderaa efter skatt som andel av disponibel inkomst bedöms 1995 vara nere på 19841986 års nivå, vilket också motiverar en nedgång i sparandet som andel av inkomsteraa. Kon­sumtionen av tjänster föratses utgöra en allt större andel av den totala

141

konsumtionen. Detta är till viss del en effekt av förskjutningar från of­fentlig till privat konsumtion.

Hushållens realt disponibla inkomster beräknas stiga med drygt 1 % per år. Löne-, pensions- och kapitalinkomsteraas utveckling ger ett posi­tivt bidrag. Kapital inkomsteraa ökar genom att sparandet förbättrar hus­hållens räntenetto, men också genom att företagens gynnsamma vinstläge delvis kanaliseras till hushållen via ökade aktieutdelningar. De direkto skattema och saneringsprogrammet håller däremot tillbaka den reala dis­ponibelinkomstutvecklingen.

Hushållens successivt ökade förtroende för den svenska ekonomin, fallande arbetslöshet och sjunkande realräntor medför en neddragning av sparkvoten. 1 samma riktning verkar också saneringsprogrammet, som delvis bör tolkas som en av hushållen förväntod inkomstneddragning.

Den privata konsumtionen bedöms öka med knappt 2 % per år Spar­kvoten inkl. nettoinvesteringar i egnahem faller gradvis och uppgår år 1999 till ca 4 %. Det finansiella sparandet som andel av disponibelin­komsten ligger högre, ca 5 1/2 %

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

TabeU 13.4   Försörjningsbalansen med vissa nyckeltal enligt alternativet med medelhög tiUväxt

Årlig procentuell förändring, 1985 års priser

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Försörjningsbalans

BNP

-2,1

2,4

3,0

3.9

3,4

2,6

2,2

Import

-0,4

4,1

6,5

8,4

8,4

7,8

7,7

Tillgång

-1.6

2.8

3,9

5,2

4,9

4.2

3,9

Privat konsumtion

-3,8

1,2

1,5

1,9

2,1

1,9

1,7

Offentlig konsumtion

-0,7

-1,6

-0,9

-0,9

-1,0

-0,9

0,0

Stat

3,5

-2,0

0,5

-0,9

-1,0

-0,9

0,0

Kommuner

-2,5

-1,5

-1,5

-0,9

-1,0

-0,9

0,0

Bruttoinvesteringar

-16,2

-3,5

8,5

15,6

12,7

8,3

6,9

Lagerinvesteringar'

0,3

0,1

0,1

0,3

0,3

0,3

0,2

Export

7,2

10,0

8,0

8,0

7,2

6,7

6,3

Användning

-1,6

2,8

3,9

5,2

4,9

4,2

3,9

Inhemsk efterfrågan

-4,9

-0,2

2,1

3,8

3,6

2,8

2,6

Nyckeltal

Timlön

3,9

3,0

3,3

3,6

3,9

4,1

4,6

KPI (årsgenomsnitt)

4,7

1,6

2,7

3,0

3,2

3,1

3,3

NPI (årsgenomsnitt) Öppen arbetslöshet

4,3

1,3

1,9

2,3

2,4

2,3

2,5

8,2

8,0

7,2

6,5

6,1

5,8

5,5

Konjunkturberoende arbets-

marknadspolitiska åt-

gärder

4,3

6,2

6,2

5,9

5,4

4,9

4,6

Exportnetto

3,7

5,9

6,8

6,6

6,2

5,8

5,2

Bytesbalans-'

-0,3

2,3

3,2

4,2

4,0

3,8

3,5

Bruttosparande

13,4

14,4

16,0

18,6

19,8

20,6

21,0

Bruttoöverskott i

industrin''

33,7

34,6

34,6

34,1

33,0

31,5

29,5

' Förändring i procent av föregående års BNP.

 Procent av arbetskraften.

 Procent av BNP.

'' I procent av förädlingsvärdet till producentpris.

Källa: Finansdepartementet.

142

Saneringsprogrammet innebär bl.a. att utgiftema för den offentliga kon- Prop. 1993/94:150 sumtionen är realt oförändrade. Eftersom merparten av utgiftema för den Bilaga 1.1 offentliga konsumtionen utgörs av lönekostnader, vilka beräknas stiga snabbare än BNP-deflatom ökar priset för den offentliga konsumtionen mer än BNP-deflatora. För att utgifteraa för den offentliga konsumtionen skall vara realt oförändrade krävs därför att volymen minskar. Sanerings­programmet utgör därmed en "cash-limit" och innebär en utbytbarhet mellan löne- och sysselsättningsförändringar.

Den sänkta kommunala konsumtionen föratses delvis motverkas av att den privato konsumtionen av samma slags tjänster ökar. Denna typ av tjänsteproduktion är ofta arbetsintensiv. Om även produktionen av sådana tjänster flyttas över från den offentliga till den privata sektora, oavsett om de är skattefinansierade eller ej, innebär det att den genomsnittliga produktiviteten i näringslivet faller Denna sammansättningseffekt verkar således återhållande för produktivitetstillväxten i näringslivet.

När även den inhemska efterfrågan börjar stiga medför detta en ökad imponefterfrågan. Andra faktorer som påverkar importutvecklingen är re­lativpriset mellan hemmamarknads- och importpriser samt kapacitetsut­nyttjandet.

Den importvägda efterfrågan beräknas öka med ca 6% per år Kapaci­tetsgapet från den senaste lågkonjunkturen krymper successivt och relativ­priseraa stiger något. Importen av bearbetode varor stiger med 9 % per år Övriga varor och tjänster antas öka i något långsammare takt. Totalt sett föratses importen stiga med ca 8 %.

Detta innebär att nettoexportens bidrag till tillväxten är svagt negativ under perioden 19961999, -0,1 procentenheter. Icke desto mindre upp­visar kalkylen betydande överskott i utrikeshandeln beroende på dels att exporten i volym är störte än importen, dels att exportprisnivån är högre än importprisnivån. Exportnettot, dvs. nettot av handeln med varor och tjänster, ökar från knappt 2 % av BNP 1992 till 7 % 1995. Därefter be­räknas nettot sjunka till ca 5 % av BNP år 1999.

Långsam förbättring av arbetsmarknadsläget

Ett av huvudsyftena med de olika scenarieraa är att illustrera arbetslös­hetens utveckling under altemativa tillväxtbanor

Antalet personer som aktivt sökt men inte lyckats få reguljär sysselsätt­ning kan indelas i två huvudgrapper, dels de öppet arbetslösa och dels personer i olika konjunkturberoende åtgärder I den sistnämnda grappen klassificeras en del som sysselsatto, t.ex. beredskapsarbeten, medan ut-bildningsorienterade åtgärder inte räknas in i sysselsättningen, t.ex per­soner som deltar i arbetsmarknadsutbildning eller ungdomspraktik.

Ramen för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa bestäms av riksdagen. Det finns inga beslut som rör perioden 19961999. Oförändrad ekono­misk politik kan i strikt mening tolkas som att åtgärderaa upphör när perioden för fattade beslut löper ut. Ett sådant antogande är inte realis­tiskt. 1 stället baseras kalkylema på en regel som innebär att åtgärdemas

143

omfattning förändras något snabbare än förändringen i den öppna arbets-    Prop. 1993/94:150 lösheten. Denna relativa utveckling av öppet arbetslösa och personer i åt-    Bilaga 1.1 gärder är lämplig av lönebUdningsskäl. Regeln är densamma i alla alter­nativen men resultaten blir olika till följd av olika utveckling av arbets­lösheten.

Förändringar i arbetskraftsefterfrågan räknat i personer bestäms dels av produktivitetsutvecklingen, dels av produktionens förändring och slutligen av hur medelarbetstiden utvecklas. Förändringar i arbetslösheten beror dessutom på hur utbudet av arbetskraft utvecklas, som i sin tur bl.a. på­verkas av utvecklingen av arbetsmarknadspolitiken. Kalkylens resultot vad avser utvecklingen på arbetsmarknaden är starkt beroende av de be­dömningar och antaganden som görs angående utbudets utveckling. Effektema av olika strakturella reformer som har genomförts är mycket svårbedömda, vilket medför att utbudsutvecklingen är särskilt osäker. Det är därför inte osannolikt att summan av öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende åtgärder kan falla något snabbare än vad de olika scenariema visar.

1 altemativet med medelhög tillväxt beräknas ca 260 000 nya reguljära jobb skapas under perioden 19961999. Samtidigt ökar det underliggande utbudet, dvs. summan av sysselsatto, öppet arbetslösa och personer i ar­betsmarknadspolitiska åtgärder utanför arbetskraften, med ca 140 000 personer Antalet personer utan reguljärt arbete faller från 13 1/2 % av arbetskraften 1995 till ca 10 % år 1999.

1 diagram 13.4 illustreras utvecklingen av det underliggande utbudet och den reguljära sysselsättningen. Differensen motsvarar summan öppet arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder Bedömningen av det underliggande utbudet är centralt för kalkylens arbetsmarknads­resultat. Under slutet av 1980-talet och början av 1990-talet känneteckna­des arbetsmarknaden av överhettning. Det är därför inte rimligt att det underliggande utbudet som andel av befolkningen i åldrama 1664 år skall nå upp till dessa nivåer igen. Dessutom växer sannolikt utbildnings­behovet successivt, vilket också kan bidra till att dämpa det underliggan­de utbudet. Åren 19851986 kännetecknades i många stycken av balans. Prognosen innebär att det underliggande utbudet successivt närmar sig den nivå som rådde dessa år

144

Diagram 13.4 UnderUggande utbud och reguljär sysselsättning i förhällande tUl    Prop. 1993/94:150

befolkningen 1664 är enligt alternativet med medelhög tillväxt

Bilaga 1.1

Procent 86

68 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998

Anm.: Det skuggade omrädet utgörs av summan av öppet arbetslösa och personer i

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till befolkningen

16-64 år

Källor: Statistiska centralbyrån. Arbetsmarknadsstyrelsen, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

Potentialen att öka det underiiggande utbudet är betydande. År 1993 fanns ca 140 000 personer som ville ha jobb men inte sökt något till följd av arbetsmarknadsskäl, s.k. latent arbetssökande. Det är en ökning med ca 103 000 personer jämfört med överhettningsåren 19891990.1 timmar räknat är utbudspotentialen ännu större. Utöver de latent arbetssökande finns även personer som vill öka sin arbetstid men är förhindrade att göra detta av arbetsmarknadsskäl, s.k. undersysselsatta. Förra året fanns det ca 308 000 personer som var undersysselsatta, vilket är en ökning med 135 000 jämfört med överhettningsåren.

Medelarbetstiden steg under början av 1990-talet. Delvis är detta en effekt av minskat antal semesterdagar och sänkta ersättningsnivåer i sjuk­försäkringen, men också en följd av ökat arbetstidsuttag i timmar per dag. Den sistnämnda effekten skall ses i ljuset av konjunkturcykeln. Ini­tialt, när efterfrågan på arbetskraft börjar stiga, väljer arbetsgivaraa att öka arbetstidsuttoget i stället för att nyanställa. Detta sammanhänger del­vis med institutionella faktorer som trygghetslagstiftning, delvis med kost­nader i samband med nyanställning, men också med en initial osäkerhet om uppgångens varaktighet. Under perioden 19961999 föratses en fort­satt svag neddragning av medelarbetstiden, vilket bidrar till ökad syssel­sättning i antal personer

145

Den offentliga sektoms sparande ökar betydligt

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 Det finansiella sparandet i den offentliga sektom har under de senaste åren fallit dramatiskt. Anledningen till försämringen är konjunkturfallet i kombination med den finansiella krisen. Den kraftigt stigande arbets­lösheten innebar ökade utgifter för olika former av arbetsmarknadspolitik. Lågkonjunkturen, sparandeunderskotten och den finansiella krisen med­förde också att hushållens osäkerhet om framtiden ökade, vilket tog sig uttryck i att hushållens sparande växte betydligt. Under åren 19901993 steg hushållens sparande som andel av disponibelinkomsten med närmare 8 procentenheter, från -0,5 % år 1990 till 7,2 % år 1993. Även detto bi­drog i hög grad till att skatteinkomsteraa föll.

År 1995 väntas den offentliga sektoras inkomster uppgå till närmare 57 % av BNP. Utgiftskvoten beräknas samma år till ca 66 %, och det fi­nansiella sparandeunderskottet blir då 9 % av BNP.

I detta scenario sjunker hushållssektoras sparande, som en följd av minskad osäkerhet om den framtida ekonomiska utvecklingen och genom­förd skuldkonsolidering. Arbetslösheten faller och prisökningaraa hålls nere. För den offentliga sektoras finanser innebär detta att inkomsteraa ökar, samtidigt som utgiftsökningarna begränsas. Till detta kommer att saneringsprogrammet för de offentliga finanseraa, presenterat och antaget av riksdagen våren 1993, genomförs under åren fram till 1998. I dessa beräkningar har saneringsprogrammet tekniskt lagts på den statliga sek­tom, utom i den del det avser de kommunala konsumtionsutgiftema. Delar av saneringsprogrammet skall emellertid genomföras även inom socialförsäkringssektom.

Det finansiella sparandet i den offentliga sektom förbättras betydligt under perioden 19961999. Slutåret har underskottet minskat till 65 mil­jarder kronor, eller 3,3 % av BNP. Förbättringen mellan 1995 och 1999 beror framför allt på att utgiftemas andel av BNP minskar med 8 pro­centenheter, se tabell 13.5. Saneringsprogrammet 1993 bygger dels på specificerade besparingar och inkomstförstärkningar om 46 miljarder kro­nor i 1993 års prisnivå, vilket motsvarar 2,7 % av BNP år 1999, dels på att utgifteraa för den offentliga konsumtionen skulle hållas realt oföränd­rade.

I detta altemativ förbättras det offentliga finansiella sparandet med sam­manlagt 6 % av BNP. Knappt hälften av förbättringen är således hänför­lig till saneringsprogrammets genomförande.

146

lbell 13.5  Den offentliga

Löpande priser

sektorns finanser

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder

kr

1993

Som andel av

BNP, procent

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Inkomster

Skatter och avgifter Kapitalinkomster Övriga inkomster

872

727

93

52

60,2

50,2 6,4 3,6

58,4

48,8 6,2 3,5

56,9

47,8 5,8 3,4

56,0

47,8 4,9 3,3

55,5

47,8

4,4

3,2

55,1

47,9 4,1 3,1

55,0

48,1 3,8 3,2

Utgifter

Transfereringar till hushåll Övriga transfereringar Ränteutgifter Konsumtion Investeringar

1067

374 162

88 402

41

73,6

25,8 11,2

6,1 27,7

2,9

68,9

25,8 7,3 6,1

26,8 2,8

66,1

24,7 6,7 6,4

25,6 2,8

63,9

23,5 6,0 6,8

24,8 2,8

60,9

22,4 5,3 6,4

24,0 2,9

59,4

21,4 4,9 6,9

23,4 2,9

58,3

20,9 4,4 7,0

23,1 3,0

Finansiellt sparande

-    stat

-      socialförsäkringssektom

-    kommunema

-195

-251 32 25

-13,4

-17,3 2,2 1,7

-10,5

-13,0 1.6 0,8

-9,2

-10,4 1,3 0,0

-7,9 -9,0 0,8 0,3

-5,5 -6,5 0,4 0.6

-4,3

-5,4 0,1 1,0

-3,3

-4,5 0,0 1,2

Primärt finansiellt sparande

-200

-13,8

-10,5

-8,6

-6,0

-3,5

-1,4

-0,1

Nettoskuld

266

18,4

28,2

35,7

41,6

44,9

47,0

48,2

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Skatter och avgifter som andel av BNP skattekvoten ökar till år 1999 med en halv procentenhet från 1995 års nivå. Ökningen beror på att saneringsprogrammet även innefattar ökade inkoinster till följd av ef­fektivare skatteindrivning samt breddad bas för mervärdesskatten. Den stigande sysselsättningen innebär, om än marginellt, att inkomsteraa av arbetsgivaravgifter växer som andel av BNP. De övriga inkomsteraa be­räknas falla som andel av BNP. Detta beror huvudsakligen på att ränte-inkomsteraa i AP-fonden minskar. Sammantaget minskar den offentliga sektoms inkomster med ca 2 procentenheter av BNP.

De samlade offentliga utgiftema faller betydligt mer, från 66 % av BNP 1995 till motsvarande 58 % år 1999. Utgiftskvoten återgår därmed till en nivå motsvarande den år 1979 (rensad för vissa tekniska omlägg­ningar). Reduktionen av utgiftskvoten motsvarar år 1999 sänkta utgifter om drygt 150 miljarder kronor Hushållstransfereringarna beräknas minska med 4 procentenheter av BNP och konsumtionsutgiftema med närmare 3 procentenheter Inkomstöverföringama till hushållen minskar till följd dels av ett förbättrat arbetsmarknadsläge, dels av de besparingar som ingår i saneringsprogrammet. De senare avser minskade pensioner, besparingar inom sjukförsäkringen, m.m. Den andra förklaringen till den sänkta utgiftskvoten är att konsumtionsutgiftema faller relativt BNP. Nor­men om realt oförändrad konsumtion appliceras i dessa beräkningar ex­klusive effektema av arbetsmarknadspolitik. För kommuneraas del bety­der detta att minskningen av konsumtionsutgifteraa blir större, eftersom beredskapsarbeten och utbildningsvikariat antas falla i takt med arbets­löshetens minskning. Effekten blir också realt lägre konsumtionsutgifter Skillnaden motsvarar förändringen av arbetslösheten, och uppgår i detta altemativ till ca en halv procentenhet av den kommunala konsumtionen.

147

Normen om realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion kan Prop. 1993/94:150 uppnås genom att lönema inom offentlig sektor ökar långsammare än in- Bilaga 1.1 om näringslivet, genom att volymen minskar eller genom att konsumtio­nen i högre utsträckning finansieras genom avgifter. 1 dessa kalkyler har en kombination av dessa åtgärder antogits. Lönema antas i detto scenario öka med ca en halv procentenhet mindre än timlönen i näringslivet. Vo­lymminskningen uppgår i kalkylen till i genomsnitt 1 % per år Därtill kommer att avgiftsfinansieringen ökar något.

De offentliga investeringama ökar något som andel av BNP under perioden, vilket medför att deras andel av de totala offenfliga utgiftema stiger än men

Av den offentliga sektoms övriga utgifter, är det i huvudsak subven­tioner som minskar från år 1995 till 1999. Detta sker dels i takt med den allmänna förbättringen av ekonomin, dels genom att saneringsprogrammet innefattar minskade utgifter för räntesubventioner De senare minskar även som en följd av den lägre räntenivån, samt som följd av successivt sänkt bidragsandel för nybyggda hus i samband med räntebidragens av­trappning. Även transfereringama till utlandet faller som andel av BNP, då de i dessa kalkyler ligger på en konstant nominell nivå.

Under hela beräkningsperioden visar de offentliga finanseraa under­skott, även om underskottet successivt avtar. Detto innebär att nettoskul­den ökar i samma utsträckning, vilket medför att också räntebetalningaraa stiger. Räntenettot, skillnaden mellan kapitalinkomster och ränteutgifter, sjunker under åren 19951999 med drygt 50 miljarder kronor, motsva­rande 2,6 procentenheter av BNP. Den offentliga sektoras nettoskuld ökar från 36 % av BNP år 1995 tUl 48 % år 1999. Utvecklingen, som illustreras i diagram i kapitel 1, innebär att en allt störte andel av de offentliga inkomsterna måste tas i anspråk för räntebetalningar. Det inne­bär också att utrymmet för övriga utgifter inom den offentliga sektom sjunker i motsvarande mån. Räntebetalningaraa som andel av de statliga utgiftema stiger i denna kalkyl från 16 % år 1995 till 24 % år 1999. Det skall i sammanhanget noteras, att skuldförändringen i dessa kalkyler en­bart motsvarar det finansiella sparandet i den offentliga sektora. Detta innebär att ingen hänsyn tas till värdeförändringar i tillgångar eller skul­der

Det primära sparandet, dvs. det finansiella sparandet exklusive kapital­inkomster och ränteutgifter, kan sägas beskriva den finansiella utveck­lingen rensad för de effekter som uppkommer av tidigare års sparande, dvs. av förmögenhetsställningen. Det primära sparandet ökar under åren 19951999 med drygt 8 % av BNP. Av detto förklaras en tredjedel av saneringsprogrammets specificerade besparingar, medan den återstående delen kan sägas vara en underliggande utveckling, som även inkluderar effekter av tidigare års beslut. I avsaknad av andra politiska beslut under kalkylperioden, kan den återstående förbättringen också beskrivas som en effekt av den ekonomiska återhämtningen på de offentliga finanseraa, in­klusive bedömningen av befolkningssammansättning, etc.

I efterföljande kapitel 14 diskuteras olika faktorers betydelse för stats­skuldens nivå och förändringstakt. Där anges schematiskt primärsaldo,

148

realränto, tillväxt samt ingående skuld som nyckelvariabler I detta scena- Prop. 1993/94:150 rio med medelhög tillväxt är den implicita realräntan på den offentliga Bilaga 1.1 nettoskulden ca 4 % under perioden 19951999. Nettoskulden som 1995 motsvarar 36 % av BNP stiger år 1999 nll 48 %. Tillväxten upp­går till i genomsnitt 3 %, vilket iimebär ett successivt närmande till ett normalt kapacitetsutnyttjande. Primäranderskotten, som år 1995 uppgår till knappt 9 % av BNP, sjunker varje år som andel av BNP, men kom­mer först i slutet av perioden ned till noll. Om tillväxten efter sekelskiftet understiger den i detto alteraativ, är risken stor att primärsparandet åter visar underskott. I de termer som redovisas i kapitel 14, innebär detto scenario att skuldnivån knappast är uthållig, dvs. att skuldkvoten inte sta­biliseras. Resultaten är dock i hög grad beroende av antagandet om diffe­rensen mellan realränto och tillväxt för perioden efter sekelskiftet. All­mänt kan sägas att det krävs större primäröverskott för att skuldkvoten skall kunna stobiliseras eller sjunka om ekonomin efter sekelskiftet åter­går till en lägre tillväxtbana.

1 kalkyleraa förbättras de statliga finanseraa avsevärt, och svarar för huvuddelen av den totala förstärkningen av det offentliga sparandet. Det kommunala finansiella sparandet förbättras också, från knappt 1 miljard kronor 1995 till 22 miljarder kronor 1999. Denna utveckling är framför allt en följd av att utgifteraa för konsumtion inom den kommunala sek­tora faller något.

Utvecklingen av det kommunala finansiella sparandet sammanhänger med det beräkningstekniska antogandet om ett nominellt oförändrat bidrag från stoten till kommunsektora under hela perioden. Bidraget kan givetvis komma att justeras. Ett av syftena med de här redovisade beräkningaraa, liksom med LK-kalkylen, är just att ge underlag för den fortsatta ekono­miska politiken.

Socialförsäkringssektom omfattar AP-fonden, arbetslöshetskassoma samt sjuk- och föräldraförsäkringaraa. Det finansiella sparande som upp­står i sektora är dock helt hänförligt till sparandet i AP-fonden. Sparandet i sektora krymper till i stort sett noll i dessa beräkningar. Detta följer av att pensionsutbetalningama varje år överstiger avgiftsinkomsteraa. Efter­som ränteläget i detta scenario successivt sänks, blir följden att avkast­ningen på fondkapitalet sjunker

Hushållens sparande sjunker från en hög nivå

Hushållssektoras nettosparande, dvs. den del av disponibelinkomsten som inte konsumeras, har under de senaste åren ökat mycket kraftigt. Detto beror delvis på den mycket kraftiga ökningen av realräntan efter skatt, som bl.a. bidragit till låga tillgångspriser och därmed ett behov av skuld­anpassning. En ytterligare förklaring är en ökad osäkerhet om framtidsut-sikteraa, till följd av ökad arbetslöshet och de stora sparandeunderskotten i den offentliga sektora. I takt med att konjunkturen förbättras och skuld­anpassningen genomförs, minskar hushållens sparbehov. Sparkvoten, net-

149

20 Riksdagen 1993/94. I samL Nr 150

tosparandet som andel av disponibelinkomsten, förväntas därför sjunka    Prop. 1993/94:150

något, se diagram 13.5.

BUaga 1.1

Diagram 13.5  Hushållens sparkvot 19801999

Andel av BNP, procent 10

1-- 1-- 1-- 1-- 1-- 

-- 1-- '--- 1-- '--- 1-- '--- 1-- '--- 1-- '--- r

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet

Under kalkylperioden 19961999 ökar hushållens faktorinkomster som andel av disponibelinkomsten med närmare 6 procentenheter, se tabell 13.6. Samtidigt faller inkomstöverföringaraa från den offentliga sektora, både på grand av det förbättrade sysselsättningsläget och på grand av sa­neringsprogrammets genomförande. Som andel av disponibelinkomsten minskar dessa inkoinster med 5 procentenheter under perioden. Detta svarar samtidigt för ungefär hälften av förbättringen av den offentliga sektoms finansiella sparande.

Nettosparkvoten som andel av disponibel inkomsten beräknas sjunka från 7,3 % år 1995 till ca 4 % år 1999. Det finansiella sparandet i hus­hållssektora, dvs. hushållens nettosparande minus nettoinvesteringar, fal­ler också. År 1999 uppgår nivån till 5,4 % av disponibelinkomsten, mot­svarande 60 miljarder kronor

150

TibeU 13.6 Hushållssektorns finanser

Prop

. 1993/94:150

Löpande priser

Bilaga 1.1

Miljarder

Bidrag

till årlig procentuell förändring

av disponibel-

kr. 1993

inkomsten

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Faktorinkomster Överföringar från offentlig .. sektor Övrigt netto Skatter och avgifter

654

374 119 292

3,5

1,6

1,1 1,3

4,8

0,8 0,9 1,9

5,3

0,2 0,4 2,0

5,1

0,2 0,6 1,8

4,9

0,2 0,6 1,8

5,2

0,9 0,5 1,9

Disponibel inkomst

855

4,9

4,5

4,0

4,1

3,9

4,7

Privat konsumtion'

Sparkvot

793

7,2

3,9

8,1

5,4

7,3

5,1

6,4

5,3 5,3

5,1

4,3

5,1

4,0

Finansiellt sparande

9,3

10,4

9,6

8,4

7,2

5,9

5,4

' Förändring från föregående år, procent.

 Andel av disponibelinkomsten.

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Företagsinvesteringama ökar kraftigt och sänker därmed det höga sparandet

Företogssektoras som inkluderar både finansiella och icke-finansiella företag brattosparande har under de senaste åren legat högt. Samtidigt som investeringsaktiviteten sjunkit betydligt, har det finansiella sparandet växt.

Under den närmaste fem åren beräknas det finansiella sparandet i före-tagssektora falla i takt med den ökande investeringsaktiviteten. Totalt sjunker sparandet från en nivå om drygt 7 % av BNP år 1995 till drygt 4 % år 1999, se tabeU 13.12.

Driftsöverskotten bratto sjunker något under perioden, vilket motsvaras av en höjd löneandel. Vinstandelen faller med ca 3 procentenheter under perioden 19951999.

Bmttospararuie

Brattosparandet för hela den svenska ekonomin utgörs av summan av det finansiella sparandet bytesbalansen, och det reala sparandet lager-och brattoinvesteringaraa. Brattosparandet har under de senaste åren fallit, främst som en följd av de minskade investeringaraa.

Under perioden fram till 1999 stiger brattosparandet i svensk ekonomi, som en följd av både ökad investeringsaktivitet och förbättrad bytesba­lans. 1 alteraativet med medelhög tillväxt ökar investeringaraa allt efter­som efterfrågan stiger och räntoraa sänks. Innebörden av detta är att pro­duktionskapaciteten byggs ut och i sin tur möjliggör tillväxten. Under kalkylperioden 19961999 ökar brattosparandet som andel av BNP med 5 procentenheter till ca 21 % av BNP. Så högt brattosparande har inte noterats under en längre tid sedan mitten av 1970-talet, se diagram 13.6.

151

Brattosparandet är inte orealistiskt högt i ljuset av det omslag i investe-    Prop. 1993/94:150

ringarna som skett under de senaste åren.

Bilaga 1.1

Diagram 13.6  Bruttosparande och investeringar 19701999

Andel av BNP, procent 32-

28 24 i 20 16 12

-,----- .----- 1---- ,----- 1---- 1---- --- --- 1--- 1---- --- 1---- 1---- 1--- 1---- 1---- 1---- 1---- :---- 1---- 1---- .----- 1--- 1---- 1---- 1---- 1---- 1-

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991  1994 1997

Källor: Riksbanken, Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdeparte­mentet.

Bytesbalansen visar fortsatt överskott

Bytesbalansen utgörs av summan av det finansiella sparandet i den offent­liga sektom, hushållssektom samt företagssektom. Det finansiella sparan­det i privat och offentlig sektor framgår i diagram 13.7. Bytesbalansen utvisar nettot av de löpande transaktionema (dvs. exklusive kapitaltrans­aktioner) mellan Sverige och utlandet. Ett underskott i bytesbalansen be­tyder att Sverige lånar från utlandet.

Sedan mitten 1970-talet har bytesbalansen varit negativ i stort sett varje år. Underskotten har som mest uppgått till 3 % av BNP. Under 1994 och 1995 väntas bytesbalanssaldot visa ett överskott, som år 1995 beräknas uppgå till drygt 3 % av BNP. Förbättringen förklaras huvudsakligen av den stärkta handelsbalansen. I kalkyleraa över utvecklingen 19961999 stärks bytesbalansen ytterligare i början av perioden. Därefter faller ex­portnettot och försvagar de samlade utrikesaffäreraa något. Slutåret visar dock bytesbalansen ett överskott på ca 70 miljarder kronor, motsvarande 3,5 % av BNP, se tabell 13.13. Detta är en historiskt hög nivå, vilket också framgår av diagram 13.7.

152

Diagram 13.7  Finansiellt sparande 1970-1999

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent 15

I   '   'r''i"'I'

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997

Källor:  Riksbanken,   Statistiska  centralbyrån.   Konjunkturinstitutet  och  Finans­departementet.

Det offentliga sparandet ökar under åren 19951999 med sammanlagt 6 procentenheter av BNP, medan det privato sparandet reduceras med ungelär lika ncket, dock från mycket höga nivåer Företagssektora minskar sitt sparandeöverskott mer än hushållen.

Scenariet med hög tillväxt

I alteraativet med hög tillväxt förstärks förtroendet snabbare än i 3 %-alteraativet. Detto bedöms generera ett ännu störte räntefall på långa si­dan och en något kraftigare appreciering.

Lönebildningen ftingerar väl

För att altemativet med hög tillväxt skall realiseras måste såväl arbets­marknaden som lönebildningen utmärkas av hög flexibilitet. Nominella stelheter och förhandlingsutfall som innebär kompensation för andra sek­torers löneökningar är inte förenliga med utvecklingen i detto altemativ. Graden av flexibilitet på arbetsmarknaden beror också på andra faktorer än löneanpassning. Hög matchningsförmåga, geografisk rörlighet, adekvat utbildning och lättrörlighet mellan ekonomins sektorer är också av stor betydelse. I annat fall krävs det sannolikt mycket stora relativlöneför-

153

skjutningar, som riskerar att utlösa löne-lönespiraler, för att uppnå öns-    Prop. 1993/94:150

kad röriighet.

Bilaga 1.1

En utveckling med hög tillväxt antas delvis komma till stånd genom fortsatta strakturella reformer i syfte att ytterligare förbättra ekonomins funktionsförmåga. Väsentliga delar av denna politik antas, tillsammans med arbetsmarknadens parters agerande, vara imiktad mot att sänka den arbetslöshetsnivå som är förenlig med icke-accelererande löneökningar. Ett inslag i en sådan politik är att stärka s.k. outsiders (de som inte har reguljär sysselsättning) konkurrenskraft relativt de som har jobb, s.k. in­siders.

Under perioden 19921993, då sysselsättningen föll kraftigt, uppstod en stmkturell löneglidning, vilken beskrivs närmare i kapitel 15. 1 detta scenario ökar sysselsättningen mycket snabbt, nästan 440 000 nya jobb skapas från 1995 till 1999. Vid en så kraftig expansion är det rimligt att räkna med att produktivitetstillväxten är förhållandevis låg. Vidare förat­sätts individuella skillnader i utbildning och erfarenhet i störte utsträck­ning avspeglas i lönesättningen. En stor andel av de personer som inträ­der i reguljär sysselsättning antas vara ungdomar och arbetslösa med bak­grand i andra delar av ekonomin. Detto medför sarmolikt att de nyanställ­das ingångslöner många gånger understiger sektoms genomsnitt. Resul­tatet blir en negativ strakturell löneglidning så länge som sysselsättnings­expansionen pågår. Detsamma gäller produktivitetsutvecklingen. Därige­nom, samt som en följd av låg faktisk och förväntod inflation, blir de no­minella löneökningama låga under perioden 19961999, särskilt vid en historisk jämförelse. Det är viktigt att skilja på å ena sidan löne- och produktivitetsnivå och å andra sidan utveckling i samma storheter De nyinträdande på den reguljära arbetsmarknaden ger upphov till engångs-sänkningar så länge som sysselsättningen stiger kraftigt. Därefter finns det ingenting som indikerar att de nyinträddas utvecklingspotential och därmed möjligheter till reallöneökningar skulle vara sämre än genom­snittets.

Den sammanlagda löneökningen avtar under 1996 och 1997. Därefter föratses den snabba förbättringen av arbetsmarknadsläget dominera och resultera i måttliga löneökningar. Bakom de aggregerade siffroraa döljer sig skillnader i löneutveckling inom och mellan sektorer.

Bruttoöverskottsandelen är ungefär lika hög som i alteraativet med medelhög tillväxt. Med tanke på det lägre ränteläget är emellertid in-vesteringsföratsättningaraa gynnsammare här. Växelkursen beräknas stär­kas något snabbare i högtillväxtalteraativet, vilket bl.a. är ett uttryck för ett störte förtroende för den svenska ekonomins utveckling. Dessa fakto­rer, var och en för sig, bidrar till att hålla inflationen på en låg nivå. Konsumentpriseraa bedöms öka med knappt 3 % per år Den underlig­gande prisökningen, nettoprisindex, bedöms staima vid 2 % i genomsnitt 19961999. Flera andra inflationsmått, t.ex. BNP-deflatora, indikerar en ännu mer återhållsam prisutveckling.

Relativprisema för svensk export förväntas sjunka något under perioden 19961999, med ungefär samma vinstutveckling som i 3 %-alteraativet. Detto möjliggörs genom lägre ökning av enhetsarbetskostnaden. Exporten

154

växer med knappt 1 111 % per år, vilket innebär att de svenska företogen vinner marknadsandelar i genomsnitt under perioden 19961999.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Stark investeringsutveckling, ett villkor för hög tillväxt

I detto scenario föratsätts att förtroendet för svensk ekonomi är mycket stort redan 1996. Detta uttrycks bl.a. i låga realräntor från och med år 1996. Liksom i 3 %-altemativet bidrar också lönsamhets- och produk­tionsutvecklingen samt fortgående infrastraktursatsningar till mycket gynnsaimna föratsättningar för en hög investeringsaktivitet. Brattoinves­teringaraa bedöms behöva öka med närmare 16 % per år Därigenom kommer inte kapacitetsrestriktioner, som kan utlösa prisökningar, att göra sig gällande. Sysselsättningsexpansionen inom framför allt näringslivet, exkl. industrin, medför en betydande uppgång för denna sektors investe­ringar. Investeringskvoten år 1999 understiger emellertid även i detto al­teraativ nivån 1990.

Diagram 13.8  Investeringar i förhällande tiU BNP

Löpande priser

Andel av BNP, procent 24-

22 20 18 16

i4i

12

10

1970  1974  1978  1982  1986  1990  1994  1998

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den växande kapitalstocken medför att produktionskapaciteten kraftigt stiger. Produktionstillväxten inom näringslivet stiger med drygt 5 % per år Industriproduktionen stiger med knappt 7 % per år genom snabbt ökande efterfrågan från maskininvesteringar, varakonsumtion och vara­export. För att få till stånd den sysselsättningsökning som beskrivs i detta scenario krävs också en betydande expansion av ekonomins övriga nä-

155

ringslivssektorer. Till en del beror detto på att offentlig konsumtion i allt större utsträckning produceras i den privato sektora. Tillsammans med den höga aktiviteten i ekonomin samt hushållens stigande tjänsteefterfrå­gan innebär detto att näringslivet exkl. industrin bedöms öka produktio­nen med drygt 4 1/2 % per år

De realt disponibla inkomstema beräknas växa med ca 1,5 % per år Den reala lönesumman växer snabbare än i 3 %-alteraativet men pensio­ner och transfereringar till arbetslösa växer långsammare. Framtidsför­väntningarna och förtroende för ekonomin är högre samtidigt som räntan och arbetslösheten är betydligt lägre än i altemativet med medelhög tillväxt. Detto bidrar till en något snabbare neddragning av sparandet. Den privata konsumtionen förväntas stiga med knappt 2 1/2 % per år och sparkvoten falla till ca 3 % år 1999. Den finansiella sparkvoten sjunker till drygt 4 %.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

IkbeU 13.7 Försörjningsbalansen med vissa nyckeltal enligt alternativet med hög tillväxt

Årlig procentuell förändring, 1985 års priser

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Försörjningsbalans

BNP

-2,1

2,4

3,0

4,9

4,2

3,6

3,3

Import

-0,4

4,1

6,5

10,1

10,0

9,1

8,5

Tillgång

-1.6

2,8

3,9

6,4

5,9

5,3

5,0

Privat konsumtion

-3,8

1,2

1,5

2,2

2,5

2,4

2,2

Offentlig konsumtion

-0,7

-1,6

-0,9

-1.1

-0.7

-0,8

0,2

Stat

3,5

-2,0

0,5

-1,1

-0,7

-0,8

0,0

Kommuner

-2,5

-1,5

-1,5

-1.1

-0,7

-0,8

0,3

Bruttoinvesteringar

-16,2

-3,5

8,5

21,9

17,0

12,8

10,2

Lagerinvesteringar'

0,3

0,1

0,1

0,7

0,5

0,5

0,5

Export

7,2

10,0

8,0

8,2

7,7

6,9

6,6

Användning

-1,6

2,8

3,9

6,4

5,9

5,3

5,0

Inhemsk efterfrågan

-4,9

-0,2

2,1

5,4

5,0

4,4

4,1

Nyckeltal

Timlön

3,9

3,0

3,3

3,2

3,1

3,5

4,0

KPI (årsgenomsnitO

4,7

1,6

2,7

2.3

2,7

2,8

3,0

NPI (årsgenomsnitt) Öppen arbetslöshet

4,3

1,3

1,9

1,7

2,0

2,1

2,3

8,2

8,0

7,2

6,0

5,3

4,7

4,0

Konjunkturberoende arbets-

marknadspolitiska

åtgärder'

4,3

6,2

6,2

5.3

4,4

3,4

2,5

Exportnetto

3,7

5,9

6,8

6,2

5,3

4,4

3,5

Bytesbalans

-0,3

2,3

3,2

3,7

3,1

2,3

1,7

Bruttosparande-'

13,4

14,4

16,0

19,0

20,6

21,6

22,5

Brattoöverskon i

industrin*

33,7

34,6

34,6

33,8

32,8

31,3

29,5

' Förändring i procent av föregående års BNP.

 Procent av arbetskraften.

 Procent av BNP.

* I procent av förädlingsvärdet till producentpris.

Källa: Finansdepartementet.

Den importvägda efterfrågan ökar naturligtvis snabbare i detta scenario och väntas stiga med ca 8 % per år. Relativpriset mellan hemmamark­nads- och importpriser faller något de första åren, men ligger oförändrade

156

från 1995 års nivå i genomsnitt under perioden 19961999. Importen av bearbetode varor stiger med knappt 11 % per år. I jämförelse med 3 %-altemativet är importen i relation till den importvägda efterfrågan något lägre. Detto är delvis en följd av att investeringsexpansionen medför en kapacitetsuppbyggnad som möjliggör att de inhemska företagen kan möta en relativt sett större efterfrågan. Den totala importen ökar med ca 9 1/2 % per år Den reala utrikesbalansen uppvisar negativa bidrag till tillväxten i storleksordningen 1/2 procentenhet. Liksom i 3 %-altemativet uppvisar kalkylen emellertid betydande exportnetton och bytesbalansöver­skott. Exportnettot väntas år 1999 uppgå till ca 3 1/2 % av BNP.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Snabb vändning nedåt i arbetslösheten och i åtgärdsvolymerna

Den förhållandevis höga tillväxten innebär att det skapas ca 440 000 nya arbetstillfällen under perioden från 19951999. Det underliggande utbu­det stiger med knappt 190 000 personer Summan av personer i arbets­marknadspolitiska åtgärder och öppet arbetslösa beräknas falla till ca 6 1/2 % av arbetskraften år 1999.

Diagram 13.9 Underliggande utbud och reguljär sysselsättning i förhåUande tUl befolkningen 1664 år enligt alternativet med hög tiUväxt

Procent

68

--- 1-- 1-- 1-- 1-- 1-- ,--- 1-- 1-- 1-- 1-- T'---- 1-- 1-- 1-- '--- 1-- 

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998

Anm.: Det skuggade området utgörs av summan av öppet arbetslösa och personer i

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till befolkningen

16-64 år.

Källor: Statistiska centralbyrån. Arbetsmarknadsstyrelsen, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

I diagram 13.9 framgår att det underliggande utbudet når upp till ca 83 1/2 % av befolkningen i åldrama 1664 år. Denna nivå indikerar att

157

produktionspotentialen har bibehållits, trots den djupa lågkonjunkturen, som en följd av framgångsrik arbetsmarknadspolitik och en allmänt flexi­bel arbetsmarknad. Sysselsättningen stiger ntycket snabbare än i altema­tivet med medelhög tillväxt och når 1999 upp till 78 % av befolkningen. Denna kraftiga expansion möjliggörs delvis av en nedgång i medelarbets­tiden, som väntas falla något snabbare än i 3 %-altemativet, vilket också är ett uttryck för att arbetsmarknaden är flexibel.

lbeU 13.8  Arbetsmarknad

1000-tals personer

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1995

Förändring till

1 1999

hög

medel

låg

Sysselsatta

3968

437

258

63

Arbetslösa

309

-131

-67

-29

Konjunkturberoende åtgärder

264

-149

-57

-8

Utbud

4277

306

191

34

Underliggande utbud

4458

189

137

20

Källa: Finansdepartementet.

Sparandet i offentlig sektor kan förbättras ytterligare

Ett scenario med bättre fungerande arbetsmarknad och lönebildning och därmed följande högre tillväxt skulle innebära markant förbättrade of­fentliga finanser Sparandeunderskottet i den offentliga sektom uppgår i detto scenario flll 0,8 % av BNP år 1999, se tabell 13.9 och diagram 13.10.

Sparandet är drygt 2 procentenheter starkare i alteraativet med hög än det med medelhög tillväxt. Skillnaden är särskilt påtaglig för de statliga finansema, men även den kommunala sektom förbättrar sitt fmansiella sparande betydligt.

158

Diagram 13.10  Finansiellt sparande i offentlig sektor 1990-1999

Andel av BNP, procent 8

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

-16-

1970  1974  1978  1982  1986  1990  1994  1998

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet

Tabell 13.9  Den offentliga sektorns flnanser vid alternativa tillväxttakter

Löpande priser

Miljarder

Andel av BNP 1999

Genomsnittlig

kn

procentuell förändring

Ak 2%

1995-1999

1993

Alt 4%

Ak 3%

Alt 4%

Ak 3%

Ak 2%

Inkomster

872

54,3

55,0

57,8

4,4

4,4

5,4

Skatter och avgifter

727

47,7

48,1

49,8

5,6

5,5

6.1

Kapitalinkomster

93

3,6

3,8

4.8

-6,3

-5,3

0,3

Övriga inkomster

52

3,0

3,2

3,2

2,7

3,5

3,9

Utgifter

1 067

55,1

58,3

63,8

0,9

2,0

4,0

Transfereringar till hushåll

374

19,3

20,9

22,3

-0,7

1,0

2,3

Övriga transfereringar

162

4.3

4,4

5,3

-5,4

-5,1

-1.0

Ränteutgifter

88

6.4

7,0

8,9

5,8

7,7

14,1

Konsumtion

402

22,1

23,1

24,3

1,8

2,6

3,6

Investeringar

41

3,0

3,0

3,0

7,6

7,2

7,2

Finansiellt sparande

-195

-0,8

-3,3

-5,9

8,4

5,9

3,3

- stat

-251

-2,3

-4,5

-7,6

8,1

6,0

3,0

- socialförsäkringssektorn

32

0,0

0,0

0,6

-1,3

-1.3

-0,7

- kommunerna

25

1,6

1.2

1.1

1,6

1,2

1,0

Primärt finansiellt sparande

-200

2.1

-0,1

-1,8

10,6

8,5

6,8

Nettoskuld

266

41,3

48,2

55,5

9,6

13,5

17,2

Anm.: Förändring, procentenheter 19951999. Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Som framgår av tabellen är de offentliga inkomstema, uttryckta som andel av BNP, något lägre i detta beräkningsalteraativ. Dels beräknas skatteandelen bli något mindre till följd av den lägre konsumtionsandelen

159

och den minskade arbetslösheten, dels är den offentliga sektoms räntein- Prop. 1993/94:150 takter mindre, då räntenivåema sjunker något mer i detta altemativ. Den Bilaga 1.1 störsto förändringen jämfört med det tidigare presenterade scenariot in­träffar dock på utgiftssidan. Den offentliga sektoras utgiftskvot, utgifteraa uttryckto som andel av BNP, kalkyleras till att bli tre procentenheter läg­re slutåret 1999, jämfört med alteraativet med medelhög tillväxt. Detta illustrerar tillväxtens betydelse för att uppnå en normalisering av utgifts­andelen. För det första kan transfereringama sänkas, då utgiftema för ar­betslöshetsunderstöd och arbetsmarknadspolitik är lägre. För det andra minskar utgiftema för offentlig konsumtion som andel av BNP mer i det­to altemativ än i altemativet med medelhög tUlväxt. Detta är en naturlig följd av den högre tillväxten, då jämförelsen görs i förhållande till BNP. De reala utgifteraa för offentlig konsumtion sänks mer i detta alteraativ än i det med medelhög tillväxt. Anledningen till detta är att normen av­seende de reala konsumtionsutgifteraa avser utgifter exklusive föränd­ringar till följd av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Eftersom arbetslös­heten sjunker snabbare i detto alteraativ, innebär det att de reala utgifter­na för offentlig konsumtion sjunker mer, jämfört med alteraativet med 3 % tillväxt. Scenariot med hög tillväxt medför emellertid att det i termer av sysselsättning finns fler anställda i den offentliga sektora 1999, jäm­fört med altemativet med medelhög tillväxt, trots att de offentliga kon­sumtionsutgiftema är lägre som andel av BNP. Detto beror på att löneut­vecklingen i offentlig sektor är långsammare i förhållande till BNP-defla­tom i detto scenario. Skillnaden mot näringslivets löneökning är betydligt större i detto altemativ.

Med det gradvis sjunkande underskottet i de statliga finanseraa, ökar den offentliga sektoms nettoskuld betydligt långsammare. År 1999 uppgår nettoskulden till 41 % av BNP. Även om den offentliga sektoras netto­skuld ökar nominellt varje år även i detto altemativ, stiger den som andel av BNP allt långsammare. År 1998 avstannar ökningen och år 1999 sjun­ker skuldkvoten med drygt en procentenhet av BNP. 1 detta alteraativ vi­sas tydligt det starka beroendet av tUlväxten för de offentliga finansema. Det primära sparandet förbättras med närmare 11 % av BNP mellan åren 1995 och 1999, se diagram 13.11. Av detto svarar saneringsprogrammet för knappt 3 procentenheter Kombinationen av realränta, tillväxt och pri­märöverskott visar att detto är en situation som i början av nästa sekel kan innebära en stadigt sänkt skuldkvot, givet differensen mellan real­ränta och tillväxt och givet fortsätto primäröverskott. Tillväxten över­stiger i detto altemativ realräntan med i genomsnitt en halv procentenhet. Primäröverskottet slutåret motsvarar 2 % av BNP.

160

Diagram 13.11  Primärt flnansieUt sparande i offentlig sektor 19901999

Andel av BNP, procent 8

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

-16-'-T-------- 1------- 1------- T

----- 1------- 1------- 1------- 1------- 1------- F

1990  1991   1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998   1999

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet

Sänkt hushållssparande bidrar till högre tillväxt

Med den högre sysselsättningen ökar hushållens arbetsinkomster snabbare i detta scenario. Den lägre arbetslösheten medför att de offentliga in­komstöverföringama blir lägre. Den disponibla inkomsten är dock högre

Tabell 13.10  Hushållssektorns finanser vid alternativa tillväxttakter

Löpande priser

Miljarder kr.

Andel av dispom inkomst 1999

hel 

'au 

2%

Genomsnittlig procentuell förändring 1995-1999

1993

Ak 4%

Alt 3%

Ak 4%

Ak 3%

Alt 2%

Faktorinkomster Överföringar från offentlig ,, sektor Övrigt netto Skatter och avgifter

654

374 119 292

86,7

35,1 14,2 36,0

84,3

37,2 14,2 35,8

85,2

37,6 12,8 35,6

6,9

-0,7 3,3 5,3

6,4

1,0 3,7 5,4

7,8

2,3 2,0 6,4

Disponibel inkomst

855

100,0

100,0

100,0

3,9

4,2

5,3

Privat konsiuntion

793

5,1

5,1

5,2

Sparkvot'

7,2

3,1

4,0

7.6

-4,2

-3,3

0,2

FinansieUt sparande

9,3

4,3

5,4

9,2

-5,3

-4,1

-0,4

Andel av disponibel inkomst resp. förändring i procentenheter. Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

161

i reala termer. Sparkvoten är i detta altemativ något lägre. Detto hänger    Prop. 1993/94:150 samman med den stärkto allmänekonomiska situationen, vilken medför    Bilaga 1.1 att osäkerheten avseende den framtida privatekonomin minskar. Hushål­lens finanser vid alteraaflva tillväxtbanor redovisas i tobell 13.10.

Bt högre bmttosparande och lägre bytesbalans vid ökad tillväxt

Brattosparandet i ekonomin beräknas vid en hög tillväxt uppgå till 23 % av BNP. 1 alteraativet med medelhög tillväxt kalkyleras kvoten till 21 %. Skillnaden består i ett betydligt större realt sparande i detta alteraativ, samtidigt som det finansiella sparandet är något lägre. Att det finansiella sparandet bytesbalansen är lägre i detta alteraativ är en följd av att den starkare efterfrågan också medför ökad import, dvs. ett relativt lägre exportnetto. Det är ett uttryck för att både konsumtions- och investerings­efterfrågan är starkare i ekonomin. Resultaten framgår av tobell 13.13.

Det finansiella sparandet i den offentliga sektora är i högtillväxtscena-riot betydligt starkare. Skillnaden uppgår till drygt 2 procentenheter av BNP år 1999. Företogens finansiella sparande är dock nästan 4 procent­enheter lägre, till följd av de högre investeringsutgifteraa. Dessutom är hushållens finansiella sparande något mindre. Totalt uppgår därför bytes­balansens överskott till 1,7 % av BNP år 1999, vilket är 2 procentenheter lägre än i altemativet med medelhög tillväxt.

Bytesbalansens saldo vid olika tillväxt illustreras i diagram 13.14.

Scenariet med låg tillväxt

1 altemativet med låg tillväxt ökar inflationsförväntningama kraftigt redan i början av perioden. Både de långa och de korta räntoma stiger påtag­ligt. Bytesbalansöverskotten är betydande, men medför emellertid inte mer än en svag appreciering av den svenska kronan, ca 1/2 % mot våra viktigaste handelspartners eftersom inflationen och inflationsförvänt­ningama är högre än i övriga altemativ.

Lönebildningen fungerar sämre än vad som fömt varit fallet

Detta scenario illustrerar en möjlig utveckling i det fall arbetsmarknaden fungerar mycket dåligt samtidigt som ekonomin utmärks av en fortsatt hög osäkerhet. 1 detto scenario är arbetsmarknadens bristande funktions­förmåga påtaglig och tar sig bl.a. uttryck i att s.k. insiders inflytande över lönebildningen är betydande. Löneförhandlingar under inslag av starka insiders drabbar de som står utanför den reguljära sysselsättningen i och med att lönema drivs upp så kraftigt att efterfrågan på ytterligare arbetskraft reduceras påtagligt. Dessutom beräknas inslagen av nominella lönestelheter och kompensationstänkande generera resursfördelningspro­blem, trots höga arbetslöshetsnivåer. Detto resulterar i att löneöknings­takten stiger relativt kraftigt. Den höga löneökningstakten skapar höga

162

inflationsförväntningar och snabbt stigande räntor. Tillsammans med    Prop. 1993/94:150 lönebildningens bristande anpassningsförmåga dämpar detto arbetskrafts-    Bilaga 1.1 efterfrågan och medför att sysselsättningsuppgången bryts och i stället planar ut på 1997 års nivå. Antalet personer utanför den reguljära arbets­marknaden permanentas på en nivå kring 1213 % av arbetskraften.

Genom de relativt kraftiga löneökningama försämras det relativa kost­nadsläget betydligt snabbare än i de övriga scenariema. Trots betydande överskott i utrikeshandeln apprecieras kronan endast med 1/2 % per år på grand av den förhållandevis höga inflationen och inflationsförvänt­ningama. Vinstnivåerna pressas tillbaka av svagare efterfrågan och före­togens strävan att begränsa marknadsandelsförluster såväl hemma som utomlands. Detto räcker emellertid inte för att hejda en märkbar uppgång i inflationen. Nettoprisindex, BNP-deflatora och priset på total efter­frågan stiger med närmare 3 % i genomsnitt. Konsumentprisema inkl. effekter av minskade räntesubventioner och höjd fastighetsskatt ökar med närmare 3 1/2 % per år.

Ökningen av enhetsarbetskostnaden medför relativprishöjningar för ex­porten och därmed fallande marknadsandelar. Exporttillväxten bedöms stanna på knappt 6 1/2 % per år.

Eftersom scenariet kännetecknas av fallande lönsamhet, höjda räntor och bristande tilltro till den svenska ekonomin blir investeringsaktiviteten betydligt svagare än i de övriga altemativen. Brattoinvesteringaraa beräk­nas öka med knappt 7 % per år och investeringskvoten kommer inte alls upp till de nivåer som rådde före 1991, se diagram 13.8. Kapacitetsut­nyttjandet beräknas stiga så kraftigt att flaskhalsar i viss utsträckning gör sig gällande. Detto resulterar bl.a dels i inflation och dels i ökad import, vilket i sin tur reducerar arbetskraftsefterfrågan.

Produktionstillväxten hålls tillbaka och förväntas inom näringslivet upp­gå till knappt 3 % per år Produktivitetstillväxten bedöms dock öka snab­bare än i de andra alteraativen, vilket beror på den svaga sysselsättnings­utvecklingen. Rekrytering av ny personal är ofta förknippad med olika kostnader, dels rent administrativa, dels genom att nyanställdas produk­tionsförmåga initialt ofto understiger genomsnittet på arbetsplatsen och därmed sänker produktiviteten.

Hushållens realinkomster förväntas öka med 2 % per år Detto är delvis en effekt av snabbare lönestegringar, högre offentliga transfere­ringar, fallande vinstmarginaler som håller tillbaka inflationen och kraf­tigt förbättrat räntenetto som en följd av högt sparande.

Stabiliseringen av arbetslösheten på ntycket höga nivåer och fortsatt betydande underskott i de offentliga finansema medför sannolikt en be­tydande oro inför framtiden. Förtroendet för ekonomin är lågt och ränte­läget stigande. Incitamenten för bibehållet eller ökat sparande är starka. Det är i denna situation inte rimligt att räkna med ett lägre sparande. Hushållen inser att den ekonomiska utvecklingen är ohållbar och för­väntar sig sannolikt ytterligare finanspolitiska åtstramningar framöver Sparkvoten bedöms därför förbli i huvudsak oförändrad under perioden och ligga på en nivå kring 7 1/2 %. Den finansiella sparkvoten stabilise-

163

ras drygt 9 %. Detto medför att konsumtionsutvecklingen begränsas till ca I 1/22   % per år.

läbeU 13.11 Försörjningsbalansen med vissa nyckeltal enUgt alternativet med läg tillväxt

Årlig procentuell förändring, 1985 års priser

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Försörjningsbalans

BNP

-2,1

2,4

3,0

3,1

2,3

1.6

1,0

Import

-0,4

4,1

6,5

7,4

7,3

6,6

6,5

Tillgång

-1.6

2,8

3,9

4.3

3,7

3,1

2,8

Privat konsumtion

-3,8

1,2

1,5

1,9

1,9

1,7

1,5

Offentlig konsumtion

-0,7

-1,6

-0,9

-1,5

-1.8

-1,7

0,3

Stat

3,5

-2,0

0,5

-1,5

-1,8

-1.7

0,0

Kommuner

-2,5

-1,5

-1,5

-1,5

-1,8

-1,7

0,4

Bruttoinvesteringar

-16,2

-3,5

8,5

11,3

8,0

4,8

3,0

Lagerinvesteringar'

0,3

0,1

0.1

0,1

0.2

0,1

-0,2

Export

7,2

10,0

8,0

7,6

6,5

6.0

5,5

Användning

-1.6

2,8

3,9

4.3

3.7

3,1

2.8

Inhemsk efterfrågan

-4,9

-0,2

2,1

2.7

2,3

1.5

1,2

Nyckeltal

Timlön

3,9

3,0

3,3

5,1

5,7

5,7

6,0

KPI (årsgenomsnitt)

4,7

1,6

2,7

3.7

3,5

3.2

3.3

NPI (årsgenomsnitt) Öppen arbetslöshet

4,3

1,3

1,9

3,2

2,9

2,6

2,7

8,2

8,0

7,2

6,9

6,8

6,8

6,7

Konjunkturberoende arbets-

marknadspolitiska åt­gärder

4,3

6,2

6,2

6,1

6,1

6,0

5,9

Exportnetto

3,7

5,9

6,8

6,7

6,3

6,0

5,6

Bytesbalans'

-0,3

2,3

3,2

4,2

4.2

4,0

3,8

Brattosparande'

13,4

14,4

16,0

18,0

18,8

19,2

18,8

Brattoöverskott i

industrin

33,7

34,6

34,6

33,3

31,3

29.3

26,8

' Förändring i procent av föregående års BNP.

 Procent av arbetskraften.

' Procent av BNP.

'* I procent av förädlingsvärdet till producentpris.

Källa: Finansdepartementet.

Importökningen i förhållande till förändringen i den importvägda efter­frågan bedöms vara högre än i de andra altemativen, delvis till följd av en något lägre produktionskapacitet. Den svagare efterfrågeutvecklingen i detto altemativ medför dock att den totala importen ökar något mindre, med ca 7 % per år. Den reala utrikesbalansen ger positiva bidrag till tillväxten. Exportnettot och därmed också bytesbalansen uppvisar fortsatt mycket kraftiga överskott.

Arbetslösheten permanentas på höga nivåer

Den låga tillväxten medför att enbart drygt 60 000 nya jobb skapas. Sam­tidigt stiger det underliggande arbetsutbudet med ca 20 000 personer Summan av de öppet arbetslösa och personer i arbetsmarknadsåtgärder

164

stobiliseras redan i början av perioden på mycket höga 12 1/213 % av arbetskraften.

I diagram 13.12 illustreras att det underliggande utbudet planar ut på en nivå kring 81 % av befolkningen. Den reguljära sysselsättningen stiger 1996 till ca 71 % av befolkningen och ligger kvar på denna nivå resten av perioden. Medelarbetstiden föratses vara i princip oförändrad från år 1995.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Diagram 13.12 Underliggande utbud och reguljär sysselsättning i förhällande till befolkningen 1664 år, enligt alternativet med läg tillväxt

Procent

68 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998

Anm.: Det skuggade området utgörs av summan av öppet arbetslösa och personer i

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till befolkningen

16-64 är.

Källor: Statistiska centralbyrån. Arbetsmarknadsstyrelsen, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

Utvecklingen i det underliggande utbudet indikerar i detta alteraativ en bestående utslagning av ekonomins samlade produktionspotential bl.a. i form av en fortsatt hög förtidspensionering. Samtidigt utgör hushållens höga sparande till viss del en efterfrågepotential. Skulle hushållen omsätto delar av sparandet i konsumtion eller om ekonomin får vidkännas någon annan kraftig efterfrågeökning, riskerar den lägre produktionskapaciteten att snabbt medföra flaskhalsproblem, stigande inflation och tendenser till överhettning, trots mycket höga arbetslöshetstal.

Det offentliga sparandet påverkas av tillväxten

Den offentliga sektoras finansiella sparande blir märkbart sämre med en lägre tiUväxt, se tabell 13.9.

21 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150

165

I alteraativet med låg tillväxt är inkomsteraa i den offenfliga sektora Prop. 1993/94:150 som andel av BNP högre eftersom löneandelen i ekonomin är störte. Bilaga 1.1 Detta genererar högre inkomster dels av direkto skatter, dels av arbets­givaravgifter Skattekvoten är i viss utsträckning känslig för olika anta­ganden om tillväxten samt hur denna är komponerad. Skattekvoten ökar med nivån på arbetslösheten, eftersom olika former av stöd till arbetslösa är beskattat och därmed bidrar till skatteinkomstema (täljaren i uttrycket). Stödet i sig ingår emellertid inte i BNP (nänmaren). Om en individ i stället åter blir anställd, ökar BNP med lönen. Även om arbetsinkomsten är högre än transfereringsinkomsten, och därmed genererar större skatte­inkomster, ökar nämnaren mer än täljaren, varför skattekvoten i detta fall sjunker. Även en höjd löneandel, dvs. sänkt vinstandel, innebär att skat­tekvoten stiger, eftersom löner är högre beskattade än vinster I detta sce­nario, med lägre tillväxt, högre arbetslöshet och sänkt vinstandel, blir skattekvoten därför högre. Jämfört med alteraativet med 3 % tillväxt, är skattekvoten nästan två procentenheter högre. Även ränteinkomsteraa i offentlig sektor är störte, då det allmänna inhemska ränteläget höjs. To­talt uppgår den offentliga sektoras inkomster år 1999 till knappt 58 % av BNP, ca 3 procentenheter mer än i alteraativet med medelhög tillväxt.

De offentliga utgiftema ökar emellertid betydligt mer i detto alteraativ. Skillnaden i utgiftsnivå mellan beräkningaraa uppgår år 1999 till mer än 5 procentenheter av BNP. Transfereringama till hushåll minskar även i denna beräkning som andel av BNP, sett från kalkylens första år till dess sista. Transfereringama stiger dock såväl nominellt som i volym, medan BNP utvecklas svagare realt. Anledningama är desamma som tidigare beskrivits, nämligen en sänkt arbetslöshet och genomförandet av sane­ringsprogrammet. Arbetslösheten sänks dock inte lika ntycket i denna kal­kyl, varför skillnaden mot medelaltemativet blir störte inkomstöverför­ingar till hushållen. Slutåret är transfereringama till hushållen drygt en procentenhet av BNP högre, jämfört med alteraativet med medelhög tillväxt.

I altemativet med låg tillväxt och hög arbetslöshet sjunker inte de kommunala konsumtionsutgiftema till följd av arbetsmarknadspolitiska åt­gärder på samma sätt som i de övriga alteraativen. De reala utgiftema för den offentliga konsumtionen är därför högre i detto scenario. Dessutom kännetecknas arbetsmarknaden av stora kompensations- och följsamhets­krav. I dessa beräkningar antas därför de offentliga lönema öka lika mycket som i den privata sektora. Resultotet blir en motsvarande lägre offentlig sysselsättning. Skillnaden år 1999 uppgår till ca 25 000 perso­ner.

Det högre allmänna ränteläget medför att även ränteutgiftema stiger mer i denna kalkyl och, liksom övriga högre utgifter, bidrar till att nettoskulden ökar snabbare. Den ökade skulden genererar i sin tur fram­tida räntekostnader År 1999 uppgår ränteutgiftema i den konsoliderade offentliga sektora till 9 % av BNP, i alteraativet med medelhög tillväxt uppgår de till 7 %. Den offentliga sektoras nettoskuld beräknas 1999 tUl drygt 56 % av BNP, i alteraativet med 3 % tillväxt beräknas den till 48 % av BNP.

166

Det primära finansiella sparandet förbättras med sammanlagt 7 % av Prop. 1993/94:150 BNP. Eftersom närmare 3 procentenheter av detta är hänföriigt till 1993 Bilaga 1.1 års saneringsprogram, är den underliggande utvecklingen betydligt svaga­re än i de andra alteraativen. Den förbättring som sker beror då på att tillväxten ändock uppgår till 2 % i genomsnitt, samt att arbetslösheten sjunker något. För uthålligheten i den offentliga nettoskuldsättningen in­nebär detto scenario ett avsevärt sämre utgångsläge inför nästa årtionde. Den ingående skuldkvoten är högre, differensen mellan realränto och till­växt är större (ca 4 %) samt primärsaldot negativt. Sammantaget indikerar detto en situation där skuldkvoten tenderar att stiga, vilket i sin tur, via räntekostnader tränger undan övriga utgifter.

Sammantoget beräknas den offentliga sektoms inkomster vara 3 pro­centenheter högre relativt BNP, samtidigt som utgiftema beräknas vara 5,5 procentenheter högre jämfört med scenariot med medelhög tillväxt. Det finansiella sparandet blir därmed 2,6 procentenheter sämre vid en låg tillväxt.

Inom den offentliga sektora är det framför allt den statliga sektora som i kalkyleraa är känslig för de olika antoganden som görs om tillväx­ten och dess sammansättning. Nettosparandet i stoten blir 3 procentenhe­ter mindre med en lägre tillväxtbana. Även AP-fonden, vars inkomster till största delen består av arbetsgivaravgifter, påverkas. Ränteintäktema till fonden blir störte i detto scenario, då ränteläget är högre. Det finan­siella sparandet i AP-fonden blir därför något högre som andel av BNP. Den kommunala sektoms finansiella sparande är något svagare, både no­minellt och som andel av BNP.

Det bör slutligen noteras att även vid en låg tillväxt ökar BNP varje år, samtidigt som arbetslösheten faller något. Det finansiella sparandet i den offentliga sektom förbättras även vid en lägre tillväxt, sammanlagt med drygt 3 procentenheter från år 1995 till år 1999. I detta scenario svarar saneringsprogrammet för att en förbättring över huvud taget kommer till stånd. Utan saneringsprogrammet skulle den offentliga sektoras finan­siella sparande med dessa föratsättningar försämras jämfört med utgångs­läget 1995. Eftersom primäranderskotten minskar betydligt mer, förklaras skillnaden mellan alteraativen av den offentliga nettoskuldens kostnader

Lägre tillväxt både orsakar och beror på hushållssparandet

Hushållens faktorinkomster, dvs. i huvudsak inkomster av lön, ökar no­minellt kraftigare i altemativet med en lägre tillväxt. Även reallöneut­vecklingen är högre i detta scenario. Också transfereringama från den offentliga sektora är större, framför allt beroende på den högre arbets­löshetsnivån. Även om betalningaraa av skatter och avgifter är högre re­lativt BNP, dvs. skattetrycket är högre, är dock hushållens disponibelin­komst större i denna kalkyl. Då osäkerheten om den framtida ekonomiska utvecklingen bedöms vara större i detto altemativ, sparar hushållen rela­tivt mer av sina inkomster Sparkvoten stiger därför till ca 8 % av dispo­nibelinkomsten i slutet av perioden. År 1999 uppgår den privata konsum-

167

tionen till samma andel av BNP som i alteraativet med medelhög tillväxt.    Prop. 1993/94:150

Realt motsvarar detta dock en lägre konsumtionsnivå.

Bilaga 1.1

Även om hushållssektoms finanser i ett medelfristigt perspektiv kan be­skrivas som gynnsamma, innebär utvecklingen i detta altemativ en stor risk för sänkto realinkomster framöver och hänger samman med dels den sänkto vinstandelen, som innebär ökad risk för framtida utslagning av arbetstillfällen, dels att de offenfliga finansema är fortsatt svaga i slutet av perioden. Detto förhållande är i sin tur en förklaring till det höga hushållssparandet.

Om investeringama ökar långsammare

Vinstandelen i näringslivet beräknas sjunka i detto scenario. Driftsöver­skotten i företogssektom faller därmed under de nivåer som beräknas gälla under åren 19931995. Jämfört med 3 %-altemativet uppgår skill­naden till en procentenhet av BNP, se tobell 13.12. Nettot av företogens övriga inkomster och ränteutgifter faller också med en sänkt tillväxt. Det­to följer av den högre räntenivån. Detta svarar för ytteriigare en procent­enhets skiUnad i detto scenario.

Tibell 13.12  Företagssektorns finanser vid alternativa tiUväxter

Löpande priser

Miljarder kr.

Andel av BNP 1!

)99

Ak 2%

Genomsnittlig procentuell förändring 1995-1999

1993

Ak 4

Ak 3%

Alt 4%

Alt 3%  Alt 2%

Vinstandel, näringsliv

Brattosparande Investeringar

FinansieUt sparande

417

247 134

113

39,7

16,6 16,4

0,2

40,3

17,0 13,2

3,8

38,8

15,1 10,8

4,3

-3,7

0,4 7,6

-7,2

-3,1       -4,6

0,8 -1,1 4,4         1,9

-3,6         3,0

' Driftsöverskou som andel av förädlingsvärdet resp. total förändring, procentenheter Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Den lägre efterfrågan i altemativet med låg tUlväxt både medför och orsakas av en mer dämpad investeringsaktivitet. En låg efterfrågan inne­bär svagare incitament till kapacitetsutbyggnad, samtidigt som investe-ringaraas roll som efterfrågemotor blir mindre framträdande. Brattoin­vesteringama beräknas uppgå till drygt 15 % av BNP, medan de i alter­nativet med medelhög tillväxt uppgår till 18 %.

Totalt innebär dessa kalkyler att det finansiella sparandet i företogssek­tom beräknas uppgå till ca 4 % av BNP. Det är en halv procentenhet lägre än i scenariot med medelhög tillväxt.

168

Bmttosparande och bytesbalans vid låg tillväxt

Brattosparandet i den svenska ekonomin vid en lägre tillväxt uppgår år 1999 tUl ca 19 % av BNP Detto är 2 procentenheter lägre än i 3 %-altemativet.

Tabell 13.13  Bruttosparande och bytesbalans vid alternativa tillväxter

Löpande priser

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr

Andel av BNP 1

J99

Alt 2%

Total förändring

procentenheter

1995-1999

1993

Ak 4%

Ak 3%

Alt 4%

Ak 3%

Ak 2%

Brattosparande' Brattoinvesteringar'

197 199

22,5 20,8

21,0 17,5

18,8 15,0

14,6 19,4

12,2 13,9

8,9 9,3

Finansiellt sparande

-    offentlig sektor

-    hushåll

-    företag

-2

-195

80

113

1,7 -0,8 2,4 0,2

3,5

-3,3

3,1

3.8

3,8

-5,9 5.5 4,3

-1,8

8,4 -3,2 -6,9

0,0

5,9 -2,5 -3,3

0,3

3,3 -0,1 -2,8

Exportnetto Nettofektorinkomster Övrigt netto

55

-49

-9

3,5 -1.3 -0,5

5.2 -1.2 -0,5

5.6

-1,3 -0,5

-3,1

1,6

-0,4

-1.3

1,8

-0,5

-0,9

1,6

-0.4

Bytesbalans

-2

1,7

3,5

3,8

-1,8

0,0

0,3

' Genomsnitt, procentuell förändring 19951999. Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Diagram 13.13 Bytesbalans 1970-1999

Andel av BNP, procent 6

~i''I''I''I''I''I''I''1''r 

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991  1994 1997

Källor: Riksbanken, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

169

Den offentliga sektoras finansiella sparande blir svagare vid en lägre    Prop. 1993/94:150 tillväxt. Det privato finansiella sparandet är emellertid mycket högre, vii-    Bilaga 1.1 ket medför en starkare bytesbalans som andel av BNP.

Den starka bytesbalansen förklaras av att den lägre efterfrågan av såväl konsumtions- som investeringsvaror innebär en minskad import.

13.5  Sammanfattning

Fömtsättningama för en hög tillväxt bedöms som ovanligt gynnsamma. Ett antal stmkturella reformer har genomförts de senaste åren i syfte att förbättra ekonomins funktionsförmåga. När ekonomin börjar växa kom­mer detto att manifesteras i högre produktionsförmåga och lägre inflation än tidigare. Därtill konmier att resursutnyttjandet i utgångsläget är lågt. Vidare föratses den interaationella konjunkturen vända uppåt. Uppgången utomlands förstärks dessutom, att dels av andra länder också har genom­fört strakturella förändringar, dels av liberaliseringen av väridsmarkna-den.

1 alteraativet med medelhög tillväxt stiger den samlade produktionen med i genomsnitt 3 % per år under perioden 1996 till 1999. Därmed motsvarar den svenska tillväxten vad som föratses för OECD-området som helhet. Tillväxten genereras till störsto delen av stigande brattoin­vesteringar, men också av privat konsumtion. Lönebildningen föratses fungera bättre än tidigare, men kännetecknas fortfarande av begränsad flexibUitet och lönestelheter nedåt. Detto medför tendenser tUl inflations­drivande löneökningar redan vid höga arbetslöshetsnivåer. Summan av öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspoli­tiska åtgärder faller förhållandevis sakto under hela perioden och motsva­rar år 1999 ca 10 % av arbetskraften. Den offentliga sektoms utveckling är i hög grad beroende av tillväxten. Detto illustreras särskilt av skuld­kvotens nivå och utveckling. I detto scenario går den offentliga sektora varje år med stora underskott. Skulden växer, vilket i sin tur genererar framtida räntekostnader. Den förbättring av de offentliga finanseraa som kommer till stånd beror till största delen på saneringsprogrammet. Skuld­kvoten Stobiliseras dock inte.

Scenariet med hög tillväxt präglas av att såväl hushållens som företo­gens förtroende för den ekonomiska utvecklingen är stort. Detta för med sig fallande realräntor och en stark investeringsledd tillväxt på 4 % per år. Optimismen inom hushållssektom medför att sparkvoten kan falla och mer än halveras under perioden. Arbetsmarknaden och lönebildningen kännetecknas av hög flexibilitet, vilket medför att den ekonomiska aktivi­teten kan stiga utan att inflationen tilltar. Summan av öppet arbetslösa och personer i åtgärder faller snabbt och uppgår vid periodens slut till ca 6 1/2 % av arbetskraften. Detto innebär att ekonomins samlade arbets­kraftspotential bibehållits, trots den djupa lågkonjunkturen. De offentliga finanseraa uppvisar allt mindre underskott och de två sista åren är det primära finansiella sparandet positivt. År 1999 sjunker även nettoskuld­kvoten.

170

I altemativet med låg tillväxt avbryts den ekonomiska expansionen i förtid av stigande löner och priser redan vid höga arbetslöshetsnivåer Detta utlöser ökade inflationsförväntningar, höjda räntor, sämre lönsam­het och ett försämrat förtroende för den ekonomiska utvecklingen. Den genomsnittliga tillväxten begränsas till 2 % per år. Tillväxten är i större utsträckning konsumtionsledd. Detto sammanhänger med att investering­ama dämpas. Vinstneddragningar dämpar i viss mån prisutvecklingen och därmed stiger hushållens reala inkomster snabbare. Det lägre förtroendet kommer emellertid till uttryck i en stabilisering av hushållssparandet på ca 7 1/2 % i förhållande till inkomsteraa. Summan av öppet arbetslösa och personer i åtgärder permanentas på en nivå motsvarande ca 12 1/2 % av arbetskraften. De offentliga finanseraa förbättras även i detta alter­nativ, men betydligt långsammare. Nettoskuldkvoten ökar varje år, om än i något avtogande takt.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Diagram 13.14 Bruttonationalprodukt och trend 19851999

Index 1 135

130

125

120

115

110

105

100

95

1985=100

/

.--

:. [ElMy

 y 

Alt 3 % Alt 4 % Alt 2 %

p

:Llll

1         '         1         '         I       -'         1         '         I         '         1

1

r

1985  1987  1989  1991  1993  1995  1997  1999

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

1 diagram 13.14 illustreras de tre tillväxtbanoraa och en antagen lång­siktig trend vid normalt resursutnyttjande. Fram till 1991 stiger denna kurva med knappt 2 % per år och därefter med 2 %. De strakturella re­former, främst skattereformen samt förändringar inom sjuk- och arbets­skadeförsäkringaraa, som genomfördes i slutet av 1980- och början av 1990-talet förklarar denna uppjustering. I ett sexårsperspektiv är det inte rimligt att betrakto skillnaden mellan trend och faktisk produktionsnivå som ett uttryck för ett underatnyttjande av tillgängliga resurser I stället

171

handlar det om en mer permanent utslagning av produktionsfaktorer som    Prop. 1993/94:150

innebär att trendens nivå inte kan uppnås inom överskådlig tid.

Bilaga 1.1

I alteraativet med medelhög tillväxt krymper gapet varje år och är för­håUandevis litet år 1999. Det underliggande arbetskraftsutbudet, se dia­gram 13.4, stiger också under hela perioden och är år 1999 i nivå med 1980-talets försto hälft. I ljuset av detto och den allmänna osäkerheten i kalkylema, är det inte möjligt att hävda att det skett en nämnvärd utslag­ning.

I altemativet med hög tillväxt mobiliseras arbetskraften snabbt. Där­igenom undviks i allt väsentligt en permanent utslagning av potentiell produktionskapacitet. Detto tillsammans med effektema av de strakturella reformer som har genomförts och föratsätts genomföras gör det rimligt att anto att trendtillväxten kan vara högre än 2 %. I termer av diagram 13.14 ska detto tolkas som att trenden ska luta kraftigare uppåt och inte, som figuren kan antyda, att slutpunkten skulle representera ett överhettat tillstånd. Det underliggande arbetskraftsutbudet, se diagram 13.9, beräk­nas vara i nivå med åren före överhettningen, vilket också indikerar att ekonomins produktionsförmåga har bibehållits.

1 altemativet med låg tillväxt ligger produktionsnivån betydligt under trenden, dessutom växer skillnaden de sista åren av perioden. Samma bild framträder i diagram 13.12. Det underliggande arbetskraftsutbudet stabi­liseras initialt på en låg nivå och vänder sedan nedåt. Sammantoget visar detto på en permanent utslagning av arbetskraft och samlad produktions­förmåga. Detta tar sig också uttryck i en bestående hög arbetslöshet. I termer av diagram 13.14 betyder utslagningen att trendlinjen skall skiftas nedåt för att ge en rättvisande bild av produktionsgapets utveckling.

172

14  Den offentliga skulden

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 

14.1   Inledning

De stora statliga underskotten under senare år har lett till att den svenska offentliga sektoms finansiella förmögenhet har försämrats kraftigt (dia­gram 14.1). Även i ett interaationellt perspektiv innebär de senaste årens utveckling en relativ försämring. Den offentliga sektoms skuldsättning har stigit i hela OECD-området under den senaste lågkonjunkturen, men utvecklingen är mer dramatisk i Sverige. Beträffande brattoskulden ligger nu Sverige över genomsnittet för OECD-länderaa. Den finansiella netto­skulden har ännu inte nått genomsnittet för OECD-ländema, men närmar sig snabbt. Sveriges relativa position är sämre om skulden mäts i bratto­termer, eftersom Sverige har förhållandevis stora pensionsåtaganden inom den offentliga sektom.

Efler att i många sammanhang varit något av en underordnad storhet i förhållande till de löpande budgetunderskotten har den offentliga sek­toms skuldsättning kommit mer i fokus i den ekonomisk-politiska debat­ten. Bakom detta ligger flera faktorer Skuldkvoten i Sverige och inom OECD-ländema har ökat trendmässigt under de senaste decenniema och enskilda länder har nått skuldnivåer som klart överstiger värdet av BNP. Vid sådana nivåer blir skulden genom sin egen dynamik svårhanterlig och kan på olika sätt skapa problem för den ekonomiska utvecklingen och po­litiken. Den trendmässiga ökningen av skuldandelen visar också att det finns betydande strakturella underskott orsakade av en systematisk ten­dens för utgiftema att överstiga inkomsteraa på ett långsiktigt ohållbart sätt. Vidare har den ekonomiska integrationen i Europa och OECD-områ­det ökat det ömsesidiga beroendet mellan länder Ett uttryck för detto är EU:s EMU-planer som inneburit att referensvärden (konvergenskriterier) för såväl offentliga underskott som för offentlig skuldsättning blivit en del av diskussionen samt att länderaa i sina konvergensprogram angett mål för den offentliga skuldens utveckling. EU har även understrakit att be­tydande mät- och definitionsproblem föreligger, i synnerhet vad gäller offentlig skuldsättning, på detta område.

14.1.2  Kapitlets disposition

I avsnitt 14.2 analyseras vilka faktorer som driver statsskuldsutvecklingen och vilka samhällsekonomiska effekter en stor och växande statsskuld har på kort och lång sikt. Diskussionen i detto avsnitt är principiell till sin karaktär. Detta innebär bland annat att ingen distinktion görs mellan sta­tens skuld och den offentliga sektoms skuld. I praktiken ställs en skuld­analytiker inför en mängd olika skuldbegrepp. I avsnitt 14.3 diskuteras därför de vanligaste skuldbegreppen i den offentliga stotistiken och deras ekonomiska relevans. Den svenska skuldutvecklingen tas upp till behand­ling i avsnitt 14.4. 1 detto avsnitt redovisas också finansiella beräkningar för skuldutvecklingen fram t.o.m. år 1999. I avsnitt 14.5 belyses inter-

173

nationella erfarenheter av en stor offenflig skuld. Erfarenhetema från    Prop. 1993/94:150 skuldtyngda länder Belgien och Irland behandlas mer ingående. I ka-    Bilaga 1.1 pitlets avslutande delar diskuteras den offentliga skuldsättningen utifrån ett EU-perspektiv.

Diagram 14.1 Den ofTentliga sektorns skulder i Sverige och OECD 1980-1993

Procent av BNP

Andel av BNP, procent

mr

'

Bruttoskuldkvot Sverige

________                                    /

80

X"   

-.     

60

-

_----'''

1

40-

-

Bruttoskuldkvot OECD

___________                        _

_  - "

_ 

--  '

Nettoskuldkvot OECD

20"

/

                               /

0-

y

Nettoskuldkvot Sverige

9n-

'

1

I-

1

1        1       .       1       1

1               1               I

\               '

1980       1982       1984      1986       1988       1990      1992

öV/or-Konjunkturinstitutet, OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

14.2  Statsskuldsteori

14.2.1   Statsskuldens dynamik

Den kanske mest grandläggande frågeställningen vid en analys av stats­skulden är att bedöma om utvecklingen är hållbar i ett längre tidsperspek­tiv. Om stoten har slagit in på en ohållbar statsskuldsbana så måste skat­tetrycket höjas och/eller de offentliga utgifteraa minskas. Alteraativet är en statsfinansiell bankratt eller möjligen en avveckling av skulden med hjälp av hyperinflation.

När är en statsskuldsutveckling uthållig? Tyvärt kan inte något enkelt svar ges. Det är endast möjligt att peka på några viktiga faktorer

Det är skuldkvoten, dvs. statsskulden i förhållande till BNP, och inte statsskuldens absoluta nivå som är avgörande för stotsskuldens uthållig­het. Skuldkvotens utveckling över tiden är helt bestämd av tre faktorer (i) storleken på de primära budgetsaldona som andel av BNP, (ii) skill­naden mellan realräntan på statsskulden och ekonomins tillväxttakt samt, (iii) storleken på den imtiala skulden. Primära budgetsaldot är vad som återstår av budgetunderskottet efter att räntenettot har dragits bort. Skill-

174

nåden mellan realränta och tillväxt bestämmer den ingående skuldens till­växttakt i förhållande till tillväxten i BNP.

I diagram 14.2 illustreras tre fall med olika primärsaldokvoter I en situation där differensen mellan realräntan och tillväxttakten är 2 % och den initiala skuldkvoten är 50 %, leder primäranderskott motsvarande i genomsnitt 3 % av BNP till en explosiv utveckling av skuldkvoten. Om istället staten uppnår primäröverskott som i förhållande till BNP uppgår till 3 % så minskar skuldkvoten över tiden. För att skuldkvoten skall ligga kvar på sin initiala nivå (50 %) krävs att staten uppnår primäröver­skott på (i genomsnitt) 1 % av BNP per år Ett primäröverskott som upp­går till I % av BNP motsvarade för Sveriges del 1993 ca 15 mdkr.

Diagram 14.2 Skuldkvotens bestämningsfaktorer

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Skuldkvot 1.6-

Anm.: Där p är primärunderskottets andel av BNP och r-y är skillnaden mellan realränta och tillväxt.

Storleken på ränte-tillväxtdifferensen är också viktig för en gyrmsam utveckling av skuldkvoten. En stor och positiv differens gör att skuldkvo­ten växer snabbare än om den är mindre. Det är också lättare att finan­siera en stor statsskuld när ränte-tillväxtdifferensen är liten en skuld­kvot lika med 100 % och en ränte-tillväxtdifferens som är 1 % har sam­ma statsfmansiella konsekvenser som en skuldkvot på 50 % och en ränte-tillväxtdifferens motsvarande 2 % när primäröverskottens andel av BNP är 1 % (se diagram 14.2).

Vilken storlek kan man förvänta sig att ränte-tillväxtdifferensen har? Det finns goda såväl empiriska som teoretiska skäl att anta en positiv dif­ferens. Men varken den ekonomiska teorin eller de empiriska erfarenhe­teraa är helt entydiga på denna punkt. Under 1970-talet var skillnaden mellan realränta och tillväxt negativ i de flesta OECD-länder En orsak

175

till detto är att kreditmarknaderaa i många länder, däribland Sverige, var Prop. 1993/94:150 hårt reglerade. De länder som i samband med första oljekrisen drog på Bilaga 1.1 sig en stor statsskuld kunde därför relativt enkelt förhindra en negativ skuldutveckling. När realräntan är hög och tillväxttakten låg krävs det mycket större stotsfinansiella ansträngningar för att få till stånd en gynn­sam statsskuldsutveckling. För Sveriges del har den senaste årens låga tillväxt i kombination med en hög implicit ränto (dvs. ränteutbetalningar­nas andel av skuldvärdet) på statsskulden bidragit till den dramatiska skuldutvecklingen.

14.2.2 Ekonomisk teori

De samband som hittills har lyfts fram är ganska bokföringsmässiga till sin namr. I verkligheten finns det starka ekonomiska kopplingar mellan storheter som realränta, tillväxt, stotsskuld och budgetunderskott. I detto avsnitt diskuteras olika ekonomiska teorier för hur en stor och växande stotsskuld kan tänkas påverka ett lands ekonomi på kort och lång sikt.

14.2.2.1 Långsiktiga effekter

En utgångspunkt för en analys av statsskuldens långsiktiga effekter är teorin för statsskuldsneutralitet. Enligt denna teori har en stor statsskuld överhuvudtaget inga effekter på ekonomins funktionssätt. Förändringar i statens budgetsaldo ger upphov till ett ändrat sparbeteende i den privata sektom som exakt motvarar budgetsaldoförändringen. Det totala sparan­det, och därmed räntor och kapitalbildning, är opåverkade av statsskulden en situation som i litteraturen går under beteckningen ricardiansk ekvi­valens. Anledningen till att hushållen ökar sitt sparande när stoten låter stotsskulden växa är att de inser att de själva (eller deras bam) i framti­den, via skatter, måste betala räntor och amorteringar på skulden. Under vissa, ganska orealistiska, föratsättningar så konuner rationella framåt­blickande individer att välja att förändra sitt sparande så att ekonomins totala sparande hålls oförändrat.

En föratsättning för att statsskuldsneutralitet skall gälla är att staten har tillgång till skatteinstrament som inte ger upphov till några negativa inci­tamentseffekter s.k. klumpsummeskatter Genom att utnyttja klump­summeskatter kan staten, i princip, finansiera en mycket stor statsskuld utan att några reala beslut påverkas. Under föratsättningaraa att klump­summeskatter är tillgängliga, att ricardiansk ekvivalens gäller och att det inte finns några tvivelsmål om stotens möjligheter att fiillgöra sina betal­ningsåtaganden, vilka naturligtvis är lättare att fullgöra om staten kan an­vända klumpsummeskatter, så är det svårt att hävda att en stor statsskuld skulle ge upphov till några negativa samhäUsekonomiska effekter

Resonemanget föratsätter implicit att det handlar om en sluten ekonomi eftersom möjligheten till migration gör att alla skattesystem grandade på, bosättningsort är förknippade med snedvridningseffekter Detta gäller

176

eftersom en individ eller ett företog alUid kan imdslippa ett lands stats-    Prop. 1993/94:150 skuld genom att flytta utomlands och samtidigt behålla sina obligations-    Bilaga 1.1 fordringar på stoten.

De flesto forskare är idag eniga om att hushållen reagerar med ökat sparande när statsfinanseraa försämras, men inte så niycket att stats­skuldsneutralitet gäller. Det finns dock en ganska stor spännvidd i upp­fattningarna om hur kraftigt det privato sparandet reagerar på statsskulds­utvecklingen.

Utträngningseffekter

När ricardiansk ekvivalens inte gäller kommer en statsskuldsökning att leda till att det totala sparandet minskar, vilket tenderar att höja ränteläget och tränga ut privata investeringar. En effekt av en växande statsskuld är därför en krympande privat kapitalstock. I den mån som den statliga skuldackumulationen inte har finansierat offentliga investeringar med en (minst) marknadsmässig avkastning så resulterar skuldutvecklingen i en lägre ekonomisk tillväxt. I en öppen ekonomi där sparandet inte behöver vara lika stort som investeringaraa resulterar budgetunderskott i en mind­re ränteuppgång samtidigt som utlandsskulden växer

I en liten öppen ekonomi som den svenska kan realräntan på lång sikt synas vara helt bestämd av omvärlden. För stora företog, som har till­gång till den interaationella kapitalmarknaden, så är därför utträngnings-effektema av allt att döma ringa. För små företog, som inte har tillgång till den interaationella kapitalmarknaden, är utträngningseffekter mer sannolika. Detto gäller i synnerhet i en situation där finansieringen av en stor och växande statsskuld har tvingat fram skattehöjningar som har ökat kostnaden att självfinansiera nya småföretag.

Kreditrisker

En stor och växande statsskuld ökar kreditrisken förknippad med place­ringar i stotspapper vilket i sin tur driver upp ränteläget. Det kan dels handla om en risk för att stoten inte kan fullgöra sina betalningsåtagan­den, dels en risk för att staten väljer att lätto på den reala skuldbördan genom att inflatera bort en del av den nominellt denominerade skulden. En högre ränto på grand av en större kreditrisk kan generera ett skuld­förlopp där räntehöjningar ökar statens räntebörda och därmed budget­underskottet, vilket får statsskulden att växa ännu snabbare, vilket ger högre räntor osv. Om nivån på statsskulden är så hög att det bedöms fin­nas en stor känslighet för konjunkturstöraingar kan risken för en lågkon­junktur i sig vara en tillräcklig föratsättning för att utlösa en "snöbolls­effekt" rationella placerare kräver en räntepremie för att hålla obliga­tioner när de vet att en framtida lågkonjunktur kan äventyra deras ford­ringar. Detta ökar statens räntebörda idag och risken att hålla statsobliga­tioner tilltar ytterligare, räntepremien ökar osv.

177

Omfönlelning mellan genemtioner

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 Om ricardiansk ekvivalens inte gäller innebär en växande statsskuld en förmögenhetsomfördelning mellan generationer De generationer som le­ver under statsskuldens uppbyggnadsskede är vinnare på bekostnad av de framtida generationer som skall betala räntor och amorteringar på skul­den. En generation som vid sin födelse ärver en stor statsskuld (men inte motsvarande stotsobligationer) som den sedan helt eller delvis amorterar ner har ju under sin livstid fått använda en del av sina inkomster till ränteutbetalningar till en äldre generation. Det är med andra ord endast en förändring i statsskuldens nivå som ger upphov till fördelningseffekter en stotsskuld som (per capito) är konstant över tiden är fördelnings­mässigt neutral över generationer.

En växande stotsskulds fördelningseffekter skall dock inte överbetonas. I den mån en statsskuld byggs upp och amorteras av samma personer finns inga fördelningseffekter av detto slag. Arvet från en äldre genera­tion består inte heller enbart av en stotsskuld utan också av realkapital, fordringar på utlandet, humankapital och teknologi. Värdet på dessa till­gångar är många gånger störte än värdet på stotsskulden (exemplet är hämtat från Ekonomikommissionens rapport, SOU 1993:16 sid. 146).

Effekter på skattetryck och utgiftsnivåer

Finansieringen av räntebetalningaraa på en stor och växande statsskuld kräver antingen ett allt högre skattetryck eller sjunkande offentliga utgif­ter. Verklighetens skattesystem är inte av klumpsummenatur eftersom en extra samhällsekonomisk kostnad, en överskottsbörda, tillkommer för varje skattekrona som stoten tar in. Det råder bland ekonomer ingen stör­re enighet om hur stor denna extra kostnad är vid olika skattenivåer De flesto ekonomer är dock eniga om att kostnaden per skattekrona ökar med ett stigande skattetryck. Slutsatsen är därför att vid en given utgiftsnivå ger en växande statsskuld fört eller senare upphov till allvarliga samhälls­ekonomiska skadeverkningar.

Istället för att finansiera räntebetalningaraa på en stor statsskuld med hö­ga skattesatser kan staten välja att vid ett bibehållet skattetryck minska de offentliga utgiftema skattetrycket blir även i detto fall högre än vad som krävs för att finansiera den löpande verksamheten samtidigt som vik­tiga offentliga utgifter trängs ut.

14.2.2.2 Kortsiktiga effekter av en hög statsskuld

Hur skall den ekonomiska politiken bedrivas i ett kortare tidsperspektiv när nivån på statsskulden är hög? Är konjunkturläget inte alltför dåligt finns ingen anledning att avvika från ett långsiktigt program för en lägre nivå på stotsskulden. Inte minst därför att en stor statsskuld begränsar det stobiliseringspolitiska utrymmet vid framtida lågkonjunkturer. I en kon-

178

junkturaedgång blir bilden genast mer komplicerad genom att det lätt    Prop. 1993/94:150 uppkommer målkonflikter mellan lång- och kortsiktiga åtgärder de    Bilaga I.l kortsiktiga övervägandena talar ofto för en stimulans av efterfrågan och därtill kopplade budgetunderskott och ökning av statsskulden. Hur påver­kas denna avvägning av nivån på statsskulden?

Ett argument för en mer expansiv finanspolitik är att om den höga stotsskulden har uppkommit till följd av en djup konjunkturaedgång med lågt kapacitetsutnyttjande så skulle finanspolitik kunna bedrivas utan någ­ra omfattande utträngningseffekter De mest optimistiska expansionisteraa hävdar t.o.m. att en sådan strategi skulle kunna vara självfinansierad en högre aktivitetsnivå leder till ökade skatteintäkter och minskade utgif­ter för arbetslöshetsunderstöd och dylikt. En alltför hårdför budgetsane­ringspolitik kan också leda till att arbetslösheten permanentas på en högre långsiktig nivå vilket eroderar framtida skattebaser och ger upphov till nya utgifter.

Å andra sidan kan stora budgetunderskott och en växande statsskuld innebära att risken för en ohållbar utveckling ökar. Genomslaget av en expansiv finanspolitik kan då bli att ränteläget stiger vilket dels dämpar efterfrågeökningen dels innebär ytterligare ränteutgifter för stoten. En annan anledning till ränteökningar är att en stor och växande statsskuld gör det svårare att bedöma inflationsutvecklingen vilket kan motivera en realränte-riskpremie. De åtstramande effekteraa av en restriktiv finans­politik skall heller inte överdrivas eftersom de kan motverkas med en ex­pansiv penningpolitik. Effektema av en expansiv penningpolitik är, enligt traditionell makroteori, som störst vid en rörlig växelkurs.

De långsiktiga effektema på stotsskulden är sålunda av central betydel­se för stabiliseringspolitiken. Ett viktigt budskap i Ekonomi-kommissio­nens rapport var att ett långsiktigt saneringsprogram i kombination med en mer expansiv kortsiktig politik skulle minska osäkerheten vad gäller stotsskuldsutvecklingen. Därmed skulle ränteläget och inflationsförvänt­ningama kunna hållas i schack. En viktig fråga är hur en regering i praktiken skall kunna binda upp sig och framtida riksmöten vid en långsiktig saneringsstrategi. Trovärdighetsproblemet är ännu mer påtagligt om staten av stabiliseringspolitiska skäl skjuter besparingar på framtiden även om enighet råder vid ett visst tillfälle om framtida besparingar så uppstår i praktiken alltid tolkningsproblem när verkligheten förändras.

14.2.3 Optimal statsskuldspolitik

Hur ser den optimala stotsskuldspolitiken ut? Den neoklassiska teorin för skattesatsutjämning (tax-smoothing) är en normativ utgångspunkt för stats­skuldpolitik. Denna teori säger att oavsett tidsprofilen för de offentliga utgifteraa så bör ett lands skattesatser hållas konstanto över tiden. Skatte-satseraa sätts på en sådan nivå så att stoten kan finansiera sitt långsiktiga utgiftsprogram. Genom att hålla skattesatseraa konstanta över tiden mini-merar staten beskattningens extra kostnad. Ändrar staten skattesatseraa mellan olika perioder kommer marginalkostnaden för en ytterligare skat-

179

tekrona att vara olika i olika perioder, vUket är ineffektivt. De konstanta Prop. 1993/94:150 skattesatseraa måste dock förändras om något ofömtsett inträffar med Bilaga 1.1 skattebaser eller offentliga utgifter. Innebörden är att i perioder där utgif­tema är stora skall stoten tillåta budgetunderskott och när de är små skall budgeten överbalanseras. Ligger de offentliga utgifteraa under en lång tidsperiod över sitt långsiktiga genomsnitt blir också den optimala stats­skulden ston Mycket välvilligt tolkat kan alltså Sveriges statsskuldsut­veckling, från ett'tax-smoothing'-perspektiv, betecknas som optimal, om det är så att de framtida offentliga utgiftema ligger på en lägre nivå än vad de gör idag.

'Tax-smoothing '-teorin har också implikationer för hur stabiliserings­politiken skall bedrivas budgetunderskottet skall följa ett motkonjunk-turellt mönster 'Tax-smoothing '-teorin ger alltså upphov till direkt Key-nesianska politikrekommendationer.

Sett isolerad från andra överväganden så sätter 'tax-smoothing '-teorin ingen övre gräns för stotsskuldens storlek, men uteluter ändå en mängd stotsskuldsbeteenden. Alla stotsskuldsutvecklingar som kräver framtida skattehöjningar eller avvikelser från ett rimligt utgiftsprogram är att be­trakta som inoptimala. Som en normativ teori är därför 'tax-smoothing '-ansatsen värdefull.

14.3  Olika skulddefinitioner

I den allmänna debatten förekommer en mängd olika skulddefmitionen Syftet med detto avsnitt är att diskutera de vanligaste definitionema. Vil­ken definition som är lämplig beror framför allt på vad man vill belysa. Det fmns också en mängd mätproblem kopplade till de olika skuldmåtten de siffror som finns redovisade i finansräkenskaperaa kan skilja sig ganska ntycket från de ekonomiskt relevanta värdena.

I de flesta sammanhang diskuteras finansiella skuldbegrepp eftersom det är de finansiella problemen som står i fokus. Därmed bortses det ifrån att stoten och kommuner förfogar över stora reala tillgångar. Anledningen till detto är främst att tillgångar som skolor, vägar, sjukhus etc. ger en mycket liten direkt pekuniär avkastning. Det reala kapitalet i den offent­liga sektom resulterar visserligen i en samhällsekonomisk avkastning, men denna avkastning kan inte finansiera de offentliga utgiftema. (Indi­rekt ger naturligtvis vissa tillgångar såsom infrastmktur och utbildnings­väsende staten intäkter). Det faktum att offenfliga tjänster inte prissätts på marknaden och i vissa fall är omöjliga att saluföra (s.k. kollektiva varor/tjänster) gör också värderingen av det reala kapitalet i den offent­liga sektom mycket osäker.

Att helt bortse från det reala kapitalet i den offentliga sektora vid en utvärdering av dess finansiella ställning är ändå något missvisande, efter­som vissa intäkter ändå genereras. I ena änden av inkomstbringande akti­viteter finns de affärsdrivande verken som årligen inlevererar betydande överskott till staten, i den andra änden finns verksamheter där avgifter (t.ex. vid sjukhusbesök) endast täcker en liten andel av de totala kostna-

180

deraa. Bilden kompliceras ytterligare av att staten kan omvandla reala    Prop. 1993/94:150

tillgångar till finansiella genom utförsäljning.

Bilaga 1.1

I vissa sammanhang analyseras den finansiella skulden för stoten isole­rat, i andra sammanhang för den konsoliderade offentliga sektom, dvs. stoten, den kommunala sektom och socialförsäkringssektora tillsammans. En annan mycket viktig distinktion är den mellan finansiell brattoskuld och finansiell nettoskuld där nettoskulden är skillnaden mellan finansiella skulder och finansiella tillgångar. Sammantoget finns det med andra ord fyra centrala finansiella skuldbegrepp: den stotiiga sektoms brattoskuld, den stotiiga sektoras nettoskuld, den konsoliderade offentliga sektoms brattoskuld och den konsoliderade offentliga sektoras nettoskuld.

14.3.1  Bruttoskuld eller nettoskuld?

I tobell 14.1 redovisas den empiriska bilden avseende finansiella till­gångar och skulder enligt finansdepartementets preliminära beräkningar. Vägledande för dessa beräkningar är de bokförings- och värderingsprinci­per som ligger till grand för finans- och nationalräkenskapema. Storleken på skulden enligt de olika definitionema är ncket olika. Störst är den konsoliderade offentliga sektoms brattoskuld på I 231 miljarder (85 % av BNP). Minst blir skulden om den definieras som den offentliga sek­toras nettoskuld (266 miljarder eller 18 % av BNP). Den stora skillnaden förklaras av att staten, men framför allt socialförsäkringssektora i AP-fonderaa, har stora finansiella tillgångar. När den offentliga sektoras fi­nansiella uthållighet är föremål för analys är det nettoställningen som är det ekonomisk mest relevanto måttet. Det är ju möjligt att minska inne­havet av finansiella tillgångar och amortera brattoskulden.

TabeU 14.1  Finansiell skuldsättning 1993 i den offentUga sektorn

Miljarder kronor

Finansiella

Finansiell

Nettoskuld

tillgångar

skuld

Staten

316

1132

816

Kommuner

100

99

1

Socialförsäkrings-

sektom

549

0

-549

Konsoliderad

offentlig sektor

965

1231

266

Källa: Statistiska centralbyrån. Riksgäldskontoret och Finansdepartementet.

Den offentliga sektoms inkomster av kapital uppgick, enligt preliminära beräkningar, till 93 miljarder kr. och ränteutgiftema till 88 miljarder kr Att den offentliga sektora visar ett kapitalinkomstöverskott är ganska märkligt med tanke på att den finansiella nettoskulden samma år uppgick till 266 miljarder kronor. Förklaringen ligger i att kapitalinkomsteraa in­kluderar avkastning på andra tillgångar än de rent finansiella. Vidare är avkastningen på valutareserven upptagen som kapitalinkomst. Valutare­serven ingår däremot inte på tillgångssidan i statens balansräkning. Sta-

22 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150

181

tens innehav av aktier i allmänhet och av aktier i affärsverken (eller in-    Prop. 1993/94:150 sats i stotiiga verk som det heter i finansräkenskapertia) är lågt värderade    Bilaga 1.1 i förhållande till inlevererade vinster

Utöver de explicito fordringar som innehavare av stotspapper har på stoten finns även implicito fordringar i form av framtida pensionsåtagan­den och andra mer eller mindre förpliktande utfästelser om framtida transfereringar och subventionerad offentlig konsumtion. Staten har sam­tidigt en viktig implicit tillgång i sin beskattningsrätt.

Ytterligare ett skuldbegrepp definieras av konvergensvillkoren för delto­gande i den ekonomiska och monetära unionen (EMU). Där avses den konsoliderade brattoskulden, dvs den konsoliderade offentliga sektoras brattoskuld minskad med den offentliga sektoms innehav av egna skuld­förbindelser. Den principiella innebörden för svenskt vidkommande är att AP-fondemas innehav av stotspapper skall räknas ifrån den konsoliderade sektoms brattoskuld.

14.3.2 Statsskuld eller den konsoliderade offentliga sektorns skuld?

Det skuldbegrepp som oftast är föremål för diskussion är stotsskulden. Enligt Riksgäldskontorets redovisning uppgick stotsskulden till 831 mil­jarder kr 1993, vilket är drygt 500 miljarder kr mer än den konsoliderade offentliga sektoms fmansiella nettoskuld. Återigen förklaras den stora differensen av AP-fondemas tillgångar och eftersom stoten inte kan till­godogöra sig dessa värden för konsumtionsändamål kan den statliga net­toskulden i vissa sammanhang vara ett relevant uthållighetsmått.

14.4  Skuldutvecklingen fram till år 1999

14.4.1   Historik

Den konsoliderade offentliga sektora hade år 1982, då konjunkturen nåd­de botten, ett sparandeunderskott motsvarande ca 7 % av BNP. Netto­skulden uppgick samtidigt till ca 5 % av BNP. Konjunkturförbättringen bidrog till att underskottet nästan halverades till 1985. Offentliga sektoms nettoskuld fortsatte dock att stiga till drygt 14 % av BNP 1985 (se dia­gram 14.1). Mellan 1985 och 1990 förbättrades den offentliga sektoras finansiella sparande och under åren 198790 var primäröverskotten om­kring 5 % av BNP. Nettoskuldkvoten sjönk under samma period till ca -8 % av BNP, dvs. den offentliga sektoms finansiella nettoställning var positiv 1990.

Den konsoliderade offentliga sektoms nettoskuld har efter 1990 ökat ncket snabbt. Som andel av BNP uppgick nettoskulden 1993 till 18,5 % vilket kan jämföras med 14 % år 1985, som var det högsto värdet efter lågkonjunkturen i början på 1980-talet. Mönstret är likartat, om än på en annan nivå, för brattoskulden (se diagram 14.1).

182

14.4.2 Utvecklingen fram till år 1999

Finansiella beräkningar för skuldutvecklingen har genomförts för en ge­nomsnittlig tillväxt på 2 %, 3 % och 4 % fram till 1999. Samfliga tre alteraativ fömtsätter att saneringsprogrammet genomförs. (Se kapitel 13 för en utförlig redovisning av beräkningama).

Den konsoliderade offentliga sektoms nettoskuld fortsätter att växa un­der hela kalkylperioden när tillväxten är medelhög (3 %). År 1999 beräk­nas nettoskuldkvoten uppgå till 49 % av BNP samtidigt som det primära sparandet är lika med O % av BNP (se diagram 14.3). Storleken på det primära sparandet är otillräckligt för att nettoskuldkvoten skall kunna per­manentas på 1999 års nivå efter år 1999. Skuldutvecklingen fram till 1998 i altemativet för medelhög tillväxt överensstommer ungefär med den skuldutveckling som fömtsågs i 1993 års reviderade nationalbudget.

Diagram 14.3 Den offentUga sektorns skuldutveckUng vid medelhög (3 %) tiUväxt

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent

iu-

Bruttoskuldkvot    1

100-

"mm-

80-

 "

- 

 "

Konsoliderad skuldkvot

1.......... 

60-

40"

------ 

--"

?o-

,,.--''"

Nettoskuldkvot

0

1

1                1

1                1                1

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Källa: Finansdepartementet.

Under föratsättning att AP-fondema köper stotspapper i samma omfatt­ning som tidigare kan den konsoliderade bmttoskulden (dvs. EU's skuld-definition) beräknas. Den konsoliderade brattoskulden växer från ca 74 % 1993 till 94 % 1999 när tillväxten är medelhög. Den ligger därmed på en nivå som under hela kalkylperioden överstiger EU's konvergensvillkor

Altemativet med medelhög tillväxt leder till att den dramatiska skuld­tillväxten upphör vid sekelskiftet, men att den offentliga sektoms skuld ligger på en nivå som är betydligt högre än dagens. Risken för en okon­trollerbar utveckling torde i detto fall vara mindre sannolik. Den höga ni-

183

vån på den offentliga skulden är dock ett allvarligt samhällsekonomiskt    Prop. 1993/94:150

problem.

BUaga 1.1

Diagram 14.4 Den offentliga sektoms nettoskuldutveckling i tre olika tUlväxt-scenarier

Andel av BNP, procent 60-

50

40-

30

20

10-H

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Källa: Finansdepartementet.

Vid låg genomsnittlig tillväxt (2 %) är läget mer problematiskt (se dia­gram 14.4). Den konsoliderade offentliga sektom uppvisar primärander­skott motsvarande 1,8 % av BNP i en situation där betydande primär­överskott skulle krävas för en balanserad skuldutveckling. Altemativet för hög ekonomisk tillväxt (4 %) innebär en ganska gynnsam skuldutveckling under kalkylperiodens sisto år den konsoliderade offentliga sektoms nettoskuldkvot har då börjat niinska samtidigt som primäröverskottet år 1999 uppgår tUl 2,1 % av BNR

Oavsett vilket tillväxtalteraativ som visar sig vara mest kortekt så kom­mer Sverige att gå in i 2000-talet med en betydande offentlig skuld. Någ­ra år av hög ekonomisk tillväxt är inte tillräckligt för att eliminera den offentliga skulden från agendan över Sveriges mest allvarliga ekonomiska problem. Den tendens till skuldstobilisering vid slutet av seklet som kan avläsas grafiskt i diagram 14.4 ska inte heller övertolkas blir tUlväxten lägre än 3 % under 2000-talets första år eller stiger realräntan kommer skuldkvoten att börja växa snabbare igen. Med en stor offentlig skuld är känsligheten för dylika förändringar mycket stor.

184

14.4.3 80-talets och 90-talets skuldutveckling en jämförelse

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.1 Den ogynnsamma skuldutveckling som inleddes under 80-talets försto år visade sig vara ganska lätt att bryto under andra hälften av 80-talet. De medelfristiga finansiella beräkningama visar tydligt att 90-talets negativa skuldutvecklingstrend är betydligt svårare att vända.

Varför är det inte lika lätt denna gång? De faktorer som avgör den of­fentliga skuldens utveckling är, som nämndes i avsnitt 14.2.1, primärsal-dots utveckling, storleken på den ingående skulden samt skillnaden mel­lan realränto och tillväxt.

En stor del av den snabba förstärkningen av den offentliga skuldutveck-luigen under 80-talets senare del förklaras av att skattekvoten steg från 50 % år 1985 till ca 56 % 1990, vilket förbättrade primärsaldot. Bakom ökningen av skattekvoten under denna period ligger flera faktorer:

 De tilltogande löne- och prisökningama i kombination med icke infla­

tionsskyddade skatteskalor ökade skatteinkomstema ("fiscal drag").

Löneandelen ökade och vinstandelen i näringslivet sjönk kraftigt till en ohållbart låg nivå. Eftersom löner är avsevärt högre beskattode än vinster bidrog detto också till ökade skatteinkomster.

 Den privato konsumtionen låg under åren 198790 på en så hög nivå

att sparkvoten var negativ. Därmed blev momsintäktema också ovanligt

stora.

Realräntan var obetydligt högre än tillväxten under hela 80-talet. En viktig förklaring till den dramatiska skulduppbyggnaden under försto hal­van av 90-talet är att skillnaden mellan ränto och tillväxt under denna tidsperiod är ncket hög. Skillnaden mellan implicit räntan på stotsskul­den och BNP-tillväxten var mellan 198190 i praktiken lika med noll. Motsvarande siffra för tidsperioden 199195 har beräknats till drygt 5 %. Ränteutgiftema, under slutet av 80-talet minskades också när den finansiella ställningen successivt förbättrades.

Utgångsläget för en minskning av skulden, efter den skulduppbyggnad som nu sker, skiljer sig på flera sätt från situationen på 1980-talet. För det försto är föratsättningama för stora primäröverskott sämre. Det nuva­rande systemet för inkomstbeskattning innebär minskad progressivitet samtidigt som skatteskaloma justeras automatiskt i takt med inflationen. Starkare tillväxt och inflation leder därför inte i samma utsträckning som tidigare till förstärkto stotsinkomster Det kan tyckas att det gamla skat­tesystemet hade goda egenskaper som automatisk stobilisator, men man måste samtidigt komma ihåg att det ledde till ohållbart höga marginalskat­ter, eftersom dessa hade en tendens att stiga under varje konjunktumpp­gång utan att falla tillbaka under tider av lågkonjunktur. Dessutom är de samhällsekonomiska kostnaderaa i termer av effektivitetsförluster och för­lorad tillväxtpotential hos ett progressivt skattesystem sannolikt av en annan storleksordning än dess eventuella förtjänster som automatisk stobi­lisator Den mycket fördelaktiga utvecklingen av högt beskattode skatte­baser under senare delen av 80-talet kommer inte att återapprepas i något av de medelfristiga altemativen. Arbetslösheten kommer, enligt kalkyler­na, inte ner i de mycket låga tal som rådde på den överhettode arbets-

185

marknaden i slutet av 80-talet. För det andra är skillnaden mellan real-    Prop. 1993/94:150 ränto och tillväxt störte i de medelfristiga kalkylema än under senare de-    Bilaga 1.1 len av 80-talet. För det tredje, så lämnade 80-talet efter sig en nettoskuld­kvot som var avsevärt större än nettoskuldkvoten vid ingången till 80-talet (se diagram 14.1.).

14.4.4 Går det att inflatera bort den svenska statsskulden?

En stor stotsskuld i kombination med stora budgetunderskott kan måhända öka lockelsen att sedelpressfmansiera underskotten. 1 och med att stats­skulden till stor del är bestämd i svenska kronor så skulle den inflations­process som en ökad penningmängd ger upphov till också urholka skul­dens reala värde.

Vinstema av att inleda en inflateringsprocess är dock begränsade efter­som AP-fondema har stora finansiella tillgångar som också förlorar sitt reala värde. Kostnadema skulle däremot bli betydande investerings­verksamhet, nyföretogande och produktion skulle hämmas av de osäkra förhållanden som följer av en ökning av inflationen. Den svenska statens trovärdighet som låntagare skulle undergrävas långt in i framtiden.

14.4.5 Real finansiering av statsskulden

Sveriges inflationshistorik och det dåliga statsfinansiella läget innebär att risken för högre inflationsnivåer, ur en placerares perspektiv, inte är för­sumbar. Av detta skäl betalar stoten en realränto som är högre än den realränto som skulle gälla om inflationsmålet av marknaden uppfattodes som fullt trovärdigt. Ett sätt för staten att bli av med räntepremien, och därmed lindra sin räntebörda, är att emittera reala obligationer, något som ofto har föreslagits av svenska akademiska ekonomer Placeraraa skulle då vara helt okänsliga för prisnivåförändringar. Även den nomi­nella räntan på nominella obligationer kan tänkas falla, när en del av be­ståndet utgörs av reala obligationer Det är ju framför allt placerare som förväntar sig en hög inflationsnivå som attraheras av reala obligationer, kvar att köpa nominella obligationer blir inflationsoptimisteraa med låga inflationsförväntningar. Lägre inflationsförväntningar hos de som köper nominella obligationer innebär, rimligen, lägre nominella räntor (Riks­gäldskontoret emitterade, för första gången, den 19 april i år reala obliga­tioner.)

14.5  Den intemationella skuldutvecklingen

Utvecklingen av skuldkvoten har i OECD sedan början av 1970-talet varit trendmässigt stigande (diagram 14.1). Efter varje lågkonjunktur har den genomsnittliga skuldkvoten lagt sig på en högre nivå, och har nått nivåer som tidigare inte förekommit i fredstid. I den mån hög offentlig skuldsätt-

186

ning är ett problem kan det därför till stor del sägas vara gemensamt för    Prop. 1993/94:150

industriländema.

Bilaga 1.1

Från relativt låga nivåer i inånga länder steg skuldkvoten bl.a. som en följd av de obalanser som orsakades av oljeprischockema mellan mitten av 1970-talet och mitten av 1980-talet. Mellan 1978 och (OECD-prognosen för) 1995 sker nära nog en fördubbling av den offentliga skuldsättningen i förhållande till BNP, från drygt 40 % till 76 %. Den störsto delen av denna ökning skedde under perioden 198085, följt av en utplåning under högkonjunkturen i slutet av 1980-talet. Därefter bör­jade skuldkvoten åter stiga vid början av 1990-talet. Under samma period har räntebetalningaraa på den offentliga skulden mer än fördubblats i för­hållande till de offenfliga utgifteraa, från omkring 4 % till över 10 %.

Utvecklingen av skuldkvoten är, till viss del, kopplad till konjunkturat­vecklingen och dess betydelse för primärsaldot; konjunkturbottnaraa kring 1981 (andra oljekrisen) och 1993 avspeglas tydligt i utvecklingen. Även differensen mellan real tillväxt och implicit real ränto på stotsskulden är av betydelse för skuldutvecklingen. Under 1970-talet hade många länder en BNP-tillväxt som var klart högre än den implicito statsskuldsräntan, vilken ofto var negativ. Detto förhållande lättode skuldbördan.

14.5.1  Utvecklingen och politiken i enskilda länder

Sverige håller som en följd av den djupa lågkonjunkturen på att ackumu­lera en stor offentlig skuld. Ur ett svenskt perspektiv kan därför några högt skuldsatto länders erfarenheter i fråga om offentlig skuldsättning va­ra av särskilt intresse. Belgien är det mest skuldtyngda landet i OECD och har trots stora ansträngningar inte lyckats nedbringa sin skuldkvot. Denna har därför blivit ett svårt ekonomisk-politiskt problem för landet. Irland, däremot, har under ett antal år från en hög nivå väsentligt minskat sin skuldkvot.

Belgien hade redan vid ingången av 1970-talet en brattoskuldkvot mot­svarande 65 % av BNP (diagram 14.5). Belgien drabbades i samband med, framför allt, den andra oljeprischocken i slutet av 1970-talet av svå­ra ekonomiska obalanser. I början av 1980-talet bedrevs en aktiv stabili­seringspolitik som i hög grad skyddade landets ekonomi från nedgången i omvärlden. Resultotet av denna politik var bl.a. uppkomsten av stora budgetunderskott under de första åren av 1980-talet, med följden att skuldkvoten ökade snabbt. Samtidigt vidgades differensen mellan den im­plicito realräntan på stotsskulden och tillväxten. Denna differens var i slu­tet av 1970-talet obetydlig och dessförinnan starkt negativ.

187

Diagram 14.5    Utvecklingen av skuldkvoten och dess bestämningsfaktorer i     Prop. 1993/94:150

»'Sien

Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent 150

-15-

T''I''I''I''I''r 

1970    1973    1976    1979    1982    1985    1988    1991

Anm.:  Ränte-tillväxtdifferensen är den  implicita  realräntan  på den  offentliga bruttoskulden minskad med den reala BNP-tillväxten. Källa: EG-kommissionen.

Under 1980-talet har ansträngningar gjorts i Belgien för att sanera de offentliga finanseraa. Landets utgiftskvot har sedan början av 1980-talet minskat från 56 % till 52 % av BNP. Under samma period har de offent­liga inkomstema som andel av BNP legat kring 45 %. Sedan mitten av 80-talet har primäröverskotten i den offentliga sektom varit bland de högsto i OECD. I kombination med att den goda tillväxten under åren 198890 i stort sett eliminerade ränte-tillväxtdifferensen uppnåddes under perioden fram till 1992 därigenom en stobilisering av skuldkvoten kring 130 % av BNP. I samband med den nuvarande lågkonjunkturen började skuldkvoten stiga på nytt, bland annat för att den sjunkande tillväxttakten innebar en störte ränte-tillväxtdifferens. 1993 var skuldkvoten uppe i 138 % av BNP. Vid sådana skuldkvotsnivåer blir känsligheten för ök­ningar i ränte-tillväxtdifferensen mycket stor.

Räntebetalningama på den offentliga skulden motsvarar i dagsläget drygt 11 % av BNP, eller nära 20 % av de offentliga utgiftema vilket in­nebär en väsentlig utträngning av andra offentliga utgifter

Under den pågående lågkonjunkturen har det inte varit möjligt att för­hindra att skulden ånyo börjat öka, trots att primäröverskotten hela tiden hållits på en hög nivå. Vid en nivå på skuldkvoten som Belgiens är därför det stobiliseringspolitiska utrymmet starkt begränsat inte ens de auto­matiska stobilisatorema kan tillåtas slå igenom fullt ut under en lågkon­junktur. Enligt flera beräkningar (baserade på ränteläget medio 1993) skulle det krävas överskott på ytterligare 2,5 % av BNP för att uppnå en

188

stobilisering av skuldkvoten. Den nuvarande utvecklingen karakteriseras    Prop. 1993/94:150 av många bedömare som ohållbar, med risk för en okontrollerbar "snö-    Bilaga 1.1 bollseffekt" med ständigt stigande skuldkvot och därmed räntebörda som inte kan hejdas med stora primäröverskott.

I Belgiens konvergensprogram, som presenterades 1992, anges som mål att skuldkvoten skall minska med 2 procentenheter per år mellan 1994 och 1996 genom att det primära överskottet successivt ökar till 7 % av BNP. Den implicito räntan på stotsskulden antas i konvergensprogram­met fram till 1996 falla från 9,2 % till 8,8 %. Känsligheten för räntehöj­ningar är stor. Med en skuldkvot på 138 % av BNP innebär en ökning av den implicita skuldräntan med en procentenhet att budgetunderskottet ökar med 1,4 % av BNP.

Den höga skuldkvoten får även indirekto effekter på övriga delar av den ekonomiska politiken. Belgien har under senare delen av 1980-talet bedrivit en stram penningpolitik och skapat förtroende för den belgiska francen. Detto förtroende synes emellertid ömtåligt, sannolikt till viss del beroende på svårigheten att komma till rätto med skuldsituationen. I brist på framgångsrik sanering av de offentliga finansema gav den nära kopp­lingen till D-marken inom det smala ERM-bandet trovärdighet åt den ekonomiska politiken. Belgien har efter vidgningen av ERM-bandet hållit fast vid hårdvalutopolitiken, men utan ERM som ankare har landets svår­artade skuldsituation kommit mer i fokus i de finansiella marknademas bedömningar av landet. Hittills har den belgiska francen med något högre räntemarginaler mot D-marken än före augusti 1993 kunnat hålla sig omkring det tidigare smala bandet. Möjligheteraa att försvara växel­kursen med hjälp av räntehöjningar är dock begränsat på grand av dessas negativa effekter på budgetunderskottet.

Irland har liksom Belgien en niycket hög skuldkvot. I förhållande till övriga EU-länder utmärks emellertid landet av att skuldkvoten minskade under slutet av 80-talet. Liksom i Belgien ökade skulden markant som en följd av stora budgetunderskott i början av 1980-talet. Skuldkvoten upp­gick som mest till 116 % av BNP 1987. Vid denna tid inleddes en politik för att sanera de offentliga finansema och minska skuldkvoten. Irland har sedan dess haft väsentliga primäröverskott i de offentliga finansema. Mellan 1987 och 1993 minskade de offentliga utgifteraa som andel av BNP från 50,4 % till 44,6 %. Under samma period föll skuldkvoten från 116 % av BNP till 92 %. Till denna utveckling bidrog även en stark real BNP-tillväxt, 4,9 % i genomsnitt 1987-93, vilket begränsade räntetill-växtdifferensen. Minskningen av skuldkvoten har bromsats av lågkon­junkturen men bedöms av OECD fortsätta under 1990-talet. Av betydelse i detto sammanhang utöver en hög tillväxtpotential är även att landet mottar stora överföringar från EU, vilket bidrar till att hålla uppe tillväxt­takten. Den reala ökningen av BNP har under lågkonjunkturen aldrig un­derstigit 2 %.

Givet en nominell BNP-tillväxt på 6 % per år skulle ett genomsnittligt underskott i de offentliga finansema på 3,5 % av BNP år 1000, enligt OECD, minska skuldkvoten till 80 %. Motsvarande siffra vid ett under­skott på 2 % per år är 70 % av BNP. Detto scenario föratsätter stobila

189

eller fallande statsskuldsräntor. Den stora skuldstocken och därmed    Prop. 1993/94:150 skuldtjänstkvoten gör dock Irland fortsatt känsligt för högre långa rän-    Bilaga 1.1 tor. Devalveringen av det irländska pundet 1992 ökade landets skuldbör­da.

14.6 EU och den offentliga skuldsättningen

Frågan om betydelsen av den offentliga skuldsättningen och dess utveck­ling aktualiserades i samband med utarbetandet av EMU-planema i början av 1990-talet. Ett väl fungerande monetärt samarbete ställer krav på fi­nanspolitisk disciplin. En ohållbar stotsskuldsutveckling i ett land i valuto­unionen skulle genom olika typer av exteraaliteter kunna hoto stobiliteten i unionen och förtroendet för den gemensamma valutan. Enligt Maa­strichtfördraget (art. 104c) gäller för medlemsländema under fas III ett bindande åtogande att "undvika alltför stora underskott". Under fas 

II 

gäller att ländema skall "sträva efter att undvika" alltför stora underskott. Dessa åtoganden är politiskt snarare än legalt bindande; bristande efter­levnad kan inte dras inför EU-domstolen.

För att främja den önskade disciplinen i fråga om underskott och skuld­sättning fmns olika åtgärder som syftar till att begränsa risken för en icke önskad utveckling:

i) Som en del av lagstiftningen i Maastrichtfördraget förbjuds medlems­ländemas centralbanker att ställa krediter till regeringaraas förfogande. Därmed förhindras s.k. monetär finansiering av underskott och skuldupp­byggnad. Fördraget förbjuder likaledes positiv särbehandling av myndig­heter och offentliga institutioner hos banker och andra kreditinstitut.

ii) I det löpande ekonomisk-politiska samarbetet kommer utvecklingen av skuldkvoten att vara en del av den s.k. multilaterala övervakningen. 1 denna ingår bl.a konvergensprogrammen och de allmänna riktlinjema för den ekonomiska politiken. 1 den multilaterala övervakningen utövas genom regelbundna diskussioner gmpptryck i syfte att förmå medlems­ländema att leva upp till krav på en nationell statsskuldspolitik genom att följa gemensamt utformade rekommendationer om åtoganden i den ekono­miska politiken.

Ui) Vidare finns regeln om s.k. no bailing out. Detta innebär att med­lemsländema förbinder sig att inte finansiellt undsätta ett land som genom egen förskyllan hamnat i betalningssvårigheter Syftet är att ett land på de finansiella marknadema ska få bära kostnadema av en misskött ekono­misk politik genom riskpremier på dess statsobligationer, och att det inte skall kunna vältra över denna kostnad på de andra länderaa som sköter sin ekonomiska politik. Ökad finanspolitisk disciplin i alla länder ska där­igenom uppnås. Det ligger emellertid nära till hands att sätta frågetecken vid trovärdigheten i en sådan ordning mellan länder som deltar i ett så nära samarbete. De negativa effekteraa för unionens medlemmar kan bli större om de tillåter en medlemsstat att gå i stotsfmansiell bankratt än om de hjälper landet i fråga.

190

iv) Det ursprangligen kanske skarpaste instramentet för att uppnå öve- Prop. 1993/94:150 renskomna mål för den ekonomiska politiken är konvergenskriteriet om Bilaga 1.1 skuldkvotens storlek och utveckling. Ett land vars skuldkvot är högre än referensvärdet 60 % av BNP och/eller hotar att öka i en oroväckande takt, kan hållas utanför deltagande i valutounionen med hänvisning till bristande konvergens. (Det bör framhållas att referensvärdet 60 % inte döljer någon uppfattning om lämplig nivå på skuldsättningen. Det mot­svarar snarare den då (1990/91) genomsnittliga nivån på skuldkvoten i EG-länderaa. Vid 5 % i nominell tillväxt leder ett budgetunderskott på 3 % av BNP till en konstant skuldkvot.)

Enligt fördraget skall skuldkvoten inte överstiga referensvärdet 60 %, om den inte "minskar tillräckligt och närmar sig referensvärdet i en till­fredsställande takt". En allmän tolkning idag av detta kriterium är att EU i bedömningen av skuldsättningen kommer att to fasto mer på den trend­mässiga utvecklingen än på nivån. Det innebär att en skuldkvot högre än 60 % kan komma att accepteras om den stabiliserats/minskats under ett antal år och föratsättningama för en fortsatt minskning bedöms som go­da. I dagsläget är det endast ett mindre antal medlemsländer som upp­fyller kriteriet. Mot bakgrand av det rådande konjunkturläget kommer proceduren under 1994 sannolikt att tillämpas med stor återhållsamhet.

v) En särskild procedur (excessive deficit procedure) inrättas enligt för­dragets art. 104c. Enligt proceduren skall gemenskapen följa efterlevna­den av målsättningama för de offentliga finansema i medlemsländeraa och i detta sammanhang identifiera allvarliga avsteg (gross errors).

14.6.1 EU och politiken i enskilda länder

Hög och stigande skuldkvot samt mycket stora budgetunderskott strider mot medlemsländemas långsiktiga nationella egenintresse och därmed också mot de överenskomna normeraa för ekonomisk politik i EU. Län­dema kommer därför att utöva press mot varandra så att länder med stora underskott/hög skuldkvot korrigerar dessa.

En minskning av skuldkvoten med hjälp av en hög inflationstakt skulle strida mot EU:s överenskomna målsättning i fråga om prisstabilitet, var­för en sådan strategi framstår som mindre sannolik. Med dagens fria kapitalrörelser skulle en sådan politik dessutom sannolikt slå igenom i växelkurs och räntenivåer, med ökad skuldbörda som följd.

Bland medlen för att minska skuldkvoten återstår därför framför allt (real) BNP-tillväxt och/eller primäröverskott i de offenfliga fmansema. I policy-sammanhang kan EU förväntas lägga störst vikt vid strakturella förändringar, bl.a på arbetsmarknaden, och konsolidering av de offentliga finansema genom överskott i primärbalansen. Detta som medel för att minska underskotten och stabilisera/minska skuldkvoten.

Enligt OECD:s prognos för 1995 hamnar Sverige tillsammans med Belgien, Italien och Grekland bland de europeiska länder som har en (bratto)skuldkvot för den konsoliderade offentliga sektora klart över EU-genomsnittet. Om Irlands nuvarande utveckling består kan landet komma

191

att länma denna grapp. EU:s ansträngningar i fråga om underskott och    Prop. 1993/94:150 skuldsättning kan av naturliga skäl förväntas riktas mot dessa länder För    Bilaga 1.1 Sveriges vidkommande samanfaller EU:s målsättningar med den svenska regeringens egna målsättningar att stobilisera skuldutvecklingen.

Sammanfattningsvis är det ännu osäkert hur de nya instmmenten för ekonomisk-politisk samordningallmänna riktlinjer, proceduren vid allt­för stora underskott kommer att tillämpas i praktiken. Sannolikt kom­mer agerandet att käimetecknas av återhållsamhet under den pågående lågkonjunkturen då alla medlemsländer utom Luxemburg dras med stora problem att uppfylla EU:s olika konvergensvillkor. Därefter torde uppmärksamheten komma att koncentreras på länder med höga under­skott.

14.7 Sammanfattning

Oavsett vilket tillväxtscenario som i efterhand kommer att visa sig vara mest riktigt kommer den offentliga sektora vid sekelskiftet att ha en, his­toriskt sett, ntycket stor skuld som andel av BNP. Detto gäller oberoende av vilket skuldmått som används.

En stor skuld är på lång sikt farlig för samhällsekonomin därför att, (i) i frånvaron av ricardiansk ekvivalens leder en stor och växande skuld till ett lägre sparande vilket hämmar kapitalbildningen, (ii) det fiims en risk för att stoten hanmar i en situation där räntorna på stotsskulden inte läng­re kan betalas, (iii) skattetrycket eller offentliga utgifter för annat än rän­tor når oacceptobla nivåer, uppåt respektive nedåt, på gmnd av att en be­tydande del av skatteintäktema måste användas till ränteutbetalningar. På kort sikt begränsar en stor stotsskuld det stobiliseringspolitiska handlings­utrymmet genom att en åtstramande finanspolitik måste bedrivas oavsett konjunkturläge. Med en stor och växande statsskuld är inflationen svårare att fömtsäga, vilket tUlsammans med de större kreditriskeraa, driver upp avkastningskraven för placeringar i svenska statspapper

Erfarenheteraa från länder som under en längre tid har levt med en stor stotsskuld är oroväckande. Belgien har trots betydande primäröverskott i statsbudgeten inte kunnat minska sin skuldkvot. Irland har lyckats bättre tock vare en hög ekonomisk tillväxt. En viktig orsak till de höga tillväxt­talen är att Irland hai mottogit stora överföringar från EU.

192

15   Arbetsmarknadens funktionssätt

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.1 Sverige har under en lång period haft låg arbetslöshet och hög förvärvs­frekvens. Den svenska arbetsmarknaden har därigenom utgjort en förebild i den intemationella debatten. Viktiga förklaringsfaktorer är sannolikt en hög grad av reallöneflexibilitet och en aktiv arbetsmarknadspolitik. Efter den dramatiska försvagningen av arbetsmarknadsläget under lågkonjunk­turen i 1990-talets början befinner sig Sverige nu i samma situation som stora delar av Västeuropa gjorde i början på 1980-talet. Erfarenhetema därifrån visar att arbetslösheten är trögrörlig nedåt, dvs. den tenderar att bli kvar på en hög nivå även när konjunkturen vänder uppåt. Detta har aktualiserat frågan om den svenska arbetsmarknadens funktionssätt och om arbetslösheten skall kunna falla på det sätt som skisseras i det ovan redovisade alteraativet med hög tillväxt utan att löner och priser accelere­rar på ett ohållbart sätt.

I det överhettade arbetsmarknadsläge som rådde under 19891990 pressades den öppna arbetslösheten ned till rekordlåga 1,5%. Denna nivå understeg utan tvekan den jämviktsarbetslöshet som är förenlig med icke accelererande infiation (NAIRU = non accelerating inflation rate of un­employment). Sedan våren 1990 har den öppna arbetslösheten stigit, sam­tidigt som efterfrågan har fallit. År 1993 hade arbetslösheten ökat till 8,2 %. Totalt uppgick andelen arbetslösa tillsammans med den andel som deltog i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder till 12,5 % 1993. Däratöver har såväl de undersysselsatto som s.k. latent arbets­sökande, dvs. de som vill och kan arbeto men inte aktivt sökt arbete, ökat kraftigt. Enligt teorier om jämviktsarbetslöshet skall löneökningstakten falla så länge arbetslösheten överstiger NAIRU. Det är därför anmärk­ningsvärt att löneökningstakten tilltog 1993 trots den dramatiska försvag­ningen av arbetsmarknadsläget. Den registrerade löneökningen uppgick då till 4 % en oväntot hög ökning mot bakgrand av arbetsmarknadslä­get och nedväxlingen i inflationstakt. Utvecklingen antyder att lönebild­ningen inte längre är så känslig för arbetsmarknadsläget som historiska samband ger vid handen. Å andra sidan finns det skäl att ställa frågan om den registrerade löneökningen till en del är ett statistiskt fenomen. Löneökningar kan ha registrerats i statistiken utan att detta motsvarats av en löneförhöjning för någon enskild individ. Slutsatseraa om lönebild­ningens flexibilitet blir i så fall fundamentalt annorlunda.

15.1   Tillfälliga faktorers bidrag till löneutvecklingen

Inför arbetet med de kort- och medelfristiga beräkningaraa har Finans­departementet tillsammans med Konjunkturinstitutet på ett mer systema­tiskt sätt försökt att analysera eventuella tillfälliga faktorers bidrag till den uppmätta löneutvecklingen 1992 och 1993. Den sammantagna effekten av sådana faktorer kallas här den stmkturella löneglidningen. Sådan löne­glidning kan uppstå på grand av att sysselsättningens sammansättning ändras så att den genomsnittliga produktivitets- och lönenivån påverkas.

193

Dylika sammansättningseffekter uppstår bl.a. om de som anställs resp.    Prop. 1993/94:150 avskedas har en annan genomsnittlig lön än de som kvarstår i sysselsätt-    Bilaga 1.1 ningen. Därtill kommer effekter från avgångsvederlag, förtidspensione­ring och förändringar i övertidsandelen.

Diagram 15.1  Den strukturella lönegUdningen

STRUKTURELL L

Ö

NEGLIDNING

Aloer i     bransch/kOn

AVOANOSVEOeRtAQ I        

Ö

VERTIO I     F

Ö

RnOSPENSKJN

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Vad gäller fl/

Bra«ic/zeffekten verkar neddragande på den genomsnittliga löneutveck­lingen. Sysselsättningen har fallit kraftigt inom främst industri- och bygg­branschen, som båda har en högre lönenivå än genomsnittet inom nä­ringslivet. Effekten dämpas dock av att sysselsättningen också fallit kraf­tigt inom handeln som har en, relativt sett, lägre lönenivå. Branscheffek­ten är beräknad genom att hålla branschstrakturen konstant mellan 19911992 och 19921993. Båda åren har en ändrad branschsamman­sättning i näringslivet dragit ned den genomsnitfliga löneökningen i hela ekonomin med ca 1/4 respektive 1/2 procentenhet.

För att undvika en över- eller underskattning av branscheffekten i nä­ringslivet på grand av olikheter inom industrins heterogena delbranscher gjordes samma beräkning för tillverkningsindustrin (SNI3) som för hela näringslivet. Om delbranschemas sammansättning hålls konstant mellan 19911992 och 19921993 ändras den genomsnittliga löneutvecklingen på ett försumbart sätt.

194

Den hypotes som indikerades i den preliminära nationalbudgeten, att löneutvecklingen skulle vara som störst inom de delbranscher i industrin där sysselsättningen fallit mest, har vare sig kunnat bekräftas eller för­kastas. Det framkom inga tydliga mönster alls mellan löne- och syssel­sättningsutvecklingen 1992 inom industrin. Ett visst samband kan urskil­jas för 1993, se diagram 15.2.

Diagram 15.2    Löne- och sysselsättningsutvecklingen inom industrins olika delbranscher 1993

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

L

ö

neuWecklingen 4.4-

3.6

3.2

2.8

2.4

2

1.6

-18        -16        -14        -12        -10 -8        -6        -4

Syssels

ä

ttningsutvecklingen (obs skalan)

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Även /:önseffekten verkar neddragande på den genomsnittliga löne­utvecklingen. Sysselsättningen har fallit mer bland män än bland kvinnor Därmed har andelen män i sysselsättningen minskat med knappt 1 procentenhet sedan 1991. Eftersom män vanligtvis har en högre lön än kvinnor blir följdaktligen "könseffekten" negativ. Utifrån de lönerelatio­ner som gällde 1991 kan könseffekten uppskattas till ca 1/4 procentenhet per år 1992 och 1993. Då det finns en risk att samma fenomen fångas upp i både faktom "bransch" och faktom "kön" är effekten under rabriken "kön" inte inkluderad i sammanräkningen av den strakturella löneglidningen.

De avgångsvederlag som betalats ut i samband med avskedanden har tillfälligt dragit upp lönekostnaderaa i förhållande till antalet arbetade timmar. Underiaget för utbetalade avgångsvederlag är mycket bristfälligt, men indikationer från enskilda företog och branschorganisationer visar på relativt begränsade effekter 1993. Uppskattningsvis utgick ungefär lika stora avgångsvederlag 1992 som 1993. Därmed skulle avgångsvederlagen

195

främst ha bidragit till den uppmätto löneökningen 1992, medan ut-    Prop. 1993/94:150

vecklingen 1993 endast påverkades marginellt.

Bilaga l.I

I takt med att konjunkturläget förbättrats för den konkurrensutsatta sek­tom och produktionen börjat öka har också övertidsandelen inom tillverk­ningsindustrin stigit något. Den genomsnittliga övertidsandelen steg från 3,2 % 1992 till 3,7 % 1993. Om övertidsersättningen antas vara 50 % högre än den vanliga lönen skulle den ökade övertidsandelen förklara drygt 1/4 procentenhet av löneutvecklingen 1993.

Under 1990-talet har antalet nybeviljade/ömrf5pe/i«oner ökat. År 1993 beviljades ca 62 000 personer förtidspension, vilket var knappt 4 000 fler än under 1992. De som förtidspensioneras har vanligtvis en lång sjuk­domstid bakom sig och är vanligen 5455 år. När dessa personer sjuk­skrivs kan en effekt på den registrerade löneutvecklingen uppstå genom att denna ålderskategori har en relativt sett högre lön. Deras bortfall får då till följd att den genomsnittliga lönen sjunker Effekter från förtids­pensionering ingår i ålderskomponenten. Ev. generösa villkor som givits i samband med förtidspensionering är inkluderade i avgångsvederlagen.

liibeU 15.1 Beräkning av den struktureUa lönegUdningen 1992 och 1993

1992

1993

Ålder

>    1/2 p.e.

>

1 p.e.

Bransch

-1/2 p.e.

-1/2 p.e.

Avgångsvederlag + övertid

1/2 p.e.

StruktureU löneglidning

1 p.e.

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Det finns sålunda sammansättningseffekter till följd av det kraftiga sys­selsättningsraset som kan förklara en del av löneutvecklingen både 1992 och 1993, men effekteraa går delvis åt olika håll. Sammantaget beräknas maximalt 1 procentenhet förklaras av tillfälliga effekter. Detta innebär följakfligen att den "vanliga" eller "egentliga" löneökningen skulle uppgå tUl ca 2 1/2 % 1992 och 3 % 1993, dvs. den egentliga löneökningstakten skulle ha tUltogit 1993.

Olika statistikkällor indikerar emellertid olika löneutvecklingstakter 1993. Enligt den s.k. förtjänststotistiken uppgick löneökningen till 3 % 1993. Detta innebar en sänkt löneutvecklingstakt jämfört med 1992, en­ligt denna källa. Förtjänststotistiken inkluderar endast en del av de ovan nämnda tillfälliga effekteraa. Statistiken är också relativt ny, varför det är svårt att värdera dess tillförlitlighet. Det kan därför inte uteslutas att den "egentliga" löneökningen var lägre än 3 % 1993.

En underiiggande löneökningstakt på ca 3 % 1993 tyder på en ökad okänslighet för arbetsmarknadsläget i lönebildningen. Om den historiska känsligheten såsom den kommer till uttryck i ekonometriska skatt­ningar fortferande hade gällt, skulle löneraa ha sänkts i nominella termer 1993.

Mot denna bakgrand kan det ifrågasättas om den svenska arbetsmarkna­den har den anpassningsförmåga och den flexibilitet som är nödvändig för att målet om en halvering av arbetslösheten skall kunna uppnås. Den för-

196

hållandevis höga löneökningen 1993 tyder på att så inte är fallet. Det blir    Prop. 1993/94:150 då naturligt att ställa frågan hur arbetsmarknaden, genom olika åtgärder    Bilaga 1.1 från politikers och arbetsmarknadens parters sida, kan förändras så att möjlighetema att uppnå de fastställda målen förbättras.

15.2 Hur kan arbetsmarknaden förändras?

Bekämpningen av arbetslösheten har, i takt med att andelen arbetslösa ökat, blivit ett allt viktigare inslag i industriländemas ekonomiska politik under de senaste åren. Enskilda länders åtgärder mot arbetslösheten den nationella politiken har möjlighet att bli mer verkningsfull om den vidtas i samklang med andra länder inom ramen för en gemensamt utarbetad strategi. Med denna utgångspunkt pågår också ett intensivt intemationellt samarbete i syfte att bekämpa arbetslösheten. Inom ramaraa för OECD, G7, EU, EFTA och det nordiska samarbetet har sålunda initiativ tagits för att finna gemensamma strategier mot arbets­lösheten.

Samarbetet inom de olika organisationeraa grandar sig i stor utsträck­ning på en gemensam syn på problemens natur och vad som krävs för att få bukt med dem. Det råder sålunda enighet om att arbetslösheten har så­väl konjunkturella som stmkturella orsaker. De flesto ekonomier uppvisar bristande förmåga att anpassa sig till förändrade föratsättningar. Straktur-problemen har gjort det allt svårare att minska arbetslösheten med makro­ekonomiska åtgärder Konkurtenstrycket från övriga delar av världen har ökat.

Utan genomgripande strakturella reformer och ökad konkurrenskraft föreligger allvarliga risker för en hög och bestående arbetslöshet bland industriländeraa även när konjunkturen förbättras. Det råder samstämmig­het om att fortsatt låg inflation och sunda offentliga finanser är avgörande föratsättningar för att det skall vara möjligt att få till stånd en tillväxt som minskar arbetslösheten, en tillväxt som i första hand måste genereras ge­nom lägre räntor

I EG-kommissionens Vitbok, som presenterades i slutet av 1993, anges en halvering av arbetslösheten fram till år 2000 som mål. Förbättrad kon­kurrenskraft och ökad tillväxt är nyckelbegrepp i den den strategi som ställs upp för att nå detta mål. Utbildning, forskning och infrastrakturin­vesteringar utgör centrala medel för att stärka tillväxten och sysselsätt­ningen på längre sikt. Det framhålls emellertid i Vitboken att för att det uppställda målet skall kunna nås krävs sannolikt en högre sysselsättnings­intensitet i tillväxten, dvs. arbetskraftens andel i produktionen måste öka. Med en tillväxttakt uppgående till i genomsnitt 3 % årligen inom den Europeiska Unionen under resten av 1990-talet i kombination med en ök­ning av tillväxtens sysselsättningsintensitet med mellan en halv och en procentenhet dvs. en reduktion av "gapet" mellan trendmässig produk­tionstillväxt och sysselsättningstillväxt från för närvarande 2 % till 1 å 1 1/2 % skulle sysselsättningsmålet kunna förverkligas.

23 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150

197

För att såväl en stark tillväxttakt som en ökning av sysselsättningsin- Prop. 1993/94:150 tensiteten skall kunna uppnås krävs att arbetsmarknadens funktionssätt BUaga 1.1 förbättras. Detto bör ske genom högre flexibilitet såväl vad gäller löner, yrke som anställningsformer. Den geografiska rörligheten bör också öka. För att uppnå detta framhåUs utbildningsinsatser, matchningsåtgärder, lik­som en i övrigt aktiv arbetsmarknadspolitik som viktiga instrament. Kost­naderaa för arbetskraften, dvs. arbetsgivaravgifter och dylikt, bör enligt Vitboken sänkas.

Även för Sverige är den stora utmaningen under resten av detta de­cennium att radikalt sänka arbetslösheten. För att detto ska vara möjligt krävs en hög tillväxt, som dock inte kan stimuleras fram via en expansiv finanspolitik. Tvärtom måste en kraftfull konsolidering av de offentliga finanseraa äga ram. Tillväxten måste istället genereras av låga realräntor, vilka endast kan etobleras om de nominella räntoraa faller, givet en rela­tivt stobil inflationstakt kring 2 %.

Traditionellt har hög tillväxt drivit upp inflationstakten. Ökad efter­frågan på arbetskraft har fört med sig snabbare lönestegringar än vad som varit motiverat av produktiviteten. Stigande ekonomisk aktivitet har också höjt kapacitetsutnyttjandet, vilket bidragit till förstärkningar av vinstmar­ginaleraa och till prisökningar.

Den svenska ekonomin har under de senaste decennieraa uppvisat en hög grad av reallöneflexibilitet. När reallönema hamnat på en så hög nivå att sysselsättningen allvarligt hotots har en kortigering skett. Reallönema har fallit till en nivå där det återigen varit lönsamt att anställa arbetskraft. Problemet har dock varit att flexibiliteten uppnåtts främst via devalvering­ar, dvs. att inflationstakten hållits uppe.

Ett paradigmskifte har nu skett. En stark uppslutning råder om att den svenska inflationen ska hållas på en mycket låg nivå. Detta är kodifierat i riksbanksfullmäktiges inflationsmål. Den ekonomiska politiken i andra industriländer har också denna inriktning.

Visserligen medför det faktum att Sverige nu har rörlig växelkurs att den direkte kopplingen mellan löneutveckling och konkurtenskraft blivit otydligare. I stället finns dock inflationsmålet som penningpolitiskt "ankare". Inflationsdrivande löneökningar leder till högre räntor som på ett mer direkt sätt än tidigare dämpar aktiviteten i ekonomin.

För att en långsiktigt uthållig gynnsam ekonomisk utveckling ska vara möjlig att uppnå och arbetslösheten radikalt reduceras måste således hög ekonomisk tillväxt kombineras med låg inflation. Detta sätter arbets­marknadens funktionssätt i fokus.

Den reallöneflexibilitet som krävs för att arbetsmarknaden ska fungera effektivt måste i framliden primärt uppnås genom att nominallöneraa varierar i tillräcklig grad. Det blir inte längre möjligt att genom en kraf­tig uppgång i inflationstakten pressa ned reallöneraa och därigenom skapa ökad efterfrågan på arbetskraft.

Det i utgångsläget ntycket stora antal människor som saknar ordinarie arbeten ställer speciella krav på marknaden. Kan de olika delarbetsmark-nadema utvecklas så att efterfrågan och utbud anpassas till varandra på ett sådant sätt att de nominella löneökningaraa hålls nere och inflations-

198

målet uppnås? Kan dessutom löneföljsamheten mellan olika sektorer be-    Prop. 1993/94:150 gränsas så att nödvändiga förskjutningar av relativlönema kommer till    Bilaga 1.1 stånd? Den traditionella svenska "löne-lönespiralen" måste brytas.

Arbetsmarknadens funktionsförmåga gäller dock inte bara frågan om löneflexibilitet. Det är också centralt att den yrkesmässiga och geogra­fiska rörligheten är hög för att obalanser på olika delarbetsmarknader skall kunna elimineras. Om så är fallet behöver heller inte löneskillna­dema vara så stora för att den nödvändiga anpassningen till ändrade för­utsättningar ska kunna komma till stånd. Här har utbildningen, både inom och utom ramen för arbetsmarknadspolitiken stor betydelse, särskilt på lång sikt. Ökad utbildning kan även medföra minskade löneskillnader 1 ett kortare perspektiv är arbetsförmedlingens förmåga att "matcha" ihop efterfrågan och utbud mycket viktig.

Vid en varaktig inflationstakt på ca 2 % måste de långsiktiga nominella löneökningama begränsas till ca 3 1/2 4 %, under antagande om en långsiktigt rimlig produktivitetsutveckling. Under de närmaste åren kan överskottet av arbetskraft väntas hålla tillbaka både de nominella och reala lönestegringama. Vissa intemationella erfarenheter tyder dock på att hög arbetslöshet har en svagare lönedämpande effekt ju längre den blir bestående. Det är därför oroväckande att den underliggande löneöknings­takten inte tycks ha avtogit 1993 jämfört med 1992, i ett skede när ar­betslösheten fortsatte att stiga kraftigt.

De historiska erfarenheteraa i Sverige tyder på att nominallöneflexibili-teten nedåt är begränsad. Det finns dock vissa indikationer på att arbets­marknaden framöver kan fungera effektivare än tidigare. En klar tendens finns till att kopplingen mellan löner och produktivitet stärks, bl.a. genom den omstöpning som förhandlingssystemet genomgår. Strakturella refor­mer har genomförts som bl.a. syftar till att minska låsningarna på arbets­marknaden, t.ex. skattereformen, förändringaraa av sjukförsäkringen, den sänkta ersättningen från A-kassan och möjligheten till förlängda prov­anställningar.

För att säkerställa möjligheten att kraftigt sänka arbetslösheten genom hög tillväxt med bibehållen låg inflationstakt är det emellertid önskvärt att få till stånd en ännu effektivare arbetsmarknad. 1 det följande ska mot en interaationell bakgrand diskuteras några olika vägar för att uppnå detta.

Även om hög tillväxt kräver en väl fungerande arbetsmarknad, förat­sätter också en väl fungerande arbetsmarknad hög tillväxt. Det finns ett starkt ömsesidigt beroende.

Om tillväxttakten är god uppstår dels en ökad efterfrågan på arbets­kraft, dels en högre geografisk och yrkesmässig rörlighet på arbetsmark­naden. Långtidsarbetslösheten begränsas, vilket får gynnsamma effekter på lönebildningen. Anpassningen till stmkturella förändringar blir mindre smärtsam. De fördelningspolitiska späimingama dämpas av att det finns mer att fördela. Det statsfmansiella läget förbättras på grand av växande skattebaser och lägre utgifter.

De medelfristiga kalkyler som tidigare redovisats illustrerar mycket tydligt tillväxtens betydelse för att reducera arbetslösheten. En procents

199

högre tillväxt per år får under en fyraårsperiod ett mycket stort genom-    Prop. 1993/94:150 slag på arbetslösheten.  Nivån sänks enligt dessa beräkningar     BUaga 1.1 sammantaget med ca 3  1/2 procentenhet.  Samspelet mellan arbets­marknadens funktionssätt och tUlväxten i ekonomin måste sättas i centram för analysen.

En vanligt förekommande tanke i arbetsmarknadsdebatten, bl.a. i EU:s Vitbok, är att en ökning av löneflexibiliteten kan bidra till lägre arbetslös­het. Därmed främjas yrkesmässig och geografisk rörlighet och den nöd­vändiga strakturella anpassningen till teknologisk utveckling, förändrade relativpriser och förskjutningar i preferenser m.m. underlättas. Ett motiv är också att sänkta löner för arbetskraft som har låg produktivitet öppnar upp en marknad för nya arbeten inom främst tjänstesektom. Om arbets­kraften blir tillräckligt billig kan exempelvis hushållen komma att efter­fråga en rad tjänster inom hemmet. Det kan fler sysselsättas inom offent­lig sektor, vid given utgiftsnivå. Allmänt blir produktionen av varor och tjänster mer arbetsintensiv. Detto bmkar ibland benämnas "den ameri­kanska lösningen".

En ökad löneflexibilitet kan medföra fördelar i flera avseenden. Ut­vecklingen i USA tyder på att ekonomins anpassningsförmåga till ändrade fömtsättningar förbättras och att nya arbetstillfällen skapas. Lägre relativa löner på vissa delarbetsmarknader leder naturligen till högre efterfrågan. "Vita" arbeten blir konkurrenskraftigare i förhållande till "grå eller svarta". Dessutom är det socialt en fördel att vara ute på arbetsmarkna­den även om lönen är låg jämfört med altemativet att vara arbetslös.

Betydande nackdelar eller svårigheter med en sådan lösning finns dock, vilket också utvecklingen i USA visar på. Detto gäller särskilt om lönema skulle bli väsentligt lägre för arbetskraft med låg produktivitet. Det kan uppstå en gmpp människor som inte kan försörja sig på sin lön utan fast­nar i en fattigdomsfälla eller i ett bidragsberoende. Konflikter kring för­delningpolitiken kan komma att skärpas. Den långsiktiga produktivitetsut­vecklingen kan också hämmas genom att rationaliseringstrycket dämpas.

Det förtjänar dock speciellt att påpekas att löneflexibilitet inte är syno­nymt med växande löneskillnader Om det råder utbudsöverskott inom en sektor med ett relativt högt löneläge, som exempelvis gäller för den sven­ska byggmarknaden för närvarande, medför ökad löneanpassning i denna del snarast en utjämning.

Ett frågetecken är emellertid hur stora löneskillnader som egentligen behövs för att generera en hög anpassningsförmåga på arbetsmarknaden och skapa nya arbetstillfällen? Ju störte relativa förskjutningar som krävs desto svårare blir det att använda sig av denna typ av "lösning". Utbild­ningen kan här spela en viktig roll för att öka arbetsmarknadens flexibUi­tet och minska behovet av lönedifferentiering.

Om en ökad lönedifferentiering i huvudsak kommer till stånd via lägre ingångslöner mUdras en del av de negativa effekter som annars uppstår. Ungdomar löper mindre risk än övriga grapper att permanent fastna i låg-lönearbeten utan kan använda dessa som en naturlig inkörsport till arbets­marknaden. Försörjningsbördan är också vanligvis mindre.

200

Graden av löneflexibilitet är i huvudsak någonting som bestäms på ar- Prop. 1993/94:150 betsmarknaden, som ett resultot av marknadskrafteraa och överenskom- Bilaga 1.1 melser mellan parteraa, samtidigt som bl.a. skatte- och bidragsregler på­verkar föratsättningama. Redan nu kan tendenser skönjas till att utveck­lingen är på väg mot ökad löneflexibilitet. Frågan är hur hastig processen kommer att bli och hur långt den kommer att gå. En ökad löneanpassning även om löneskillnadema då riskerar att tillto skapar sannolikt föratsättningar för en gynnsammare samhällsekonomisk utveckling, bl.a. till följd av en förbättrad balans mellan efterfrågan och utbud på olika delarbetsmarknader.

En idé som ofto ventileras i både interaationell och svensk debatt är att via subventioner eller skattesänkningar skapa incitament för ökad rörlig­het och nya arbetstillfällen. Detta kan göras på olika sätt. Arbetskrafts­kostnaden kan sänkas via exempelvis lägre avgifter för okvalificerad arbetskraft, i syfte att förbättra sysselsättningsmöjligheteraa för dessa grapper. Förslag i denna riktning utgör ett viktigt inslag i Vitboken. Dessutom kan efterfrågan på vissa tjänster subventioneras via skattera­batter. Ett aktuellt exempel på detto är möjligheten att göra avdrag från fastighetsskatten om man anlitar hantverkare för reparationer i den egna bostaden.

Fördelama med denna typ av åtgärder är uppenbara. Om kostnaden för viss arbetskraft blir lägre eller om vissa tjänster blir billigare ökar efter­frågan, vilket ger en sysselsättningsfrämjande effekt. Tillväxten av skatte­baseraa stimuleras, samtidigt som kostnadema för arbetslösheten avtar. Det är dock inte sannolikt att dessa "dynamiska effekter" blir av sådan omfattning att de kompenserar för den budgetförsvagning som subventio­nema eller skatterabattema ger upphov till.

Om subventionering av arbetskraftskostnader eller om efterfrågan på arbetskraft klart begränsas till vissa grapper eller områden blir naturligt­vis de negativa stotsfinansiella konsekvenseraa av mindre omfattning. Det kan också vara motiverat att skattemässigt gynna områden där skattekilar får en säi:skilt negativ effekt pä efterfrågan. Mot detto ska ställas de av­gränsningsproblem som uppstår.

Ett speciellt problem uppstår om subvention av arbetskraft med låg lön finansieras genom höjningar av inkomstskatten för övrig arbetskraft. 1 så fall skärps återigen marginaleffekteraa, vilket tenderar att minska intres­set för att arbeto och öka tendenserna till skatteplanering eller skattefusk. Tillväxten i ekonomin hämmas.

Under senare tid har i olika studier arbetslöshetsersättningens betydelse lyfts fram. Om ersättningen är alltför generös vad avser nivå och/eller tid försvagas incitamenten att söka sig tillbaka till den ordinarie arbetsmark­naden samtidigt som löneanpassningen fördröjs eller förhindras. Arbets­marknadens funktionssätt försämras och långtidsarbetslösheten drivs upp.

Formellt sett är perioden för kontant arbetslöshetsersättning relativt kort i Sverige. Ett speciellt problem är i stället den sammankoppling mellan arbetslöshetsersättning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder som möjlig­gör permanent försörjning. Efter en period av ersättning och sedan åtgärd är man på nytt berättigad till ersättning. När denna period sedan är slut

201

kan man genom att delto i en ytterligare åtgärd kvalificera sig för förayad    Prop. 1993/94:150 ersättning osv. Enligt den arbetsmarknadspolitiska forskningen tenderar   Bilaga 1.1 detto system att driva fram en utslagning från den ordinarie arbetsmark­naden.

En metod för att stimulera sysselsättningen skulle då vara att reducera arbetslöshetsersättningens nivå och/eller tid samt bryto länken mellan er­sättning och åtgärder. Detto skulle innebära en stimulans att söka nytt arbete samt ökade incitament att acceptera ett arbete med lägre lön än man annars skulle göra, dvs. närmast en striktare tillämpning av det som i Sverige kommit att kallas arbetslinjen. Den arbetslöses kontakt med ar­betsmarknaden skulle förbättras. Härmed kan arbetslöshetstideraa förkor­tas och rörligheten på arbetsmarknaden ökas. Resultoten från den arbets­marknadspolitiska forskningen pekar mot positiva sysselsättningseffekter av sådana åtgärder. Nackdelaraa finns på det sociala och fördelningspoli­tiska planet. Svårighetema att försörja sig på arbetslöshetsunderstödet ökar. Antalet utförsäkrade som blir beroende av socialbidrag riskerar att stiga.

I såväl interaationell som svensk debatt behandlas också frågan om att ändra regelsystemet på arbetsmarknaden för att på det sättet öka flexibili­teten. Motivet är att kostnaderaa och riskema för arbetsgivaren minskar om det blir lättare att utnyttja provanställningar och själv avgöra vilka som ska avskedas.

Fördelen med denna typ av avreglering på arbetsmarknaden är att ar­betsgivamas benägenhet att nyanställa sannolikt ökar, vilket i så fall kan få en dämpande effekt på arbetslösheten. En satsning kommer sannolikt att ske på arbetskraft med hög produktivitet, vilket främjar hög tillväxt och låg inflation. Om det blir lättare att både anställa och avskeda folk ökar flexibiliteten på arbetsmarknaden. Detta är särskilt positivt i en upp­gångsfas när mer flexibilitet ger snabbare effekter och därmed motverkar långtidsarbetslöshet.

Nackdelen är att störte förändringar av detto slag kan upplevas negativt i den bemärkelsen att de skapar otrygghet. Utslagningsprocesser kan konrnia att förstärkas om arbetsmarknaden inte är tillräckligt flexibel. Föratom de sociala problem som då blir följden, belastas också stats­finansema. Ökade inslag av oseriöst företagande kan uppstå, vilket också får en snedvridande effekt på konkurrensen på marknaden.

Satsningar på förbättrad infrastmktur intar en framträdande plats i såväl EU:s s.k. vitbok som i övrig diskussion om sysselsättning och arbets­marknad. Tanken är att denna typ av investeringar höjer regionens eller landets konkurrenskraft. Därmed kan produktion och sysselsättning öka. Utbyggnad av fysiska kommunikationer såsom vägar, broar, jämvägar liksom energinätverk och "informationsmotorvägar", dvs. bredbandsnät för elektronisk överföring, är exempel på detto.

Självklart är satsningar på förbättrad infrastmktur nödvändiga för att en hög ekonomisk tillväxt ska kunna upprätthållas. Försununas infra­strakturen uppstår flaskhalsar som både driver upp inflationen och däm­par tillväxten. Rörligheten på arbetsmarknaden försvåras, eftersom män­niskors benägenhet att flytta till områden med brist på bostäder och kom-

202

munikationer och med i övrigt dålig service är låg. Incitamenten för    Prop. 1993/94:150 kapacitetshöjande investeringar i näringslivet avtar. De negativa erfaren-    Bilaga 1.1 betena från länder med bristfällig infrastraktur är entydig.

Att göra omfattande satsningar på infrastraktur är emellertid inte helt oproblematiskt. Dessa investeringar är vanligtvis kapitalintensiva. Effek­ten på tillväxten kan avto vid stora volymer Per satsad krona skapas få nya arbetstillfällen direkt och det kan ta lång tid innan de indirekto effek­teraa gör sig gällande. En finansiering som medför ökade offentliga un­derskott är inte möjlig att genomföra utan negativa effekter pä ekonomin i det stotsfinansiella läge som Sverige befinner sig. Om privat finansie­ring kan mobiliseras undviks detta problem.

En slutsats som kan dras av interaationell och svensk diskussion är att infrastmkturella satsningar är önskvärda och nödvändiga, men de måste ske i den takt som finansieringen medger Man kan heller inte vänto sig några snabba effekter på arbetsmarknadens funktionssätt och på arbetslös­heten.

Förbättrad utbildning, som utgör ett centralt element i Vitboken, under­lättar ekonomins anpassning till nya förhållanden och höjer produktivitet och tillväxt i ett längre perspektiv. Människor med god utbildningsnivå har lättare att tillgodogöra sig och tillämpa de nya kunskaper som kom­mer fram. En ökad volym högutbildade bör också motverka de tendenser som i övrigt fmns mot tilltogande lönespridning, eftersom värdet av ut­bildningspremien sjunker. Dessutom medför lönespridning i sig incito­ment till utbildning, som då blir ett medel för den enskilde att höja sin lönenivå.

En ökad utbildning gör också att matchningen mellan utbud och efter­frågan på arbetsmarknaden förbättras. Detto tenderar att minska arbetslös­heten. 1 ett längre perspektiv kan också konkurrenskraften stärkas. Dess­utom är vanligvis kostnadema att bedriva utbildning låga, i förhållande till många andra typer av satsningar. Ett problem är att nå ut till och motivera de grapper som har störst behov. Det kan ta relativt lång tid innan utbildningssatsningar ger effekt på arbetsmarknadens funktionssätt och på tillväxten i ekonomin.

Den traditionella arbetsmarknadspolitiken är mer utbyggd i Sverige än i andra länder Det kan konstoteras att åtgärder av detto slag har många positiva effekter. I stället för att passivt to emot bidrag hålls människor aktiva, vilket motverkar långtidarbetslöshet och utslagning. Kompetens­nivån upprätthålls eller kan t.o.m. höjas via den utbildning som bedrivs. Ungdomar får möjlighet att skaffa sig arbetslivserfarenhet och kan lättare ta steget in på den reguljära arbetsmarknaden. Dessa effekter bidrar till att skapa en fiexiblare och mer effektiv arbetsmarknad.

När omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa nått de ni­våer som nu råder i Sverige uppstår dock vissa problem. Den administra­tiva apparaten blir omfattande. Åtgärderaa tenderar att tränga ut reguljära arbeten. Incitamenten att söka sig ut på den ordinarie arbetsmarknaden kan försvagas. Alltför omfattande åtgärder kan också försvåra lönebild­ningen och verka inflationsdrivande. Dessutom blir belastningen hög på statsfinansema.

203

För Sverige med nuvarande omfattande åtgärder kan en ytterligare ut- Prop. 1993/94:150 byggnad av den traditionella arbetsmarknadspolitiken knappast ses som Bilaga 1.1 en framkomlig väg att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Däremot finns det många andra länder i Europa där en expansion av traditionell arbetsmarknadspolitik kan vara ett verkningsfullt medel att bekämpa fräinst långtidsarbetslöshet. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken röner också ett ökande intresse i omvärlden, bl.a. inom EU.

Den trend i intemationellt ekonomiskt samarbete som syftar till att öpp­na upp marknader, öka integrationen, skärpa konkurrensen och förbättra produktionsfaktoremas rörlighet har långsiktigt mycket stor betydelse för möjlighetema att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt, höja tillväxten och bekämpa arbetslösheten. Ett viktigt medel är därför att delto i det in­temationella ekonomisk-politiska samarbetet och försöka bidra till att en positiv utveckling i detto avseende säkerställs.

I en värld med hög arbetslöshet finns stora risker att protektionism bre­der ut sig. 1 så fall uppstår på sikt skadliga effekter på den ekonomiska tillväxten och på sysselsättningen. Särskilt kännbart blir detta för ett litet utrikeshandelsberoende land som Sverige.

Något enkelt recept för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt finns inte. Det är nödvändigt att förändringar sker på flera plan. Olika åtgärder får inte ställas mot varandra utan ska i stället ses som komple­ment. Ju fler åtgärder som kan sättas in, desto mindre långtgående behö­ver de vara på varje enskilt område för att uppnå en given total effekt.

Till en del kan regering och riksdag initiera de förändringar som be­hövs. I betydande utsträckning måste dock fömyelsen komma via arbets­marknadens parter

204

Innehåll

I Inledning

2

1.1

Utvecklingen 1994-95

2

1.2

Den svenska ekonomin i ett medelfristigt perspektiv

14

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

2 Den Internationella utvecklingen

2.1

Allmän översikt

2.2

Ländergenomgång

21 21 26

3 Utrikeshandel

3.1

Export och import

3.2

Bytesbalansen

34 34 39

4 Industrin

4.1

Produktion och konkurtenskraft

4.2

Lönsamhet

42 42 47

5 Privata tjänster

5.1

Konjunkturiäget

5.2

Stmkturförändringar inom tjänstesektom

51 51 54

6 Arbetsmarknaden

6.1

Sysselsättning och arbetskraftsutbud

6.2

Öppen arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder

57 58

63

7 Löner

7.1

Lönebildningen i Sverige i ett historiskt perspektiv

7.2

Utvecklingen under 1990-1993

7.3

Utvecklingen under prognosperioden

67 67 68 69

8 Inflation

8.1

Inflationstryck

8.2

Inflationsförväntningar

8.3

Inflationsprognos

73 73 75 77

9 Hushållens ekonomi och privat konsumtion

9.1

Hushållens inkomster

9.2

Privat konsumtion och spairande

81 81 85

10  Investeringar

10.1

Näringslivets investeringar

10.2

Offenfliga investeringar

10.3

Bostadsinvesteringar

10.4

Byggnadsverksamhet

10.5

Lagerinvesteringar

91 91 94 96 99 101

206

U  Den offentliga sektorn

104    Prop. 1993/94:150

11.1                                                              Den konsoliderade offenfliga sektom

104    Bilaga 1.1

11.2

Stoten inkl. sjuk- och arbetslöshetsförsäkringaraa

111

11.3

AUmänna pensionsfonden

113

11.4

Den kommunala sektora

113

12 Kapitalmarknaden

117

12.1

Den intemationella ränte- och valutakursutvecklingen

117

12.2

Den svenska ränte- och valutakursutvecklingen

122

12.3

Stotens upplåning

125

12.4

Kreditmarknadens utveckling

127

12.5

Utvecklingen på aktiemarknaden

128

13 Medelfristiga scenarier

130

13.1

Inledning

130

13.2

Föratsättningar

131

13.3

Den interaationella utvecklingen

134

13.4

Den svenska utvecklingen

136

13.5

Sammanfattning

170

14 Den offentliga skulden

173

14.1

Inledning

173

14.2

Stotskuldsteori

174

14.3

Olika skulddefinitioner

180

14.4

Skuldutvecklingen fram till år 1999

182

14.5

Den interaationella skuldutvecklingen

186

14.6

EU och den offenfliga skuldsättningen

190

14.7

Sammanfattning

192

15 Arbetsmarknadens funktionssätt

193

15.1

Tillfälliga faktorers bidrag till löneutvecklingen 1993

193

15.2

Hur kan arbetsmarknaden förändras?

197

207

Tabeller

1.1

Prognosfömtsättningar

5

1.2

Löner och priser

7

1.3

Försörjningsbalans

7

1.4

Bidrag tiU BNP-fillväxten

10

1.5

Nyckeltal

11

1.6

Sparande

12

1.7

Försörjningsbalans 1996-1999

15

1.8

Nyckeltal

18

1.9

Bidrag tiU tUlväxten

20

2.1

Brattonationalproduktens utveckling i vissa OECD-länder   22

2.2

Konsumentpriser och arbetslöshet i vissa OECD-länder      23

2.3

Den konsoliderade offentliga sektoras finansiella sparande  24

3.1      Exportmarknadstillväxt, relativa priser, marknadsandelar

och export av bearbetode varor

35

3.2

Importvägd efterfrågan på bearbetode varor

38

3.3

Export och import av varor

38

3.4

Bytesbalans

40

4.1

Nyckeltal för industrin

42

4.2

Industrins röriiga kostnader, produktpriser, marginaler

per producerad enhet samt brattoöverskottsandel

48

5.1

Importpenetrationskvot för den privato tjänstesektora

och för industrin

55

6.1

Antalet sysselsatto i olika branscher

60

6.2

Produktion och sysselsättning i timmar

61

6.3

Procentuell förändring av arbetskraftsutbudet

62

6.4

Relativ arbetslöshet i olika åldrar

64

6.5     Antal personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder

65

7.1

Timlöner och arbetskraftskostnader

69

8.1

Konsumentpriser

77

8.2

Bidrag till skillnad i KPI-förändring mellan 1994

och 1995

79

9.1      Hushållssektoras disponibla inkomster,

konsumtion och sparande

81

9.2

Hushållens inkomster

82

9.3

Inkomstöverföringar från offentlig sektor till hushåll

84

10.1

Brattoinvesteringar efter näringsgren

91

10.2

Brattoinvesteringar i näringslivet

92

10.3

Offentliga investeringar

95

10.4

Bostodsinvesteringar

98

10.5

Byggnadsverksamhet

101

10.6

Lagervolymförändringar

101

11.1   Förändring av den offentliga sektoms finansiella

sparande

105

11.2

Den offentliga sektoms inkomster och utgifter

107

11.3

Skatter och avgifter

109

11.4

Offentliga sektoms utgifter

111

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.1

208

11.5

Stoten inkl. sjuk-och arbetslöshetsförsäkringama

112    Prop. 1993/94:150

11.6

AUmänna pensionsfonden

113    Bilaga 1.1

11.7

Den kommunala sektoms inkomster och utgifter

115

13.1

Utvecklingen i OECD 1993-1999

135

13.2

Räntor och ECU-index

137

13.3

Produktion, produktivitet och investeringar, årsgenomsnitt 1996-1999

141

13.4

Försörjningsbalansen med vissa nyckeltal enligt altemativet med medelhög tillväxt

142

13.5

Den offenfliga sektoms finanser

147

13.6

Hushållssektoms finanser

151

13.7

Försörjningsbalansen med vissa nyckeltal enligt altemativet med hög tillväxt

156

13.8

Arbetsmarknad

158

13.9

Den offentliga sektoras finanser vid alteraativa tillväxttakter

159

13.10

Hushållssektoras finanser vid alteraativa tillväxter

161

13.11

Försörjningsbalansen med vissa nyckeltol enligt alteraativet med låg tillväxt

164

13.12

Företogssektoras finanser vid alteraativa tillväxter

168

13.13

Brattosparande och bytesbalans vid alteraativa

tillväxter

169

14.1       Finansiell skuldsättning 1993 i den offentliga

sektom

181

15.1        Beräkning av den strakturella löneglidningen 1992

och 1993

196

209

Diagram

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.1

1.1     Produktion i industrin och i övriga ekonomin

3

1.2

BNP, export, privat konsumtion och bratto­investeringar

5

1.3

Brattoinvesteringar samt brattoinvesteringar

exkl. bostäder

10

1.4

BNP och produktivitet i Sverige 1981-1995

12

1.5

Finansiellt sparande i privat och offentlig

sektor samt bytesbalans

13

1.6

Öppet arbetslösa samt personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspoitiska åtgärder 1980-1999

16

1.7

Offenfliga sektoras utgifter och inkomster

17

1.8

Den offenfliga sektoras finansiella nettostäUning

19

2.1

BNP-tillväxt i USA, Japan och västra Tyskland

21

2.2

Inflation, tillverkningsindustrins kapacitets­utnyttjande och långa räntor i USA

27

2.3

Inflation och tillverkningsindustrins kapacitets­utnyttjande i västra Tyskland

29

3.1

Marknadsandel och relativpris för exporten av

bearbetade varor

36

4.1

Industriproduktion och kapacitetsutnyttjande

44

4.2

Industrins arbetskostnad per producerad enhet i

Sverige relativt 14 OECD-länder 1980-1995

46

4.3      Industrins brattomarginal 1980-1995

49

5.1          Arbetade timmar i privat tjänstesektor

52

6.1

Antal varsel och antal nyanmälda lediga platser

57

6.2

Sysselsättning och arbetskraftsutbud

59

6.3

Öppet arbetslösa samt personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

63

7.1

Lönespridningen i Sverige

67

7.2

Nominell timlön inom industrin

72

8.1

Hushållens inflationsförväntningar

76

8.2

Prisutvecklingen i Sverige och OECD

80

9.1

Hushållens förmögenhetskvot

86

9.2

Hushållens skuldkvot

87

9.3

Hushållens förväntningar om ekonomin om

12 månader

88

9.4      Hushållens förväntningar om arbetslösheten

om 12 månader

88

9.5

Privat konsumtion

89

9.6

Hushållens sparkvot

90

10.1   Procentuell förändring av investeringar och

produktion i näringslivet

94

10.2

Antal outhyrda lägenheter resp. antal påbörjade lägenheter

96

10.3

Bostadsinvesteringar

99

10.4

Byggnadsinvesteringar per sektor 1970-1995

100

210

10.5

Lagerstockar i förhållande tUl produktion

102    Prop. 1993/94:150

10.6

BNP-utveckling och lagerbidrag

103    Bilaga 1.1

11.1   Den offentliga sektoras fmansiella sparande

1970-1995

104

11.2   Den offenfliga sektoras finansiella nettoställning

108

12.1

6-månaders Euromarknadsräntor 1989-1994

118

12.2

10-åriga obligationsräntor 1989-1994

119

12.3

Ränteutvecklingen 1989-1994

123

12.4

Kronans depreciering från nov. 1992

124

12.5

Bankeraas kreditförluster och resultat

127

12.6

IntemationeU börsutveckling 1993-1994

128

13.1

Brattonationalprodukt och trend 1985-1995

133

13.2

BNP-tillväxten och dess användning enligt alteraativet

med medelhög tillväxt

139

13.3

BNP-flllväxten och dess användning 1996-1999

139

13.4

Underliggande utbud och reguljär sysselsättning i förhållande till befolkningen 16-64 år, enligt alter­nativet med medelhög tillväxt

145

13.5

Hushållens sparkvot 1980-1999

150

13.6

Brattosparande och bytesbalans 1970-1999

152

13.7

FinansieUt sparande 1970-1999

153

13.8

Investeringar i förhållande till BNP

155

13.9

Underiiggande utbud och reguljär sysselsättning i förhållande till befolkningen 16-64 år, enligt alter­nativet med hög tillväxt

157

13.10

FinansieUt sparande i offenflig sektor 1990-1999

159

13.11

Primärt finansiellt sparande i offentlig sektor

1990-1999

161

13.12

Underliggande utbud och reguljär sysselsättning i förhållande till befolkningen 16-64 år, enligt alter­nativet med låg tillväxt

165

13.13

Bytesbalans 1970-1999

169

13.14

Brattonationalprodukt och trend 1985-1999

171

14.1   Den offentliga sektoras skulder i Sverige och

OECD 1980-1993

174

14.2

Skuldkvotens bestämningsfaktorer

175

14.3

Den offentliga sektoras skuldutveckling vid medel­hög (3 %) tillväxt

183

14.4

Den offenfliga sektoms nettoskuldutveckling i tre

olika tillväxtscenarier

184

14.5                                                         Utvecklingen av skuldkvoten och dess bestämnings­

faktorer i Belgien

188

15.1

Den strakturella löneglidningen

194

15.2

Löne- och sysselsättningsutvecklingen inom

industrins olika delbranscher 1993

195

211

Bilaga 1.2

Långsiktig konsekvenskalkyl för perioden 1994/95 1998/99

1 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. BUaga 1.2-2

Långsiktig konsekvenskalkyl för

BUaga'i'f'''''

perioden 1994/95 - 1998/99

Förord

Den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK:n) som här presenteras visar utgifts- och inkomstutvecklingen under perioden 1994/95 - 1998/99 till följd av redan fettode beslut och gjorda åtoganden. LK:n är således inte någon prognos över den framtida utvecklingen. Dess syfte är att utgöra ett av regeringens underlag vid utformningen av den långsiktiga utgiftsstrategin.

LK:n bestor av tre delar: en huvudtext, ett appendix samt en tobell-bilaga. 1 huvudtexten redovisas en samlad konsekvensberäkning av den offentliga sektorns utgifter och inkomster utifrån tre olika antogandebilder för den ekonomiska utvecklingen. Huvudtexten är uppdelad i separate avsnitt för stetsbudgeten, övriga steten, AP-fonden respektive kommuner­na samt hela offenfliga sektom. 1 avsmtt 4 finns dessutom en redovisning över stotens samlade utgifter på olika områden. I huvudtexten finns, föratom redovisningen av utvecklingen under LK-perioden, i de flesto avsnitt även en redovisning av utvecklingen under perioden 1988/89 -1993/94.

I appendixdelen redovisas utgiftsutvecklingen för respektive departe­ment under LK-perioden. 1 tobellbilagan återfinns sifferanderlaget för texter och diagram.

Framstollningen bygger på material från departementen och myndig­heter Finansdepartementets ekonomiska avdelning svarar för de antoganden om den ekonomiska utvecklingen som ligger till grund för beräkningama. De tre antogandebilderaa redovisas mer utförligt i den reviderade nationalbudgeten, bilaga 1.1 i denna proposition.

LK-beräkningaraa har gjorts på Finansdepartementets budgetovdelning. Departementsekreteraren Karin[REDACTED_EFTERNAMN] har lett den grapp som arbetet fram LK:n. Riksdagsbeslut t.o.m. 13 april 1994 har beaktets. LK-beräkningaraa avslutedes den 19 april 1994.

Innehåll:

p-p- 

1993/94: 150

BUaga 1.2

Långsiktig konsekvenskalkyl för perioden 

1993/94 - 1997/98

Sammanfettning   ............................................ 

1

1   Den långsiktiga konsekvenskalkylen 1994/95-1998/99         

9

1.1

Inledning   ........................................... 

9

1.2

Beräkningsmetod    ............................. 

10

1.3

Samhällsekonomisk bakgrand.............. 

14

2   Stetsbudgetens utveckling............................ 

21

2.1

Budgetsaldot   .................................... 

21

2.2

Stetsbudgetens inkomster 1988/89 - 1998/99   

23

2.2.1        Historisk utveckling 1988/89 - 1993/94

i löpande priser   .......................... 

24

2.2.2        Inkomstutveckling under LK-perioden,

1994/95 - 1998/99..................... 

25

2.2.3............................................ Avgiftsinkomster ftån förvaltnings­

myndigheter ................................ 

29

2.3   Stotsbudgetens utgifter 1988/89 - 1998/99       

30

2.3.1

Historisk utveckling 1988/89- 1993/94        

31

2.3.2

Utgiftsutvecklingen under LK-perioden,

1994/95 - 1998/99..................... 

32

2.3.3

Utgiftsstyrande fektorer................ 

35

2.3.4

Utgiftema fördelade på realekonomiska kategorier    

36

3   Stetens utgifter fördelade på politikområden,

1988/89 - 1998/99.................................... 

41

3.1

Ålderspensioner................................... 

47

3.2

Arbetsmarknadspolitik.......................... 

49

3.3

Sjuk- och arbetsskadeförsäkring m.m.. 

52

3.4

Stetsskuldräntor.................................. 

55

3.5

Bamfemiljer   ...................................... 

57

3.6

Bidrag från steten till kommunsektora.. 

59

3.7

Utbildning och forskning....................... 

62

3.8

Försvar   ............................................ 

66

3.9

Kommunikationer................................ 

68

3.10

Bostodsförsörjning.............................. 

71

3.11

Rättsväsendet inkl. skatt och tull.......... 

73

3.12

Internationellt bistånd........................... 

76

3.13

Invandring   ........................................ 

78

3.14

Vård och omsorg   .............................. 

80

3.15

Närings- och jordbrukspoUtik............... 

82

3.1

Central förvaltning   ............................ 

85      Prop. 1993/94:150

3.2

Fritidsverksamhet och kulttir   ............. 

86      BUaga 1.2

3.3

Övriga utgifter     ................................ 

88

3.4

Utrikesförvaltning och internationell

samverkan.......................................... 

89

3.20

Samhällsplanering och regional utveckling   

92

3.21

Miljöskydd, naturvård och energi    ...... 

94

4  Stetens inkomster och utgifter utanför stetsbudgeten

exkl. AP-fonden under LK-perioden   ............ 

97

4.1

Arbetsmarknadsfonden........................ 

98

4.2

Lönegarantifonden............................... 

99

4.3

Delpensionsfonden............................... 

100

5  Stetens lånebehov och skuld   ..................... 

102

5.1

Stetsskuldens sammansättning    ........ 

102

5.2

Stetsskuldens finansiering   .................. 

103

5.3

Stetsskuldens utveckling under LK-perioden         

105

6

AP-fonden       ............................................ 

108

7

Budgeteffekter av medlemskap i EU.............. 

112

8

Den kommunala sektora.............................. 

114

8.1

Finansiellt sparande under LK-perioden.. 

114

8.2

Inkomster och utgifter år 1994   ......... 

115

8.3

Inkomster........................................... 

116

8.3.1.

Skatteinkomster.......................... 

116

8.3.2.

Stetsbidrag.................................. 

117

8.3.3.

Inkomster under LK-perioden....... 

118

8.4   Utgifter............................................... 

119

8.4.1. Utgifter under LK-perioden......... 

120

8.5   Tillgångar och skulder år 1992.............. 

121

9  Offentliga sektorns finansiella sparande under

LK-perioden    ............................................. 

123

10 Alternativa beräkningar   ............................. 

126

10.1 Alternativ 2 %..................................... 

126

10.1.1.

Samhällsekonomisk bakgrund..... 

126

10.1.2.

Stetsskulden och lånebehovet   .. 

127

10.1.3.

Stetsbudgetens utveckling    ...... 

127

10.1.4.

Övriga steten och AP-fonden   .... 

128

10.1.5.

Kommunsektora........................ 

129

10.1.6.

Offentliga sektorns finansiella sparande ....

130

10.2 Alternativ 4 %..................................... 

130

10.2.1.

Samhällsekonomisk bakgrund..... 

130

10.2.2.

Stotsskulden och lånebehovet   .. 

131

10.2.1.

Stotsbudgetens utveckling   ....... 

131     Prop. 1993/94:150

10.2.2.

Övriga steten och AP-fonden   .... 

133     BUaga 1.2

10.2.3.

Kommunsektom......................... 

133

10.2.4.

Offenfliga sektoras finansiella sparande ....

134

Appendix, departementens verksamhetsområden             

136

Tabellbilaga     ............................................. 

155

Långsiktig konsekvenskalkyl för

BUaga''f'''''

perioden 1994/95 - 1998/99

Sammanfattning

Inledning

Den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK:n) arbetos fram för att utgöra ett av regeringens underlag vid beslut om utformningen av den lång­siktiga utgiftsstrategin. Beräkningarna i LK:n visar bl.a. hur stor del av samhällets resurser som - givet redan fettode beslut och givet vissa an­teganden om den ekonomiska utvecklingen - kommer att tes i anspråk av den offentliga sektora, i förste hand steten, under perioden 1994/95 -1998/99. Syftet med LK:n är att beräkna utgifter och inkomster till följd av redan fettede beslut och gjorda åteganden. LK.n år således inte någon prognos över den framtida utvecklingen.

Beräkningama i LK:n bygger på vissa anteganden om den ekonomiska utvecklingen och om ekonomins funktionssätt. Tre olika scenarier beskrivs i beräkningama. Huvuddelen av textema och beräkningama baseras på det scenario där BNP-tillväxten blir i genomsnitt ca 3 % per år under LK-perioden. Två altemativa scenarier, där BNP-tillväxten antes bli i genomsnitt ca 4 % respektive ca 2 % årligen, beskrivs i avsnittet Altemativa beräkningar De realekonomiska antegandena till alla tre scenariema redovisas i avsnitt 1.3. 1 avsnittet Sammanfettning analyseras alla tre alternativen parallellt.

Antegandena i de tre scenarierna bygger på att Sverige är medlem i EU fr.o.m. 1 januari 1995. Avgiften till EU och andra kostnader/intokter till följd av ett eventuellt medlemskap har emellertid inte tegits med i LK-beräkningama uten beskrivs och utreds i ett särskilt avsnitt. Budgeteffek­ter av ett medlemskap i EU.

Det program för sanering av de offentliga finansema på 81 miljarder kronor fram till år 1998 som regeringen presenterade i den förra kompletteringspropositionen (prop. 1992/93:150) och som riksdagen fettede principbeslut om våren 1993, har i sin heUiet betraktets som ett redan Mint beslut och ingår således i beräkningarna.

Utvecklingen av de offenfliga finansema bestäms i LK-beräkningama av de anteganden som görs om den ekonomiska utvecklingen. Trots de gynnsamma fömtsättningama, särskilt i altemativen med 3 % respektive 4 % tillväxt, blir underskotten fortsatt stora.

Däratöver innebär ett eventuellt EU-medlemskap eu nettobelastning vilken, om den inte finansieras, leder till ett ökat budgetunderskott. Dessa budgeteffekter har inte beaktets i de LK-beräkningar som nu presenteras.

Ett eventuellt icke-medlemskap kan också leda till betydande effekter på de offentliga finansema. Inte heller dette har beaktets i LK-beräk-ningarna.

Den samhällsekonomiska bakgrunden

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2 Den samhällsekonomiska bakgranden skiljer sig åt i de tre olika altemati­ven. Skillnaderna förklaras enbart av inhemska fektorer: hur väl arbets­marknaden fungerar och hur stort förtroendet är för den framtida ekonomiska utvecklingen och den förda politiken (för en fylligare be­skrivning se även den reviderade nationalbudgeten, bilaga 1.1 i denna proposition). De internationella föratsättningama antas vara desamma i alla tre beräkningarna.

I altemativ 2 %, dvs. där BNP beräknas växa med i genomsnitt ca 2 % årligen, fungerar lönebildningen dåligt och förväntningsbilden hos hushåll och företeg präglas av fortsatt osäkerhet. Räntoma förväntes stiga. En svagare produktions- och sysselsättningsökning än i de två andra alteraativen innebär att arbetslösheten ligger kvar på en mycket hög nivå - i slutet av LK-perioden beräknas den öppna arbetslösheten till-sammans med andelen personer som omfettes av arbetsmarknadspolitiska åtgärder ligga på ca 12,5 % av arbetskraften.

I altemativ3 %, däi BNP antes växa med i genomsnitt ca 3 % årligen, är bedömningen av utvecklingen under LK-perioden baserad på ett gradvis ökat förtroende för ekonomin och den ekonomiska politiken, vilket möjliggör en fortsatt nedgång av räntenivåerna. Skuldsaneringspro­cessen i hushåll och företeg beräknas i allt väsenfligt vara avsluted. Även fortsättningsvis kommer tillväxten att vara exportledd. När förtroendet för ekonomin gradvis ökar, stiger näringslivets investeringar och den private konsumtionen. Arbetslösheten fortsätter att fella men beräknas ändå ligga på en för svenska förhållanden hög nivå mot slutet av LK-perioden. Den öppna arbetslösheten och andelen personer i olika åtgärder antes i altemativ 3 % minska från drygt 14 % 1994 till 10 % 1999.

1 altemativ 4 % möjliggör en väl fungerande arbetsmarknad ett större förtroende och bättre framtidsförväntningar utan att inflationsimpiUser uppstår. Dette leder till en snabbare konsumtions- och investering­stillväxt. BNP växer med i genomsnitt 4 % årligen. En kraftigare tillväxt möjliggör en snabbare sysselsättningsuppgång och vid slutet av LK-perioden beräknas 4 % vara öppet arbetslösa och ytterligare 2,5 % omfettes av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Andelen personer utanför den reguljära arbetsmarknaden år 1999 är därmed 3,5 procentenheter lägre i alternativ 4 % än i alternativ 3 %. Altemativ 4 % bygger dessutom på ett implicit antegande om att fortsatte strakturella reformer genomförs som förbättrar ekonomins funktionssätt.

Diagram 1 BfP-utveckIiIlgen under perioden 1980 -1999, alt. 2 %, 3 samt 4 %. Årlig procentuell förändring i 1985 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

1980   1982   1984   1986   1988   1990   1992   1994   1996   1998

(ä//c>7-.Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet ocli Finansdepartementet

Diagram 2 Arbetslösheten* som andel av arbetskraften (%) under perioden 1980 -1999, alt. 2 %, 3 % samt 4 %.

1980    1982    1984   1986   1988    1990    1992    1994   1996   1998

*     Med arbetslöstiet avses summan av öppet arbetslösa octi personer i Icon-junkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Källa: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet octi Finansdepartementet

Offentliga sektoms rinansiella sparande

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

Det firuinsiella sparandet i den konsoliderade offentliga sektom känne­tecknas i alla tre altemativen av fortsatte betydande underskott under hela LK-perioden. Ju högre tillväxten antes vara, desto bättre beräknas inkomstutvecklingen bli och desto lägre blir utgifterna för främst arbets­marknadspolitiska åtgärder och arbetslöshetsunderstöd. 1 samfliga alternativ stiger ränteutgifterna successivt, om än i olika takt. Det försto året i LK-perioden, dvs. 1994/95, beräknas det finansiella sparande­underskottet i den offentliga sektom till knappt 11 % av BNP. I altemativ 2 % respektive altemativ 3 % uppgår det finansiella sparandeunderskottet till ca 6,5 % respektive 4 % budgetåret 1998/99. I dessa två altemativ medför de stora negativa finansieUa sparandet under lågkonjunkturen och LK-perioden att den offenfliga sektoms nettoskuld ökar till 58 % respektive 51 % av BNP i slutet av LK-perioden. Även med de mycket gynnsamma föratsättningar som alternativ 4 % baseras på kommer hela offentliga sektorns utgifter att överstiga inkomstema med 27 miljarder kronor 1998/99. Mätt som andel av BNP förbättras det finansiella sparandeunderskottet i den offenfliga sektora från knappt 11 % 1994/95 till ca 1,5 % 1998/99. Därmed uppgår den offentliga sektoms nettoskuld i altemativ 4 % till 44 % av BNP i slutet av LK-perioden.

Hela LK-perioden kommer sålunda att kännetecknas av fortsatt stora, om än minskande, underskott i det offentliga sparandet. Därmed kommer den finansiella nettoförmögenheten att snabbt försämras. Efter det överhettode läge som rådde i ekonomin vid 1980-talets slut hade den konsoliderade offenfliga sektom en finansiell nettofordran. De stora underskotten under lågkonjunkturen och LK-perioden medför att den offenfliga sektoms nettostollning, dvs. skillnaden mellan tillgångar och skulder, försämras kraftigt som andel av BNP. En försvagning av den offentliga sektoms nettoförmögenhet är inget unikt för Sverige. Den offenfliga sektoms skuldsättning har stigit inom hela OECD-området under den senaste lågkonjunkturen, men utvecklingen är betydligt mer dramatisk i Svergie. Den finansiella bmttoskulden överstiger sedan 1993 genomsnittet för OECD-ländema. Med hänsyn till underskotten i de offentliga finansema under LK-perioden kommer sannolikt också nettoskulden överstiga genomsnittet i OECD. Sveriges relativa position är ännu sämre om hänsyn tes till att den offenfliga sektorns pensionsåte­gande är förhållandevis stora i Sverige.

För de olika delsektorertia ser utvecklingen ut på följande sätt. Be­träffende statens inkomster och utgifter utanför statsbudgeten (exkl. AP-fonden) visar beräkningama i altemativen 2 % och 3 % att det framför allt är Arbetsmarknadsfonden som gär med betydande underskott, vilket är ett resultet av den höga arbetslösheten. I altemativ 4 % antes att arbetslösheten bli lägre, vilket också minskar underskottet.

Trots en gynnsam demografisk utveckling under 1990-tolet kommer allt störte delar av AP-fondens ränteinkomster att tes i anspråk för de löpande pensionsutbetelningariia. Med ett antegande om 2 % tillväxt beräknas AP-fondens finansiella sparande bli ca 7,7 mUjarder kronor under LK-

Statens lånebehov samt skuld

I altemativen 2 % och 3 % ökar statsskulden snabbare än i altemativ 4   %.  Stetsskuldens genomsnittliga procentuella ökning är för LK-perioden i altemativ 2 % ca 11 % per år. Den totela skulden beräknas uppgå till ca 108,5 % av BNP 1998/99 (skuldkvoten).

Motsvarande skuldökningstel för altemativ 3 % är ca 9 % samt skuldkvoten 100 % av BNP. För altemativ 4 % ökar stetskulden med 7,5 % årligen och vid slutet av LK-perioden uppgår skulden till 94,5 % av BNP. Det är därmed endast i altemativ 4 % som skuldkvoten inte beräknas stiga under hela LK-perioden. Dette förklaras fiamför allt av en högre tillväxttekt i altemativ 4 % som genererar lägre underskott i stotsbudgeten men också av att den lägre arbetslösheten gör att under­skotten i Arbetsmarknadsfonden blir lägre i altemativ 4 %.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

Diagram 3 Utvecklingen av stotsskulden under LK-perioden, alt. 2 

samt 4 %. Miljarder kronor i löpande priser.

b, 3

95/96

96/97

2% alt C3l3%alt

Källa: Finansdepartementet

Lånebehovet är högst i altemativ 2 % och lägst i altemativ 4 %. I alternativ 2 % är det årliga nyupplåningsbehovet i stort sett oförändrat under LK-perioden och beräknas uppgå till 168 miljarder kronor 1998/99. I altemativ 3 % minskar nyupplåningsbehovet tmder perioden och uppgår 1998/99 till ca 100 miljarder kronor 1 alternativ 4 % minskar nyupplåningsbehovet i en snabbare takt imder hela perioden. Budgetåret 1998/99 uppgår således lånebehovet i altemativ 4 % till ca 70 miljarder kronor Orsakema är att tillväxten är högre och budgetunderskotten således lägre i både altemativ 3 % och altemativ 4 %, jämfört med altemativ 2 %. Även underskottet i Arbetsmarknadsfonden, vars storlek är en funktion av arbetslöshetens utveckling, påverkar lånebehovet. Som tidigare nämnt antes i altemativ 2  % den öppna arbetslösheten och

perioden sisto år  Altemativ 2   %  skiljer sig väsentligt från såväl    Prop. 1993/94:150

altemativ 3   %  som 4  %.  Den primära förklaringen tUl det höga    BUaga 1.2

finansiella sparandet i altemativ 1 % är att det i dette altemativ antes

högre realräntor än i de andra två alternativen. Dette antegande leder till

att AP-fondens ränteinkomster är kraftigt högre än i de två andra

altemativen. I altemativ 3  % beräknas det finansiella sparandet bli

negativt, motsvarande ca - 1,6 miljarder kronor LK-periodens siste år

Avgiftsinkomstema beräknas i samtliga altemativ finansiera ca 76 % av

de totela ATP-utgiftema 1994/95, medan resterande del finansieras med

fondens kapitolavkastning. Med ett negativt finansiellt sparande i slutet

av LK-perioden innebär det att fr.o.m. sekelskiftet beräknas fondkapitolet

i alternativ 3 % finansiera de löpande ATP-utgiftema. I alternativ 4 %

beräknas AP-fondens negativa finansiella sparande bli aningen sämre

under LK-periodens sisto år än i alternativ 3 %, dvs. ca - 2 miljarder

kronor En parlamentorisk arbetsgmpp har nyligen lämnat ett betänkande

med förslag till reformerat pensionssystem. Någon proposition har ännu

inte lämnats i detto ärende. Den parlamentoriska arbetsgmppens förslag

har inte beaktots i LK-beräkningama.

Budgetoret 1993/94 beräknas kommunemas finansiella sparande i samtliga alteraativ uppgå till 22 miljarder kronor Beräkningama för perioden bygger på de mål om realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion som uttolades i förra årets reviderade finansplan. Det stora sparandet budgetoret 1993/94 förklaras till störste delen av den ned­växling av pris- och löneökningstekten som skett de senare åren i kombination med ökade skatteintokter till följd av den tvååriga efter­släpningen i det gamla systemet för utbetelning av kommunalskattemedel. Budgetoret 1994/95 beräknas det finansiella sparandet uppgå till 5 miljarder kronor när de tillfälliga effekter som förstorkt sektoms finanser under åren 1992 och 1993 uteblir

I altemativ 2 % uppvisar kommunsektom ett finansiellt sparande på 1 miljard kronor 1995/96. I detto altemativ ligger sparandet på mellan 1 och 19 miljarder kronor under LK-perioden. I altemativ 3 % försämras kommunemas finansiella sparande under 1995/96, men är fortferande positivt och något högre än i altemativ 2 %. Under resten av LK-perioden uppvisar kommunsektora ett positivt finansiellt sparande i detto alternativ på mellan 7 och 21 miljarder kronor I altemativ 4 % uppvisar kommunsektora ett finansiellt sparande på 3 miljarder kronor 1995/96. Under resten av LK-perioden ligger det finansiella sparandet i detto alternativ mellan 11 och 30 miljarder kronor Det är framför allt mellan åren 1996 och 1998 som det eidigt beräkningama sker en kraftig förstorkning av det finansiella sparandet i alla alternativen. Till stor del förklaras förbättringen av skatteinkomsternas positiva utveckling samtidigt som kommunerna anpassar konsumtionen till det skattefinansierade utrymmet.

andelen personer som omfettes av åtgärder uppgår totelt till ca 12,5 %    Prop. 1993/94:150 i slutet av LK-perioden medan den i alteraativ 3 % beräknas till ca 10 %.    BUaga 1.2 1 alternativ 4 % är motsvarande nivå ca 6,5 % budgetoret 1998/99.

Diagram 4 Utvecklingen av lånebehovet under LK-perioden, alt. 2 %, 3 % samt 4 %. Miljarder kronor i löpande priser.

94/95

95/96

96/97

97/98

n 2% alt B 3% alt 0 4% alt

98/99

Källa: Finansdepartementet

Statsbudgetens utveckling

Sammanteget innebär inkomst- och utgiftsutvecklingen att statsbudgetens saldo i alternativ 2 % visar ett underskott på ca 131 miljarder kronor siste året i LK-perioden. Motsvarande nivå på underskottet beräknas för alteraativ 3 % till ca 84 miljarder kronor samt till knappt 63 miljarder kronor i alternativ 4 % .

Att underskottet i alternativ 2 % är större än i alternativ 3 % beror i huvudsak på att räntenivån i altemativ 2 % är högre, vilket leder till högre stetsskuldsräntor och lägre tillväxt och därmed också till lägre skatteinkomster Vidare antes att arbetslösheten i dette altemativ ligger kvar på en högre nivå under hela LK-perioden jämfört med altemativ 3 %, vilket i sin tur leder till stora utgifter för arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Skillnaden mellan altemativ 3 % och altemativ 4 % förklaras till störsto delen av en högre tillväxt och högre sysselsättning som genererar högre skatteinkomster, samt att den lägre arbetslösheten leder till att utgiftema för arbetsmarknadspolitiska åtgärder är lägre i alternativ 4 %.

Diagram 5 Utvecklingen av statsbudgetens saldo under LK-perioden, ak. 2 %,     Prop. 1993/94:150

3 % samt 4 %. Miljarder kronor i löpande priser.

BUaga 1.2

94/95

95/96

96/97

97/98

ra 2% alt EU 3% alt H 4% alt

98/99

Källa: Finansdepartementet

1   Den långsiktiga konsekvenskalkylen

Pop. 1993/94:150

1994/95 - 1998/99

BUaga 1.2

1.1   Inledning

Den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK:n) är avsedd att utgöra ett av regeringens underlag inför beslut om utformningen av en långsiktig utgiftsstrategi. Beräkningama i den långsiktiga konsekvenskalkylen visar bl.a. hur stor del av samhällets resurser som - givet redan fettode beslut och givet en viss ekonomisk utveckling - kommer att tos i anspråk av eller fördelas av stoten och övriga delar av den offentliga sektora under perioden 1994/95 -1998/99.

Det bör understrykas att beräkningama inte är en prognos. De är en framskrivning av den offentliga sektoms finanser givet att inga ytterligare ekonomisk-politiska beslut fettes under den kommande femårsperioden. Kalkylen ger därmed inte en fullstendig och realistisk bild av den offentliga sektoras förväntede finansiella utveckling, uten är istollet tonkt att tjäna som utgångspunkt för kommande prioriteringar och beslut.

Beräkningarna i den långsiktiga konsekvenskalkylen bygger på vissa anteganden om den ekonomiska utvecklingen och om ekonomins funktionssätt. Tre olika scenarier har använts i beräkningarna. Avsnitt 2 till 9 samt beräkningaraa i appendix baseras på det scenario där BNP-tillväxten antes bli i genomsnitt ca 3 % per år 1 sammanfettningen, avsnitt 1, ansnitt 10 och i tobellbilagan behandlas alla tre alternativ. An­tegandena för alla tre scenarier redovisas mer utförligt i avsnitt 1.3.

I avsnitt 2 till 9 behandlas först stetsbudgeten. Beräkningar av bud­getsaldo redovisas för femårsperioden, och dessutom redovisas motsva­rande utfell för en period fem år bakåt i tiden. Därefter följer en genom­gång av stotens samlade utgifter fördelade på olika politikområden samt ett avsnitt om de stotiiga fondema utonför budgeten. Beräkningar av lånebehov och stetsskuld följs därefter av ett avsnitt om AP-fondens utgifter och inkomster Budgeteffekter av ett eventuellt EU-medlemskap behandlas därefter i ett separat kapitel. Sedan följer ett avsnitt om den kommunala sektoras finanser och ett om hela den offentliga sektorns finansiella sparande. Slufligen presenteras avsnittet alternativa be­räkningar 1 appendix redovisas hur utgiftema för respektive departement utvecklas under perioden samt vilka fektorer sorn huvudsakligen styr denna utveckling. Under rabriken Alternativa beräkningar och i samman­fettningen redovisas effekterna på den offentliga sektoms finanser av de tre alternativa antegandebilderna för den ekonomiska utvecklingen. Sist återfinns en tebellbilaga där underlagen till samfliga diagram redovisas.

1.2  Beräkningsmetod

Prop- 1993/94:150

BUaga 1.2

Utgifter

Utgångspunkten är att beräkna utgifter till följd av redcm fattade beslut och gjorda åtaganden. En konsekvens av denna beräkningsmetod är att många anslag antes utgå med realt oförändrade belopp under perioden.

Transfereringarna beräknas utvecklas i enlighet med de anteganden som görs om volymförändringar För dessa anslag har den demografiska utvecklingen stor betydelse, t.ex. antelet födda bam och antelet pension­ärer

På liknande sätt är utgifteraa för arbetsmarknadspolitik helt beroende av vilka anteganden som görs om arbetslöshets- och sysselsättningsut­vecklingen. Antalet personer som omfettes av arbetsmarknadspolitiska åtgärder beräknas i de tre scenarierna minska snabbare än den öppna arbetslösheten under perioden i enlighet med beräkningama i den reviderade nationalbudgeten.

Under utgiftsposten tillkommande utgiftsbehov nettoredovisas sådana inkomst- och utgiftsförändringar, som inte kan redovisas under anslag eller inkomsttitel.

Beräkningen av stetsskuldräntor baseras på den antegna ränteutveck­lingen för hela LK-perioden. Nettoupplåningen i utlandet minskar under perioden och är lika med noll budgetoret 1998/99. Uppräkningen av utgiftema från feste till löpande priser har gjorts enligt de anteganden om pris- och löneutvecklingen som redovisas i tebell 1.2.

Inkomster

Inkomstberäkningarna baseras på Riksrevisionsverkets (RRV) beräkningar med utgångspunkt i den ekonomiska utveckling som redovisas i tebell 1.2.

På stetsbudgetens inkomstsida redovisas i vanliga fell 85 % av utgiftema för sjukförsäkringen (inklusive föräldraförsäkringen) samt de totela utgiftema för arbetsskadeförsäkringen. Dessa utgifter redovisas i den långsiktiga konsekvenskalkylen genomgående på utgiftssidan vilket leder till att inkomstema brattoredovisas om inget annat anges. Till följd av denna brattoredovisning stiger både inkorast- och utgiftsnivån. Korrigeringen påverkar dock inte budgetsaldot. Inkomstutvecklingen påverkas i hög grad av de ekonomiska beräkningsföratsättningama. En hög nominell pris- och löneökningstekt, ökat bmttodriftsöverskott och en hög privat konsumtion ökar skatteinkomstema till stetsbudgeten.

Inkomstgränsen över vilken fysiska personer måste betela inkomstskatt är reallöneskyddad med konsumentprisindex plus två procentenheter med undanteg för 1993 och 1994 då reallöneskyddet tiUfälligt är bortteget.

10

Speciella beräkningsförutsättningar

i

Prop. 1993/94:150

I

.      BUaga 1.2

Utgångspunkten för LK:n är, som tidigare nämnts,' att beräkna utgifter

och inkomster till följd av redan fettede beslut och gjorda åteganden. I

vissa fell kan det dock vara svårt att avgöra vad som är att anse som ett

fettet beslut. Exempelvis föratsätts i normalfeUet ätt utgifter för flerår-

sprogram upphör allt efter som att programmen löper ut. På följande

punkter bör det därför särskilt poängteras vilka förutsättningar som gällt

vid beräkningarna och vilka tolkningar som gjorts av fettede beslut och

gjorda åteganden:

i

-

Antegandena om den ekonomiska utveckling som ligger till grand för beräkningarna, är gjorda med fömtsättningen att Sverige är medlem i EU från den 1 januari 1995. Avgiften till EUjoch andra kostnader/ intekter till följd av ett eventuellt medlemskap' ingår däremot inte i kalkylema.

I

-

Det programm för sanering av stetsfinansema som riksdagen fettede beslut om våren 1993 och som skall genomföras under perioden 1993/94 -1998/99 (Prop. 1992/93:150) betraktas i sin heUiet som ett redan fettot beslut.

I

I de fell konkrete beslut finns om förändringar i skatteregler eller utgiftsnivåer har dessa lagts in under inkomsttiflar respektive utgifts­anslag. De besparingar inom saneringsprogrammet som är beslutede av regeringen och som påverkar hela offentliga sektoms finansiella sparande är: tendvård 0,5 miljarder kronor, läkemedel 0,3 miljarder kronor, minskad arbetslöshetsersättning 7 miljarder, sänkt ersättmng i för­äldrarförsäkringen 0,9 miljarder kronor samt indexering av punktskatter vilket beräknas ge ca 6,9 miljarder kronor under LK-periodens siste år, beräknat i 1994/95 års prisnivå. Besparingar i Arbetsmarknadsfonden slår negativt på stotsbudgeten då egenavgiften som införs i A-kassan är avdragsgill. Dette leder till minskade skatteinkomster med ca 5 miljarder kronor samtidigt som det finansiella sparandet i Arbetsmarknadsfonden förbättras till följd av besparingama med ca 12 miljarder kronor

1 de fell regeringen inte har lagt fram konkrete förslag har de planerade

budgetförstorkningama, oavsett om de ligger på inkomst- eller ut­

giftssidan, lagts under posten tillkommande utgiftsbehov och redovisas

därmed i sin heUiet på utgiftssidan.

!

För att uppnå målsättningen i saneringsprogrammet om realt oför­ändrade utgifter för stetiig konsumtion, har en neddragning lagts in i tillkommande utgiftsbehov.

För att tocka även de delar av saneringsprogrammet som berör fonder utenför stetsbudgeten, t.ex. AP-fonden har en neddragning av den totala offenfliga sektom gjorts enligt den uppdelning' som publicerades i kompletteringspropositionen 1993. Besparingama på arbetsmarknads­området beräknas enligt samma proposition, totalt till ca 10 miljarder kronor för 1998/99. Motsvarande besparingar inom pensionsområdet beräknas för samma år uppgå till ca 13  miljarderj kronor

2 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

'

11

I övrigt gäller följande för beräkningaraa under LK-perioden:

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2 Utgiftssidan;

-

Utgifterna på stetsbudgeten redovisas bratto, dvs. de inkluderar även utgifter som redovisas på budgetens inkomstsida, om inget annat anges.

-

Beräkningaraa redovisade i feste priser är i 1994/95 års prisnivå om inget annat anges.

-

Infrastmktursatsningar på vägar och järnvägar fortgår enligt en principbesluted ram t.o.m. 1996/97. För de två återstoende åren antes att riksdagen fetter nytt rambeslut. Investeringama trappas successivt ner

-

Inga ytterligare utgifter utöver redan beslutode är beräknade för insatser i den finansiella sektom.

-

En förväntod nedgång i arbetslösheten under perioden antos medföra en minskning av resursema för arbetsmarknadspolitiska åtgärden Be­räkningama avseende Arbetsmarknadsfonden överensstämmer med denna utveckling.

-

Bambidragen och andra anslag som inte är värdesäkrade har inte räknats upp med prisutvecklingen.

-

Bistondsramen beräknas vara med nominellt oförändrad under beräkningsperioden. (Se även den reviderade finansplanen avsnitt 6.2)

-

Medel för insatser i Östeuropa upphör 1995/96 till följd av att gällande beslut inte sträcker sig över hela LK-perioden. (Se även den reviderade finansplanen avsmtt 6.2).

-

Antolet asylsökande antes bli 15 000 under 1994/95. Under perioden 1995/96 till 1998/99 baseras beräkningarna på antegandet att antolet asylsökande blir 20 000 personer per budgetor. Antolet personer som beräkna.s få permanent uppehållstillstånd och kommunplacering under 1994/95 är 50 000 - 55 000.

-

Fastprisberäkning av anslag vars utveckling är beroende av ränteni­vån har erhållits genom att deflatera beräkningarna i löpande pris med KPI.

-

Sjuktolet beräknas niinska från 13 dagar år 1994 till 11,2 dagar för år 1999.

-

Räntebidragen för ny- och ombyggander av bostoder har beräknats utifrån fellande räntenivåer under LK-perioden. 1 beräkningsfömt­sättningama ingår även effekter av fettode beslut beträffende minskade räntebidrag och av ett reformerat räntebidragssystem.

-

Åtgärder som låg i de mellan regeringen och socialdemokratema överenskomna krispaketen hösten 1992 men som riksdagen inte fettot beslut om, ligger inte med i beräkningama.

-

De generella stetsbidragen till kommunsektom antes vara nominellt oförändrade under hela perioden.

12

Inkomstsidan:

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

-    Inkomstema redovisas bratto och i löpande priser om inget annat

anges.

-                                                 Indexeringen av punktskattema, dvs. uppräkningen av skattesatsen

med inflationen, som beslutedes av riksdagen våren 1994 och som

utgör en del av regeringens saneringsprograrii, upphör enligt pro­

positionen 1998. Därefter beräknas att skatten.tes ut med det belopp

som gällde vid utgången av 1998. De punktskatter som inte regleras

i ovan nämnda proposition har inte räknats upp med hänsyn till in­

flationen.

.

-

Kommunalskattesatsen som använts vid beräkningarna feststelldes i december 1993 till 31,0533 %. Denna skattesats har sedan använts för hela beräkningsperioden.

!

-

En bedömning av festighetemas värde samt de texeringar som sker under perioden är inlagda i beräkningama. Den rullande taxering på festighetsskatten, som har aviserats men inte beslutets, ingår således inte i inkomstberäkningen. Saneringsprogrammets besparing på fes­tighetsskatten ligger med som en neddragning av tUlkommande utgiftsbehov och redovisas därmed på utgiftssidan.

-    Inkomster från evenmella försäljningar av stetliga företeg ingår inte,

med undanteg för Pharmacia, i beräkningaraa.

13

1.3  Samhällsekonomisk bakgrund

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

Den samhällsekonomiska bakgranden och de tre alteraativ som använts i LK-beräkningaraa är hämtede från de medelfristiga kalkylerna i den reviderade nationalbudgeten (bilaga 1.1 i denna proposition). Skillnaden mellan de tre olika altemativen förklaras enbart av inhemska fektorer, framför allt hur väl arbetsmarknaden fungerar. De internationella föratsättningama antas vara desamma, liksom den inhemska utvecklingen i utgångsläget. I alternativet med medeUiög tillväxt är beskrivningen av hur den svenska ekonomin antes fungera mer utförlig. Denna beskrivning är till viss del också giltig för de två alternativa tillväxtscenarios som presenteras i dette kapitel.

Den offentliga sektoms finansiella utveckling bestäms dels av olika politiska beslut om inkomster och utgifter, dels av den samhällsekonomis­ka utvecklingen och slutligen av demografiska fektorer

Såväl inkomster som utgifter är avhängiga den ekonomiska aktiviteten. Ju högre tillväxten är, desto högre blir också skatteinkomster­na. De viktigaste skattebaserna är lönesumman, som påverkas av löne-och sysselsättningsutvecklingen, och den privato konsumtionen. Tillväx­tens sammansättning är därför också av betydelse för skatteintoktema. På kort sikt innebär en större del löner och privat konsumtion i BNP ökade skatteinkomster. Samtidigt medför dette att vinstendelen reduceras, vilket kan begränsa investeringarna och därmed den framtida tillväxten.

De offenfliga utgifterna exkl. räntor följer till stor del aktivitets­utvecklingen i ekonomin. En hög tUlväxt medför - via ökad sysselsättmng - att utgifter för t.ex. arbetsmarknadspolitiska åtgärder och arbetslöshets­understöd minskar. De offentliga utgiftema påverkar i sin tur efterfrågan i ekonomin. På kort sikt leder ökade offentliga utgifter till en högre efterfrågan och, om det finns ledig kapacitet i ekonomin, till en högre produktion. Ökade utgifter tenderar å andra sidan, i dagsläget med stora offentliga underskott, att trots ledig kapacitet ökar inte den samlade produktionen då räntenivån drivs upp, vilket hämmar tillväxten. På längre sikt påverkas tillväxten främst av produktivitetens utveckling.

Internationella förutsättningar

Den intemationella ekonomin kännetecknades 1993 av att de stora industriländema befenn sig i vitt skilda konjunkturfeser Uppgången leddes av USA och de övriga Anglosaxiska ländema, medan utvecklingen inom Kontinenteleuropa stebiliserades. I Japan väntes en fortsatt försämring av det ekonomiska läget 1994. Tillväxten inom OECD området beräknas till ca 2 % 1994 för att sedan tillte något. Under andra hälften av 1990-talet beräknas den internationella utvecklingen bli gynnsam. Då har de kontraktiva effekterna av de finansiella obalanserna till störste delen ebbat ut. Finanspolitiken i flertalet OECD-länder kommer dock att vara inrikted på budgetkonsolidering på medellång sikt.

14

vilket kommer att vara en restriktion för tillväxten. Avregleringar och en    Prop. 1993/94:150

ökad integration bör ändå möjliggöra en BNP-tiUyäxt på i genomsmtt     BUaga 1.2

3 % per år under 1995-1999 inom OECD-område;t. Marknadstillväxten

beräknas öka med i genomsnitt drygt 6 % per år under LK-perioden. En

fortsatt prioritering av prisstebilitet fömtses, varför KPI bedöms öka med

ca 3 % per år.

i

Den interaationella utvecklingen kan komma att bli avsevärt svagare

om spänningarna mellan handelsblocken tillter,: med en ökad pro­

tektionism som följd. Det kan heller inte utesliites att de olika an­

passningsprocesser som pågår i många länder blir mer utdragna än vad

som beräknats. En fortsatt relativt hög realränte j främst Kontinenfal-

europa kan också komma att bromsa återhämtningen i förtid. Å andra

sidan kan handeln komma att öka kraftigare. Dels kan de positiva

effekterna från exempelvis GATT och EES-avtelet;ha underskattets, dels

kan de snabbt växande ekonomierna i Sydostesien få en ökande betydelse

för Västeuropa.

i

Utgångsläget

! Överhettningen i Sverige under 1980-tolets andra hälft drev upp kost­nadsläget och urholkade konkurrenskraften. När den internationella tillväxten dämpades drabbades den svenska exporten genom såväl en oförmånlig produkt- som ländersammansättning. | Efter hand övergick kostnadskrisen till en efterfrågekris när den inheinska efterfrågan föll. Skattereformens ändrade avdragsmöjligheter, nedväxlingen av inflations­tokten uten motsvarande nedgång i de nominella räntorna, tillgångs-marknadernas kollaps och ett försvagat arbetsmarknadsläge resulterade i en kraftig ökning av hushållssparandet. Hushållens sparkvot steg från - 5 % av den disponibla inkomsten 1989 till drygt 7 % 1993, vilket ledde till ett fell för den private konsumtionen. En liknande skuldsaneringspro­cess har skett inom företegen, vilket påtogligt dämpat investeringsviljan. Lågkonjunkturen medförde ett kraftigt omvandlingstryck i näringslivet. Omfettende rationaliseringar har lett till en sterk produktivitetsutveckling. Dette har tillsammans med sänkte arbetsgivaravgifter och den kraftiga deprecieringen av den svenska kronan markant förbättrat konkurrenskraf­ten. Den relativa enhetsarbetskostnaden, som är ett jämförande mått på konstnadsutvecklingen inom den svenska industrin och dess konkurrenter, sjönk med drygt 25 % 1993. Utvecklingen av ekonomin under 1993 kännetecknades av två parallella, mycket olikartade tendenser. Den konkurtensutsatte sektora expanderade, medan den skyddade sektora pressades tillbaka av den svaga inhemska efterfrågan. Exporten ökade mycket kraftigt under det andra halvåret 1993, samtidigt som en viss StebiUsering av den inhemska efterfrågan kunde skönjas.

Den svenska ekonomin verkar därmed definitivt ha passerat sitt bottenläge efter den djupaste lågkonjunkturen under efterkrigstiden. BNP-nivån var 5 % lägre 1993 än 1990. Nedgången i den svenska ekonomin har varit betydligt djupare än i de allra fleste andra länder.

:

15

Under 1994 antes en fortsatt kraftig exportuppgång medföra att BNP    Prop. 1993/94:150 ökar med drygt 2 %. När även den inhemska efterfrågan börjar öka    BUaga 1.2 stiger tillväxten till 3  %  1995.  Även om ekonomin återhämter sig kommer utvecklingen under återstoden av 1990-talet att präglas av under­skotten i de offentliga finanserna och obalansen på arbetsmarknaden.

Arbetsmarknadens funktionsförmåga är avgörande för utvecklingen under LK-perioden

I varje prognos över 1990-telets svenska ekonomi kommer bedömningar om arbetsmarknadens flexibilitet att vara avgörande för vilken tillväxt som nås. Vissa perioder under 1970- och 1980-telen erhölls samtidigt relativ god tillväxt och låg arbetslöshet. Sverige har ansetts ha en hög grad av reallöneflexibilitet, dvs. reallönerna har varit mycket känsliga för förändringar i arbetsmarknadsläget. Under den senaste lågkonjunkturen har synen på lönebildningen i viss mån ändrats. Trots den dramatiska försvagningen av arbetsmarknadsläget har löneökningstekten tilltogit 1993. Det kan, till en mindre del, förklaras av stotistiska effekter som uppstor när sysselsättningens sammansättning ändras kraftigt. Utveck­lingen måste trots dette uppfettos som oroväckande.

Internationella erferenheter från 1980-tolet i Europa indikerar att arbetslösheten är trögrörlig, vilket innebär att den tenderar att festna på en hög nivå även när konjunkturläget förbättras. Om utvecklingen skall se annorlunda ut i Sverige stoller det höga krav på löneflexibilitet och att arbetskraftens kompetens upprätthålls. Det fektum att Sverige nu har en rörlig växelkurs och en låg inflationstokt iimebär delvis nya villkor att to hänsyn till vid lönebildningen. Lönebildningen har tidigare kännetecknats av nominallönestelheter nedåt (få nominella lönesänkningar), vilket riskerar att försvåra önskvärda relativlönejusteringar Kompetensen hos de arbetslösa kan upprätthållas genom omfettningen av och inriktningen på en aktiv arbetsmarknadspolitik i Sverige.

Skillnaden mellan de tre realekonomiska scenarios som LK-beräk­ningaraa baseras på förklaras främst av antoganden om hur väl arbets­marknaden fungerar.

I alteraativ 2 % antes en bristende löneflexibilitet. Löneökningstekten tillter under perioden, trots en bestoende mycket hög arbetslöshet. Det förklaras av att s.k. insiders inflytonde över lönebildningen ökar, vilket drabbar de som stor utonför den reguljära sysselsättningen. Lönema drivs upp så högt att efterfrågan på arbetskraft begränsas påtogligt. Lönebild­ningen kommer i alternativ 2 % också till stor del känntetecknas av kompensationstonkande, varför löneföljsamheten mellan olika sektorer stiger Nedgången i arbetslöshet blir ytterst begränsad.

Utvecklingen kan dock bli en annan. I altemativet med medelhög tillväxt antes att en viss löneflexibilitet råder Det finns fortferande inslag av nominallönesteUieter nedåt och en viss löneföljsamhet mellan sektorer Efterfrågan på arbetskraft stiger med 270 000 personer under 1990-telets andra hälft. Nedgången i arbetslösheten begränsas dock av att arbets­lo

kraften ökan Utbudsuppgången förklaras dels av att aUt fler anser det    Prop. 1993/94:150

mödan värt att söka arbete, dels av att de utbildhingsinriktede arbets-    BUaga 1.2

marknadspolitiska åtgärder där deltegama inte inräknats i arbetskraften

dras ned successivt.

!

Om anpassningarna till en låg inflationstokt hos ekonomins alla aktörer

går fortare och en mycket hög grad av reallöneflexibilitet råder kan

lönebildningen komma att te en tredje, gynnsammare bana. Förtroendet

för den framtida ekonomiska utvecklingen förbättras därmed avsevärt. I

altemativ 4 % beskrivs den ekonomiska utvecklingen i en situation då

arbetsmarknaden är mer flexibel, där inga tendenser till flaskhalsar eller

alltför höga löneökningar etc. uppston Alternativ 4 % baseras på ett

antegande om den ekonomiska poHtik som kommer att föras, dvs.

fortsatte stmkurella reformer krävs för att möjliggöra en sådan ut­

veckling,

i

Utvecklingen under LK-perioden enligt alternativ 2 %

I altemativ 2 % tillter, som nämnts ovan, löneökningstekten under perioden trots den höga nivån på arbetslösheten. I dette altemativ med en dåligt fungerande arbetsmarknad präglas hushållens och företegens förväntningar av en fortsatt osäkerhet. Förtroendet för den ekonomiska politiken försämras, vilket resulterar i stigande räntor under LK-perioden. Därmed bromsas återhämtningen i ekonomin i förtid. En större osäkerhet hämmar investeringsutvecklingen ytterligare. Sparbenägenheten är fortsatt hög hos hushållen i ett historiskt perspektiv, vilket begränsar utvecklingen av den private konsumtionen. Den samlade tillväxten uppgår till 2 % i genomsnitt per ån

Produktionsökningen generar en viss uppgång il efterfrågan på arbets­

kraft. Sysselsättningen stiger med ca 0,5 % i genomsnitt per ån Den

svaga sysselsättningsökningen imiebär att arbetslösheten festnar på en

mycket hög nivå - trots att BNP växer med ca 2 ,% i genomsnitt under

sex år i följd. Ar 1999 är den öppna arbetslösheten tillsammans med

andelen personer i åtgärder ca 12,5 % av arbetskraften. Utöver en sämre

fungerande arbetsmarknad förklaras den svagare utvecklingen av

arbetsmarknadsläget i alternativ 2 % av att en större del av produktions­

ökningen sker inom industrin, som med en högre genomsnittlig pro­

duktivitet än övriga ekonomin begränsar behovet av att öka sysselsätt­

ningen.

'

17

Tabell 1.1 Nyckeltal över den ekonomiska utvecklingen 1993 -1999 i alt. 2

Procentuell förändring

från föregående år

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

BNP, volym

-2,1

2,4

3,0

3,1

2,3

1,6

1,0

Export, volym

7,2

10,0

8,0

7,6

6,5

6,0

5,5

Timlön

3,9

3,0

3,3

5,1

5,7

5,7

6,0

Utbetald lönesumma

-1,5

3,0

4,3

6,3

6,1

5,7

5,7

KPI (årsgenomsnitt)

4,7

1,6

2,7

3,7

3,5

3,2

3,3

Arbetslöshet, nivå

8,2

8,0

7.2

6.9

6,8

6,8

6,7

Arbetsmarknads-

politiska åtgärder, nivå

4,3

6,2

6,2

6,1

6,1

6,0

5,9

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Källa: Finansdepartementet

Utvecklingen under LK-perioden enligt alternativ 3 %

Komplexiteten i ekonomin och de olika processer som pågår parallellt gör varje bedömning av den medelfristiga utvecklingen mycket osäker Bedömningen av utvecklingen 1996 - 1999 i altemativ 3 % är baserad på en relativt väl fungerande arbetsmarknad som medför ett ökat förtroende för ekonomin liksom för den ekonomiska politiken. Dette möjliggör en viss nedgång av räntenivåema. Skuldsaneringsprocessen beräknas i allt väsentligt vara avklarad. Osäkerheten om den framtida utvecklingen kommer att avte hos såväl hushåll som företeg. En flytande växelkurs för dock in ytterligare ett osäkerhetsmoment i bedömningen. Den svenska kronan antes fortsatte att apprecieras, i takt med att förtroendet för låginflationspolitiken befästs. Även fortsättningsvis kommer tillväxten vara exportledd. Den svenska exportindustrin kommer emellertid inte kunna fortsätto att vinna marknadsandelar i samma utsträckning, men en god internationell efterfrågan bäddar för en gynnsam exportutveckling. När förtroende för ekonomin gradvis ökar, stiger åter näringslivets in­vesteringar och den privato konsumtionen. Den offentliga sektoms finansiella situation kommer att lägga en kraftig restriktion på den offentliga konsumtionens utveckling under hela perioden. Sammantoget beräknas BNP stiga med i genomsnitt 3 % per ån Inflationstokten uppgår till ca 3 % per år. Då förväntos ändrade indirekto skatter och sub­ventioner bidra till KPl-utvecklingen med 0,6 procentenheter per år. Arbetslösheten fortsätter att fella, men kommer ändå att ligga på en för svenska förhållanden mycket hög nivå mot slutet av perioden. Summan av öppet arbetslösa och deltogare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar från drygt 14 % 1994 tiU 10 % 1999.

18

Tibell 1.2 Nyckeltal över den ekonomiska utvecklingen 1993 -1999 i alt. 3 %

Procentuell förändring

från föregående år

1993

1994

1995

1996

;1997

1998

1999

BNP, volym

-2.1

2.4

3,0

3,9

3,4

2,6

2,2

Export, volym

7,2

10,0

8,0

8,0

;7,2

6,7

6,3

Timlön

3,9

3.0

3,3

3,6

i 3,9

4,1

4,6

Utbetald lönesumma

-1,5

3,0

4,3

5,6

i 5,6

5,3

5,7

KPI (årsgenomsnitt)

4,7

1,6

2,7

3,0

,'3,2

3,1

3,3

Arbetslöshet, nivå

8,2

8,0

7,2

6,5

'6,1

5,8

5,5

Arbetsmarknads-

politiska åtgärder, nivå

4,3

6,2

6,2

5,9

5,4

4,9

4,6

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Källa: Finansdepartementet

!

En genomsnitflig tillväxt på 3 % per år är fiillt realistisk, sett från ekonomins produktionssida. Det finns extremt gott om ledig kapacitet i ekonomin i utgångsläget. Anpassningar till följd av de strukturella reformer som genomförts, t.ex. skattereformen samt sänkte ersättnings­nivåer i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringama, har troligen fördröjts av den svaga efterfrågan. Det finns därför fömtsättningar för en gynnsam utveckling av både produktivitet och arbetskraftsutbud under LK-perioden. Kalkylerna innebär en gradvis normalisering av kapacitetsut­nyttjandet. Dette bör inte medföra någon störte risk för störningar eller flaskhalsar av produktionen, men är dels avhängigt av hur stor utslagning av kapital som skett, dels investeringarnas omfettning och inriktning under perioden. Avgörande för den ekonomiska utvecklingen är också hur väl arbetsmarknaden och lönebildningen fimgerar (se ovan).

För att tillväxtpotentialen i ekonomin skall kunna utnyttjas krävs att en tillräckligt stor efterfrågan av inhemsk produktion skapas. En fömt­sättning för kalkylen är att regeringens saneringsprogram genomförs. Den offentliga konsumtionen antes därför minska med 1 % per ån Budgetbe­sparingar på 10 miljarder kronor per år begränsar utvecklingen av hushållens disponibla inkomster och därmed också den private konsum­tionen. Eftersom den totela konsumtionen hålls tillbaka på dette sätt krävs en desto kraftigare expansion av export och investeringan I kalkylen blir en sådan expansion möjlig. Det krävs dock att den internationella tillväxten blir god, att Sverige blir medlem i EU, samt att arbetsmarknad och lönebildning fungerar väl så att det penningpolitiska målet om prisstebilitet kan upprätthållas.

Utvecklingen under LK-perioden enligt alternativ 4 %

I alteraativ 4 % fungerar arbetsmarknaden och lönebildningen bättre, vilket medför positivare framtidsförväntningar Alternativet med hög tillväxt fömtsätter dock fortsatte strakturella reformer som förbättrar ekonomins funktionsförmåga. Förtroendet för den ekonomiska politiken ökar ytterligare. Det möjliggör en kraftigare nedgång av framför allt obligationsräntorna, men också av de korte räntorna. Ljusare framtidsbild

19

resulterar i en något snabbare konsumtionsutveckling och en kraftigare    Prop. 1993/94:150 expansion av investeringarna. Hushållens sparkvot feller successivt, från    Bilaga 1.2 8 % 1994 till 3 % 1999. Sammanteget konuner BNP att växa med i genomsnitt 4 % per år under LK-perioden.

Produktionsuppgången leder till en kraftig ökning av efterfrågan på arbetskraft. Sysselsättningen ökar raed i genorasnitt 3 % per år, vilket påverkar lönesuraraan positivt. Arbetsmarknadens funktionsförmåga antes vara mycket god. Arbetskraftsbrist eller flaskhalsar uppkomraer inte, uten lönebildningen och arbetsmarknaden beräknas vara så flexibel att arbets­kraften kan omallokeras uten problem. I altemativ 4 % kommer lönespridningen att vidgas, eftersora en relativt stor del av sysselsätt­ningsökningen sker inom den private tjänstesektorn där produktiviteten och löneutvecklingen beräknas vara lägre än inom industrin. En viktig föratsättning är att korapetensen hos de personer sora en period stott utenför den ordinarie arbetsraarknaden inte gått förlorad. Trots att utbudet av arbetskraft ökar raed ca 2 % per år koraraer den öppna arbetslösheten tillsammans raed andelen personer sora orafettes av arbetsraarknadspolitiska åtgärder mer än halveras jämfört raed 1994. År 1999 beräknas 4 % vara öppet arbetslösa och ytterligare 2,5 % delte i olika åtgärden

Tabell 1.3 Nyckeltal över den ekonomiska utvecklingen 1993 - 1999 i alt. 4 %

Procentuell förändring

från föregående år

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

BNP. volym

-2,1

2,4

3,0

4,9

4,2

3,6

3,3

Export, volym

7,2

10,0

8,0

8,2

7,7

6,9

6,6

Timlön

3,9

3,0

3,3

3,2

3,1

3,5

4,0

Utbetald lönesumma

-1,5

3,0

4,3

6,3

5,7

5,8

6,2

KPI (årsgenomsnitt)

4.7

1,6

2,7

2,3

2,7

2,8

3.0

Arbetslöshet, nivå

8,2

8,0

7,2

6,0

5,3

4,7

4,0

Arbetsmarknads-

politiska åtgärder, nivå

4,3

6,2

6,2

5,3

4,4

3,4

2,5

Källa: Finansdepartementet

20

2 Statsbudgetens utveckling'

;

2.1  Budgetsaldot

j

i

Under budgetoret 1988/89 uppvisade stotsbudgeten ett litet, men dock ett överskott. Mycket tock vare högkonjunkturen ökade inkomstema snabbt under slutet av 1980-talet. Samtidigt lyftes vissa investeringar ut från stotsbudgeten för att bl.a. finansieras via Riksgäldskontoret. Till följd av saidoförbättringen minskade även utgifterna för stotsskuldränton

Under perioden 1989/90 till 1992/93 försämrades.budgetsaldot återigen kraftigt. Den störsto försämringen skedde i saraband raed nedväxlingen till en lägre inflationstokt i kombination med en snabbt växande arbets­löshet mellan 1990/91 och 1992/93. Försämringen under hela perioden kan delvis förklaras av den särare konjunkmren samt den finansiella krisen sora lett till stora utgifter för insatser i det finansiella systemet.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

1988/89 - 1998/99.

Diagram 2.1  Budgetsaldots utvecklmg under perioden

Miljarder kronor i löpande priser och som procent av BNP

Andel av BNP

88/89       90/91      92/93      94/95      96/97      98/99

-200

Källa: Finansdepartementet

Under LK-perioden sker en minskning av underskottet från ca 151 miljarder kronor 1994/95 till ca 84 miljarder kronor 1998/99. Mätt sora andel av BNP minskar budgettmderskottet från knappt 10 % till drygt 4 % under perioden. Budgetsaldot förbättras långsamraare raot slutet av LK-perioden då raan räknar med en viss avmattning av konjunkttiren. Underskottet är, trots förbättringen, fortferande betydande 1998/99 och

I de följande avsnitten, dvs. 2 - 9, kommer endast alternativ 3 % att beskrivas Beraknmgsresultaten i alternativ 2 % och 4 % redovisas i kapitel 10.

21

stotsskulden fortsätter att växa som andel av BNP under hela perioden.    Prop. 1993/94:150 Förbättringen av budgetsaldot under LK-perioden förklaras främst av:       BUaga 1.2

-

Saneringsprogrammet för stotsfinansema som beräknas få fiill effekt 1998.

-

att inga ytteriigare utgifter för insatser i det finansiella systemet är beräknade under LK-perioden,

-

successivt rainskade utgifter för arbetsmarknadspolitiska insatser,

-

anteganden om kraftigt minskande utgifter för asyl- och flykting­mottogning,

-

anteganden om en låg räntenivå och hög tillväxttakt under LK-perioden.

Diagram 2.2 Inkomster och utgifter, brutto, under perioden 1988/89 -1998/99.

Miljarder kronor i löpande priser.

Mdkr

350

889

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Frara till och med budgetoret 1989/90 följdes utgifter och inkoraster åt, dvs. budgetsaldot låg i stort sett kring noll. Från och med budgetåret 1990/91 fortsatte utgiftema att öka medan inkomstema låg kvar på en relativt oförändrad nivå för att sedan långsamt börja fella. Utgiftsök­ningen förklaras delvis av att en stor andel av stetens utgifter styrs av automatik vilket innebär att de följer någon ekonoraisk variabel, t.ex. in­flationen. Ökad inflation leder därmed autoraatiskt till ökade utgiften (Se vidare avsnitt 2.3.3). Att inkomstema började feUa kan förklaras av skattereformen i korabination med en allt svagare konjunkttiratveckling. Stigande arbetslöshet och fellande vinster i näringslivet bidrog till en kraftig minskning av skattebaserna. Budgetoren 1992/93 och 1993/94 var skillnaden mellan inkomster och utgifter som störst vilket även innebar att budgettmderskottet var som störst under dessa ån Mot slutet av LK-perioden beräknas inkorastema återigen närraa sig utgiftsnivån. Detto

22

förklaras dels av en fortsatt strara finanspolitik som både minskar ut­giftsnivån och ökar skatteinkomsterna, dels av en hög tillväxttokt och fellande arbetslöshet vilka båda bidrar till att skatteinkomsterna ökar.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

2.2  Statsbudgetens inkoinster 1988/89 - 1998/99

Stetsbudgetens inkomster indelas i skatter, inkoraster av stetens verksara­het, inkomster av försåld egendom, återbetelning av lån samt kalkyl­mässiga inkomsten Skatteinkomsterna utgörs av fysiska och juridiska personers inkomstskatter, lagstedgade socialavgifter, skatt på egendora, raervärdesskatt samt övriga indirekte skatten Med övriga inkoraster menas därmed alla inkomster som inte är skatteinkomsten På stetsbud­getens inkomstsida redovisas vidare 85 % av utgiftema för sjukför­säkringen (inklusive föräldraförsäkringen) samt de totela utgifterna för arbetsskadeförsäkringen. Dessa försäkringsutgifter uppgår till ca 52 miljarder kronor 1994/95. Inkorasterna redovisas fortsättmngsvis bratto, om inget annat uppges.

På kort sikt leder hög nominell pris- och löneökningstekt till snabbt stigande inkoraster, även om den reala tillväxten är låg. På lång sikt är det framför allt produktivitetsutvecklingen som avgör den ekonoraiska tillväxten och därmed utvecklingen av inkomstema.

Diagram 2.3 Statsbudgetens skatteinkomster, brutto, och övriga inkomster under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor I löpande priser.

Mdkr 800t ---- 

Ö

vriga inkomster

i % av BNP

----- t40%

Skatter i % av BNP

60a-

30%

400

20%

2oa-

Skatter

10%

88/89       90/91     92/93      94/95      96/97      98/99

0%

Källor: Riksrevisionsverket och Finansdepartementet

Budgetoret 1994/95 beräknas skattema utgöra ca 90 % av stetsbud­getens inkorasten Stetsbudgetens inkoraster, bmtto, ökar med i genom­snitt 4,9 % per år i löpande priser raellan 1994/95 och 1998/99. Inkomstema utvecklas något långsammare än den nominella pris- och

23

löneutvecklingen vilket förklaras i huvudsak av att den besparing som görs på arbetsmarknadsområdet i enlighet med saneringsprogramraet leder till skattebortfell på stetsbudgeten.

Skattemas och avgiftemas andel av BNP, dvs. skatte- och avgifts­kvoten, stiger svagt under perioden och uppgår till 25 % av BNP 1998/99. Dette förklaras till störste del av antegandet om pris- och löneökningar samt att finansplanens program för budgetförstärkning ligger med i sin heUiet vilket ökar skatte- och avgiftsinkomstema netto med ca 7 miljarder kronon Skatte- och avgiftskvoten hålls tillbaka av att BNP-tillväxten i stor utsträckning bl.a. uppnås genora att svensk export utvecklas framgångsrikt samtidigt sora investeringsvolymen ökar. 1 det korte perspektivet innebär dette att inkomstema utvecklas relativt konstant över perioden.

Diagram 2.4 Statsbudgetens inkomster brutto under perioden 1988/89 -1998/99.

Miljarder kronor i löpande priser.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

66/89

94/95

96/97

' Fysiska personers skatt

" Juridiska personers skatt

' Sociala skatter

* Mervärdesskatt

 Övriga indirekta skatter

 Skatt på egendom och avräkningsskatt

 Inkomster av statens verksamhet

 Övriga inkomster

Källor: Riksrevisionsverket och Finansdepartementet

2.2.1 Historisk utveckling 1988/89 - 1993/94 i löpande priser

MeUan 1988/89 och 1993/94 har stetsbudgetens brottoinkomster minskat med knappt 10 railjarder kronor i löpande prisen En viktig förklaring till de minskande inkomstema är det försämrade konjunkturläget under

24

senare delen av perioden. De inkomstskategorier som ökar markant under    Prop. 1993/94:150 perioden är egendomsskattema, raervärdesskatten och övriga inkorasten     BUaga 1.2

Egendorasskattema ökar med i genomsnitt 6,0 % per år i löpande priser raellan 1988/89 och 1993/94. Ökningen förklaras bl.a. av att såväl stämpelskatten sora den tillfälliga orasättningsskatten på värdepapper höjts under perioden. Inkomsterna från mervärdesskatten ökade raellan 1988/89 och 1993/94 raed i genomsmtt 5,8 % per år i löpande prisen Dette förklaras, föratom av en snabb ökning av den private konsumtionen under andra hälften av 1980-telet, även av den breddning av mervärdes-skattebasen sora var en del av skattereforraen särat höjningen av mervär­desskattesatsema. Övriga inkomster ökar i genorasnitt raed 28 % per år raellan 1988/89 och 1993/94. Ökningen förklaras av utförsäljningen av Assi Domän, OK Petrolium och SSAB som tillsammans ökar för-säljningsinkorasterna raed 11 railjarder kronor 1993/94.

Mellan 1990/91 och 1993/94 rainskade brattoinkorasterna med ca 59 miljarder kronor i löpande prisen Minskningen förklaras av ökad arbets­löshet, ökat sparande, omläggning av systemet för utbetelning av kommunalskatt, minskade arbetsgivaravgifter, nettobudgetering av mervärdesskatten samt skattereformen.

Stotsbudgetens skatteinkoraster raätt sora andel av BNP minskade från 33 % till 24,5 % under perioden 1988/89 till 1993/94. Vilket förklaras av den allraänna nedgången av ekonorain.

2.2.2 Inkomstutveckling under LK-perioden, 1994/95 - 1998/99

Stetsbudgetens samlade bmttoinkoraster beräknas under LK-perioden öka med ca 88 miljarder kronor eller i genomsnitt 4,9 % per år, i löpande prisen Fysiska personers inkomstskatt beräknas öka raed ca 16 miljarder kronor, i löpande priser, mellan 1994/95 och 1998/99 vilket motsvarar ca 18 % av den totola inkomstökningen. Juridiska personers inkorastskatt beräknas öka raed knappt 10 miljarder kronor i löpande priser under samma tid. Inkomster av lagstodgade socialavgifter, bmtto, svarar för drygt 26 miljarder kronor eller nära 30 % av den totola inkomstökningen. Inkomstema av raervärdesskatt beräknas öka raed 28 railjarder kronor vilket raotsvarar ca 32 % av den totola inkorastökningen. Skatt på egendom ökar raed ca 5 miljarder kronor i löpande priser över LK-perioden och inkomstema från övriga indirekto skatter ökar raed drygt 13 railjarder kronor i löpande prisen Inkomsterna av stotens verksamhet beräknas minska med ca 4 miljarder kronor i löpande priser under LK-perioden.

Fysiska personers inkomstskatt

Inkomsterna av fysiska personers inkomstskatt är främst beroende av den nominella löneutvecklingen.

25

Inkomstgränsen över vilken stotiig skatt utgår är reallöneskyddad raed Prop. 1993/94:150 två procentenheter med undantog för 1993 och 1994, då reallöneskyddet BUaga 1.2 tillfälligt är borttoget. Reallöneskyddet på två procentenheter återinförs 1995 vilket leder till att färte personer betalar stotlig inkorastskatt. En högre reallönetillväxt än 2 % ökar det reala skatteuttoget genora att fler personer träffes av den högre skattesatsen ovanför inkorastgränsen. Under perioden 1995 till 1999 ökare den genomsnittliga pris- och löneutveck­lingen raed 5,4 % per år vilket således ökar skatteuttoget.

Fysiska personers inkorastskatt bestor av två delar, stotlig och kommunal skatt. Nettot av uppbörd och komraunalskatteutbetalningar redovisas över stotsbudgeten. Den 1 januari 1993 ändrades systemet för utbetalning av kommunalskatten för kommuner och landsting vilket ökar utbetalningama och minskar inkomstema på titeln fysiska personers inkomstskatt under en övergångsperiod. I det gamla systemet genomför­des utbetalning av kommunalskatt till kommunerna i två steg. Ett givet år utbetolades ett förskott till korarauneraa, sora baserades på den beskatt­ningsbara inkomsten två år tidigare. Två år efter förskottsutbetalningen slutreglerades kommunalskatten. Detto innebar att stotsbudgetens redovis­ning av fysiska personers inkomstskatt avsåg ett nettobelopp av bl.a. uppbörd av stotlig och komraunal skatt sora närants tidigare särat förskottsutbetolning och slutreglering av kommunal skatt. Nettobeloppet på stotsbudgeten blev därmed också beroende av nominell löneutveckling två till fyra år tidigare. Med det nya systemet får kommunerna korarau-nalskatteraedlen som baseras på en prognos, sararaa år sora den preluninära inkorastskatten betalas in. Införandet av det nya konimu-nalskattesysteraet och slutovräkning av det gamla systemet ger en periodiseringseffekt sora ökar kommunalskatteutbetalningama för 1993/94 och 1994/95. Är 1995 beräknas det nya systemet löpa fullt ut dvs. den tidigare tvååriga eftersläpningen av komraunalskatteutbetolningama upphön

Nettoinkorasten av fysiska personers inkorastskatt ökar raed ca 13 railjarder kronor i löpande priser under LK-perioden, från knappt 17 railjarder kronor 1994/95 till ca 30 miljarder kronor 1998/99. Under perioden ökar nettoinkorastskattens andel av stetsbudgetens brattoinkomst från 4 % 1994/95 till 6 % 1998/99. Ökmngen beror dels på att brat­touppbörden ökar i tekt med den nominella löneutvecklingen dels att lö­neutvecklingen överstiger reallöneskyddet under perioden. Konimunal-skatteutbetelningarna följer i stort sett den nominella löneutvecklingen.

Juridiska personers inkomstskatt

Inkomsterna från juridiska personers inkomstskatt beror främst på hur näringslivets vinster efter bokslutsdispositionen utvecklas. I LK-beräk­ningama baseras utvecklingen av inkomstema från juridiska personers inkomstskatt på anteganden om bl.a. utvecklingen av driftsöverskotttt i företegen, bmtto, (exkl. egna hem) och privatkonsumtion sora påverkar deteljhandeln. Dessa inkomster är i hög grad beroende av den ekonomis-

26

ka utvecklingen. Under inkorastgrappen juridiska personers inkomstskatt    Prop. 1993/94:150 redovisas  även effekter av  upplösning  av  företegens  reserver,   s.k.    BUaga 1.2 avskattning,  och  beskattning  av  tjänstegmpplivförsäkringan  Avskatt­ningen av företegens reserver beräknas till ca 5 miljarder kronor 1994 och upphör 1995.

Budgetåret 1994/95 beräknas juridiska personers inkorastskatt, netto, uppgå till knappt ca 26 railjarder kronor och utgöra ca 6,2 % av stetsbud­getens brattoinkorasten Inkorastskattens andel av stetsbudgetens bmttoinkoraster är i stort sett oförändrad över perioden. Inkomsterna av juridiska personers inkorastskatt beräknas under LK-perioden öka raed ca 10 miljarder kronor i löpande priser eller i genomsmtt 8,3 % per år.

Ökningen under LK-perioden kan delvis förklaras av att antogandet om att företogens vinster ökar under LK-perioden.

Lagstadgade sociala avgifter

De lagstedgade sociala avgifterna följer, vid oförändrat avgiftsutteg, lönesummans utveckling. Denna i sin tur beror dels på timlön och dels på sysselsättningsgraden i ekonomin. Utvecklingen av socialavgiftsinkom-sterna styrs således i mycket hög grad av den nominella och reala tillväxten i ekonomin. Det totala avgiftsutteget framgår av tebell 3.2.

Tabell 2.1  Lagstadgade socialavgifter

Procent av avgiftsunderlag

Avgiftsuttag     Avgiftsuttag    Antaget

1993

1994

1995-1999

Avgifter vilka helt redovisas på statsbudgeten

Folkpensionsavgift

5,66

5,86

5,86

Särskild löneskatt'

17,69

17,89

17,89

Avgifter vilka nettoredovisas på statsbudgeten

Sjukförsäkringsavgift

8,27

8,43

8,43

Arbetsskadeförsäkringsavgifr'

1,38

1,38

1,38

Avgifter vilka ej redovisas på statsbudgeten

ATP-avgift

13,00

13,00

13,00

Delpensionsavgift'*

0,20

0,20

0,20

Arbetsmarknadsavgift

2,12

2,12

2,12

Lönegarantiavgift

0,20

0,20

0,20

Arbetarskyddsavgift

0,17

0,17

0,17

Avgift för sjöfolks pensionering

1,20

1,20

1,20

Summa

31,0

31,36

31,36

' Särskild löneskatt utgår på passiv näringsverksamhet, för lön och aktiv näringsverk­samhet efter 65 års ålder samt för arbetsgivares pensionspremier. Ingår inte i "summan".

' Sjukförsäkringsavgiften höjs från 8,27 % till 8,43 % 1 januari 1994.

"' ArbeLsskadeförsäkringsavgift uppgår till 1,2 % 1 juli 1992 t.o.m. 31 december 1992. 1,38 % fr.o.m. 1 januari 1993.

* Delpensionsavgift uppgår till 0,50 % t.o.m. 30 juni 1992 fr.o.m. 1 juli 1992 sänks avgiften till 0,20 %.

' Avgift för sjöfolks pensionering betalas endast av arbetsgivare som sysselsätter sjömansskattepliktig personal. Ingår inte I "summa".

Källor: Riksrevisionsverket och Finansdepartementet 3 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. BUaga 1.2-2

11

En knapp tredjedel av avgiftsinkomstema redovisas på stetsbudgeten. Prop. 1993/94:150 Resten redovisas direkt till fonder utenför stetsbudgeten. Den störste av Bilaga 1.2 dessa är AP-fonden. Sjukförsäkrings- och arbetsskadeavgiftema redovisas netto på stotsbudgetens inkomstsida, dvs. med avdrag för de utgifter som dessa avgifter finansierar Dette betyder att underskott kan uppsto på respektive inkomsttitel ora utgiftema överstiger avgiftsinkomsterna. 1 denna skrift har vi dock valt att redovisa sjukförsäkrings- och arbets­skadeavgiftema bratto.

Stetsbudgetens inkomster av lagstedgade socialavgifter, bratto beräknas uppgå till ca 120 miljarder kronor budgetoret 1994/95. De på stotsbud­getens inkomstsida redovisade utgifter för arbetsskade- och sjukför­säkringarna (inklusive föräldraförsäkringen) uppgår 1994/95 till 52 miljarder kronor och redovisas under avsnittet om stetsbudgetens utgiften

Under LK-perioden beräknas inkomstema av lagstodgade sociala avgifter öka med ca 26 railjarder kronor i löpande priser eller i genora­snitt 5,1 % per ån De sociala avgiftemas andel av stotsbudgetens totola inkomster, brattoinkomsten, är oförändrad över LK-perioden och uppgår tiU ca 28,5 %.

Skatt på egendom

Skatt på egendom utgörs av skatt på fest egendom, förmögenhetsskatt, arvs- och gåvoskatt samt stämpelskatt. Under budgetoret 1994/95 beräknas dessa skatter inbringa ca 22 miljarder kronon Under LK-perioden beräknas inkomstema av dessa skatter öka med ca 5 miljarder kronor i löpande priser eller i genomsnitt 5,1 % per ån Det är fraraför allt inkomsterna av festighetsskatten som ökan Dette beror dels på att egna hem (småhus) åsatts högre taxeringsvärde (-1-20 %) 1996 dels att den stora nyproduktionen av bostoder frän slutet av 1980-telet respektive början av 1990-telet successivt fesas in i festighetsskattssytemet. Nyproducerade bostoder är under de förste fem åren befriade från festighetsskatt. Nästkommande fem år betelas halv festighetsskatt. Först efter tio år betelas fiill festighetsskatt. Fömiögenhetsskatten tes bort I jan 1995. Förmögenlietsskatten koraraer in på fysiska personers inkomstskatt för att först efter två år omföras till den korrekto inkorasttieln. Dette leder till att inkomsterna på inkomsttiteln förmögenhetsskatt feller med ca 2 miljarder kronor först budgetår 1996/97.

Mervärdesskatt

Inkorasterna från raervärdesskatt är i hög grad beroende av den ekono­miska utvecklingen. Det är främst av den private konsumtionens och investeringama sora styr utvecklingen av inkorastema från mervärdes­skatten.

Budgetåret 1994/95 beräknas inkomstema av mervärdesskatt uppgå till ca 115 nuljarder kronon Under LK-perioden beräknas dessa inkomster

28

öka med 28 miljarder kronor i löpande priser eller med en genomsnitflig    Prop. 1993/94:150 utveckling på 5,7 % per år, och följer därmed i stort sett den private -    BUaga 1.2 konsumtionens utveckling under perioden. Mervärdesskattens andel av stetsbudgetens brattoinkomster ökar svagt över perioden från ca 27 % 1994/95 till ca 28 % 1998/99.

Övriga indirekta skatter

Övriga indirekto skatter ökar raed drygt 13 miljarder kronor i löpande priser mellan 1994/95 och 1998/99 eller i genorasnitt ca 4,1 % per ån Ökningen förklaras till stor del av den indexering av punktskattema, inflationsuppräkning, som ingår i regeringens saneringsprogram och som beslutets i riksdagen. Dette leder till att inkorasterna av övriga indirekte skatter ökar med ca 7,5 miljarder kronor under perioden i löpande priser (6,7 miljarder kronor i 1993 års prisnivå). Enligt beslut i riksdagen upphör indexeringen 1998 och tes därefter ut med det belopp som gäller vid utgången av 1998.

Flertalet av de övriga indirekte skatterna utgick tidigare med ett fest belopp för viss volym eller per enhet. Dette innebar att beskattningen realt sett minskade vid prishöjningar

Övriga inkomster

Övriga inkomster bestor av inkomster från stetens verksamhet (bl.a. rörelseöverskott, ränteinkomsten inkoraster av stetens aktier och offentiigrättsliga avgifter), inkomster av försåld egendom och åter­betolning av lån m.m. Dessa inkomster utgör tillsammans drygt 35 miljarder kronor eller drygt 8 % av stetsbudgetens brattoinkomster 1994/95. Under LK-perioden beräknas dessa inkomster minska med knappt 3 miljarder kronor eller i genomsnitt ca 3 % per ån Det förklaras av att bostedslåneränton feller under hela LK-perioden, från 8,6 % 1994 till 5,8 % 1999 vilket i sin tur leder till att stotens ränteinkomster på bostodslån och energisparlån fellen En beskrivning av inkomsterna från de offentligrättsliga avgifterna presenteras i avsnitt 3.2.3.

2.2.3 Avgiftsinkomster från förvaltningsmyndigheter

Stora delar av förvaltningsmyndigheternas verksamhet finansieras via olika typer av avgiften Huvudsakligen kan två avgifLstyper identifieras, dels avgifter från uppdragsverksamhet dels offentligrättsliga avgiften I normalfeUet gäller full kostnadstockning för myndigheteraas upp­dragsverksamhet. Med offentligrättsliga avgifter menas t.ex. avgifter för körkort.

Vanligen sker redovisningen av niyndighetemas avgifter direkt under respektive rayndighets utgiftsanslag, s.k. nettobudgetering. Dette kan

29

antingen vara ett raraanslag eller ett obetecknat 1 000-kronorsanslag.    Prop. 1993/94:150 Med dette redovisningssätt disponerar vanligen myndigheterna själva av-    BUaga 1.2 gifterna för finansiering av sina förvaltningskostnaden Härigenom syns inte den totela volyraen på stetsbudgeten utan endast ett nettobelopp.

Avgifterna kan också redovisas direkt mot en inkomsttitel. Eftersom myndigheterna i dette fell inte disponerar avgiftsinkomsterna måste därför förvaltningskostnaderna budgeteras bratto på stetsbudgetens utgiftssida. Till skillnad mot nettobudgeteringen medför bmttobudgeteringen en fullstendig redovisning av myndigheternas förvaltningkostnader eftersora beloppen ingår i stetsbudgetens oraslutning.

Under budgetåret 1993/94 beräknas förvaltningsmyndigheternas avgiftsutteg uppgå till 19,1 railjarder kronon Av dette belopp utgör 14,5 miljarder kronor avgifter från uppdragsverksamheten. Cirka 30 % av de totola avgiftema budgetoret 1993/94 avser intema debiteringar inom koncemen stoten. Uttoget av offentligrättsliga avgifter beräknas uppgå till 4,4 railjarder kronon

Av stotens totola avgiftsinkoraster redovisas 1,4 miljarder mot in­komsttitel. Huvuddelen av dessa avgiftsinkomster, 3,2 miljarder, avser offentiigrättsliga avgifter. Under senare år har brattobudgeteringen ökat beroende på att riksdagen uttolat att brattobudgeteringen i normalfeUet bör tillärapas för offentligrättsliga avgiften

2.3  Statsbudgetens utgifter 1988/89 - 1998/99

Under budgetoret 1994/95 beräknas stetsbudgetens utgifter uppgå till ca 570 miljarder kronon Av dessa utgifter redovisas 85 % av sjukför-säkringssysteraets utgifter särat de totela utgiftema för arbetsskadeförsäk­ringen på Stetsbudgetens inkorastsida. Sammanlagt uppgår dessa utgifter budgetoret 1994/95 till ca 52 miljarder kronon Framstollningen i följande avsmtt avser statsbudgetens bmttoutgifter, dvs. utgiftsnivån inkluderar de utgifter som redovisas på inkomstsidan, såvida inte annat anges. Analysen över utgiftsutvecklingen görs genomgående i feste priser, såvida inte något annat anges. Med feste priser avses 1994/95 års penningvärde.

 Ramanslaget förs upp på statsbudgeten med ett beräknat belopp. Ej förbrukade medel kan föras över till kommande budgetår.

* Detta anslag förs upp med ett formellt belopp (1 

(XX) 

kronor) på statsbudgeten efter som anslaget inte kan belastas. Anslaget används ofta för uppdragsmyndigheten vilka i sin helhet är avgiftsfinansierade.

30

Diagram 2.5 Statsbudgetens utgifter, brutto, under perioden 1988/89 -1998/99.     Prop. 1993/94:150

Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Bilaga 1.2

Mdkr

80a

Ränteutgifter

i % av BNP p50% Utgifter i % av BNP

40%

600

30%

400

20%

20O

Utgifter i miljarder kronor

10%

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

0%

Källa: Finansdepartementet

Utgiftsnivån i feste priser ökade varje år fram till och med budgetoret 1992/93 då utgifterna inklusive räntor på stetsskulden nådde sin högste nivån under perioden, på ca 664 railjarder kronon Därefter började utgiftsnivån sjunka successivt och beräknas fortsatte sin nedåtgående trend under LK-perioden för att siste året uppgå till ca 525 railjarder kronon Utgiftskvoten, dvs. utgifternas andel av BNP, var som högst under 1992/93. Därefter har utgifternas andel av BNP sjunkit och beräknas fortsatte sjunka hela LK-perioden ut. Budgetoret 1992/93 uppnåddes toppnoteringen ca 44 %. Utgiftskvoten beräknas sedan fella till ca 31 % 1998/99. Regeringens saneringsprogram ingår i beräk­ningarna från och med budgetåret 1994/95. Utgiftsutvecklingen sora beskrivs nedan har påverkats respektive kommer att påverkas dels av regeringens redan fettode beslut, dels av utgiftsstyrande fektorer (se vidare kapitel 2.3.4.), samt diverse tekniska oraläggningan

2.3.1 Historisk utveckling 1988/89 - 1993/94

Stotsbudgetens utgifter inklusive stetsskuldräntor ökade raed ca 2,2 % per år i 1994/95 års prisnivå priser under perioden 1988/89 - 1993/94. Ränteutgifterna ökade under sarania tidsperiod realt raed i genomsnitt 5,4 % per ån Dette trots de successivt förbättrade stetsfinansema under senare delen av 1980-telet.

I början av 1990-telet började budgettmderskottet återigen att öka. Budgetoret 1991/92 uppgick underskottet till 80 miljarder kronor och under 1992/93 mer än fördubblades underskottet vilket gjorde att utgiftema för stetsskuldräntorna snabbt växte.

31

Sto.tsbudgetens utgifter exklusive stetsskuldräntor ökade realt under   Prop. 1993/94:150 perioden 1988/89 - 1993/94 med i genomsmtt ca 1,7 % per år. Den reala    BUaga 1.2 BNP-tillväxten sjönk samtidigt i genomsnitt 0,8 % per ån Utgiftskvoten, stotsbudgetens bmttoutgifter som andel av BNP, ökade från 37  % 1988/89 tUl 43 % 1993/94.

De utgifter som har ökat mest är utgifter för räntebidrag till bostoder, bidrag till kommuner för flyktingar, bidrag till det finansiella systeraet utgifter för arbetsmarknadspolitiska åtgärder och infrastmktur

En utgiftspost som bidragit till ökningen är utgifter för stöd till den finansiella sektora som enbart under 1992/93 uppgick till 36 miljarder kronon Vidare har utgifterna för bambidrag ökat samt utgifterna för arbetsmarknadspolitiska åtgärden Ökningen av de arbetsmarknadspolitis­ka åtgärderna inträffede framför allt under 1990-telets förste år och förklaras naturligtvis av den stigande arbetslösheten.

Att utgifterna totolt sett inte ökat mer förklaras delvis av att ut­giftsminskningar skett inom vissa områden t.ex. stetsbidragen till kommunerna. Vidare har vissa affärsverks investeringsanslag lyfts ut från stetsbudgeten och företegsstöden har successivt dragits nen

För innevarande budgetor, 1993/94, beräknas utgiftsnivån uppgå till drygt 620 miljarder kronor i 1993/94 års prisnivå, varav 95 railjarder kronor är räntor på stetsskulden.

2.3.2 Utgiftsutvecklingen under LK-perioden, 1994/95 - 1998/99

Utgiftsutvecklingen i 1994/95 års prisnivå

Under LK-perioden, dvs. 1994/95 - 1998/99, beräknas stetsbudgetens utgifter exklusive stetsskuldräntor rainska med i genomsnitt 3,6 % per år i 1994/95 års prisnivå, vilket innebär att utgiftsnivån exkl. stetsskuld­räntor sjunker med ca 67 railjarder kronor i 1994/95 års penningvärde mellan 1994/95 och 1998/99. En väsentiig förklaring till att utgifterna rainskar totelt sett är att kalkylerna inkluderar det saneringsprogram som regeringen beslutet att genoraföra. Saneringsprogrammet minskar utgiftsnivån med i grova tel 20 miljarder kronor 1998/99. Bortser man från dessa besparingar sjunker utgiftema exkl. stetsskuldräntor med i genomsmtt 2,5 %.

En annan viktig förklaring till utgiftsminskningen är att räntebidragen till bostedsbyggande minskar kraftigt under LK-perioden. Räntebidragen minskar med ca 25 miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå under LK-perioden. Denna nedgång beror frärast på anteganden om sjunkande räntenivåer och minskat bostedsbyggande. Däratöver påverkar även politiska beslut ora besparingar och införande av ett refomierat räntebi­dragssystem. Utgiftema minskar vidare realt till följd av att de generella stotsbidragen till kommunsektora beräknas utgå raed nominellt oförändrat belopp under LK-perioden. Utgiftema för flyktingmottogningen sjunker under LK-perioden p.g.a. antoganden om att flyktingtillströniningen kommer att sjunka kraftigt under perioden.

32

Inom Socialdepartementets område ökar utgiftema för bambidrag Prop. 1993/94:150 nominellt, vilket beror på att antolet bidragstegare under LK-perioden BUaga 1.2 ökar Realt sett sjunker utgiftema för bambidrag p.g.a. att bidragets storlek inte är realt värdesäkrat, dvs. bidragets storlek i kronor per bam antos vara oförändrat under perioden. Utgiftema för pensioner sjunker under perioden framför allt p.g.a. att antelet nytillkomnande pensionärer minskar under LK-perioden. Inom Utbildningsdepartementets oraråde ökar utgiftema till följd av ett ökat antel högskoleplatser samt att utgiftema för smdiemedel stiger då det är fler sora ter nya lån än det är som betelar tillbaka ganda lån. Mellan 1994/95 och 1995/96 sjunker däremot utgifterna kraftigt. Detto beror på att de särskilda arbets­marknadspoUtiskt och utbildningspolitiskt motiverade insatserna som omfettode extra platser i gymnasieskolan, koravux m.ra. och tilldelades i kompletteringspropositionen 1993 i syfte att förbättra situationen på arbetsmarknaden under 1994/95, överförs till Arbetsmarknadsdepartemen­tet där de successivt avvecklas i tekt med antegandet om att arbets­lösheten sjunken

Utgiftsutvecklingen i löpande priser under LK-perioden

I löpande priser beräknas stetsbudgetens totela utgifter öka med i genomsnitt ca 1 % per ån Den genomsnittliga nominella ökningstekten för BNP beräknas bli 5,5 % per ån

En konsekvens av att utgifterna ökar långsammare än BNP är att stets­budgetens utgiftskvot fellen För budgetoretj 1994/95 beräknas utgiftemas andel av BNP uppgå till 37,7 % och minska till 31,1 % 1998/99. Ut­giftsutvecklingen påverkas fraraför allt av två raotverkande fektorer; stots-skuldräntorna och regeringens saneringsprogram. Stotsskuldräntoma ökar kraftigt under perioden i genomsnitt 9,7 % per år, medan saneringspro­grammets besparingar, vilka inkluderar både beslutede och planerade åtgärder, gör att utgiftema totelt sett ändå feller något under perioden. Dessutora görs anteganden om eu relativt långsam pris- och löneök­ningstokt under perioden, vilket leder till att utgiftsnivån i de prisindexe-rade systemen utvecklas långsarat. Dette medför således att indexbundna transfereringar som pensioner, sjukförsäkring och arbetsskador ökar relativt långsamt. Utgifterna, exklusive stetsskuldräntor och den del av regeringens saneringsprogram vilken fortferande saknar konkrete beslut, ökar i genomsmtt med ca 0,5 % under perioden.

Utgifter för statsskuldräntor i löpande priser

På grand av de fortsatt stora underskotten i stetsbudgeten under LK-perioden ökar stetsskulden varje år och trots anteganden om en relativt låg räntenivå stiger även utgifterna för räntor på stetsskulden. En annan bidragande orsak till att räntorna ökar [så pass kraftigt är att Riks­gäldskontoret, framför allt under 1993/94, erhåller stora inkomster i

33

saraband med emissioner av stetsobligationslån, vilket leder till att ränteutgifterna för 1993/94 hålls nere teck vare inkomsträntorna. Lånen har emitterats med kupongräntor som avspeglar ränteläget då de ursprangligen emitterades för ett par år sedan. Med nuvarande räntenivå­er betelar köparen överkurs till Riksgäldskontoret för att erhålla dessa lån som följaktligen har en hög nonunell ränte. De inkomster som dessa överkurser genererar leder till minskade ränteutgifter under emissionsåret men istollet högre ränteutgifter de följande åren, när den högre kupong-ränton, dvs en i förväg bestärad ränto som utfeUer ett visst antal gånger per år vaiUigtvis en gång, sedan betolas ut. Utgiftema för stotsskuldräntor beräknas således öka från 76 miljarder kronor budgetoret 1994/95 till 110 miljarder kronor 1998/99, vilket raotsvarar en åriig genorasnittlig procenttiell ökning på ca 9,7 %. Som järaförelse kan nämnas att den genorasnittliga nominella ökningstakten per år för BNP under sararaa tidsperiod uppgår till 5,5 % per år och att stotsskulden ökar med 8,8 % per ån I den sarahällsekonoraiska bakgranden antos ränton på feraåriga Stotsobligationer sjunka från ca 6,5 % till ca 5,5 % under LK-perioden. Detto innebär att utgifterna för räntor på stotsskulden skulle ha varit ännu högre om nuvarande räntenivå hade antogits besto under hela LK-perioden.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

Diagram 2.6 Utgifter for stotsskuldräntor under perioden 1994/95

Miljarder kronor i löpande priser.

1998/99.

Mdkr 12(>-

ioa-

R

ä

ntor p

å

 l

å

n i utl

ä

ndsk valuta

Valutakurs differenser

1994/95

1995/96

1996/97

1997/98

1998/99

Källa: Riksgäldskontoret

34

2.3.3 Utgiftsstyrande faktorer

Diagram 2.7 Utgiftsstyrande fektorer 1994/95 Miljarder kronor

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

(32.4%)

(30.1%)

(14.4%)

(23.1%)

I Beslutad automatik EU Kompens, enl. praxis I Separata beslut     EU Fullst

ä

ndig automatik

Källa: Finansdepartementet

För att illustrera vilka fektorer sora styr stotsbudgetens utgifter kan raan grovt dela upp dem i fyra olika kategorier: fullstondig automatik, besluted autoraatik, kompensation för historisk prisutveckling och separate beslut.

Till fullständig automatik räknas endast räntor på statsskulden. Dessa svarar för drygt 13 % av utgifterna bratto och beräknas budgetoret 1994/95 uppgå till 76 miljarder kronon Ränteutgifterna styrs av den historiska utvecklingen av stotsbudgetens saldo, vilket avspeglas i stots­skulden, samt av räntenivån, men även i viss mån av låneportföljens sammansättning.

Närraare 39 % av utgifterna på stotsbudgeten, vilket 1994/95 raotsvarar 223 miljarder kronor, klassificeras som besluted automatik och styrs av något automatiskt verkande regelsystem. Dessa utgifter ökar autoraatiskt i tekt med någon ekonomisk variabel såsora inflation, räntenivå eller löneutveckling, även om inga nya politiska beslut fettes. Dessutora påverkas dessa utgifter av volyrautvecklingen. Pensionsutgifterna till exerapel, styrs av inflationen och av antalet pensionären Utgifterna för sjukförsäkringen styrs av lönesuraraan i vilken ligger ett antegande ora antalet sjukdagar Andra exerapel på stora utgifter sora styrs av liknande autoraatik är räntebidragen till bostoder och föräldraförsäkringen. Alla dessa utgifter kan sägas vara föreraål för besluted automatik.

Ungefär 27 % av utgifterna eller 159 railjarder kronor, används för verksamheter som i efterhand kompenseraslför historisk prisutveckling. Till denna kategori hänförs exempelvis den statiiga förvaltningen, som får kompensation för historisk pris- och löneutveckling, s.k. PLO. 1 denna

motsvarande kompensation.

kategori ingår även försvaret som också får

35

dock uppdelad på flera komponenter (s.k. försvarsprisindex, FPl) än den    Prop. 1993/94:150

stotiiga förvaltningen.

BUaga 1.2

Återstoden, ca 121 miljarder kronor eller 21 % av stetsbudgetens utgifter bestäras av separata beslut. De två störste utgiftsposterna i denna kategori är allraänna bambidrag och utgifter för arbetsmarknadspolitiska åtgärden Investeringsutgifter för vägar och jämvägar betraktes också sora separate beslut vilket kan sägas vara riktigt för det år besluten fettes. När investeringarna sedan genoraförs, ofta under en följd av år, är de snarast att betrakte sora fullstondigt automatiska. Andelen separato beslut minskar något raellan 1994/95 och 1998/99. Detto förklaras huvudsakligen av att utgifterna för arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar och att bam­bidragen feller realt p.g.a. att dessa ej skrivs upp raed inflationen.

Det vore eraellertid en alldeles för grov förenkling att säga att regering och riksdag enbart kan påverka utgifterna i kategorin separato beslut. Gränsdragningen raellan de olika kategoriema är inte knivskarp och hur stora delar som styrs av olika slags autoraatik respektive separato beslut avgörs till stor del av i vilket tidspespektiv utgiftema betraktos.

På kort sikt, t.ex. ett år, är inslaget av autoraatik stort även inom kategorin separato beslut. Pågående investeringsprogram kan som sagt betraktos sora autoraatiska. Utgiftema för arbetsraarknadspolitik och för bambidrag är formellt sätt föremål för separate beslut men bestäms i hög utsträckning av volymutvecklingen, dvs. antelet arbetslösa respektive antelet bara.

På längre sikt finns å andra sidan betydande utrymme för åtgärder och förändringar inom kategorierna beslutod autoraatik och kompensation för historisk prisutveckling. Det är troligen här de stora insatserna kan göras för att varaktigt påverka utgiftsutvecklingen. Riksdagen har alltid möjlighet att ompröva utgiftssystera och autoraatikkopplingan Att exerapelvis försvaret korapenseras för prisstegringar enligt praxis betyder givetvis inte att nivån på försvarsutgifterna inte kan ändras genora beslut.

Sammanfettningsvis kan sägas att endast en liten del av utgifterna styrs genom separato beslut, raedan merparten endast kan påverkas genom ändringar i befintliga regelsystera. Huvuddelen av utgifterna bestäms av pris- och löneutvecklingen. Detto innebär att en ekonomisk utveckling med hög BNP-tillväxt och måttliga pris- och löneökningar ger en långsam ökning av stotsutgiftema och fellande stotiig utgiftskvot.

2.3.4 Utgifterna fördelade på realekonomiska kategorier

I följande avsnitt görs en uppdelning av utgiftema i realekonomiska kategorien Det innebär att utgifterna delas upp på konsumtion, invester­ingar, transfereringar och stetsskuldräntor Utgifterna inkluderar utgifter på inkomstsidan. Utgifterna i tillkommande utgiftsbehov har inte realför-delats och ingår således inte i saneringsprogrammet. Uppdelningen som görs överensstäraraer i stort sett med det internationella national-räkenskapssysteraet SNA (System of National Accounts).

36

Diagram 2.8 Realekonomisk fördelning för de 1988/89, 1994/95 och 1998/99. Miljarder kronot

Mdkr

totala utgiftema för budgetåren    Prop. 1993/94:150

i 1994/95 års prisnivå.

BUaga 1.2

IQOt

R

ä

ntor

- 

Ö

vriga transf

"Utl

ä

iidstr

ä

iisf + 

Ö

vr Kommuntransf

Hush

å

llstransf

Investering Konsumtion

1988/89

1994/95

1998/99

Källa: Finansdeparteraentet

De kategorier som har ökat mest under perioden är utgifter för konsumtion och transfereringar till hushåll. Transfereringar till kommun­erna sjunker betydligt under perioden och förklaras till dels av de koraraunindragningar sora gjordes 1992/93 Ipå 7,5 railjarder och 1993/94 på 3 miljarder kronor dels av att bidragen till kommunerna antes nominellt oförändrade under LK-perioden. Övriga transfereringar minskar också kraftigt vilket förklaras av att utgifterna för räntebidrag sjunker kraftigt och investeringsbidrag försvinner under LK-perioden.

Konsumtion

Utgifterna för stetiig konsumtion beräknas 1994/95 utgöra en knapp fjärdedel av stetsbudgetens utgiften Konsumtionsutgiftema bestor av löner och andra utgifter, framför allt för stetiig förvaltning inkl. försvaret (även försvarsmateriel) och högskolan. Under perioden 1988/89 - 1994/95 ökade den stetliga konsumtionen realt raed| i raedeltel 3,8 % per ån De konsumtionsutgifter som ökat mest avser drift av vägar och järnvägar, ar­betsraarknadsutbildning särat utgifter för förläggningskostnader för flyktingan

Under perioden 1994/95 - 1998/99 beräknas de stetiiga kousumfions-utgifterna realt minska raed i genorasnitt 0,3 % per år, vUket bl.a. förklaras av att vissa utgifter inora miljöområdet bortfeller mellan 1994/95 och 1995/96. Utgifterna minskar! också till följd av att kost­naderna för flyktingmottegningen minskar plg.a. att antegandet ora antelet tillkommande flyktingar per år, mer än halveras raellan 1993/94 och 1994/95 och antes 1994/95 uppgå till 15 000 personer, samt att det sker

37

en fördröjning meUan det att flyktingarna anländer och att kostnaderna    Prop. 1993/94:150 uppston Regeringens saneringsprogram innebär att utgifterna för stotlig    BUaga 1.2 konsumtion skall vara realt oförändrade fram till 1998. Den utgiftsned­skärning som dette principbeslut innebär återfinns i nettoposten "tillkom­mande utgiftsbehov",  och ingår således inte i den realekonomiska fördelningen.

Investeringar

Investeringsutgiftema beräknas 1994/95 utgöra ca 3,3 % av stets­budgetens utgiften Endast de av stetens egna investeringar som finan­sieras över Stetsbudgeten redovisas i denna kategori. Investeringar som finansieras över stetsbudgeten och som går till andra sektorer i ekonomin redovisas som transfereringar till respektive sekton Utgifter för byggna­der och anläggningar samt materielinköp för civila ändaraål betraktes sora investeringan De investeringar som finansieras över stetsbudgeten är främst investeringar i vägar och järnvägar Investeringarna inom affärsverken uppgår 1994/95 till omkring 15 railjarder kronor och minskar därefter raed ca 5 miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå fram till 1998/99. Se vidare politikområdet Kommunikationen

Från och med budgetoret 1992/93 finansierar de stotiiga myndigheterna sina investeringar för anläggningstillgångar för förvaltningsändamål via lån i Riksgäldskontoret. Saratliga myndigheter som berörs av den omläggningen koraraer att vara inne i systeraet fr.o.ra. 1994/95. Sammanlagt innebär de tekniska förändringarna att endast en mindre del av stotens anskaffningsutgifter för investeringar redovisas över stetsbud­geten. Vid beräkningen av stetens lånebehov tes givetvis hänsyn till investeringsutgifter såväl inora sora utanför stetsbudgeten (se även avsmtt 5).

Transfereringar

De sammanlagda transfereringarna beräknas 1994/95 uppgå till knappt två tredjedelar av stetsbudgetens utgiften Transfereringama går främst till hushåll, kommuner och till utlandsbistond. Dessutora redovisas övriga transfereringar där bl.a. transfereringar till företeg ingån

Under budgetoren 1988/89 - 1992/93 minskade utgifterna för företegs­stöd samtidigt som transfereringama till hushåll ökade kraftigt. De hus­hållstransfereringar som ökat mest är utgifter för sjukförsäkring, arbetsskadeförsäkring och studiemedel. Därefter minskar utgifterna för sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen återigen i takt med att sjukpenningtelet feller över LK-perioden. Räntebidrag till bostoder, vilka till störste delen klassificeras som transfereringar till företeg, ökade också ralativt kraftigt 1988/89 - 1993/94.

Hushållstransfereringar svarar för knappt hälften av stetsbudgetens transfereringsutgiften   De   störste   hushållstransfereringarna   på   stets-

38

budgeten är folkpensioner, sjuk- och föräldrapenning, alhnänna bara­bidrag, arbetsskadeersättningar och studiestöd. Av de utgiftsminskningar sora annonserats inora kategorin transfereringar i regeringens sanerings-prograra har utgiftsnedskämingar genoraförts inom tandvård och läkerae­del samt föräldraförsäkringen.

Hushållstransfereringarna sjunker realt under LK-perioden med i genomsmtt 1,7 % per år. Orsakerna till utvecklingen är bl.a. att utgifterna för pensioner minskar raellan 1994/95 och 1998/99 dels p.g.a. att antalet pensionärer successivt minskar under perioden, dels p.g.a. ökade intjänande poäng i ATP-systemet vilket minskar utgifterna för folk­pensionen. Dette ökar dock i sin tur utgifterna inom ATP-systemet som ligger utanför stetsbudgeten. Bambidragen feller p.g.a. att bidraget per bara utgår med nominellt oförändrade belopp under perioden.

Sedan 1990 har sjukfrånvaron minskat, vilket till en del förklaras av lägre ersättningsnivåer raen också reflekterar ett sämre arbetsmarknadslä­ge. Sedan 1992 har ett nytt begrepp införts. Istollet för det gamla sjuktolet används nu sjukpenningtolet som motsvarighet till sjuktalet. Detto förklaras av införandet av arbetsgivarperioden, dvs. arbetsgivaren tor över kostnaden för de 14 försto sjukdagarna. Sjukpenningtalet som har legat till grand för LK-beräkningama feller från 13,0 dagar per år för 1994/95 tUl 11,5 dagar per år för 1998/99.

Diagram 2.9 Transfereringar till hushåll uppdelat på folkpensioner, sjukför-penning, föräldrapenning och arbetsskadeersättningar under perioden

1994/95 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Arbetsskadef

ö

rs

ä

kring

1994/95

1995/96

1996/97

1997/98

1998/99

'  Folkpension exkl. KBT avser ålderspensioner och förtidspensioner.

 I utgifter för Folkpension exkl. KBT avses enbart utgifter på statsbudgeten.

Källor: Finansdepartementet, Riksrevisionsverket och Riksgäldskontoret

39

Transfereringar till kommuner minskar under LK-perioden realt raed Prop. 1993/94:150 ca 10 % per ån De realt fellande utgiftema sanunanhänger till störsto BUaga 1.2 delen med att de generella stotsbidragen till kommunsektora antos vara nominellt oförändrade under LK-perioden, dvs. realt sjunkande. Dessutom minskar ersättningen till koraraunema för flyktingmottogningen kraftigt till följd av att kostnaderna för flyktingmottogningen beräknas niinska under LK-perioden till följd av antoganden om en lägre flykting-tillströmning.

Transfereringar till utlandet bestor huvudsakligen av anslag till ut-vecklingsbistond. I samband med uppgörelsen med Socialdemokraterna hösten 1992, gick regeringen tillfälligt ifrån raålet om att bistondsramen skall utgöra en procent av BNI. Detto leder till att transfereringar till utlandet antos vara nominellt oförändrade under LK-perioden och således sjunker realt raellan 1994/95 och 1998/99.

Övriga transfereringar rainskar kraftigt i 1994/95 års prisnivå. Det förklaras till störste delen av antogandet om minskat bostodsbyggande, samt de besparingar som genomförts i och med övergången till ett nytt räntebidragssystera. Dette medför kraftigt rainskade utgifter för ränte- och investeringsbidrag.

Statsskuldräntoma

Utgifterna för stetsskuldräntorna ökar med i genomsnitt 6,4 % per år beroende på att de stora underskotten i stetens budget under perioden genererar en kraftig ökning av stetsskulden, vilket i sig innebär högre Stotsskuldränton Dessutom leder periodiseringseffekter tiU följd av eraittering av stotsobligationer till överkurser till att räntoma blir högre mot slutet av LK-perioden. (Se även avsnitt 2.3.2.)

40

3   Statens utgifter fördelade efter politikområden     pop- 1993/94: 150

1988/89- 1998/99

Biiagai.2

I detto avsnitt redovisas stotens och socialförsäkringssektorns utgifter, inklusive räntor på stotsskulden, fördelade på olika politikoraråden. In­delningen i poUtikområden är gjord i syfte att visa stotens utgifter för avgränsade verksamheter och följer inte alltid den rådande departements­indelningen. Normalt redovisas stotsskuldräntoma i löpande prisen För jämförbarhetens skull har räntoma i detto avsmtt räknats ora till festo priser och definieras här sora ett eget politikområde. Ett sådant förferande gör det möjligt att visa på stetsskuldräntomas ökande andel av det totela sarahällsekonoraiska utryraraet. Redovisningen omfetter utgiftsutveck­lingen under perioden 1988/89 - 1998/99 raed en närraare analys av utvecklingen under LK-perioden.

Utgiftema redovisas i 1994/95 års prisnivå och utgiftsstraktun Vissa tekniska anpassningar har därraed varit nödvändiga att göra för att uppnå jämförbarhet mellan utgifterna för respektive område under perioden. Den raest genoragripande tekniska anpassningen bestor i att föra över de tidigare specialdestinerade stotsbidragen till det nya utjänmingsbidraget från steten till kommunerna.

Fördelningen av stetens utgifter på olika politikoraråden inkluderar föratom utgifter som redovisas på anslag även utgifter som redovisas på inkomsttitel liksom utgifter som redovisas utonför stotsbudgeten, såsom utgifter för arbetsskadeförsäkringen, delpension och ATP. Beräkningarna inkluderar också de beslut ora besparingar som är hänförliga till saneringsprogrammet, såsom förändringar av föräldraförsäkringen och åtgärder inora tondvårds- och läkeraedelsområdet. I nedanstoende diagram visas de olika politikområdenas andel av stotens och socialförsäkringssek­torns totola utgifter, inklusive utgifter för räntor på stotsskulden, år 1994/95.

41

Diagram 3.1 Stotens och socialförsäkringssektorns utgifter fördelade efter    Prop. 1993/94:150

respektive politikområde 1994/95. Miljarder kronor I 1994/95 års prisnivå.

BUaga 1.2

F

ö

rsvar 5 %     Bidrag till kommun 6 % Kommunikationer 4 % _      

,,,,,,,,_

Ä

I(Jerspensioner21%

Sjuk-och arbetssk. 11 %

R

ä

ttsv, tull & skatt 4'         

Bostadsf. 4 %   Barnfamiljer 7 %

Utbiidning/FoU 6 % Statsskuldsr

ä

ntor 10 %

ö

vriga omr

å

den 9 % 

Ä

rbetsmarknadspol. 14%

Källa: Finansdeparteraentet

PoUtikområdena ålderspensioner, arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt sjuk- och arbetsskadeförsärkring är de tre störsto utgiftsposterna. Därefter kommer stotens utgifter för räntor på stotsskulden som under budgetoret 1994/95 beräknas uppgå till ca 76 miljarder kronor (se tobell 3.1 och diagram 3.1). Stotens utgifter för arbetsmarknadspolitiska åtgärder uppgår till ca 106 miljarder kronor, vilket motsvarar ca 14 % av stotens och socialförsäkringssektorns samlade utgiften

Socialförsäkringssektorns utgifter (poUtikområdena ålderspensioner, sjuk- och arbetsskadeförsäkring samt bamfemiljer), beräknas under budgetoret 1994/95 uppgå till ca 294 miljarder kronor, vilket raotsvarar ca 39 % av stotens och socialförsäkringssektorns saralade utgiften

Utgiftema förväntos i genomsnitt öka årligen raed 0,2 % i festo priser under perioden 1988/89 - 1998/99. Under den försto delen av perioden, fram till och med år 1993/94, ökade utgiftema med i genomsnitt 4,1 %, medan utgiftema beräknas minska med i genomsnitt 1,2 % under återstoden av LK-perioden.

Redovisningen av stotens utgifter på respektive politikområde är dock inte koraplett eftersora den inte inrymmer några uppgifter ora skatteawi-kelsen Med skatteawikelser raenas regler om olika undantog i skattelag­stiftningen. Undantogen kan i vissa fell ha samma fiinktion som ett stöd till ett visst ändamål (skatteutgift) och i andra fell ha funktionen av ett extra uttog av skatt (skattesanktion). Ett exerapel på skatteavvikelser är det tillfälliga avdraget för arbetskostnader för reparationer i hosteden Med dessa motiv fyller en skatteavvikelse samma funktion som en trans­ferering från stotsbudgetens utgiftssida, dvs. anslag.

Till skillnad mot redovisningen av utgiftsanslagen redovisas inte skatte-

42

avvikelserna i stetsbudgeten. Eftersora avvikelserna är reglerade i lagstiftning sker inte heller någon årlig prövning av skatteavvikelserna. Samnianteget innebär dette att regeringens och riksdagens arbete raed prioriteringar av olika utgifter försvåras. Inora Finansdeparteraentet pågår ett arbete raed en kartläggning och beräkning av skatteavvikelsen

I nedanstoende tebellen visas politikorarådenas utgiftsutveckling för­delade efter ökning respektive minskning under perioden 1988/89 -1993/94 och 1994/95 - 1998/99.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen 1988/89 procentuell förändring per år.

1993/94 redovisad som genomsnittlig

Områden med utgiftsökning,

Områden med utgiftsminskning.

genomsnittlig procentuell förändring

genomsnittlig procentuell förändring

per år

per år

Näringsliv och jordbruk

+ 28,2

Sjuk- och arbetsskadeförs. m.m.

- 5,7

Arbetsmarknadspolitik

-1- 22,2

Samhällsplanering m.m.

-5,2

Invandring

-1- 19,7

Bidrag fr. staten till kommunsekt.

-4,8

Bostadsförsörjning

-t- 13,4

Vård och omsorg

- 4,1

Kommunikationer

+ 11,7

Central förvaltning

-3,6

Miljöskydd naturvård m.m.

+ 8,1

Övriga utgifter

-0,8

Barnfamiljer

+ 7,1

Försvar

-0,6

Utrikesförvaltning m.m.

-1- 6,8

Statsskuldräntor

+ 6,2

Utbildning och forskning

+ 6,1

Fritidsverksamhet och kultur

+ 4,0

Rättsväsendet

-1- 3,2

Ålderspensioner

-F 1,6

Internationellt bistånd

-t- 0,4

4 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

43

Tabell 3.2 Utgiftsutvecklingen 1994/95 - 1998/99  redovisad som genomsnittlig procentuell förändring per år

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Områden med utgiftsökning.

Områden med utgiftsminskning.

procentuell förändring per år

procentuell förändring per år

Statsskuldräntor                       -1- 6,4

Bostadsförsörjning

-38,6

Sjuk-och arbetsskadeförs.      4-1,9

Miljöskydd naturvård m.m.

- 19,0

Ålderspensioner                     -1- 1,4

Invandring

- 12,6

Försvar                                  -(- 0,1

Vård och omsorg

-  6,7

Kommunikationer

-6,7

Internationellt bistånd

-4,0

Arbetsmarknadspolitik

-3,5

Bidrag fr. staten till kommunsekt.

-4,2

Utbildning och forskning

-2,6

Näringsliv och jordbruk

-2,4

Rättsväsendet

- 1,2

Barnfamiljer

- 1,2

Samhällsplanering

- 1,0

Central förvaltning

-0,6

Utrikesförvaltning m.m.

-0,2

Fritidsverksamhet och kultur

0,0

Övriga utgifter

0,0

Under LK-perioden, 1994/95 - 1998/99, är det ett fåtel områden sora i LK-beräkningaraa får en utgiftsökning. Den störste ökningen beräknas till 6,4 % för stetsskuldräntor Ökmngen beror huvudsakligen på de stora budgetunderskotten under LK-perioden. Politikområdet sjuk- och arbetsskadeförsäkringen beräknas öka med 1,9 % och politikområdet ålderspensioner med 1,4 %. Det beror dels på ökade utgifter för ATP till följd av höjd pensionspoäng, dels på ökade utgifter för läkemedel och förtidspension (se även avsmtt 2.3.1).

De politikområden som beräknas få de störste utgiftsminskningarna procentuellt sett under LK-perioden är bostedsförsörjning, - 38,6 % och miljö/naturvård med, -19 %. Den främste orsaken till utgiftsminskningen inora bostedssektora är långsiktigt fellande räntenivåer och däratöver beslut om besparingar, införande av ett nytt bostedsfinansieringssystera särat minskat bostedsbyggande.

Under LK-perioden minskar utgifterna genomsnittligt raed 19 % per ån Minskningen beror fraraför allt på att de 5-åriga prograniraen inora ny energitekmk upphör enligt tidigare beslut efter 1995/96 särat att man budgetoret 1994/95 beslutode ora vissa engångsvisa budgetförstärkningar, bl.a. har flerårsbeslut inte fettots ora ersättmng för landskapsvård och kalkning. Vidare fördelas raedel sora avsattes i saraband raed energiskatt-eoinläggningen för stöd till biobränslen och Östeuropa efter årliga beslut.

Utgiftsutvecklingen inora respektive område beror framförallt på de politiska prioriteringar sora görs under perioden. På vissa oraråden är det dock endast regelverk och deraografiska förändringar, s.k. volyraautoma-tik, sora styr utgifterna, uton att några nya politiska beslut har fettos (se även avsmtt 2.3.3).

Politikområdena i de följande avsnitten redovisade efter fellande

44

utgiftsandel budgetoret 1994/95. Måttet utgiftsandel anger poHtikområdets    Prop. 1993/94:150 storlek i procent av stetens och socialförsäkringssektorns totala utgifter   BUaga 1.2 inkl stotsskuldräntor, budgetåret 1994/95.

45

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

I

1;

c E

_ c

12

o

c

a

si!

P o 

§

u : 

"O .

oo c

.5 3

.2'

00 

l-l

o

«

- .B. tj

« CT o 

o 03 5

I- J2 

o o '

 -o

J2 ?

= .y

:ed I/) .a :0

£

.= 

CO

»

; CO 2

i-

E E i2,2

s.

O T3 ta 2P 5 I 5 S C 1-. »-

e

c; != .=

t; .S j2 c E S .i H 

-rifTj-invorooos'

OrJf*''tooa\o-

i£

et

9\

a

."2 '>

s

0\

E

o 

»

_  c

.=:      M

.-.

UJ

3

3 .5

.g

o.

J2

O

,.0

3

Ul

00 

O

fl)

.2

Ul

U

a

t!

0

.fTl

0 00

B

Ul

2-1

E E 

0

ffiDu.;

bO C

d, c/J

u -o ts o

5   rt   ri  ti O   C   ul   S   1-

5 .i

«

  U

C S j=; 2 = 

g.E 83 E

o   U   o;   UJ  c

   Ii

C  3

gC        

              0OC.C

.2 £7- ii      2 '-S E u

12 g S M

3

£

 J

£

_g

2 S

ä

o >

O :aJ

2 -O   O  

ö

O cd  

«

££>zuu:

__i_i__i_i__(.r.)

fSf*Tt'rivor.-ooas'

_        -5

o o.

C

1)

ooi

E

.2

c

:0

num

Ö

.2

cd   o *-

,  C  O  w

03   C  U

i||

£

'

£

§

ö

i

5 rt-rt

o-o 3

Ul     I     M

U j  UJ

2.3.S 

fr

I

oe

oe

0\

SJ

OD c: 

o o H

O   Ul

g>-!

er! " u s u o o c

U

O

,   XJC   _ 

M    C/span>

 'ui    >

op O   ed -O  K

c  c rt -s

!03 .{d  o  Ä 'C

z>u.Su:

rt I3      C    .. 

rt 

«

j

u.   n.

2 i

o o 0Ji4

E-g:-?

c3=)=OS

 O ncnTj-ioor-oooNO-

T3

u.

3

46

L

3.1   Ålderspensioner

Politikområdet ålderspensioner omfettor de förmåner sora ingår i det alhnänna systeraet för ålderspensionering (alhnän tilläggspension (ATP), folkpension inkl. tilläggsförraåner, koniraunalt bostodstillägg, delpension m.ra.) särat vissa stotiiga tjänstepensionsutgiften De totala utgifterna för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 157 railjarder kronor, vilket utgör knappt 21 % av stotens och socialförsäkringssektorns totola utgiften ATP-pensionerna utgör drygt hälften av utgifterna inom detto poUtikområde.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Diagram 3.2 Utgifter för ålderspensioner under perioden 1988/89

Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

1998/99.

%/andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Pensionsutgifteraa styrs huvudsakligen av antalet ålderspensionärer, de totola ATP-poängen och den alhnänna prisutvecklingen.

Utgifterna för ålderspensioner fortsätter öka under LK-perioden. Främst är det ATP-utgifterna sora stiger i och raed att en allt större andel av ålderspensionärerna tjänat in en allt högre rätt till ATP. Utgifterna stiger även till följd av den ökande livslängden. Antalet ålderspensionärer förväntes minska svagt under de närmaste åren. Några år in på 2000-talet kommer däremot den demografiska utvecklingen att innebära problera ur finansieringshänseende när antelet ålderspensionärer ökan

Det nuvarande pensionssysteraet har svagheter som på sikt kan bote dess uppgift att ge ekonoraisk trygghet på ålderdomen. Nackdelarna med dagens system är i huvudsak följande:

47

*                                                                                systeraet kräver en hög ekonomisk tillväxt (minst 2 % per år)

Prop. 1993/94:150

*                                                                              systeraet har bristande följsamhet till den sarahällsekonoraiska

BUaga 1.2

utvecklingen (instebilt i finansieringshänseende)

*

det direkte sambandet mellan avgifter och förmåner är svagt

*

fördelningsprofilen är osysteraatisk

*

systeraet är oöverskådligt.

År 1993 beräknas inbeteida ATP-avgifter understiga utgående pensioner raed 20 miljarder kronor som därmed kommer att finansieras med avkastning från AP-fonden. Skillnaden mellan avgifter och utgifter beräknas med anledning av bl.a. låg tillväxt och ökande medelbelopp för nytillkommande ATP-pensionärer fortsatte att öka under den närmaste perioden.

Den parlaraentariska pensionsarbetsgrappen har nyligen lämnat ett förslag (SOU 1994:00) till utformning av ett reformerat pensionssystem. Enligt förslaget skall pensionerna i framtiden baseras på den samlade livsinkorasten, dvs. sumraan av de pensionsavgifter sora inbetelats under hela den förvärsverksamma tiden. Pensionssysteraet skall göras mer följsamt till den ekonomiska tillväxten i samhället. Den avgiftsbaserade delen av det reformerade pensionssystemet skall finansiera sig självt via arbetsgivar- och egenavgiften

Systeraet föreslås även innehålla riktode fördelningspolitiska inslag. Det nya systemet skall garantera en grandpension för dem sora inte haft inkomster eller haft låga inkomsten Det skall även finnas särskilda regler om pensionsrätt för vård av bara ra.ra. Denna del av pensionssysteraet skall skattefinansieras.

Grappen föreslår vidare en rörlig pensionsålder på försäkringsmässiga villkor, med bl.a rätt att fr.o.m. år 1998 kvarsto i arbete till 67 års ålden I saraband med dette föreslås även att delpensionsförmånen avskaffes.

En proposition om huvudprinciperna för det nya pensionssystemet baserat på grappens förslag avses läggas våren 1994. Förslagen i propositionen koraraer att få avsevärda konsekvenser för de offentliga finanserna.

Kornmunalt bostadstillägg (KBT) är en inkorastprövad förmån sora kan lämnas till den som uppbär folkpension i forai av ålderspension, förtidspension, änkepension, omstollningspension, särskild efterlevande­pension eller hustratillägg. Kostnaderna finansieras idag till 70 % raed stetsbidrag. Regeringen har i febraari 1994 föreslagit att de koraraunala bostedstilläggen för pensionärer förstetiigas fr.o.m. den 1 januari 1995.

Under år 1993 ökade KBT-utgiftema raed ca 19 % i löpande prisen Ökningen förklaras huvudsakligen av att ersättningsnivåerna höjts och att pensionärer i särskilda boendeformer blivit berättigade till KBT. Ytterligare ca 10 000 personer i särskilda boendeformer förväntes kunna få KBT. Dessa beräknas beviljas KBT under år 1994. Däratöver antes antelet KBT-tegare öka ytterligare något under år 1994 pga. rainskat raörkertal (dvs. pensionärer sora är berättigade till men ej tidigare ansökt ora KBT).

48

3.2  Arbetsmarknadspolitik

Under politikområdet redovisas de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som finansieras över stetsbudgeten, bidrag till Samhall AB, utgifterna för arbetsförmedlingar, arbetsmarknadsinstitut, länsarbetsnämnder och Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS). Här ingår också utgifter för arbets­raarknadspolitiska åtgärder sora finansieras av arbetsraarknadsfonden liksom fondens utgifter för arbetslöshetsersättning, kontant arbetsmar­knadsstöd och permitteringslön. Vidare ingår de utgifter som belastar lönegarantifonden, arbetsmiljöfonden och arbetslivsfonden.

De totela utgifterna för politikområdet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 106 miljarder kronor, vilket utgör ca 14 % av stetens och social­försäkringssektorns totala utgiften Däratöver tillkoraraer 7,8 miljarder kronor som avsätts för extra utbildningsinsatser och underhåll av vägar av firamför allt arbetsmarknadsskäl. Dessa utgifter redovisas på andra politikoraråden. Området arbetsraarknadspolitik är därmed det näst störste politikområdet.

Diagram 3.3 Stotens utgifter för arbetsmarknadspolitik under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 ärs prisnivå.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

Mdkr 120|

100

%-andel av totala utg. 14%

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Under perioden frara t.o.m. 1993/94 har utgifterna ökat raed ca 23 %. Den främste orsaken är att de utgifter sora finansieras av arbets­raarknadsfonden ökat betydligt. Under den koraraande LK-perioden berä­knas utgifterna minska raed ca 4 % då de arbetsraarknadspolitiska åt­gärderna rainskar i tekt raed arbetslösheten.

Den öppna arbetslösheten beräknas uppgå till ca 7,7 % budgetåret 1994/95. LK-kalkylen redovisar norraalt konsekvenser av fettede beslut. En strikt tillämpning av denna princip skulle innebära att de arbetsmark-

49

nadspolitiska åtgärderna ligger kvar på en oförändrad nivå under LK- Prop. 1993/94:150 perioden, eftersom det konjunkmrberoende anslaget är ett reservation- BUaga 1.2 sanslag sora ändras genora särskilda beslut. En sådan tillärapning av LK-tekniken ger eraellertid en orealistisk utveckling av den öppna arbets­lösheten i förhållande till den totela arbetslöshetens utveckling. I LK-kalkylen antes därför att de konjunkturberoende åtgärdernas volyra minskas i tekt raed arbetslösheten. Dette överensstämmer också med hur storleken på anslaget fektiskt bestäras.

Ca 45 % av stetens utgifter för ändaraålet arbetsraarknadspolitik ra.m. avser kontentstöd sora t.ex. arbetslöshetsersättning, kontent arbetsmar­knadsstöd (KAS) och ersättmng från lönegarantin. Ca 25 % avser ersätt­ning raed utbildningsbidrag vid deltegande i arbetsmarknadsutbildning, ungdomspraktik eller arbetslivsutveckling. Av återstoende utgifter avser merparten utbildningskostnader samt stotsbidrag till stotiiga, koraraunala och privato arbetsgivare vid anordnande av bl.a. beredskapsarbete, lönebidrag eller rekryteringsstöd.

De övergripande målen för arbetsmarknadspolitiken är att öka andelen sysselsatto och förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Ett förbättrat funktionssätt på arbetsmarknaden ökar rörligheten på arbetskraften vilket medför att obalanser raellan utbud och efterfrågan på arbetskraft be­gränsas samt att kompetens- och produktivitetsutvecklingen på arbets­marknaden befrämjas.

Omfettningen och inriktningen av de arbetsraarknadspolitiska åtgärder­na varierar raed konjunkturen. I ett läge raed hög efterfrågan på arbets­kraft är arbetsraarknadspolitikens viktigaste uppgift att vidte åtgärder för att undvika kostnadsstegringar och/eller flaskhalsproblera p.g.a. arbets­kraftsbrist. I en lågkonjunktur bestor uppgifterna främst i att upprätthålla de arbetslösas kompetens och arbetsförmåga genom utbildningsinsatser och tillfälliga arbeten. Oberoende av konjunkturläge är det dessutora en uppgift för arbetsmarknadspolitiken att främja sysselsättningen av ar­betshandikappade och andra utsatto grappen

De viktigaste instrumenten inora arbetsraarknadspolitiken är platsför-raedling och arbetsmarknadspolitiska åtgärden Platsförmedling har till uppgift att sammanstolla och informera om de på arbetsmarknaden aktuella efterfråge- och utbudsförhållandena t.ex. vilka lediga platser sora finns. Därigenom förbättras anpassningen och söktiderna för arbetstogare och arbetsgivare förkortos.

De olika arbetsraarknadspolitiska åtgärderna brakar indelas i två grapper näraligen utbudspäverkande och efterfrågepåverkande åtgärden De utbudspäverkande åtgärderna syftar till att påverka utbudet av arbets­kraft. Avsikten är att utbudet av arbetskraft skall anpassas till den rå­dande efterfrågan. Till denna kategori av åtgärder räknas olika typer av geografiska rörlighetsstiraulanser och åtgärder sora påverkar den yrkes-raässiga rörligheten t.ex. arbetsmarknadsutbildning. De efterfrågepåver­kande åtgärderna är i huvudsak av sysselsättningsskapande karaktor Hit kan bl.a. räknas rekryteringsstöd, beredskapsarbeten och bidragsformer sora normalt finansieras över andra huvudtitlar t.ex. bidrag till ombygg­nad av skolor och äldrebostoden

50

De åtgärder sora avser att ge tillfällig sysselsättmng och arbetslivser- Prop. 1993/94:150 ferenhet kan anordnas inom hela arbetsmarknaden hos olika huvudmän. BUaga 1.2 På senare tid har det skett en förskjutning av arbetsraarknadspolitiska ätgärder i den offentliga och den privato sektora. Från att det tidigare varit en klar dorainans av åtgärder inom den offentiiga sektora har nu andelen åtgärder som finns inom den private sektom ökat. Någon full­stendig uppföljning av hur åtgärderna fördelas mellan olika sektorer finns inte men gjorda undersökningar ger följande ungefärliga fördelning:

Offentligt

Näringslivet

Övrig

Ungdomspraktik

35 %

58 %

7 %

Rekryteringsstöd

4 %

95 %

2 %

Utbildningsvik.

79 %

20 %

1 %

Lönebidrag

30 %

30 %

40 %

Arbetslivsutveckling

37 %

11 %

52 %

Yrkesinrikted arbets-

marknadsutbildning

27 %

73 %

De konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna beräknas omfette 6,2 % av arbetskraften budgetoret 1994/95. Åtgärderna som riktos till arbetshandikappade beräknas raotsvara ca 1,7 % av arbets­kraften. Extraresursema inom utbildningsområdet beräknas kunna ge utbildning till 77 000 personer vilket motsvarar ca 1,8 % av arbetskraf­ten.

Slutligen kan nämnas att arbetsmarknadspolitikens roll, omfettning, inriktning och avgränsning skall ses öven En kommitté har tillsatts vars arbete skall vara slutfört före utgången av år 1995.

51

3.3  Sjukförsäkring, arbetsskadeförsäkring och förtidspension

Under politikområdet redovisas socialförsäkringsförmåner sora lämnas vid ohälsa i form av

*

dagersättningar (sjukpenning, rehabiliteringsersättning och närstoende-penning) och livränto till följd av arbetsskada

*

kostnadsersättningar och bidrag (prisnedsättning eller kostnads-befrielse vad avser läkemedel och förbrakningsartiklar, subvention av vuxentandvård, vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.ra.)

*

förtidspension (folkpension, raed pensionstillskott, bostodstillägg särat alhnän tilläggspension).

Under dette oraråde redovisas även administrationskostnaderna för socialförsäkringen som budgetåret 1994/95 uppgår till ca 4,9 railjarder kronon

De totela utgifterna för politikområdet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 86 railjarder kronor, vilket utgör knappt 11 % av stetens och socialförsäkringssektorns utgiften

Diagram 3.4   Utgifter för sjukförsäkring, arbetsskadeförsäkring och förtids­pension under perioden 1988/89 - 1998/99.Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utgifterna inom området har under 1980-telet legat på en hög nivå för att sedan minska. Den stora minskningen budgetåret 1992/93 beror på arbetsgivarperiodens införande. Att utgifterna därefter beräknas vara konstente förklaras av en rad föreslagna och vidtegna åtgärder som motverkar  de  övriga  utgiftsstyrande   fektorema.   Dessa  fektorer  är

52

sjukfrånvarons omfettning, löne- och prisutvecklingen, arbetslöshetens    Prop. 1993/94:150

utveckling, nya och dyrare läkemedel m.ra.

BUaga 1.2

Sjukförsäkringen

De senaste åren har orafettande regelförändringar genoraförts inom systemet för sjukersättning. Inriktningen har varit att uppmuntra till arbete och rehabilitering. Förändringarna har omfettet såväl kost­nadsansvar som kompensationsgraden Dessa åtgärder har resulterat i minskade utgifter inora såväl sjukpenningförsäkringen sora arbets­skadeförsäkringen. Vidare har besparingsåtgärder beslutets sora för steten har inneburit minskade utgifter för läkeraedel och tendvård.

I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100, bil. 6) har regeringen föreslagit ytterligare besparingsåtgärder inom läkemedels- och tendvårds-områdena. Dessa åtgärder beräknas minska sjukförsäkringens utgifter raed drygt 1 railjard kronor per helår.

Arbetsskadeförsäkringen

För finansiering av arbetsskadeförsäkringen utgår arbetsgivaravgift raed 1,38 % av avgiftsunderlaget. Försäkringens förraåner utgår i form av sjukpenning, vård och livräntor Nyligen beslutede åtgärder inora arbetsskadeförsäkringen sora påverkar utgifterna under LK-perioden är sänkt ersättningsnivå inora sjukförsäkringen, avskaffende av arbets-skadesjukpeimingen och skärpt arbetsskadebegrepp. Dessa åtgärder koraraer att reducera utgifterna för fraraför allt arbetsskadesjukpenning och gör att det finansiella sparandet i fonden förbättras under LK-perioden. Överföringen av raedel från delpensionsfonden under bud­getoret 1992/93 innebär att det ackuraulerade underskottet i fonden minskade kraftigt. Fondens ackumulerade underskott per den 31 december 1993 uppgick till ca 22 miljarder kronon Under slutet av LK-perioden beräknas underskottet i fonden uppgå till ca 16 miljarder kronor i löpande prisen

En särskild beredning - Sjuk- och arbetsskadeberedningen (1993:07) -har fått i uppdrag att lämna förslag till en ny ordning för lagfästo ersättningar vid sjukdora och arbetsskada innebärande bl.a. att sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa flyttos ut ur stotsbudgeten. Beredningen skall bl.a. överväga ora det är ändamålsenligt med skilda försäkringar vid sjukdom och arbetsskada eller om de kan integreras. 1 uppdraget ingår även att överväga om förtidspensioneringen bör ingå i det nya systemet. Beredningens arbete skall vara avslutot vid utgången av år 1994.

53

Förtidspensionärer

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2 Antolet förtidspensionärer har ökat kraftigt under de senaste åren. Riksförsäkringsverket gör bedömningen att antolet förtidspensionärer kommer att fortsatte att öka under ytterligare några ån

Den kraftiga ökmngen av antalet nybeviljade förtidspensioner år 1992 och 1993 kan delvis förklaras av försäkringskassornas arbete raed att minska de långa sjukfeUen. Dette har inneburit en tillfällig uppgång av antolet förtidspensionären

Sedan raitten av 1960-talet har antalet förtidspensioner stigit år från år. Orsakerna till dette är sannolikt flera. Sedan lång tid sker en förändring av arbetsmarknaden där okvalificerade arbeten försvinner En konsekvens av dette har varit att konkurrensen på arbetsraarknaden skärpts och att förtidspension i raånga fell därför varit oundviklig. Slutiigen finns det oklarheter i regelsystemet och ofta brister i det medicinska underlaget sora ligger till grand för beslut ora förtidspension.

Den nuvarande trenden inora förtidspensioneringen måste brytes både av kostnadsskäl och för att inte perraanent utestänga människor från arbetsraarknaden. Förslag till åtgärder, som på kort sikt dämpar kostnadsutvecklingen och på lång sikt minskar antalet nybeviljade förtidspensionärer, bereds för närvarande inora regeringskansliet.

54

3.4  Statsskuldräntor

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

Utvecklingen av stotsskuldräntoma förklaras frärast av utvecklingen av nominella räntenivåer och stetsskulden.

Beräkningsföratsättningar ora den fraratida ränteutvecklingen, BNP-tUlväxt ra.m. beskrivs i avsnitt 3.1 Samhällsekonomisk bakgrand. (Se även avsnitt 5, Stetens lånebehov och skuld samt Finansplanens Särskilda frågor avsmtt 3, Budgetunderskott och stetsskuld).

Givet dessa beräkningsföratsättningar/anteganden (alternativ 3 %) kommer stetsskuldräntorna under LK-perioden (1994/95 - 1998/99) att öka i feste priser med nästan 30 % i 1994/95 års prisnivå.

Stetsskuldräntorna är den utgiftspost som växer i särklass snabbast av alla politikoraråden - en genorasnittlig årlig ökning med 6,4 % under perioden 1994/95 - 1998/99. Den kraftiga ökningen av ränteugifterna förklaras fraraför allt av att stetsskulden ökar under hela beräknings­perioden. Budgetåret 1998/99 beräknas ränteutgifterna uppgå till 97 miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå. Riksgäldkontorets metodik vid eraittering av stetsobligationer bidrar till att ränteutgifterna periodiseras så att dessa ökar raot slutet av LK-perioden.

Vid samma tidpunkt kommer stetens utgifter för politiområdet Sjuk-och arbetsskadeförsäkring att ligga på ungefär sarama nivå, dvs. 93 miljarder kronon

Praxis är egentligen att raan anger stetsskuldräntor i löpande priser. Anledningen till att räntorna här redovisas i feste priser är enbart för att öka järaförbarheten raed andra politikområden. 1 löpande priser ökar stetsskuldräntorna från 76 till ca 110 railjarder kronor i 3 % alternativet. 1 4 % alternativet uppgår stetsskuldräntorna 1998/99 till 107 railjarder kronor i löpande prisen I 2 % alternativet ökar ränteutgifterna raed hela 68 railjarder kronor i löpande priser, till ca 144 railjarder kronor vid LK-periodens slut 1998/99, alltså en nivåhöjning raed näston 90 %. Dette motsvarar en årlig ökningstekt på ca 17% i löpande prisen Den kraftiga ökningen förklaras i huvudsak av att räntenivåerna är högre i det scenario där ekonorain utvecklas svagare. Andra fektorer som bidrar till de höga ränteutgifterna är det negativa finansiella sparandet i Arbetsraarknadfon-den samt att budgetunderskottet exklusive stetsskuldräntor (det s.k. primärsaldot) utvecklas särare i dette alternativ.

En stor nackdel med en hög andel stetsskuldräntor vid rainskade eller oförändrade totela utgifter är att stetsskuldräntorna eroderar utgiftsutryra-raet för andra politikområden. Ett annat allvarligt problem är att en växande stetsskuld och därmed stigande ränteutgifter också begränsar näringslivets möjlighet att skaffe riskkapitel till nödvändiga nyinvestering­ar i den konkurrensutsatte sektom.

Med stetens totela utgifter avses utgifter på stetsbudgeten 4- utgifter utenför stetsbudgeten.

55

Diagram 3.5 A   Stotens utgifter för stotsskuldräntor för perioden 1988/89 -    Prop. 1993/94:150

1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

BUaga 1.2

Mdkr

%-andal av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Diagram 3.5 B Stotsskuldräntomas andel av stotens totola utgifter budgetåret 1998/99. Stotens näst störsto utgiftspost efter ålderspensioner.

Fasta priser i 1994/95 års prisnivå.

Budget

å

ret 1998/99

(86.5%) / statens

Statsskuldr

ä

ntor 97 mdkr

(13.5%)

Källa: Finansdepartementet

56

3.5  Barnfamiljer

Under politikområdet bamfemiljer redovisas stetens direkte ekonoraiska stöd till bamfemiljen Stödet utgörs främst av alhnänna barabidrag inkl. flerbarnstillägg, föräldraförsäkring, vårdnadsbidrag, bidragsförskott, bostedsbidrag, bampensioner, vårdbidrag för bam med fiinktionshinden Vidare finns ett särskilt stöd till ensamstoende adoptivföräldrar särat bidrag till omkostnader vid adoption av bam från utiandet. De totala utgifterna för politikområdet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 51 miljarder kronor vilket utgör drygt 7 % av stetens och socialförsäkrings­sektorns sammantegna utgiften

Diagram 3.6 Utgifter för ekonomiskt stöd till bamfemiljer under perioden 1988/89 - 1998/99.Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala i

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

KäUa: Finansdepartementet

En stor del av utgifterna inom dette ändamålsoraråde påverkas av den demografiska utvecklingen. Senaste befolkningsprognos från SCB (februari 1994) visar på en minskning av antalet födda bam från 117 373 år 1993 till drygt 110 000 år 1999. Denna minskning påverkar direkt utgifterna för föräldrarpenning och vårdnadsbidrag. Barabidragsutgifterna påverkas endast marginellt, eftersora de årskullar sora försvinner ur bidragssystemet är mindre än de nytillkommande åtskullaraa.

Regeringen har i februari 1994 föreslagit att ett skattepliktigt vårdnads­bidrag ora 2 000 kronor i raånaden införs för varje bara som fyllt ett raen inte tre år, samt att de s.k. garantidagaraa inom föräldraförsäkringen avvecklas (prop. 1993/94:148). Regeringen har vidare lagt fram förslag om vissa regelförändringar inom föräldraförsäkringen (prop. 1993/ 94:147). Dessa som innebär bl.a. att ersättningsnivån i föräldraförsäk­ringen sänks från 90 % till 80 % av inkorasten för tio av föräldraförsäk­ringens tolv månader

57

I budgetpropositionen (prop. 1993/94:100, bil. 6) har regeringen lagt    Prop. 1993/94:150 frara förslag ora förändringar i flerbarastilläggssysteraet som innebär att    Bilaga 1.2 bidragsbeloppen till femiljer raed fem bam och fler sänks. Förslaget beräknas minska utgiftema raed 55 miljoner kronor per ån

Utgifterna för bostadsbidrag har ökat kraftigt under senare ån Ökningen beror dels på att bostedsbidragen till hushåll raed bam byggdes ut till följd av skatteomläggningen och fno.m. bidragsåret 1991 lämnas inora väsentligt vidgade bostedskostnadsgränser, dels på den allraänna situationen på arbetsmarknaden raed en fortgående ökning av arbets­lösheten och därmed lägre hushållsinkomsten

Inkorast- och bostedskostnadsutvecklingen har stor betydelse för utgifterna för bostedsbidrag. Utgifterna för år 1993 uppgår till ca 7,2 railjarder kronor och beräknas ligga kvar på denna nivå i början av LK-perioden. Utvecklingen under LK-perioden beror också på benägenheten att söka bostedsbidrag. En ökning av de bidragsberättigade med 10 % skulle innebära en utgiftsökning med 675 railjoner kronon Regeringen har tidigare i vår (prop. 1993/94:00) lagt förslag om vilka regler som skall tillärapas för bidragsgivningen fno.m. år 1995.

Bidragsförskott lämnas till bam under 18 år, vars föräldrar lever åtskilda. Bidragsförskott lämnas vaiUigen med 40 % av basbeloppet. Stetens kostnader för bidragsförskott beror i huvudsak på basbeloppets ut­veckling, antelet berörda bara och underhållsbidragens storlek. Av de totela utgifterna för bidragsförskott finansieras ca 29 % med inbetelningar från de underhållsskyldiga. Denna andel har de senaste åren sjunkit, vilket kan bero på att de underhållsskyldigas ekonorai försämrats till följd av lågkonjunktur och arbetslöshet.

De senaste årens ökning av utgifterna för bidragsförskott beräknas fortsätto även under LK-perioden. Ökningen beror på att det totela antolet bidragsberättigade bara förväntos öka. Inbetolningarna från de under­hållsskyldiga antos ligga kvar på nuvarande nivå 29 %. En förändring med en procentenhet av denna andel skulle medföra att stotens nettokost­nader minskar/ökar med ca 50 miljoner kronon

Den ekonoraiska regleringen raellan särlevande föräldrar raed barn och stödet till ensaraföräldrar har varit föremål för ett långvarigt utrednings­arbete. En särskild utredare har uppdrag att se över och lämna förslag till reformering av systemen för underhållsbidrag och bidragsförskott. Uppdraget skall redovisas under hösten 1994.

58

3.6 Bidrag från staten till kommunsektorn

Under ändamålet redovisas generella stotsbidrag från stoten till kommun­sektorn. Dessa är bl.a. det stotiiga utjämningsbidraget till kommuner och skatteutjämningsbidraget till landsting.

De totola utgifterna för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 46 miljarder kronor, vilket utgör ca 6 % av stotens och socialför­säkringssektorns totola utgiften

Diagram 3.7 Stotens utgifter för bidrag från stoten till kommunselitorn under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg. 10%

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

I feste priser rainskar bidragen i genomsnitt med 4,2 % per år under perioden 1988/89 - 1998/99. Fluktetionerna mellan åren 1990/91 -1993/94 beror framförallt på tillkomsten av avräkningsskatten, för­ändringarna av skatteutjämningsavgifterna och övergången till ett nytt stotiigt utjämningssystem för kommunerna.

I beräkningarna har det stetiiga utjänmingsbidraget till kommunerna antegits ligga på nominellt oförändrad nivå under LK-perioden 1994/95 -1998/99. Skatteutjämningsbidragen till landsting följer autoraatiskt skatteunderlagets förändringar, eftersora bidragen är knutna till raed-elskattekraften. Tidigare år har den prognostiserade ökningen av bidraget i huvudsak finansierats av landstingen själva. Bidraget antes även för landstingen ligga kvar på norainellt oförändrad nivå.

Statligt utjämningsbidrag till kommuner

Bestäraraelser om stotiigt utjämningsbidrag till kommunerna finns i lagen (1992:670) ora stotiigt utjämningsbidrag till kommuner och förordningar-

5 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

59

na   (1992:1591)   ora   stotiigt   utjämningsbidrag   tiU   kommuner  och    Prop. 1993/94:150 (1992:678) ora skattesatser vid beräkning av skatteutjämningsbidrag och    BUaga 1.2 stetligt utjämningsbidrag.

Ett viktigt syfte raed utjäraningsbidraget är att skapa mer likvärdiga ekonoraiska föratsättningar raellan korarauneraa. Bidraget är ett komplement till kommunernas skatteinkomster och är inte kopplat till den verksarahet sora den enskilda kommunen bedriven Utjäraningsbidraget består av tre delar:

-

ett bidrag för utjämning av koramunemas skatteinkomster upp till en generell garantinivå,

-

tillägg till respektive avdrag från bidraget på grand av opåverkbara skillnader i strakturella förhållanden samt

tillägg för befolkningsminskning.

Särskilda övergångsregler gäller för utjäraningsbidraget åren 1993 och 1994. Övergångsreglerna innebär att ingen koraraun år 1993, till följd av det nya stetsbidragssystemet järafört med ett referensbidrag som feststellts av regeringen i december 1992, skall få eller miste bidrag överstigande 1,5 % av kommunens beräknade sammantegna inkoraster av koraraunal-skatteraedel år 1993 och referensbidraget. För år 1994 får skillnaden mellan utjänmingsbidraget för år 1994 och ett referensbidrag sora feststellts av regeringen i december 1993, uppgå till högst 1,5 % av summan av de beräknade skatteinkomsterna år 1994 och referensbidraget. De huvudsakliga motiven för övergångsreglerna var dels att undvika alltför stora förändringar i enskilda kommuners bidrag, dels att åsted­koraraa en successiv infesning av det nya bidragssysteraet.

Såväl utjämningen av strakturellt betingade kostnadsskillnader sora utjäraningen av skatteinkoraster har nyligen varit föremål för utredning som redovisats i betenkandet Kostnadsutjämning mellan korarauneraa (SOU 1993:53) respektive i rapporten Konununal inkomstutjämning -alternativa modeUer (Ds 1993:68). Utredningarna har reraissbehandlats. Vidare pågår en utredning om utjämningssystemet för landstingen (Fi 1993:14, dir 1993:63). För att kunna samordna förändringarna i utjämningen för kommuner och landsting och för att ytterligare överväga och utreda presenterade förslag har en parlamenterisk beredmng tillkallats (dir 1993:137). Beredningen skall föreslå hur stetsbidrags- och ut­jämningssystemen för kommuner och landsting bör vara utformade fr.o.ra. år 1996. För år 1995 avses fördelningen av bidraget ske utifrån provisoriska regien Detto innebär att bidrag utgår år 1995 raed samraa belopp sora det preliminära bidraget för år 1994.

Skatteutjämningsbidrag till landsting

Bestämmelser om skatteutjämningsbidrag till landsting finns i lagen (1992:671) om skatteutjämningsbidrag till landsting och förordningarna (1992:677) ora skatteutjäraningsbidrag till landsting och (1992:678) ora

60

skattesatser vid beräkning av skatteutjäraningsbidrag och stotiigt utjära-    Prop. 1993/94:150

ningsbidrag.

BUaga 1.2

Skatteutjäraningsbidrag ges till landsting i syfte att utjämna skattekraft och garantera medborgarna likvärdig service oavsett i vilket landsting man bon Varje landstings garanterade skattekraft anges i procent av medelskattekraften och omfetter följande delar:

-

grandgaranti,

-

tillägg eller avdrag för åldersstrakturens inverkan på landstingets kostnader för sjukvård,

-

tillägg för befolkningsminskning.

Skatteutjämningsbidraget för landsting och landstingsfria kommuner är för närvarande föreraål för översyn av en särskild utredare. Den tidigare nämnda parlamenteriska beredningen skall därefter föreslå hur systemen för landsting och komrauner skall vägas sararaan.

61

3.7  Utbildning och forskning

Under dette poUtikområde redovisas stetens stöd till utbildmng och forskning, dvs. grandskola, gymnasieskola, folkbildning, grandläggande högskoleutbildning, forskning och forskaratbildning samt studiestöd. Utgifterna uppgår till sararaanlagt ca 42 railjarder kronor vilket raotsvarar ca 6 % av stetens och socialförsäkringssektorns totela utgiften

Diagram 3.8 Stotens utgifter för utbildning och forskning under perioden 1988/89 

1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

%-andel av totala utg. 8%

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utgifterna för utbildning och forskning har ökat fram till budgetåret 1994/95. Dette ingår särskilt arbetsmarknadspolitiska åtgärder med 5 miljarder kronon Utökningen under LK-perioden beror frärast på fler högskoleplatsen De ökade utgifterna uttrycker stetsraakternas prioritering av dette ändaraåls betydelse för tillväxt och arbetsraarknad.

Skolväsendet

Bidraget till det koraraunala skolväsendet ingår sedan l/l 1993 i det stetiiga utjäraningsbidraget till kommunerna. Däraied kan kommunerna själva avgöra hur stor del av kommunens resurser som skall satsas på konununens skolväsende, avseende såväl grandskola, gymnasieskola som vuxenutbildning. Den genomsnittiiga kostnaden i riket år 1992 var för en elev i grandskolan 47 800 kronor, för en elev i gymnasieskolan 54 500 kronor och för en elev i den kommunala vuxenutbildningen 18 200 kronon

Syftet med de senaste årens decentralisering inom skolväsendet har varit att göra skolan mer mål- och resultetorienterad. Regering och

62

riksdag feststoller de nationella målen för skolan, bl.a. genom skollag och    Prop. 1993/94:150 läroplanen Enligt skollagen skall kommunen ante en skolplan, av vilken    BUaga 1.2 skall framgå de åtgärder sora kommunen avser vidte för att uppnå de nationella målen.   I skollagen regleras  koraraunernas  skyldighet att anordna utbildning.

Riksdagen beslutede i december 1993 om riktlinjer för nya läroplaner

och betyg för såväl det obligatoriska sora det frivilliga skolväsendet (prop

1992/93:220, bet. 1993/94:UbUl, rskr. 1993/94:82, respektive prop.

1992/93:250, bet. 1993/94:UbU2, rskr. 1993/94:93). Regeringen har den

17 februari 1994 festställt läroplaner för det obligatoriska skolväsendet

(Lpo 94) särat för de frivilliga skolforraema (Lpf 94). Vidare har

regeringen den 17 raars 1994 feststollt kursplaner för grandskolan och

koramer under våren att feststolla programmål och kursplaner för

kämämnen inom de frivilliga skolformema.

;

Hösten 1993 var antelet elever i gmndskoleåldem 895 000. Pronosema för elevutvecklingen fram till år 2 000 visar på en ökning av antelet elever i grandskoleåldera.

Under senare år har föräldrarnas rätt att välja grandskola ökat. Rätten är inskriven i skollagen. Föräldrarna kan välja mellan skolor i hem­kommunen sora drivs i kommual regi, en fristeende skola eller en skola i en annan kommun.

Målsättningen för gymnasieskolan är att alla ungdomar skall genomgå en treårig gymnasieutbildning. Kommunen är skyldig att erbjuda varje 16-19-åring plats i antingen sin egen eller någon annan kommuns gym­nasieskola. Eleven kan också välja en fristeende gymnasieskola. En reformering av gymnasieskolan pågår och skall vara fullt genomförd läsåret 1995/96. Utvecklingen går i riktmng raot en allt mer kursutformad gymnasieskola.

Från och raed den 1 juli 1994 har fristeende gyranasieskolor raed utbildningar sora regeringen förklarat raotsvara gyranasieskolans utbildning på nationella program eller specialutformade program rätt till ersättning frän elevens hemkommun (prop. 1992/93:230, bet. 1992/93: UbU17, rskr. 1992/93:406). Regeringen kan även beslute ora stetligt stöd till kompletterande skolon

Den kommunala vuxenutbildningen (koravux) bestor av grandläggande vuxenutbildning och gymnasial vuxenutbildning samt påbyggnadsut­bildning. Hösten 1993 studerade 140 650 elever i komvux. ¥ör folkhög­skolor och studieförbund har regering och riksdag feststollt målen för den stetsbidragsberättigade delen av folkbildningen. Stetsbidraget ges till Folkbildningsrådet som ett samlat finansiellt stöd till folkbildningen. Det ankomraer på Folkbildningsrådet att fördela anvisade medel raellan studieförbund och folkhögskolon

Utbildning och forskning vid universitet och högskolor m.m.

I 1994 års budgetproposition föreslår regeringen ett fullföljande av det nya resurstilldelningssystem för grandutbildning särat forskning och

63

forskaratbildning sora började tillämpas den 1 juli 1993. De förändringar    Prop. 1993/94:150

som regeringen föreslår innebär att raedel för lokalhyror skall ingå i    BUaga 1.2

anslagen till såväl grandläggande högskoleutbildning som till forskning

och  forskaratbildning  fr.o.ra.   budgetåret  1994/95.   Det  innebär att

anslaget G 2. Lokalkostnader m.m. vid umversitet och högskolor ra.m.,

försvinner fr.o.m. dette budgeten Enligt redovisning i LK 93 skulle detto

anslag öka ftam till 1997/98 till följd av beslut ora ett ökat antol studenter

vid universitet och högskolon Motsvarande ökning redovisas i LK 94

inora universitetens och högskolornas grandutbildningsanslag.

Fno.ra. budgetoret 1994/95 skall lånefinansiering tillämpas av universitet och högskolor vid investeringar i anläggningstillgångan Lånefinansiering tillämpas också för befintiiga anläggningstillgångar, vars värde per den 31 juni 1994 konverteras till lån i Riksgäldskontoret. Det imiebär att de medel sora tidigare anvisats särskilt för investeringar i inredning och utrastning kommer att användas för att tecka amorteringar för de vid övergången lånefinansierade anläggningstillgångarna samt för nya lån. Inrednings- och utrastningsanslagen upphör därmed fr.o.ra. budgetoret 1994/95.

Förändringarna under LK-perioden hänför sig dels till ökningar p.g.a. diraensioneringsförändringar och ett antol beslutode lokalförsörjningspro-jekt, dels till minskningar av resurser för utrastning och inredning som följer av att byggprojekt blir klara. Medlen för inredning och utrastning minskar av detto skäl successivt fram till budgetåret 1997/98.

Budgetoret 1996/97 upphör den tillfälliga försterkningen av medel för pedagogisk utveckling av högskolans lärare som anvisats umversitet och högskolor fr.o.ra. budgetoret 1992/93 (- 50 miljoner kronor). Samtidigt minskar den tidsbegränsade förstorkningen av medel för forskaratbildning av icke behöriga lärare med 25 miljoner kronon

Likaså upphör budgetoret 1996/97 de tillfälliga förstorkningarna för distonsutbildning och behörighetsgivande föratbildning som riksdagen anvisade med anledning av regeringens kompletteringsproposition 1993 (112 miljoner kronor).

Riksdagen beslutode våren 1993 ora riktlinjerna för forskningspolitikens inriktning för treårsperioden 1993/94 - 1995/96.(prop 1992/93:170, bet. 1992/93:UbU 15, rskr. 1992/93:388)

Det ökade internationella forskningssaraarbetet tillmäts stor betydelse. Vissa omfördelningar görs alltjämt för att finansiera nya uppgifter och framförallt ökade kostnader för det interaationella saraarbetet. Sveriges deltogande i FoU-saniarbete med EU regleras av EES-avtolet. Svenska stetens kostnader för dette beräknas under budgetoret 1993/94 uppgå till 350 miljoner kronon

För teknisk forskning och utveckling, som Näringsdepartementet ansvarar för, är forskningspolitiken inriktod på förnyelse och effektivise­ring genom omprioriteringar och vissa orgamsatoriska förändringan Kraftfull satsning sker på forskning och utveckling kring nya basteknolo­gien Prioriterade oraråden är informationsteknologi, materialteknik och bioteknik.

64

Studiestöd

Utgifterna för studiehjälp har för budgetåret 1994/95 beräknats till ca 2,2 miljarder kronon Av dessa kostnader svarar studiebidraget för ca 94 %. Studiebidraget är beloppsmässigt samordnat raed det alhnänna bam­bidraget, för närvarande 750 kronor per månad, och utgår under 10 månader per ån

Studiemedelskostnadema är beroende av antolet studieraedelstogare, den andel av raaxiniibeloppet för studieraedel sora de studerande fektiskt utnyttjar (utnyttjandegrad), nivån på upplåningsränfen i Riksgäldskonto­ret, basbeloppets storlek, den ackumulerade skuldstocken, hur stora återbetelningarna blir samt hur stora avskrivningar av redan beviljade lån som raåste göras.

Studiemedel består av studiebidrag och studielån. Utgifterna för sttidiebidrag beräknas i löpande priser öka succesivt från 3 723 miljoner kronor under budgeteret 1994/95 till ca 4 100 miljoner kronor under budgeteret 1998/99. Ökningen beror på ökat antel studerande i högskolan samt vissa gjorda anteganden om en årlig uppräkning av basbeloppet.

Utgifterna för avskrivningar och räntesubventioner beräknas öka från ca 2 908 miljoner kronor under budgetåret 1994/95 till ca 3 732 miljoner kronor under budgetoret 1998/99, dvs. raed ca 820 miljoner kronon Utgifteraa för lånedelen påverkas i hög grad av Riksgäldskontorets utiåningsränte. Varje procentenhets förändring av denna ränte innebär vid slutet av perioden en ökning eller minskning av utgiften för studieraedel raed ca 580 miljoner kronon

Sammanteget beräknas utgiften för studieraedel i löpande priser stiga från 6 631 miljoner kronor budgetåret 1994/95 till ca 7 800 kronor budgeteret 1998/99 dvs. med ca 1 200 miljoner kronon

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Särskilda insatser

Särskilda arbetsmarknadspoUtiskt och utbildningspolitiskt motiverade insatser föreslås under 1994/95 raed sammanlagt 5 025 miljoner kronon Åtgärderna omfetter extra platser i gymnasieskolan, komvux, folk­bildningen och inom universitet och högskolon Vidare föreslås för­söksverksamhet med trainee-utbildning, utbildningscheck och sommarani-versitet. Extra resurser har även beräknats för studiestöd.

65

3.8  Försvar

I politikområdet försvar ingår all verksamhet inom totelförsvaret, dvs. totelförsvarets militora och civila del som finansieras över stotsbudgeten. De totola utgifterna för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till knappt 41 miljarder kronor, vilket utgör drygt 5 % av stotens och socialförsäkringssektorns totola utgifter 1994/95 '.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Diagram 3.9 Stotens utgifter för försvaret under perioden 1988/89 

Miljarder kronor 1 1994/95 års prisnivå.

1998/99.

Mdkr

%-andel av totala utg.

r8%

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Inom totolförsvaret genoraförs ett besparingsprograra sora enligt 1992 års StobiUseringsproposition imiebär en stegvis upptrappning till en årlig besparing ora 1,2 miljarder fr.o.m. 1996/97. Härtill kommer ytterligare besparingar för totalförsvaret om 90 miljoner kronor i enlighet raed vad sora föreslås i 1994 års budgetproposition.

En väsentlig del av utformningen och imiktningen av 1992 års totolför­svarsbeslut avsåg att reparera den obalans sora under senare år uppstett för det militora försvaret raellan angivna uppgifter och tilldelade resurser och mellan kvalitet och kvantitet. Ett återstellande av en långsiktigt stobil balans i dessa avseenden krävde såväl en viss resursförstorkning som en oraforraulering av det militora försvarets mål och uppgiften Dessutora krävdes en orafettende orastraktureringsprocess. I dette ingick att tillskapa och säkerstolla ett utryrarae för kvalitetshöjande åtgärder i den framtida organisationen.

' 1 texten och diagrammet ingår inte verksamhet inom civila delen av totalförsvaret som finansieras via delar av anslag under andra huvudtitlar än Försvarsdepartementets. För budgetåret 1994/95 motsvarar dessa medel sammanlagt 0,5 miljarder kronor.

66

På grandval och med ledning av den allmänna färdriktning sora ut- Prop. 1993/94:150 stokades i försvarsbeslutet har under tiden därefter ett antol utredningar BUaga 1.2 uterbetet förslag sora rör totelförsvarets pliktsystem, dess ftivilligrörelse, ledningsorganisation, lagen ora civilt försvar, materielförsörjning, ra.ra. Flera av dessa förslag har sedermera förelagts riksdagen för slutligt stollningstogande. I andra fell pågår beredning i regeringskansliet. Avseende ledningsorganisationen har riksdagen och regeringen med utgångspunkt i försvarsbeslutet fettot beslut om ett antol förändringar i orgamsation- och ansvarsförhållandena för myndigheterna inora främst totelförsvarets militora del. Myndigheten Försvarsraakten bildas den Ijuli 1994, likaså Fortifikationsverket. Samtidigt läggs myndigheterna inom nuvarande huvudprogram 1 - 4 samt Fortifikationsförvaltningen, Försvarets sjukvårdsstyrelse och Försvarets civilförvaltning ned. I bud­getpropositionen 1993/94:100 bil.5 föreslår regeringen dessutom att Försvarets materielverk blir avgiftsfinansierad. Den främste uppdrags­givaren föreslås bli Försvarsmakten.

Såsora framgick av 1992 års försvarsbeslutsproposition (prop. 1991/92 :102, bet. 1991/92:FöU12, rskr. 1991/92:337) och vUket understryks ytterligare i både 1993 och 1994 års budgetpropositioner finns några klara identifierbara föratsättningar för ett genomförande av det långsiktiga försvarsbeslutet. Föratora det stotsekononiiska åtogandet enligt försvars­beslutet är det vidare av vikt att de i försvarsbeslutet initierade för­ändringarna kan fullföljas i den orafettniiig och tekt sora föratsätts. Enligt försvarsbeslutet skall anslagen för anskaffning av raateriel räknas upp med en teknikfektor ora 1,5 % per år, föratoni korapensation enligt för­svarsprisindex. Teknikfektorn är avsedd att i rimlig omfettning säkerstolla planerad raaterielanskaffning. Försvarsbeslutet gav således upphov till en omfettende omstolliiingsprocess i det svenska militora försvaret. Beslutet omfettode förändringar i hela kedjan från fomiuleringen av det militora försvarets uppgifter via krigs- och grandorganisationerna till antelet anstollda och värapliktssysteniets utforainiiig. Det hade, och har, även betydelse som grand för en fortsatt omstrakturering av den svenska för­svarsindustrin.

67

3.9 Kommunikationer

Politikområdet omfettar investeringar i samt drift och underhåll av vägar och järnvägar, bidrag till sjöfert och luftfert samt till post- och tele­kommunikationen Anslag till vägar och järnvägar omfettor 

XX 

% av an­slagen inora politikområdet. De totola utgifterna för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 31 miljarder kronor, vilket utgör knappt 4 % av stotens totala utgiften

Diagram 3.10 Stotens utgifter för kommunikationer under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg. 8%

30-

20-

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Riksdagen beslöt år 1991 att inrätta ett särskilt reservationsanslag för infrastrukturin­vesteringar budgetåret 1990/91. För budgetåret 1991/92 togs inga nya medel upp. Kvarvarande reservationsmedel förbrukades.

Under åren 1992 och 1993 har extra medel satsats inom transportsektorn i sysselsätt­ningsfrämjande åtgärder.

Riksdagen fattar beslut om anslagsnivån ettår i taget samt bemyndigar regeringen att planera investeringar för ytterligare två år. Åren därutöver anger endast trafikverkens planerade investeringnivå inom den totala planeringsnivån pä 98 miljarder kronor för 1 O-årsperioden 1994 - 2003.

Infrastruktur

På förslag av regeringen beslutede riksdagen i juni 1993 om en långsiktig inriktning av infrastrakturens utbyggnad. Beslutet omfettede även ekono­raiska ramar för perioden 1994 - 2003 samt ekonoraiska raraar för den näraiaste treårsperioden. Enligt riksdagsbeslutet upprättes planer för väg-och järnvägsinvesteringar för totelt 98 mUjarder kronor för tioårsperioden 1994 - 2003. Investeringsplaneringen sker vid Vägverket, Banverket och länsstyrelserna.

68

Investeringarna i stomjämvägar kommer under den kommande tioårspe- Prop. 1993 /94:150 rioden att uppgå till ca 38 miljarder kronon Investeringarna i stamvägar BUaga 1.2 och övriga riksvägar beräknas till ca 41 miljarder och bärighetshöjande åtgärder i vägar till ca 7 miljarder kronor under den koraraande tioårspe­rioden. Planeringsraraen för investeringar i länstrafikanläggningar, dvs länsvägar, länsjämvägar och kollektivtrafikanläggningar, uppgår till 9 miljarder kronor för tioårsperioden. Huvuddelar av investeringarna ligger under året 1993 och 1994. Därtill koramer investeringar i kollek­tivtrafiksystemet i Stockholm, Göteborg och Malmö inom ramen för de s.k. storstodsöverenskoramelsema. Totelt utgör dessa investeringsbidrag ca 3 railjarder kronon

Utöver de järnvägs- och väginvesteringar sora finansieras genom anslag över stetsbudgeten tillkoraraer de investeringar som finansieras genora avgifter på trafiken. Dette gäller utbyggnaden av Arlandabanan raed privat kapifel och Öresundsförbindelsen. Investeringar som är planerade att finansieras raed avgifter på vägtrafiken gäller utbyggnaden av Ringen och Yttre tvärleden i Stockholra och väginvesteringarna i Göteborg, totelt ca 30 miljarder kronon Sammanteget kommer 150 miljarder kronor att investeras i vägar och järnvägar under den kommande tioårsperioden. Investeringarna skall finansieras dels över anslag på stetsbudgeten dels raed avgiften

Avregleringar

Inom komraunikationssektom har under de tre senaste åren avregleringar genoraförts för postväsendet, inrikesflyget och telemarknaden. Syftet raed avregleringama är att genora ökad konkurtens uppnå ökad effektivitet inora de olika verksamhetsområdena vilket ger föratsättningar för att upprätthälla service och volym över hela landet. På mänga områden har effektivitetsförbättringar raed bättre service och lägre priser kunnat erbjudas kunderna.

Den 1 juli 1992 avreglerades den svenska inrikes luftfertsmarknaden. Avregleringen har hittills medfört ökad konkurrens framför allt på sträckor med omfettende trafikunderlag och raånga positiva effekter för resenärerna. Regeringen har vid ett flertel tillfällen uttelat att samhället har ett ansvar för regionalpolitiskt viktig flygtrafik. Riksdagen har beslutet att flygtrafik raellan Östersund och Umeå skall upphandlas. Skälet är att stoten har ett uttolat ansvar för ett grandläggande flygtrafi­kutbud på sträckan med hänsyn till sjukvårdens orgamsation som motiverar särskilda insatser för att trygga en direkt flygförbindelse. Även inom den utrikes luftferten har en avreglering skett genom att Sverige fr.o.m. augusti 1993 tillämpar EU/EG:s tredje luftfertspaket.

På post- och teleområdet har riksdagen stiftat lagar som bl.a. anger minsto godtogbara stendard på verksamhetens service och vilka åtgärder som steten förfogar över för att upprättahålla den. Telelagen började gälla den   I  juli   1993.   Samtidigt  ombildades  Televerket  till  aktiebolag.

69

Postiagen trädde i kraft den 1 mars 1994 och posten orabilcfedes saratidigt    Prop. 1993/94:150

till aktiebolag.

BUaga 1.2

En successiv avreglering har skett på postorarådet under åren. Den 1 januari 1993 avskaffedes Postverkets ensamrätt på brevbefordran. Postmarknaden blev därraed helt avrcglerad. Vidare har riksdagen beslutet att belägga brevförsändelser med raervärdeskatt i saraband raed att Posten orabildas till bolag. Den 1 juli 1994 upphör Postgirots ensamrätt på stetliga betelningar.

Post- och telestyrelsen är ansvarig för myndighetsuppgifterna på post-och teleområdena och svarar dessutom för upphandlingen av vissa sam-hällsåteganden på dessa områden som finansieras med ett särskilt anslag.

Vid Vägverket pågår ett arbete med att effektivisera organisationen. Syftet med omstellningsarbetet är att verksamheten skall marknadsanpas­sas och utsattes för en fullstondig konkurrens. Väghållningsdivisionen skall bli en kompetent bestollare. Regeringen har nyligen lämnat förslag till riksdagen ora en bolagisering av Vägverkets produktionsdivision per den 1 januari 1996.

Regeringen har 1994 lämnat förslag till riksdagen ora att AB Svensk Bilprovnings monopol på kontrollbesiktning ra.ra. av vägtrafikfordon skall upphöra den 1 januari 1995.

Arbetet raed avreglering av järavägsraarknaden pågån Riksdagen beslutode 1992 att ge LKAB trafikeringsrätt på mahnbanan. Vidare sker fno.m. trafikåret 1993 upphandling av olönsam intertegional järnvägstra­fik i konkurtens. Andra aktörer än SJ kan därmed erhålla trafikeringsrätt på sträckor som de ges uppdrag att trafikera. Riksdagen godkände i slutet av 1993 den andra upphandlingen enligt de nya reglerna vilken omfettor trafikåret 1994. Den försto och andra upphandlingsoragången har raedfört besparingar på sammanlagt ca 110 miljoner kronor med ett trafikutbud på raotsvarande nivå sora tidigare. SJ har erhållit fortsatt entreprenad på i vissa fell fem år på järavägsstockor i det upphandlade nätet. Vidare har regeringen nyligen lämnat förslag till riksdagen ora avregleringen av järnvägstrafiken särat riktiinjer för SJ:s verksainhet under åren 1994-1996.

70

3.10 Bostadsförsörjning

Politikområdet omfettor stöd i form av räntesubventioner för ny- och ombyggnad av bostoder, och s.k. RBF-stöd för underhåll och reparation av hosteden För närvarande läranas också ett tillfälligt stunulansbidrag för orabyggnad av äldrebostoden Bland övriga stödformer kan nämnas bidrag för avhjälpande av höga radonhalter och fukt- och mögelskador i egnahera. Politikområdet omfettor också ett antal äldre stödformer som är under aweckling, däribland investeringsbidrag och tilläggslån, återstor fortferande en del utbetalningar vilka ger anslagseffekt under perioden. De totala utgifterna för politikområdet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 30 railjarder kronor, vilket utgör ca 4 % av stotens och socialför­säkringssektorns totela utgiften

Diagram 3.11 Stotens utgifter för bostodsförsönning under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala i

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Stöd i förra av räntebidrag enligt äldre bestäraraelser för ny- och ombyggnad av bostoder svarar fortferande för huvuddelen av stetens utgifter på dette område. De utgiftsbegränsande åtgärder sora har genomförts eller beslutots för de närraaste åren innebär relativt utgångs­läget att utgiftsnivån för dessa räntebidrag sänks i storleksordningen 10 -15 %. Eftersom bidragen beräknas som skillnaden raellan en garanterad ränto och en beräknad marknadsränto komraer därför utgifterna att minska på grand av lägre marknadsräntor För utvecklingen av utgifterna är det av stor betydelse att räntorna också kommer att vara låga 1995 och 1996 då stora och dyra årgångar skall anpassas till en ny räntenivå.

Från och med den 1 januari 1993 gäller nya regler för stotens stöd vid ny- och ombyggnad av hosteden Bidragssystemet har förenklats och bidragsunderlaget bestäms numera enligt en schablon. Räntesubventioner-

71

na minskas successivt efter feststäUda regler både  i  det enskilda    Prop. 1993/94:150 bidragsärendet för varje nytt år av bidragstiden och för varje ny årgång    BUaga 1.2 av ny- och ombyggnad. Härigenora koraraer stotens kostnader för stödet att minska under LK-perioden.

De garanti- och försäkringssystem sora finns eller håller på att införas koramer successivt att avlasto stoten kostnaderna för det stöd som nu ges för åtgärdande av fukt- och mögelskador i småhus.

72

3.11   Rättsväsendet inkl. skatt och tull

Politikområdet omfettor bl.a. polisväsendet, åklagarväsendet, dorastols-väsendet, kriminalvården, rättshjälpen samt mil- och skatteväsendet. De totala utgifterna för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 27 railjarder kronor, vilket utgör knappt 4 % av stotens och socialför­säkringssektorns totola utgiften

Diagram 3.12 Stotens utgifter för rättsväsendet inld. skatt och tull under perioden 

1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala i

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utgifterna har ökat kontinuerligt de senaste åren, främst p.g.a flera verksamheter inom politikområdet erhållit resursförstorkning genom politiska beslut. En redogörelse över beslutode besparingar inom rättsväsendet återfinns under följande textovsnitt för resp myndigheten

Övergripande mål m.m.

Verksamheten inora politikorarådet är grandläggande för den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Det är rättsstotens uppgift att tillgodose den enskildes självklara krav på rättstrygghet, dvs. trygghet för liv, hälsa, integritet och egendora. Rättssäkerheten stoller krav på bl.a. lik-fomiighet och föratsebarhet i normgivning och rättstillämpning. Rätts­tryggheten uppnås främst genom effektivitet i brottsbekämpningen. Det övergripande målet för verksamheten är inora politikområdet således att förbättra och försterka den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet, sköte skatteuppbörd enligt gällande lagstiftning samt tillse att medborgarnas civil- och skatterättsliga förpliktelser efterlevs. För kriminalpolitiken är

73

huvudmålet att niinska brottsligheten och öka raänniskors trygghet raot    Prop. 1993/94:150

att utsattes för brott.

BUaga 1.2

En annan given föratsättning för stetliga rayndigheter inom alla sektorer under LK-perioden, är att ytterligare öka verksamheternas produktivitet. Dette innebär att resursanvändningen genoragående raåste bli effektivare för att uppnå ett bättre resultet med raindre eller oförändrade resursen

Polisen

Riksdagens har beslutet att en besparing på 500 miljoner kronor skall tos ut på polisväsendet under budgetoren 1993/94 - 1995/96. För budgetoret 1995/96 är besparingen beräknad i LK-kalkylen till 175 mUjoner kronon Regeringen har i 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil.3) föreslagit att polisväsendet skall erhålla en anslagskredit sora länen över­gångsvis kan utnyttja för att upprätthålla den operativa nivån innan rationaliseringar har fått full effekt. Krediten skall beviljas av Rikspolis­styrelsen.

Regeringen har i 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil.3) föreslagit att 30 railjoner kronor, avseende avdrag för produktivitetsför­bättringar, skall dras från Polisväsendets ramanslag för budgetoret 1994/95.

Riksdagen har tidigare fettot beslut om att öka antogningen av aspiran-ter till Polishögskolan. I LK-kalkylen har beräknats ett tillskott av medel för polislöner avseende utexaminerade poliser från Polishögskolan under budgetoren 1994/95 resp. 1995/96.

Åklagare och domstolar

Två utredningar, Åklagaratredningen och Domstolsutredningen har före­slagit ganska betydande förändringar för åklagar- och domstolsväsendet. Det gäller såväl arbetsuppgifter som arbetssätt. Vissa av Åklagaratred-ningens och Dorastolsutredningens förslag har berörts i årets budget­proposition (prop. 1993/94:100 bil. 3). Förslagen bereds vidare inora Justitiedepartementet.

Kriminalvården

Under åren 1992 och 1993 har beläggningen inora krirainalvårdens anstolts- och häktesorganisation ökat raycket kraftigt. Dette har tidvis medfört överbeläggning vid såväl anstelter som häkten. Vidare har den obligatoriska halvtidsfrigivningen avskaffets den 1 juli 1993. Numera gäller som huvudregel att minst två tredjedelar av strafftiden skall ha avtjänats innan frigivning kan ske. Den förste febraari 1994 har ändringar i rattfyllerilagstiftningen trätt i kraft, som bl.a. innebär skärpto straff för grovt rattfylleri och sänkt promillegräns för detto brott. För att möto

74

effekteraa av beläggningsutvecklingen särat av de ändrade reglerna i    Prop. 1993/94:150 fråga om villkorlig frigivning och rattfylleri pågår en utbyggnad av    Bilaga 1.2 anstolts- och häktesorganisationen. 1 1993 års kompletteringsproposition har redovisats en långsiktig planering för en utbyggnad raed omkring 875 ansteltsplatser Under budgetåren 1993/94 - 1996/97 kommer dessutom häktesorganisationen att tillföras närmare 300 platsen

Skatteförvaltningen

Genom fortsatt rationalisering inom skatteförvaltningen, bl.a. ytterligare utveckling av ADB-stöd och fortsatte förenklingar vad gäller privatperso­ners självdeklaratiouer, kommer resursåtgången för nuvarande verksam­het att minska med ca 150 miljoner kronor under LK-periodens två försto ån

Regeringen har förslagit att skatteförvaltningen fr.o.m. budgeteret 1995/96 tillförs 200 railjoner kronor per år för utbyggd kontrollverksam­heten. De ökade insatserna på detto område är en del av arbetet med att sanera stotens finanser, raen de har också stor betydelse för olika rayndighetens arbete raed att bekämpa den ekonomiska brottsligheten. Ett regeringsuppdrag har nyligen getts till Riksskatteverket att konstraera lämpliga uppföljningsinstruraent i syfte att analysera effekterna av denna satsning.

Exekutionsväsendet

Inora exekutionsväsendet har den konjunkturbetingade ärendevolyraen, t.ex. vad gäller vräkningar och exekutiva festighetsförsäljningar, fortsatt även det senaste året. Regeringen har därför föreslagit att kronofog-

demyudigheterna uu tillförs en försterkning på 25 miljoner kronon

Regeringen har nyligen lagt finara ett förslag till en skuldsaneringslag. I det föreslagna förferandet skall ärenden om s.k. frivUlig skuldsanering handläggas av kronofogdemyndigheterna.

Tullverket

En svensk anlutning till den Europeiska Unionen kommer i hög grad att påverka Tullverkets arbetsuppgifter och organisation.

Vid den yttre gränsen - gränsen mot icke EU-medlemmar - kommer Tullverkets nuvarande uppgifter huvudsakligen att besto. Vid gränserna mot EU-medlemmar, den s.k. ime gränsen, koramer i stort sett Tullver­kets traditionella arbetsuppgifter att försvinna. För vissa varaområden såsora narkotika, vapen ra.m. kommer ett visst kontrollbehov även vid den inre gränsen att kvarsto.

Ett EU-medlemsskap kommer att innebära ett minskat behov av resurser för Tullverkets fraratida verksarahet.

6 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

75

3.12 Internationellt bistånd

Politikområdet omfettar internationellt utvecklingssamarbete (bistånds­ramen), biståndet till Central- och Östeuropa samt bidraget till EFTA:s fond för ekonomisk och social utjämning. De totala utgifterna för politikområdet uppgår under budgetåret 1994/95 till 14 miljarder kronor, vilket utgör knappt 2 % av stotens och socialförsäkringssektorns totola utgiften

Diagram 3.13 Stotens utgifter för intemationellt biständ under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Bistånd till tredje världen

Bistondsramen för budgetoret 1994/95 är budgeterad till 13 360 railjoner kronor, vilket utgör ca 0,92 % av BNI. Ramen fördelas enligt regering­ens förslag tUl intemationella biståndsprogram med 25 % till utveck­lingssamarbete genom SIDA raed 48 % särat med 18 % till andra biståndsprogram såsom bl.a. U-krediter, forskningsstöd, näringslivs­bistånd, stöd till ekonomiska reformer och skuldlättnad. För admini­strationen av biståndet beräknas 3 % av biståndsramen.

Regeringen betonar vissa kriterier som vägledande för det svenska bistondets inriktning. Det innebär att agerandet hos mottogama för svenskt bistånd vad gäller deraokrati, respekt för mänskliga rättigheter, utveckling av marknadsekonomi och effektiviteten i biståndet har betydelse för fördelning av bistondsmedlen.

Utveckling och förbättring av effektiviteten i det svenska biståndet är en prioriterad fråga. Sora en uppföljning av utredningen ora stymings-och samarbetsformer i biståndet har en utredning om styrnings- och

76

beslutsvägar, organisation samt behov av kompetensutveckling utförts vid    Prop. 1993/94:150 Utrikesdepartementet. Bland andra utredningar kan nämnas den som    BUaga 1.2 analyserat hur  den  svenska  andelen av  de  multilaterala organens upphandling kan ökas.

Samarbete med Central- och Östeuropa

Sveriges saraarbete raed Central- och Östeuropa utgör en integrerad del av den svenska östpolitiken. Samarbetets syfte är att på olika sätt bisto länderna i den pågående samhällsomvandlingen och medverka till att de inleramas i det dagliga internationella samarbetet på skilda områden.

Målsättningarna för det svenska östsamarbetet är att stödja demokra­tiska och marknadsekonomiska reforraer särat åtgärder som bidrar till bevarandet och förbättrandet av miljön, särskilt i Östersjön. För de baltiska stoterna tillkommer raålet att bidra till att befästo deras nationella suveränitet.

Det bilaterala saraarbetet inriktos på Sveriges geografiska närområde, dvs. Estland, Lettland, Litouen, Polen och nordvästra Ryssland.

Kunskapsöverföring är den främsto stödformen i det bilaterala sam­arbetet. Genom SWEDECORP och Swedfimd International AB och det på nordiskt initiativ upprättode baltiska investeringsprogrammet lämnas även stöd till små och medelstora företogs verksamhet i Baltikum. För att ytterligare främja en utvidgad handel har en särskild exportkredit-garantirara om 1 miljard kronor iraättots. Ramen avser Baltikum men kan även användas för Ryssland.

Till länderna utonför närområdet kanaliseras insatserna huvudsakligen genora raultilaterala organ, främst Internationella valutofonden. Världs­banken, Europeiska återappbyggnads- och utvecklingsbanken, OECD, Europarådet samt den s.k. G 24-grappen.

Budgetoret 1994/95 är det sisto året i 1992 års beslutode treårspro­grammet om 1 miljard kronor per ån Regeringen låter nu göra en utvärdering av hela det hittillsvarande bilaterala samarbetet. Utvärdering­en skall ingå i underlaget för regeringens och riksdagens ställnings­teganden då det gäller utformning och innehåll i det fortsatte saraarbetet efter budgeteret 1994/95. Riksdagen har berayndigat regeringen att inom ramen för ett fortsatt samarbetsprogram för Central- och Östeuropa få göra utfästelser under budgetoret 1994/95 om högst 1 miljard kronor avseende budgeteret 1995/96.

77

3.13  Invandring

1 politikområdet ingår i huvudsak tillstondsprövning avseende invandring och medborgarskap, överföring av flyktingar till Sverige, mottogande av asylsökande och flyktingar, ersättmng till korarauneraa för raottogande av flyktingar, åtgärder för invandrares integration i det svenska samhället samt åtgärder raot diskrirainering, fräralingsfientlighet och rasism.

De totela utgifterna för politikorarådet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 11 miljarder kronor, vilket utgör ca I % av stetens totela utgiften

Diagram 3.14 Stotens utgifter för invandring under perioden 1988/89 -1998/99.

Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

De två senaste budgetorens flykting- och invandringspolitik har präglats av konflikterna i f.d. Jugoslavien.

Under budgeteret 1992/93 sökte närmare 81 000 personer asyl i Sverige, huvudsakligen medborgare från republiker sora ingått i den jugoslaviska federationen. Regeringen beslutede i juni 1993 att de asylsökande bosnier (omkring 40 000) sora då befenn sig i Sverige efter individuell prövmng skulle kunna få perraanent uppehållstillstond. Samtidigt infördes viseringsplikt för medborgare från Bosnien -Hercegovina, eftersom många av de bosnier sora sökte sig till Sverige kunde få skydd i närområdet. Detto ledde till en snabb minskning av antolet asylansökningar och troligen kommer antolet asylsökande innevarande budgetår bli i storleksordmngen 15 000. De bosnier som väntes få uppehållstillstond i Sverige koraraer att föranleda en relativt stor följdinvandring av anhöriga.

Riksdagen har fettot beslut sora gör det raöjligt att innevarande budgetor överföra upp till 7 800 s.k. kvotflyktingar till Sverige, varav 7 300 från f.d. Jugoslavien.

78

Regeringen har i mars raånad i år fettot vägledande beslut ora Prop. 1993/94:150 uppehållstillstond för soraalier sora väntos leda till att drygt 2 400 BUaga 1.2 personer komraer att tos eraot i kommunerna under budgetoret 1994/95. Regeringen beslutode vidare den 14 april att bara och bamfemiljer -huvudsakligen Kosovoalbaner - som sökt uppehållstillstond före den 1 januari 1993 raen sora inte fått sina ärenden slutligt prövade, i princip skall få stonna i Sverige. Detto väntos leda till att ytterligare 20 000 personer komraer att beviljas uppehållstillstond.

Mot den nu redovisade bakgranden bedöms utflyttningen till koramuner av flyktinginvandrare med anhöriga tillfälligt bli raycket omfettande och sammanteget för innevarande och näste budgetor ligga i storleksordningen 105 000 personen

Beroende på hur konflikter yttrar sig och var de är lokaliserade, kan kraven på den svenska flyktingmottegningen variera kraftigt. Det räcker i det sammanhanget raed att erinra ora att början av 1980-telet var långt ifrån konfliktfritt, raen att antelet asylsökande ändå höll sig på nivån 5000 - 10 000 per ån Det går alltså inte att prognostisera vad de närraaste budgeteren kan korama att raedföra för tillströmning av asyl­sökande till Sverige. Planeringen får i stellet utgå ifrån dagens nivåer, raen skall saratidigt säkerstolla beredskap för andra situationen

Regeringens anslagsberäkningar för planeringsperioden baseras därför på ett antogande ora att 15 000 - 25 000 personer per år koraraer att söka asyl i Sverige. Invandrarverkets kapacitet för asylprövning har diraensio-nerats för handläggning av 25 000 asylärenden. Beroende på asyltill-strömning, beslut ora uppehållstillstånd och koraraunutplaceringar kan det saniraanlagda anslagsbehovet för perioden 1995/96 - 1998/99 koraraa att ligga i intervallet 20 till 24 miljarder kronon

Riksdagen har nyligen beslutot i enlighet med regeringens förslag om förändringar i mottogandet av asylsökande (prop. 1993/94:94, bet. 1993/94:SfUll, rskr. 1993/94:188). Förändringarna börjar genomföras budgetoret 1994/95 och väntes leda till effektiviseringar i flyktingmotteg­andet och minskade anslagsbehov.

Hela invandrarpolitiken och invandrings- och flyktingpolitiken genomgår nu en parlamenterisk översyn sora skall vara avsluted våren 1995. Denna översyn kan komma att ha stor betydelse för den framtida kostnadsutvecklingen.

Åtgärder riktes raot främlingsfientlighet och rasism. För näste budgetor har regeringen föreslagit att 32 miljoner kronor avsätts för sådana insatsen En kommission raot fräralingsfientlighet och rasisra kommer inom kort att tillkallas.

79

3.14 Vård och omsorg

Under politikorarådet redovisas stotens utgifter för vård och orasorg. I huvudsak består dessa av bidrag till hälso- och sjukvård, äldre- och handikapporasorg och raissbrakar- och ungdorasvård samt administra­tionskostnaderna för stotiiga myndigheter inom dessa områden. De totola utgiftema för politikorarådet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 9 miljarder kronor, vilket motsvarar drygt 1 % av stotens totala utgiften

Stotens utgifter inom detto område utgör endast en liten del av de saralade offentiiga utgifterna inom området då ansvaret för vård och omsorg i förste hand är en kommunal angelägenhet. Tidigare specialdesti­nerade stotsbidrag har i stor utsträckning slopats i saraband med omlägg­ningen år 1993 av stotens bidrag till kommunsektom.

Diagram 4.15 Stotens utgifter för vård och omsorg under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala i

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

En stor del av stotens utgifter inora detto oraråde bestor av tillfälliga stimulansbidrag för skilda ändaraål. Dessa utgår under begränsad tid för att underlätto genomförandet av reformen Bidragen varierar över tiden och under LK-perioden kommer några av bidragen att upphöra. Detto gäller för de stimulansbidrag som infördes i anslutning till Ädelreforraen, Husläkarteforraen och 1994 års Handikappreform. Störte delen av utgiftsminskningen under perioden förklaras av att dessa tillfälliga stimulansbidrag minskar eller upphön

Andra stotsbidrag utgår till hälso- och sjukvården, missbrakarvården särat inora handikapporarådet. De stotiiga adrainistrationskostnaderaa för myndigheter inom ändamålsorarådet beräknas uppgå till ca 1,2 railjarder kronor per ån De flesto rayndigheteraa har en regelstyrd verksamhet i

80

form av handläggning av ärenden, tillsyn osv., samt ett ansvar för ut-    Prop. 1993/94:150

värdering, kunskapsförmedling och samordning.

BUaga 1.2

Inom handikappområdet ger stoten bl.a. bilstöd till handikappade och föräldrar med handikappade bara till anskaffiiing och anpassning av motorfordon m.m. Ekonomiskt stöd ges även för merkostnader i saraband med nedsatt funktionsförmåga och till personlig assistans för personer med stora funktionshinder

Sistnämnda stöd infördes den 1 januari 1994 och utgifterna för stotlig assistansersättning beräknas budgetoret 1994/95 uppgå till ca 2,5 miljarder kronon I dagsläget är det svårt att bedöma utgiftsutvecklingen under de kommande åren. De faktorer sora styr denna är antol ersätt-ningsraottogare, antal beviljade tiraraar samt beslutod ersättningsnivå. För att förändra den högste ersättningsnivån för assistonsersättningen krävs separato beslut av regeringen.

81

3.15  Näringsliv och jordbruk

Stetens utgifter inom politikområdet går främst till olika former av branschstöd, framför allt inom jordbrakssektora men under de senaste åren också till stödinsatser inom det finansiella systemet, dvs bankstöd. Under LK-perioden är inga ytterligare utgifter inlagda för bankstödet. I övrigt ingår i verksamhetsområdet bl.a. småföretogsutveckling särat bransch- och konsumentstödjande myndigheten De totola utgifterna för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 6 miljarder kronor, vilket utgör ca 1 % av stotens och socialförsäkringssektorns totala utgiften

Diagram 3.16 Stotens utgifter för näringsliv och jordbruk under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

%-andel av totala utg. 7%

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utgifterna har under perioden 1991/92 -1993/94 dominerats av utgifter för framför allt bankstödet samt omstollningen av jordbraket. För bankstödet beräknas utgifterna till ca 64 miljarder kronor för perioden 1991/92 - 1993/94. Stotens utgifter är i stort oförändrade över LK-perioden.

Näringsliv

Väsentliga drag i den näringspolitiska inriktningen är att främja ökad konkurtens genom bl.a. avregleringar, förvalto och avyttra stotens aktier i olika företeg, stödja näringslivsrelaterad forskning och utveckling samt näringslivets internationalisering.

Regeringen lade hösten  1991  fiam ett saralat prograra för en ny småföretegspolitik, som bl.a. innebär förbättrad rättssäkerhet, förbättrad

82

konkurrens, sänkt skattetryck, tillskapande av en effektivare riskkapital-    Prop. 1993/94:150 marknad,   förenkling  av  lagregler  samt åtgärder  för att  underlätte    BUaga 1.2 nyeteblering och Europakontekten En stor del av dette prograra har nu genoraförts.

Enligt propositionen ora privatisering av stetiigt ägda företeg skall 34 stetliga företeg säljas ut (prop. 1991/92:69, bet. 199l/92:NU10, rskr. 1991/92:92). Den tidigare angivna raålsättningen att försäljningen skall inriktes på en genorasnittlig försäljningsvolym på ca 10 miljarder kr per år kvarsten

Fasto spelregler och konkurrens på lika villkor är viktigt för att marknadsekonomin skall fungera. Den 1 juli 1993 trädde en ny, skärpt konkurtenslag i kraft. Arbetet med förenklad lagstiftning och enklare myndighetsregler, främst vad gäller effekterna för små och medelstora företog, har fortsatt hög prioritet. Under LK-perioden komraer Konkur­rensverkets tillärapning av lagen att följas upp. Aiibetet raed att fräraja ökad konkurrens i den offentiiga sektom går vidare.

Riksdagens beslut att avskaffe det s.k. riksprovplatssysteraet har medfört att de rayndigheter sora föreskriver hur ferliga produkter skall hanteras börjat införa öppna systera för provmng och certifiering. Samtliga riksprovplatser planeras vara avvecklade till den 1 januari 1995.

Regeringen föreslår i propositionen om marknadskontroll för pro­duktsäkerhet, m.ra. (prop. 1993/94:161) att ansvaret för raarknadskon-trollen i Sverige blir orarådesvis fördelat på befintiiga tillsynsrayndigheter raed Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC) som samordnande organ. Organisationen för den svenska marknadskontroUen avses vara genomförd till den 1 juli 1994 och verksamheten skall finansieras i försto hand med generella avgiften

Konsuraentpolitiken har varit föreraål för en översyn. Ett betonkande -Konsumentpolitiken i en ny tid (SOU 1994:14) - har nyligen lagts fram. Regeringen avser att under våren to stellning till förslagen i betänkandet bland annat om ett nytt miljömål för konsumentpolitiken.

Jordbruk

Riksdagen beslutede våren 1990 om en ny livsraedelspolitik (prop. 1989/ 90:146, bet. 1989/90:JoU25, rskr. 1989/90:327). Omstellningen av jord­braket genoraförs raed siktet instellt mot en bättre balans mellan produktion och efterfrågan inom landet i kombination raed en satsning på alternativ till dagens livsmedelsproduktion.

Huvudfrågan för jordbraks- och livsmedelspolitiken har sedan de senaste åren varit att påbörja anpassningen av politken till ett medlemskap i EU och resultotet av GATT-avtolet.

Den nya skogspolitiken som trädde i kraft fno.m. 1 januari 1994 iimebär en betydande avreglering och en ökad fiihet för skogsägarna. Det stotiiga ekonomiska stödet till skogsbraket har minskat kraftigt och lämnas numera huvudsakligen till ädellövskogsbruk och vissa natur- och kulturvårdsåtgärden     Skogsstyrelsens     och     skogsvårdsstyrelsernas

83

organisation rationaliseras och har till stora delar anpassats till den nya    Prop. 1993/94:150 skogspolitiken.   Myndigheternas  sektorsansvar för miljöfrågorna  har    BUaga 1.2 markerats tydligt. Skogsvårdsorganisationens frö- och plantproduktion har bolagiserats.

Konsekvenserna av en EU-anpassnlng

Sverige siktar på en fullständig integrering raed EG:s gemensamma jordbrakspolitik från den dag Sverige blir medlera. Ambitionen är att inga övergångsåtgärder skall behöva tillärapas sedan Sverige har blivit raedlem samt att övriga konkurrensbegränsande åtgärder undamöjs, i båda fellen på basis av örasesidighet.

Jordbruket och fisket hålls i stort sett utonför den integrationsprocess sora blir följden av EES-avtalet. Ett EU-raedleraskap kommer däremot att raedföra stora förändringar raed bl.a. anpassning till EG:s regelverk och deltogande i EG:s orafettande systera. GATT:s Uragimyranda på jordbraksonirådet kommer globalt sett att leda till en successiv sänkning och omläggning av stödet till jordbruket samt en ny inriktning av stödet raot mindre produktionsdrivande stödformen Sänkto handelssnedvridande exportstöd och gränsskydd skall på sikt ge en stobilare och raer livskraf­tig världsraarknad för jordbraksvaror

Regelsysteraen när det gäller den teknologiska infrastrakturen är stondigt föremål för översyn och måste utforraas så att de inte raedför hinder och kostnader för teknisk utveckling, företogande och handel. Många av de åtgärder sora initieras inom dette område är föranledda av Sveriges närmande till EU.

Mot bakgrand av utvecklingen inom EG:s konkurrensrätt koraraer under LK-perioden att genoraföras en uppföljning och resultetutvärdering raed avseende på orafettningen och inriktningen av grappundantegen i den nya konkurtenslag som trädde i kraft den 1 juli 1993.

84

3.16 Central förvaltning

I politikområdet ingår främst utgifter för kungliga hov- och slottssteteraa. Riksdagen, regeringskansliet. Sametinget, stobsmyndigheterna och länsstyrelserna.

De totola utgiftema för politikområdet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 5 railjarder kronor, vilket utgör ca 1 % av stetens och socialför­säkringssektorns totela utgiften

Diagram 3.17 Stotens utgifter för central förvaltning under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 ärs prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90«1

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utgifterna inom detto område har minskat under de senaste åren. An­ledningen är främst att anslaget för ADB-investeringar via Stotskontoret har upphört, samt de besparingar som gjorts inom förvaltningen.

För närvarande pågår ett stort antal stotiiga utredningar sora i större eller mindre utsträckning berör länsstyrelserna och deras verksamhet. Den viktigaste är den parlamentoriska Regionberedningen (C 1992:06) sora har i uppdrag att utforma förslag ora den offentliga verksamhetens uppbyggnad och indelning på regional nivå. Resultotet av Beredningens arbete avses redovisas under 1994.

85

3.17  Fritidsverksamhet och kultur

Inom ändamålsområdet för fritidsverksamhet och kultur anslås raedel till kultur- och medieverksamhet, idrott, folkrörelser och kooperationen samt ungdomsfrågor

De totala stotsutgiftema för ändaraålsområdet uppgår 1994/95 till ca 5 railjarder kronor, vilket motsvarar ca 1 % av stotens totola utgiften

Diagram 3.18 Stotens utgifter för fritidsverl

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Stotens utgifter till ändamålet har ökat stodigt under de senaste åren. Den genomsnittliga ökningen har uppgått till ca 4 % årligen. Anslags­ökningen kan delvis förklaras med att stödet till idrotten har ökat. Under LK-perioden är stotens utgifter i stort sett konstonto.

Ett stort antol anslag inora området avser förvaltningskostnaden 1 övrigt bestor utgiftema bl.a. av produktionsstöd, konstnärsstöd och annat verksamhetsstöd på kultur- och medieorarådet. Inom fritidsområdet består utgiftema framför allt av bidragen till föreningslivets verksamhet, exempel är bidrag till idrottsrörelsen, bam- och ungdorasverksamhet i övrigt, handikapporganisationer, huraanitora ändamål, samt bidrag till bl.a. alhnänna samlingslokaler inora folkrörelseorarådet.

Tre parlaraentariska kommittéer sora arbetot raed frågor ora den fraratida kulturpolitiken, har under våren 1994 avlämnat sina betonkan­den. En fjärde parlamentorisk kommitté (Ku 1993:03) om kulturpolitikens inriktning, har till uppgift att bl.a. utvärdera den hittUls förda politiken på kulturens oraråde och lämna förslag ora politikens framtida inriktning och utformning. Kommittén skall lämna förslag senast vid utgången av år 1994. Inom medieområdet har en parlamenterisk kommitté tillsatts (Ku 1993:10) med uppgift att undersöka behovet av stotiiga stödåtgärder till

86

dagspressen  samt  lärana  förslag  till   framtida  stotiigt engagemang.    Prop. 1993/94:150 Uppdraget skall vara slutfört i noveraber 1994. Dessutom har en särskild    BUaga 1.2 utredare tillkallats (Ku 1993:09) med uppdrag att kartlägga behovet av sektorsforskning om massmedierna och att utorbeto förslag om forraema för en sådan forskning. Arbetet skall redovisas i septeraber 1994.

De totala stotsutgiftema för fritidsverksamheten uppgår för budgetåret 1994/95 till ca 0,7 railjarder kronon En särskild utredare (C 1992:05) har haft i uppdrag att utorbeto ett förslag till de framtida principer sora bör gälla för stotens bidrag till folkrörelser och andra ideella organisatio­nen Betonkandet (SOU 1993:71) Organisationernas bidrag har varit föreraål för reraissbehandling. Regeringen avser att lägga frara en proposition till riksdagen under förste halvåret 1994. Stetens bidrag till bara- och ungdorasorganisationema behandlas i regeringens proposition 1993/94:135 Ungdomspolitiken. I denna anges bl.a. inriktningen för Stetens ungdomsråds arbete raed fritidsfrågorna särat föreslås vissa förändringar för att åstedkoraraa en ökad raålrelatering av stetsbidragen till bara- och ungdomsorganisationerna.

Principerna för stetens stöd till allraänna samlingslokaler har nyligen utretts. I ett nyligen avlämnat betonkandet har förslag till vissa för­ändringar i det stotiiga bidragssystemet länmat. Betonkandet är för närvarande ute på remiss, och en proposition beräknas länmas till riksdagen tidigast under hösten 1994.

87

3.18  Övriga utgifter

Inom orarådet har raedel för tockande av raeratgifter till följd av stotiiga löneavtal varit en dominerande post. Bidrag tiU politiska partier och till trossarafund är andra utgifter inora området. De mesto utgifterna under detto oraråde utgår dock under rabriken oföratsedda utgiften De totala utgifterna för politikorarådet uppgår under budgeteret 1994/95 till ca 5 miljarder kronor, vilket utgör 1 % av stotens och socialförsäkringssek­torns utgiften

Diagram 3.19 Stotens utgifter för de övriga utgiftema under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala i

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utgifterna var under slutet av 1980-tolet stora till följd av den höga löneökningstokten. Under LK-perioden beräknas utgifterna i stort sett vara oförändrade.

3.19  Utrikesförvaltningen och internationell samverkan

Detto politikområde omfettar i försto hand anslag sora finansieras under tredje huvudtiteln Utrikesdepartementet. Därtill koraraer vissa anslag under andra huvudtitiar sora avser kostnader för deltogande i interaatio­nella organisationen De totala utgifterna för politikorarådet uppgår under budgetåret 1994/95 till ca 4 railjarder kronor, vilket utgör mindre än 1 % av Stotens och socialförsäkringssektorns totola utgiften

Diagram 3.20  Stotens utgifter för Utrikesförvaltningen  och internationeU samverkan under perioden 1988/89 -1998/99.

Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Utrikesförvaltningen

Urikesförvaltningen har under de senaste budgetåren, i försto hand på grand av de sparbeting som ålagts den, undergått kännbara förändringar. Antolet utiandsmyndigheter uppgår nu till 103 stycken, att jämföra med 118 den 1 januari 1992. Till följd av de åtgärder sora vidtogits för att uppnå sparbetinget innevarande budgetår, nämligen nedläggningar av myndigheter, andra tjänsteindragningar vid utlandsmyndigheter samt förändringar och minskningar i departeraentet i Stockhohn, har drygt 100 tjänstemän sagts upp.

För att, med de personella och finansiella ramar som f.n. sålunda råder, klara av de utrikespolitiska ambitioner som stotsmakteraa festiagt måste departeraentet fortsätto sitt rationaliseringsarbete.

89

Internationella organisationer

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2 Drygt 660 miljoner kronor budgetoret 1994/95 är bidrag till internationel­la organisationer, vid sidan ora de bidrag sora finansieras under bistånd­sanslagen. Däratöver anvisas 836 railjoner kronor för fredsbevarande verksarahet.

När det gäUer Sveriges obligatoriska bidrag till här berörda internatio­nella organisationeis budgetor uttoxeras de enligt särskilda fördelnings­nycklar

Budgetoret 1993/94 överfördes anslaget för svenskt deltogande i fredsbevarande operationer från Försvarsdeparteraentets till Utrikes­departementets huvudtitel. Riksdagen fettode vidare sommaren 1993 beslut om att ställa en väpnad styrka till FN:s förfogande i f.d. Jugoslavi­en. För att delfinansiera denna insats har regeringen beslutot att avveckla det svenska deltegandet i Unficyp (Cypera) och i Unifil (Libanon), vilket innebär en besparing på ca 210 miljoner kronor per år fr.o.m. budgetoret 1994/95.

Genora att den fredsbevarande verksamheten kraftigt utökats och till sin karaktor förändrats har utbildningsbehovet ökat, även för personal med civila och humanitora uppgiften

Europeiska säkerhetskonferensen (ESK) har under de senaste åren förändrats från att ha varit en politiskt inriktod organisation raed konferenskaraktor till en verksamhet som bl.a. omfettor permanento förhandlingar och operativ verksamhet på olika nivåen Detto har lett till adrainistrativa och organisatoriska förändringar och därraed hörande ökade kostnaden

Europeisk integration

Förhandlingarna ora ett svenskt raedleraskap i EU inleddes den 1 febraari 1993 och avslutodes i april 1994 raed sikte på inträde år 1995. EU-raedlemskapets olika bestondsdelar utgör en helhet som Sverige vill delto i och tillsammans med övriga raedlerasländer fortsätto att utveckla vidare under regeringskonferensen år 1996. Sveriges plats är i det europeiska samarbetets centrum.

Avtelet raellan EFTA-länderna och EU ora det europeiska ekonoraiska samarbetsområdet, EES, trädde i kraft den 1 januari 1994. Avtelet, sora ger de raedverkande EFTA-länderna tillträdde till EU:s inre raarknad, ger upphov till vissa kostnader för steten dels för gemensamma EFTA- och EES-institutioner, dels för s.k. programsamarbete liksom olika admini­strations- och förvaltningskostnaden Kostnaderna för EFTA:s fond för regional och social utjämmng redovisas under politikområdet Internatio­nellt bistond. Fonden skall under en femårsperiod användas för olika projekt i Pormgal, Grekland, Irland och Spanien inom områderna miljö, transport och utbildmng. Sveriges bidrag till fonden beräknas år 1994 uppgå till 360 miljoner kronon

90

Utrikeshandel och exportfrämjande

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.2 Orarådet utrikeshandel och exportfrämjande innefettar Kommerskolle­gium, Sveriges exportråd. Exportkreditnämnden, Krigsmaterielinspek­tionen samt medel för översättning av EG:s regelverk. Vidare ingår fr.o.m. budgeteret 1994/95 stetens kostnader för verksamheter genora AB Svensk Exportkredit, näraligen stetsstödd exportkreditgivning inkl. export av fertyg särat viss förraånlig kreditgivning till u-länden

Orarådet omfetter anslag om totelt ca 265 railjoner kronon Den störste enskilda posten utgörs av medel till Sveriges exportråd. Genom riks­dagens beslut våren 1992 har lagts fest att det finns samhällsekonomiska raotiv för fortsatt stöd till Exportrådet. Användningen av de stetliga raedlen har preciserats och en neddragning av dessa raedel till hälften har skett under en treårsperiod med stert budgeteret 1992/93. Den nuvarande inriktningen och anslagsnivån utgör en god grand för Exportrådets verksamhet även på sikt.

Regeringen har i februari 1994 presenterat förslag om renodling av KommerskoUegium till en handelspolitisk myndighet. Ansvaret för näringsrättsliga ärenden fördelas på andra myndigheten

Kostnadertia för dette område är eraellertid högre än de sora ovan angivits, bl.a. genora att anslaget för Exportkrcditnäranden (EKN) används för att i efterhand tecka utgifter för skadeersättningar under garantier utfärdade av EKN. Belastningen budgetoret 1992/93 var 370 miljoner kronon På likartat sätt upgick kostnadertia för stetsstödd exportkreditgivning genom AB Svensk Exportkredit, inkl. export av fertyg, till ca 75 miljoner kronor budgetoret 1992/93.

Nedrustning och säkerhetspolitik

Inom politikområdet utrikesförvaltningen och internationell samverkan fiims två anslag för nedrastning och säkerhetspolitik, nämligen Ut­redningar och andra insatser på det utrikespolitiska orarådet samt Infomiation och studier om säkerhetspolitik och fredsfrämjande ut­veckling.

Information om Sverige i utlandet

I och med att medel för radioprograraverksamheten för utlandet fr.o.m. budgeteret 1994/95 föreslås bli anvisade via randradiokontot återstor inom dette område Svenska institutet och övrig inforraation om Sverige i utlandet. En översyn har gjorts ora samarbetet inora Sverigeinforraatio-nen, sora förväntes medföra ökad samordning mellan berörda institutioner och organisationer inom ramen för en samrådsgrapp för Sverigein-fomiation.

7 Riksdagen 1993194. I samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

91

3.20 Samhällsplanering och regional utveckling

Stetens utgifter inom dette politikområde omfettar dels utgifterna för festighetsdate och lanönäteri, dels de direkte regionalpolitiska anslagen. De totala utgifteraa för politikområdet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 3,5 railjarder kronor, vilket utgör raindre än 0,5 % av stotens och socialförsäkringssektorns totela utgiften

Diagram 3.21 Stotens utgifter för samhällsplanering och regional utveckling under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 ärs prisnivå.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Lantmäteriverksamheten omfetter festighetsbildning, mätningsverksara-het och alhnän kartläggning. Ca 70 % av verksaraheten är avgiftsfinans­ierad. Centralnämnden för festighetsdate har ansvaret för festighet-datereforraen sora beräknas vara avsluted 1995. Det ADB-baserade systemet ersätter de manuella festighets- och inskrivningsregistren. För­slag till principer för en ny organisation för festighetsbildning, festighets­registrering, festighetsdateverksamhet samt produktion av kartor och annan landskapsinformation behandlas för närvarande av riksdagen (prop. 1993/94:214).

Regeringen har nyligen lämnat en regionalpolitisk proposition till riksdagen (prop. 1993/94:140). De regionalpolitiska stöden omfettar även fortsättningsvis medel för lokaliseringsbidrag, utvecklingsbidrag, lokalise­ringslån, sysselsättningsbidrag, nedsatte socialavgifter, transportstöd, regionala utvecklingsinsatser och särskilda regionalpolitiska inffastraktu-råtgärden Under de senaste åren har en förskjutning skett från direkt företegsstöd till åtgärder för att förbättra de allmänna föratsättningaraa för näringslivet. Det bör noteras att de åtgärder som betelas med medel från de regionalpolitiska anslagen, endast är en liten del av de åtgärder sora sammantegna formar villkoren för regional balans. Många sektorer

92

har betydelse därvid, t.ex. kommunikation, utbildmng, forskmng, stets-    Prop. 1993/94:150

bidragsystem m.m.

BUaga 1.2

93

3.21   Miljöskydd, naturvård och energi

Under politikområdet ryms utgifter för åtgärder sora skall fräraja en lång­siktig och hållbar utveckling mot ett samhälle med frisk luft och rent vatten, levande hav, sjöar och skogar Energiområdet ingår också eftersom ett mUjöanpassat energisystem är en viktig del i miljöstrategin. Utvecklingsinsatser för fömybar energi är en central del i den strategi för hållbar utveckling. De totala utgiftema för politikorarådet uppgår under budgetoret 1994/95 till ca 2 miljarder kronor, vilket utgör mindre än 1 % av Stotens och socialförsäkringssektorns totela utgiften

Diagram 3.22   Stotens utgifter för miljöskydd, naturvård och energi under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i 1994/95 års prisnivå.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

%-andel av totala utg.

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Källa: Finansdepartementet

Under LK-perioden 1994/95 - 1998/99 minskar utgiftema genomsnitt­ligt raed 19 % per år. Minskningen beror framför allt på att de 5-åriga programmen inom ny energiteknik upphör enligt tidigare beslut efter 1995/96 samt att raan budgetoret 1994/95 beslutode om vissa engångsvisa budgetförsterkningar, bl.a. har flerårsbeslut inte fettets om ersättning för landskapsvård och kalkning. Vidare fördelas raedel som avsattes i samband med energiskatteomläggningen för stöd till biobränslen och Östeuropa efter årliga beslut.

Miljöskydd

Regeringen har i propositionen Med sikte på hållbar utveckling; Gen­omförande av besluten vid FN:s konferens ora railjö och utveckling -UNCED (prop. 1993/94:111) redovisat riktiinjer och strategi för Sveriges fortsatte arbete nationellt och globalt raed miljö- och utvecklingsfrågoma.

94

I propositionen ora riktiinjer för en fortsatt kretsloppsanpassning av Prop. 1993/94:150 samhället (prop. 1993/94:163) har regeringen lagt förslag ora den fort- BUaga 1.2 satte inriktningen av Kemikaliekontrollen. Regeringen aviserar i nämnda proposition en utredning om kemikalieinspektionens finansiering samt förslag till framtida finansieringsmodell. Resultetet av EU-förhandlingar-na på kemikalieområdet har visat att vid ett evenmeUt medlemsskap i EU kommer högste tillämpade nivå på miljöskydd att gälla.

I regeringens proposition om en handlingsplan mot buller (prop. 1993/ 94:215) föreslås ett åtgärdsprogram vars avsikt är att åtgärda bullerstör­ningar sora trafiken åstedkommen

Regeringen har i propositionen om åtgärder mot klraiatpåverkan, m.ra. (prop. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361) angett att en nationell strategi bör vara att koldioxidutsläppen från fossila bränslen stebiliseras i enlighet raed FN:s klraiatkonvention till 1990 års nivå år 2000 för att därefter rainska. Åtgärdsprogram för att minska utsläppen av växthusgaser skall utgöra en integrerad del av det framtida samhälls­byggandet och i arbetet med att miljöanpassa olika samhällsaktiviteter

Det femåriga programraet för sanering och återstellning av miljöska­dade områden löper t.o.m. budgetoret 1995/96 och resultetet skall där­efter utvärderas.

I samband med energiskatteomläggningen år 1992 aviserades, som ett viktigt inslag i klimatstrategin, medel för insatser för bl.a. fömybar energi och miljöåtgärder i Östersjöområdet inkl. insatser för att förbättra kämkraftssäkerheten. Det är ännu för tidigt att redovisa resultotet av hittills gjorda satsningar

Regeringens förslag ora en miljöbalk behandlas för närvarande av lagrådet.

Naturvård

Riksdagen har med utgångspunkt från propositionen om en strategi för biologisk mångfeld beslutot om en svensk strategi med grandläggande principer för bevarande av biologisk mångfeld och hållbart nyttjande av biologiska resurser (prop. 1993/94:30, bet. 1993/94:JoU9, rskr. 1993/ 94:87).

I enlighet med riksdagens beslut om en ny livsraedelspolitik (prop. 1989/90:146, bet. 1989/90:JoU25, rskr. 1989/90:327) ingär i miljömålen att slå vakt om ett rikt och varierat odlingslandskap, att bevara od­lingslandskapets natur- och kulturvärden och den biologiska mångfelden. För närvarande pågår eu utredning (Jo 1994:01) om svenskt program för stöd eldigt EG:s förordning om miljövänliga jordbraksraetoder och bevarande av landskapet.

Regeringen lämnade våren 1992 tre uppdrag sora syftor till att förbättra kunskapen om sambanden mellan ekonomi och miljö. Stetens natur­vårdsverk fick i uppdrag att utveckla ett system av miljöindex, som kan ge en sandad bild av tillstendet i de svenska ekosystemen. Stetistiska centralbyrån fick i uppdrag att utveckla fysiska miljöräkenskaper samt att

95

förbättra och koraplettera miljöstetistiken. Vidare fick Konjunkturinstitutet    Prop. 1993/94:150 i uppdrag att redovisa de viktigaste sambanden mellan miljö och ekonorai    BUaga 1.2 och att ansvara för forskning och utveckling kring raonetära räkenskapen

Energi

Orastraktureringen av elmarknaden är en av de störte arbetsuppgiftema inom energiområdet i nuläget. En proposition om en reformerad ehnar­knad Handel med el i konkurtens (prop. 1993/94:162) har i februari förelagts riksdagen.

En interdeparteraentel arbetsgrapp har lagt fram betonkandet Förändrad kraftvärraebeskattniog (Ds 1994:24). Förslaget bereds inom regeringen under våren.

De energipolitiska programmen avseende solvärme, vindkraft och effektivare energianvändning har, efter att ha utvärderats av Nutek, av regeringen i 1994 års budgetproposition föreslagits fortlöpa enligt pla­nerna.

Regeringen har i 1994 års budgetproposition även, som del av den energirelaterade klimatpolitiken, föreslagit fortsätto satsningar på energi­effektivisering och ökat utnyttjande av fömybara energislag i Baltikum och Östeuropa.

96

4 Statens inkomster och utgifter utanför Statsbudgeten exkl. AP-fonden under LK-perioden

LK-beräkningaraa avser i försto hand stotsbudgeten. Då kalkylerna skall ligga till grand för regeringens långsiktiga utgiftsstrategi för hela den offentliga sektora måste beräkningarna också utsträckas till att omfetto även övriga delar av den offentUga sektora. Stotens utgifter och inkoraster utanför stotsbudgeten är en del av hela den offentliga sektora. En sammanställning av den offentliga sektom, ger en helteckande bild av de offentiiga finanserna och den offentliga sektorns resursanspråk. Det finansiella sparandet i stoten förbättras under beräkningsperioden från ca 192 railjarder kronor 1994/95 till knappt -111 miljarder kronor 1998/99. Förbättringen förklaras dels av att budgetunderskotten minskar över perioden, dels av att sysselsättningen stiger i slutet av perioden vilket minskar underskottet i Arbetsmarknadsfonden.

Ytterligare en förklaring är att det av riksdagen beslutede saneringspro­grammet ingår i sin helhet i beräkningarna (se vidare avsnitt 1.2 Beräkningsföratsättningar).

I dette avsnitt redovisas utvecklingen för övriga steten dvs. Arbets­marknadsfonden, Lönegaranti fonden och Delpensionsfonden. I kalkylen där de olika fonderna redovisas var och en för sig ingår endast de beslutede delarna av saneringsprogrammet. AP-fonden redovisas i avsnitt 6.

Diagram 4.1  Finansiellt sparande i fonder som ingår i övriga stotens saldo under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i löpande priser.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

88/89 89/90 90/91 91/92 92/93 93/94 94/95 95/96 96/97 97/98 98/99

Inkluderar endast de beslutade delarna av saneringsprogrammet Källor: Riksrevisionsverket och Finansdepartementet

97

Diagrammet visar att det framför allt är Arbetsmarknadsfonden som går    Prop. 1993/94:150 med betydande underskott. Resterande fonder är i stort sett i balans i    BUaga 1.2 slutet av LK-perioden. Arbetsraarknadsfonden belaster stotsskulden och sparandet i offentiig sekton Arbetsmarknadsfondens underskott är ett resultot av den höga arbetslösheten.

Lönegaranti fonden används för att finansiera den stotiiga lönegarantin vid konkursen Fonden har ett underskott under försto delen av 1990-talet, vilket förklaras av det försämrade konjunktiu-läget och det därigenom ökade antolet konkursen Delpensionsfondens finansiella sparande är i stort sett oförändrat över LK-perioden.

4.1   Arbetsmarknadsfonden

Enligt LK-kalkylen rainskar den öppna arbetslösheten fr.o.m. 1994. De konjunkturberoende arbetsmarknadsåtgärderna fortsätter däreraot att öka i volym även i år och under försto halvåret 1995. Därefter minskar åtgärderna i tokt raed den öppna arbetslösheten.

Vid sidan av det kontonto arbetslöshetstödet (a-kassa och KAS) finans­ieras även åtgärderna arbetslivsutveckling (ALU) och utbildningsvikariat via arbetsraarknadsfonden. Därtill finansieras en del av utbildnings­bidragen över fonden. Budgetoret 1993/94 var detto belopp 5 miljarder kronon

Arbetsraarknadsfonden genererar stora underskott. Det ackuraulerade underskottet beräknas vid budgetorets (1993/94) slut uppgå till 54 railjarder kronon Utifrån antoganden rörande arbetslöshet och tillväxt koramer fonden enligt 3 procentsaltemativet att ha ett ackumulerat under­skott på ca 180 railjarder kronor vid utgången av budgetoret 1998/99 utgång.

Det finansiella sparandet förbättras under kalkylperioden. Förbättringen beror såväl på utgiftsrainskningar sora inkorastförstärkningan Utgifts­minskningarna beror främst på de förbättrade arbetsmarknadsläget och till viss del på de besparingar som gjorts genom sänkningen av ersättnings­nivån i försäkringen.

Arbetsmarknadsfonden har finansierats dels med arbetsgivaravgifter dels med de försäkrades egenavgiften Egenavgiftens andel av för­säkringens kostnader har blivit mycket liten i och raed ökningen av arbetslösheten. 1993 svarade egenavgiften för enbart ca 3 % av för­säkringens utgiften För att storka finansieringen av försäkringen infördes fr.o.m. januari 1994 en alhnän avgift på förvärsinkomster och samtidigt avskaffedes den s.k. egenavgiften i arbetslöshetskassorna. 1994 är den alhnänna avgiften 1 % av den pensionsgrandade inkorasten. 1995 höjs avgiften till 2 %. Till försäkringens fiansiering bidrar även en arbets­givaravgift, vilken uppgår till 2,12 % av avgiftsunderlaget. Dessa intokter räcker för att finansiera arbetslöshetsersättning till ca 240 000 personer per månad, vilket raotsvarar raellan 5,5 % till 6 % av arbetskraften. Med 2 % avgift koramer den allmänna avgiften och arbetsgivaravgiften att

98

svara för ungefär 1/3 var av försäkringens kostnader vid dagens arbetslöshetsnivå.

Förslaget ora en ny allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring innebär att andelen arbetslösa som får inkomstrelaterad ersättmng koramer att öka. Utgiftema kommer årsvis öka i storleksordningen 3 miljarder kronor av denna anledning. Regeringen har också föreslagit en viss uppstramning av kvalificeringsregler och beräkning av norraalarbetstid varför kostnaden på sikt beräknas bli oförändrad järafört med dagens regien

Det gyunsammarc arbetsmarknadsläget och den storkte finansieringen innebär att de stora underskotten minskar något. Inkomstema budgetåret 1998/99 är i stort sätt i balans raed utbetelningama ur arbetslöshetskas­sorna avseende kontent understöd särat KAS. Den redan stora ackuraule­rade skulden raedför dock att räntebetelningar ökar betydligt.

Räntebetelningarna, utbetelningama till utbildningsbidrag och ut­bildningsvikariat innebär att underskottet fortferande blir betydande.

Diagram 4.2 Arbetsmarknadsfondens inkomster och utgifter inklusive ränto under perioden 1994/95 - 1998/99. Miljarder kronor i löpande priser.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

 Inkomster EZB Utgifter exkl räntor  Räntetutgifter.

Inkluderar endast de beslutade delarna av saneringsprogrammet. Källa: Finansdepartementet

4.2 Lönegarantifonden

Genora lönegarantin svarar steten för arbetstegares löne- och pensions­fordringar, upp till ett visst raaxiraibelopp, raot en arbetsgivare som har försatts i konkurs.

Lönegarantin finansieras genom en arbetsgivaravgift på 0,2 procent av lönesumman. Avgiftema förs till en Lönegarantifond som förvaltes av Kammarkollegiet.

99

Utbetalningarna från fonden följer naturligen antalet inträffede konkur-    Prop. 1993/94:150 sen Under 1980-talet var antelet konkurser ca 5 000 - 6 000 per år.    BUaga 1.2 Antelet konkurser har under åren 1990 - 1992 ökat mycket kraftigt, men minskar nu igen.

Utbetelningama från fonden beräknas för budgetoret 1993/94 bli ca 2 500 miljoner kronor, medan intäkterna väntos stonna vid ca 1 250 miljoner kronon För att tecka underskottet disponerar fonden en rörlig kredit. Budgetoret 1993/94 uppgår den till 7 000 railjoner kronon Det ackumulerade underskottet beräknas vid utgången av budgeteret till drygt

4

000 miljoner kronon Regeringen föreslår nu att krediten sänks till

5

000 railjoner kronor för budgetoret 1994/95.

4.3  Delpensionsfonden

Delpensionsförsäkringen finansieras med arbetsgivaravgifter, som för innevarande år uppgår till 0,2 % av avgiftsunderiaget. Det finansiella sparandet i fonden beräknas under LK-perioden minska kraftigt. Fondens ränteinkomster har, tillsammans med avgiftsinkomsterna, fram t.o.m. år 1993 finansierat delpensionsutbetolningarna. Fno.ra. budgetor 1993/1994 kommer eraellertid de löpande utgifterna att överstiga de totala in­komstema. Detto innebär att fondkapitolet koraraer att tos i anspråk för att tocka de löpande utbetelningama, vilket betyder att det finansiella sparandet blir negativt fr.o.ra. budgetoret 1993/94. Vid LK-periodens slut beräknas det finansiella sparandet till ca - 0,6 miljarder kronon Om det av riksdagen beslutode saneringsprogrammet hade beaktets i kalkylen skulle delpensionsfondens finansiella sparande ha uppgått till ca 1,8 miljarder kronor vid LK-periodens slut.

100

Diagram 4.3  Delpensionsfondens inkomster och utgifter inklusive ränta under    Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

perioden 1988/89 - 1998/1999. Miljarder kronor i löpande priser

88/89       90/91      92/93       94/95       96/97

W Avg ink E

å

 R

ä

nte ink B Utgifter

98/99

 Inkluderar ej saneringsprogrammet.

Källa: Finansdepartementet

Den kraftiga minskningen av ränteinkomsterna år 1993 förklaras till övervägande del av att under budgetoret 1992/93 överfördes 8,3 railjarder kronor av Delpensionsfondens tillgångar till Arbetsskadefonden. Detto in­nebär att det ackumulerade underskottet i Arbetsskadefonden har reduce­rats i motsvarande raån.

101

5  Statens lånebehov och skuld

Pop. 1993/94:150

Bilaga 1.2 

5.1  Statsskuldens sammansättning

Den svenska stotsskulden bester huvudsakligen av summan av historiska budgetsaldon och över/underskott i fonder utonför budgeten. Däratöver har även Riksgäldskontorets nettokreditgivning till stotiiga myndigheter bidragit till stotsskulden. Även Riksgäldskontorets s.k. skulddispositioner påverkar stetsskuldens storlek. Den siste deceraber 1993 uppgick stots­skulden till 1 132 miljarder kronon Av detto belopp var 135 railjarder kronor eller ca 12 % upplånat på privaönarknaden, 633 railjarder kronor eller ca 56 % var upplånat på den svenska penning- och obligationsraar-knaden och 364 miljarder kronor eller ca 32 % var upplånat i utländsk valuto.

Statens lånebehov bestäms av följande fektorer:

-

stotens budgetsaldo

-

kassamässiga korrigeringar

-

Riksgäldskontorets utlåningsverksamhet

-

finansiering av underskott i fonder sora ligger utanför stotsbudgeten

Stotens negativa budgetsaldo är den i särklass viktigaste orsaken till uppkorasten av lånebehovet. Det är emellertid inte det redovisade budgetutfellet baserat på inkomst/utgiftsraässiga principer sora är relevant för att feststella upplåningsbehovet uton i stellet dess kassamässiga motsvarighet, dvs. utfellet på stotsverkets checkräkning i Riksbanken. Skillnaden mellan redovisat budgetutfell och rörelserna på stotsverkets checkräkning betecknas kassamässiga korrigeringar Dessa korrigeringar kan i allmänhet endast göras i efterhand när utfeilen är kända. Därför återfinns posten "kassamässiga korrigeringar" enbart för de år där utfellet är feststollt. För LK-perioden gäller att de kassamässiga flödena antes vara identiska raed budgetsaldot.

Under 1990-telet har skillnaden raellan underskottet i stetsbudgeten och stetens lånebehov ökat markant, vilket frärast förklaras av stora under­skott i Arbetsmarknadsfonden. För att tecka dessa underskott har Riksgälskontoret bedrivit upplåning sora bidragit till lånebehovets storlek.

Riksgäldskontoret bedriver en omfettende utiåningsverksainhet till affärsverk och rayndigheten Sora exempel på sådan utlåning kan nänmas myndigheteraas lån för investeringar i anläggningstillgångar för för­valtningsändamål och utiåning till Centrala Studiemedelsnäranden (CSN) för studielån. Bankstödsnämnden får under vissa föratsättningar to upp lån i Riksgäldskontoret för att finansiera åtgärder för att storka det finansiella systeraet. Riksgäldskontorets utlåningsverksamhet påverkar inte Stotsbudgeten, men däremot lånebehovets storlek.

Till följd av ökad arbetslöshet har underskott i Arbetsmarknadsfonden uppstott. Underskottet beräknas till ca 32 railjarder kronor för budgetåret

102

1994/95. På grand av det försämrade konjunkmrläget har även underskott    Prop. 1993/94:150 i Lönegaranti fonden uppstott. 1 detto fell sammanhänger underskottet raed    BUaga 1.2 ett ökat antol konkursen

Det beräknade totola upplåningsbehovet uppgår till ca 240 miljarder kronor 1993/94 och till ca 196 railjarder 1994/95.

Statsskuldens förändring påverkas, utöver av lånebehovet, av trans­aktioner av dispositiv karaktor som Riksgäldskontoret gön Dessa transaktioner, eller skulddispositioner, uppstår ofto p.g.a. tidsförskjut­ningar mellan de kassamässiga betolningar som stotsskulden ger upphov till och deras redovisning. Sora exerapel kan nämnas utbetolningar och regleringar av förskott för inlösen av obligationer och premieobligations-vinsten Valutoomvärderingar utgör en annan betydelsefull del av skulddispositionerna. Valutoskulden värderas löpande till aktueUa valutekurser samtidigt som avräkningen raot stetsbudgeten enbart avser de realiserade valutekursdifferenserna.

Stetens valuteskuld ökade under hösten 1992, då Riksbanken i två omgångar begärde att Riksgäldskontoret skulle te upp lån i utländsk valute för Riksbankens räkning. Syftet med upplåningen var dels att sterka valutereserven, dels att underlätte svenska bankers finansiering i utländsk valute. Den förste omgången lån uppgick till ca 13 miljarder ecu, vilket vid dåvarande valutekurser raotsvarade ca 100 miljarder kronon Den andra oragången lån uppgick till ca 15 miljarder ecu, vilket motsvarade, med dåvarande valutekurser, ca 110 miljarder kronon Dessa lån användes, efter valutelånenormens avskaffende, för finansiering av budgetutgiften (Se nedan)

Till följd av att den svenska kronan har deprecierats har valuteskulden ökat. Dette återspeglas i beräkningen av skulddispositionerna, och förklarar 1992/93 års stora skulddispositionen

5.2  Statsskuldens finansiering

Riksgåldskontoret uppter och förvalter de lån som erfordras för att finansiera löpande underskott i stetsbudgeten och andra utgifter sora grundar sig på riksdagens beslut. Upplåningen i svenska kronor sker på den svenska privatraarknaden samt penning- och obligationsmarknaden, där både svenska och utländska placerare är köpare. Upplåning i utländsk valute sker utomlands.

Riksgäldskontorets övergripande raål är att inora ramen för de krav sora penningpolitiken stoller rainimera kostnaderna för stotsskulden. Upp­låningen i utländsk valuto har tidigare begränsats av den s.k. valutolåne­normen som innebar att steten inte skulle nettolåna i utländsk valute.-Valutelånenorraen avskaffedes genom riksdagsbeslut den 16 deceraber 1992. Denna har nu ersatts med riktlinjer från regeringen sora anger hur stor stetens nettoupplåning i utländsk valute skall vara.

Betelningar till och från steten sker på stetsverkets checkräkning i Riksbanken. Vid slutet av varje dag nollstolls saldot på detto konto. De

103

dagar då de stotiiga betalningarna resulterat i ett nettounderskott överförs Prop. 1993/94:150 medel från Riksgäldskontorets checkräkning. De dagar då de stotiiga BUaga 1.2 betolningaraa resulterat i ett nettoöverskott sätts överskottet in på Riksgäldskontorets checkräkning. Saldot på Riksgäldskontorets checkräk­ning påverkas även då Riksgäldskontoret erhåller betolning för upptogna lån samt löser in och betalar räntor för dessa etc. Till Riksgäldskontorets checkräkning är en i dagsläget obegränsad kontokredit kopplad. Mot denna regleras checkräkningen så att saldot vid dagens slut är noll.

Regeringen har beslutot att kontokrediten under innevarande budgetår skall ersättos raed finansiering på raarknaden. Det innebär att nettosum­man av de stotiiga betolningaraa samt Riksgäldskontorets egna in- och utbetelningar till följd av emissioner, räntebetelningar etc. dagligen skall finansieras/placeras på raarknaden raed hjälp av kortfristiga låneinstra-nient. Beskrivningen i det följande utgår från den situation då kontokredi­ten används.

Upplåningen på den svenska institutionsmarknaden

Upplåning på den svenska institutionsraarknaden sker genora emissioner av stetsobligationer och stetsskuldväxlan Varannan måndag emitteras obligationer och varannan torsdag emitteras växlan I båda fellen erhåller kontoret likvid påföljande måndag. Emissionerna sker genom ett auktionsförferande i vilket kontorets återföisäljare lämnar anbud. Resultetet meddelas marknaden via PMI-systemet (penningraarknadsin-forraations-systeraet). Einissionsdatum, vilka volyraer och vilka obliga­tionslån som skall emitteras raeddelas beroende på låneinstument, upp till tre veckor i förväg.

Upplåning pä privatmarknaden

På privatmarknaden sker upplåningen genom premieobligationer. Riksgäldskonto och allemanssparande. Premieobligationer emitteras normalt två gånger per ån En premieobligationsemission pågår vanligtvis under två veckor Under denna tid kan köparna teckna sig för obligatio­nen Kunden erlägger likvid i samband med teckningen. Bankerna betelar likvid för av dem sålda obligationer i två omgångar, en för försäljmngen under var och en av veckorna. Riksgäldskonto är Riksgäldskontorets form av privatobligationer som har formen av s.k. nollkupongare, dvs. hela den intjänade räiiten betelas ut vid obligationens förfell. Sparandet är kontobaserat, utan värdepappen Sparande på alleraanssparkonto sker via insättning på konto i bank. Likviden överförs därefter till Riks­gäldskontoret.

104

Upplåning i utländsk valuta

ProP- 1993/94:150

BUaga 1.2

Riksgäldskontorets upplåning i utländsk valute görs på den s.k. euroraar-knaden och på utiändska nationella raarknaden De vanligaste låneinstra-menten är stetsskuldväxlar och obligationslån med banklån. Även andra upplåningsformer förekommen

Eraissionstekniken skiljer sig från den sora används i Riksgäldskontorets emissioner i Sverige. Låntegaren (den svenska steten) presenteras i prospekt där placerare erbjuds att köpa värdepapper utgivna av Riks­gäldskontoret. Försäljningen av värdepapperen ombesörjs av Riks­gäldskontorets återförsäljare. De skuldskötseltekniker Riksgäldskontoret använder sig av omfetter olika s.k. derivatinstrument bl.a. skuldbytesav-tel, optionsavtal och s.k. terminsavtel dvs. avtal om framtida betelningar där valutekursen bestäras i dag.

5.3  Statsskuldens utveckling under LK-perioden

Under LK-perioden beräknas en kraftig ökning av stetsskulden ske, från drygt 1 370 railjarder kronor vid utgången av 1994/95 till drygt 1 920 railjarder kronor 1998/99. Ökningen förklaras i huvudsak av de stora underskotten i stetsbudgeten. Under budgetoret 1998/99 kommer, enligt beräkningarna i LK-kalkylen, stotsskulden att överstiga BNP, dvs. stets­skuldens andel av BNP överstiger 100 %. Under budgetoret 1997/98 i LK-perioden erhålls ett positivt primärsaldo dvs. inkomsterna till stotsbudgeten överstiger stotsbudgetens utgifter exklusive stotsskuldränton Värt att notera är att stotsskulden som andel av BNP fortsätter att stiga under hela LK-perioden från ca 88,6 % till ca 100,1 %. Detto trots antoganden om en relativt hög tUlväxt under andra halvan av 1990-tolet samt en gynnsam utveckling på räntemarknaderna.

Dessutora visar utvecklingen i LK-beräkningaraa att både stetsbud­getens inkomster och utgifter utvecklas i positiv riktning, dvs. be­räkningarna visar på en fellande utgiftskvot från 37,7 % till 31,1 % under perioden raedan inkorasternas andel av BNP är i stort sett oförändrat under perioden. Skatte- och avgiftskvoten ökar dock något under perioden, från 24,5 % 1994/95 till 25 % 1998/99. Tempot i vilket stetsskulden byggs upp avtar dock mot slutet av perioden. Mellan 1994/95 och 1996/97 är den genorasnittliga procentuella förändringen knappt 11,2 % per år raedan förändringen mellan 1996/97 och 1998/99 uppgår till ca 6,4 % per år. Över hela LK-perioden är den genomsnittliga procentuella förändringen 8,8 % per ån

105

Diagram 5.1 Stotsskuldens utveckling under perioden 1993/94 -1998/99, alt 3 %.     Prop. 1993/94:150

Miljarder kronor i löpande priser.

BUaga 1.2

% av BNP 120%

1993/94    1994/95    1995/96    1996/97      9d   98    1998/99

Källa: Finansdepartementet

Skulduppbyggnaden innebär potentiellt högre skatter på framtida generationen Till grand för LK-beräkningaraa ligger, som beskrivits inledningsvis, endast redan fettede beslut. Det är dock viktigt att notera att det inte fettets något beslut om att de enskilda delarna, sora summeras i årliga negativa budgetsaldon, skall tillätes resultera i en skuldupp­byggnad från knappt 600 railjarder kronor 1989/90 till drygt 1 920 miljarder kronor budgetoret 1998/99.

Ora steten skall kunna amortera av på stetsskulden, för att på så sätt niinska denna börda, raåste skillnaden mellan stetens inkoraster och stetens utgifter exkl. räntor överstiga utgifterna för räntor på stotsskulden.

En av ferorna raed en snabbt växande stotsskuld är att räntebetol-ningarna i allt större utsträckning tränger undan andra angelägna budgetutgiften Det kan dämied bli svårt att upprätthålla tillförlitliga trygghetssystem. Dessutora belastos koraraande generationer eftersom de genom skatter och reducerade offentliga utgifter får finansiera räntor på stotsskulden.

De beräkningar sora gjorts avseende räntor på stotsskulden för LK-perioden innebär att den andel av stotsbudgetens utgifter sora avser stotsskuldräntor konuner att öka kraftigt under de nännaste budgetoren. Budgetoret 1994/95 uppgår stotsskuldsräntomas andel av stotsbudgetens utgifter till 13,3 % eller 4,8 % av BNR För budgetoret 1998/99 är motsvarande andel 18,6 %, vilket raotsvarar ca 5,7 % av BNP.

För att uppnå en situation där skuldkvoten i stollet för att fortsatte att öka under hela perioden avtor, och till och med minskar något skulle underskottet i stotsbudgeten för budgetoret 1998/99 behöva vara ca 13 miljarder kronor lägre än det beräknats till.

106

Lånebehovets utveckling mellan 1994/95 och 1998/99

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.2 Lånebehovet rainskar något under LK-perioden från ca 12,6 % av BNP eller ca 196 railjarder kronor för budgetoret 1994/95, till ca 5,2 % av BNP eller ca 99 miljarder kronor för 1998/99. Den förbättring som sker beror på det rainskande budgetunderskottet och det sjunkande under­skottet i Arbetsmarknadsfonden. Utvecklingen av lånebehovet är liksora budgetsaldot storkt förknippad raed vilken ekonomisk utveckling som antes gälla under perioden. Den sterka tillväxt med ett relativt högt kapacitetsutnyttjande som antes, storker skattebaserna och därmed ökar stetsbudgetens skatteinkoraster, saratidigt som den sjunkande arbets­lösheten under perioden leder till att utgifterna för arbetsraarknadspolitis­ka åtgärder minskar. Även redan fettede politiska beslut påverkar utvecklingen av lånebehovet under LK-perioden. Beslut om att kraftigt skära ner utgifterna för räntebidragssystemet, dvs. rainska subventionerna för bostedsbyggande. Dessutora att late utgiftema minska och inkomster­na öka i enlighet med regeringens förslag i kompletteringspropositionen och riksdagens principbeslut våren 1993 att genoraföra ett saneringspro-grara inom den offentliga sektom påverkar lånebehovets storlek. Att för­bättringen av stetens lånebehov inte blir större under perioden förklaras av att utgifteraa för räntor på stetsskulden ökar med i genomsnitt ca 10 % per ån Stetsskulden och därraed även stetsskuldsräntoma utvecklas således raycket oroväckande. Utvecklingen av stetsskuldräntorna förklaras av ovan näranda utveckling av stetsskulden samt en periodiseringseffekt som uppster p.g.a. att Riksgälskontoret under innevarande budgeter emitterat stetsobligationer till överkurser, vilka innevarande år redovisas som inkomsträntor under posten räntor på stetsskulden och som senare vid tidpunkten för lösen under LK-perioden redovisas som ökade utgifter för räntor, se vidare kapitel 2.3.2.

8 RUcsdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

107

6   AP-fonden

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.2

En parlamenteriskt sammansatt arbetsgrapp har nyligen lämnat ett betänkande med förslag till reformerat pensionssystem. Förslaget kommer, om det genoraförs, att få avsevärda konsekvenser för de framtida ATP-pensionerna och därraed för AP-fonden (se även avsnitt 3.1). Eftersom ett huvudsyfte med LK-kalkylen är att redovisa ekonorais­ka konsekvenser av redan fettede beslut, och reformen ännu inte är besluted, koraraer följande genoragång av AP-fonden inte att beakte effekterna av den föreslagna reforraen. Utgångspunkten för beräkningarna kommer därför att vara nuvarande regelverk.

ATP-utgiftema finansieras i huvudsak med arbetsgivaravgifter och avkastning på AP-fondens kapitel. Under innevarande år uppgår ATP-avgiften till 13 % av avgiftsunderlaget. ATP-systemets förmåner utgörs huvudsakligen av ålderspension och förtidspension.

Den svaga utvecklingen av avgiftsunderlaget för ATP-avgifter i kora­bination raed allt högre ATP-pensioner för nytillkommande pensionärer gör att ATP-systemets utgifter ökar väsentiigt snabbare än inkorastema. Trots en gynnsam demografisk utveckling under 1990-telet koraraer allt störte delar av AP-fondens ränteinkoraster att tes i anspråk för de löpande pensionsutbetelningama. Under budgetoret 1994/95 beräknas avgiftsinkomsterna finansiera ca 76 % av de totola ATP-utgiftema, raedan resterande 24 % av utgiftema finansieras med fondens kapitolav­kastning. Avgiftsfinansieringsgraden avtor under hela LK-perioden, vilket återspeglas i en trendmässig nedgång av det finansiella sparandet i AP-fonden (diagram 6.2). Under LK-periodens sisto år beräknas det finansiella sparandet bli negativt. Detto innebär att fondkapitolet kommer att finansiera de löpande ATP-utgiftema fr.o.m. sekelskiftet. Om det av riksdagen beslutode saneringsprogrammet hade beaktots skulle det finansiella sparandet i AP-fonden ha varit positivt (ca 8,4 railjarder kronor) även vid LK-periodens slut.

AP-fondens inkomster och utgifter under LK-perioden redovisas i diagrara 6.1. Inkorastema är uppdelade på dels arbetsgivaravgifter, dels ränteinkoraster

108

Diagram 6.1 AP-fondens inkomster och utgifter under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i löpande priser.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

200

200

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

98/99

Avg. ink EE! Ränte ink mm  Utgifter

Källa: Finansdepartementet

I diagrara 6.2 redovisas AP-fondens finansiella sparande, vilket motsva­ras av de årliga differenserna raellan totola inkomster och utgiften

Diagram 6.2 AP-fondens fmansiella sparande under perioden 1988/89 -1998/99.

Miljarder kronor i löpande priser.

Mdkr

88/89

90/91

92/93

94/95

96/97

Källa: Finansdepartementet

Ur diagramraen 6.1 och 6.2 fraragår att det finansiella sparandet i AP-fonden är positivt fiam till LK-perioden siste år. Som ett resultot av dette kommer AP-fondens kapitel att växa under hela LK-perioden vilket

109

fiamgår av diagram 6.3. Även om tillväxttekten avter raarkant under   Prop. 1993/94:150 slutet av perioden koraraer tillskottet dock att vara positivt. Under LK-    BUaga 1.2 periodens siste år beräknas fondkapitelet uppgå till ca 610 railjarder kronor, vilket innebär en ökning raed ca 66 % jämfört raed år 1988.

Diagram 6.3 AP-fondens stäUning, dvs. fondbehåilning, under perioden 1988/89 - 1998/99. Miljarder kronor i löpande priser.

Mdkr 640

Källa: Finansdepartementet

AP-fondens fondstyrka anger storleken på de löpande pensionsutbe­telningama i relation till fondens storlek. Fondstyrkan avtor trendmässigt under hela perioden vilket förklaras av att dels de årliga ATP-utbe-tolningama ökar, dels det åriiga nettotillskottet i form av finansiella sparande nunskar successivt. I början av perioden tecker fondens tillgångar pensionsutbetelningar för ca 5,5 år framåt. År 1997 beräknas fondens tillgångar klara utbetelningar för drygt 4 år fraraåt.

110

Diagram 6.4 Fondstyrkan i AP-fonden under perioden 1988/89 -1998/99.

Miljarder kronor i löpande priser

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

89      90      91      92

94      95      96      97      98      99

Källa: Finansdepartementet

111

7  Budgeteffekter av medlemskap i EU

'p- 

1993/94:15Ö

BUaga 1.2 Effekter på statsbudgeten

Sverige och den Europeiska Unionen (EU) har kommit överens om ett avtel om svenskt raedleraskap i EU. Avtelet kommer att bli föreraål för folkomröstning den 13 noveraber i år. Under föratsättning att avtelsför-slaget godkänns av Europaparlamentet samt ratificeras av Sverige och medlemsländerna beräknas Sverige bli medlera i EU fr.o.m. den 1 januari 1995.

Medlemskapet i EU påverkar stetsbudgeten i fiera avseenden. De viktigaste budgeteffekterna av medlemskapet är på sikt effekterna på såväl utgifts- som inkomstsidan av förändrade samhällsekonomiska föratsättningar i form av bl.a. högre tillväxt och lägre ränteläge.

Ett antel poster innebär inkomstminskningar eller utgiftsökningar på Stetsbudgeten. Den störste av dessa är avgiften till EU-budgeten. Andra poster är avgiften till Europeiska investeringsbanken (EIB), anpassningen till unionens regelverk samt skattebortfell till följd av den inre raarknaden (alkohol- och tobakskatter). Därtill koraraer budgeteffekter av EU-stöd till den svenska ekonomin. Regeringen kommer att redovisa närmare beräkningar av budgeteffekterna och deras finansiering senare.

Sveriges avgift till EU-budgeten

Den svenska avgiften till gemenskapsbudgeten kan inte beräknas slutligt förrän en gemenskapsbudget som inkluderar Sverige feststellts. EG-kommissionen förväntes lägga ftam en tilläggsbudget sedan saratiiga ratifikationer avslutets. Inför denna tilläggsbudget kommer regeringen att närmare diskutera det ekonomiska underlaget för beräkningarna raed EG-kommissionen. De beräkningar som kan göras i dette skede är en skattning utifrån förhandlingsresultetet, EU:s regelverk på budgetorarådet (inkl. den ännu inte införlivade budgetöverenskonimelsen från EU:s toppmöte i Edinburgh i deceraber 1992), och nuvarande prognoser för den svenska ekonomin. Beräkningarna bygger på gemenskapsbudgetens inkomststraktur för 1995.

Den svenska avgiften kan utifrån dessa utgångspunkter, utan nedan redovisade infesning, beräknas till ca 18,3 railjarder kronor 1995.

Det avtel sora träffets mellan Sverige och EU innebär att Sverige inledningsvis får lättnader i form av en infesning av budgetevgiften. Infesningen omfetter ett fest belopp om totelt 1 027 miljoner ecu under medlemskapets förste fyra år, vilket med en kurs om 9 kronor per ecu raotsvarar ca 9,3 miljarder kronon Under medleraskapets förste år uppgår budgetlättnaden till ca 4,4 miljarder kronor, under det andra året till ca 3,9 miljarder kronor, under tredje till ca 0,7 och under det fjärde året till ca 0,3 miljarder kronor.

112

Med hänsyn tegen till den överenskommna infesningen av den svenska    Prop. 1993/94:150 avgiften kan avgiften för 1995 - dvs. det belopp sora skall överföras från    BUaga 1.2 stetsbudgeten till EU-budgeten - preliminärt beräknas tiU 13,9 miljarder

kronon

Medlemskapet irmebär samtidigt att vissa utgifter som idag finansieras över stetsbudgeten blir föremål för unionens gemensamma politik och därraed finansieras över EU-budgeten. Dette direkte avlyft kan beräknas till ca 5 railjarder kronor för 1995. Kvarstoende finansieringsbehov för budgetevgiften blir därraed ca 8,9 railjarder kronon När infesnings-perioden är slut beräknas budgetbelastningen successivt ha stigit till ca 18 railjarder kronor 1999 efter det att hänsyn tegits till avlyften från den svenska stetsbudgeten.

113

8  Den kommunala sektorn

'p- 

1993/94: 150

BUaga 1.2

Den koraraunala sektom orafetter borgerliga kommuner, landsting samt kyrkliga kommuner, dvs. församlingar, pastorat och andra kyrkliga samfäUigheten Till sektom räknas även den verksamhet som bedrivs i samarbete raellan korarauner eller landsting i forra av kommunalförbund. Landstingens verksamhet har, framförallt under 1960-telet, byggts ut i snabbare takt än komraunemas. Därraed har landstingens andel av den kommunala sektora ökat från ungefär 1/8 under 1950-telet till dagens andel på ca 1/3.

8.1   Finansiellt sparande under LK-perioden

Mellan åren 1985 och 1991 hade sektora ett negativt finansiellt sparande på raellan 2 och 8 railjarder kronor per ån Inkomsterna teckte de löpande utgifterna raedan en del av investeringarna finansierades raed upplåning, försäljning av tillgångar eller neddragning av rörelsekapitalet.

Kommunsektorns finansiella sparande förstorktes under år 1992 då ett finansiellt överskott på 16 miljarder kronor uppstod. För år 1993 beräknas det finansiella sparandet ha uppgått till 25 railjarder kronon De stora positiva resultoten förklaras till störsto delen av den nedväxling av pris- och löneökningstokten sora skett de senare åren i korabination raed ökade skatteintokter till följd av den tvååriga eftersläpningen i det garala systemet för utbetalning av koniraunalskatteraedel.

År 1994 beräknas det finansiella sparandet korama att uppgå till 12 miljarder kronon Anledningen till minskningen är de tillfälliga effekter sora förstorkt sektorns finanser under åren 1992 och 1993. I tobell 8.1 redovisas den kommunala sektorns finansiella sparande åren 1994 - 1999 enligt LK-beräkningaraa.

TabeU 8.1 Den konununala sektoms finansiella sparande

Miljarder kronor i löpande priser

År

1994        1995        1996        1997        1998        1999

Finansiellt sparande

12

0

4

11

19

24

Källa: Finansdepartementet

Beräkningen bygger på de krav på realt oförändrade utgifter för offentlig konsuration som angavs i förra årets reviderade finansplan. Under åren 1995 och 1996 försämras det finansiella sparandet något, men är fortferande positivt. Under resten av LK-perioden uppvisar kalkylen för kommunsektora ett positivt finansiellt sparande på mellan 11 och 24 miljarder kronon Det är framförallt raellan åren 1996 och 1998 som det enligt beräkningen sker en kraftig förbättring. Till stor del förklaras förbättringen   av   skatteinkomsternas   förväntode   positiva   utveckling

114

samtidigt som konsumtionen antos anpassas till det skattefinansierade utrymmet.

Kommunsektorns inkomster antos öka raed i genomsnitt 3,0 % per år under LK-perioden vilket kan jämföras med stotens brattoinkorastökning på 5,1 % per år under motsvarande period.

Förbättringen av det finansiella sparandet orsakas inte av någon minskning av den komraunala sektorns reala tillgångar under LK-perioden. I stollet antos realinvesteringarna öka.

Givet att det kommunala skatteuttoget inte höjs och att de stetliga överföringarna till kommunerna utvecklas restriktivt blir slutsatsen att den kommunala sektora stor inför betydande behov av ytterligare anpassmng p.g.a. kravet på realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion. Handlingsutrymmet för koramuner och landsting kommer till stor del att bestämmas av möjlighetema att omfördela resurser, effektivisera och öka avgiftsfinansieringen.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

8.2  Inkomster och utgifter år 1994

I diagram 8.1 redovisas den kommunala sektoms inkomster och utgifter år 1994.

Diagram 8.1 Den kommunala sektoms inkomster och utgifter år 1994

Inkomster 383 miarder kronor

Utgifter 383 miljarder kronor

Allm

ä

nna bidrag 12%

Ö

vrigt 14%

Speciella bidrag 7 %

ifereringar till hush

å

ll 9%

Finansiellt sparande 3%

Realinves­teringar 5%

(ivriga transfereringar 10%

Utgifterna och inkomsterna i affärsdrivande verksamhet ingår inte i omslutningen. Däremot ingår driftöverskott från och subventioner till affärsdrivande verksamhet. Försäljning och avgifter t.ex. inom barnomsorg räknas från utgifterna. Som en följd av detta är såväl utgifterna som inkomsterna lägre än de kommuner och landsting har i sina räkenskaper.

Källa: Finansdepartementet

115

Kommunalskatten svarar för 67 % av sektoms totela inkomster, 256 miljarder kronon Alhnänna och specialdestinerade stetsbidrag utgör 19 % av inkomsterna. Även dessa finansieras med skatten

Av den kommunala sektoms utgifter utgörs 73 % av konsumtion. Transfereringarna uppgår till 19 % av utgifterna.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

8.3  Inkomster

TabeU 8.2 Den kommunala sektoms inkomster åren 1994 -

Miljarder kronor i löpande priser.

1999.

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Inkomster

383

371

383

397

413

430

Skatter

256

250

266

281

296

312

Transfereringar

76

70

65

63

62

62

Allmänna statsbidrag               46 Specialdestinerade statsbidrag 27 Bidrag från socialförsäkring       3 Räntor                                          6

46

21

3

6

46

16

3

6

46

14

3

6

46

13

3

6

46

13

3

6

Övriga inkomster

45

45

46

47

49

50

Utgifterna och inkomsterna i affärsdrivande verksamhet ingär inte i omslutningen. Däremot ingär driftöverskott från och subventioner till affärsdrivande verksamhet. Försäljning och avgifter t.ex. inom barnomsorg räknas frän utgifterna. Som en följd av detta är såväl utgifterna som inkomsterna lägre än de kommuner och landsting har

i sina räkenskaper.

Källa: Finansdepartementet

8.3.1  Skatteinkomster

Kommunernas och landstingens inkomster bestäms främst av skatteinkom­sternas (skatteunderlag och utdebitering) och stetsbidragens utveckling. Proportionertia raellan inkomstkällorna skiljer sig något mellan konmiu­ner och landsting. Den störste inkomstkällan är skatteinkomsterna som svarar för två tredjedelar av kommunertias, fyra femtedelar av lands­tingens och tre fjärdedelar av de kyrkliga kommunernas inkomsten Underlaget för skatteinkomsterna utgörs till ca 80 % av den samlade lönesumman och transfereringar knutna till denna (t.ex. sjukpeiuiing). Resterande del utgörs i huvudsak av pensionen Den kommunala sektorns inkomster är således nära knutna till hur löner och sysselsättning utvecklas.

Stoten sköter uppbörd och taxering av alla skatteinkoraster dvs. även de koraraunala. Steten betelar enligt särskilda regler ut skatteraedlen till kommuner, landsting och kyrkliga koraraunen

Från och med år 1993 infördes ett nytt system för utbetelning av kommunalskattemedel till konmiuner och landsting.

Systemet innebär att utbetelningarna sker det år som inkomstbe­skattningen avser och inte, sora i det tidigare systemet, två år senare.

116

Dette raedför att inkoraster och utgifter kan budgeteras i samma pris- och Prop. 1993/94:150 löneläge. Utbetalningarna grandas på det senast kända skatteunderlaget BUaga 1.2 i kommunen respektive landstinget. Underlaget räknas upp med den prognostiserade utvecklingen av skatteunderlaget för riket de efterföljande åren. Avräkning görs för varje kommun och landsting vid två tillfällen. En delavräkning görs när texeringen under beskattningsåret är slutförd och en slutlig avräkning görs när texeringen under året efter beskatt­ningen är slutförd. Avräkningama görs för varje komraun respektive landsting.

År 1994 sänktes grandavdraget. För de kommuner och landsting som år 1994 bibehöll eller sänkte sin skattesats i jämförelse raed år 1993 avstod stoten tillfälligt från att reglera denna ökning. Därmed har kommunsektora tillfälligt tillförts 4,2 mUjarder kronor dette ån Den genomsnittliga kommunala utdebiteringen antes oförändrad under LK-perioden.

8.3.2 Statsbidrag

Transfereringar från stet och socialförsäkring till den kommunala sektora uppgår år 1994 till 76 railjarder kronor och svarar därmed för 20 % av sektorns inkomsten Även dessa finansieras med skatten Sammanteget uppgår därraed skatteinkorasternas andel av den kommunala sektorns inkoraster till 87 %.

Ett nytt stetsbidragssystera för kommunerna har införts fr.o.ra. år 1993. Tolv av de tidigare specialdestinerade stetsbidragen, bl.a. bidragen till skola och baraorasorg avskaffedes och ersattes av ett nytt utjämnings­bidrag till kommunen Även skatteutjämningsavgifterna och avräknings­skatten avskaffedes för att "randgången" mellan steten och korarauneraa skulle upphöra. Det nya systemet har givits en utformning sora innebär att riksdagen festställer en bidragsrara för den kommunala sektora med utgångspunkt i vad sora bedöras vara förenligt med det sarahällsekono­raiska utrynmiet.

För landstingen avvecklades sex specialdestinerade bidrag. Avräknings­skatten avvecklades och skatteutjäraningsavgiften reducerades. Effekterna av dessa förändringar kvittedes raot ramen för vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen.

Dessutora infördes den s.k. finansieringsprincipen. Principen iimebär att ora steten vill ge komrauner och landsting nya uppgifter, avveckla uppgifter eller ändra arabitionsnivåer eller regler för befintliga åteganden bör stetsmakteraa anvisa hur de skall finansieras. Finansieringsprincipen imiebär också att stetsbidragen bör minska ora koraraunsektora i iraratiden fråntes skyldigheter eller om de till följd av regeländringar får möjlighet att bedriva en effektivare verksarahet.

117

8.3.3 Inkomster under LK-perioden

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2 I beräkningarna av den koraraunala sektorns skatteinkomster har det antegits att den genomsnittiiga koraraunala utdebiteringen ligger oförändrad på 31,05 kronor per skattekrona under hela kalkylperioden. Skatteinkorasterna har reducerats raed hänsyn till ekonomiska regleringar raellan steten och koraraunsektora till följd av regeländringar sora påverkar skatteunderlaget.

De förväntede effekterna av förändringarna avseende koraraunala bostedstillägg till folkpension (KBT), bostedsbidrag, psykatrivården, baraorasorgsgarantin ra.ra. har beaktets. Förändringama har inte antegits påverka kommunernas finansiella sparande. I beräkningarna har det stetliga utjämningsbidraget till kommunerna antegits ligga på norainellt oförändrad nivå under LK-perioden 1994 - 1999. Beroende på över­gängslösning av bidragen år 1995 har regleringar raed hänsyn till finanseringsprincipen under LK-perioden gjorts på skatteunderlaget. Skatteutjänmingsbidraget för landsting ligger på samraa nivå åren 1995 -1999 som år 1994, vilket även gäller ersättningarna från socialförsäk­ringssektom till sjukvårdshuvudmännen (Dagmar m.ra.).

I löpande priser ökar skatteinkoraster och stetsbidrag till kommunsek­tora raed i genorasnitt 3,1 % per år under LK-perioden.

Suraman av skatteinkoraster och stetsbidrag till kommunsektora i för­hållande tiU BNP sjunker från 22 % år 1994 till 19 % år 1999. Dette innebär att den ökning sora noterades under 1990-telets förste år nu bryts. Nedgången förklaras dels av den effekt sora det nya systeraet för utbetalningar av skatteinkoraster får vid en nedväxling av löne- och prisökningstekten och dels av de förväntede ekonomiska regleringarna mellan steten och kommunsektora.

Samtidigt bedöras stetsbidragen utvecklas restriktivt under LK-perioden vilket svarar för en del av minskningen. Transfereringarna från stet och socialförsäkring har minskat i betydelse under 1980-telet. Med de bedömningar som görs i den långsiktiga konsekvenskalkylen koraraer denna utveckling att fortsatte. I början av 1980-telet utgjorde de 30 % av inkorastema, jämfört raed 10 % &i 1994. År 1999 beräknas trans­fereringarna utgöra 14 % av den komraunala sektorns totela inkorasten

Övriga inkoraster sora framförallt utgörs av kapitelförslitning, drifts-överskott från affärsdrivande verk och kommunsektorns interna trans­fereringar m.m. beräknas öka med i genorasnitt 2,2 % per år under perioden. Många av dessa poster återfinns även på utgiftssidan t.ex. de sektorsinterna transfereringarna och kapitelförslitningen, vilket gör att de till stor del kan betraktes som interna poster sora inte påverkar det finansiella sparandet.

118

8.4 Utgifter

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Tabell 8.3 Den kommunala sektoms

utgifter

år 1994

 1999.

Miljarder kronor i löpande priser.

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Utgifter

371

371

379

386

394

406

Konsumtion

279

280

286

291

297

308

Löner

217

219

222

225

229

238

Försäljning

-29

-30

-32

-34

-35

-37

Övriga kostnader

91

91

96

100

103

107

Investeringar

20

22

23

25

27

29

Bruttoinvesteringar

22

23

24

26

28

30

Nettoköp av fastigheter

-2

-1

-1

-1

-1

-1

Transfereringar

72

69

70

70

70

69

Transfereringar till hushåll

33

34

35

35

35

35

Övriga transfereringar

39

35

35

35

35

34

Finansiellt sparande

12

0

4

11

19

24

Utgifterna och inkomsterna i affärsdrivande verksamhet ingår inte i omslutningen. Däremot ingår driftöverskott från och subventioner till affärsdrivande verksamhet. Försäljning och avgifter t.ex. inom barnomsorg räknas från utgifterna. Som en följd av detta är såväl utgifterna som inkomsterna lägre än de kommuner och landsting har i sina räkenskaper.

Källa: Finansdepartementet

Den kommunala sektorns totela utgifter motsvarar ungefär 25 % av BNP (1994). Den koraraunala sektorns utgifter fördelar sig på konsum­tion, investeringar och transfereringar Den övervägande delen av utgifterna avser kommunal konsumtion, framförallt inom utbildmng, vård och omsorg. Det börjar dock bli allt vanligare att kommuner lägger ut uppdrag på kommunala bolag och private leverantören Så länge verksamheten bedrivs av kommuner och landsting redovisas de i regel i nationalräkenskaperna som kommunal konsumtion. När verksamheten läggs ut som uppdrag på kommunala bolag och externa producenter redovisas de som transfereringan

Avgiftsfinansierad verksamhet reducerar den kommunala konsumtionen och redovisas i stellet som privat konsumtion. Ora verksamheten endast till en viss del avgiftsfinansieras redovisas den delvis sora privat konsuration och delvis sora kommunal konsumtion. Om allt raer av verksamheten kommer att bedrivas av enskilda och finansieras av olika typer av avgifter eller kommunala skattemedel blir det otillräckligt att enbart uppmärksararaa utvecklingen av den koraraunala konsurationen eller produktionen.

Huvuddelen av utgifterna för konsumtion bestor av löner och arbets­givaravgifter, vilka under senare år har ökat i snabbare takt än prisema. Utgifterna för den kommunala konsumtionen tenderar därför att växa snabbare än nominell BNP även om den reala tillväxten är densamma för båda. Dessutom ingår förbrakning av material och kapitolförslitning i -kommunal konsumtion. Från den kommunala konsumtionen dras inkom­ster från försäljning av varor och tjänster samt avgifter för tjänsten

119

Transfereringarna från koraraunsektora orafettor bl.a. bostodsbidrag, Prop. 1993/94:150 KBT, socialbidrag ra.ra. till hushållen och subventioner till företogen BUaga 1.2 särat ränteutgiften Fno.ra. år 1994 har bostodsbidrag förstotligats och fr.o.ra. år 1995 avses KBT förstotiigas. Transfereringarna påverkas delvis av den sarahällsekonoraiska utvecklingen, bl.a. genora att en sämre inkomstutveckling för hushållen medför en ökning i antolet bidragssö­kanden vid givna bidragsnorraen

8.4.1  Utgifter under LK-perioden

Beräkmngen bygger på de mål ora realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion som uttalats i förra årets reviderade finansplan. Detto innebär att utgiftema för den offentiigt skattefinansierade konsumtionen får öka högst i takt raed den alhnänna prisutvecklingen dvs. prisutvecklingen på brattonationalprodukten.

Effektivisering och rationalisering pågår idag i betydligt störte omfettning än på 1980-tolet. Man ser över organisationen, samordnar verksamheter och försöker sänka kostnaderna genora anbudsupphandling och konkurtens.

Minskningar av den komraunala konsumtionen kan även ske genom att kommunala verksamheter läggs ner eller rainskar i orafettning.

Kommunerna kan även höja sina avgifter för att fylla gapet raellan behov och resursen

Den kommunala sektorns investeringar antos öka volymmässigt under LK-perioden. Kostnaden per enhet antos följa prisutvecklingen. Till detto bidrar det s.k. ROT-programmet. Utvecklingen skall jämföras med 1980-talet då investeringarna i nominella belopp rent av rainskade vissa ån

Den koraraunala sektorns utgifter för transfereringar till hushåll och företog utvecklades under 1980-talet i tokt raed övriga komraunala utgiften Under LK-perioden antos dessa transfereringar växa i tokt raed prisutvecklingen, utom vad gäller de förväntode effekterna av för­ändringarna avseende KBT, bostodsbidrag, handikappreformen samt vissa förändringar på grand av ekonomiska regleringar mellan stoten och kommunsektom. Förändringarna antos dock inte påverka kommunemas finansiella sparande.

De kommunala utgifternas andel av BNP sjunker från en topp på 25 % år 1994 till 21 % år 1999. Under 1970-tolet ökade de konununafe utgifterna snabbare än BNP. De koraraunala utgifternas andel av BNP steg från 22 % år 1970 till 27 % år 1980. Under 1980-tolet begränsades den koraraunala utgiftsexpansionen och andelen reducerades till 25 % år 1991, trots att volymtillväxten för den kommunala konsurationen översteg den reala BNP-tillväxten. En viktig förklaring till detto är att det relativa priset för den kommunala konsurationen reducerades. Under LK-perioden fömtses en fortsatt minskning av de kommunala utgifternas andel av BNP. Denna minskning uppstor sora en följd av minskad real resurstill­gång.

120

8.5  Tillgångar och skulder år 1992

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

Tabell 8.4 Balansräkning för den kommunala sektom år 1992.

Miljarder kronor i löpande priser.

Tillgångar

386

Omsättningstillgångar Likvida medel

79 26

Stalsbidragsfordringar Övriga kortfristiga fordringar Anläggningstillgångar Fastigheter och anläggningar Fordon, maskiner och inventarier

16

37 307 243

26

övriga anläggningstillgångar

38

Skulder och eget kapital

386

Kortfristiga skulder Långfristiga skulder Eget kapital

66

172 148

Uppgifterna inkluderar affärsdrivande verksamhet. Däremot ingår inte verksamhet som bedrivs av kommunägda företag. Därutöver ingår den beräknade pensionsskulden.

Källa: Kommunernas finanser 1992, SCB

Kommunsektoms soliditet dvs. hur stor del av tillgångarna som finans­ierats med eget kapitol uppgick år 1992 till ca 38 %. Soliditeten varierar dock mellan kommunen landsting resp. kyrkliga kommunen Lägst belåning av tillgångarna har de kyrkliga kommunerna där soliditeten år 1992 uppgick till ca 86 % och högst belåning av tillgångama har landstingen som uppvisar en soliditet år 1992 på ca 14 %.

För närvarande pågår en omfetfende korrigering av kommuneraas och landstingens redovisning genom att allt fler redovisar pensionsåtoganden för anstollda som en långfristig skuld. Pensionsskulden utgör det beräknade värdet av kommunernas och landstingens beräknade åtoganden för framtida pensionärer, förraåner till nuvarande pensionärer och intjänade delar av förmåner till framtida pensionären

Dagens kommunala avtolspensioner är som regel inte fonderade och utbetolningama finansieras således allteftersom de förfellen

Något tryggande av pensionslöftena genom fondavsättningar eller dylikt sker således inte. Löftena anses säkerstollda genora den garanti sora den konmiunala beskattningsrätten innebär Koraraunala företog tryggar sina pensionsutfästelser genora tillgång till kommunal borgen eller genom avsättning till pensionsstiftelse. Det är ett så kallat fördelningssystem där dagens yrkesverksamma betolar dagens pensionären

Korarauneraa och landstingens verksamhet har vuxit storkt under de senaste decennierna. Detto koramer enligt gjorda beräkningar att leda till att antelet pensionärer med komraunal pensionsrätt tredubblas ora drygt 25 år och koramer då att uppgå till ca 600 000 pensionären

Den enskilda fektom, utöver antelet kommunala pensionärer, som påverkar pensionsutbetelningama mest är reallöneutvecklingen. En lägre kommunal reallöneökning medför en lägre pensionsskuldsökniiig.

121

För att tocka ökningen av pensionsskulden och för att investeringar    Prop. 1993/94:150 skall finansieras uten att öka nettoupplåningen krävs ett finansiellt    Bilaga 1.2 sparande sora är positivt.

Kommuneraas borgensförbindelser uppgick vid utgången av år 1992 till 192 miljarder kronon Den störste delen, ca 80 %, avsåg borgen för lån till koraraunala bolag inklusive kommunägda bostedsföretog. Borgenför­bindelser för stetiiga bostedslån uppgick till ca 9 %. Spridningen mellan korarauneraa är raycket ston Den viktigaste orsaken till variationen mellan korarauneraa är skUlnaden i innehav av komraunägda företeg och bostedsföreteg.

122

9   Offentliga sektorns finansiella sparande under   p- 1993/94:150

LK-perioden

""-

LK-beräkningaraa avser i förste hand stetsbudgeten, men skall också ligga till grand för regeringens långssiktiga utgiftsstrategi för hela den offentliga sektora. En samlad analys av den konsoliderade offentliga sektorns finansiella ställning är därför nödvändig för att ge en heltockan­de bild över hur raycket resurser den offentiiga sektora förfogar över och hur mycket som förbrakas.

Den konsoliderade offentiiga sektom omfettar stoten, AP-fonden och kommunsektorn, vilket i sin tur inkluderar primär- och landstingskommu­ner, kyrkokommunner och koinraunalförbund. I beräkningama av stetens finansiella sparande inkluderas också vissa fonder sora vanligtvis redovisas utenför stetsbudgeten. Dessa benämns här Övriga steten.

Sedan 1980-telet har de offentliga finanserna försämrats på ett dramatiskt sätt. Under innevarande budgeter beräknas underskottet i det finansiella sparande uppgå till drygt 13 % av BNP, att jämföra med ett överskott på knappt 5 % 1989/90. Den kraftiga försvagningen förklaras främst av övergången från överhettning till djup lågkonjunktur och den finansiella krisen. Ett väsentligt lägre kapacitetsutnyttjande och ned­växlingen av inflationstekt har urholkat skattebaserna. Saratidigt har lågkonjunkturen fiaratvingat kraftiga ökningar av vissa utgifter för framför allt arbetsmarknadspolitiska åtgärder, arbetslöshetsunderstöd och stöd till banksektom.

Finansiellt sparandet i staten (inkl. Övriga staten)

Stetens finansiella sparande har försämrats kraftigt sedan 1980-telet. Budgetoret 1989/90 uppgick stotens finansiella sparande till 29 miljarder kronor eller 2 % av BNP. Sparandets utveckling följer till stor del stotsbudgetens utveckling, dvs. vid stora underskott i stotsbudgeten försämras det finansiella sparandet. Utöver budgetsaldots försämring har det finansiella sparandet även påverkats av de fonder sora inte redovisas på budgeten raen sora ingår i begreppet Övriga stoten, t.ex. Arbets­marknadsfonden och Lönegaranti fonden. Dessa fonder har i samband med 1990-tolets stigande arbetslöshet uppvisat allt störte underskott och påverkar således stotens sparande.

Under LK-perioden antos att arbetsmarknadsläget förbättras och tillväxten tillton Dessutom antos bl.a. att åtgärder vidtos i forra av utgiftsnedskärtiingar och inkorastförsterkningar i enlighet raed regeringens saneringsprogram. Dette leder till ett förbättrat finansiellt sparande i steten under hela LK-perioden från - 192 miljarder kronor 1994/95 till - 101 miljarder kronor för 1998/99 eller drygt 12 % respektive drygt 5 % av BNR

9 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

123

Fmansiellt sparande i AP-fonden

Prop. 1993 /94:150

BUaga 1.2 Den svaga reallöneutvecklingen under senare delen av 1980-talet innebar att ATP-utgiftema ökade snabbare än de inbeteida ATP-avgiftema. Sora ett resultet av bl.a. dette har en allt störte andel av AP-fondens räntein­koraster tegits i anspråk för de löpande pensionsutbetelningama. Trots en gynnsam demografisk utveckling under 1990-telet kommer det finansiella sparandet i AP-fonden att försvagas. Under LK-periodens siste år beräknas AP-fonden för förste gången att uppvisa ett negativt finansiellt sparande (ca - 1,5 railjarder kronor), vilket innebär att fondkapitelet koraraer att behöva ianspråktes för de löpande pensionsutbetelningama fr.o.ra. sekelskiftet. AP-fondens finansiella sparande beräknas rainska raed ca 34 miljarder kronor i löpande priser raellan budgetoren 1988/89 och 1998/99.

Mot bakgrand av bl.a. ovanstoende koramer pensionssysteraet att stollas inför stora påfrestningar efter sekelskiftet. Situationen kommer att förvärras ytterligare till följd av att antolet pensionärer per yrkesaktiv kommer att öka kraftigt samtidigt sora de genomsnittliga ATP-pensioner­na kommer att öka till följd av att de nytillkommande pensionärerna tjänat in allt högre ATP-rätt.

En parlamentoriskt sammansatt arbetsgrapp (Pensionsarbetsgrappen) har nyligen presenterat ett betonkande raed förslag till reforraerat pensionssystera. Förslaget innebär bl.a. en storkare koppling mellan pensionsutbetolningar och ekonoraisk tillväxt.

Finansiellt sparande i kommunerna

Mellan åren 1985 och 1991 hade den kommunala sektora ett negativt finansiellt sparande på raellan 2 och 8 railjarder kronor per ån In­korastema tockte de löpande utgifterna raedan en del av investeringama finansierades raed upplåning, försäljning av tillgångar eller neddragning av rörelsekapitolet.

Kommunsektorns finansiella sparande förstorktes under år 1992 då ett finansiellt överskott på 16 railjarder kronor uppstod. Budgetoret 1993/94 beräknas det finansiella sparandet uppgå till 22 miljarder kronon De stora positiva resultoten är emellertid tillfälliga och förklaras till störsto delen av den nedväxling av pris- och löneökningstokten sora skett de senare åren i kombination raed ökade skatteintokter till följd av den tvååriga eftersläpningen i det gamla systeniet för utbetolning av korarau­nal skattemedel.

Budgeteret 1994/95 beräknas det finansiella sparandet uppgå till 5 miljarder kronor när de tillfålliga effekter, sora förstorkt sektorns finanser under åren 1992 och 1993, uteblir

Under 1995/96 försämras det finansiella sparandet, men är fortferande positivt. Under resten av LK-perioden uppvisar konununsektom ett positivt finansiellt sparande på mellan 7 och 21 railjarder kronon Till stor del förklaras den successiva förbättringen av skatteinkomsternas positiva

124

utveckling samtidigt sora anpassningen av konsurationen till det skattefi-    Prop. 1993/94:150

nansierade utrymmet sken

BUaga 1.2

Fmansiellt sparande i den konsoliderade offentliga sektom

Den offentliga sektorns finanser har försämrats raarkant sedan 1980-tolet. Budgeteret 1989/90 uppgick den offentliga sektoms finansiella sparande till knappt 5 % av BNP Under budgetåret 1994/95 överstiger den offentliga sektoms utgifter inkomsterna raed 165 railjarder kronon De offentiiga finansema uppvisar därmed ett underskott på knappt 11 % av BNP. Under LK-perioden förbättras det finansiella sparandet successivt, när tillväxten i ekonorain tor fert och kapacitetsutnyttjandet ökan Trots den relativt gynnsamma bild sora LK-kalkylema baseras på är under­skotten ändå betydande under LK-perioden. Under slutoret 1998/99 har underskottet i det finansiella sparandet raer än halverats och uppgår till knappt 4 % av BNR

Utgiftema minskar relativt kraftigt under LK-perioden. Detto är både en effekt av direkte utgiftsneddragningar och en växande BNP. Sane­ringsprogrammets genomförande och minskade bostedssubventioner sänker transfereringsutgifterna till hushållen. Den offentliga konsumtionen hålls tillbaka, bl.a. genom restriktioner på kommunerna. När sysselsätt­ningen ökar kan också utgifterna för arbetsmarknadspolitik och arbets­löshetsunderstöd sjunka. De stora underskotten i de offentliga finanserna kommer dock att öka skuldsättningen under hela perioden och tvinga frara allt störte ränteutgiften

Också inkomstema minskar under LK-perioden, vilket begränsar förbättringen av det finansiella sparandet. Skattekvoten är dock i stort sett oförändrad under perioden. Eftersom sammansättningen av BNP påverkar hur raycket inkomsterna ökar, skulle en tillväxt som till störte del bestod av konsuration medfört högre skatteinkomsten Eftersom skattekvoten är oförändrad är det andra inkomster, t.ex. AP-fondens ränteinkomster, som ökar långsammare än BNP.

Hela LK-perioden kännetecknas av fortsatt kraftiga, om än minskande underskott i det offentliga sparandet. Därmed koraraer den finansiella nettoförraögenheten att snabbt försämras. Efter det överhettede läge sora rådde i ekonorain vid 1980-telets slut hade den konsoliderade offentliga sektora en finansiell nettofordran. De stora underskotten under lågkon­junkturen och LK-perioden raedför att den offentliga sektorns nettoskuld i stellet beräknas uppgå till 51 % av BNP under slutet av LK-perioden 1998/99. En försvagning av den offentliga sektoms nettoförraögenhet är inget unikt för Sverige. Den offentiiga sektoms skuldsättning har stigit inom hela OECD-området under den senaste lågkonjunkttiren, men utvecklingen är mer dramatisk i Sverige. Den finansiella brattoskulden i Sverige överstiger genomsnittet för OECD-länderna sedan 1993. Med hänsyn till underskotten i de offentliga finanseraa under LK-perioden koramer sannolikt också nettoskulden överstiga genomsnittet i OECD. Sveriges relativa position är ännu sämre ora hänsyn tes till att den offentliga sektoms pensionsåteganden är förhållandevis stora i Sverige.

125

10  Alternativa beräkningar

pop- 

1993/94:150

BUaga 1.2

De internationella föratsättningaraa antes vara desararaa i de tre alternativa beräkningarna. Skillnaderaa mellan de tre antegandestrakturer, som LK-beräkningaraa baseras på, ligger i inhemska fektorer: hur väl arbetsraarknaden fungerar och hur stort förtroendet är för den framtida ekonomiska utvecklingen och den förda ekonomiska politiken.

I det föregående har LK-beräkningar baserade på alternativet med en genorasnittlig årlig BNP-tillväxt om ca 3 % redovisats. I dette avsnitt redovisas alternativ 2 % respektive alternativ 4 %. Liksom alternativ 3 % är dessa två alternativ hämtede från den reviderade nationalbudgeten sora utgör bilaga 1.1 i denna proposition.

10.1   Alternativa %

10.1.1  Samhällsekonomisk bakgrund

1 alternativ 2 % antes lönebildningen fungera sämre. Löneökningstekten tillter under perioden trots den höga nivån på arbetslösheten. I dette alternativ med en sämre fungerande arbetsmarknad präglas förväntnings­bilden hos hushåll och företeg av en fortsatt osäkerhet. Förtroendet för den ekonomiska politiken är lägre än i alternativ 3 %, vilket resulterar i stigande räntor under LK-perioden. Därmed bromsas återhäratningen i ekonomin i förtid. En störte osäkerhet hämmar investeringsutvecklingen ytterligare. Sparbenägenlieten är fortsatt hög hos hushållen i ett historiskt perspektiv, vilket begränsar utvecklingen av den private konsumtionen. Den samlade tillväxten uppgår till i genomsnitt 2 % per ån Den svagare inhemska efterfrågan resulterar i att den totela konsiuntionens nivå i sluteret är drygt 9 miljarder kronor lägre i alternativ 2 % än i alternativ 3 % uttryckt i 1985 års prisnivå.

Produktionsökningen generar en viss uppgång i efterfrågan på arbets­kraften. Sysselsättningen stiger med ca 0,5 % per ån Med hänsyn till en högre löne- och prisökningstekt utvecklas lönesumman realt svagare än i alternativ 3 %. I löpande priser kommer dock lönesumman under LK-perioden att utvecklas snabbare i altemativ 2 %, till följd av en högre inflation. Den svaga sysselsättningsökningen innebär att arbetslösheten festnar på en mycket hög nivå - trots att BNP växer med ca 2 % under sex år i följd. År 1999 är den öppna arbetslösheten tillsammans med andelen peisoner i åtgärder ca 12,5 % av arbetskraften, vilket är 2,5 procentenheter högre än i alternativ 3 %. Utöver en sämre fungerande arbetsraarknad förklaras den svagare utvecklingen av arbetsraarknadsläget i alternativ 2 % av att en störte del av produktionsökningen sker inora industrin, som med en högre genorasnittlig produktivitet än övriga ekonomin begränsar behovet av att öka sysselsättningen.

126

10.1.2. Statsskulden och lånebehovet

Prop. 1993/94:150

BUaga 1.2

I alternativ 2 % ökar stotsskulden fortare än i alternativ 3 %. Stots­skuldens genomsnittiiga procentuella utveckling för LK-perioden är ca 10,7 % per år och uppgår 1989/90 till knappt 109 % av BNR Motsvarande årliga utveckling för BNP för LK-perioden är 5,3 %.

Lånebehovet i alternativ 2 % är störte än i alteraativ 3 %. Lånebehovet är i stort sett oförändrat under LK-perioden och uppgår till ca 167 miljarder kronor 1998/99. Den störsto orsaken till att ett relativt högt lånebehov kvarstår under perioden är att budgetsaldot förblir högt samt att underskottet i Arbetsmarknadsfonden förblir högt till följd av den fortsätto höga arbetslösheten.

10.1.3 Statsbudgetens utveckling

Statsbudgetens saldo

Den saramantogna inkomst- och utgiftsutvecklingen innebär att stotsbud­getens saldo visar på ett underskott på ca 131 miljarder kronor sisto året i beräkningsperioden. Jämfört med alteraativ 3 % är budgetundeskottet ca 47 miljarder högre. Detto förklaras till störsto delen av att räntenivån är betydligt högre i 2 % alternativet och i enlighet raed detto blir stots­skuldräntoma ca 34 miljarder kronor högre i jämfört med alternativ 3 %. Den sämre fungerande arbetsraarknaden leder till att arbetslösheten förblir på en hög nivå och att utgifterna för arbetsmarknadspolitiska åtgärder inte minskar under perioden.

Statsbudgetens inkomster

Inkomsterna, netto, på stotsbudgeten ökar under perioden med ca 85 railjarder kronor, vilket motsvarar en genorasnittlig procentuell ökning på 5,3 %. Värt att notera är att inkomsterna i alternativ 2 % ökar snabbare än i altemativ 3 % där motsvarande ökning är 5,1 %. Dette förklaras av att lönesummeutvecklingen är högre än i 3 % altemativet, vilket gör att brattoskatten för fysiska personers inkorastskatt uppnår en genomsnittiig procentuell utveckling på 6,3 % per ån Motsvarande ökning i 3 % altemativet är 5,4 %. Motverkande fektor är att företegens vinster är lägre i alternativ 2 % vilket medför lägre inkoraster från juridiska personer järafört raed alternativ 3 %.

Statsbudgetens utgifter

Utgifterna, netto, exklusive stetsskuldräntor minskar med ca 2 railjarder kronor mellan 1994/95 och 1998/99. Orsaken till att utgifterna inte minskar lika mycket som i 3 % alternativet är att utgifteraa för arbets-

127

marknadspolitiska åtgärder förblir höga särat att basbeloppet är högre, vilket således leder till att utgifter för pensioner och studieraedel blir högre än i alternativ 3 %. En annan viktig förklaring är den stora skillnaden i räntenivå mellan de olika alternativen som bl.a. påverkar utgifteraa för räntebidragen.

Stetsskuldräntorna ökar raed ca 68 railjarder kronor, dvs en genorasnitt­lig procentuell ökning på 17,3 % per ån Siste året i LK-perioden uppgår stotsskuldräntoma till 144 miljarder vilket kan jämföras med räntoma siste året för 3 % alternativet sora uppgår till 110 railjarder kronon Den snabba ökningen av räntorna förklaras av det högre ränteläget och det störte underskottet i stetsbudgeten.

Diagram 10.1 Budgetsaldo ocb lånebehov i altemativ 2 % ocb i altemativ 3 % under perioden 1994/95 - 1998/99. Miljarder kronor i löpande priser.

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

Mdkr

ZSOr

209-

L

å

nebehov alt. 2 %

L

å

nebehov alt 3 %

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Källa: Finansdepartementet

10.1.4. Övriga staten och AP-fonden

Det finansiella sparandet i steten förbättras svagt i alternativ 2 % jämfört med en stor förbättring i 3 % alternativet. Den genomsnittiiga procent­uella förbättringen 2 % är 4 % per år jämfört raot 15 % alteraativ 3 %. Det finansiella sparandet i steten uppgår till - 162 railjarder kronor 2 % 1998/99 raot ca - 100 railjarder kronor i alternativ 3 %. Utvecklingen förklaras dels av en svagare förbättring av budgetsaldot, dels av att arbetslösheten förblir på en hög nivå under hela beräkningsperioden, vilket leder till att underskottet i Arbetsraarknadsfonden förblir högt i alternativ 2 % järafört raed alternativ 3 %.

Med ett antegande ora 2 % BNP-tillväxt beräknas det finansiella sparandet i AP-fonden att förbättras med ca 6,0 miljarder kronor vid årets slut, relativt alternativet raed 3 % BNP-tillväxt, under LK-periodens siste

128

år. Såväl inkomster som utgifter bli högre i 2 % altertiativet än i 3 %    Prop. 1993/94:150 alternativet. Nettoeffekten blir emellertid ett högre finansiellt sparande i    BUaga 1.2 2 % alternativet. Dette förklaras primärt av att realränten är väsentligt högre i 2 % altemativet.

10.1.5. Kommunsektorn

Finansiellt sparande

Budgetoret 1994/95 beräknas det finansiella sparandet uppgå till 5 railjarder kronon Minskningen förklaras av de tillfålliga effekter, som förstorkt sektoms finanser under åren 1992 och 1993.

Under 1995/96 försämras det finansiella sparandet och koraraunsektora uppvisar ett positivt finansiellt sparande på 1 railjard kronon I alternativet med 3 % BNP-tillväxt är det finansiella sparandet något större under samma budgeten

Under resten av LK-perioden uppvisar kalkylen för koraraunsektora ett positivt finansiellt sparande på mellan 6 och 19 miljarder kronon Det är fraraförallt raellan åren 1996 och 1998 sora det enligt beräkningen sker en kraftig förbättring. Till stor del förklaras förbättringen av skattein­korasternas positiva utveckling samtidigt sora konsumtionen antos anpassas till det skattefinansierade utrymmet.

Inkomster under LK-perioden

1 löpande priser ökar skatteinkoraster och stotsbidrag till kommunsektorn med i genomsnitt 3,6 % per år under LK-perioden. Den högre ökningen järafört raed 3 % alternativet förklaras av den högre löne- och prisök­ningstokten som medför att kommunsektorns skatteinkomster ökar mer

Summan av skatteinkomster och stotsbidrag till kommunsektorn i för­hållande till BNP sjunker från 21 % år 1994/95 till 20 % år 1998/99. Nedgången stämraer överens raed den i 3 % altertiativet.

Övriga inkomster som framförallt utgörs av kapitolförslitning, dn'fts-överskott från affärsdrivande verk och konmiunsektoras interna trans­fereringar m.m. beräknas öka med i genomsnitt 2,6 % per år under perioden vilket är något bättre än 3 % alternativet.

Utgifter under LK-perioden

Den komraunala sektorns utgifter fördelar sig på konsuration, investering­ar och transfereringan Den övervägande delen av utgifterna avser komraunal konsumtion, framförallt inom utbildning, vård och omsorg. Konsumtionsvolymen i kommunsektorn beräknas komma att minska raed i genomsnitt 1,2 % per år under LK-perioden. Den större minskmngen

129

jämfört med 3 % alternativet förklaras av den lägre tillväxten i ekono-    Prop. 1993/94:150

rain.

Bilaga 1.2

Transfereringarna påverkas delvis av den sarahällsekonoraiska utveck­lingen, bl.a. genora att en sämre inkomstutveckling för hushållen medför en ökning i antelet bidragssökanden vid givna bidragsnormen Utgifterna för transfereringar blir högre än i 3 % alternativet p.g.a. den ogynnsam­mare sysselsättningsutvecklingen.

De kommunala utgifternas andel av BNP sjunker från en topp på 25 % år 1994/95 till 22 % år 1998/99 vilket är något större andel av BNP sora de kommunala utgiftema utgör i 3 % alternativet.

10.1.6. Offentliga sektorns finansiella sparande

Den offentliga sektoms finansiella sparande förbättras något under LK-perioden, men inte i sarama utsträckning sora i alternativ 3 och 4 %. Underskottet uppgår vid slutet av LK-perioden till 125 railjarder kronor, eller ca 6,5 % av BNP. Ackuraulerat över LK-perioden är underskottet i de offentliga finanserna 127 miljarder kronor störte i alternativ 2 % än i alternativ 3 %. Nettoskulden försämras till 58 % av BNP mot slutet av LK-perioden.

Ett svagare arbetsmarknadsläge håller uppe utgifterna för arbets­marknadspolitik och arbetslöshet. Ränteutgifterna i det närmaste fördubblas under LK-perioden, raätt i löpande prisen Dette förklaras dels av att räntenivåerna är högre när ekonorain utvecklas svagare, dels att de allt större underskotten ackurauleras till en högre skuld.

Den offentliga sektorns inkomster gynnas på kort sikt av en högre inflationstokt som blåser upp skattebaserna. Den utbetolade lönesumman växer något snabbare i alternativ 2 % än i alternativ 3 %, trots en svagare sysselsättningsutveckling. Samtidigt påverkas inkomsterna negativt av eu svagare utveckling av den privato konsumtionen i alternativ 2 %.

10.2  Alternativ 4 %

10.2.1 Samhällsekonomisk bakgrund

1 alternativ 4 % fungerar arbetsmarknaden och lönebildningen bättre, vilket medför positivare framtidsförväntningar och att förtroendet för den ekonomiska politiken är störte än i alternativ 3 %. Alternativet med hög tillväxt föratsätter dock fortsätto strakturella refomer sora förbättrar ekonorains funktionsfömiåga. Det möjliggör en kraftigare nedgång av fraraför allt obligationsräntorna, men också av de korto räntorna. Ljusare framtidsbild resulterar i en något snabbare konsumtionsutveckling och en kraftigare  expansion  av   investeringarna.   Hushållens  sparkvot  feller

130

successivt, från drygt 8 % 1994 till 3 % 1999. Sararaantoget kommer    Prop. 1993/94:150

BNP att växa med i genorasnitt 4 % per år under LK-perioden.

Bilaga 1.2

Produktionsuppgången leder till en kraftig ökning av efterfrågan på arbetskraft. Sysselsättningen ökar raed i genorasnitt 3 % per år, vilket påverkar lönesuraraan positivt. Arbetsmarknadens funktionsförmåga antos vara mycket god. Arbetskraftsbrist eller flasklialsar uppkommer inte, utan lönebildningen och arbetsmarknaden beräknas vara så flexibel att arbets­kraften kan omallokeras uton problera. I alternativ 4 % kommer lönespridningen att vidgas, eftersom en relativt stor del av sysselsätt­ningsökningen sker inom den privato tjänstesektom där produktiviteten och löneutvecklingen beräknas vara lägre än inom industrin. En viktig föratsättning är att korapetensen hos de personer som en period stott utenför den ordinarie arbetsraarknaden inte gått förlorad. Trots att utbudet av arbetskraft ökar raed ca 2 % per år kommer den öppna arbetslösheten tillsammans med andelen personer i olika åtgärder mer än halveras järafört raed 1994. Är 1999 beräknas 4 % vara öppet arbetslösa och ytterligare 2,5 % omfettes av arbetsmarknadspolitiska åtgärder vilket är ca 3,5 procentenheter lägre 1999 i alteraativ 4 % jämfört raed alteraativ 3 %.

10.2.2. Statsskulden och lånebehovet

I alteraativ 4 % utvecklas stetsskulden mer gynnsamt än i alternativ 3 %. Budgeteret 1998/99 uppgår stetsskulden trots dette till 1 830 miljarder kronor, vilket motsvarar 94,5 % av BNP. Den genomsnittliga pro­centuella ökningen av stetsskulden under LK-perioden är ca 7,5 % per år, vilket skall jämföras raed utvecklingen i alternativ 3 % sora är ca 8,8 % per ån Den stora skillnaden mellan alternativen är att i alternativ 4 % minskar skuldkvoten under 1998/99, medan den i altemativ 3 % fortsätter att stiga under hela perioden. Detto förklaras framför allt av att den högre tillväxttokten i alternativ 4 %, vilket förklarar att underskotten i stetsbudgeten och arbetsmarknadsfonden är lägre i alternativ 4 %.

Lånebehovet för altemativ 4 % är lägre än i altemativ 3 %. För budgeteret 1998/99 är skillnaden 30 miljarder kronor och uppgår i alteraativ 4 % till ca 70 miljarder kronor eller 3,6 % av BNP. Skillnaden kan fraraför allt förklaras av att underskottet i stetsbudgeten är mindre och att underskottet i arbetsraarknadsfonden är lägre i alternativ 4 %.

10.2.3. Statsbudgetens utveckling

Statsbudgetens saldo

Den sammantegna inkomst- och utgiftsutvecklingen innebär att statsbud­getens saldo visar ett underskott på ca 63 miljarder kronor sisto året i LK-perioden. Jämfört med alternativ 3 % är budgetunderskottet ca 21 miljarder kronor lägre. Dette förklaras till störste delen av en snabbare

131

tillväxt som genererar högre skatteinkoraster särat att den lägre arbets-    Prop. 1993/94:150 lösheten leder till att utgiftema för arbetsraarknadspolitiska åtgärder är    BUaga 1.2 lägre.

Statsbudgetens inkomster

Nettoinkomstema på stetsbudgeten ökar under LK-perioden raed ca 82 nuljarder kronor, vilket motsvarar en genomsnittlig procentuell ökning på 5,2 % per år i alternativ 4 %. Inkomsterna är i stort sett oförändrade i förhållande till alternativ 3 % där den genomsnittliga procentuella ökningen är 5,1 % per år. Ökmngen förklaras delvis av att arbetslösheten minskar under perioden. Den högre sysselsättningen leder till att skattebaserna och lönesumman ökan Dette leder i sin tur till att brattoskatten för fysiska personers inkomstskatt ökar med i genorasnitt 5,4 % per år under perioden, särat att socialavgifterna, netto, ökar raed ca 19 railjarder eller i genorasnitt 6,4 % per ån

Statsbudgetens utgifter

Utgifterna exklusive stetsskuldräntor rainskar raed knappt 37 miljarder kronor eller raed i genorasnitt 2,1 % per år. Förklaringen till att utgifterna minskar raer i 4 % altemativet är nästen uteslutende den lägre arbetslösheten, vilken leder till att utgiftema för arbetsraarknadspolitiska åtgärder minskar under perioden. Dessutora är basbeloppet något lägre vilket leder till lägre pensionsutbetelningar och lägre utgifter för swdieraedel än i altemativ 3 %.

Stetsskuldräntorna ökar med 31 miljarder kronor, dvs. en genorasnittlig procentuell ökning på 9 % per ån Dette är en något lägre ökningstakt än i 3 % alternativet vilket hänför sig till dels det lägre budgetunderskottet, dels till något lägre räntenivåer

132

Diagram 10.2 Budgetsaldo och lånebehov i altemativ 4 % och i altemativ 3 %     Prop. 1993/94:150

under perioden 1994/95 - 1998/99. Miljarder kronor i löpande priser.

BUaga 1.2

94/95

95/96

Källa: Finansdepartementet

96/97

97/98

98/99

10.2.4.  Övriga staten och AP-fonden

Det finansiella sparandet i stoten förbättras raed i genorasnitt 23 % per år under perioden i alternativ 4 %. Motsvarande förbättringar i alternativ 3 % uppgår tUl 15 % per år.

Den kraftiga förbättringen förklaras dels av ett lägre budgemnderskott, dels av en högre sysselsättningsnivä vilket i sin tur minskar underskottet i Arbetsmarknadsfonden i altemativ 4 % jämfört med alteraativ 3 %.

Med ett antogande ora 4 % BNP-tillväxt beräknas det finansiella sparandet i AP-fonden vid LK-periodens slut att uppgå till ca - 2,1 miljarder kronon

Detto innebär en försämring raotsvarande ca - 0,5 miljarder kronor jämfört med altemativet med 3 % tillväxt.

10.2.5. Kommunsektorn

Finansiellt sparande

Budgetoret 1994/95 beräknas det finansiella sparandet uppgå till 5 miljarder kronon Minskningen förklaras av de tillfälliga effekter, som förstärkt sektorns finanser under åren 1992 och 1993.

Under 1995/96 försämras det finansiella sparandet och kommunsektom uppvisar ett positivt finansiellt sparande på 3 miljarder kronon Även i altemativet med 3 % BNP-tillväxt är det finansiella sparandet positivt, men något lägre under samma budgetor

133

Under resten av LK-perioden uppvisar kalkylen för kommunsektom ett    Prop. 1993/94:150 positivt finansiellt sparande på mellan 11 och 30 miljarder kronon Det    Bilaga 1.2 är framförallt raellan åren 1996 och 1998 sora det enligt beräkmngen sker en kraftig förbättring. Till stor del förklaras förbättringen av skattein­komstemas  positiva  utveckling   samtidigt  som   konsumtionen  antos anpassas till det skattefinansierade utrymmet.

Inkomster uruler LK-perioden

I löpande priser ökar skatteinkomster och stetsbidrag till kommunsektorn med i genorasnitt 3,1 % per år under LK-perioden. Ökningen stämmer överens med den i 3 % alternativet.

Summan av skatteinkomster och stetsbidrag till koraraunsektora i för­hållande till BNP sjunker från 22 % år 1994/95 tiU 19 % år 1998/99. Nedgången är i stort sett densararaa som den i 3 % alternativet.

Övriga inkoraster sora fraraförallt utgörs av kapitelförslitning, drifts­överskott från affårsdrivande verk och kommunsektorns interna trans­fereringar m.ra. beräknas öka raed i genorasnitt 1,8 % per år under perioden vilket är något lägre utveckling än i 3 % alternativet.

Utgifter under LK-perioden

Den kommunala sektorns utgifter fördelar sig på konsuration, investering­ar och transfereringan Den övervägande delen av utgifterna avser kommunal konsuration, framförallt inom utbildning, vård och orasorg. Konsurationsvolyraen i kommunsektora beräknas komraa att rainska med i genomsnitt 0,8 % per år under LK-perioden. Den lägre minskningen jämfört med 3 % alternativet förklaras av den högre tillväxten i ekonomin.

Transfereringarna påverkas delvis av den samhällsekonomiska utveck­lingen, bl.a. genom att en sämre inkomstutveckling för hushållen medför en ökning i antelet bidragssökande vid givna bidragsnormen Utgifterna för transfereringar blir lägre än i 3 % alternativet teck vare den gynnsammare sysselsättningsutvecklingen.

De kommunala utgifternas andel av BNP sjunker från en topp på 25 % år 1994/95 till 19 % år 1998/99 vUket är en något mindre andel av BNP sora de koraraunala utgifterna utgör i 3 % alternativet.

10.2.6  Offentliga sektorns flnansiella sparande

Även med de mycket gynnsamma föratsättningar som alternativ 4 % baseras på koraraer den offentiiga sektorns finansieUa sparande att uppvisa underskott under hela LK-perioden. Utgifteraa överstiger inkomsterna med 27 miljarder kronor 1998/99, vilket emellertid är 44 miljarder kronor bättre än i alternativ 3 %. Mätt sora andel av BNP

134

förbättras underskottet i det finansieUa sparandet från knappt 11  %    Prop. 1993/94:150 1994/95 till ca 1,5 % 1998/99. Utvecklingen leder till att den offentiiga    BUaga 1.2 sektoms nettoskuld ökar till 44 % av BNP raot slutet av LK-perioden, vilket är 7 procentenheter eller ca 121 miljarder kronor bättre än i altemativ 3 %.

Utgiftema feller snabbare än i altemativ 3 %. En viktig förklaring till att de offentliga finanserna ändock fortsätter att uppvisa underskott är de kontinuerligt ökande ränteutgiftema. Dette motverkas av att utgiftema för arbetslöshetsunderstöd och arbetsraarknadspolitik minskar avsevärt jämfört med alternativ 3 %.

Den snabbare sysselsättningsexpansionen raedför att lönesumman växer kraftigare i alternativ 4 %. Därmed ökar också den offentliga sektorns inkomsten Inkomsterna gynnas också av att BNPs sammansättning ser annorlunda ut i dette alternativ. Med en störte andel privat konsuration generas högre skatteinkoraster än raed en raer exportledd tillväxt.

135

APPENDIX

Departementens verksamhetsområden

I följande appendix ges en beskrivning av di reala utvecklingen inom de olika departementeos verksamhetsområdoii samt de utgiftsstyrande fektorema.

1993/94:150 BUaga 1.2

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

Genomsnitdig

procentuell

LK-perioden

förändring per år

93/94*

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99      94/95 - 98/99

1.  Justitiedartcmentet

18 891

19 580

19 365

19 423

19 549

19 679

0,1%

2.  UtTikesdq)artementet

18 416

16 954

15 636

15 403

15 150

14 893

-3,2%

3.  Försvaisdartementet

38 868

39 801

40 134

39 888

39 995

40 102

0,2%

4.   SociaId«5)artemcntet

129 520

134 583

134 579

132 918

131 411

130 150

-0,8%

5.  Kommunikationsdepaitementet

29 634

30 968

28 148

28 599

25 094

23 574

-6,6%

6.   Finaiis artBmentet

121 422

89 357

78 233

70 065

63 573

57 866

-10,3%

7.  Utbildningsdepartementet

37 450

38 051

33 251

33 361

33 434

33 419

-3,2%

8.  Jordbruksdqiaitementet

7 587

6 308

5 975

5 708

5 728

5 768

-2,2%

9.  Aibetsmaiknadsdaitementet

42 116

45 092

42 888

41 439

39 710

38 345

-4,0%

10. Kulturdartementet

15 706

15 276

11380

9 026

8 869

8 859

-12,7%

11. Näiingsdepaitementet

4 490

3 984

3 802

3 571

3 505

3 379

-4,0%

12. Civildaitementet

2 181

2 247

2 219

2 224

2 227

2 227

-0,2%

13. Miljö- och natur-

resursdepartementet

2 153

2406

1627

1604

1607

1 607

-9,6%

14. Övrigt

862

2 621

2 611

2 612

2 612

2 613

-0,1%

i 1994/95 ärs prisnivå

469 296

447 228 419 848

405 841 392 464

382 481

-3,8%

Källor:  Riksrevisionsverket, Finansdepaitemeotet och respektive departement. * RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

136

II. 

Justitiedepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

93/94»

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

97/98   98/99

Genomsnitdig procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Totola utgifter

18 891

19 580

19 365

19 423

19 549 19 679

0,1%

därav:

Polisväsendet

10 656

10 815

10 697

10 762

10 850 10 850

0,1%

Domstols- och åklagar­väsendet

2960

3 181

3 151

3 157

3 160   3 160

-0,2%

ICriminalvård

3 655

4 097

4 182

4 177

4 186   4 188

0,6%

Övrigt

1620

1487

1335

1327

1 353    1 481

-0,1%

Källor:  Riksrevisionsverket och Justitiedepartementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Inom Justitedepartementets verksamhetsområde svarar myndigheterna inom polis-, åklagar-, domstolsväsendet och kriminalvården for mer än 90 % av departementets totala resurser. Dessa verksamheter är niycket personalintensiva. Rättsväsendet är i stor utsträckning regelstyrt. Brottsutvecklingen, annjälda brott, mängden mål och ärenden av olika slag samt målens svårighetsgrad är exemel på fektorer som påverkar rättsväsendets arbetsbelastning. De utgiftsstyrande fektorema är främst pris- och löneutvecklingen. Utgiftema styrs också av nya politiska beslut.

137

III.  Utrikesdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

93/94'

LK-perioden

94/95      95/96    96/97

Genomsnitdig procentuell förändring per år 97/98   98/99      94/95-98/99

18 416

16 954    15 636 15 403    15 150 14 893

Totala utgifter därav:

Utrikesförvaltningen

1 572

Internationellt utvecklingssamarbete   13 319

Övrigt

3 353

1  606      1 612

12 457    12 141

2 891      1 883

1 622

11 898

1 883

1 631    1 636

11 636 11 374

1 883    1 883

-3,2%

0,5%

-2,2%

-10,2%

Källor: Riksrevisionsverket och Utrikesdepartementet * RRVs prognos i 1993/94 ärs prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Inom Utrikesdepartementets verksamhetsområde utgör interaationellt utvecklingssamarbete den störsto enskilda utgiftsposten. Av de totala anslagen under Utrikesdepartementets huvudtitel foreslås för budgetåret 1994/95 knappt 75 % gå till bistånd till tredje världen. Lägger man tUl detto också insatserna för samarbetet med Central- och Östeuropa utgör det samlade biståndet ca 80 % av huvudtitelns anslag. Det totala anslaget for utvecklingsbistånd tiU tredje världen, den s.k. biståndsramen, föreslås i prop. 1993/94:100, bU. 4 uppgå tUl 13 360 miljoner kronor budgetåret 1994/95. Regeringen förslag iimebär ett avsteg från ambitionen att ge 1 % ab BNI i utvecklingsbidrag. Avsteget är dock temporärt och så snart Sveigies ekonomi tillåter skall biståndet äter utgöra 1 % av BNI. Från biståndsramen avräknas vissa asylkostnader och kostnader inom andra huvudtitiar.

Insatsema för samarbetet för Central- och Östeuropa utgörs av ett treårigt program uppgående till 1 miljard kronor per år. Budgetåret 1994/95 är det sisto i det beräknade treårsprogiammet. Regeringen har dock under budgetåret 1994/95 bemyndigats att fä göra utfästelser om högst 1 miljard kronor avseende budgetåret 1995/96.

Utrikesförvaltningens (dvs säväl departementets som de 103 utlands­myndighetemas) förvaltningskostnader, som utgör ca 9,5 % av de totala anslagen imder departementets huvudtitel, styrs iirämst av pris- och löneutvecklingen i Sverige och intemationellt samt ov kronkursens utveckling.

Många av Utrikesdepartementets anslag har tillkommit för att finansiera Sveriges deltagande i intemationella organisationer eller interaationellt överenskomna verksamheter. I de flesto fell avser dessa anslag obligato­riska bidrag till respektive oiganisations budget, vilka uttaxeras enligt en på förhand festställd fördelningsnyckel. Utvecklingen av de olika organisationernas budgetar blir därmed en viktig utgiftsstyrande fektor. Bidragen uttaxeras i normal&llet i annan valuto än svenska kronor, vilket

138

innebär att även kronkursen är en viktig styrande fektor.

1993/94:150

Utgifteraa under övriga delar av departementets samlade anslag styrs    Bilaga 1.2 främst av pris- och löneutvecklingen.

139

10 RUcsdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. Bilaga 1.2-2

rv.    Försvarsdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

93/94»

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

Genomsnitdig procentuell förändring per år 97/98   98/99      94/95 - 98/99

Totala utgifter därav:

Militärt försvar Civilt försvar Övrigt

38 868

35 903

2 022

943

39 801

37 293

1 941

567

40134

37 595

1 940

599

39 888

37 301

1 972

631

*«          «* 39 995   40102

37 360   37 419

1 988      1 988

663         695

0,2%

0,1% 0,6% 5,2%

Källor: Riksrevisionsverket och Försvarsdepartementet

*  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

** Enligt de beräkningsnormer som används i LK:n blir utgiftema 39 995 miljoner

kronor budgetåret 1997/98 och 40 102 miljoner kronor budgb«t 1998/99. (I enlighet

med planeringsramen i 1992 års försvarsbeslut blir utgiftema 40 139 respektive 40

393 miljoner kronor)

Utgiftsstyrande fektorer

Utgifterna styrs av femåriga försvarsbeslut. Budgetåret 1994/95 är det tredje året i försvarsbeslutsperioden och regeringen föreslår i prop. 1993/94:100, bil. 5 att totalförsvarets militära del tilldelas 36 512,0 miljoner kronor. För totalförsvarets civila del föreslås en ekonomisk ram om 2 281,3 miljoner kronor för budgetåret 1994/95. 1992 års stabilse-ringsproposition (prop. 1992/93:50) innebär att anslagen inom totalförsva­ret kommer att reduceras med ytterligare 600 miljoner kronor budgetåret 1996/97. Därmed reduceras totalförsvarets anslag med 1,2 miljarder per år fr.o.m. budgetåret 1996/97. Härtill kommer de besparingar som föreslås för totalförsvaret i 1994 års budgetproposition om 90 miljoner kronor.

Såsom en metod att i rimlig omfettning säkerställa planerad materielan­skaffning räknas anslaget för materielanskaffning årligen upp med 1,5%. Denna uppräkning sker utöver det system för priskompensation som tUlämpas för det militära försvarets anslagsmedel där ett sammanvägt index som benämns försvarsprisindex, FPl, används.

På grund av införandet av kapitalkostnader för fest egendom kommer nuvarande konstruktion av försvarsprisindex, FPl, att behöva förändras från och med budgetåret 1995/96. Den delfektor som idag avspeglar kostnadsutvecklingen för byggnader delas upp på en delfektor för lokal­kostnader och en delfektor för investeringar i befästningar.

140

v.    Socialdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

Genomsnitdig

procentuell

LK-perioden

förändring per år

93/94*

94/95

95/96

96/97

97/98

?8/99

94/95 - 98/99

Totala utgifter

därav:

129 520

134 583

134 579

132 918 131 411

130 150

-0,8%

Familjer och barn

35 849

35 855

34 746

34 212

33 690

33 146

-1,9%

Ekonomisk trygghet vid

sjukdom, handikapp

och ålderdom

82 188

85 471

86 658

86 353

86 122

85 895

0,1%

Hälso- och sjukvård

1662

1591

1 776

1569

1 375

1 192

-7,0%

Omsorg om äldre och

handikappade

3 186

4 715

4 619

4 007

3 462

3 181

-9,4%

alkohol- och narkotikapolitik

522

594

507

492

479

466

-5,9%

Mynd. under socialdepartementet

6096

6 326

6 243

6 254

6 253

6 240

-0,3%

Jämställdhetsfrägor

17

30

30

30

30

30

0,0 %

Källor: Riksrevisionsverket och Socialdq)artementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftema pä femte huvudtiteln speglar endast delvis utvecklingen inom socialdepartementets verksamhetsområde. För att fä en mer fullständig bild av utgiftsutvecklingen bör redovisningen kompletteras med den del av socialförsäkringssektorns utgifter som inte utgöis av statsbidrag. Dessa utgifter redovisas dels på sfetsbudgetens inkomstsida (85 % av utgiftema för sjuk- och föräldraförsäkring och för ersättning vid närstäendevård), dels i särskilda fonder utanför stetsbudgeten (allmän tUläggspension [ATP], delpensionsförsäkring och arbetsskadeförsäkring).

Statens och sociaUörsfikringssektoms utgifier i miljoner kronor, 1994/95 års prisnivå

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Statsbudgetens utgifter, anslag

134 583

134 579

132 918

131411

130 150

Statsbudgetens utgifter.

inkomsttitel

44 013

43 429

44 210

44 687

45 090

Allmän tilläggspension (ATP)

112 353

115 436

119 713

122 614

125 951

Delpension

2 570

2 477

2 349

2 212

2 170

Arbetsskadeförsäkring

7 352

7 355

7 461

7 617

7 725

Summa

300 871

303 276

306 651

308 541

311086

*) 85 % ov utgiftema för sjuk- och föräldraförsäkring och ersättning vid närståendevård.

141

1993/94:150 Bilaga 1.2

Utgiftsutvecklingen f5r de största tnmsfereringanu i miyoner kronor, 1994/95 års prisnivå

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Barabidrag

17.300

17.004

16.656

16.328

15.996

Bostadsbidrag

7.200

6.882

6.666

6.395

6.125

Föräldraförsäkring

18.173

17.236

17.802

18.218

18.524

Sjukförsäkring

33.599

34.123

34.476

34.620

34.788

Arbetsskadeförsäkring

7.352

7.355

7.461

7.617

7.725

Förtidspension (inkl. ATP)

39.125

40.291

41.315

42.389

43.705

Ålders- och efterlevande

pensioner inkl. ATP)

143.500

145.128

147.419

149.586

151.346

BPT

8.700

10.220

10.220

10.220

10.220

Summa

275.223

278.239

282.015

285.373

288.429

Utgiftsstyrande fektorer

Huvuddelen av Socialdepartementets budget utgörs av transfereringar främst till hushåUen. För flertalet av dessa transfereringar garanteras en följsamhet i utbetalningarna relativt inflationen och löneutvecklingen. Basbeloppets storlek styr t.ex. utgiftsnivån för pensionsförmånema medan utgifterna för sjuk- och föräldraförsäkringen firämst styrs av löneutveck­lingen och antalet förvärvsarbetande. Hämföver utgör befolkningsut­vecklingen den mest betydande utgiftspåverkande fektom. Utvecklingen på arbetsmarknaden är ytterligaie en fektor som påverkar utgifterna inom denna sektor.

Utgifterna för de femiljepolitiska stödrai styrs av en mängd fektorer. Demografisk utveckling och den allmänna pris- och löneutvecklingen är de fektorer som har sförst betydelse för utgiftsutvecklingen. Även konjukturläget, firämst arbetslöshetsnivån, har betydelse för utvecklingen av de inkomstrealeterade stödsystem inom femiljepolitiken.

142

VI.  

Kommunikationsdepartementet

1993/94:150 Bilaga 1.2

Miljoner kronor 1994/95 års

prisnivå

Genomsnittlig

93/94»

LK-perioden

94/95      95/96    96/97

97/98   98/99

procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

T9tala utgifier därav:

29 634

30 968

28 148 28 599

25 094   23 574

-6,6%

Infrastruktur

26 921

28 107

25 367 25 818

22 313 20 793

-7,3%

Sjö/luftfart Ftost och tele

786 758

800 1012

800       800 932      932

800      800 932      932

0,0% -2,0%

Kollektivufik

772

675

675       675

675       675

0,0%

Övrigt

385

374

374       374

374       374

0,0%

Källor: Riksrevisionsverket och Kommunikationsdq)artementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Fr.o.m kalenderåret 1993 ingår vissa statsbidrag till kommunerna i det nya generella statsbidragssystemet.

Riksdagen fattar beslut om anslagsnivån ett år i taget samt bemyndigar regeringen att planera investeringar för ytterligare två år. Åren därutöver anger endast trafikverkens planerade investeringsnivå inom den totala planeringsnivån på 98 miljarder kronor för lO-årsperioden 1994-2003.

Utgiftsstyrande fektorer

För politikområdet kommunikationer är det firämst prioriteringen av infrastrukturen samt avreglering och bolagisering av sfeUig verksamhet, som framöver kommer att vara de viktigaste utgiftsstyrande fektorema.

Utgifter med anknytning till infrastrukturen har ökat i om&ttning tmder senare år. Konsumtionsutgiftema avser bl.a. drift av statliga vägar. In­vesteringsutgiftema avser främst väg- och jämvägsinvesteringar.

Sedan är 1991 har riksdag och regering fetfet beslut om mycket om&ttande investeringar i vägar och jämvägar. Under år 1994 finansieras investeringar för 15 - 16 miljarder kronor med anslagsmedel. Detfe är ungefär tre gånger sä mycket som den genomsnittliga årliga inves­teringsvolymen under 1980-talet. Investeringama har nu ökat till en andel av drygt 1 % av BNP.

Riksdagen beslutade i juni 1993 om en långsiktig inriktning för ut­byggnad av infirastmkturen. Beslutet omfettar även ekonomiska ramar för perioden 1994 - 2003 samt ekonomiska ramar för den närmaste treårs­perioden. Enligt beslutet upprättas planer för väg- och jämvägs­investeringar samt kollektivtrafikanläggningar för totalt 98 miljarder kronor för tioårsperioden 1994 - 2003.

Därtill skall räknas de jämvägs- och väginvesteringar som finansieras genom avgifter på traftken. Detfe gäller utbyggnaden av Arlandabanan

143

med privat kapital och Oresundsförbindelsen. Investeringar som är plane-    1993/94:150 lade att finansieras med avgifter på vägtrafiken gäller utbyggnaden av    Bilaga 1.2 Ringen och  Yttre  tvärleden  i  Stockholm och väginvesteringama i Göteborg, totalt ca 30 miljarder kronor.

Sammantaget kommer ca 150 miljaider kionor att investeras i vägar och jämvägar under den kommande tioårsperioden finasierade med anslag och avgifter. För att möfe lågkonjunkturen och minska arbetslösheten genomförs en större andel av investeringarna i 10-årsplanema under de försfe åren i denna planperiod.

Underhållet av infiastmkturen är sedan länge eftersatt och de stora investeringar som nu genomförs kommer på sikt att ytterligare öka behovet av undeifaAllsinsatser. Regeringen avser därför återkomma tiU riksdagen med analys och förslag till strategi för drift och imderhåll i ett långsiktigt perspektiv i samband med att de långsiktiga investerings­planerna skall revideras om tre år.

Övriga utgifter de närmaste åren inom kommunikationsdepartementets område påverkas bl.a. av sfetens köp av interregional järnvägstrafik, avtalsbundna bidrag till länsjämvägar och bidrag till inlandsbanan. Anslagen till FoU har ökat fr.o.m. budgetåret 1993/94.

144

vn.  Finansdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

Genomsnitdig

93/94'

LK-perioden

94/95      95/96    96/97

97/98   98/99

procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Totala utgifier därav:

121 422

89 357   78 233 70 065

63 573 57 866

-10,3%

Bidrag och ersättningar till kommunema

48 294

46 318    44 353 43 273

42 113 40 865

-3,1%

Bostadsförsörjning Övrigt

34 817 38 311

30 005    20 916 14 005 13 034    12 964 12 787

8 704    4 196 12 756 12 805

-38,8% -0,4%

Källor: Riksrevisionsverket och Finansdartementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Utgifterna inom Finansdepartementets område domineras av bidrag till bostadsbyggandet och kommunema. Statens utgifter för räntesubventioner till bostadsbyggandet påverkas främst av subventionsräntans nivå, ny- och ombyggandete omfettning samt produktionskostnademas storlek, när det gäller räntebidrag enligt äldre bestämmelser. Utgifterna består huvud­sakligen av bidrag till ägare av flerbostadshus och småhus. I beräk­ningarna har det sfetiiga utjänmingsbidraget till kommuner antagite ligga i nominellt oförändrad nivå. Skatteutjämningsbidragen tUl landsting följer automatiskt skatteunderlagete förändringar, eftersom bidragen är knutna till medelskattekraften. Tidigare är har den prognostiserade ökningen av bidraget i huvudsak finansierate av landstingen själva. Bidraget antas även för landstingen ligga på nominellt oförändrad nivå. Utgiftsutvecklingen inom skatteförvaltningen och exekutionsväsendet har imder senare år påverkate av ett antal större reformer, som i vissa fell iimeburit helt nya arbetsuppgifter för nndighetema. Genom en målmedveten satsning på att rationalisera den s.k. gnmdhanteringen har utgiftsutvecklingen för skattemyndighetema kunna brytas under iimevarande planeringsperiod, som sträcker sig t.o.m. budgetåret 1995/96. För kronofogdendig-hetemas del tillkommer den snabba ökningen av anfelet mål och ärenden, som föranlett vissa resurstillskott och medfört att någon flerårig planeringsram inte kuimat bestämmas.

145

vni.  utbildningsdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 åis prisnivå

1993/94:150 BUaga 1.2

Genomsnitdig

procentuell

LK-perioden

förändring per år

93/94»

94/95

95/96    96/97

97/98

98/99

94/95 - 98/99

TDtala utgifier

dirav:

37 450

38 051

33 251 33 361

33 434

33 419

-3,2%

Skolväsendet m.m.

1715

1733

1 728    1 729

1 730

1 730

-0,0%

Folkbildning

1979

1 933

1 933    1 933

1 933

1 933

0,0%

Universitet, högskolor.

forskning

18 875

18 932

19 246 19 512

19 559

19 554

0,8%

Studiestöd

9 277

10 266

10 182 10 187

10 212

10 202

-0,2%

Lokalförsörjning m.m.'

1059

Särskilda insatser

4 545

5 187

162

-100,0%

Källor:   Riksrevisionsverket och Utbildningsdepartementet

*  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

 Häiav utgör 2 997 mkr för lokalkostnader som anvisats under Lokalförsörjning m.m. budgetåret 1993/94.

Fr.o.m. budgetåret 1994/95 ingår medel för lokalkostnader i anslagen till universitet och högskolor. ' M.a.a. ändrat system för fmansiering av investeringar i anläggningstillgångar kommer anslaget att fördelas

på universitet och högskolor fr.o.m. budgetåret 1994/95. Fördelningen görs i regleringsbreven.

Utgiftsstyrande fektorer

Kostnadsutveckling»! för verksamhetema inom Utbildningsdepartemen­tete område är tiU stor del beroende av pris- och löneutvecklingen.

Under LK-perioden sker dessutom en ökning av anslagen till utbildning och forskning vid universitet och högskolor som beror på redan fettade beslut om dimensionering

Det ökade intemationeUa forskningssamarbetet beräknas medföra ökade utgifter under LK-perioden. Dessa kommer emeUertid att finansieras genom omföidelningar av befintliga resurser och påverkar därmed inte den totala utgiftsutvecklingen.

Inom studiestödsområdet styrs utgiftsutvecklingen av olika fektorer som antalet studiestödstagare, utnyttjandegrad och nivån på de olika studiestö­den. Antalet studiestödstagare pä gymnasienivå är firämst beroende av den demografiska utvecklingen. Inom det övriga utbildningsväsendet är antalet studiestödstagare huvudsakligen en följd av utbildningamas dimensione­ring. Viktiga utgifts&ktorer för studielånen är också den ackumulerade skuldstockens storlek och Riksgäldskontorete utiåningsränta. Skuldstocken beräknas till ca 58 miljaidei kionor vid slutet av LK-period»i.

146

IX. 

Jordbruksdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

Genomsnittlig

93/94»

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

97/98

98/99

procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Tbtala utgifier dirav:

7 587

6 308

5 975

5 708

5 728

5 768

-2,2%

Jordbruk och trädgårdsnäring

4 323

3 240

2 970

2 893

2904

2 907

-2,7%

Livsmedel

665

556

587

618

648

679

5,1%

Utbildning och forskning Biobränslen

1 368 285

1318 275

1317 275

1324 50

1332 50

1 339 50

0,4% -34,7%

Övrigt

945

919

826

823

794

793

-3,6%

Källor: Riksrevisionsverket och Jordbruksdartementet * RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Utgifterna består till över hälften av transfereringar, i försfe hand stöd tUl enskilda jordbrukare i samband med reformeringen av jordbrukspolitiken. Konsumtionsutgiftema avser förvaltningskostnader, av vilka Lantbruks-imiversitetete kostnader utgör en stor del. De tekniska fektorer som är styrande för utgifternas utveckling är firamför allt löne- och prisutveck­lingen. Under perioden 1994/95-1998/99 beräknas transfereringarna till näringsidkare inom de areella näringama inkl. företags- och branchstöd, minska med ca 0,6 miljarder kronor från ca 3,6 miljarder kronor till ca 3,0 miljarder kionor.

Utgiftsutvecklingen styrs inom Jordbruksdepartementete område främst av anpassning av politiken till ett medlemskap i EU. Ett EU-medlemskap kommer att medföra stora förändringar till följd av en anpassning till £G:s regelverk. En ökad användning av direktbidrag samt fortsatta marknadsinterventioner och exportsubventioner kommer att vara viktiga inslag i en gemensam jordbrukspolitik. Samtidigt kommer struktur-, regional- och miljörelaterade stöd att fä ökad betydelse.

Det nyligen träffede GATT-avtalet kommer också att påverka utvecklingen inom området, bl.a. vad gäller utvecklingen av gränsskyd-dete nivå för jordbruksprodukter.

147

X. 

Arbetsmarknadsdepartementet

1993/94:150

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

CII

dga 1..

93/94»

LK-perioden

94/95      95/96    96/97

97/98   98/99

Genomsnittlig procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Tbtala utgifier därav:

Arbetsmarknad m.m Arbetslivsfrågor Regional utveckling

42 116

26 723

12 890

2 503

45 092    42 888 41 439

28 647    26 615 25 341

13 431     13 306  13 181

3 014      2 967    2 917

39 710 38 345

23 612 22 247

13 181  13 181

2 917   2 917

-4,0%

-6,1% -0,5% -0,8%

Källor:  Riksrevisionsverket och Arbetsmarknadsdartementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

För budgetåret 1994/95 har dessutom 5 025 miljoner kronor avsatte tUl Utbildningsdepartementet för extra insatser inom utbildningsområdet av hänsyn till läget pä arbetemarknaden. Vidare har 2 800 miljoner kronor avsatte till Kommunikationsdepartemnetet avseende underhållningsät­gärder för sysselsättnings och tillväxt.

Utgiftsstyrande fektorer

Utgifterna för de konjunkturberoende arbetemarknadspolitiska åtgärdema far inte överstiga anvisade medel på ett reservationsanslag vais storlek främst grundar sig på arbetelöshetens utveckling.

Den beräknade utvecklingen av utgiftema tmder LK-perioden bygger på att den öppna arbetelösheten sjunker från 7,7 % budgetåret 1994/95 till 5,7 % budgetåret 1998/99. 6,2 % av arbetekraften omfettas av olika arbetemarknadspolitiska åtgärder 1994/95. Budgetåret 1998/99 beräknas 4,7 % omfettas av åtgärder.

Kostnaden för olika arbetemarknadspolitiska åtgärder varierar. Sammansättningen av åtgäidema påverkar därför det totala antalet personer som kan erbjudas en åtgärd inom anvisad medelsram. Utgifterna för de olika åtgärdema påverkas bl.a. av den allmänna löneutvecklingen, nivån på den arbetelöses tidigare inkomst och kostnaden för olika utbildningar.

Arbetelöshetsförsäkringens utgifter, som emellertid inte redovisas på sfetebudgeten, utan i arbetemarknadsfonden (avsnitt 4.1) bestäms framför allt av arbetelösheten bland kassamedlemmama och deras tidigare inkomst Arbetelöshetseisättningen motsvarar högst 80 % av tidigare inkomst. Vissa arbetemarknadspolitiska åtgärder finansieras också av arbetemar­knadsfonden. Det gäller arbetelivsutveckling, utbildningsvikariat och vissa utbildningsbidrag för arbetelösa. Om&ttningen på dessa arbete­marknadspolitiska åtgärder påverkar således den direkta belastningen på arbetemarknadsfonden. För budgetåret 1994/95 beräknas arbetemarknads­fonden belasfete med ca 15,7 miljarder kronor för arbetemarknadspolitiska

148

åtgäider.

1993/94:150

Utgiftema under rubriken Arbetelivsfrågor avser i första hand syssel- Bilaga 1.2 sättningsåtgärder riktade till arbetehandikappade. Även här bestäms utgiftema av politiska beslut, men löneutvecklingen och sammansätt­ningen av de arbetelösa är av betydelse för hur många personer som kan fä sysselsättning inom ramen för anvisade medel. Utgiftsminskningen tmder perioden beror på ett successivt minskat stöd till Samhall.

Cirka två tredjedelar av de utgifter som avsatte för regional utveckling uppförs som reservationsanslag. Det gäller bl.a. lokaliserings- och utvecklingsbidrag, regionala utvecklingsinsatser och särskilda regionalpo­litiska infrateiukturåtgäider. Transportetöd, sysselsättningsbidrag och nedsatta socialavgifter styrs bl.a. av konjunkturen. Vid ett Svenskt EU-medlemskap kommer ca 2 400 imljoner kronor per år att tillföras arbetemarknads- och regionalpolitiken frän EU:s stmkturfonder.

149

XI.  

Kulturdepartementet

1993/94:150 Bilaga 1.2

Miljoner kronor 1994/95 års

prisnivå

LK-perioden 93/94»6 94/95      95/96

96/97

97/98

98/99

Genomsnitdig procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Ibtala utgifier därav:

Kultur och massmedia

Invandring

Övrigt

15 706

4 165

11479

62

15 276   11380

4 171      4 164

11 104      7 215

1             1

9 026

4 164 4 861

1

8 869

4 164 4 704

1

8 859

4 164 4 694

1

-12,7%

-0,0%

-19,4%

0,0%

Källor:  Riksrevisionsverket och Kulturdepartementet * RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Ett stort antal anslag inom Kultuidepartementete område avser för­valtningskostnader och dessa styrs främst av löne- och prisutvecklingen. I övrigt består utgiftema bl.a. av produktionsstöd, konstnärsstöd och annat verksamhetestöd på kultur- och medieområdet. Inom in­vandringsområdet avser utgifterna firämst inkvartering och försörjnings-stöd tUl asylsökande under den tid deras asylansökningar prövas samt sfetebidrag till kommunema som ersätter dem för de flyktingar som tas emot. Dessa utgifter bestäms i första hand av antalet asylsökande, asylprövningstidens längd samt av hur många uppehållstillstånd som beviljas.

Den grundläggande utgiftsstyrande fektom inom invandringsområdet är tiUströmningen av asylsökande. Kortsiktigt är möjlighetema att styra asyltillströmningen begränsade och kan främst ske genom viseringsplikt och "signaler" om vilka kategorier som beviljas uppehållstillstånd i Sverige. Långsiktigt kan stymingen ske genom ändrad invandrings- och flyktingpolitik och genom mellanstatligt samarbete och genom in­temationella överenskommelser.

150

1993/94:150 BUaga 1.2

XII.  Näringsdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

93/94»

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

97/98

98/99

Genomsnitdig procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Totala utgifter

därav:                                              4 490

4,0%

Forskning och utveclding                    2 323 Energi                                                   753 Övrigt                                                   1 414

3 984

2 192

792

1000

3 802

2 192 631 979

3 571

2 192 412 967

3 505

2 192 357 956

3 379

2 192 237 950

0,0%

-26,0%

-1,3%

Källor:  Riksrevisionsverket och Näringsdepartementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Inom Näringsdepartementete områden är de dominerande utgiftsstyrande fektorema pris- och löneutvecklingen.

Stödet till forskning och utveckling är det mest anslagsberoende. Näringslivet medfinansierar delar av denna verksamhet.

Vad gäller verksamhetsområdet privatisering av statligt ägda företag, kvarstår tidigare angivna målsättning att verksamheten skall inbringa ca 10 miljarder kronor per år tiU statekassan under de kommande åren.

En ny treårsperiod för industrirelaterad forskning och utveckling har inlette efter riksdagens beslut våren 1993. De statliga satsningama för industri- och näringsUvsinriktad FoU uppgår till drygt 2 miljarder kionor per år. Sverige deltar i EU:s raiiq)iDgram för forskmng och teknisk ut­veckling. I och med ikraftträdandet av EES-avtalet kommer Sverige att årligen betala programavgifter till EU-kommissionen. De direkta kost­nadema, i form av avgifter till EU, uppgår till ca 900 miljoner kronor årUgen när programavgiftema nått sin fiUla volym vilket beräknas inträffe år 1997. Av detta belopp kommer ca 500 miljoner kronor att belasta Näringsdepartementete budget. De utgiftsstyrande fektorema är här utvecklingen av EU:s budget för FoU, Sveriges BNP samt kronans värde.

Den sförsta delen av Sveriges satsningar på rymdverksamhet görs genom deltagande i European Space Agency (ESA). Deltagande i gnmdprogrammet och det vetenskapliga programmet är obligatoriskt medan deltagande i tillänqjiiingsprogrammet är frivilligt. Sverige har i detfe sammanhang tagit på sig utgifter på ca 2 miljarder kronor under de närmaste sex åren.

Inom energiområdet styrs utgiftema i stor uteträckning av fettade beslut om ekonomiska ramar för program för omställning och utveckling av eneigisystemet t.o.m. budgetåret 1995/96.

151

1993/94:150 Bilaga 1.2

XIII.  Civildepartementet

Miljoner kronor

1994/95 års prisnivå

93/94»

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

97/98

98/99

Genomsnitdig procentuell förändring per år 94/95 - 98/99

Totala utgifter därav:

Länsstyrelsema Övrigt

2 181

1 700 481

2 247

1795 452

2 219

1 792 427

2 224

1 797 427

2 227

1 800

427

2 227

1 800

427

-0,2%

0,1% -1,4%

Källor:  Riksrevisionsverket och Civildepartementet »  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Utgifterna inom Civildepaitementete område avser förvaltningskostnader för myndigheter. Pris- och löneutvecklingen är således en fektor av avgörande betydelse för kostnadsutvecklingen inom departementete ansvarsområden.

Statebidrag till trossamftmden, påverkas inte av några automatiskt verkande fektorer. En förändring av relationema mellan staten och Svenska kyrkan kan emellertid på längre sikt påverka dessa statebidiag.

152

XIV.  Miljö- och naturresursdepartementet

Miljoner kronor 1994/95 års prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

93/94*

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

97/98

Genomsnittlig procentuell förändring per år 98/99      94/95 - 98/99

Tatala utgifter

därav:                                                 2 153

Miljövård                                            1 417 Sb-ålskydd, kämsäkerhet                        224 Fastighetsdata och lantmäteri                   512

2406

1 652 225 529

1627

910 220 497

1604

892 220 492

1607

893 221 493

1 607             -9,6%

893            -14,3% 221              -0,4% 493             -1,7%

Källor: Riksrevisionsverket och Miljö- och naturresursdepartementet *  RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

Utgiftsstyrande fektorer

Huvuddelen av utgifterna under denna huvudtitel avser konsumtion, som i sin tur tUl sförsta delen består av lönekostnader. Övriga sförre utgifter under budgetåret 1994/95 avser investeringar i mark för naturvård, bidrag för kalkning av försurade sjöar och vattendrag, ersättning för landskapsvärdande åtgäider. Östersjöprogrammet samt åtgärder för att uppfylla intemationella åtaganden. Medel som avsattes i samband med eneigiskatteomläggningen 1992 för stöd till biobränslen och Östeuropa fördelas efter årliga beslut och ftnns därför endast redovisade t.o.m. budgetåret 1994/95. En del av de statliga utgiftema inom Miljö- och natunesuisdepartementete verksamhetsområde är avgiftsfinansierade.

153

XV.   

Övrigt

Miljoner kronor 1994/95 års

prisnivå

1993/94:150 Bilaga 1.2

93/94»

LK-perioden 94/95      95/96

96/97

Genomsnitdig procentuell förändring per år 97/98   98/99      94/95 - 98/99

Totala utgifier därav:

Riksdagen m.m. Hovet och Slotten Regeringskansliet

862

798

64

0

2 621

864

70

1 687

2 611

864

70

1677

2 612

864

70

1678

2 612    2 613        -0,1%

864        864          0,0%

70         70         0,0%

1 679     1 679        -0,1%

Källor: Finansdartementet och Riksgäldskontoret » RRVs prognos i 1993/94 års prisnivå.

I detta avsnitt redovisas verksamhete- och utgiftsområden i statebudgeten som ej ingår i den departementsvisa redovisningen. Dessa områden är statschefen och regeringen, kungliga hov- och slottsstatema, samt riksdagen dess ndigheter och regeringskansUet.

Fr.o.m. budgetåret 1994/95 redovisas ett sammanhållet anslag tiU Regeringskansliete departement, utredningar, Regeringskansliete förvaltningskontor mfl. anslag. Dessa redovisades tidigare under respektive departemente huvudtitel.

154

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

TABELLBILAGA

TabeU I: Nyckeltal fSr den ekooomiska utveckliiigai 1993 - 1999

Procentuell förändring

från föregående år

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Altemativ 2 %

BNP, volym

-2.1

2.4

3.0

3.1

2.3

1.6

1.0

Export, volym

7,2

10.0

8,0

7,6

6.5

6,0

5,5

Timlön

3,9

3.0

3.3

5.1

5.7

5.7

6.0

Utbetald lönesumma

-1.5

3,0

4,3

6.3

6,1

5.7

5.7

KPI (årsgenomsnitt)

4.7

1.6

2.7

3,7

3,5

3.2

3.3

Arbetslöshet, nivå

8.2

8,0

7.2

6.9

6.8

6.8

6.7

Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, nivå

4.3

6.2

6.2

6,1

6.1

6,0

5.9

1993

1994

1995

1996

199"/

1998

1999

Altemativ 3 %

BNP, volym

-2,1

2,4

3.0

3.9

3.4

2.6

2.2

Export, volym

7.2

10.0

8.0

8,0

7,2

6.7

6.3

Timlön

3.9

3.0

3.3

3.6

3.9

4.1

4.6

Utbetald lönesununa

-1.5

3.0

4.3

5,6

5,6

5.3

5.7

KPI (årsgenomsnitt)

4.7

1.6

2.7

3,0

3,2

3,1

3.3

ArbeUlöshet, nivå

8.2

8,0

7.2

6.5

6,1

5.8

5.5

Arbetemarknadq>ol itiska

åtgärder, nivå

4.3

6.2

6.2

5.9

5,4

4.9

4.6

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Alteraativ 4 %

BNP, volym

-2.1

2.4

3.0

4.9

4.2

3.6

3,3

Export, volym

7.2

10,0

8,0

8.2

7.7

6.9

6.6

Timlön

3.9

3.0

3.3

3,2

3.1

3.5

4.0

Utbetald lönesumma

-1.5

3,0

4.3

6.3

5.7

5.8

6.2

KPI (årsgoiomsnitt)

4.7

1.6

2.7

2,3

2.7

2.8

3.0

Arbetslöshet, nivå

8.2

8.0

7.2

6.0

5.3

4.7

4.0

Ärbetsmarknadspol itiska

åtgärder, nivå

4.3

6.2

6,2

5,3

4.4

3.4

2.5

Källa; Finansdartementet

155

11 RUcsdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. BUaga 1.2-2

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU II: Lånebehov och statsskuld

Miljarder kronor, löpande priser

Inkluderar även ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren

1993

88/89   89/90   90/91    91/92   92/93    93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

Alteraativ 2 %

Budgetsaldo

18,1       3,4    -34,5    -80,8 -187,8 -197,5 -150,6 -143,8 -137,7 -132,5 -131,1

Övr udåning.

Riksgälds­

kontoret»

-3,2      -1,7      -9,4      -7,9    -20,6    -42,1       -45    -35,2    -34,5    -33,5    -35,8

Lånebehov

-14,9      -1,7     43,9     88,7   208,4   239,6   195,6   179,0   172,0   166,0   166,9

Andel av BNP %      -1,3      -0,1       3,2       6,1      14,2     16,2     12,6     10,9       9,9       9,1       8,8

Statsskuld-

förändring

-7,9      -7,2     44,2     84,3    249,6   220,6    191,6    177,0    176,0    171,0    167,9

Total stats-

589,7   582,5   626,7   711,0   960,6 1181,2 1372,8 1549,8 1725,8 1896,7 2064,6

skuld

Andel av BNP %      50,2     44,9     44,6     48,8     66,5     80,1     88,6     94,2     99,3    104,1    108,5

* Den största delen består av flnansiering av underskottet i Arbetsmarknadsfonden

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Altemativ 3 %

Budgetsaldo

-150,6

-138,7

-117,8

-97,3

-84,3

Övr utlåning. Riksgälds­kontoret *

-45

-36,6

-28,8

-23,2

-15

Lånebehov Andel av BNP %

195,6 12,6

175,3 10,7

146,6 8,4

120,5 6,6

99,3 5.2

Statsskuld­förändring

191,6

173,3

150,6

125,5

100,3

Total stats­skuld Andel av BNP %

1372,8 88,6

1546,1 94.1

1696,7 97,6

1822,2 99,5

1922,5 100,1

Historiska åren är samma som altemativ 2 %.

» Den största delen består av flnansiering av underskottet i Arbetsmarknadsfonden

156

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

Lånebehov och statsskuld (forts)

Miljarder kronor, löpande priser

Inkluderar även ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren

1993

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Altemativ 4 %

Budgetsaldo

-150,6

-130,5

-102,1

-80,2

-62,9

Övr udåning.

Riksgälds-

kontoret *

-45

-31,3

-22,3

-19.1

-7,0

Lånebehov

195,6

161,8

124,4

99,3

69,9

Andel av BNP %

12,6

9,8

7.1

5.1

3,6

Stateskuld-

förändring

191,6

159.8

128.4

98.3

70,8

Total stats-

skuld

1372,8

1532,6

1661,0

1759,3

1830,1

Andel av BNP %

88,6

93,2

95,5

95,8

94,5

Historiska åren är samma som altemativ 2 %.

» Den största delen består av fmansiering av underskottet i Arbetemarknadsfonden

Källa: Finansdartementet

157

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

TabeU ni: SammanfiBttiiiiig av berBkningsresuHateii

Miljarda kronor, löpande ptiaet

Inkluderar även ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren

1993. Delposter är var och en korrekt avrundade.

88/89   89/90   90/91   91/92   92/93   93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

AHemativ 2 %

Inkomster, netto   367.7   401.6   403.5   397,7   377,7   368,6   368,2   368,1   409,4   431,6   453,4

Utgifter, netto

exkl stataakutd-räntor

296,4

334.4

377.0

418,5

492,4

473.1

442.8

438,9

437,0

435,0

440.5

Statsskuldräntor Andel av BNP %

53,2 4.5

63,7 4.9

61.0 4.3

60,0

4.2

73.1 5,1

93.0 6.3

76.0 4.9

91,0 5.5

110,0 6,3

129,0 7,1

144.0 7.6

Budgetsaldo Andel av BNP %

18.1 1.5

3.4 0.3

-34,5 -2,5

-80.8 -5,6

-187.8 --13.0

197.5 -13.4

-150.6 --9,7

143.8 -8,7

-137,7 --7.9

132,5 -7.3

-131,1 -6,9

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

AHemativ 3 %

Inkomster, netto

368,2

384,6

406,8

427.9

448,6

Utgifter, netto exkl statsskuld­räntor

442,8

437,3

431,6

423,1

422,9

Stateskuldrintor Andel av BNP %

76,0 4.9

86,0 5.2

93,0 5,4

102,0 5.6

110,0 5,7

Budgetsaldo Andel av BNP %

-150.6 -9.7

-138.7 -8.4

-117,8 -6,8

-97,3 -5,3

-84,3 -4,4

Historiska år är samma som i altemativ 2 %.

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

368,2

442,8

AHemativ 4 %

Inlcomster, netto Utgifter, netto exkl stateskuld­räntor

Stateskuldräntor Andel av BNP %

Budgetsaldo Andel av BNP %

405,7

427,8

450,3

384,4

424,8

411,0

406,2

434,9

76,0

80,0

83,0

97,0

107.0

4.9

4,9

4.8

5.3

5.5

150,6

-130,5

-102.1

-80.2

-62,9

-9.7

-7,9

-5,9

-4.4

-3,3

Historiska år är samma som i alternativ 2 %.

Källa: Finansdartementet

158

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU 

IV: 

Statsbudgetens inkomster och utgifier brutto

Miljarder kronor, 94/95 års prisnivå

Inkluderar även ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren

1993

88/89   89/90   90/91   91/92   92/93   93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

AHemativ 3 %

Inkomster,

brutto

592,8   597,8   554,2   512,8   466,3   431,2   420,2   424,7   435,3   443,5   450,1

Utgifter,

brutto

exkl stots­

skuldräntor

494,8   512,7   532,6   535,5   587,1   537,9   494,8   476,0   458,6   439,1   427,4

Historiska år är samma som i altemativ 2 %. KäUa: Finansdepartementet

159

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU V: SUtebudgetens inkomster, brutto

AHemativ 3 %

Miljarder kronor, löpande priser

88/89   89/90   90/91   91/92   92/93   93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

Fysiska

personers

inkomstekatt

76,6     81,3     56,7     14,9       3,6      -4,3     17,1     23,9     28,8     28,7     30,3

Juridiska

personers

inkomstskatt

25,0     23,3     19,2     24,1     29,6     27,9     26,1     24,6     29,8     32,4     35,9

Social­avgifter, brutto       116,0   125,4   135,0   143,9   128,8    119,8   119,9   127,2   132,9   139,5    146,3

Mervärdes­

skatt

86,6   100,2   123,4    120,0   117,8    114,8    115,2   121,1    128,0    135,5    143,2

Övriga

indirekta

skatter

62,1     68,3     68,0     69,7     68,7     71,7     75,9     79,9     83,5     86,7     89,0

Skatt på

egendom m.m.

19,4     23,2     27,7     31,3     32,2     25,9     22,3     23,2     22,0     26,0     27,2

Inkomster av

statens verksamhet   40,8     44,1     48,2     63,4     54,9     49,2     35,9     31,0     31,6     31,1      31,7

Övriga inkomster        4,9       6,2       2,7       3,0       7,0      17,0       7,8       5,9       4,9       5,2       4,4

Statsbudgetens

totala inkomster

bmtto

431,4   472,0   480,9   470,3   442,6   422,2   420,2   436,8   461,5   485,1   508,0

Summa skatte­

inkomster

387,6   424,5   430,5   407,8   386,2   361,2   382,3   405,9   431,1   455,2   478,6

Övriga

inkomster

43,8     47,5     50,4     62,5     56,4     61,0     37.9     30,9     30,4     29,9     29,4

Källa: Finansdq)artementet

160

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU 

VI: 

Realekonomisk fBrdelnlng av statsbudgetens utgifter

AHemativ 3 %

Miljarder kronor, 94/95 års prisnivå

88/89

94/95

98/99

Genomsnitdig procentuell

förändring per år

94/95 - 98/99

Konsumtion

109,7

127,4

124,8

-0,5 %

Investeringar

9,3

19,3

12.6

-10,2 %

Transfereringar till hushåll

127,6

157,6

143.3

-2,3 %

varav redov på ink sidan

87,5

52,0

52,7

0,3 %

Transf till kommunema

80,8

66,6

52,8

-5,6 %

Transf till udandet

14,9

14.2

12,2

-3,7 %

Övriga transfereringar

50,9

63.7

39,2

-11,4 %

Statedculdräntor

69,6

76,0

97,4

6,4 %

Övriga utgifter

5,1

4.3

4,2

-0,4 %

Summa utgifier *

555,4

581,1

539,3

-1,8%

Exklusive utgifterna i tillkommande utgiftsbehov Källor: Finansdepartementet, Riksrevisionsverket och Riksgäldskontoret

TabeU VII: Transfereringar tiU hushåU uppdelat på folkpensioner, ukförsikring, föräldrapenning

och arbetsskadeersättningar

Alternativ 3 %

Miljarder kronor, fasta priser

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Arbeteskadeförsäkring

7,4

7.4

7,5

7,6

7,7

Sjukförsäkring

33,6

34.1

34,5

34,6

34,8

Föräldraförsäkring

18,2

17,2

17,8

18,2

18,5

Folkpension exkl KBT

68,5

68,2

67,9

67,7

67,4

Källor: Finansdepartementet, Riksrevisionsverket och Riksgäldskontoret

161

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU Vm: SUtois utgifter ISrdebde efter poHtikområden

AHemativ 3 %

Miljarder kronor, 94/95 års prisnivå

Exklusive tUlkommande utgiftsbdiov och ännu ej uppfyllda delar av det saneringq>rogram som riksdagen

fattade beslut om våren 1993.

88/89   89/90   90/91    91/92   92/93    93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

Älderq)6nsioner      142,1    146,3    148,2   149,6   149,4    154,0   157,3    160,3    162,7   164,7    166,4 Arbetemarknods-

poUtik

37,1     35,1     40,4     65,5     91,5   100,9   106,0     97,4     94,8     92,9     91,7

Sjukförsäkring,

arbetsskador

117,2   116,7    114,7   106,4     89,9     87,4     85,7     87,2     88,9     90,6     92,6

Statsskuldräntor       69,0     76,1     67,3     63,4     76,2     93,0     76,0     83,6     87,7     93,3     97,4

BamfamUjer

37,2     39,7     44,1     48,5     45,5     52,4     51,3     49,4     49.3     49,2     48,9

Bidrag från staten tUl

kommunsektor

62,8     64.2     65.2     56,8     69,0     49,2     46,3     44,4     43,3     42,1     40,9

Utbildning och

forskning

30,8     30,3     31,7     34,4     35,7     41,6     41,8     36,9     37,4     37,5     37,6

Försvar

42,3     44,0     46,7     41,5     42,0     41,1     40,8     41,1     40,8     40,9     41,0

Kommunikationer     17,0     20,9     18,2     19,2     25,5     29,7     30,5     27,7     28,2     24,7     23,1 Bostads-

föriörjniag

20,4     25,4     26,2     35,6     42,0     38,2     30,1     21,0     14,1       8,8       4,3

Rättsväsende

inkl tull/skatt

23,6     25,9     27,4     26,8     26,7     27,7     28,1     26,4     26,5     26,6     26,7

Internationellt

bistånd

14,3     15,5     15,8     14,9     14,4      14,5     13,9     12,6     12,3      12,0     11,8

Invandring

4,7       6.7       7.7       8,1      11,3      11,6     11,2       7,9       6,6       6,5       6,5

Vård och omsorg       9.4       9,1       8,3       9,0       8,0       7,6       9,0       8,9       8,0       7,3       6,8 Närings- och

jordbrukspolitik

9,8       9,8     12,8     20,7     52,0     34,1       5,8       5,4       5,3       5.3       5.3

Central

förvaltoing

6.4       7.3       6,1       5,5       5,2       5,4       5,5       5,3       5,3       5,3       5,3

Fritidsverksam­

het och kultur

4,1       4,4       4,6       4,5       5,0       5,0       4,9       4,8       4,8       4,8       4,8

Övriga utgifter

1,9       1,5       3,7       2,7       2,3       1,8       4,8       4,8       4,8       4,8       4,8

Utrikes­

förvaltning och

internationell

samverkan

2,8       2,9       3,7       3,1       3,3       3,9       3,6       3,6       3,6       3,6       3,6

Samhälls­

planering

3,9       4,0       3,6       3,4       2,8       3,0       3,5       3,5       3,4       3,4       3,4

Miljöskydd, natur­

vård och energi

1,4       1,2       1,2       1,2       1,8       2,0      2,3       1,5       1,1       1,1       1,0

Summa utgifter,

bratto

658,2   687,0   697,6   720,8   799,5   804,1   758,4   733,7   728,9   725,4   723,9

KäUa: Finansdq>artementet

162

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU 

IX: 

Utgifto- fSr statsskuldräntor AHemativ 3 %

Miljarder kronor, löpande priser

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Räntor på lån i

udändsk valuta

24,2

24,4

25,4

26,1

25.9

Räntor på lån i

svenska kronor

47,5

59,7

71.6

71,2

84.9

Valutakursdifferenser

4.3

1.9

-4,0

4.7

-0.8

ToUla ränteutgifter

76,0

86.0

93,0

102,0

110,0

KäUa: Finansdq)aitementet

163

Prop. 1993/94:150 BUaga 1.2

TabeU 

X: 

Arbetsmarknadsfonden

Alternativ 3 %

Miljarder kronor, löpande priser

Exklusive ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren 1993.

88/89   89/90   90/91   91/92   92/93   93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

Inkomster

22,0

26,5

28,0

29,7

31,4

Utgifter

49,9

47,4

45,5

44,5

43,8

Räntor

4,5

5,6

6,4

7,6

8,8

FinansieUt

sparande,

inkl räntor

4,2       7,0       6,7    -10,8   -23,7    -37,4   -32,4

-26,5

-23,9

-22,4

-21,2

KäUa: Finansdqjartementet

Anm: För åren 88/89-93/94 redovisas endast flnansiellt sparande inkl. räntor.

TabeU 

XI: 

Delpensionsfonden

Alternativ 3 %

Miljarder kronor, löpande priser

Exklusive ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren 1993.

88/89

89/90

90/91

91/92

92/93

93/94

94/95

95/96

96/97

97/98

98/99

Inkomster

2,4

2,8

3,1

2,9

1,9

1,2

1,3

1,4

1,5

1,6

1,6

Utgifter

1.5

1,6

1,7

2,0

2,4

2,5

2,6

2,5

2,5

2,4

2,4

Räntor

0.5

0,7

1.1

1.4

1,6

1,1

0,4

0,3

0,2

0,2

0,1

FinansieUt

sparande.

inkl räntor

1,4

1,9

2,5

2,3

1,1

-0,2

-0,9

-0,8

-0,8

-0,6

-0,7

Källa: Finansdepartementet

164

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.2

TabeU XII: LSnegarantifonden

AHemativ 3 %

Miljarder kronor, löpande priser

Exklusive ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren 1993.

88/89   89/90   90/91   91/92   92/93   93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

FinansieUt

sparande,

inkl räntor

0,8       1,1       1,2     -3,5     -3,7     -1,4     4),7   -0,06       0,3       0,4       0,5

Källa: Finansdepartementet

TabeU XIII: AP-fonden

AHemativ 3 %

Miljarder kronor, löpande priser

Exklusive ännu ej uppfyllda delar av det saneringsprogram som riksdagen fattade beslut om våren 1993.

88/89   89/90   90/91   91/92   92/93   93/94   94/95   95/96   96/97   97/98   98/99

Inkomster

55,0

69,4

81,0

83,5

82,4

82,3

85,8

90,4

95,4

100,6

106,2

Räntor

42,6

45,3

49,7

56,1

52,7

50,3

45,9

41,6

38,0

35,9

34,4

Utgifter

65,4

73,8

83,3

92,8

99,6

106,0

112,5

118,7

126,3

134,1

142,2

Finansiellt

sparande,

inkl räntor

32,2

40,9

47,4

46,8

35,5

26,6

19,7

13,3

7,1

2,4

-1,6

KäUa: Finansdepartementet

165

Bilaga 1.3

Utdrag ur

Riksrevisionsverkets reviderade inkomst­beräkningar för budgetåret 1994/95

REGERINGEN

Prop. 1993/94:150

FINANSDEPARTEMENTET

Bilaga 1.3

Riksrevisionsverkets reviderade inkomstberäkning for budgetåret 1994/95

Riksrevisionsverket (RRV) skall enligt sin instruktion varje år till regeringen lämna en reviderad beräkning av statsbudgetens inkomster för det kom­mande budgetåret, avsedd som underlag för inkomstberäkningen i komplet­teringspropositionen. RRV redovisar med denna skrivelse nya beräkningar av inkomsterna för budgetåret 1994/95 avseende de större inkomsttitlarna samt vissa speciellt konjunkturkänsliga inkomstdtlar. 1 anslutning till beräk­ningarna har även en ny prognos för budgetåret 1993/94 gjorts. Underlag för beräkningarna har inhämtats från berörda myndigheter. För beräkningarna av inkomstskatterna har dessutom uppgifter utnyttjats dels från RRV:s taxe­ringsstatistiska undersökning avseende inkomståret 1992, dels från RRV:s aktiebolagsenkät.

Här presenteras en sammanfattning av beräkningsresultaten. 1 den av RRV utgivna publikationen Inkomstberäkningen våren 1994 lämnas kom­mentarer till förändringar för vissa titlar avseende budgetåret 1994/95, där RRV nu förordar förändringar. För att underlätta jämförelse med progno­serna i den reviderade nationalbudgeten presenteras i bilaga 1 också beräk­ningsresultaten kalenderårsvis för åren 1993-1995.

RRV:s inkomstberäkning från hösten 1993 finns utgiven i en separat pub­likation och kan tillsammans med den av RRV utgivna InkomsUiggaren an­vändas som ett komplement till den nu presenterade reviderade inkomstbe­räkningen. Inkomstliggaren innehåller utförliga beskrivningar av vilka in­komster som hänför sig till de olika inkomsttitlarna och vilka bestämmelser som gäller för dessa.

Generaldirektör Inga-Britt Ahlenius har beslutat i detta ärende i närvaro av direktör Gert[REDACTED_EFTERNAMN], revisionsdirektör Per Östling, avdelningsdirektör Jörgen[REDACTED_EFTERNAMN], revisor Peter[REDACTED_EFTERNAMN], revisor Johan Fall, revisor Urban Karlström och föredragande, avdelningsdirektör Birgitta Hallstener.

Stockholm den 21 april 1994

Inga-Britt Ahlenius

Birgitta Halbtener

I. SAMMANFATTNING 

Föratsättningar

Riksrevisionsverkets (RRV) förslag till reviderad beräkning av statsbudge­tens inkomster för budgetåret 1994/95 och den nu gjorda beräkningen av in­komstema för budgetåret 1993/94 grundas på den ekonomiska politik som har kommit till uttiyck i beslut av statsmakterna eller i förslag som har lagts fram av regeringen i propositioner som av oss är kända. Förutom de institu­tionella förutsättningarna är bedömningen av konjunkturutvecklingen bety­delsefull för beräkningen av statsbudgetens inkomster. RRV har däiför haft kontakt med Finansdepartementet under det pågående arbetet med den re­viderade nationalbudgeten för år 1994 och med Konjunkturinstitutet. På grundval härav har RRV utgått från följande grundläggande antaganden för beräkningarna:

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

Förändr.

Förändr.

Förändr.

jfr. med

jfr. med

jfr. med

budget-

budget-

budget-

1992

prop.

1993

prop.

1994

prop.

Utbetald lönesumma')

-1,5

0

3.0

-0,7

4,7

+0.3

Pensioner''

2,5

-1,1

4.8

-0,3

3.2

-0,8

Konsumentprisindex

årsmedeltal''

4,7

0

1.5

-1,0

2.6

-0.2

Privat konsumtion.

löpande priser'*

2,2

+0,1

4,0

+ 1,0

5,7

+0.2

Privat konsumtion.

fasta priser''

-3,8

+0,1

1.5

+0,8

2,0

0

Bostadslåneränta'

10,7

0

8.6

0

6,8

+0,05

Driftsöverskott exkl.

egna hem"

13,6

0

3.3

0

9,2

0

Basbelopp, kr.

34 400

0

35 200

0     35600

-300

' Procentuell förändring från föregående år  Avser budgetåren 1993/94-1994/95

I föreliggande beräkningar har hänsyn tagits till följande propositioner, rege­ringsbeslut och skrivelser:

1993/94:99

Ny mervärdesskattelag

1993/94:100

Finansplanen

1993/94:119

Kompensation för viss dieseloljeskatt

1993/94:136

Riktlinjer för ett nytt tillståndssystem för import, ex­

port, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker

1993/94:141

Beredskapslagring av olja för krigssituationer

1993/94:147

Jämställdhetspolitiken: Delad makt - delat ansvar

1993/94:148

Vårdnadsbidrag

1993/94:160

Ny myndighetsorganisation på radio- och TV-området

1993/94:166

Avreglering av järnvägstrafiken och riktlinjer m.m. för

SJ:s verksamhet under åren 1994 1996

1993/94:167

En effektivare fordonskontroll

1993/94:177

Utbildning och forskning. Kvalitet och konkurrenskraft

1993/94:181

Slopad årlig fordonsskatt för vissa äldre motorfordon

1993/94:220

Vissa socialförsäkringsfrågor

Vidare grundas beräkningama nu på aktuellare uppgifter för inkomstskat-     Prop. 1993/94:150 terna. RRV har även genomfört en enkät bland svenska aktiebolag under    Bilaga 1.3 februari månad för att förbättra underlaget för beräkningen av juridiska per­soners inkomstskatt.

Statsbudgetens totala inkomster budgetåret 1994/95

Enligt de nu reviderade beräkningarna uppgår statsbudgetens inkomster till 367,2 mdkr. Det är 7,6 mdkr mer än vad som beräknades i budgetpropositio­nen. De största förändringarna på inkomsttiUar kommenteras under avsnit­tet utveckling av inkomstema.

Statsbudgetens inkomster Budgetaret 1994/95

ö

vrig skatt p

ä

 pysjska pers.ink.

varor                              cot   o   

      -x.

fa,                                 b%   Socialavgifter

°

*             --------------- 18%

Skatt p9 egendom 6%

Juridiska pers.ink.

__________________ ............. 7%

ö

vriga

Inkomster

12%                              Merv

ä

rdesskatt

32% Totalt 367 miljard

ä

r kr.

Brattoredovisning av statsbudgetens inkomster

På de flesta inkomsttitlar på statsbudgeten redovisas endast inkomster. På ett mindre antal titlar redovisas även utgifter. För dessa titlar sker en nettore­dovisning, dvs. saldot av inkomster och utgifter tas upp på statsbudgetens inkomstsida. 1 tabell 1 ges en sammanställning av bruttobeloppen budget­åren 1993/94 ocb 1994/95. I RRV:s prognosarbete ingår att för dessa titlar bedöma utvecklingen av bruttobeloppen för såväl inkomster som utgifter.

12 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. Bilaga 1.2-2

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3 

'nibell 1. Bruttoredovisning av statsbudgetens inkomster budgetåren 1993/94 -1994/95 (mkr)

Inkomstt huvudgn

yp/ 

ipp

Inkomster (brutto)

Utgifter

(brutto)

Inkomster på stats­budgeten (netto)

1993/94

1994/95

1993/94

1994/95

1993/94

1994/95

1000

Skatter

915 514

938 383

607460

608 853

308 054

329531

varav

1100* Skatt på

inkomst

361155

367 269

323 016

316403

38139

50 866

1200'

Lagstadgade socialavgifter

210 921

226 888

153 956

161 590

56 965

65 298

1400 Skatt på varor och tjänster

317507

321974

130488

130 860

187 019

191 114

2000

Inkomst av statens

verksamhet

30040

29126

0

0

30040

29126

3000

Inkomster av för-

såld egendom

11332

32

0

0

11332

32

4000

Återbetalning   av 

län

7909

6 610

0

0

7 909

6 610

5000

Kallgrlmässiga

inkomster

varav 5200* Stat-

32 838

22815

21238

20866

11600

1949

liga    pensionsav­gifter, netto

18 363

19625

21238

20866

-2 875

-1241

Summa

997634

996 966

628 698

629 719

368 936

367 247

* Omföringar mellan statsbudgetens inkomsttidar är exkluderade.

Den största differensen mellan bmtto- och nettoredovisningen fmns på in­komsttypen 1000 Skatter. Inkomstema på huvudgmppen 1100 består till största delen av preliminärskatter (statlig och kommunal inkomstskatt m.m.). Utgifterna ut-görs bl.a. av utbetalningar av kommunalskattemedel och överskjutande skatt. För huvudgmpp 1100 beräknas bruttoinkomsterna öka med 1,7 % mellan budgetåren 1993/94 och 1994/95. Bmttoutgiftema be­räknas minska med 2,0 % för budgetåret 1994/95.

Inkomsterna inom huvudgruppen 1200 består i huvudsak av arbetsgivar­avgifter. I bmttoredovisningen ingår såväl ATP-avgifter som övriga arbetsgi­varavgifter som överförs till fonder eller konton utanför statsbudgeten. Ut­gifterna utgörs av ut-betalningar till ATP-systemet och olika fonderingar inom den statliga sektom. Vidare utbetalas sjukförsäkringsavgiftens andel av sjukförsäkringens kostnader. Bmttoinkomsterna för huvudgruppen 1200 beräknas öka med 7,6 % mellan budgetåren 1993/94 och 1994/95. Utgifterna beräknas öka med 5,0 %.

Bruttoinkomsterna på huvudgruppen 1400 beräknas till 317,5 mdkr för budgetåret 1993/94 och bruttoutgifterna till 130,5 mdkr för samma år. Brut­toutgifterna utgör återbetalningar av mervärdesskatt. För budgetåret 1994/95 beräknas bruttoinkomsterna öka med 1,4% och bruttoutgifterna öka med 0,3 % jämfört med budgetåret 1993/94.

Periodiserad redovisning av fysiska och juridiska personers inkomstskatt

1 det föregående avsnittet behandlades brutto- och nettoredovisning pä in­komsttitlarna. När det gäller llll Fysiska personers inkomstskatt och 1121

Juridiska personers inkomstskatt kvarstår ett flertal problem då inkomsterna    Prop. 1993/94:150 skall analyseras utifrån ändringar i den ekonomiska miljön. Problemen     Bilaga 1.3 hänger bl.a. ihop med de redovisningsprinciper som gäller för statsbudgeten.

Tre problemområden kan konstateras:

1)

Budgetårsredovisningen

2)

Kassamässigheten

3)

Den samordnade uppbörden.

Budgetårsredovisningen innebär svårigheter då skatten skall analyseras ut­ifrån förändringar i lönesumman, tillväxten i ekonomin eller förändringar av skatteregler. Samtliga dessa variabler använder sig av kalenderåret som tidsperiod.

Kassamässigheten innebär att inkomsttiteln visar inbetalningar av prelimi­närskatt, kvarskatt och fyllnadsinbetalningar samt utbetalningar av över­skjutande skatt. Detta innebär att skattemedel som avser ett visst inkomstår kassamässigt finns utspritt över tre olika budgetår. Då skatten skall analyse­ras utifrån förändringar i den ekonomiska miljön bör man studera skattein­täkten, dvs. den skatt som har/konuner att debiteras som slutskatt för re­spektive inkomstår.

Den samordnade uppbörden innebär att ett flertal skatter betalas in på inkomsttitlarna för fysiska och juridiska personers inkomstskatt genom pre­liminärskatteinbetalningar m.m. för att sedan omföras med två års eftersläp­ning till "egna" inkomsttitlar. Detta gäller exempelvis för fastighetsskatt och förmögenhetsskatt, samt för egenföretagamas egenavgifter och den sär­skilda löneskatt som betalas in av juridiska personer.

Således behövs ett alternativt angreppssätt då inkomstskatterna skall ana­lyseras. Ett sådant angreppssätt skulle kunna vara en periodiserad redovis­ning av inkomsttitlarna. Denna redovisning renodlar den statliga inkomst­skatt som debiteras under respektive inkomstår. Nedan presenteras en pe­riodiserad redovisning av fysiska och juridiska personers inkomstskatt åren 1991-1995. 

Periodiserad redovisning av fysiska och juridiska personers inkomstskatter

1991

1992

1993

1994

1995

llll    Fysiska personers

inkomstskatt

15 441

8 058

8 982

9099

14 473

statlig inkomstskatt

19 864

17 234

18 501

20083

20898

kapital

672

-  6549

-6 225

-  7658

-4 284

varav skatt

20 732

15 329

13 364

9 226

8 230

varav reduktion

-20 061

-21878

-19 588

-16 883

-12514

övriga reduktioner

-  1 175

0

-   1 243

-   1243

0

restfört

- 4 321 

-  3 138

-  2 494

-  2550 

-  2 655

övriga skatter och

avgifter

401

512

442

467

515

Regleringar mellan stat

och kommunsektorn

0

0

9 760

10 218

13 941

1121    Juridiska personers

inkomstskau

19 665

19317

27 550

24 925

23 935

förvärvsinkomster

21777

20 833

29 193

26 541

25 446

restfört

-  2112 -

-   1516 

-1644

-   1616 

-   1511

1122    Avskattning

5 000

Tabellen visar att fysiska personers statliga inkomstskatt minskade mellan    Prop. 1993/94:150 1991 och 1992. Detta beror pä att brytpunkten för statiig inkomstskatt juste-    Bilaga 1.3 rades upp med en historisk inflationstakt som var högre än vad inflationen kom att bli under 1992. Dessutom lades ett reallöneskydd om 2 % pä den höga inflationsuppräkningen.

Efter 1992 beräknas skatten öka både 1993 och 1994. Detta beror bland annat pä slopat schablonavdrag (fr.o.m. 1993), slopat gmndavdrag för statiig förvärvsinkomst (fr.o.m. 1994), samt slopat reallöneskydd (1993 och 1994).

Fysiska personers kapitalskatt beräknas minska frän 672 mkr till -6 549 mkr mellan åren 1991 och 1992. Detta beror till stor del pä minskade reavins­ter.

Under 1992 lade riksdagen fast den sä kallade finansieringsprincipen. Denna princip medför ett behov av ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektom. Regleringarna kan i princip vara både positiva och ne­gativa. De beslut (bl.a. slopat schablonavdrag och sänkt gmndavdrag) som statsmakterna fattat ökar i praktiken kommunernas skatteunderlag. Detta innebär att regleringama mäste återföra pengar från kommunsektorn till sta­ten. I praktiken redovisas regleringama som en minskning av kommunal­skatteutbetalningama ocb påverkar således inkomsttiteln llll Fysiska per­soners inkomstskatt positivt, dvs. nettot på titeln ökar. Eftersom detta trots allt inte är en inkomstskatt har regleringarna bmtits ut ur den periodiserade redovisningen och redovisas separat.

Juridiska personers inkomster beräknas öka kraftigt mellan 1992 och 1993. Detta beror dels på att företagens inkomster ökar pga. den förbättrade konjunkturen, dels på att skatteinkomstema ökade tillfälligt med 4 mdkr 1993 när Fortia AB likviderades.

Fr.o.m. 1992 särskiljs inte 1122 Avskattning av företagens reserver. De in­komster som tidigare redovisats på inkomsttiteln 1122 kommer att fr.o.m. inkomståret 1993 att ingå i de inkomster som redovisas på 1121 Juridiska personers inkomstskatt. Förändringen görs därför att avskattningen också är skatt på inkomst.

Utveckling av inkomsteraa

Statsbudgetens inkomster för budgetåret 1993/94 beräknas till 368,9 mdkr vilket är 19,3 mdkr mer än vad som beräknades i budgetpropositionen. För budgetåret 1994/95 ökar inkomsterna med 7,6 mdkr i förhällande till budget­propositionen och beräknas därmed uppgä till totalt 367,2 mdkr

Mellan budgetåren 1993/94 och 1994/95 beräknas inkomsterna minska med 1,7 mdkr (0,5 %). En förklaring till minskningen är att i prognosen för budgetåret 1993/94 finns engångsinbetalningar som t.ex. bolagiseringen av statens fastighetsförvaltning och försäljning av aktier i statsägda bolag. Dessa beräknas uppgå till 24,7 mdkr. Bortser man ifrån dessa engångseffek­ter ökar inkomsterna mellan budgetåren med 23 mdkr (6,2 %).

1 efterföljande tablå redovisas de inkomsttitlar som har de största föränd­

ringarna för budgetåren 1993/94 och 1994/95 mellan beräkningarna till bud-

getpropositio-nen och RRV:s nuvarande beräkning (mkr). Orsakerna till

dessa förändringar beskrivs i det följande.

6

1993/94

Förändr.

1994/95

Förändr.

    Prop. 1993/94:150

Enligt

jfir. med

Enligt

jfr. med

Bilaga 1.3

RRV

budget­prop.

RRV

budget­prop.

Totala inkomster

368 936

+ 19320

367247

+ 7605

Fysiska personer

4926

+  1810

19132

+   983

Juridiska personer

27850

+ 2854

25 940

+ 1120

Socialavgiher

56965

+ 1845

65 298

+2523

Mervärdesskatt

115 300

+20791

15 700

+ 3 994

Inkomster av

försåld egendom

11332

+ 11187

32

0

Övriga inkomster

152563

-     455

141145

-1016

Fysiska personers inkomstskatt

Nettot på titeln Fysiska personers inkomstskatt beräknas för budgetåret 1993/94 tiil 4,9 mdkr, vilket är en ökning med 1,8 mdkr jämfört med budget­propositionen.

För budgetåret 1994/95 beräknas nettot pä titlen till 19,1 mdkr, vilket är en ökning med 1,0 mdkr jämfört med budgetpropositionen.

I tablån nedan redovisas en analys av orsakema till förändringama för budgetåren 1993/94 och 1994/95 (mdkr).

Ekonomisk utveckling Regler

1993/94

1994/95

+ 1,9

+0,7

-0,1

+0,3

Förändringar har skett i de antaganden om den ekonomiska utvecklingen som RRV bygger sina beräkningar på. Förändringar av lönesumman är här av central befydelse. Tablån pä sidan 2 redogör för hur antagandena föränd­rats. Vissa korrigeringar har ocksä gjorts utifrån ny utfallsinformation, bland annat med hänsyn till de egna inbetalningar av preliminär skatt som skett avseende inkomståret 1993. Vidare bedriver RRV ett kontinuerligt utveck­lingsarbete med de modeller som utnyttjats för föreliggande beräkningar. Detta har bland annat inneburit vissa justeringar i RRV:s prognos över reali­sationsvinster under inkomst av kapital, samt vissa justeringar angående in­komsternas inbördes sammansättning.

Regler avser föreslagna regelförändringar angående utbetalning av skatte­medel till kyrkokommuner (prop. 1993/94:100, bil 8). Under rubriken regler ingår ocksä en mindre justering av den genomsnittliga kommunalskattesat­sen, som skett till följd av att vissa kommuner förändrat sin kommunalskat­tesats från och med 1994.

Juridiska personers inkomstskatt

Nettot på titeln Juridiska personers inkomstskatt beräknas för budgetåret 1993/94 till 26,8 mdkr. Det är en ökning med cirka 6,6 mdkr jämfört med budgetpropositionen. För budgetåret 1994/95 beräknas nettot på titeln till 24,8 mdkr, vilket är en ökning med 5,7 mdkr jämfört med budgetpropositio­nen.

1 tablån nedan redovisas en analys av orsakerna till förändringarna för     Prop. 1993/94:150

budget-åren 1993/94 och 1994/95 (mdkr).

Bilaga 1.3

1993/94

1994/95

Ekonomisk utveckling

3,1

0,6

Bolagsenkät m.m.)

Teknisk justering

3,5

5,1

(ej saldopåverkande)

Resultatet av RRV:s bolagsenkät reviderar upp prognosen för företagens taxerade inkomster för inkomståret 1993, vilket resulterar i en upprevidering av nettot för budgetåren 1993/94 och 1994/95. Utfallet från RSV:s prelimi­nära redovisningar av in- eller utbetalda skatter t.o.m. februari månad tyder på samma bild som bolagsenkäten. Den största enskilda posten som påver­kar beräkningarna utgörs av de höga extra egna inbetalningarna i februari 1994.

1 antagandebilden är det fräinst privat konsumtion, lönesumman ocb KPI som har förändrats sedan föregående beräkning.

Den tekniska justeringen består i att de inkomster som tidigare redovisats på titel 1122 Avskattning av företagens reserver från och med budgetåret 1993/94 kommer att ingå i inkomsterna på inkomsttitel 1121 Juridiska perso­ners inkomstskatt. Detta påverkar därmed inte statsbudgetens saldo. Ök­ningen på 1121 motsvaras av en minskning på 1122. Förändringarna 3,5 mdkr och 5,1 mdkr är dock större än vad 1122 beräknades till totalt i före­gående prognos. Detta beror på att prognosen för avskattningen av företa­gens obeskattade reserver är beroende av prognosen för juridiska personers inkomstskatt.

Lagstadgade socialavgifter

Inkomsterna av lagstadgade socialavgifter, netto beräknas uppgå till 57,0 mdkr under budgetåret 1993/94 och till 65,3 mdkr under budgetåret 1994/95. 1 förbål-lande till budgetpropositionen innebär detta en ökning med 1,8 mdkr för bud-getåret 1993/94 och med 2,5 mdkr för budgetåret 1994/95. Ök­ningen beror främst på lägre utgifter för sjuk- och föräldraförsäkringen un­der inkomsttiteln Sjukförsäkringsavgift, netto.

Mervärdesskatt

Den beloppsmässigt största inkomsttiteln under Skatt på varor och tjänster är Mervärdesskatt. Inkomsterna av mervärdesskatt har räknats upp med 2,1 mdkr för budgetåret 1993/94 till 115,3 mdkr. För budgetåret 1994/95 beräk­nas inkomsterna av mervärdesskatt till 115,7 mdkr det är en ökning med 4,0 mdkr jämfört med budgetpropositionen. Uppjusteringarna har gjorts bl.a. till följd av utfall för 1993 och ändrade antaganden för den privata konsum­tionen och maskin- och byggnadsinvesteringar.

Inkomster av försåld egendom

Prop. 1993/94:150

Inkomster av försåld egendom beräknas öka från 0,1 mdkr till 11,2 mdkr    Bilaga 1.3 budgetåret 1993/94 jämfört med budgetpropositionen. Den största ökningen utgörs av försäljning av statens aktier i AssiDomän, SSAB och OK Petro­leum. Dessa poster utgör tillsammans 11 mdkr.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

IkbcH 2 JäafBrelsc mellan inkomster enligt budgetpropositionen och RRVs beräkning för budgetåren 1993/94 och 1994/95 (tkr)

1993/94

1994/95

Inkomsttitel                               Enligt          Enligt          Ökning ()   Enligt          Enligt          Ökning ()

budgetpro-  RRVs          Minskning   budgetpro-  RRVs          Minskning

position       beräkning    (-

-)              posirion       beräkning    (-

-)

1000 Skatten

300398 850

308053 750

7654 900

321528 515

329 530833

8 002318

1100 Skatt pi inkomst:

33 535 000

38139 OOO

4604 000

48 783 000

50 866000

2083000

1110 Fysiska personers irdcomst-

skatt:

3116000

4926 000

1810000

18149000

19132000

983000

llll Fysiska personers inkomst-

skatt

3116 000

4926 000

1810000

18149000

19132000

983000

1120 Juridiska personers inkomst-

skatt-

24996000

27850000

2854 000

24820000

25940000

1120000

1121 Juridiska personers inkomst-

skatt

20189 000

26 791000

6602 000

19138000

24 831000

5 693000

1122 Avskattning av företagens

reserver

3 741000

0

-3741000

4 564000

0

-4 564 000

1123 Beskattning av tjänstegmpp-

liv

1066 000

1059 000

-7000

1118000

1109000

-9000

1130 Ofijrdelbam inkomstskatter:

2 025000

2025 000

0

2096000

2096000

0

1131 Ofördelbara inkomstskatter

2025 000

2025 000

0

2096 000

2096000

0

1140 övriga inkomstskatter

3398000

3338000

-60000

3 718000

3698000

-20000

1141 Kupongskatt

350 000

290 000

-60 000

600 000

580000

-20000

1142 Utskiftningsskatt och ersätt-

ningsskatt

0

0

0

0

0

0

1143 Bevilhiingsavgift

5000

5 000

0

5000

5000

0

1144 Lotteriskatt

3 043 000

3043 000

0

3113 000

3113 000

0

1200 Lagstadgade socialavgiften

55120000

56 965 000

1845 000

62 775 000

65 298000

2523000

1211 Folkpensionsavgift

36206 000

35 816 000

-390 000

37 416000

37 205 000

-211000

1221 Sjukförsäkringsavgift,

netto

6645 000

7 615 000

970 000

8623 000

11014000

2 391000

1222 Alhnän sjukförsäkringsav-

gift

0

0

0

3 988000

4 038000

50000

1231 Bamomsorgsavgift

387 000

403 000

16 000

0

0

0

1241 Utbildningsavgä

2000

5000

3000

0

0

0

1251 Övriga socialavgifter, netto

2872000

4088 000

1216 000

5 200000

5 270000

70000

1271 Inkomster av arbetsgivar-

avgifter till arbetarskydds-

verkets   och   arbetsmiljö-

institutets verksamhet

550 000

556 000

6000

571000

579000

8000

1281 Allmän löneavgift

0

0

0

0

0

0

1291 Särskild löneskatt

8 458000

8482 000

24 000

6 977 000

7192000

215 000

1300 Skatt pi egendom:

25 850350

25 930 350

80 000

22 288 215

22 253 333

-34882

1310 Skatt på fast egendom:

17026350

17026350

0

14679215

14646333

-32882

1311 Skogsvärdsavgifter

110 000

110 000

0

0

0

0

1312 Fastighetsskatt

16 916 350

16 916 350

0

14 679 215

14 646 333

-32882

1320 Förmögenhetsskatt:

2174000

2174 000

0

2159000

2157000

-2000

1321 Fysiska personers förmögen-

hetsskatt

2112 000

2112 000

0

2 095 000

2 093 000

-2000

1322 Juridiska personers förmö-

genhetsskatt

62 000

62 000

0

64 000

64000

0

1330 Arvsskatt och gåvoskatt:

950000

950000

0

950000

950000

0

1331 Arvsskatt

800 000

800 000

0

800000

800000

Q

1332 Gåvoskatt

150 000

150 000

0

150 000

150 000

0

1340 övrig skatt på egendom:

5 700000

5 780 000

80000

4500000

4500000

0

1341 Stämpelskatt

5 700 000

5 780 000

80 000

4 500000

4 500000

0

10

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.3

1

1993/94

1994/95

Inkomsttitel                                Enligt          Enligt          Ökning ()   Enligt          Enligt          Ökning ()

budgetpro-  RRVs          Minskning   budgetpro-  RRVs          Minskning

position       beräkning    (

-)             position       beräkning    (-

-)

1400 Skatt pi varor och tjänsten

185 893 500

187 019400

1125 900

187 682300

191113 500

3431200

1410 Allmärma försäljnir-

skatter:

113 221000

115300000

2079000

111706000

115 700000

3994000

1411 Mervärdesskatt

113 221000

115 300 000

2 079000

111706000

115 700000

3994 000

1420,1430 Skatt på specifUca va-

ror:

59 795500

59 758500

-37000

63 963 700

64268500

304800

1421 Bensinskatt

22021000

22107000

86000

22124000

22544 000

420 000

1422 Särskilda värnskatter

0

10000

10000

0

0

0

1423 Försäljningsskatt på motor-

fordon

1160000

1311000

151000

1340000

1512000

172 000

1424 Tobaksskatt

7387000

7175 000

-212 000

7625 000

7693 000

68 000

1425 Skatt på spritdrycker

6183000

5990 000

-193 000

6417000

6100000

-317 000

1426 Skatt på vin

3150 000

2900000

-250000

3 244000

3244000

0

1427 Skatt pä maltdrycker

2898000

2923 000

25 000

2990 200

3 050000

59 800

1428 Energiskatt

15 800 000

16150000

350 000

19090000

18 996000

-94 000

1429 Särskild avgift pä svavelhal-

tigt bränsle

500

500

0

500

500

0

1431 Särskild skatt på elektrisk

kraft från kärnkraftverk

120000

120000

0

142000

142000

0

1434 Skatt pä viss elektrisk kraft

1015 000

1015 000

0

928 000

928000

0

1435 Särskild skatt mot försur-

ning

61000

57 000

-4000

63 000

59000

-4000

1440 överskott vid försäljning av

varor med statsmonopoi

200000

200000

0

200000

200000

0

1442 Systembolaget AB:s inleve-

rerade överskott

200000

200 000

0

200000

200000

0

1450 Skatt på tjänster:

1195000

1216900

21900

1157000

1145000

-12000

1451 Reseskatt

75 000

108 900

33 900

0

0

0

1452 Skatt pä annonser och re-

klam

1000000

988 000

-12000

1027000

1015 000

-12000

1454 Skatt på spel

120000

120000

0

130000

130000

0

1460 Skatt på vägtrafUa

5166000

5236000

70000

3874000

4064000

190000

1461 Fordonsskatt

3 874 000

4 082000

208000

3 874000

4064000

190000

1462 Kilometetskatt

1292000

1154000

-138000

0

0

0

1470 Skatt på import-

5926000

4893000

-1033000

6381600

5301000

-1080600

Ull Tbllmedel

5926000

4 893 000

-1033 000

6 381600

5 301000

-1080600

1480 övriga skatter på varor och

tjänster:

390000

415000

25000

400000

435000

35 000

1481 Övriga skatter pä varor och

tjänster

390000

415 000

25 000

400000

435000

35 000

2000 Inkomster av statens verk-

samhet:

30163 768

30 040507

-123 261

29248 710

29126263

-122 447

2100 Rörelseöverskott:

12 946413

12 998433

52 020

13 028268

13 337 989

-309 72!

2110 Affärsverkens   inlevererade

överskott:

824015

968830

144815

496 789

408600

-88189

2111 Postverkets inlevererade

överskott

98802

210 000

111198

0

0

0

2112 Televerkets inlevererade

överskott

220 500

229 000

8 500

0

0

0

2113 Statens järnvägars inlevere-

rade överskott

0

0

0

0

0

0

2114 Luftfartsverkets

inlevererade överskott

177 083

202 200

25 117

161 589

93 000

-68 589

11

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

1993/94

1994/95

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

budgetpro-   RRVs position       beräkning

Ökning ( )   Enligt

Enligt

Ökning ( )

Minskning   budgetpro-  RRVs

Minskning

(-)

position       beräkning    (-)

356 720

2116 Affärsverket svenska kraft­näts inlevererade utdelning

2118

Sjöfartsverkets inlevererade överskott

2119

Affärsverket svenska kraft­näts inleverans av motsva­righet till statlig skatt

2120

övriga myndigheters inleve­rerade överskott:

2124

Inlevererat överskott av Riksgäldskontorets garan­tiverksamhet

2125

Inlevererat överskott av åt­gärder för att stärka det fi­nansiella systemet

2130

Riksbankens inlevererade överskott:

2131

Riksbankens inlevererade överskott

2/50 överskott från spelverk­samhet:

2151

Tipsmedel

2152

Lotterimedel

2200 Överskott av statens fastig­hetsförvaltning:

2210 Överskott av fastighetsför­valtning:

2214 Överskott av Byggnadssty­relsens verksamhet

2300 Ränteinkomsten

2310,2320 Räntor på näringslån:

2314 Ränteinkomster på lån till fiskerinäringen

2316 Ränteinkomster på vatten­kraftslån

2318 Ränteinkomster på statens lån till den mindre skepps­farten

2321

Ränteinkomster på skogs­väglån

2322

Räntor på övriga näringslån Kammarkollegiet

2323

Räntor pä övriga näringslån Statens jordbruksverk

2325 Räntor på Postverkets stats­län 2330 Räntor på bostadslån:

2332

Ränteinkomster pä lån för bostadsbyggande

2333

Ränteinkomster pä län för bostadsförsörjning för mind­re bemedlade barnrika famil­jer

2334

Räntor på övriga bostads­län. Boverket

194 320

277 600

83 280

200 000

285 000

85 000

50 030

50 030

0

49 700

30 600

-19 100

83 280

0

-83 280

85 500

0

-85 500

356 720

380 700

23 980

172868

670100

497232

23 980

380 700

172 868

29 232

202 100

0

0

0

0

468 000

468 000

9500000

9500000

0

10400000

10400000

0

9 500 000

9 500 000

0

10400 000

10400 000

0

2265678

1 635 000

630 678

2148 903

1 521 903

627 000

-116 775

-113 097

-3 678

1958611

1 296 000

662 611

1859289

1 200 289

659 000

-99322

-95 711

-3611

1138 000

1138 000

0

2 145 000

2 145 000

0

; 

138 000

1138 000

0

2145000

2145 000

0

1138 000

1 138 000

0

2 145 000

2 

145 000

0

5 387 621 

144896

5 275129 

144 896

-112 492

0

4 033 046

886138

3 949335 

8 613

-83 711

0

11029

11029

0

11412

11412

0

104

104

0

93

93

0

700

700

0

300

300

0

9

9

0

6

6

0

82 962

82 962

0

75 102

75 102

0

1800

1800

0

1700

1700

0

48 292 

4093000

48 292 

4 079800

0 

-

13 200

0 2 

981 785

0 

2 959 785

0 

-22 000

4 091 100

4 077 000

- 

14 100

2 980000

2 957 700

-22 300

100

100

0

85

85

0

1800

2 700

900

1700

2 000

300

12

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

1993/94

1994/95

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

budgetpro-  RRVs position       beräkning

Ökning () Minskning 

(-)

Enligt

Enligt

Ökning ()

budgetpro-  RRVs

Minskning

position        beräkning    (-)

2340

Räntor på studielån:

2341

Ränteinkomster pä statens län för univer sitetsstudier och garantilån för stude­rande

2342

Ränteinkomster pä allmän­na studielån

2350

Räntor på energisparlån:

2351

Räntor pä energispariän

2360

Räntor på medel avsatta till pensioner:

2361

Räntor på medel avsatta till folkpensionering

2370

Räntor på beredskapslag­ring:

2371

Räntor på beredskapslagring och förrådsanläggningar

2380,2390 Övriga    ränteinkoms­ter: 2383 Ränteinkomster pä statens bosättningslån

2385

Ränteinkomster på lån för studentkårslokaler

2386

Ränteinkomster på lån för allmänna samlingslokaler

2389 Ränteinkomster på lån för inventarier i vissa special­bostäder

2391

Ränteinkomster på mark­förvärv för jordbrukets ra­tionalisering

2392

Räntor pä intressemedel

2394

Övriga ränteinkomster

2395

Räntor på särskilda räk­ningar i Riksbanken

2396

Ränteinkomster pä det av byggnadsstyrelsen förval­tade kapitalet

19630

28140

8510

21140

30140

9000

130

140

10

140

140

21000 167800 167 800

30 000 166 508 166 508

9 000 -1292 -1292

19500 114300 114 300

28000 110 761 110 761

8 500 -3539 -3 539

7000

7000

0

6000

6 000

0

7 000

7 000

0

6000

6 000

0

575 659

575 659

0

539958

539958

0

575 659

575 659

0

539 958

539 958

0

378126

271126

-107000

282 760

216078

-66 682

0

0

0

0

0

0

60

60

0

60

50

-10

8 500

8 500

0

8 000

8 000

0

40

45

45

40

700

700

0

700

700

0

6 875

6 875

0

6 875

5 990

-885

184 946

184 946

0

161 085

161 298

213

106000

40000

-66 000

70 000

177 000

 107 000

2400 Aktieutdelning:

1 867 836

2 367 836

500000

2 455 238

1705 238

-750 000

2410 Inkomster av statens aktier:

1867836

2367836

500000

2 455238

1705238

-750000

2411 Inkomster av statens aktier

1867 836

2 367 836

500 000

2 455 238

1 705 238

-750 000

2500 OfTentligrättsliga avgifter:

5 877 656

5 385153

-492 503

5 035 048

4 509 138

-525 910

2511 Expeditions- och ansök-

ningsavgifter

559 000

565 882

6 882

571 006

569 719

-1287

2522 Avgifter för granskning av

filmer och videogram

7 500

9 100

1600

6 500

7 500

1000

2524 Bidrag för ungdomspraktik

300 000

300 000

0

800 000

800 000

0

2527 Avgifter för statskontroll av

krigsmaterieltillverkningen

1

1

0

1

1

0

2528 Avgifter vid bergsstaten

3 005

5 000

1995

1655

3 000

1345

2529 Avgifter vid patent- och re-

gistreringsväsendet

9 400

9 900

500

9 500

10 200

700

2531 Avgifter för registrering i

förenings- m.fl. register

19 050

19 050

0

9 550

9 550

0

13

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

1993/94

1994/95

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ()   Enligt

Enligt

Ökning ()

budgetpro-  RRVs

Minskning   budgetpro-  RRVs

Minskning

position       beräkning    (-)

position       beräkning    (-)

905 000

835 565

-69 435

1038 000

930500

-107 500

1 088 764

670 400

-418 364

1088764

670 199

-418 565

60569

1825

68 220

61986

1825

68 311

1417

0

91

22 620

1825

68 250

24 037

1825

68479

1417

0

229

126 846 30 000 127493

125 618 30000 105 592

-1228

0

-21901

99922 30 000 137235

107 781 30 000 114 455

7 859

0

-22 780

4 500

1396 000

3 330

44468

4 500

1406 688

3 330

45 812

0

10 688

0

1344

4500

0

3 330

83 675

4 500

0

3 330

91141

0

0

0

7466

190 000

190 000

0

159000

169000

10 000

86 200

80 000

-6 200

99300

98 500

-800

8000

8 000

0

3 000

3 000

0

164120

164120

0

168 235

168591

356

674 365

674 473

108

629 180

623 830

-5 350

1309117

1265 302

-43 815

1190 631

1303 639

113 008

176 749

176 749

0

198500

198500

0

84 615

84 615

0

84 615

84615

0

403 700 644053

403 700 600 238

0 -43 815

225 500 682016

379 000 641524

153 500 -40492

909395

880 776

-28 619

937479

911924

-25 555

530 682 378 648

485 473 395 238

-45 209 16 590

535 752 389 657

491 352 408 502

-44 400 18 845

65 0

65 0

0 0

70 12000

70 12 000

0 0

727 730

729 878

2148

424 000

1264 000

840 000

727 730

729 878

2148

424 000

1264 000

840 000

144 801

11331701

11186 900

31640

31640

0

0

0

0

0

0

0

2532 Avgifter vid kronofogde­myndighetema

2534

Avgifter för körkort och motorfordon

2535

Avgifter för statliga garan­tier

2536

Lotteriavgifter

2537

Miljöskyddsavgift

2538

Miljöavgift på bekämpnings­medel och handelsgödsel

2539

Täktavgift

2541

Avgifter vid Tbllverket

2542

Patientavgifter vid tandlä­karutbildningen

2543

Skatteutjämningsavgift

2545

Närradioavgifter

2546

Lokalradioavgifter

2547

Avgifter för Telestyrelsens verksamhet

2548

Avgifter för Finansinspek­tionens verksamhet

2549

Avgifter för provning vid riksprovplats

2551

Avgifter från kärnkraftver­ken

2552

övriga offentligrättsliga av­gifter

2600 Försäljningsinkomsten

2611 Inkomster vid kriminlavär-den

2624

Inkomster av uppbörd av felparkeringsavgifter

2625

Utförsäljning av bered­skapslager

2626

Inkomster vid Banverket

2700 Böter m.m.:

2711

Restavgifter och dröjsmåls­avgifter

2712

Bötesmedel

2713

Vattenföroreningsavgifter m.m.

2714

Sanktionsavgifter m.m.

2800 Övriga inkomster av statens verksamhet:

2811 Övriga inkomster av statens verksamhet

3000 Inkomster av Törsild egen­dom:

3100 Inkomster av försilda bygg­nader och maskiner:

3110 Affärsverkens inkomster av försålda fastigheter och ma­skiner:

14

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

1993/94

1994/95

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ()   Enligt

Enligt

Ökning ()

budgetpro-  RRVs

Minskning   budgetpro-  RRVs

Minskning

position       beräkning    (-)

position       beräkning    (-)

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

1000

1000

0

1000

1000

0

1000

1000

0

1000

1000

0

143 801

11330 701

11186 900

30 640

30640

0

42 701

42 701

0

30640

30640

0

101100

11288 000

11186 900

0

0

0

7147 489

7 909189

761700

7 029 045

6 609720

-419325

131170

246 670

115 500

116847

116847

0

0

0

0

0

0

0

28343

28343

0

26969

26 969

0

28 343

28 343

0

26 969

26 969

0

102827

218327

115500

89878

89878

0

229

229

0

240

240

0

3 200

3 200

0

1900

1900

0

26

26

0

25

25

0

92 572

208 072

115 500

80913

80913

0

1800

1800

0

1800

1800

0

5000

5000

0

5000

5 000

0

3 502 150

4 002 900

500 750

4 001900

3 502375

-499525

3 500 000

4 000 000

500 000

4 000 000

3500000

-500 000

3120 Statliga myndigheters in­komster av försålda byggna­der och maskiner:

3124 Statskontorets inkomster av försålda datorer m.m.

3200 Övriga inkomster av mark-försäyning:

3211 Övriga inkomster av mark­försäljning

3300 Övriga inkomster av försåld egendom:

3311

Inkomster av statens gmv­egendom

3312

Övriga inkomster av försåld egendom

4000 Återbetalning av lin:

4100 Återbetalning av närings­ lin:

4110 Återbetalning av industri­lån:

4120 Återbetalning av jordbruks­lån:

4123 Återbetalning av lån till fis­kerinäringen

4130

Återbetalning av övriga nä­ringslån:

4131

Återbetalning av vatten­kraftslån

4133 Återbetalning av statens lån till den mindre skeppsfarten

4135

Återbetalning av skogsväg­lån

4136

Återbetalning av övriga nä­ringslån. Kammarkollegiet

4137

Återbetalning av övriga nä­ringslån. Statens jordbruks­verk

'

4138

Återbetalning av tidigare infriade statliga garantier

4200 Återbetalning av bostadslån m.m.:

4212

Återbetalning av lån för bo­stadsbyggande

4213

Återbetalning av lån för bo­stadsförsörjning för mindre bemedlade barnrika famil­jer

450

400

-50

400

375

-25

4214

Återbetalning av övriga bo­stadslån. Boverket

1700

2 500

800

1500

2000

500

4300 Återbetalning av studielin:       2 503 110     2 537110

34 000      2 504 110      2 584110

80 000

4311 Återbetalning av statens lån

för universitetsstudier

110

110

O

110

110

O

15

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

1993/94

1994/95

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ()   Enligt

Enligt

Ökning ()

budgetpro-   RRVs

Minskning   budgetpro-  RRVs

Minskning

position       beräkning    (-)

position       beräkning    (-)

12 900

-2 911000

-2911 000

4312

Återbetalning av allmänna studielån

4313

Återbetalning av studieme­del

4400 Återbetalning av energi­sparlån:

4411 Återbetalning av energi­spariån

4500 Återbetalning av övriga lin:

4514

Återbetalning av lån för studentkårslokaler

4515

Återbetalning av lån för all­männa samlingslokaler

4516

Återbetalning av utgivna startlån och bidrag

4517

Återbetalning från Portu­galfonden

4519 Återbetalning av statens bosättningslån

4521 Återbetalning av lån för in­ventarier i vissa specialbo­städer

4525

Återbetalning av lån för svenska FN-styrkor

4526

Återbetalning av övriga län

5000 Kalkylmässiga inkomster:

5100 Avskrivningar och amorte-ringan

5110 Affärsverkens avskrivningar och amorteringar:

5113 Statens järnvägars avskriv­ningar

5120

Avskrivningar på fastighe­ter:

5121

Avskrivningar på fastighe­ter

5130

Uppdragsmyndigheters komplementkostnader

5131

Uppdragsmyndigheters m.fl.    komplementkostna­der

5140 Övriga avskrivningar:

5143

Avskrivningar pä ADB-ut­rustning

5144

Avskrivningar på förräds­anläggningar för civilt total­försvar

5200 Statliga pensionsavgifter netto:

5211 Statliga pensionsavgifter netto

3 000

3000

0

3 000

3 000

0

2 500 000

2 534 000

34 000

2 501000

2 581000

80 000

250 000

300 000

50 000

250000

250000

0

250 000

300 000

50 000

250000

250000

0

761 059

822 509

61450

156188

156388

200

180

200

20

170

180

10

6 500

7 000

500

6500

6500

0

4 000

4 000

0

3 500

3 500

0

5 500

5 500

0

5 600

5 600

0

0

0

0

0

0

0

100

130

40

30

90

130

90 000 654 779

150900 654 779

60 900 0

100000 40 328

100000 40478

0 150

11760 900

11 600 400

-160500

1805 000

1949 000

144 000

14 671 900

14 475 400

-196 500

3 490000

3190 000

-300 000

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

13800000

13390 000

-410000

580000

580000

0

13 800 000

13 390 000

-410 000

580000

580000

0

10 000

72500

62500

2 900000

2600000

-300 000

10 000 

861 900

72 500 

1 012 900

62500 

151000

2 900000 

10000

2 600 000 

10000

-300 000 

0

151 000

849 000      1 000 000

10000

12 900

-2 875 000

- 2 875 000

O

10000

O

36 000   - 1 685 000   - I 241 000

36 000   -1685 000   -1241000

444 000

444 000

16

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.3

Inkomsttitel

1993/94______ 

Enligt

Enligt

budgetpro-  RRVs position       beräkning

Ökning () Minskning 

(-)

1994/95

Enligt budgetpro­position

Enligt

Ökning ( )

RRVs

Minskning

beräkning    (-)

O

530O StaUiga avgiften

5311 Avgifter för företagshälso­vård

SUMMA INKOMSTER

O

O     o 

349 615 808 368 935 547

OOOO

OOOO 

19319 739 359 642 910 367 247 456     7 604 546

17

Bilaga 1.4

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden, m.m., budgetåret 1994/95

13 RUcsdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. Bilaga 1.2-2

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden,        °P- 1993/94:150

m.m.

"-

Inledning

1 regeringens proposition 1993/94:100 med förslag till statsbudget för budgetåret 1994/95 upptogs under utgiftsanslaget XVI. Räntor på statsskulden, m.m. ett - efter samråd med Riksgäldskontoret - preliminärt beräknat belopp på 85 000 000 000 kronor. 1 bilaga 17 till budgetpro­positionen angående Räntor på statsskulden, m.m. erinrades om att under senare år förslaget i budgetpropositionen reviderats i kompletteringspro­positionema och att avsikten därför var att återkomma till riksdagen med förslag till beräkning av anslag för statsskuldräntoma avseende budgetåret 1994/95.

Riksgäldskontoret får härmed överlämna förslag till beräkning av anslaget Räntor på statsskulden, m.m. budgetåret 1994/95. Samtidigt lämnas en beskrivning som syftar till att belysa utvecklingen av ränteut­gifter för statsskulden, m.m. under några år bakåt i tiden samt en fömyad beräkning av dessa utgifter för innevarande budgetår.

Ränteutgifter för statsskulden, m.m. 1989/90- 1992/93

Stasskulden har ökat snabbt sedan budgetåret 1989/90 då statsfinansema i stort sett var balanserade. Den snabba försämring av statsfinansema som skett sedan dess har främst orsakats av konjunkturatvecklingen som dels medfört minskade inkomstskatter och mervärdesskatt, dels ökat utgifteraa för arbetslöshetsersättning och arbetsmarknadspolitik. Krisen i den finansiella sektom har vidare medfört stora utgifter i form av bankstöd under budgetåren 1992/93 och 1993/94.

Ibell 1  Statsskuldens förändring 1989/90 - 1992/93

Miljarder kronor

1989/90

1990/91

1991/92

1992/93

Statsskuldens förändring       - 7,3

44,2

84,3

249,6

Trots en kraftig ökning av lånebehovet under 1990/91 och 1991/92 minskade de totala utgiftema för räntor på statsskulden m.m. dessa år Detta förklaras bl.a. av fallande marknadsräntor men också av att en ökad kreditgivning till affärsverk och myndigheter m.m. har genererat ökande ränteinkomster Systemet med emissioner av benchmarklån har fr.o.m. 1991/92 medfört att kontoret erhållit stora inkomster i form av överkurser vid emissioner till följd av att marknadsräntan varit lägre än kupongräntan. Budgetåret 1991/92 minskade nettoutgiftema även till följd av Riksbankens rekvisitioner av statsskuldväxlar, vilket medförde en omperiodicering av ränteutgifter netto, till påföljande budgetån Under

1992/93 bidrog stora inkomsträntor för behållningar innestående pä    Prop. 1993/94:150 kontokrediten i Riksbanken till följd av den omfattande valutaupplåningen    Bilaga 1.4 till att hålla nere räntoma på lån i svenska kronor

Tkbell 2 Räntor pä statsskulden, m.m.

Miljoner kronor

1989/90

1990/91

1991/92

1992/93

Utgifter

Räntor pä län i

svenska kronor

53 505,5

57 834,6

59 840,2

66 838,5

Räntor på län i

utländsk valuta

8 551,1

7 332,6

6 719,8

19 474,0

Valutaförluster

4 034,9

1 869,7

4 047,9

46 036,4

Underkurs vid emission

788,8

602,4

256,3

2 648,7

Kursförluster

449,8

407,4

1 330,8

2 831,6

Depositioner pä lån

i utländsk valuta

149,2

136,5

Summa utgifter

67 330,0

68 047,0

72 344,2

137 965,6

Inkomster

Räntor pä lån i

svenska kronor

1 272,9

3 130,9

3 576,3

6 173,4

Räntor på lån i

utländsk valuta

299,5

346,0

410,6

429,4

lutavinster

1 751,3

2 217,0

3 432,3

43 458,6

Överkurs vid emission

14,9

279,1

4 319,3

8 637,6

Kursvinster

261,3

994,8

438,6

6 136,8

Preskriberade obliga-

tioner, kuponger och

vinster

33,9

45,9

124,3

39,6

Summa inkomster

3 633,8

7 013,7

12 301,5

64 875,5

Nettoutgifter

63 696,2

61 033,3

60 042,7

73 090,1

Utgifterna för räntor på lån i utländsk valuta minskade under åren 1990/91 och 1991/92. Förklaringen är att lånestocken i utländsk valuta minskade. Under hela deima period gällde den s.k. valutalånenormen som iimebar att Riksgäldskontoret inte skulle nettoupplåna i utländsk valuta. Under 1992/93 skedde en niycket kraftig ökning av utgiftema för lån i utländsk valuta. Detta avspeglar den omfattande valutaupplåning som ägt rum för Riksbankens räkning och som kontoret sedermera fått ta i anspråk för att finansiera budgetunderskottet.

Riksgäldskontoret har under de senaste åren valt att koncentrera obligationsupplåningen till ett fåtal s.k. benchmarklån. Emissionema sker genom att nya trancher öppnas i dessa lån. Koncentrationen underlättar handeln och ökar därför likviditeten (omsättningsbarheten) i lånen. Investeramas krav på ersättning för likviditetsrisken minskar därmed vilket kommer staten tillgodo i form av lägre räntor

Detma form av upplåning medför emellertid också betydande bud­geteffekter. Benchmarklånen har kupongräntor som avspeglar marknads­räntoma vid det tillfälle då de började emitteras. Om marknadsräntan vid senare emissionstillfällen understiger kupongräntan erhåller Riksgäldskon­toret en överkurs, dvs pris över obligationens nominella kurs, som är lika

stor som nuvärdet av skillnaden mellan kupongräntan och marknadsräntan    Prop. 1993/94:150

över obligationens löptid. Överkursema redovisas som inkomster för   Bilaga 1.4

kontoret vid emissionstillfallet och minskar därmed anslagsbelastningen

detta budgetår. När räntekupongerna senare inlöses ökar ränteutgiftema

under lånens löptid i motsvarande mån. Vid räntefell ökar överkursema

på benchmarklånen samtidigt som ränteutgiftema i framtiden hålls på en

högre nivå än om kontoret emitterat lån med lägre kupongränta. Vid

räntehöjningar blir effektema omvända. Om dessa omperiodiceringar till

följd av överkursema exkluderats skulle ökningen av utgiftema för

statsskuldräntor under budgetåret 1992/93 ha varit större än den nu

redovisade. Överkursema uppgick till 6 miljarder kronor netto for

budgetåret 1992/93.

Antagande om lånebehov och finansiering

Riksgäldskontorets huvuduppgift är att ta upp lån för statens räkning och förvalta statsskulden. Målet är att klara av uppgiften till så låg kostnad som möjligt. Med ett stort lånebehov blir uppgiften svårare och målupp­fyllelsen allt viktigare. Redan i dagsläget utgör räntoma på statsskulden m.m. ca 16 procent av statsbudgetens totala upgifter, vilket motsvarar 6,5 procent av bmttonationalprodukten (BNP). Ränteutgiftema kommer att öka snabbt de närmaste åren till följd av statsbudgetens underskott. Budgetåret 1996/97 kan räntoma beräknas uppgå till inemot 25 procent av statsutgiftema, motsvarande 7,5 procent av BNP.

Statsskuldens kostnader påverkas till allra största delen av beslut om statens inkomster och utgifter samt av ränte- och valutautvecklingen. Detta är beslut och händelser som kontoret inte kan påverka. Riks­gäldskontoret kan däremot i viss utsträckning påverka och hålla nere kostnadema för upplåningen genom att välja en sammansättning av statsskulden som med hänsyn till valuta- och ränteutvecklingen leder till låga kostnader Kostnadema kan också hållas nere genom effektiva emissionstekniker och genom utformning av instramenten och upp­låningen så att hög omsättning befrämjas och därmed placeramas likviditetsrisker minimeras. Kontoret kan också aktivt deltaga i arbetet med att utveckla och effektivisera marknadsplatsema i likviditetsbe­främjande syfte, bl.a. genom att minska transaktionskostnadema och öka genomlysningen (information om avslutade affärer). En rationell administration och låga provisionskostnader bidrar också till att hålla nere de totala kostnadema för statsskulden. Kostnadema för den egna administraitonen och provisionskostnadema belastar dock andra anslag än Räntor på statsskulden m.m.

Belastningen på anslaget är således i hög utsträckning beroende av utvecklingen av lånebehovet, räntoma och valutakursema, dvs faktorer som samtliga är mycket svåra att göra prognoser över. Detta medför att anslagsbelastningen också är mycket svår att bedömda. Till grand för denna beräkning ligger ett lånebehov för både innevarande och nästa

budgetår på ca 220 miljarder kronor. Vidare baseras beräkningama på    Prop. 1993/94:150

aktuella räntor och valutakurser

Bilaga 1.4

Riksgäldskontoret gör bedömningen att lånebehovet framgent endast till en mindre del kan täckas av valutaupplåning och privatmarknadsupplå­ning. Merparten av nettolånebehovet måste således täckas på den inhemska penning- och obligationsmarknaden.

Valutaupplåningen kommer att bedrivas inom de övergripande riktlinjer som beslutats av riksdagen. Utifrån dessa riktlinjer har regeringen beslutat att valutaupplåningen skall uppgå till 20-30 miljarder kronor netto för 1994. Dessutom skall återstående del från det tidigare program­met, ca 8 miljarder kronor, lånas upp under 1994. För den fortsatta perioden fums inga volymmål angivna.

Utifrån Riksgäldskontorets perspektiv är det viktigt att upplåningen diversifieras, dvs sprids ut, på flera olika marknader, valutor och instrament. Därigenom kan olika investerarkategoriers specifika inriktningar och riskprofiler tillgodoses av kontorets produkter. Därmed kommer deras ersättningsanspråk i form av riskpremier att minska med lägre räntekostnader för kontoret som följd. Riksgäldskontoret gör mot detma bakgrand bedömingen att det med nuvarande lånebehov skulle vara önskvärt om en betydande del av fmansieringsbehovet kunde täckas med upplåning i utländsk valuta. Upplåningen begränsas dock högst reellt av att villkoren snabbt försämras om volymema blir alltför stora. Den mycket omfattande upplåningen i utländsk valuta som skett sedan hösten 1992 har medfört att valutaskulden blivit så stor att enbart refinansiering­en av förfallande obligationslån uppgår till 50-70 miljarder kronor per år Riksgäldskontoret gör bedömningen att upplåningen däratöver, dvs nettoupplåningen, inte kan uppgå till mer än 20-30 miljarder kronor utan att lånevillkoren försämras betydligt. Detta är också kontorets planerings-antagande för 1995.

Privatmarknadsupplåningen, dvs upplåningen mot Allemansspar, premieobligationer och Riksgäldskonto beräknas ge ett mindre nettotill­skott i fmansieringen av lånebehovet för 1993/94 och 1994/95. Risken är dock stor att utfallet blir väsentligt sämre bl.a. till följd av att konkurren­sen om hushållens sparmedel för närvarande är stark samtidigt som kostnadseffektivitet ur kontorets synvinkel innebär att kostnadema för deima upplåning inte får överstiga kostnadema för altemativ upplåning.

Det stora lånebehovet i kombination med en relativt sett begränsad valutaupplåning och en i stort sett oförändrad privatmarknadsupplåning ställer stora krav på den återstående upplåningen, dvs upplåningen på den inhemska penning- och obligationsmarknaden. Upplåningen mot statsobligationer kan t.ex. behöva dras upp från dagens volym på 11 miljarder kronor per månad till så mycket som 15-18 miljarder kronor per månad.

Riksgäldskontoret kommer under våren 1994, med början i april, att emittera realräntelån inom en ram av 10 miljarder kronor Dessa emissioner skall utvärderas innan kontoret beslutar om nya emissioner Skulle de nu planerade emissionema tas väl emot kan realräntelån komma att emitteras i förhållandevis stor omfattning även fortsättningsvis. Om

lånen emitteras som nollkupongobligationer får detta stor betydelse för de redovisade ränteutgiftema eftersom all ränta på sådana lån belastar statsbudgeten först när lånen förfaller till inlösen. 1 denna beräkning av ränteutgiftema ingår realräntelån endast i den utsträckning som följer av nuvarande försöksverksamhet, dvs upp till 10 miljarder kronor

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.4

Ränteutgifter m.m. 1993/94 och 1994/95

Utifrån dessa antaganden om lånebehov och finansiering kan utgiftema för statsskulden i form av bl.a. ränteutgifter och realiserade kurseffekter på räntor och valutor beräknas.

Anslaget Räntor på statsskulden, m.m. har i statsbudgeten för budgetåret 1993/94 upptagits till 96 miljarder kronor och i budgetpro­positionen 1994 har för budgetåret 1993/94 upptagits ett beräknat belopp av 91 miljarder kronor. I budgetpropositionen 1994 beräknades anslags­belastningen för 1994/95 till 85 miljarder kronor. 1 tabell 3 redovisas inkomst- och utgiftsstat för i statsbudgeten för 1993/94 upptaget belopp och en nu reviderad beräkning samt förslag avseende budgetåret 1994/95.

lbell 3 Beräknade räntor på statsskulden, m.m.

TUsental kronor

Enligt stats­budgeten 1993/94

Reviderad beräkning 1993/94

Förslag 1994/95

Utgifter

Räntor pä län i svenska kronor

Räntor pä län i utländsk valuta

Valutaförluster

Underkurs vid emissioner

Kursförluster

Depositioner på lån i utländsk

valuta

75 465 000

24 700 000

11 300 000

1

1

1

73 965 000

24 300 000

39 900 000

3 000 000

2 500 000

1

81 565 000

24 600 000

5 300 000

1 1

1

Siumna utgifter

111 465 003

143 665 001

111 465 003

Inkomster

Räntor pä län i svenska kronor

Räntor på lån i utländsk valuta

Valutavinster

Överkurs vid emission

Kursvinster

Preskriberade obligationer,

kuponger och vinster

14 000 000

400 000

1 000 000

1 1

65 001

12 000 000

400 000

20 000 000

16 000 000

1 200 000

65 001

12 000 000

400 000

1 000 000

11 000 001

1

65 001

Summa inkoinster

15 465 003

49 665 001

24 465 003

Summa nettoutgifter

96 000 000

94 000 000

87 000 000

Ränteutgifterna netto på lån i svenska kronor för budgetåret 1993/94 beräknas till i stort sett samma belopp som i statsbudgeten. Det generellt sett fallande ränteläget under budgetåret fram till febraari 1994 har emellertid medfört kraftigt ökade överkurser vid emissioner Detta sanmianhänger med det tidigare omnämnda förfarandet att emittera s.k.

benchmarklån. Vid beräkningen till statsbudgeten var ränteläget sådant Prop. 1993/94:150 att över- och underkurser under budgetåret i stort sett beräknades ta ut Bilaga 1.4 varandra. RänteMlet hösten 1993 har dock medfört betydande överkurser vid de flesta emissionema av statsobligationer hittills under budgetåret. För budgetåret 1993/94 beräknas nu överkursema netto komma att uppgå till 13 miljarder kronor. För budgetåret 1994/95 beräknas överkursema komma att uppgå till 11 miljarder kronor. Eftersom överkursema motsvarar nuvärdet av skillnaden mellan marknadsräntan och kupongrän­tan över lånens hela löptid är omfattningen av dessa mycket beroende av ränteutvecklingen. Beräkningen av överkursema för budgetåret 1994/95 är gjord utifrån räntenivåema i mitten av april 1994. Skulle marknads­räntoma stiga eller sjunka med en procentenhet jämfört med denna nivå frän och med 1 juli 1994 skulle överkursema netto sjunka resp stiga med ca 10-12 miljarder kronor för budgetåret 1994/95.

Ränteutgiftema på lån i utländsk valuta för budgetåret 1993/94 beräknas i stort sett motsvara det upptagna beloppet i statsbudgeten. Däremot beräknas realiserade valutadifferenser resultera i en förlust på ca 20 miljarder kronor mot tidigare beräknade 10 miljarder kronor. Ökningen av valutaförlustema netto härrör till största delen från förtida återbetalning av lån. Riksgäldskontoret har vid gynnsamma marknadstill­fällen på detta sätt kuimat ersätta dyr upplåning med kostnadseffektivare upplåning, vilket resulterar i lägre framtida räntekostnader. Samtidigt har valutaförluster realiserats. Detta medför i sin tur att om&ttningen av framtida valutaförluster minskar.

En ränteförändring med en procentenhet från 1 juli 1994 skulle för lånen i utländsk valuta leda till att ränteutgiftema, under i övrigt oförändrade förhållanden, förändras med ca 1,7 miljarder kronor under budgetåret 1994/95. En förändring av kronkursen med en procent medför på liknande sätt en förändring av valutadifferensema netto med ca 1 miljard kronor för budgetåret 1994/95.

Fördelningspolitisk redogörelse

Bilaga 1.5

Prop. 1993/94:150

Fördelningspolitisk redogörelse

Bihga 1.5

Regeringen har vid flera tillfällen sedan år 1991 för riksdagen redovisat särskilda fördelningspolitiska bedömningar. Riksdagen har framhållit (bet. 1992/93:FiU30, rskr. 1992/93:447) att en redovisning av bedömningama bör kunna göras regelbundet, t.ex. i anslutning till den preliminära eller reviderade nationalbudgeten. 1 detma bilaga lämnas en sådan redogörelse. Redogörelsen innehåller i den första delen bedömningar och beräk­ningar av hur inkomstfördelningen och hushållens marginaleffekter har förändrats under perioden 1991-1994. I en andra del redovisas två sär­skilda kartläggningar avseende dels fördelningseffekter av avgifter för offentlig service, dels effekter av växlingen till egenavgifter inom social­försäkringen. Analysema har genomförts av fördelningspolitiska grappen vid Finansdepartementets ekonomiska avdelning. Kartläggningen av för­delningseffekter av avgifter för offentlig service har genomförts i sam­arbete med sekretariatet för långsiktigt analysarbete vid Socialdeparte­mentet.

FÖRÄNDRING I INKOMST-

Pop. 1993/94:150

FÖRDELNING OCH MARGINAL-

a 15

EFFEKTER 1991-1994

1       Inledning

Den ekonomiska politikens mål är att höja medborgamas välfärd. Väl­färdens fördelning är därför en av de viktigaste politiska frågoma, men också vilka effekter omfördelningssystemen kan få på samhällsekonomin bl.a. genom höga marginaleffekter. Den ekonomiska politiken syftar till att förbättra välfärden långsiktigt och även i andra avseenden än strikt ekonomiska. Det gäller inte bara fördelningen ett visst år, utan även fördelningen över livet och mellan generationer. Välfärden omfattar inte enbart ekonomiska resurser, utan även hälsa, utbildning, miljö osv.

Utvecklingen av välfärden följs i Sverige av en intemationellt sett omfattande och uppmärksammad forskning och offentlig statistik. Det gäller Levnadsnivåundersökningen vid Institutet för social forskning. Undersökningen av levnadsförhållanden. Inkomstfördelningsundersök­ningen m.fl. undersökningar vid SCB. Uppföljningen av välfärdens för­ändring redovisas emellertid med en betydande eftersläpning. För när­varande finns det endast tillgång till uppgifter för 1991. Det saknas således statistiskt underlag för att följa den aktuella utvecklingen och konsekvenser av förändringar särskilt i de offentliga skatte- och trans­fereringssystemen.

I syfte att förbäftra möjlighetema att göra ekonomiska konsekvensana­lyser av ändrade regler för skatter och socialförsäkringar utvecklades gemensamt av SCB och regeringskansliet 1988-1990 en beräkningsmodell för hushållen. I denna s.k. mikrosimuleringsmodell efterbildas reglerna för inkomstskatter, socialförsäkringar och bidrag på statistiskt representa­tiva modellbefolkningar. Modellen utvecklades efter förebilder i ett antal andra länders regeringskanslier. Den används främst till att ta fram underlag om nettobudget-, fördelnings- och marginaleffekter inför föränd­ringar av reglema inom skatte- och transfereringssystemen.

En metod som ofta används för att följa aktuella förändringar i hus­hållens inkomster är att beräkna utvecklingen för några typfamiljer Dessa typfallsberäkningar har fått stort genomslag i debatten och på­verkar uppfattningama om både effekter av ändrade regler och av den allmänna ekonomiska utvecklingen. De visar vad som händer för enskilda hushåll med oförändrade förhållanden och kan ge indikationer på hur framför allt regeländringar kan påverka skilda hushållstyper.

Beräkningar för typfall kan emellertid inte säga särskilt ncket om den Mtiska utvecklingen av inkomstfördelningen. Även med ett stor antal typfall kan dessa sammantaget inte representera hela befolkningen. För­ändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen beaktas i allmänhet inte, t.ex. arbetslöshet och ökad lönespridning. Normalt tar man hänsyn

till endast vissa av alla regeländringar. Ändrat beteende beaktas sällan,    Prop. 1993/94:150 t.ex. minskad sjukfrånvaro och ökad benägenhet att ansöka om bostads-    Bilaga 1.5 bidrag. Därför riskerar man att överskatta förändringen för vissa grapper och underskatta den för andra.

Ett utvecklingsarbete har därför bedrivits inom Finansdepartementet för att med hjälp av beräkningsmodellen för skatte- och bidragsregler göra bedönmingar av den samlade utvecklingen av inkomstfördelningen och marginaleffektema fram till innevarande år. Kalkylantagandena baseras till stora delar på de ekonomiska prognosema i nationalbudgeten resp. reviderade nationalbudgeten.

I denna bilaga presenteras en bedömning av inkomstfördelningen och marginaleffektemas utveckling under perioden 1991-1994. Beräkningama belyser således den sammantagna effekten av den ekonomiska utveckling­en inkl. regeländringar. Bedömningen av utvecklingen baseras på en ny metod för framskrivning av inkomstfördelningen. Metoden kommer att utvärderas och förbättras under de kommande åren. Resultaten i denna första bedönming kan främst peka på trender och relativa förändringar och bör tolkas med försiktighet. Den baseras på osäkra prognoser av till­växt, arbetsutbud, ränta och inflation. Framskrivningen av löneföränd­ringar och annan inkomstutveckling görs med schabloniserade antagan­den.

Redogörelsen avser såldes inkomstfördelningens samlade utveckling under perioden. En annan intressant fråga som emellertid inte analyseras avser de samlade fördelningseffektema av den förda ekonomiska politiken jämfört med olika altemativa utformningar av politiken, inkl. det orea­listiska specialfallet med helt oförändrade regler i alla system. Orsaken till att detma fråga inte kan analyseras är att det inte med en acceptabel grad av säkerhet kan göras beräkningar av den ekonomiska utvecklingen vid sådana altemativa utformningar. Kalkylema över inflationen, arbets­lösheten, reallöneraa, det offentliga sparandet osv. omfattar i allmänhet endast utvecklingen vid den förda ekonomiska politiken och försöker så­ledes normalt inte beräkna utvecklingen vid altemativa politikutform­ningar.

Denna redogörelse av inkomstfördelningen och marginaleffektema måste därför, i likhet med redovisningen i den reviderade national­budgeten, begränsas till att på bästa sätt försöka bedöma den samlade utvecklingen under perioden 1991-1994.

Redogörelsen avser enbart den årsvisa fördelningen av ekonomiska re­surser. Andra förändringar som kan ha inträffat i välfärdsfördelningen, exempelvis i fördelning av ohälsa eller arbetsmiljö, fångas naturligtvis inte. Inte heller analyseras fördelningen över livet och mellan generatio­ner. Visserligen fmns det ofta betydande samband mellan den årsvisa in­komstfördelningen och fördelningen av välfärden i andra avseenden resp. fördelningen över livet. Förändringen av inkomstfördelningen mellan en­staka år kan dock inte mäta långsiktiga förändringar i fördelningen av välfärden. Äimu saknas kunskaper och metoder att beräkna sådana lång­siktiga fördelningseffekter

2       Fördelningspolitisk bedömning

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.5 2.1     Utvecklingen under 1980-talet

Trenden till utjämning av ekonomiska resurser, som pågått i Sverige mer eller mindre kontinuerligt sedan 1920-talet, bröts under 1980-talet. Ut­jämningen uppnåddes framför allt genom en samverkan mellan generella socialpolitiska reformer, hög sysselsättning och lönebildningen. En viktig föratsättning var den periodvis höga ekonomiska tillväxten, som gav ut­rymme för omfördelningspolitik.

Analyser av fördelningen av livsinkomster har förstärkt bilden av ut­jänming.' De pekar på att spridningen av livsinkomster var en tredjedel mindre än spridningen av årsinkomster. Utjämningen 1960-1980 har ock­så minskat skillnadema i fördelningen av livsinkomster mellan personer med olika familjebakgrund. Inkomstbeskattningens utjämningseffekter under längre tidsperioder är inte påtagligt annoriunda än för enstaka år. Inkomströrligheten har dessutom ökat något, dvs. sambanden mellan in­komstema olika år har försvagats. Fortfarande var dock i slutet av denna period av utjämning, chansema och livsinkomstema i betydande grad be­roende av familjebakgrand. Personer med arbetarbakgrand fick oftare lägre livsinkomster än personer från de övre samhällsskikten. Det fanns också ett starkt samband mellan årsinkomst och livsinkomst. Inkomstskill­nader i åldersgrappen 30-60 år tycks i stor utsträckning återspegla skill­nader i livsinkomster

Sedan mitten av 1980-talet har inkomstfördelningen blivit allt ojämnare. SCB:s bilaga till 1992 års långtidsutredning (LU92) visade att ojämnheten 1990 var ungefär densamma som 1975. Samtidigt som ojämnheten ökat, har inkomstema stigit för alla grapper. Ökningen har varit kraftigast för hushåll som redan har höga inkomster men hushåll med lägst inkomster har inte fått någon försämring. Ett annat viktigt kännetecken var också att grappen ålderspensionärer förbättrade sina ekonomiska villkor relativt sett, medan ungdomar, ensamstående - särskilt ensamföräldrar - fick en svagare relativ utveckling.

Trendbrottet under 1980-talet tycks enligt bilagoma till LU92 kunna förklaras av flera faktorer. Högkonjunkturen och den påföljande överhett­ningen medförde en ojämnare fördelning av arbetsinkomster Den ökade sysselsättningen för kvinnor innebar inkomstökningar för samboende, men inte lika starkt för ensamstående. Kapitalinkomster och realisations­vinster ökade för hushåll med tillgångar, av vilka flertalet är medelålders eller äldre. Omfördelningen genom skatter minskade, mätt i inkomstemas ojämnhet före och efter skatt. Marknadens inverkan på inkomstfördel­ningen fick således ett ökat inflytande samtidigt som marknadsinkomster­na blev mer ojänrnt fördelade. Den ökade spridningen av marknadsin­komster tycks dock delvis motverkas av en ökad inkomströrlighet. De

'[REDACTED_EFTERNAMN], A. (1992): Inkomstfördelningens utveckling. Bil. 8 till Långtidsut­redningen 1992.

starka sambanden mellan årsinkomst och livsinkomst kan ha försvagats.    Prop. 1993/94:150 Därmed är det oklart i vilken utsträckning de ökade skillnadema i års-   Bilaga 1.5 inkomster också kommer att föra med sig större skillnader i livsin­komster.

Förändringama tmder 1980-talet är emellertid ganska mättliga både i ett historiskt och i ett interaationellt perspektiv. Trenden mot ökad ojämnhet i löner och disponibla inkomster är internationell. Den antas bero på teknologiska förändringar, konkurrensen fi-ån låglöneländer samt sänkta maiginalskatter och sociala ersättningar. Ojämnheten i Sverige ökade mindre än eller lika niycket som i andra länder tmder 1980-talet, men dessutom frän en betydligt jämnare utgångsnivå beträffande inkomst­spridningen. Den relativa skillnaden mellan Sverige och andra länder har snarast ökat, mätt i den s.k. Gini-koefficienten. Sverige hade fortferande i slutet av 1980-talet den kanske jämnaste inkomstfördelningen bland de länder man kan jämföra med. Orsaken anses främst ha varit den höga sysselsättningen och den om&ttande omfördelningen genom skatter och sociala transfereringar. De ekonomiska förhållandena under senare delen av 1980-talet representerade dock inte ett stabilt läge.

SCB:s årliga statistik över inkomstfördelningen visar att trenden mot ökad ojämnhet förstärktes 1991. Spridningen i hushällens disponibla in­komster ökade kraftigt. En allt större andel av den totala inkomstsumman hamnade hos tiondelen hushåll med högst inkomster. Emellertid blir jäm­förelserna med tidigare år ganska osäkra på grund av omläggningarna i samband med skattereformen. En betydande del av förändringen kan vara skenbar och bero på att inkomster som tidigare inte bokförts i inkomst­statistiken efter reformen inräknas och beskattas, vilket också var ett syfte med reformen. Det kan också vara kortsiktiga effekter av reformen, exem­pelvis att hushållen flyttade fi-am inkomster till 1991 för att nå skatteför­delar. Enligt känslighetsberäkningar som utförts i samband med detma analys är ovanligt höga realisationsvinster den kanske viktigaste förklaringen till ökad inkomstspridning 1991.

2.2     Kris och återhämtning

Under de senaste åren har Sverige upplevt en ekonomisk nedgång utan motstycke i modem tid. Den ekonomiska krisen har medfört påfrest­ningar för det stora flertalet hushåll - genom arbetslöshet, svag real­löneutveckling, minskade värden på olika tillgångar eller genom nöd­vändiga förändringar i de sociala transfereringama för att sanera de offentliga finansema.

Genom att förändringama i ekonomin och omläggningarna av de offent­liga systemen är så genomgripande, fums det ringa erferenheter till gnmd för att bedöma hur inkomstfördelningen har påverkats. Det är dock ingen tvekan om att de niycket kraftiga samhällsekonomiska förändringama kan väntas få omfettande effekter på fördelningen av ekonomiska resurser, kanske större sammantagna effekter än vad som följer av de ändringar som genomförts i skattesystemet och de sociala ersättningama. De totala

ekonomiska resursema i samhället har minskat. Hushållens resurser har Prop. 1993/94:150 dock minskat mindre än den totala produktionen, genom ett ökande bud- Bilaga 1.5 getunderskott. Tidigare undersökningar har funnit svaga samband mellan inkomstspridningen och faktorer i den allmänna ekonomiska utvecklingen. Inkomstförluster till följd av arbetslöshet för somliga går ofta hand i hand med sjunkande marknadsinkomster för andra, medan andra åter har socia­la förmåner som ofta är värdesäkrade. De senaste årens ekonomiska för­ändringar är dock dels sällsynt kraftiga, dels delvis avvikande från gängse mönster vad gäller t.ex. sambanden mellan arbetslöshet och reallön. Detta minskar möjlighetema att föratse de samlade effektema på inkomst­fördelningen.

I Finansplanen 1992 (prop. 1991/92:100 bil. 1.4) samt i LU92 (inkl. bil. 8) redovisades de grandläggande samband som finns mellan den sam­hällsekonomiska utvecklingen och inkomstfördelningen. Med utgångs­punkt i denna redovisning lämnas följande översiktliga bedömningar av hur den ekonomiska utvecklingen 1991-1994 kan väntas påverka inkomst­fördelningen.

Hög inflationstakt hämmar tillväxten, minskar utrymmet för fördel­ningspolitik pch kan efter hand via ökad arbetslöshet leda till växande inkomstskillnader Hög och varierad inflationstakt kan dessutom i kombi­nation med andra faktorer medföra godtyckliga omfördelningar av för­mögenheter Inflationstakten per år beräknas i den reviderade national­budgeten till ca 2,9 % under perioden 1991-1994. En låg och stabil inflation kan bidra till en jämnare fördelning på längre sikt. På kort sikt torde effektema vara mindre.

Hushållens tillgångar och skulder samt ränteläget fick under 1980-talet ökad betydelse för fördelningen av de ekonomiska resursema. Kapitalin­komster fick exempelvis ökat förklaringsvärde till inkomstspridningen samtidigt som hushållens skulder och ränteutgifter ökade. Under 1990-talet har trenden vänt. Hushållens sparande har under senare år ökat mycket kraftigt och beräknas 1994 motsvara ca 7,9 % av den disponibla inkomsten. Hushållen amorterar sina lån. Räntoma steg niycket kraftigt under 1992, men de har därefter sjunkit till en nivå våren 1994 som är den lägsta på ca 25 år. Förändringama i ränteläget, hushållens tillgångs­värden och sparande torde få stor betydelse både för inkomstfördelningen 1991-1994 och den långsiktiga inkomstfördelningen.

Hög ränta gynnar på kort sikt hushåll med banktillgodohavanden, men missgynnar hushåll med stora skulder. Den direkta effekten av kraftigt höjda räntor är att inkomstema sänks mest för medel- och höginkomst­tagare och särskilt för bamfamiljer. Både den reala och den nominella räntan kan antas ha betydelse. Räntan på statsskulden stiger också, vilket begränsar utrymmet för traditionell omfördelningspolitik.

Förändringar i hushållens tillgångsvärden påverkar förmögenhetsfördel­ningen, men också inkomstfördelningen. Under den andra hälften av 1980-talet ökade värdena på bl.a. aktier och fastigheter, vilket via realisa­tionsvinster och utdelningar som nämnts ökade inkomstspridningen. Under senare år har värdet av det kapital hushållen investerat i ägda bostäder minskat. Ett högt ränteläge kan leda till förluster för de mest

7 

14 RUcsdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

förmögna hushållen, som förlorar på sänkta aktievärden och fastighets-    Prop. 1993/94:150 priser. På kort sikt leder sådana förändringar i tillgångsvärden, skuld-    Bilaga 1.5 sättning och kapitalinkomster inkl. realisationsvinster/-förluster till stora svängningar i inkomstfördelningen. Vilka de bestående effektema blir bestäms bl.a. av hushållens anpassningar genom sparande och omplace­ringar av tillgångar och skulder.

Förmögenhetstillväxten genom sparandet kan långsiktigt bidra till en ökad inkomstspridning till följd av en ojämnare fördelning av kapital­avkastning och realisationsvinster. Ökat sparande kan å andra sidan öka tillväxten och därmed minska arbetslösheten och öka utrymmet för om­fördelning till ekonomiskt svaga grapper.

Löneutvecklingen fick under 1980-talet något större inverkan på in­komstfördelningen. Reallönema före skatt beräknas 1991-1994 öka med ca 2 %. Finansdepartementets analyser av SCB:s lönestatistik fram till 1992 visar att 1980-talets trend mot ökad lönespridning förefaller fortsätta i flertalet kollektiv i början av 1990-talet. Det gäller för anställda i staten, kommimema, landstingen och för tjänstemän inom den privata sektom. Framför allt ökar de högst avlönade i resp. kollektiv sina löner i för­hållande till medianlönen. Endast inom LO-kollektivet är trenden braten. Från 1990 minskar lönespridningen bland LO-grappema, troligen främst som följd av den höga arbetslösheten bland bl.a. byggnadsarbetare. Löne­spridningen 1989-1992 mellan män och kvinnor ökar både bland tjänste­män och arbetare och inom olika sektorer av arbetsmarknaden. Även löneskillnadema mellan män och kvinnor kan dock komma att påverkas av att män oftare berörs av arbetslöshet.

Den höga arbetslösheten under senare år förefaller inte nämnvärt pressa ned reallönema. En stark återhämtning i den konkurrensutsatta sektora kan i stället medföra höjda löner för den attraktiva arbetskiaften. Ökad övertid m.m. bland dem som har jobb kan väntas delvis förstärka en sådan tendens. Den höga arbetslösheten kan minska lönemas direkta be­tydelse på inkomstfördelningen.

Arbetslösheten ger inkomstförluster, minskar resursema för annan ut­jänming, ökar riskema för permanent utestängning från arbetsmarknaden och påverkar hälsan negativt. Arbetslösheten minskar också de förväntade framtida inkomstema för dem som drabbas. I andra europeiska länder har ofta arbetslösheten utpekats som den viktigaste faktom bakom växande inkomstklyftor. I Sverige har forskningen hittills inte kunnat påvisa något tydligt samband mellan arbetslöshetsnivå och inkomstspridning på hus­hållsnivå. Det kan bero på att arbetslösheten i allmänhet varit relativt låg, särskilt långtidsarbetslösheten, att ersättningama varit höga och att för­tidspensioner och socialbidragen fyllt ut inkomstbortfallen för många hus­håll.

För perioden 1991-1994 kan arbetslösheten komma att få ett större genomslag i inkomstfördelningen. Vilka effektema blir är bl.a. beroende av hur arbetslösheten är fördelad, hur försäkringsskyddet är för de be­rörda och hur långa arbetslöshetsperiodema är för olika grapper. I tidigare lågkonjunkturer har risken för arbetslöshet alltid varit större för lägre utbildade och låginkomsttagare. Nuvarande arbetslöshet drabbar

hårdare än tidigare ungdomar, fler män än kvinnor och även tjänstemän    Prop. 1993/94:150 och akademiker Ännu finns dock få indikationer på att andelen högut-    Bilaga 1.5 bildade bland de arbetslösa skulle ha ökat nämnvärt. Däremot har andelen arbetslösa med enbart gymnasieutbildning ökat.

Höjda ATP-pensioner, sänkt sjukfrånvaro m.f[. strakturella förändring­ar och beteendeförändringar får en betydande inverkan på inkomstfördel­ningen. Nytillkommande ålderspensionärer med hög ATP har ersatt avlid­na pensionärer med låg eller ingen ATP. Förändringen berör inte enskil­da individer, men leder till att inkomstfördelningen ändras. Pensionärema skyddas dessutom mot många av de inkomstförluster de förvärvsarbetan­de riskerar. För dem som har kvar sitt arbete medför en minskande sjuk­frånvaro att inkomstförlusteraa på grand av sjukdom sjunker, dvs. före ändrade regler för sjukpenning. Inkomstfördelningen påverkas även av att antalet hushåll som ansöker om bostadsbidrag och kommunalt bostadstill-lägg (KBT) ökat kraftigt under de senaste åren.

Sanerings- och krispaketen samt skattepolitiken under de senaste åren har medfört betydande förändringar i de sociala transfereringssystemen och i skattesystemet. Förändringama omfattar sänkta ersättningsnivåer i flertalet system, karensdagar, införande av egenavgifter men också ett stort antal ändringar i skattereglema, höjda kommunala bostadstillägg till pensionärer osv. Eftersom hushåll som till stor del är beroende av sociala transfereringar ofta befinner sig i lägre inkomstskikt, medför minskade sociala transfereringar i statiska regelanalyser sänkta inkomster främst för låg- och medelinkomsttagare. Andra genomförda regeländringar - t.ex. slopade grandavdrag inom den statliga inkomstskatten, höjda pensionstill­skott osv. - bidrar dock till en utjämning av inkomstema.

2.3     Modellkalkyler av utvecklingen 1991-1994

Helt säkra uppgifter om den faktiska inkomstfördelningen 1994 kommer att finnas tillgängliga först under sommaren 1996 när SCB:s undersök­ningar redovisas. Följande bedömningar bygger på en framskrivning av modellbefolkningen från 1991 - då senast tillgångliga data samlades in - till 1994. Framskrivningen grundas på de ekonomiska prognosema i den reviderade nationalbudgeten. Den visar förenklat hur inkomstför­delningen skulle se ut 1994 om varje hushålls inkomster i 1991 års modellbefolkning förändras på samma sätt som prognosema över löner, ränteinkomster, ränteutgifter m.m. Ändrad befolkning, ökad arbetslöshet, minskad sjukfrånvaro samt ökade ATP-pensioner justeras med hjälp av prognosema från SCB, AMS och RFV. För den nya inkomstfördelningen beräknas därefter skatter, egenavgifter, socialförsäkringsförmåner och andra bidrag enligt de regler som beslutats för resp. år. För att i någon mån kunna analysera vilken betydelse olika bakomliggande faktorer kan ha för den samlade förändringen av inkomstfördelningen genomförs kal­kylen 1991-1994 i tre steg. Förändringen i de olika stegen är inte obe­roende av varandra, utan visar endast hur olika komponenter i fram­skrivningen verkar.

Redovisningen avser hushållens disponibla inkomster. För att kunna Prop. 1993/94:150 jämföra hushåll med olika storlek och sammansättning justeras de dispo- Bilaga 1.5 nibla inkomstema hänsyn till försörjningsbörda. Justeringen med s.k. konsumtionsenheter baseras på Socialstyrelsens vägledande normer för socialbidrag. I dessa ges ensamstående vikten 1,16, gifta/samboende 1,92, bam 0-3 år 0,56, bam 4-10 år 0,66 samt bam 10-17 år vikten 0,76. Den ekonomiska standarden mäts således i disponibel inkomst per konsumtionsenhet. Den disponibla inkomsten beräknas på hushållsnivå, men fördelningen redovisas på individnivå. Det betyder exempelvis att ett hushåll med två vuxna och tre bam räknas som fem observationer och inte som en.

För att nå en större överensstämmelse med nationalbudgeten och bättre beakta hushållens ränteutgifter, har den disponibla inkomsten också korri­gerats för s.k. driftsöverskott i eget hem. Varje hushåll med eget hem eller bostadsrätt har påförts en antagen hyresintäkt. Den har schablon­mässigt beräknas med utgångspunkt i taxeringsvärdet resp. bostadens yta och belägenhet samt nationalbudgetens kalkyl av årligt driftöverskott. Från denna "hyresintäkt" dras de ränteutgifter hushållet betalat under året för lån till bostaden. Justeringen innebär att hushåll med högt värderade ägda bostäder och låga ränteutgifter får högre disponibla inkomster Hus­håll med exempelvis nyinköpta bostäder med lägre värden och höga ränte­utgifter, får minskade disponibla inkomster. Om räntoma stiger, minskar de disponibla inkomstema, särskilt för hushåll med ägda bostäder och hög belåning.

Decilindelning har gjorts för varje steg i kalkylen. Det betyder att alla hushåll rangordnats med hänsyn till justerad disponibel inkomst. Decil­gmpp 1 innehåller den tiondel av hushållen som har de lägsta inkomster­na osv.

2.3.1    Strukturframskrivning

Genom strakturframskrivningen anpassas modellbefolkningen till ändrad sammansättning av befolkningen (ålder och kön), större andel ATP-pen­sionärer och ökade pensionsbelopp, ändrade förvärvsinkomster, minskade ränteinkomster resp. ränteutgifter på grand av lägre räntesatser och ökat sparande, minskad sjukfrånvaro m.m. Denna strakturframskrivning med­för sammantaget en betydande utjämning av inkomstfördelningen mellan 1991 och 1994. I diagram 2.1 visas hur den justerade disponibla in­komsten förändras i varje decilgrapp. Förändringen mäts i varje steg i modellkalkylen för sig, dvs. jämfört ined inkomstfördelningen i steget innan. De olika resultaten kan därför inte summeras. Det antas att alla berörda individer och hushåll har fått samma relativa förändring av in­komstema och utgiftema, dvs. alla har minskat exempelvis sina ränte­inkomster och ränteutgifter proportionellt lika mycket. Här beaktas också den beteendeförändring som innebär att allt fler hushåll ansöker om bostadsbidrag och KBT.

10

Diagram 2.1 Real förändring av disponibel inkomst i olika steg i modellkalkylen    Prop. 1993/94-150

1991-1994.Samtligahushälldecilindeladeutlfrändispoiiibelinkomstperkonsum-    n-,        , c

tionsenhet.

Bilaga 1.5

I      I   Strukturframskrivning

Arbetsl

ö

shet

Regeleffekter

Källa: Finansdepartementet.

Ökningen av ATP-nivåema bland pensionärer får en betydande effekt och har medfört inkomstökningar, främst för de hushåll i befolkningen som har genomsnittliga inkomster. När fler bidragsberättigade söker bo­stadsbidrag och KBT minskar inkomstspridningen. Skuldanpassningen och sänkta förmögenhetsvärden m.m. innebär att både hushållens kapitalin­komster, ränteutgifter och realisationsvinster beräknas ha minskat. Om ränteutgiftema minskar snabbare än ränteinkomsterna leder det med det använda inkomstbegreppet till att de disponibla inkomstema ökar. Om en sådan konsolidering i första hand genomförs av hushåll med höga in­komster, ökar inkomstspridningen. Den kraftiga reduktion av hushållens realisationsvinster som ingår i de ekonomiska prognosema 1991-1994 medför å andra sidan en kraftig minskning av de disponibla inkomstema i den högsta decilgrappen. Detta bidrar till en minskad inkomstspridning.

2.3.2    Okad arbetslöshet

När den ökade arbetslösheten efterbildas i analysens andra steg, ökar inkomstspridningen (diagram 2.1). Personer i modellbefolkningen som 1991 hade arbete och inkomster "görs arbetslösa" enligt den risk de har resp. år med hänsyn till ålder, kön, socio-ekonomisk grapp, inkomst, näringsgren och region. Arbetslöshetens nivå och fördelningning baseras på AMS statistik och prognosema i den reviderade nationalbudgeten. För

11

dem som på detta sätt görs arbetslösa minskas lönema m.m. och arbets-    Prop. 1993/94:150 löshetsersättning beräknas i stället enligt gällande regler. 1 beräkningen    Bilaga 1.5 ingår ett antagande att ungefär 75 % av alla tillkommande arbetslösa som hamnar under socialbidragsnormen ansöker om och får kompletterande socialbidrag.

Modellberäkningama 1991-1994 pekar således på att arbetslöshetens fördelning m.m. bör väntas bidra till en ökad inkomstspridning. Enligt modellanalysema beräknas arbetslösheten under 1994 beröra över en tredjedel av alla hushåll 20-64 år. För hela perioden 1991-1994 är natur­ligtvis denna andel högre. Hushållen beräknas 1994 jämfört med 1991 till följd av arbetslösheten förlora ca 86 miljarder kronor i reala förvärvs­inkomster, medan de får sociala ersättningar på ca 44 miljarder. Netto­minskningen efter skatt m.m. blir ungefär 26 miljarder kronor. Modell­beräkningen tar inte hänsyn till om hushållen anpassat sig till arbetslös­heten, exempelvis genom ökade studier.

2.3.3    Regeleffekter

Effektema av ändrade regler för inkomstskatter och sociala transfere­ringar beräknas för den nya inkomstfördelningen - efter strakturfram­skrivning, beteendeförändringar och ökad arbetslöshet. Regeleffektema kan inte bedömas för sig, utan måste ses tillsammans med andra föränd­ringar som inträffat. Om regeleffektema hade beräknats för en annan inkomstfördelning, som fanns vid en annan tidpunkt eller uppkommit genom ett annat ekonomisk förlopp, skulle resultatet delvis blivit annor­lunda. De här redovisade effektema av regeländringar avser enbart den direkta eller statiska effekten. Ingen hänsyn tas således till att regel­ändringar kan påverka det ekonomiska förloppet och därmed bl.a. arbets­lösheten, inflationen och ränteläget. Redovisningen är därför högst par­tiell. Som nämnts inledningsvis beror detta på att det inte är möjligt att med acceptabel grad av säkerhet göra prognoser för den samhällsekono­miska utvecklingen vid altemativ utformning av den ekonomiska poli­tiken.

När dessa partiella effekter av ändrade regler 1991-1994 beaktas i analysens tredje steg ökar inkomstspridningen något. Som framgår av diagram 2.1 beräknas regeländringama vid denna statiska analys minska de disponibla inkomstema med 3-4 % i flertalet decilgrapper, utom i den högsta där minskningen är mindre. I mikrosimuleringsmodellen för hus­hållens skatter och sociala transfereringar har huvuddelen av alla regel­ändringar under 1991-1994 införts. Vid jämförelsen har reglema för 1991, t.ex. skiktgräns för statlig skatt, räknats upp till 1994 års nivå. Skillnaden som beror på om man räknar med 1991 eller 1994 års regler är netto en minskning av hushållens disponibla inkomster med 23 miljar­der kronor i 1994 års penningvärde.

De statiska effektema på inkomstfördelningen av ändrade regler är rela­tivt måttliga. En huvudorsak är att olika regeländringar delvis tar ut varandra. Ändrade skatter och sociala ersättningar har främst berört hus-

12

håll i förvärvsaktiv ålder De ligger ofta relativt högt i inkomstfördel- Prop. 1993/94:150 ningen. Pensionärer med låg eller ingen ATP, som ligger i lägre inkomst- Bilaga 1.5 klasser, har erhållit viss kompensation för urholkningen av basbeloppet genom påslag på pensionstillskott och höjda KBT. Förändrade regler för inkomstprövning av bostadsbidragen fr.o.m. 1994 innebär att bidragens påverkan på inkomstfördelningen förstärks. Slopade grandavdrag vid stat­lig inkomstskatt samt egenavgifter berör främst medel- och höginkomst­tagare, men däremot relativt få pensionärer. Sänkta kompensationsnivåer och karensdagar inom sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen minskar de disponibla inkomstema, framför allt för hushåll i de mellersta inkomst-grappema. Den sammantagna effekten av alla regeländringar gynnar såle­des relativt sett pensionärer, medan andra familjetyper inkl. bamfamiljer får betydande relativa minskningar av de disponibla inkomstema.

2.3.4    Sammanlagda effekter

Hushållen beräknas i den framskrivna inkomstfördelningen ha fått minskade disponibla inkomster per konsumtionsenhet 1991-1994 på i genomsnitt ca 4 %. I den reviderade nationalbudgeten anges en ökning av den disponibla inkomsten för hushållssektom med ca 0,8 %. I in­komstfördelningen används emellertid ett per capita-mått, som också beaktar befolkningens sammansättning. Om motsvarande beräknades i nationalbudgeten, skulle de disponibla inkomsteraa också minska under perioden eftersom befolkningen har ökat. 1 övrigt beror skillnaden på att inkomststatistiken och nationalräkenskaperaa har olika definitioner av hushåll och inkomster och de kan inte jämföras direkt. I inkomststatisti­ken inräknas exempelvis faktiskt deklarerade inkomster från realisations­vinster samt pensionsutbetalningar. I nationalbudgeten påförs hushållen uppskattade inkomster per år från näringsverksamhet, kapital och pen­sionssparande, oavsett om de utbetalats under året eller betalas i fram­tiden. Däratöver ingår i framskrivningen av inkomstfördelningen av metodskäl inte fullt ut den ökning som inträffat av förtidspensioner, socialbidrag samt livräntor vid arbetsskada. Denna undertäckning av sociala ersättningar samt reduktionen av realisationsvinster beräknas svara för drygt 3 procentenheter av minskningen av hushållens inkomster vid framskrivningen.

För att bedöma den ekonomiska utvecklingen för hushållssektom uruler perioden skall nationalbudgetens prognoser anvärulas. Framskrivningen av inkomstfördelningen syftar i första hand till att belysa den relativa skillnaden i utvecklingen mellan olika grapper

Om modellkalkylema rimligt väl efterbildar strakturförändringar, arbetslöshet och de statiska effekteraa av regeländringar pekar de på att trenden under 1980-talet och 1991 mot ökade inkomstskillnader bröts 1992. Den största minskningen i disponibla inkomster beräknas för hus­håll i decilgrapp 10 (diagram 2.2). Det vanligaste måttet på inkomstsprid­ningen, Gini-koefficienten, beräknas ha minskat från 0,258 år 1991 till 0,250 år 1992. Det pekar på att den kraftiga uppgången 1991, korrigerad

13

för basbreddningar, delvis kan ha varit en tillfällig effekt av skatterefor­men och ovanligt höga realisationsvinster detta år. Mellan 1992 och 1994 visar modellkalkylen åter på en viss ökning av ojämnheten i inkomstför­delningen. Totalt för perioden 1991-1994 beräknas dock Gini-koefficien­ten ha minskat något. Under perioden 1982-1990 var ökningen, beräknad med samma metoder, i genomsnitt ca 1,4 % per år.

Motsvarande beräkning endast för åldersgrappen 30-60 år ger ett lik­artat resultat.

Diagram 2.2 Saimnanlagd real förändring av disponibel mkomst 1991-1994. Samtliga hushåll decilindelade utifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

1

2

3

Källa: Finansdepartementet.

10

Decilgrupp

Utvecklingen av inkomstema för de 10 % av hushållen med näst högst inkomst (decilgrapp 9) i förhållande till inkomstema för de 10 % med lägst inkomst (decilgrapp 1) visas i diagram 2.3. År 1982 hade decil­grapp 9 i genomsnitt ungefar 3,1 gånger högre inkomst i förhållande till försörjningsbördan än decilgrapp 1. Fram till 1990 hade denna kvot ökat till 3,4. Genom skattereformen uppstår ett statistiskt brott som gör att tidsseriema för inkomstfördelningen inte kan jämföras. Framskrivningen pekar på en oförändrad kvot (ca 4,0) under perioden 1991-1994 mellan de disponibla inkomstema i decilgrapp 9 jämfört med decilgrapp 1. Bilden blir i stort sett densamma om man beräknar kvoten mellan kvintil-grapp 5 och 1, dvs. de 20 % med högsta resp. lägsta inkomstema.

Ett allt vanligare mått på omfattningen av relativ "fattigdom" är andelen hushåll vars disponibla inkomster med hänsyn till försörjnings­bördan är lägre än 50 % av medianinkomsten i befolkningen. Denna an­del ökade under 1980-talet från 4,1 % år 1982 till 4,8 % år 1990, mätt med det korrigerade måttet för disponibel inkomst och med individvikt-ning (diagram 2.3). För perioden 1991-1994 beräknas andelen under

14

50 % av medianen förbli oförändrad eller öka något. Inte heller nivåema i dessa andelar kan jämföras före och efter skatteomläggningen.

Diagram 2.3 Genomsnittlig disponibel inkomst i decilgrupp 9 i förhållande till mkomsten i decilgrupp 1. Aådel hushåll med disponibel inkomster under 50 % av medianinkomsten. Samtliga hushåll decilindelade utifirån disponibel inkomst per konsmntionsenhet 1982-1990 samt framskrivning 1991-1994.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

Decil9/DeclM 8,0-

Skattereformen

Procent -8,0

6,0-

6,0

4,0-

-4,0

2,0-

2,0

0,0-

1----- 1----- 1----- 1----- 1----- 1----- 1----- 1   I   

\        

I   r

1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994

Ä

r

0,0

Decilgrupp 9 / Decilgrupp 1      Andel under 50 % av medianen

Källa: Finansdepartementets beräkningar på HINK 1982-1991.

Grappen ålderspensionärer beräknas ha fått en förhållandevis gynnsam utveckling under 1991-1994. Medan den genomsnittliga reala disponibla inkomsten beräknas ha minskat med ca 5,5 % för hushåll 20-64 år, har den förbättrats med ca 2 % för ålderspensionärema. Bamfamiljer, särskilt samboende med bam, beräknas ha fått något större inkomstininskningar än genomsnittet under perioden. Bamfamiljer träffas i relativt hög grad av arbetslöshet och har dessutom ofta mindre marginaler att minska sina ränteutgifter Samtidigt har ändrade skatter och sociala ersättningar berört bamfamiljer relativt kraftigt. Tendensen från 1980-talet att ensamför-äldrama får en svagare ekonomisk utveckling än andra familjetyper före­faller dock ha bratits.

Utvecklingen från 1980-talet, med efter hand allt större skillnader mellan hushåll i olika åldersklasser, beräknas ha fortsatt 1991-1994. De yngsta hushållen, 20-29 år, beräknas ha fått en dubbelt så stor minskning av den genomsnittliga disponibla inkomsten som hushåll 50-64 år Huvudorsaken är att yngre hushåll i högre grad berörts av arbetslöshet.

En indelning i huvudregioner visar inga nämnvärda skillnader mellan olika regioner. Den använda modellbefolkningen ger dock begränsade möjligheter att analysera regionala förändringar.

15

2.3.5    Ålderspensionärernas standardutveckling

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.5 Som redovisats i undersökningen "De äldres ekonomiska standard år 1993" (Ds 1993:93) beräknas andelen ålderspensionärer med låg ekono­misk standard ha minskat 1990-1993. Undersökningen visar att flertalet av de 250 000 ålderspensionärer vars inkomster inte når upp till grand-pensionsnivån inkl. KBT, har bättre ekonomiska villkor än vad den låga inkomsten indikerar. Exempelvis är den disponibla inkomsten ofta låg eftersom pensionären bor så billigt att man inte får fullt KBT eller så har man ett sparkapital som minskar KBT. Det visas vidare i undersökningen att grappen ålderspensionärer under perioden 1978-1982 ökade sin stan­dard i förhållande till personer i förvärvsaktiv ålder Under återstoden av 1980-talet fram till 1990 förändrades inte pensionäremas genomsnittliga ekonomiska standard nämnvärt i förhållande till standarden för personer 18-64 år.

Under perioden 1991-1994 beräknas grappen ålderspensionärer som nämnts ha fått en relativt gynnsam utveckling. Kalkyleraa pekar på att 1994 års pensionärer genomsnittligt sett har ca 2 % högre real ekonomisk standard än vad 1991 års pensionärer hade. Ålderspensionärema beräknas 1994 ha genomsnittliga disponibla inkomster med hänsyn till försörjnings­börda som motsvarar 95 % av genomsnittsbeloppet för hushåll 20-64 år mot 88 % år 1991. Beaktas skillnader i boendeutgifter m.m. har troligen skillnaden i ekonomisk standard minskat ytterligare mellan ålderspensio­närema och hushåll i förvärvsaktiv ålder. Det är värt att notera att ålderspensionärer 1994 beräknas ha ca 7 % högre disponibel inkomst än tvåbamsfamiljer och mer än 35 % högre än trebamsfamiljer, med den an­vända justeringen för försörjningsbördan. Detta kan jämföras med I % resp. 27 % högre standard år 1991.

Ett skäl till att pensionäremas genomsnittliga standard i dessa analyser är relativt god, är det använda måttet på disponibel inkomst. Ålderspen­sionärer med egna hem har mindre lån och därmed lägre ränteutgifter jämfört med yngre med egna hem. De får därmed ofta högre disponibel inkomst när man justerar för s.k. hyresvärde och drar av utgiftsräntor

Den gynnsamma utvecklingen för pensionärskollektivet i förhållande till dem i förvärvsaktiv ålder beror på ett flertal faktorer Den successiva ökningen av ATP-pensionema, både till följd av fler pensionärer med ATP och högre pensionsbelopp, lyfter pensionskollektivets inkomster, medan arbetslösheten sänker inkomstema för hushåll i förvärvsaktiv ålder. Skatteändringama - t.ex. sänkt grandavdrag, slopat schablon­avdrag och införda egenavgifter - träffar främst hushåll med förvärvs­inkomster, och till ringa del pensionärer. Besparingama i de sociala transfereringama berör hushåll i förvärvsaktiv ålder i högre grad än pensionärer, som också delvis har kompenserats för urholkningen av bas­beloppet m.m. genom höjda pensionstillskott och förbättrat KBT.

Deima förbättring för kollektivet pensionärer skall inte förväxlas med den individuella utvecklingen under 1991-1994, som varit betydligt lägre. Ökningen av disponibel inkomst på ca 2 % avser en jämförelse mellan två olika grapper ålderspensionärer vid två olika tidpunkter. Tidigare

16

analyser (Ds 1993:93) har visat att av standardökningen för pensionärs- Prop. 1993/94:150 kollektivet 1990-1993 till omkring 70 % berodde på en sammansättnings- Bilaga 1.5 effekt i ATP-hänseende, dvs. nytillkomna pensionärer med hög ATP er­satte andra med låg eller ingen ATP. Även för perioden 1991-1994 torde denna sammansättningseffekt vara i samma storleksordning. Skulle denna effekt dras från i kalkylen, minskar skillnaden i förändring i disponibel inkomst mellan grappen ålderspensionärer och hushåll i ålder 20-64 år från ca 7 till uppskattningsvis ca 2-3 procentenheter Denna skillnad beror då främst på arbetslösheten och olika regeleffekter.

Som framhållits i undersökningen om de äldres ekonomi minskar dock den här använda metoden att mäta inkomster alltmer sin användbarhet vid jämförelser mellan olika grapper och över tiden. Genom en ökad avgifts­finansiering får ålderspensionärema numera själva betala mer för nöd­vändig vård och omsorg. Dessa egenbetalningar beaktas inte vid jäm­förelserna av ekonomisk standardutveckling, främst för att data saknas om vilka avgifter hushållen betalar (se vidare kap. 4). Om ökningen av avgiftema kunde beaktas i modellkalkylen 1991-1994 skulle pensionärer­nas utveckling möjligen bli något mindre gynnsam.

2.3.6    Förändringar i inkomstfördelningen

Sammanfattningsvis pekar modellkalkylema på att den relativa inkomsten har förändrats för ett stort antal hushåll från 1991 till 1994. Många hus­håll har fått sänkt ekonomisk standard till följd av arbetslöshet, höga utgiftsräntor, sänkta förmögenhetsvärden osv. Andra hushåll har klarat sitt arbete och kanske t.o.m. ökat sina arbets- och kapitalinkomster Genom framskrivningen 1991-1994 ändras decilgrappemas sammansätt­ning. Andelen bamfamiljer och ungdomar i de mittersta decilgmppema har minskat medan andelen ökat i de lägre decilgmppema. Ålderspen­sionäremas andel i de lägsta decilgmppema har minskat, medan andelen ökat i de mittersta grapperaa. Den ekonomiska krisen och ändrade regler har således medfört både en real minskning av de disponibla inkomstema och en omfördelning av dem. Bamfamiljema har flyttat nedåt i inkomst­fördelningen, medan pensionärema flyttat uppåt.

Ålderspensionäremas andel av den totala disponibla inkomstsumman har följaktligen ökat (tabell 2.1). Ungdomamas och bamfamiljeraas andel har minskat. Förändringama i befolkningen har varit mycket små.

Även om således inkomströrligheten på grappnivå kan bedömas ha varit betydande, pekar modellkalkyleraa på att att inkomstspridningen har varit relativt oförändrad. Vilka som hör till de 10-20 % med lägst resp. högst inkomst har förändrats, men den andel av den sammanlagda in-komstsumman som fmns hos de 10-20 % mest välbeställda förefaller inte ha ändrats nämnvärt.

17

Tabell 2.1 Pen totala disponibla inkomstsumman fördelad på olika

Prop. 1993/94:150

"generationsgrupper" 1991 och 1994. Procent.

Rilasa 1 5

Andel av inkomstsumman

Andel av befolk-

--------------------------      ningen 1994

1991

1994

Ungdomar 

11,7

10,8

12,4

Bamfamiljer

35,0

34,5

44,6

Hushåll utan bam

35,3

35,7

25,1

Ålderspensionärer

18,0

19,0

17,9

Totalt

100,0

100,0

100,0

Källa: Finansdepartementet.

2.3.7    Känslighetsberäkningar m.m.

Det finns flera straktur- och beteendeförändringar som ännu inte kan efterbildas. Några exempel är hushållens ändrade placeringar av kapital (portföljval) och hela ökningen av förtidspensioner och socialbidrag. Inte heller den kraftiga ökningen av arbetslösheten kan efterbildas väl i alla avseenden. Det beror främst på att den löpande statistiken inte beskriver hur lång tid sammanlagt som personer varit arbetssökande, utan endast de uppdelade periodema av arbetslöshet och olika åtgärder. Den kraftiga ökningen av antalet flyktingar har inte kunnat beaktas i framskrivningen av inkomstfördelningen. Det är troligt att om också dessa förändringar kunde efterbildas fullt ut, skulle inkomstema 1994 bli något ojämnare fördelade än vad modellkalkylen visat.

Olika kalkyler har genomförts i syfte att bestämma hur känslig fram­skrivningen är för altemativa antaganden. Om exempelvis lönesprid­ningen antas fortsätta att öka i samma takt som 1989-1992 genom att de högst avlönade (främst bland tjänstemännen) får en relativt högre löne­ökning, ger det kortsiktigt en svag ökning av den totala inkomstsprid­ningen mätt i Gini-koefficienten. Om skuldsaneringen 1991-1994 är lika skevt fördelad till de högre inkomstskikten som 1990-1991, kommer dock inkomstspridningen att öka betydligt mer än vad modellkalkylen utvisar.

Modellkalkylema har visat att resultaten är särskilt känsliga för an­tagandena om realisationsvinstemas utveckling. Sedan 1991 har värdet på egna hem sjunkit och antalet försäljt\ingar har varit lågt. Börsens värde och omsättning har dock stigit sedan slutet av 1992. Bedönmingar av rea­lisationsvinstemas utveckling är osäkra. En känslighetsanalys har utförts med ett antagande om att realisationsvinstema 1994 blir 10 miljarder kro­nor högre än vad som redovisats i bl.a. RRV:s prognoser Därvid ökar inkomstspridningen till en nivå över 1991, mätt med Gini-koefficienten.

18

Marginaleffekter för helårs­heltidsanställda

och

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

De offentliga systemen för omfördelning medför marginaleffekter både vid finansieringen och vid tilldelningen av ersättningar och bidrag. De sammanlagda marginaleffektema i skatte- och transfereringssystemen som enskilda och hushåll i olika inkomstlägen och grapper möter vid ökade inkomster följs inom Finansdepartementet med olika metoder Detta sker dels genom kalkyler av den totala marginaleffekten för arbetsinkomster varvid även socialavgifter och indirekta skatter beaktas, dels genom återkommande beräkningar i mikrosimuleringsmodellen av hushållens s.k. synliga marginaleffekter av inkomstskatt, inkomstberoende bidrag och bamomsorgsavgifter

Följande kalkyler avser dessa synliga marginaleffekter 1991 och 1994. Beräkningama baseras på de framskrivningar och antaganden som redo­visats ovan. De visar således hur marginaleffektema förändrats både till följd av en ändrad inkomstfördelning, ändrat beteende (t.ex. ökad be­nägenhet att söka bostadsbidrag) och ändrade regler Om exempelvis in­komstema sjunker för många hushåll genom arbetslöshet kan allt fler hamna i inkomstskikt med lägre marginalskatt, men högre marginaleffekt genom bostadsbidrag. I stort sett samtliga de förändringar i skatter, egenavgifter och sociala transfereringar som genomförts under perioden ingår i kalkylen.

Diagram 3.1 Genomsnittliga marginaleffekter i olika inkomstklasser 1991 och 1994. Helårs- och heltidsanställda. Arbetsinkomst i 1994 års penningvärde.

Procer''

50-h

40

30

20

10

.qO        .P        

.4,0        .feO        .ftO       noO       

(fi       

oO      0-

i'    Q0'    0'    0'    60-    ?,0'   -jqO'   tS)Q'       

Arbetsinkomst (1000-tal kr)

1991

1994

Källa: Finansdepartementet.

19

Marginaleffekten kan beräknas med olika definitioner och metoder. 1 denna kalkyl defmieras marginaleffekten som den andel av en ökning av inkomst av förvärvsarbete på 1 000 kronor som går bort i ökad inkomst­skatt och bamomsorgsavgift resp. minskat bostadsbidrag.

Beräkningen pekar på att de genomsnittliga marginaleffektema för helårs- och heltidsarbetande ökat från ca 41,9 % 1991 till 44,0 % år 1994. Ökningen beror främst på ändrade skatteregler och de nya egen­avgiftema. Ökningen var särskilt kraftig för låg- och medelinkomsttagare (diagram 3.1). I de högsta inkomstklassema har den sammanlagda margi­naleffekten endast ökat obetydligt, vilket torde bero på att egenavgifter inte betalas på inkomster över 7,5 basbelopp. Dessa värden är naturligtvis ntycket lägre än före skattereformen.

Beräkningama visar vidare att andelen helårs- och heltidsanställda med en sammanlagd marginaleffekt över 45 resp. 55 % har ökat mellan 1991 och 1994 (diagram 3.2). Däremot har andelen med låga marginaleffekter (25-35 %) minskat. Förändringama beror till stor del på ändringar i inkomstskatten, dvs. slopat schablonavdrag och ändrade gmndavdrag.

Kalkylen underskattar möjligen förändringen 1991-1994, eftersom de höjningar som genomförts i bamomsorgstaxoma inte beaktats (se kap. 4).

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

Diagram 3.2    Fördelning av marginaleffekter 1991 och 1994. Helårs- och heltidsanställda.

Procent

50

40-

30-

20

10

r//////Mif,

25-35

35-45

45-55      >55

Marginaleffekt, procent

1991

1994

Källa: Finansdepartementet.

Dessa partiella kalkyler tar inte hänsyn till indirekta skatter, hur en inkomstökning påverkar förväntade sociala förmåner osv., vilket förklarar avvikelserna från de beräkningar som redovisas i finansplanen. Ett utvecklingsarbete pågår inom Finans­departementet för att medge beräkningar av de totala marginaleffektema i faktiska inkomstfördelningar.

20

3.1     Bamfamiljemas marginaleffekter

Om man endast ser till marginaleffektema från inkomstskatten, bostads­bidragen och bamomsorgen är det framför allt bamfamiljema som kommer upp i marginaleffekter över 55 %. De bamfamiljer som har marginaleffekter över 55 % - ungefär 17 % av alla bamfamiljer 1994 -kan delas in i tre olika grapper: en grapp med en sammanlagd marginal­effekt på ca 60 %, en annan grapp på ca 70 % och en tredje ca 80 %.

Den största av dessa grapper är den med en samlad marginaleffekt på ca 60 %. Grappen består dels av den som enbart betalar kommimal in­komstskatt, men som ändå kommer upp i en samlad marginaleffekt om­kring 60 % på grand av att de har både ett inkomstberoende bostads­bidrag och en inkomstberoende baraomsoigstaxa. Dels finns i denna grapp de som har inkomster över brytpunkten för statlig inkomstskatt och därigenom har en marginalskatt på ca 50 % och ovanpå detta en inkomst­beroende bamomsorgstaxa.

Den näst största grappen, den med en marginaleffekt på ca 70 %, be­står av hushåll som är berättigade till bostadsbidrag trots att någon av makama har en inkomst över brytpunkten för statlig inkomstskatt. Den tredje och minsta grappen, som endast består av ett fåtal hushåll, är de som föratom inkomster över brytpunkten för statlig skatt har både ett inkomstberoende bostadsbidrag och en inkomstberoende bamomsorgs­taxa. Marginaleffekten för dessa blir ca 80 %.

Som visas i diagram 3.3 har andelen bamfamiljer i samtliga av dessa tre grapper ökat betydligt sedan 1991.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

Diagram 3.3 Andel barnfamiljer med samlad marginaleffekt över 55 % 1991 och 1994.

1991

1994

56-65 procetit     |       |   66-75 procent

Ö

ver 75 procent

Källa: Finansdepartementet.

21

För de barafamiljer som har marginaleffekter över 55 % har de sam- Prop. 1993/94:150 lade marginaleffektema i de flesta fall ökat mellan 1991 och 1994. För- Bilaga 1.5 utom effekten av egenavgiftema till sjuk- och arbetlöshetsförsäkringen har övergången till aktuell inkomst vid beräkning av bostadsbidragen medfört en ökning av marginaleffekten med 2 till 3 procentenheter. I många kommuner med inkomstberoende bamomsorgstaxor har dessutom den andel av hushållets inkomst som betalas i baraomsorgsavgift höjts.

22

II

SÄRSKILDA

Prop. 1993/94:150

KARTLÄGGNINGAR

'  

4       Fördelningseffekter av egenavgifter för vård, omsorg och service

4.1     Bakgrund

I kompletteringspropositionen 1992/93 (prop. 1992/93:150 bil. 6) fram­hölls att det är rimligt att en del av den ökning av hushållens disponibla inkomster som kan förväntas vid en återhämtning av den svenska ekono­min tas i anspråk för en ökad grad av avgiftsfinansiering av den kommu­nala verksamheten. Ett utredningsarbete aviserades inom regeringskansliet avseende bl.a. de fördelningspolitiska effektema av ökad avgiftsfinansie­ring. I det följande redovisas vissa delresultat av detta arbete.

Av praktiska skäl begränsas redogörelsen till äldreomsorgen och bam­omsorgen. De utgör kostnadsmässigt merparten av den kommunala verk­samheten. Det är också de områden där höjda avgifter oftast diskuterats och där effektema direkt kan få betydande fördelningspolitiska verk­ningar. För andra verksamheter som exempelvis utbildning och tekniska tjänster fmns speciella frågeställningar som inte ryms inom denna över­sikt. För hälso- och sjukvården skall en analys av egenbetalningens effek­ter enligt direktiven göras av kominittén om hälso- och sjukvårdens finan­siering och organisation, HSU 2000.

Principeraa för och nivåema i avgiftssättningen varierar starkt mellan bamomsoigen och äldreomsoigen samt mellan skilda kommuner och landsting. Vissa avgiftsregler baseras på att den som utnyttjar tjänsten skall betala en stor andel av kostnaden med undantag för ett visst mindre fribelopp för egna utgifter. För andra tjänster betalas olika avgifter för samma tjänst, beroende på inkomst. Andra åter har samma avgift för olika tjänster, med särskilda skydd mot höga egenkostnader Avgiftsprin-cipema tycks inte tidigare ha haft något direkt samband med kostnaden för tjänsten eller med överväganden om effektiv styming. De torde oftast ha utgått från en kombination av finansieringsmotiv och fördelnings­politiska hänsyn.

Kommunema har ett begränsat resursutrymme framöver Samtidigt vän­tas behoven och efterfrågan öka särskilt till följd av en ökad andel äldre, sociala förändringar som ökad andel ensamboende, växande anspråk till följd av allmänt höjd levnadsstandard samt den teknologiska utvecklingen. Möjlighetema att höja avgifteraa för den vård, omsorg och service som tillhandahålls av kommuneraa har därför diskuterats allt oftare under senare år.

Höjda avgifter skall bidra till att bromsa anspråken på skattefinansie­ring. Höjda egenavgifter syftar också till att förstärka elementen av marknadsmekanism. Konsumenten antas välja effektivare och undvika

15 RUcsdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. Bilaga 1.2-2

23

onödig konsumtion till följd av avgiftens s.k. signaleffekt. Avgiftema kan    Prop. 1993/94:150 användas som styrmedel för att överföra viss konsumtion från dyrare till    Bilaga 1.5 billigare tjänster. Dessa viktiga syften med en omläggning kommer dock att behandlas här endast vad avser eventuella följdverkningar på fördel­ningen av konsumtionen.

4.1.1    Fördelningseffekter

Under de senaste åren har intresset ökat för fördelningseffekter av offent­ligt subventionerad konsumtion och avgiftsfinansiering. Ett flertal intema­tionella och svenska studier har pekat på att icke kontanta subventioner främst gynnar bamfamiljer och äldre. Eftersom dessa grapper ofta ligger lägre i inkomstfördelningen, sker en utjämning när värdet av dessa sub­ventioner inräknas. Särskilt den subventionerade hälso- och sjukvården utjämnar inkomstfördelningen genom att omfördela kostnaderaa för den över livet och mellan grapper ojämna risken att bli sjuk eller handikap­pad. I en ESO-studie som avses presenteras i mitten av 1994 indikeras att den s.k. Gini-koefficienten sjunker kraftigt när värdet av offentliga subventioner av utbildning, barnomsorg, hälso- och sjukvård och äldreomsorg inräknas. Diskussionen har emellertid visat att fördelningsa­nalyser av offentlig konsumtion är mycket komplicerade både teoretiskt och empiriskt.

Utbyggnaden av offentligt finansierad vård, omsorg och service med låga egna avgifter har väsentligen haft fördelningspolitiska motiv. Målen har dock varit komplexa och varierat över tiden och mellan olika offent­liga åtaganden. Fördelningsmålen har omfattat tillgången till de offentliga tjänstema, egenbetalningen, kvaliteten och resultatet samt även en ut­veckling för social integration. Fördelningsmålen handlar således sällan om direkt årlig utjämning mellan olika inkomstskikt, utan oftare om ut­jämning av levnadsförhållanden över livet och mellan grapper med olika föratsättningar.

En fördelningsanalys måste ta hänsyn till de skillnader som finns i behov och risker mellan olika grapper och över livet - och som de offentliga systemen syftar till att kompensera. Somliga ärver anlag för sjukdom och ohälsa, andra anlag för god hälsa. Ekonomiska förhållan­den, kost och uppfostran under bamdomen påverkar den framtida hälsan och vårdbehoven. Uppväxtvillkoren har också stor inverkan på den fram­tida utbildningen, och därmed på livsinkomstema. Hälsa och utbildning påverkar i sin tur yrke och arbetsförhållanden, och därmed arbetsrela-terade risker under livet. Ett tungt arbete tenderar dessutom att öka det framtida behovet av hjälp, vård och omsorg och kan förkorta livet.

Ofta samvarierar dessa egenskaper. Personer med god ekonomi har oftare god hälsa, hög utbildning, ett lågriskarbete samt en lång och givande ålderdom. Ekonomisk svaga har oftare ohälsa och högre vård­behov, lägre utbildning, höga risker i arbetet samt större vård- och omsorgsbehov under ålderdomen. Ålderspensionärer har hög konsumtion av hälso- och sjukvård inkl. läkemedel och använder samtidigt kommunal

24

hemtjänst, färdtjänst osv. Barafamiljer har på liknande sätt en omfattande    Prop. 1993/94:150 konsumtion av bamomsorg, utbildning osv. En analys bör således fånga    Bilaga 1.5 de sammanlagda effektema av många offentliga system.

De offentliga subventionema påverkar inkomstfördelningen både direkt och i framtiden. Genom den subventionerade bamomsorgen kan bam­familjer öka sina förvärvsinkomster och därmed förbättra sin aimars med hänsyn till försörjningsbördan ofta låga placering i inkomstfördelningen. Studenter hamnar långt ned i fördelningen under studietiden, men får sedan ofta högre inkomster än genomsnittet. Egentligen måste man så­ledes relatera fördelningen av subventioner till en helt annan inkomst­fördelning utan subventioner, där också arbetsinkomstema och skattema fördelats annorlunda.

Därtill måste finansieringen av den offentliga servicen beaktas inkl. fördelningen mellan egenbetalning och skattefinansiering. Skattefinansie­ringen kan exempelvis innebära att hushåll med god ekonomi bidrar med långt större resurser än vad som motsvaras av värdet av deras konsum­tion. Dagens fördelning av avgifter, konsumtionsvärde och fmansiering borde således jämföras med fördelningen i ett altemativt och mer neutralt system där vård och omsorg finansieras genom marknadsbaserade försäk­ringar.

Vad som ytterligare komplicerar analysen är att man generellt sett bör ta hänsyn även till de dynamiska effekteraa av både skattefinansieringen och avgiftemas konstraktion. En stor skattekil genom finansieringen kan medföra en sämre allmän ekonomisk utveckling, vilket ger mindre resur­ser som kan läggas på service, vård och omsorg. Detta kan i sin tur sär­skilt drabba personer med både svag ekonomi och stora behov. Låga av­gifter kan också leda till en överkonsumtion, exempelvis bland ekono­miskt välbeställda - som då får del av en större andel av de offentliga subventioneraa än vad som skulle kunna motiveras av t.ex. deras hälsotillstånd. Subventionerad utbildning och barnomsorg kan å andra sidan långsiktigt medföra att arbetskraftens kompetens höjs och därmed bidra till en bättre ekonomisk utveckling. Väl utformade avgifter inom tandvården och den öppna hälso- och sjukvården kan medföra att sjukdomstillstånd behandlas tidigt eller förebyggs, vilket inte bara leder till bättre hälsa utan även bättre föratsättningar för ekonomisk tillväxt och därmed högre välfärd. En allsidig analys borde således omfatta också en bedömning av hur hälsa och levnadsförhållanden i övrigt påverkas på sikt av en förändring av avgiftema till och konsumtionen av offentlig service, vård och omsorg.

4.1.2    Kunskapsläget

En allsidig analys av fördelningseffektema av subventionerade offentliga tjänster och egenavgifter samt av konsekvensema av ändrade avgifter för­utsätter således tillgång till ett omfattande empiriskt underlag. Framför allt behövs tillgång till undersökningar som samtidigt mäter behov och efterfrågan, konsumtionsvolym, betalda avgifter samt individemas arbets-

25

tid och ekonomiska förhållanden. Uppgifter behövs vidare om hur av-    Prop. 1993/94:150 giftsregleraa ser ut i dag samt motsvarande genomarbetade antaganden    Bilaga 1.5 om hur de kan förändras inkl. olika modeller för högkostnadsskydd. Slut­ligen behövs underlag för att bedöma hur efterfrågan på vård och omsorg kan förändras efter en anpassning.

Sådana empiriska underlag saknas i stort sett helt i dag. Varken de som tar in avgifter eller ansvariga statistikmyndigheter samlar in användbara uppgifter om omfattningen av vård och service, värdet av konsumtionen samt vilka avgifter konsumentema betalar i relation till inkomsten. Det är således mycket svårt att ge ens elementär information om var i in­komstfördelningen avgiftema betalas och än mindre analysera fördel­ningen av konsumtionens värde resp. bedöma tänkbara anpassningar vid ändrade avgifter. Trots den intemationellt sett mycket omfattande offent­liga verksainheten i Sverige under årtionden saknas fortfarande möjlig­heter till väl underbyggda analyser inom området.

Den följande redovisningen måste således i brist på relevant statistik utnyttja de få datakällor som finns och använda schabloniserade metoder för att illustrera effektema. Den tvingas också behandla effekteraa inom olika tjänstesektorer separat även om vi vet att systemen inte sällan berör samma personer. Därmed underskattas de kombinationseffekter som kan uppkomma för exempelvis äldre med hälsobesvär om avgiftema samtidigt höjs både inom hälso- och sjukvården och inom äldreomsorgen.

Endast ett fåtal av alla komplicerade frågor kommer således att kunna behandlas. Redovisningen skall därför betraktas som en första kunskaps­inventering. Fortsatta analyser föratsätter att särskilda data samlas in om den offentliga konsumtionen, genom exempelvis omläggningar av olika statistikprodukter inom SCB. Sådana initiativ övervägs.

4.2     Barnomsorgens avgifter

4.2.1    Barnomsorgsavgifternas ande! av totalkostnaden

Bamomsorgen har byggts ut kraftigt de senaste decenniema. År 1993 hade ungefar två tredjedelar av alla bam i åldem 1-6 år plats inom den kommunala bamomsorgen. Samtidigt betalar föräldrama via avgifter i dag en något större andel än tidigare av den totala brattokostnaden för bamomsorgen. Avgiftsfinansieringsgraden 1980 var 7 %. År 1992 betala­de föräldrama 12 % av den totala kostnaden för den kommunala bamom­sorgen som uppgick till 39 miljarder kronor. Flera tecken tyder på att trenden mot ökad avgiftsfinansiering har fortsatt efter 1992. De avgifter föräldrama betalar har fortsatt att öka i de flesta kommuner. Samtidigt visar en enkät till 1(X) kommuner som genomförts av Socialstyrelsen och SCB att stora besparingar genomförts inom den kommunala bamom­sorgen. En beräkning av vilka effekter detta har haft på den genomsnitt­liga avgiftsfinansieringsgraden kan göras först när konmiunemas bokslut för 1993 resp. 1994 fmns tillgängliga.

26

Avgiftsfinansieringsgraden inom bamomsorgen varierar dels mellan Prop. 1993/94:150 olika bamomsorgsformer, dels mellan olika kommuner Den genomsnitt- Bilaga 1.5 liga avgiftsfinansieringsgraden för hela bamomsorgen uppgick 1991 till drygt 11%. För dag- och fritidshem var den drygt 10 %, medan den för familjedaghem uppgick till 15-16 %. Variationema mellan olika kommu­ner var också stor Den lägsta avgiftsfinansieringsgraden var ca 7 % och den högsta ca 20 %. Variationema i avgiftsfinansieringsgrad kan bero på både variationer i avgifter och kostnader.

Tidigare undersökningar har visat att det inom den kommunala bam­omsorgen endast finns ett svagt positivt samband mellan avgiftsfinan­sieringsgrad och servicenivå. Skillnader i de avgifter som föräldrama betalar för bamomsorgen förefaller därför endast till begränsad del kunna förklaras av skillnader i kvaliteten på den service som föräldrama köper.

4.2.2    Utnyttjandet av kommunal bamomsorg

LO har i en studie visat att bamomsorgen i början av 1980-talet i högre utsträckning utnyttjades av akademiker- och tjänstemannafåmiljer än av familjer som tillhörde LO-kollektivet. Skillnaden i utnyttjandegrad har enligt senare studier minskat under 1980-talet. En analys, utförd på SCB:s urvalsundersökning om hushållens inkomster år 1991 (HINK 91), tyder dock på att akademiker- och tjänstemannafamiljer fortfarande är något överrepresenterade inom den kommimala bamomsorgen.

Socialstyrelsen pekade i en rapport 1989 på att en förklaring till denna fördelningen kan vara att kviimor i LO-kollektivet i större utsträckning arbetar på oregelbundna arbetstider. En ytterligare faktor av betydelse kan vara att utbyggnaden av bamomsorgen hade kommit längre i storstäder och tätorter där tjänstemannrken är vanligare än i mindre orter och på landsbygden. Även olika grappers inställningar till offentlig bamomsorg kan ha betydelse liksom tillgången till deltidsplatser på daghemmen. Men även avgiftemas storlek pekades ut som en trolig förklaring till fördelningen.

Det finns emellertid inget entydigt samband mellan samhällsklass och hushållens ekonomiska standard. När man skall studera bamomsorgsav-gifteraas effekt på inkomstfördelningen är det därför mer relevant att undersöka hur utnyttjandet av bamomsorg varierar mellan olika hushåll när dessa sorterats i olika grapper utifrån ekonomisk standard.

En bearbetning av HINK 91 visar att andelen hushåll med bamomsorg är störst i de mellersta decilema (diagram 4.1). Resultatet kan dock inte tolkas så att det är medelinkomsttagama som i största utsträckningen drar fördel av bamomsorgen. Mycket talar i stället för att det till stor del är tack vare bamomsorgen som bamfamiljema genom förvärvsarbete kan nå genomsnittliga inkomstnivåer med hänsyn till försörjningsbördan. För att kunna uttala sig om vilka inkomstgrapper som i första hand dragit fördel av bamomsorgens utbyggnad är det därför mer relevant att utgå från de inkomster som hushållen skulle ha haft om de inte hade haft tillgång till offentligt subventionerad bamomsorg.

27

Diagram 4.1  Antal familjer med barn i kommunal barnomsorg i befolkningen    Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.5

i decilgrupper samt fördelnmgen efter en simulerad inkomstminskning. DecU indelning utifrån disponibel inkoinst per konsumtionsenhet.

9       10

Decilgrupp

Med nuvarande f

ö

A/

ä

rvsinkomster Utan den l

ä

gsta av f

ö

rv

ä

rvsinkomsterna

Källa: Finans- och Socialdepartementen, HINK 91.

Empiriska analyser både i Sverige och i andra länder visar att ökat pris på bamomsorgstjänster leder till en minskad efterfrågan. Graden av pris­känslighet för de kommunala bamomsorgstjänstema påverkas givetvis av bl.a. tillgången till andra tillsynsaltemativ. Många föräldrar skulle, utan tillgång till kommunal bamomsorg, troligen ha möjlighet att välja altema­tiva omsorgsformer - om än dyrare och/eller av annan kvalitet. Till­gången till t.ex. farmor eller mormor som privat tillsynsform har dock minskat på grand av att allt fler kvinnor förärvsarbetar. Sammantaget innebär detta att det är svårt att beräkna hur mycket föräldramas arbets­inkomster skulle minska om det inte fanns någon offentlig subventionerad bamomsorg.

För att illustrera betydelsen av föräldramas inkomster har dock ett stiliserat experiment genomförts där arbetsinkomsten för en av föräld­rama satts till noll. För gifta/sammanboende antas att det är den av föräldrama som har lägst inkomst som upphör att förvärvsarbeta. Även de ensamståendes inkomster sätts till noll. Familjemas inkomstskatt och inkomstberoende bidrag har sedan räknats om.

Simuleringen visar att familjer med bamomsorg, utan dessa inkomster, förskjuts kraftigt nedåt i inkomstfördelningen (diagram 4.1). Inkomstema från det förvärvsarbete som bamomsorgen delvis ger föräldrama möjlig­het till, har således stor betydelse för familjemas ekonomiska standard. Det är dock viktigt att komma ihåg att experimentet bygger på extrem­antagandet att det inte finns tillgång till altemativa bamomsorgsformer Den troliga bilden av hur inkomstema hos bamfamiljema och inkomstför-

28

delningen skulle se ut utan offentligt subventionerade bamomsorg ligger    Prop. 1993/94:150 därför någonstans emellan den faktiska och den som simulerats fram i    Bilaga 1.5 detta experiment.

4.2.3    Bamomsorgsavgiftemas utfonnning

Kommunema tillämpar i huvudsak två olika typer av taxor:

o Inkomstrelaterade taxor där avgiften varierar beroende på familjens inkomst. Ungefar tre fjärdedelar av alla kommuner har någon form av inkomstrelaterad taxa. Eftersom inkomstrelaterade taxor är något van­ligare bland större än bland mindre kommuner bor dock ca 83 % av alla bam med kommunal bamomsorg i kommuner med inkomstrelate­rade taxor

o Enhetstaxor där alla betalar samma avgift oavsett inkomst. 1 många kommuner finns emellertid möjlighet till speciella avgiftsnedsättningar för hushåll med låga inkomster, t.ex. ensamstående.

Två olika typer av inkomstrelaterade taxor förekommer. Den vanligaste är procenttaxor där avgiften beräknas som en viss procentandel av famil­jens inkomst upp till ett givet tak. I många kommuner har inkomsttaket satts till ett basbelopp per månad, vilket motsvarar drygt 35 OOOO kronor itmevarande år. Den andra typen är stegm inkomstrelaterad taxor där varje trappsteg utgörs av ett inkomstintervall inom vilken en fast avgift tas ut. Avgiften för en baraomsorgsplats varierar dessutom beroende på antalet bam i familjen och i många kommuner även beroende på vistelsetid.

4.2.4    Avgifternas nivå

Den genomsnittliga avgiften inom den kommunala bamomsorgen ökade i reala termer med ca 23 % mellan 1980 och 1991. Beräkningen avser sammanlagda föräldraavgifter i förhållande till antalet platser. Ökningen beror inte enbart på ändringar i bamomsorgstaxoma utan påverkas även av bl.a. inkomstutvecklingen, ändringar i arbetstidema och att familjedag­hemmen, där det är betydligt vanligare att avgiften är direkt knuten till vistelsetiden, minskat i omfattning jämfört med daghemmen.

Både Kommunförbundets beräkningar av genomsnittliga bamomsorgs­avgifter i rikets samtliga kommuner för fem olika typfamiljer och Finans­departementets årliga kartläggning av avgifter i 50 representativa kommu­ner, tyder på att avgiftema inom bamomsorgen fortsätter att öka. Finans­departementets kartläggning tyder dessutom på att syskonrabattema genomsnittligt sett minskar. Genom att kombinera de vägda genomsnitt­liga avgiftema i olika inkomstintervall i Finansdepartementets kart­läggning med den inkomstfördelning 1991 resp. 1994 som används i för­delningsstudien, har en uppskattning kunnat göras av den genomsnittliga

29

avgiftshöjningen på kommunala dag- och fritidshem under de senaste tre åren. Den pekar på att avgiftema har ökat realt med ca 6 % för en hel­tidsplats på daghem och med ca 11 % för en fritidshemsplats på heltid. Genomsnittlig avgift 1994 för en heltidsplats på daghem uppgår enligt denna undersökning till ca 1 500 kronor per månad. För familjer med två bam inom förskolan uppgår den genomsnittliga avgiften till ca 2 200 kro­nor per månad. För en fritidshemsplats uppskattas avgiften till ca 9{X) kronor per månad för ett bam och 1 400 kronor per månad för två bara.

Finansdepartementets kartläggning visar att avgiftshöjningaraa 1991-1994 varit störst för de hushåll som har de högsta inkomsteraa. För t.ex. hushåll med ett bam på daghem och med en årsinkomst under 140 000 kronor i 1994 års penningvärde har ingen real ökning skett av genomsnitt­lig avgift (diagram 4.2). För hushåll med en årsinkomst på t.ex. 400 000 kronor har avgiftema däremot stigit med drygt 8 %. En motsvarande ana­lys med i stort sett samma resultat har även genomförts för fritids­hemmen.

Att avgiftema i genomsnitt stigit mest för hushåll med höga inkomster beror till största delen på att många kommuner med procenttaxa valt att öka sina avgiftsintäkter genom att helt enkelt höja procentsatsen. En avgiftshöjning enligt denna modell har klara fördelar ur fördelnings­synpunkt, men innebär samtidigt att marginaleffektema från bamomsor­gen ökar. För kommunema innebär dessutom de höjda procentsatsema i bamomsorgstaxoma att avgiftsintäktema stiger snabbare när hushållens inkomster ökar på grand av t.ex. ökade reallöner och minskad arbets­löshet.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

Diagram 4.2 Beräknad genomsnittlig årsavgift för ett barn på daghem 1991 och 1994. 1994 års peimingvärde.

Avgift kr/

å

r 30000t -- 

1994

20000

.---- o---- 

10000---

.

0-

100.000

200.000

300.000

400.000

Bruttoinkomst kr/

å

r

Källa: Finansdepartementet.

30

4.2.5    Genomsnittlig avgift för olika inkomstklasser

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.5 Även när analysen utsträcks till att gälla alla bam inom den kommunala bamomsorgen finns ett klart samband mellan betalda avgifter och hus­hållets inkomster (tabell 4.1). Sambandet är dock svagare än det samband som finns inom en och samma hushållskategori, beroende på att avgifter­nas fördelning även påverkas av var i inkomstfördelningen flerbams-familjema återfinns och hur arbetstidema varierar mellan olika inkomst­grapper

Avgiftssummans fördelning i befolkningen följer i stort sett samma mönster som fördelningen av hushåll med bamomsorg (jfr tabell 4.1, kolumn 1, och diagram 4.1). En liten förskjutning upp i inkomstfördel­ningen kan dock skönjas beroende på att de med bamomsorg och hög in­komst betalar en något större andel av den totala avgiftsumman än de som har lägre inkomst (jfr tabell 4.1, kolunrn 2).

Avgiftema som andel av disponibel inkomst bland hushåll med bara­omsorg är dock relativt jämnt fördelad (jfr tabell 4.1, kolunrn 3). Det är endast för den femtedel av hushållen med de högsta inkomsteraa i för­hållande till försörjningsbördan som andelen är klart mindre.

Tabell 4.1 Betalda avgifter inom barnomsorgen 1991 för olika decilgrupper. Andel av den totala avgiftssumman och de olika decilgruppernas samlade dispo­nibla inkomst. Decinlindelning utifrån disponibel inkoinst per konsumtionsenhet. Procent.

Decil-

Hela befolkningen Totala avgifts-

Hushåll med kommunal barnomsorg'

grupp

summans för-

Totala avgifts-

Avgift i %

delning

summans för-

av disponibel

delning

inkomst

1

2,7

6,4

5,3

2

8,0

8,2

4,7

3

11,0

9,5

5,2

4

17,2

9,8

5,0

5

19,0

10,4

5,6

6

15,2

10,5

4,9

7

11,4

10,0

4,6

8

7,8

11,7

5,0

9

3,6

11,3

4,4

10

4,1

12,2

3,6

Totalt

100,0

100,0

4,8

' Analysen omfattar endast hushåll med bamomsorg under ett helt kalenderår. Källa: Finans- och Socialdepartementen, HINK 91.

4.2.6    Disponibelt utrymme i olika inkomstklasser

Det utrymme som finns kvar när de disponibla inkomstema reduceras med nuvarande bamomsorgsutgifter, en inkomst motsvarande social­bidragsnormen för vart och ett av hushållen och faktisk boendeutgift, uppgick år 1991 till totalt ca 31 miljarder kronor. De totala bamomsorgs-avgifteraa uppgick 1991 till ca 4 miljarder kronor.

31

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

Som framgår av diagram 4.3 är utrymmet ovanför socialbidragsnormen betydligt större i de högre decileraa än i de lägre. För hushåll i de lägre decilema utgör redan nuvarande avgifter en betydande andel av det totala utrymmet ovanför socialbidragsnormen. För den lägsta decilen finns genomsnittligt sett inget utrymme alls kvar.

Utrymmet för ytterligare avgiftshöjningar bland hushåll med de lägsta inkomstema är därför begränsat. Det teoretiskt sett maximala utrymmet för avgiftshöjningar, sett över alla inkomstklasser, kan förmodas vara mindre än hushållens disponibla utrymme ovanför socialbidragsnormen. Dels är kommunema förhindrade att höja avgiftema över den nivå som motsvarar kommunens kostnader för bamomsorgen. Dessutom kan hus­hållens efterfrågan på bamomsorg förväntas minska om stora avgiftshöj­ningar skulle genomföras.

Diagram 4.3   Erlagda bamomsorgsavgifter och disponibelt utrymme i olika decilgrupper. Hushåll med barnomsorg 1991.

n

Disp. utrymme

Erlagd avgift

w

Boendekostn.

Soc.bidr.norm

Kronor 400000-

300000-

200000

100000-

w

1--- 1-- 1-- 1-- 1-- 1-- 1-- 1       !- r

123456789      10

Decilgrupp

Källa: Finansdepartementet, HINK 91.

4.2.7    Direkta effekter av avgiftshöjningar

För att analysera den direkta effekten på inkomstfördelningen av ökade avgifter inom bamomsorgen har ett stiliserat experiment utförts. I detta har antagits att avgiftema, i de kommuner som tillämpar enhetstaxa, höjs med 60 % om de tar ut en avgift under medianen och med 46 % om av­giftema ligger över medianen. I de kommuner som har en inkomstbero­ende taxa antas i stället att avgiftema höjs med ett belopp motsvarande 2 % av hushållet brattoinkomst. Ett tak för avgiftshöjningaraa sätts dock vid inkomster motsvarande ett basbelopp per månad. Avgiftshöjningaraa

32

är räknade utifrån 1991 års avgiftsnivåer och innebär en höjning av den totala avgiftsumman i var och en av de båda grapperaa med ca 50 %. Sammantaget motsvarar detta en höjning av den totala avgiftssumman med ca 2 miljarder kronor

En avgiftshöjning enligt denna modell innebär att avgiftshöjningarna som andel av disponibel inkomst blir något större i de mellersta decileraa (diagram 4.4). Tyngdpunkten i avgiftshöjningen ligger framför allt i decil 3 till 9.

Höjningens jämna fördelning och dess i förhållande till totala inkoms­temas storlek relativt begränsade omfattning, innebär att spridningen av disponibel inkomst efter betald bamomsorgsavgift i befolkningen som hel­het påverkas endast marginellt.

Diagram 4.4 Genomsnittlig avgiftshöjning som andel av disponibel inkomst i olika decilgrupper. Decilmdelning utifrån disponibel inkoinst per konsumtionsen­het.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

T---- -p

8

9

10

Decilgrupp

Källa: Finans- och Socialdepartementen.

4.2.8    Avgiftshöjningarnas effekt på efterfrågan

Forskning som genomförts i både Sverige och andra länder visar att hus­hållens efterfrågan på bamomsorg är priskänslig. Erfarenheter från flera kommuner och analyser inom regeringskansliet av uppgifter om hus­hållens barasomsorgskonsumtion i HINK 91, tyder på att priskänsligheten är större för fritidshem än för daghem. Eftersom många bamfamiljer skulle flyttas från de mellersta till de nedre delama av inkomstför­delningen om de skulle sluta att förvärvsarbeta indikerar detta att en minskat utnyttjande av bamomsorgen allmänt kan leda till en något ökad inkomstspridning. Det finns emellertid ännu inga forskningsresultat som

33

visar hur efterfrågans priskänslighet varierar för hushåll med olika in­komst i förhållande till försörjningsbördan. Därtill saknas information om i vilken utsträckning personer skulle förvärvsarbeta vid högre avgifter Det går därför inte att dra några mera exakta slutsatser om vilka effekter på inkomstfördelningen en minskad efterfrågan kan tänkas leda till.

Det privatekonomiska utbytet av förvärvsarbete varierar emellertid kraftigt mellan olika inkomstgrapper (diagram 4.5). Det har här defi­nierats som förändring av disponibel inkomst efter bamomsorgskostnader, uttryckt som andel av förändringen i hushållets brattoinkomst, när den i hushållet med lägst inkomst väljer att förvärvsarbeta. Det privatekono­miska utbytet och dänned även incitamentet till förvärvsarbete är genom­snittligt sett lägre i de låga decilema.

Diagram 4.5 Genomsnittligt privatekonomiskt utbyte av förvärvsarbete 1991 för den i hushållet som har lägst inkomst. Hushåll med barnomsorg minst elva mänader. Decilindelning utifrån disponibel mkomst per konsumtionsenhet.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

12

3

4

5

Källa: Finans- och Socialdepartementen.

9       10

Decilgrupp

4.3   Egenavgifter inom äldreomsorgen

Den kommunala äldreomsorgen omfattar olika former av tjänster, omsorg och vård. 1 denna genomgång behandlas de kostnadsmässigt mest om­fattande delama: hemtjänsten, färdtjänsten samt större delen av det som numera kallas särskilda boendeformer (ålderdomshem, sjukhem m.m.). För år 1991, som är det senaste året för vilket det finns tillgängliga uppgifter, kan brattokostnaden för äldreomsorgen uppskattas till 13 mil­jarder kronor för hemtjänsten, 1 miljard för färdtjänsten och 25 miljarder för de särskilda boendeformema. Huvuddelen av kostnadema finansiera­des med skattemedel. Detta år betalades ungefär 5 % av hemtjänstens.

34

8 % av färdtjänstens och 17 % av ålderdomshemmens kostnader med av­gifter direkt från användama.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

4.3.1    Behoven av service, vård och omsorg

Behoven av äldreomsorg är starkt relaterade till ålder och kön. Ohälsa förekommer i störst omfattning bland de allra äldsta och denna grapp domineras av kvinnor. Vid en analys av avgiftssystemen inom äldreom­sorgen är det dock i första hand relevant att granska i vad mån det finns något samband mellan å ena sidan de äldres hälsotillstånd som indikator på vård- och servicebehov och å andra sidan deras ekonomiska villkor. Egna bearbetningar, som har genomförts på Statistiska centralbyråns (SCB) databas Undersökningen av levnadsförhållanden åren 1988 och 1989 (ULF 88/89), indikerar att givet kön och ålder minskade ohälsan, mätt med SCB:s hälsoindex, i takt med ökad ekonomisk standard. Sam­bandet illustreras i diagram 4.6 för ensamstående ålderspensionärer 1 den mån en hög grad av ohälsa avspeglar ett stort omsorgsbehov tycks såle­des ålderspensionärer med lägre inkomster ha mer omfattande behov av vård och omsorg än dem som har högre inkomster.

Diagram 4.6 (knomsnittligt hälsotillstånd bland ensamstående ålderspensionärer i olU(a kvintilgrupper åren 1988 och 1989. Kvintilindelning utifrån disponibel inkoinst per konsumtionsenhet.

H

ä

lsoindex (0=(risk, 3=sv

ä

r oh

ä

lsa) 3,0

Kvintilgrupp

85- 

å

r   75-84 

ä

r   65-74 

ä

r

Källa: Finansdepartementets beräkningar pä ULF 88/89 (SCB).

4.3.2    Konsumtionen av äldreomsorg

År 1992 bodde ca 7 % av alla personer i åldem 65 år och äldre i särskilt boende, dvs. på sjuk- och ålderdomshem, i servicehus, i servicelägenhet etc. Ungefär 15 % fick kommunal hemtjänst, medan färdtjänst utnyttjades

35

av 28 % av alla pensionärer. Konsumtionen av äldreomsorg följer de mönster som kan väntas utifrån skillnader dels i hälsotillstånd, dels möjligheter till hjälp från anhöriga. Omsorg i olika former utnyttjas således oftare av äldre än av yngre pensionärer och oftare av ensamståen­de än av samboende. Fler kvinnor än män utnyttjar omsorgen, bl.a. efter­som de förra uppnår högre ålder genomsnittligt sett och oftare blir en­samstående.

Egna bearbetningar av ULF 88/89 visar att flertalet av de pensionärer som vistades på ålderdomshem och sjukhem hörde till de 20-25 % som hade lägst jämförbar inkomst eller ekonomisk standard. Även inom resp. åldersgrupp var utnyttjandet större i de lägre inkomstklassema, men detta inkomstsamband var betydligt svagare bland de allra äldsta (diagram 4.7). Flertalet av dem som fick hjälp i hemmet hade jämförelsevis låga in­komster, men i förhållande till institutionsvården var hemtjänstutnytt­jandet jämnare fördelat mellan inkomstgrappema, även om det också här fanns en tyngdpunkt hos dem med svagare ekonomi i de yngre ålders­grappema. Också färdtjänsten användes framför allt av ålderspensionärer med inkomster under genomsnittet, men inom resp. åldersgrapp fanns inget tydligt inkomstsamband.

Diagram 4.7 Andel institutionsboende ålderspensionärer i olika decilgrupper 1988 och 1989. Decilmdelning utifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

Källa: Finansdepartementets beräkningar på ULF 88/89 (SCB).

Huvudbilden är således att ålderspensionärer med förhållandevis låga inkomster använde äldreomsorgen i större utsträckning än ekonomiskt starka pensionärer Detta förhållande gäller även om man beaktar skill­nader i hälsotillstånd - som indikator på skillnader i vårdbehov - och i viss mån även skillnader i ålder Exempelvis utnyttjades främst institu-

36

tionsboende och -vård, men även hemtjänst oftare av ekonomiskt svaga med svår ohälsa än av mer välbeställda med motsvarande hälsoproblem (diagram 4.8).

Diagram 4.8 Andel älderspensionärer i olika kvintilgrupper som åren 1988 och 1989 hade svår ohälsa och som fick äldreomsorg. Kvintilindelning utifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet.

Procent

50-1------------------------------------------------------------------------------------------ 

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

40

30    -

20

10   -

O-"

Kvintilgrupp

Hemhjälp  H Institutionsvård

Källa: Finansdepartementets beräkningar på ULF 88/89 (SCB).

4.3.3    OWka avgiftssystem i kommunema

I samband med Ädel-reformen år 1992 och övriga omläggningar inom äldreomsorgen under senare år, har kommuneraa givits stor frihet att själva bestämma hur avgiftssystemen ska konstraeras. Avgiftema får dock inte överstiga de faktiska kostnader som kommunema har för verksam­heten (självkostnadsprincipen) och någon särbehandling får inte före­komma. Dessutom skall den enskilde alltid få behålla tillräckligt med pengar - sedan all omsorg är betald - för att täcka sina personliga be­hov. Kommunema får själva avgöra storleken på detta s.k. förbehållsbe­lopp (se nedan).

Socialstyrelsen har i en kartläggning av avgiftssystemen inom äldre-och handikappomsorgerna under år 1993 visat att det finns betydande skillnader i hur kommuneraa har valt att utforma sina taxor. Den avgift som den enskilde får betala kan därför - för en likvärdig tjänst och för likartade villkor i övrigt - skilja sig avsevärt mellan kommuneraa. Många kommuner är dock i färd med att se över sina avgiftssystem och det finns vissa tecken som tyder på att utvecklingen går mot mer lik­artade system.

37

Inom hemtjänsten tillämpar ungefär hälften av kommunema taxor där Prop. 1993/94:150 avgiften beror på både pensionärens inkomst och hjälpinsatsens omfatt- Bilaga 1.5 ning. Övriga kommuner använder system där avgiften bestäms antingen av enbart inkomstens storlek eller av enbart hjälpens omfattning eller så används en enhetstaxa. Utvecklingen går mot att allt fler kommuner an­vänder avgifter som enbart är inkomstrelaterade. Högsta möjliga månads­avgift för hemtjänst varierar kraftigt mellan olika kommuner, med ett medianvärde på drygt 800 kronor

För de tidigare ålderdomshemmen tillämpades oftast avgifter som - i form av en klumpsumma för såväl boende, kost och omvårdnad - i prak­tiken tog i anspråk huvuddelen av den del av den boendes inkomster som översteg förbehållsbeloppet (se nedan). Efter de senaste årens reformer har flertalet kommuner i stället gått över till system som innebär att personer i särskilda boendeformer betalar en särskild avgift för själva boendet och dessutom separata avgifter för var och en av de olika tjänster som konsumeras. "Hyroma" har samtidigt gjorts KBT-berättigande. Månadshyran varierar mellan 600 och 4 400 kronor, med ett genomsnitt på drygt 1 900 kronor. Motsvarande hyresavgifter har också införts för ett stort antal av sjukhemmen, där månadshyran genomsnittligt sett ligger kring 1 400 kronor.

Oftast används Socialstyrelsens vägledande socialbidragsnorm som för­behållsbelopp för personliga behov utöver boendet, för dem som har en ordinär bostad (Detta belopp motsvarar i år drygt 3 400 kronor per månad för ensamstående.) För dem som bor i särskilda boendeformer ligger i allmänhet förbehållsbeloppet i intervallet 1 200-1 7(K) kronor per månad, där den undre gränsen svarar mot de 30 % av folkpensionen och pensionstillskottet samt 20 % av övriga inkomster (30/20-regeln), som var den bestämmelse som tidigare fanns för ålderdomshemmen.

Inom färdtjänsten utgörs den vanligaste avgiftskonstraktionen av en viss procent - oftast kring 20-30 % - av resekostnaden, ofta i kombination med ett visst minimi- resp. maximibelopp.

4.3.4    Avgiftemas fördelning

Den del av äldreomsorgens kostnader som betalas direkt av användaren kan betraktas som en självrisk. Precis som vid fördelningsanalyser av andra delar av socialförsäkringssektom är det av intresse att beskriva hur stor denna självrisk är i förhållande till den enskildes betalningsförmåga. Det saknas emellertid riksrepresentativa uppgifter på individnivå som i ett sammanhang visar vilka vård- och omsorgsbehov pensionärema har, hur mycket omsorg de konsumerar i förhållande till behoven och vilka avgifter de betalar i förhållande till sina betalningsmöjligheter Därmed kan man inte med faktiska data beskriva hur dessa självrisker påverkar pensionäremas ekonomiska standard, var i inkomstfördelningen huvud­delen av avgiftema tas ut eller hur utrymmet för övrig konsumtion på­verkas.

38

För att ändå i någon mån kunna belysa sambanden mellan pensionärer- Prop. 1993/94:150 nas ekonomisk standard och betalda avgifter har det varit nödvändigt att Bilaga 1.5 ta fram ett specialkonstraerat statistiskt underlag. En förenklad beräk­ningsmodell har därför utvecklats för att kunna analysera hemtjänstens område. Ett representativt antal av de pensionärer som finns i 1988/1989 års ULF-databas har slumpmässigt tilldelats en viss konsumtion av hem­tjänst, i form av hjälpstimmar per månad. Konsumtionsprofilema har hämtats från inventeringar av äldreomsorgen i Solna och Sigtuna gjorda åren 1987, 1989 och 1991. För varje kombination av kön och ålders­grapp och separat för ensamstående och samboende har tilldelnmgen styrts enligt principen att en hög grad av ohälsa enligt ULF ökar sannolikheten för en omfattande konsumtion av hemtjänst. Utifrån denna tilldelade konsumtion och utifrån de faktiska inkomster som 1988 och 1989 års pensionärer hade enligt ULF-databasen, beräknas sedan avgifter enligt den hemtjänsttaxa som Kommtmförbundet föreslog för år 1992. Även om det inte är särskilt många kommuner som har valt att använda sig av just denna taxa bedöms den ändå vara rimligt representativ, eftersom den i likhet med omkring hälften av de taxor som faktiskt används i dagsläget är såväl inkomst- som insatsberoende.

De beräkningar som redovisas nedan visar därmed hur egenavgifteraa för hemtjänsten skulle ha fördelats åren 1988 och 1989 om konsumtionen i riket per delgrapp varit densamma som i Solna och Sigtuna åren 1987, 1989 och 1991 och om alla kommuner hade tillämpat den taxa som före­slogs för år 1992. Kalkylema som redovisas i detta avsnitt bör således i första hand betraktas som illustrationer av tänkbara förhållanden på riks­nivå.

Vid en rangordning av hela 1988 och 1989 års svenska befolkning efter stigande ekonomisk standard finner man flertalet ålderspensionär i för­delningens nedre del. Större delen av hemtjänsten konsumeras därmed av personer i de lägre inkomstklassema. Beräkningsmodellen visar att om­kring tre gärdedelar av de samlade avgiftema betalas av dem i totalbe­folkningen vars inkomster ligger på den undre halvan (tabell 4.2, första kolumnen).

Hemtjänst förekommer företrädesvis bland ålderspensionärer som har förhållandevis låga inkomster Men den använda taxan innebär att en per­son som har goda inkoinster betalar mer för en viss hjälpinsats jämfört med den som har svag ekonomi. Därför visar beräkningsmodellen att huvuddelen av avgiftssumman betalas av dem som vid en rangordning av samtliga dryga 1,5 miljoner ålderspensionärer efter stigande ekonomisk standard hamnar i fördelningens mitt (tabell 4.2, andra kolumnen). Rang­ordnas i stället endast de ålderspensionärer som har hemtjänst, pekar kalkylen på att huvuddelen av avgiftssumman betalas av dem med in­komster över genomsnittet (tabell 4.2, tredje kolumnen). Avgiftssunmian som andel av den samlade disponibla inkomsten är också större i de högre inkomstklassema, men liten eller mycket liten i de lägsta klassema (tabell 4.2, Qärde kolumnen).

Sett till hela den svenska befolkningen var således självrisken för hem­tjänst koncentrerad till inkomstskalans nedre del. Inom pensionärskollek-

39

16 RUcsdagen 1993/94. 1 saml. Nr 150. Bilaga 1.2-2

tivet hamnade självrisken i fördelningens mitt. Men för dem som utnytt-    Prop. 1993/94:150 jade hemtjänsten var självriskbetalningen progressiv, som ett resultat av    Bilaga 1.5 den inkomstberoende taxan och att regeln om förbehållsbeloppet träder in för dem som annars skulle hamna under socialbidragsnormen efter be­talda avgifter.

Tibell 4.2 Beräknade avgifter i olika decilgrupper enligt Kommunförbundets föreslagna taxa för är 1992, för en tilldelad konsumtion av hemtjänst hos 1988 och 1989 års ålderspensionärer. Andel av den totala avgiftssumman och de olika decilgruppernas samlade disponibla inkomst. Decilindelning utifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet. Procent.

Decil-

Hela befolk-

Alla ålders-

Ålderspensionärer med hemtjänst

grupp

ningen

pensionärer

Totala av-

Totala av-

Totala av-

Avgift i %

giftssummans

gifitssummans

giftssummans

av disponibel

fördelning

fördelning

fördelning

inkomst

1

0

1

0

0

2

16

8

4

2

3

25

8

7

4

4

19

16

7

4

5

14

13

10

5

6

8

14

11

5

7

5

13

11

5

8

6

8

16

6

9

4

8

16

6

10

4

10

18

4

Totalt

100

100

100

4

Anm.: Rangordningen efter stigande disponibel inkomst per konsumtionsenhet har gjorts dels för hela befolkningen (kolumn 1), dels för samtliga ålderspensionärer (kolumn 2), dels för de pensionärer som har hemtjänst (kolumnerna 3 och 4).

Källa: Finansdepartementets beräkningar på ULF 88/89 (SCB).

Några motsvarande beräkningar har inte gjorts för färdtjänsten och in­stitutionsvården, men vissa bedömningar torde ändå kunna göras. Liksom hemtjänsten är utnyttjandet av färdtjänst koncentrerat till ålderspen­sionärer med lägre inkomster Man kan därför anta att en motsvarande analys av egenbetalningen för färdtjänst skulle visa en likartad bild. Det är dock troligt att avgiftsbetalningama för färdtjänsten har en mindre progressiv profil än avgiftema för hemtjänsten, eftersom färdtjänstav-gifteraa i huvudsak är beroende av resans kostnad och inte av den resan­des inkomst.

Eftersom institutionsvård huvudsakligen berör de allra äldsta pensionä­rerna betalas avgiftema främst av personer med begränsad betalningsför­måga. Hur stor del av dessa avgifter som avser merkostnader som upp­kommer genom nedsatt funktionsförmåga genom åldrande är dock inte klart. Därmed kan man i detta fall svårligen skilja mellan å ena sidan normala utgifter för boende, kost m.m. och å andra sidan den egentliga självrisken, dvs. avgiften för att täcka en viss del av dessa merkostnader.

40

4.3.5    Utrymmet för avgiftshöjningar

Prop. 1993/94:150

Bilaga 1.5 De sammanlagda avgiftsbetalningama för hemtjänsten åren 1988 och 1989 beräknas, med den modell som har beskrivits ovan, till ca 700 mil­joner kronor av de ca 11,5 miljarder som var den låktiska kostnaden 1989. Det maximala återstående avgiftsutrymmet det året uppskattas till drygt 2 miljarder kronor. Beaktas att ålderspensionärer med hemtjänst i stor utsträckning också betalade avgifter för färdtjänst, hälso- och sjuk­vård m.m., var det egentliga utrymmet mindre.

Beräkningen av avgiftsutrymmet är genomförd så att den disponibla in­komsten - efter avdrag för dels en schablonbostadskostnad', dels den hemtjänstavgift som redan betalades enligt Kommtmförbundets föreslagna taxa - för var och en av hemhjälpstagama har jämförts med det förbe­hållsbelopp (Socialstyrelsens vägledande socialbidragsnorm) som utgör en gräns för vars och ens betalningsmöjligheter. I beräkningen föratsätts också att avgiften för den enskilde inte får överstiga den kostnad som kommunen hade för verksamheten.

Som grapp betraktat betalade således de med hemtjänst en Qärdedel av det avgiftsutrymme som fanns tillgängligt. I de två lägsta inkomst-klasseraa betalade man hela sitt avgiftsutrymme, så där iåims inga ytter­ligare betalningsmöjligheter (diagram 4.9). Det kvarvarande avgiftsutrym­met (räknat i kronor) ökar för varje inkomstklass. Utrymmet för avgifts­höjningar fanns således främst i inkomstfördelningens övre del. Nära hälften av den avgiftsvolym som potentiellt skulle kunna ha tagits ut fanns hos de 20 % av hemhjälpstagaraa som hade högst inkomster.

Många av dem som utnyttjade hemtjänsten befann sig nära social­bidragsnormen efter betald bostadskostnad (diagram 4.9). Kraftigt höjda avgifter överlag skulle därför bland annat ha inneburit att regeln om förbehållsbeloppet hade trätt in för stora grapper och omöjliggjort ytter­ligare uttag. För att kunna ha fått betydande intäktsökningar - i för­hållande till den totala kostnaden för verksainheten - skulle kommuneraa snarare ha varit hänvisade till att skärpa inslaget av inkomstprövning i sina taxor eller ändra förbehållsbeloppen. Denna slutsats bygger på en beräkning av det kvarvarande tillgängliga avgiftsutrymmet i olika in­komstklasser, bland de ålderspensionärer som enligt den tilldelning som har beskrivit ovan utnyttjade hemtjänsten åren 1988 och 1989.

Beräkningar av Socialdepartementet visar att avgiftssumman för institu­tionsvården åren 1988 och 1989 skulle ha blivit ungefär 2,5 miljarder kronor om alla ca 80 000 boende hade betalat hela sin disponibla inkomst utöver förbehållsbeloppet (30/20-regeln) i avgift. Det skall jämföras med

ULF-databasen innehåller ingen uppgift om de äldres bostadskostnad. Vid beräk­ningen av utrymmet för hemtjänstavgifter har i stället de ensamstående pensionärema schablonmässigt tilldelats en månadskostnad som svarar mot genomsnittshyran I landet för en lägenhet på ett rum och kök. Samboende pensionärer har på motsvarande sätt tilldelats medelvärdeshyran för tvärumslägenheter. Dessa hyresnivåer ligger i under­kant av de månadskostnader som 1988 och 1989 ärs älderspensionärer faktiskt hade genomsnittligt sett, men de bedöms ligga i rimlig närhet till de kostnadsnivåer som fanns i delgrupper med mänga hemhjälpstagare.

41

de 1,25 miljarder som de boende faktiskt betalade för ålderdomshemmen år 1989. Det återstående avgiftsutrymmet beräknas således ha varit om­kring 1,25 miljarder kronor Det förhållandevis begränsade utrymmet för ökad egenbetalning förklaras av att flertalet institutionsboende hade låga inkomster samt att pensionärer på ålderdomshem i allmänhet redan be­talade en relativt stor del av sitt avgiftsutrymme.

Diagram 4.9 Erlagda hemtjänstavgifter och kvarvarande avgiftsutrymme i olika decilgrupper. Ålderspensionärer med tilldelad konsumtion av hemtjänst åren 1988 och 1989. Decilindelning utifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet.

Disp. ink. under hemtj

ä

nsttid

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

D 

Ö

verskjutande ink. Kvarv. avg.utrymme M Eriagd avgift  Schablonhyra I Socialbklragsnorm

-20000

123456789      10

Decilgrupp Källa: Finansdepartementets beräkningar på ULF 88/89 (SCB).

Ovanstående kalkyler bygger dock på delvis inaktuella uppgifter, vilket gör det svårt att bedöma det aktuella utrymmet för höjda äldreomsorgs-avgifter. För det första har de ekonomiska villkoren för grappen ålders­pensionärer förbättrats successivt sedan slutet av 1980-talet. 1 takt med att ATP-systemet "mognar" har varje års pensionärskollektiv högre genomsnittligt pensionsbelopp än vad föregående års pensionärer hade. För det andra har utnyttjandet av olika former av institutionsvård för­ändrats under senare år, bl.a. genom utbyggnaden av servicen för dem som bor i egen bostad eller i grappboende. För det tredje har vissa avgiftsregleraa ändrats, bl.a. inom det som tidigare klassades som insti­tutionsvård men som numera kallas särskilt boende, samtidigt som av­giftema inom hem- och färdtjänsten har höjts i vissa kommuner.

Det är självfallet ännu besvärligare att uppskatta dels den förväntade framtida konsumtionen och därmed också kommunemas totala kostnader för verksamhetema, dels storleken på det framtida avgiftsutrymmet. Vis­serligen väntas morgondagens pensionärer ha högre genomsnittliga pen­sioner och högre andra inkomster än vad dagens pensionärer har, men vård- och omsorgsbehoven och konsumtionen tycks ju framför allt före-

42

komma hos pensionärer med relativt låga inkomster. Avgörande blir Prop. 1993/94:150 således för det första huravida betalningsförmågan utvecklas snabbare Bilaga 1.5 eller långsammare för just de grapper som har stora vård- och omsorgs-behov än för hela pensionärskollektivet, och för det andra om sambandet mellan vårdbehov och inkomst kan väntas bestå även framöver Osäker­heten kring dessa frågor gör det svårt att bedöma om och i så fall när det kan uppkomma ett betydande nytt avgiftsutrymme.

För att bedöma de allra senaste årens utveckling av inkomstema och betalningsförmågan för den grapp ålderspensionärer som utnyttjar hem­tjänsten, har en enkel kalkyl gjorts. Av praktiska skäl har en annan databas använts för denna kalkyl, SCB:s inkomstfördelningsundersökning år 1991 (HINK91), och perioden 1991-1994 har studerats.

Under föratsättning att hemtjänstutnyttjandet bibehåller 1988 och 1989 års profil för olika köns- och åldersgrapper, visar kalkylen att delgrapper med många hemhjälpstagare (främst äldre kvinnor och äldre män) får en gynnsammare relativ inkomstutveckling än vad hela pensionärskollektivet får. Medan 1994 års hemtjänstgrapp beräknas ha 5-10 % högre reala brattopensioner än vad motsvarande grapp hade år 1991, får hela kollek­tivet en förbättring som är ungefär hälften så kraftig. Även i absoluta tal får hemtjänstgrappen större inkomstökningar. Kalkylen visar således att det kan vara vanskligt att använda brattopensionemas ökningstakt för hela pensionärskollektivet som indikator på avgiftsutrymmets utveckling.

Trots att även de disponibla inkomstema beräknas öka under perioden, tycks den egentliga betalningsförmågan - dvs. den disponibla inkomsten med avdrag för socialbidragsnormen och kostnaden för boendet - minska något. Att detta netto minskar mellan åren 1991 och 1994 beror helt och hållet på ökade bostadskostnader.

Sammantaget indikerar denna enkla kalkyl att grapper med många hem-tjänsttagare har haft en snabbare inkomstutveckling än pensionärer i allmänhet under perioden 1991-1994, men något ytteriigare betalnings­utrymme tycks ändå inte ha uppstått.

4.3.6    Tänkbara anpassningar vid höjda avgifter

Under senare år har utvecklingen inom främst hem- och färdtjänsten gått mot att färre personer får allt mer hjälp. Denna utveckling torde i första hand vara en effekt av många kommuner har dragit ned sina verksam­heter och att man har valt att i högre grad än tidigare koncentrera den kvarvarande omsorgsvolymen på dem som har de största behoven. Men det är exempelvis också tänkbart att de avgiftshöjningar som har genom­förts i vissa kommuner har inneburit en minskad efterfrågan.

Såvitt känt finns det emellertid inga studier som kan användas som underlag för en bedönming av möjliga anpassningar till höjda avgifter. Erfarenheter från olika kommuner indikerar dock att efterfrågan på om­sorg i allmänhet är priskänslig, dvs. höjda avgifter leder till minskad efterfrågan. Vilka anpassningar som kan tänkas uppkomma torde dock bli beroende av hur bl.a. inkomstprövningen och ett eventuellt högkostnads-

17 Riksdagen 1993/94. 1 sand. Nr 150. Bilaga 1.2-2

43

skydd utformas. 1 praktiken är det således svårt att göra några generella    Prop. 1993/94:150 bedömningar av vilka slags anpassningar som kan komma att ske om av-    Bilaga 1.5 giftema höjs, vilken efterfrågan som faller bort i första hand samt hur de dynamiska fördelningseffektema kan tänkas se ut.

4.3.7    Fördelningseffekter av höjda avgifter

Höjda egenavgifter innebär framför allt att betalningen för äldreomsorgen omfördelas i ett livscykelperspektiv. Den enskilde betalar mindre som förvärvsarbetande skattebetalare och mer som behövande pensionär. Från försäkringssynpunkt betyder höjda avgifter vidare att en ökad andel av de totala kostnadema får betalas av dem som på grand av hög risk eller långt liv behöver hjälp, omsorg eller vård.

En sådan omläggning av betalningen över livet kan väntas öka den års­visa spridningen i tillgängliga ekonomiska resurser i befolkningen, så länge som utnyttjandet av äldreomsorg är vanligast bland de personer som har lägst inkomster Ett starkare inslag av inkomstprövning - even­tuellt i kombination med ett särskilt högkostnadsskydd - skulle dock kunna ha en dämpande effekt på den årsvisa inkomstspridningen.

Huravida en sådan omläggning också medför en ökad spridning av eko­nomiska resurser över livet, bestäms av hur sambandet ser ut mellan livs­inkomst och behov av äldreomsorg. Den kartläggning som här har inletts av fördelningen av ohälsa och omsorgsbehov bland de äldre indikerar att det finns ett samband mellan hälsotillstånd och betalningsförmåga. Det fmns tecken som tyder på att vårdbehoven är större bland pensionärer med låga inkomster jämfört med dem som har höga inkomster, även med hänsyn taget till kön, ålder etc. Eftersom pensionens storlek i viss utsträckning också är ett mått på livsinkomsten, kan detta också tolkas som att det råder ett negativt samband mellan livsinkomster och vård­behov.

Den direkta effekten av höjda egenavgifter inom äldreomsorgen skulle då medföra såväl ökad årsvis inkomstspridning som större spridning av ekonomiska resurser över livet. Därtill skulle de ekonomiska skillnaderaa öka mellan befolkningsgrapper med olika risker. Möjlighetema till kon­sumtion av annat än omsorg under pensionärstillvaron skulle då bestäm­mas mindre av tidigare arbetsinsatser m.m. och mer av vilken självrisk man får betala om man behöver service, omsorg och vård.

Alla bedönmingar av de direkta fördelningseffektema av en avgifts­höjning måste dock kringgärdas med betydande reservationer, främst be­roende på den notoriska bristen på dataunderlag. Till detta kommer att eventuella anpassningar till höjda avgifter knappast kan bedömas vare sig i omfattning eller i fördelningen mellan olika grapper

44

Skatternas fördelning och marginalskatt

°P- 1993/94:150

med egenavgifter

'8 -

En växling från skatter till egenavgifter ger ett flertal viktiga fördelar, bl.a. sänkta marginalskatter Omläggningen medför dessutom att fördel­ningen av skatter förändras, vilket påverkar inkomstfördelningen både på kort och längre sikt. I samband med bl.a. förslaget till en reformerad arbetslöshetsförsäkring aviserades en kartläggning av dessa fördelnings­effekter. I den följande redogörelsen beaktas främst inverkan på den års­visa inkomstfördelningen och marginaleffekteraa. Ett utvecklingsarbete pågår inom Finansdepartementet för att ta fram metoder för analyser i ett livscykelperspektiv.

5.1      Metod

De sammantagna effektema av de nya avgifteraa till sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen har simulerats i fullfunktionsläge på inkomstför­delningen i modellbefolkningen 1994. Egenavgifteraa har således antagits helt införda även för arbetslöshetsförsäkringen. Gällande och föreslagna inkomstunderlag, undre och övre inkomstgränser, avdragsrätt samt pro­centsatser har använts.

Egenavgiftema för sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen medförde inga samtidiga förändringar i socialavgiftema. Därmed antas brattolönema vara oförändrade och opåverkade av egenavgifteraa.

Beräkningen av sanmianlagda marginaleffekter avser hushållens synliga och faktiska marginaleffekter med hänsyn till både inkomstfördelningens straktur och gällande regler Kalkylen har genomförts enligt de principer som redovisats i kap. 3. I de nya egenavgifteraa finns ingen individuell koppling mellan sjukfrånvaro eller arbetslöshetsrisk, betalning och för­mån. Egenavgiftema till sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen medför därför en ökad synlig marginaleffekt.

5.2     Förändring av skatteandelar och disponibel inkomst

De genomförda kalkylema visar endast de direkta och statiska effektema av egenavgiftema och således inte den sammantagna effekten resp. övriga skatteförändringar.

Förändringen har analyserats dels för individer 20-64 år som ändrad skatteandel, dels för alla hushåll som förändring netto i disponibel in­komst per konsumtionsenhet. Individema har delats in i deciler efter arbetsinkomster minus kostnadsavdrag och förändringen i skatt har relate­rats till arbetsinkomsten. Hushållen har delats in efter disponibel inkomst per konsumtionsenhet och skatteförändringen beräknas som relativ änd­ring av disponibel inkomst per konsumtionsenhet.

45

Kalkylen visar att skatteandelen för alla individer ökar genom införda och föreslagna egenavgifter (diagram 5.1). Ökningen är högst i medelin­komstlägen. I den högsta inkomstklassen är ökningen förhållandevis liten i relation till inkomsten, vilket är en effekt dels av att avgiften är av­dragsgill, dels av att egenavgiftema inte betalas för inkomster över 7,5 basbelopp. I absoluta tal betalar dock denna grapp mest avgifter. 1 kal­kylen beaktas inte att förmånen beskattas vid en framtida utbetalning.

Diagram 5.1 Förändring i skatteandel och disponibel inkoinst i olika decilgrupper efter införda och föreslagna egenavgifter till sjukförsäkrmg och arbetslöshetsför­säkring.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

1----- 1----- \        r

7

8

9

10

Decilgrupp

Skatteandel f

ö

r individer

Disponibel inkomst f

ö

r hush

å

ll

Källa: Finansdepartementet.

Hushållens disponibla inkomster justerade för försörjningsbörda minskar genomsnittligt något mer till följd av de nya egenavgiftema. Hushållsindelningen visar att höjningen i högre grad träffar inkomster strax över den genomsnittliga nivån. Även i denna indelning är effekten lägst för de 10 % hushåll med högst inkomst.

5.3     Marginalskatter

Analysen av marginalskatter har utförts för alla förvärvsarbetande exkl. pensionärer och hemmaboende ungdomar med en arbetsinkomst över ett basbelopp samt för personer med helårs- och heltidsarbete. Individema har klassificerats efter arbetsinkomst. I deima inräknas föratom förvärvs­inkomster också sjukpenning, föräldrapenning, arbetslöshetsstöd, KAS och utbildningsbidrag.

46

Beräkningen visar att det sammantagna resultatet av egenavgifteraa för sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring är att den synliga marginal­effekten ökar något för förvärvsarbetande (diagram 5.2). Ökningen är störst i mellaninkomstlägen, medan individer i högre inkomstskikt får en mindre förändring av marginaleffekten. Bilden för helårs- och heltids­arbetande är likartad.

Diagram 5.2 Förändring i marginalskatter i olika inkomstklasser efter införda och föreslagna egenavgifter till sjukförsäkrmg och arbetslöshetsförsäkring.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 1.5

1-------- 1-------- 1-------- 1-------- 1-------- i--------- 1           i            r

*00        0       Q       .P        %0       oCiO       

0       

oO       

qO-

Arbetsinkomst (1000-tal kr)

Källa: Finansdepartementet.

47

Innehåll

PP- 

1993/94: 150

Bilaga 1.5

FÖRDELNINGSPOLITISK REDOGÖRELSE

Förändring i inkomstfördelning och marginaleffekter 1991-1994

1

Inledning

3

2

Fördelningspolitisk bedömning

5

2.1

Utvecklingen under 1980-talet

5

2.2

Kris och återhämtning

6

2.3

Modellkalkyler av utvecklingen 1991-1994

9

2.3.1    Strakturframskrivning

10

2.3.2    Ökad arbetslöshet

11

2.3.3    Regeleffekter

12

2.3.4    Sammanlagda effekter

13

2.3.5    Ålderspensionäremas standardutveckling

16

2.3.6    Förändringar i inkomstfördelningen

17

2.3.7    Känslighetsberäkningar m.m.

18

3

Marginaleffekter för helårs- och heltidsanställda

19

3.1

Bamfamiljemas marginaleffekter

21

n      Särskilda kartläggningar

4.1

4.2

Fördelningseffekter av egenavgifter för vård.

omsorg och service

23

Bakgrand

23

4.1.1    Fördelningseffekter

24

4.1.2    Kunskapsläget

25

Bamomsorgens avgifter

26

4.2.1    Bamomsorgsavgiftemas andel av

totalkostnaden

26

4.2.2    Utnyttjandet av kommunal bamomsorg

27

4.2.3    Bamomsorgsavgiftemas utformning

29

4.2.4    Avgiftemas nivå

29

4.2.5    Genomsnittlig avgift för olika inkomst-

klasser

31

48

4.2.6

DisponibeU utrymme i olika inkomst-

Prop. 1993/94:150 klasser

31    Bilaga 1.5

4.2.7

Direkta effekter av avgiftshöjningar

32

4.2.8

Avgiftshöjningamas effekt på efter­frågan

33

4.3    Egenavgifter inom äldreomsorgen

34

4.3.1

Behoven av service, vård och omsorg

35

4.3.2

Konsumtionen av äldreomsorg

35

4.3.3

Olika avgiftssystem i kommunema

37

4.3.4

Avgiftemas fördelning

38

4.3.5

Utrymmet för avgiftshöjningar

41

4.3.6

Tänkbara anpassningar vid höjda avgifter

43

4.3.7

Fördelningseffekter av höjda avgifter

44

5       Skattemas fördelning och marginalskatt med

egenavgifter

45

5.1

Metod

45

5.2

Förändring av skatteandelar och disponibel inkomst

45

5.3

Marginalskatter

46

49

Justitiedepartementet

Bilaga 2

Bilaga 2 till kompletteringspropositionen 1994

Prop. 1993/94:150

Bilaga 2

JUSTITIEDEPARTEMENTET

(Andra huvudtiteln)

B. POLISVÄSENDET

B 5. Lokala polisorganisationen

Bakgrund

Under denna anslagsrabrik har riksdagen efter förslag i årets budget­proposition  för budgetåret 1994/95 anvisat ett ramanslag på 9 641 611 000 kronor (prop. 1993/94:100 bil. 3, bet. 1993/94:JuU19, rskr. 1993/94:229).

I samma budgetproposition behandlades även frågor med anknytning till omstmktureringar inom polisväsendet.

Regeringen har beslutat om ändring i förordningen (1980:759) om utbetalning av statliga tjänstepensionsförmåner och vissa socialförsäk­ringsförmåner, m.m. Ändringen innebär att myndighetema fortsättnings­vis är skyldiga att betala kostnader för pensionsersättningar för arbets­tagare som i enlighet med trygghetsavtalet avgår frivilligt för att någon annan uppsagd eller uppsägningshotad arbetstagare skall få fortsatt anställning.

Regeringens överväganden

Polisen kan förväntas utnyttja trygghetsavtalet i en ökad omfattning i anslutning till de organisatoriska förändringar som nu genomförs. De beräknade kostnadema för pensionsersättningar för poliser som i enlighet med detta avtal avgår frivilligt för att någon annan uppsagd eller uppsägningshotad arbetstagare skall få fortsatt anställning skall belasta polisens ramanslag fro.m. budgetåret 1994/95.

För att underlätta för polisen att klara detta föreslår regeringen att ytterligare 90 miljoner kronor anvisas till polisen för nästa budgetår som en engångsanvisning.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagsbeslut (prop. 1993/94:100 bil. 3., bet. 1993/94:JuU 19, rskr 1993/94:229) till Lokala polisorganisationen för budgetåret 1994/95 anvisar ett ramanslag på 9 731 611 000 kr

Samordning av insatserna mot ekonomisk brottslighet      Prop. 1993/94:150

Bilaga 2 Med anledning av ett tillkännagivande av riksdagen om insatsema mot den ekonomiska brottsligheten (bet. 1993/94:FiUl, rskr. 1993/94:100) uttalades i årets budgetproposition att regeringen i kompletteringsproposi­tionen skulle redovisa vad som har gjorts och vad som däratöver bör göras för att förstärka och förbättra samordningen av polis- och åklagarmyndighetemas och skattemyndighetemas insatser (prop. 1993/94:100 bil. 8 s. 43).

Här skall till att börja med översiktligt redovisas de förslag regeringen den senaste tiden lagt fram om förstärkning av resursema inom områden som direkt eller indirekt har betydelse för bekämpningen av ekonomisk brottslighet.

Inom Justitiedepartementets område föreslogs i 1994 års budget­proposition satsningar på åtgärder mot ekonomisk brottslighet. Sålunda föreslogs att åklagarväsendets resursram skulle förstärkas med 16,3 miljoner kronor för att möjliggöra en ökad satsning på bekämpande av ekonomisk brottslighet. Regeringen har innevarande budgetår avsatt 60 miljoner kronor inom polisens område i kampen mot den grövre brottsligheten, varav minst 30 miljoner kronor avser den ekonomiska brottsligheten. Detta är en prioritering som skall fortsätta budgetåret 1994/95. För sistnämnda budgetår har regeringen i planeringsdirektiv tilldelat polisen 50 miljoner kronor för detta ändamål.

Finansinspektionen har innevarande budgetår fått ett resurstillskott på 3,2 miljoner kronor och föreslogs i årets budgetproposition få ytterligare 2,6 miljoner kronor för att kunna möta ökade krav genom nyrekrytering­ar som stärker kompetensen inom myndigheten.

1 budgetpropositionen och i förslag om tilläggsbudget för innevarande budgetår (prop. 1993/94:105) föreslogs en satsning på effektivare skattekontroll. För detta ändamål har nu 45 miljoner kronor anvisats skattemyndighetema budgetåret 1993/94 och 150 miljoner kronor budgetåret 1994/95. Avsikten är att en ytterligare utbyggnad av kontrollverksamheten skall ske budgetåret 1995/96.

Av budgetpropositionen framgår också att formema för bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten, bl.a. vad gäller samverkan mellan olika myndigheter, kommer att ägnas särskild uppmärksamhet från regeringens sida. Finansutskottet har i sitt betänkande (bet. 1993/94:FiU10) understrakit det generella behovet av att mål- och resultatstymingen måste fungera i hela styrkedjan inom statsförvalt­ningen. Riksdagens intresse av rättsväsendet är således främst fokuserat på vilka effekter, utfall och måluppfyllelse anvisade medel har medfört.

Som framhålls i regeringens rapport om åtgärder mot ekonomisk brottslighet - Svart på vitt om ekobrott - är den avgörande frågan inte ytterligare resurser, utan hur befintliga resurser används.

Behovet av aktivt samarbete mellan ett antal myndigheter i arbetet med att bekämpa den ekonomiska brottsligheten har uppmärksammats och betonats av statsmaktema sedan lång tid tillbaka. Regeringen gav den 11 april 1991 Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen i uppdrag att i samråd

undersöka vilka åtgärder som bör vidtas för att statsmaktemas priorite-    Prop. 1993/94:150 ringar och riktlinjer i fråga om bekämpningen av den ekonomiska    Bilaga 2 brottsligheten skall förverkligas. Myndighetema redovisade uppdraget den 7 januari 1992 i rapporten Utredning angående vissa frågor om ekonomisk brottslighet.

I rapporten sägs bl.a. att de samråds- och kontaktmaimagrapper som bildats och verkat sedan slutet av 1970-talet i stort sett verkar ha fungerat som avsett. Vissa av grapperaa har enligt uppgift varit iitycket aktiva medan andra har haft en mera begränsad betydelse. Enligt Riksåklagarens och Rikspolisstyrelsens mening har grappema fyllt en viktig funktion som organ där olika frågor om samverkan kan tas upp. 1 rapporten betonas dock nödvändigheten av en för olika berörda myndigheter gemensam grandsyn på problemen, rationellt resursutnyttjande och bättre samarbete. Ändringar i resursfördelning, prioritering eller organisation bör föregås av information till andra berörda myndigheter i så god tid att det finns möjlighet att påverka.

En genomlysning av ekobrottsbekämpningen har nyligen redovisats av Riksdagens revisorer i rapporten Den ekonomiska brottsligheten och rättssamhället (rapport 1994.6). I rapporten framhålls bl.a. att man bör få till stånd en mera samlad styming av samhällets insatser mot den ekonomiska brottsligheten.

Inom vissa sektorer har särskilda åtgärder vidtagits den senaste tiden för att stärka samarbetet. Riksdagen har nyligen på regeringens förslag beslutat om ökad tillsyn av den yrkesmässiga trafiken. Tillsynen skall bl.a. underlättas genom att länsstyrelsema får tillgång till uppgifter ur utsökningsregistret om skatteskulder m.m. för iimehavare av yrkestrafik­tillstånd. Vidare har regeringen nyligen uppdragit åt samtliga länsstyrel­ser att på det regionala planet ansvara för samordningen mellan berörda myndigheter när det gäller tillsynen av restaurangbranschen. Samarbetet berör bl.a. polisen, skatteförvaltningen och kronofogdemyndighetema. En närmare samverkan mellan åklagare och polis har prövats inom ramen för Riksåklagarens specialoperation mot ekonomisk brottslighet (RÅSOP).

1 febraari 1994 överlämnade Riksåklagaren och Riksskatteverket till Justitiedepartementet promemorian RUBICON - Rutiner, brottsutred­ningar i konkurs, som har utarbetats av en arbetsgrapp med representan­ter för bl.a. Riksåklagaren, Riksskatteverket, kronofogdemyndigheteraa, tillsy nsniyndigheteraa i konkurs, polisväsendet, Konkursförvaltar­kollegieraas förening och Föreningen Auktoriserade Revisorer Den innehåller många förslag till ändrade arbetsmetoder och bättre ratiner vad gäller samverkan mellan olika myndigheter och personer vid utredningar om brott vid konkurs. Förslagen syftar till att samspelet mellan polis, åklagare, konkursförvaltare, revisorer, tillsynsotyndigheter och skatte­myndigheter skall bli så effektivt som möjligt. Regeringen utgår från att de ansvariga myndighetema kommer att ta till vara resultatet av arbetsgrappens arbete och att promemorian blir föremål för den ambitiösa uppföljning som rekommenderas av arbetsgrappen.

Enligt promemorian  finns  det också behov  av  lagändringar och

lagöversyner i olika hänseenden.  Flertalet av förslagen kommer att    Prop. 1993/94:150

beredas vidare inom antingen Justitiedepartementet eller utrednings-    Bilaga 2

väsendet.  Mycket talar för att t.ex.  bestämmelsema om brott mot

borgenärer i  11  kap. brottsbalken och straffbestämmelsen om osant

intygande bör ses över.  Förslaget om att edstemat för gäldenärens

bouppteckningsed bör omfatta också räkenskapsmaterialet, kommer under

våren att övervägas inom Justitiedepartementet tillsammans med flera

andra konkursrättsliga frågor som har aktualiserats i olika sammanhang.

Det gäller bl.a. förslag som har förts fram för att komma till rätta med

de s.k. bekvämlighetskonkursema och frågan om bouppteckningseden bör

omfatta också gäldenärens tillgångar utomlands.

Tillsammans med de nu nämnda förslagen bereds de förslag på ett stort antal områden, bl.a. vad gäller konkurslagstiftningen, som lagts fram av en interdepartemental arbetsgrapp i rapporten Företagande & Konkurrens på likvärdiga villkor.

Justitieutskottet har behandlat frågan om samordning av insatsema mot ekonomisk brottslighet i betänkande 1993/94:JuU19. Justitieutskottet framhåller att ett nära samarbete mellan olika iityndigheter är en föratsättning för ett effektivt bekämpande av den ekonomiska brottslig­heten. Vidare har justitieutskottet uttalat sig om behovet av resurs­förstärkningar i framför allt storstadsregionema. Justitieutskottet har med anledning av detta hemställt att medel tillskjuts för en utbyggnad av bekämpningen av ekonomisk brottslighet och för att höja effektiviteten. Riksdagen beslutade (rskr 1993/94:229) den 13 april att bifalla vad justitieutskottet hemställt.

Den tidigare nänmda rapporten från Riksåklagaren och Rikspolisstyrel­sen, och andra rapporter som på regeringens uppdrag har redovisats av Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen och Riksskatteverket bildar, till­sammans med exempelvis RÅSOP, ett erfarenhetsmaterial som har gjort det möjligt att nu besluta om ytterligare åtgärder

Regeringen har den 10 mars 1994 bemyndigat chefen för Justitie­departementet att tillkalla en parlamentarisk utredning för översyn av den centrala polisorganisationen. I direktiven (dir 1994:19) framhålls, liksom i budgetpropositionen, att kommitténs arbete inte får innebära att åtgärder inte vidtas för att effektivisera polisens verksamhet redan i ett kortare perspektiv.

Regeringen har därefter, den 14 april 1994, uppdragit åt Riksåklaga­ren, Rikspolisstyrelsen och Riksskatteverket att, under ledning av Riksåklagaren, utarbeta ett förslag till väsentligt fördjupat samarbete på central nivå mellan Statsåklagariityndigheten för speciella mål. Riks­kriminalpolisen och berörda delar av skatteförvaltningen och exekutions­väsendet när det gäller bekämpningen av ekonomisk brottslighet. En utgångspunkt skall därvid vara att Statsåklagarmyndigheten för speciella mål. Rikskriminalpolisens ekorotel och personal med bl.a. rådgivande uppgifter och sambandsfunktion från skatteförvaltningen och exekutions­väsendet skall samlokaliseras till en central grapp för bekämpningen av ekonomisk brottslighet. Överåklagaren vid Statsåklagarmyndigheten skall därvid prioritera användningen av utredningsresurseraa vid ekoroteln och

även i övrigt svara för den övergripande operativa ledningen inom    Prop. 1993/94:150

grappen.

Bilaga 2

Vidare skall förslag redovisas vad gäller formeraa för samverkan mellan den centrala gruppen och andra organ med funktioner inom eller en verksamhet som annars har väsentlig betydelse för ekobrottsbe­kämpningen, såsom Finansinspektionen samt regionala myndigheter inom åklagarväsendet, polisväsendet, skatteförvaltningen och exekutionsväsen­det.

Förslagen skall redovisas i form av en rapport från Riksåklagaren senast den 1 september 1994. Målet skall vara att den centrala grappen skall kunna träda i verksamhet senast den 1 juli 1995.

Regeringen har samma dag också uppdragit åt Riksåklagaren att utreda om de åklagare inom länen som huvudsakligen arbetar med ekonomisk brottslighet kan lokaliseras till de orter där polisens resurser för ekobrottsbekämpning finns. Syftet med uppdraget är att kunna möjliggöra en regional eller lokal samverkan som motsvarar det fördjupade centrala samarbetet.

Utrikesdepartementet

1 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

Bilaga 3

Prop. 1993/94:150

Bilaga 3 till kompletteringspropositionen  1994

Bilaga 3

Utrikesdepartementet

(TVedje huvudtiteln)

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1994/95, m.m. vad avser Utrikesdepartementets verksamhetsområde

E. Utrikeshandel och exportfrämjande

Beslutanderätten om löftesprovision inom det statsstödda exportkreditsystemet

Från anslaget betalas ersättning till AB Svensk Exportkredit (SEK) for skillnaden mellan ut- och upplåningsräntor samt for kursförluster inom ramen for systemet med statsstödda exportkrediter Enligt SEK:s beräkningar bör kreditgivningen under budgetåret 1994/95 ge ett överskott vilket inbetalas till staten.

Bakgrund

Avräkningen mellan staten och SEK regleras genom ett avtal mellan partema frän 1990. En komponent som påverkar nivån på belastningen/överskottet under anslaget är löftesprovisionen, dvs. den provision, i procentenheter årligen, som SEK debiterar för kreditbelopp som accepteras men ej betalas ut.

Löftesprovisionen vid marknadsmässiga krediter varierar beroende pä kreditens struktur. Nivån pä loftesprovisionen för det statsstödda systemet uppgår f.n. till 0,5 % och beslöts av riksdagen 1981 (prop. 1980/81:130, bet. 1980/81:NU58, rskr. 1980/81:425). Löftesprovisionen höjdes då frän 0,1% till 0,5 %.

SEK har i en skrivelse till regeringen i februari 1994 föreslagit att löftesprovisionen inom det statsstödda systemet reduceras från 0,5 % till 0,25 %. SEK pekar i sin skrivelse pä att anpassningen till marknadsmässiga räntor för de statsstödda krediterna påtagligt har minskat statens kostnader och att systemet idag lämnar ett överskott till staten. SEK framhåller ocksä att den svenska nivån pä löftesprovisionen ligger högt i en internationell jämförelse, vilket är en nackdel för svenska exportörer

Regeringens överväganden

Löftesprovisionen regleras inte i det internationella regelverk som styr statsstödda exportkrediter Vissa länder använder löftesprovisionens storlek i

konkurrenshänseende. Nivån på löftesprovisionen blir mer betydelsefiiU Ju

p        1093/94-150

längre utbetalningsperioden för krediten är. En viss löftesprovision är alltid

Bilaga 3

motiverad, men nivån kan behöva variera över tiden. Det är därför viktigt lor

SEK att även i det statsstödda systemet kunna följa marknadens växlingar och

behov samt att kunna anpassa löftesprovisionens storlek. Regeringen anser mot

denna bakgrund att riksdagen bör bemyndiga regeringen att fiatta beslut om

storleken på löftesprovisionen inom det statsstödda systemet.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

bemyndigar regeringen att besluta om storleken på löftesprovisionen inom det statsstödda exportkreditsysteraet.

Försvarsdepartementet

Bilaga 4

Bilaga 4 till kompletteringspropositionen 1994

Prop. 1993/94:150

Bilaga 4

Försvarsdepartementet

(fjärde huvudtiteln)

1     Övergång till kapitalkostnader för lokaler

Kapitalkostnader införs fir.o.m. den 1 juU 1994 för mark, vissa anläggningar och lokaler som Fortifikationsverket har ett tekniskt, juridiskt och ekonomiskt ansvar för.

I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100, bU. 5, s. 17) har regeringen redovisat principema for övergången till kapitalkostnader. Samtidigt har regeringen lämnat förslag till en preliminär kompensation av anslaget till Försvarsmakten.

För att det skall vara möjligt att införa ett system med kapitalkostnader måste först det befindiga beståndet invärderas. Invärderingen sker till bokfört värde. Utredningen avseende för­valtningen av försvarsfåstigheter (FÖFA) invärderar för närvarande beståndet på cirka 17 000 objekt och 165 000 hektar mark. Inför 1994 års budgetproposition invärderade FÖFA delar av beståndet schablon­mässigt till 11 255 miljoner kr, varav 2 000 miljoner kr utgjorde värdet för mark. FÖFA har därefter kompletterat invärderingen med de delar som inte invärderades inför 1994 års budgetproposition. Denna komplettering ger vid handen att det totala beståndet omfattar ett schablonmässigt värde på 11 769 miljoner kr, varav 2 016 miljoner kr utgör värdet för mark. Infor 1995 års budgetproposition kommer värdet på fastighetsbeståndet att sluthgt vara invärderat.

Det invärderade beståndets värde kommer att utgöra ett avkasmingspliktigt statskapital. Fortifikationsverket kommer att amortera av statskapitalet i den takt som beståndet skrivs av. Beloppet skall tillföras statsverkets checkräkning i Riksbanken och redovisas mot inkomsttitel. Fortifikationsverket kommer även att betala in ett belopp som motsvarar avkasmingskravet till statsverkets checkräkning i Riksbanken och redovisa beloppet mot inkomsttitel. Fortifikationsverket skall finansiera kapitalkostnaden genom hyresintäkter.

Införandet av kapitalkostnader skall vara budgettekniskt neutralt. Principen for att uppnå ett neutralt system genomfors i två steg. I ett första steg reduceras myndigheternas anslag med nuvarande investeringsmedel for dels anskaflFning av mark, dels om-, till- och nybyggnad eller anskaffning av sådana objekt som fro.m. den 1 juh 1994 skall lånefinansieras av Fortifikationsverket. I ett andra steg skall

myndighetemas anslag kompenseras för den hyreskostnadsökning som    Prop. 1993/94:150

motsvaras av kapitalkostnadema.

Bilaga 4

I 1994 års budgetproposition föreslog regeringen dels att Försvarsmaktens anslag A 1. skulle reduceras med 658 miljoner kr, dels att Försvarsmaktens anslag A 1. preliminärt skulle kompenseras med I 480 miljoner kr, som motsvaras av avkastningskrav på statskapitalet (900 miljoner kr) och avskrivningskostnader på statskapitalet (580 miljoner kr).

Kompensationen av Försvarsmaktens anslag A 1. enhgt 1994 års budgetproposition behöver emellertid justeras till följd av den komplettering av invärderingen som FÖFA har gjort. Vidare behöver övriga myndigheters anslag som berörs av införandet av kapital­kostnader kompenseras.

Försvarets radioanstalts anslag B 5. föreslås bli reducerat med de investeringsmedel som för närvarande finns på anslaget och som uppgår till 1,2 miljoner kr. Någon reducering av de övriga myndighetemas anslag behövs däremot inte till följd av att investeringsanslagen F 3. Anskaffning av anläggningar för gemensamma myndigheter, I 2. Anläggningar för räddningsskoloma m.m. och F 6. Anskaffning av anläggningar för Försvarets forskningsanstalt har upphört fr.o.m. budgetåret 1992/93.

Regeringen föreslår med anledning av vad som här sagts att Försvarsmaktens anslag A 1. justeras upp med 50,984 miljoner kr. Justeringen motsvaras av avkasmingskrav pä statskapitalet (20,868 miljoner kr) och avskrivningskostnader på statskapitalet (30,116 miljoner kr). Den totala kompensationen som foreslås for Försvarsmaktens anslag A 1. blir således 1 530,984 miljoner kr. Regeringen föreslår att övriga myndigheters anslag justeras upp med sammanlagt 29,316 miljoner kr. Justeringen motsvaras av avkastnings­krav på statskapitalet (19,932 miljoner kr) och avskrivningskostnader på statskapitalet (9,384 miljoner kr).

I det följande redovisas de anslag som foreslås bli justerade till följd av att kapitalkostnader införs. Inom parentes redovisas justeringen som regeringen föreslog skulle ske för Försvarsmaktens anslag A 1. i 1994 års budgetproposition.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 4

Kompensation for införandet av kapitalkosmader

Avk.krav

statskapital

(tkr)

Avskrivnings­kostnader (tkr)

Kapitalkostnad (tkr)

Al. Försvarsmakten m.m.

20 868 (900 000)

30 116 (580 000)

50 984 (1 480 000)

B 3. Vämpliktsverket

2 308

966

3 274

B 4. Militärhögskolan

5 961

2 590

8 551

B 5. Försvarets radioanstalt

7 239

3 635

10 874'

Cl. Överstyrelsen for civil beredskap: Civil ledning och samordning

142

108

250

G 2. Statens försvarshistoriska museer

116

55

171

1 G 3. Kustbevakningen

4 166

2 030

6 196

[Totalt

40 800

39 500

80 300

De avgiftsfinansierade myndighetema Försvarets materielverk och Försvarets forskningsanstalt kommer också att få ökade hyreskostnader med anledning av att kapitalkostnader införs. Dessa ökade hyreskostnader skall täckas av de intäkter som den avgiftsfinansierade verksamheten ger. Försvarets materielverks kapitalkostnader på 26,646 miljoner kr ingår i det belopp på 50,984 miljoner som föreslås bh tillfört anslaget A 1. Försvarsmakten m.m. Försvarets forskningsanstalts kapitalkostnader på 9,939 miljoner kr är inräknade i den nyss angivna justeringen av Försvarsmaktens anslag A 1. med 9,689 miljoner kr. Återstoden, 0,25 miljoner kr, föreslås bU tillfört anslaget C 1. Överstyrelsen för civil beredskap: Civil ledning och samordning.

En slutUg invärdering av beståndet kommer att redovisas i 1995 års budgetproposition. Eventuella korrigeringar med anledning av den slutliga invärderingen kommer att göras infor budgetåret 1995/96.

' 1 enlighet med vad som redovisats ovan skall detta belopp reduceras med 1,2 miljoner kr.

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Regeringen föreslår att riksdagen

Bilaga 4

1.  under Qärde huvudtitehis ramanslag A 1. Försvarsmakten m.m. för

budgetåret 1994/95 anvisar 50 984 000 kr utöver vad som

föreslagits i prop. 1993/94:100, bil. 5,

2.

under fjärde huvudtitelns ramanslag B 3. Vämpliktsverket för budgetåret 1994/95 anvisar 3 274 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100, bil. 5,

3.

under Qärde huvudtitelns ramanslag B 4. MiUtärhögskolan för budgetåret 1994/95 anvisar 8 551 OCX) kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100, bU. 5,

4.

under Qärde huvudtitelns ramanslag B 5. Försvarets radioanstalt för budgetåret 1994/95 anvisar 9 674 (X)0 kr utöver vad som foreslagits i prop. 1993/94:100, bU. 5,

5.

under fjärde huvudtitelns ramanslag C 1. Överstyrelsen för civil beredskap: Civil ledning och samordning för budgetåret 1994/95 anvisar 250 (KK) kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100, bU. 5,

6.

under fjärde huvudtitelns ramanslag G 2. Statens försvarshistoriska museer för budgetåret 1994/95 anvisar 171 000 kr utöver vad som föreslagits i prop.   1993/94:100, bil. 5,

7.

under Qärde huvudtitehis ramanslag G 3. Kustbevakningen för budgetåret 1994/95 anvisar 6 196 000 kr utöver vad som foreslagits i prop. 1993/94:100, bil. 5,

8.

att den civila planeringsramen för budgetåret 1994/95 fastställs till 2 381 628 000 kr.

B 1. Fortifikationsverket

Prop. 1993/94:150

Bilaga 4 Investeringar m.m.

Utredningen avseende förvaltning av försvarsfåstigheter (FÖFA) har inkommit med kompletterande underlag till Fortifikationsverkets för­enklade anslagsframställning för budgetåret 1994/95.

Behovet av lån i Riksgäldskontoret for investeringar i mark, vissa anläggningar och lokaler under perioden 1994/95 - 1995/96 beräknas till I 

(XX) 

miljoner kr per år. För budgetåret 1996/97 beräknas behovet av lån i Riksgäldskontoret för investeringar i mark, vissa anläggningar och lokaler tiU 900 miljoner kr.

Behovet av lån i Riksgäldskontoret for mvesteringar i anläggnings­tillgångar för förvaltningsändamål beräknas till 30 miljoner kr for budgetåret 1994/95.

Ramen för upplåning i Riksgäldskontoret bör sättas något högre än det beräknade investeringsbehovet, eftersom det erfarenhetsmässigt inträffar förändringar i de olika byggprojekten. Regeringen föreslår därför att Fortifikationsverkets ram för upplåning för investeringar i mark, anläggningar och lokaler samt anläggningstillgångar för förvaltningsändamål faststäUs till 1 1(X) miljoner kr for budgetåret 1994/95.

FÖFA föreslår att Fortifikationsverket skall genomföra följande låne­finansierade investeringar med kostnadsramar om 20 - 50 miljoner kr med byggstart budgetåret 1994/95: ombyggnad av militärrestaurang i Linköping, nybyggnad av helikopterhangar i Malmslätt, om- och ny­byggnad för materielunderhåll i Kungsängen, ombyggnad av elför­sörjning i HårsQärden, om- och tillbyggnad av kanslihus i Luleå samt nybyggnad av miloverkstäder i Visby och Eksjö. En anläggning for materielunderhåU kommer att byggas i Eksjö med en totalkostnad på 81 miljoner kr. FÖFA har i sin kompletterande anslagsframställning redogjort för ytterligare ett antal lånefinansierade investeringar med byggstart under budgetåret 1994/95.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

bemyndigar regeringen att för budgetåret 1994/95 låta Fortifikationsverket ta upp lån i Riksgäldskontoret för investeringar m.m. intiU ett sammanlagt belopp av 1 100 000 000 kr.

Socialdepartementet

Bilaga-5

Bilaga 5 till kompletteringspropositionen 1994

Prop. 1993/94:150

Bilaga 5

Socialdepartementet

(Femte huvudtiteln)

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:221) om

ändring i lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner,

2.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner,

3.

antar regeringens förslag till lag om ändrmg i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

4.

till förslagsanslaget Förtidspensioner för budgetåret 1994/95 an­visar ett belopp som är 40 000 (XK) kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 6,

5.

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1993/94:SfU23, rskr. 1993/94:204) och med återkallande av förslaget i prop. 1993/94:148 i denna del (p. 16), till Allmänna försäkringskassor för budgetåret 1994/95 anvisar ett ramanslag på 4 321 647 000 kr,

6.

till Alkohol- och drogpolitiska åtgärder för budgetåret 1994/95 under femte huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på 75 000 000 kr.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 5

2.1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1994:221) om ändring i lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner i dess lydelse enligt lagen (1994:221) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Statsbidrag utgår till en kommun för att kompensera denna för de ökade kostnader som till en följd av bestämmelsema om mervärde­skan uppkommer vid upphandling i jämförelse med egen verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Sådant bidrag till kommun utgår även då en kommun lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksam­het inom nämnda områden.

Statsbidrag enligt första stycket utgår alltid då en kommun lämnar bidrag eller annan ersättning till sådant kommunalförbund som avses i kommunalförbundslagen (1985:894), om förbundets verksamhet inte medför skattskyldighet enligt mer­värdesskattelagen (1994:200).

Med kommun förstås i denna lag primärkommun och landstingskom­mun.

1§

Statsbidrag utgår till kommun och larulsting för att kompensera kommunen och landstinget för de ökade kostnader som till följd av bestämmelsema om mervärdesskatt uppkommer vid upphandling i jämförelse med egen verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Sådant bidrag till kommim och landsting utgår även då kommunen och landstinget lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksam­het inom nänmda områden.

Statsbidrag enligt första stycket utgår alltid då en kommun eller eti landsting lämnar bidrag eller an­nan ersättning till sådant kommu­nalförbund som avses i kommunal­förbundslagen (1985:894), om för­bundets verksamhet inte medför skattskyldighet enligt mervärdes­skattelagen (1994:200).

Statsbidrag enligt första stycket lämnas också till eti kommunalför­bund eller eti beställarförbund som bedriver försöksverksamhet enligt lagen (1994:000) om lokal försöks­verksamhet rned ftnansiell samord­ning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och social­tjänst för ati kompensera förbundet för de ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om mer-värdesskati uppkommer vid upp­handling från annan än kommun

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:150

och  landsting i jämförelse med

' *

kommunens och landstingets verk­samhet inom sjukvård, tandvård och social omsorg.

2 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

2.2 Förslag till

Prop. 1993/94:150

Bilaga 5 Lag om ändring i lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner

Härigenom föreskrivs att rabriken till lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner skall ha lydelsen lag om särskilt bidrag till kommuner m.fl.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

2.3 Förslag till

Prop. 1993/94:150

Lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring      Bilaga 5

Härigenom föreskrivs att 1, 5, 7, 12 och 13 §§ lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§

Delpension enligt denna lag kan       Delpension enligt denna lag kan

efter ansökan utgå till förvärvs-     efter ansökan utgå till förvärvs­

arbetande i åldem 60 - 64 år som     arbetande i åldem 62 - 64 år som

minskar sin arbetstid.

minskar sin arbetstid.

5§'

Försäkrad, som från och med En försäkrad, som från och med

den månad då han fyller 60 år

den månad då han fyller 62 år

eller senare minskar sin arbetstid i

eller senare minskar sin arbetstid i

förvärvsarbete, har rätt till delpen-

förvärvsarbete, har rätt till delpen­

sion i enlighet med 6 - 13 §§ om

sion i enlighet med 6 - 13 §§ om

han därefter arbetar i genomsnitt

han därefter arbetar i genomsnitt

minst 17 och högst 35 timmar per

minst 17 och högst 35 timmar per

arbetsvecka. Pension utgår längst

arbetsvecka. Pension utgår längst

till och med månaden före den då

till och med månaden före den då

han fyller 65 år.

han fyller 65 år.

Delpension får ej utgå för månad, för vilken den försäkrade uppbär förtidspension eller ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Annan förvärsarbetande än som

Annan förvärsarbetande än som

avses i 6 § är berättigad till del-

avses i 6 § är berättigad till del­

pension om han har minskat ar-

pension om han har minskat ar­

betstiden med i genomsnitt minst

betstiden med i genomsnitt minst

hälften.

en fjärdedel.

Vid tillämpning av första stycket skall beträffande förvärvsarbete i fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag som avses i punkt 14 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) företagsledare och dennes make inte anses arbeta som anställda hos företaget eller annars under förhållanden som omfattas av 6 §. Med makar jämställs de som lever tillsammans, om de tidigare varit gifta med varandra eller gemensamt har eller har haft barn.

' Senaste lydelse 1987:364.  Senaste lydelse 1990:671.

Föreslagen lydebe

Nuvarande lydebe

12 §'

För försäkrad som avses i 6 § utgörs pensionsunderlaget av skill­naden mellan hans genomsnittliga förvärvsinkomst före arbetstids-mmskningen och den förvärvsin­komst som han efter arbetstids-mmskningen kan antas ha tills vidare. Därvid tillämpas 8 § och 9 § andra stycket.

För en försäkrad som avses i 6 § utgörs pensionsunderlaget av skill­naden mellan hans genomsnittliga förvärvsinkomst före arbetstids­minskningen och den förvärvsin­komst som han efter arbetstids­minskningen kan antas ha tills vidare. Därvid tillämpas 8 § och 9 § andra stycket. Vid denna be­räkning skall dock bortses från en minskning av arbetstiden som över­stiger 10 timmar per arbetsvecka i förhållande till den försäkrades arbetstid innan delpension först beviljats.

Den försäkrades genomsnittliga förvärvsinkomst före arbetstids-minskningen beräknas med ledning av dels de pensionspoäng för tilläggspension som han har tillgodoräknats för de närmaste fem åren före arbetstidsminskningen, dels det basbelopp som gällde vid arbetstids­minskningen. Därvid skall tilläggas en pensionspoäng för varje år. Har inkomsten något år understigit vad som motsvarar en pensionspoäng för det året, skall den försäkrade i stället tillgodoräknas motsvarande del av en pensionspoäng. I förekommande fall skall hänsyn tas även till pensionspoäng som den försäkrade skulle ha tillgodoräknats om han inte hade imderlåtit att erlägga tilläggspensionsavgift. Vid beräkningen av den genomsnittiiga förvärvsinkomsten bortses från de två år för vilka pen­sionspoängen är lägst.

Avviker försäkrads inkomst efter arbetstidsminskningen väsentligt från vad som kan anses vanligt för arbetet i fråga eller från vad som kan motiveras med hänsyn till minskningen av arbetstiden, särskilda arbets­förhållanden eller förändrade arbetsuppgifter, skall vid beräkning av denna inkomst bortses från sådana avvikelser.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 5

13 r

För försäkrad som avses i 7 § utgörs pensionsunderlaget av hälf­ten av hans genomsnittliga för­värvsinkomst före arbetstidsminsk­ningen. Denna inkomst beräknas enligt 12 § andra stycket. Över­stiger den förvärvsinkomst, som den försäkrade efter arbetstids­minskningen kan antas tills vidare ha, hälften av den tidigare inkoms­ten, minskas pensionsunderlaget med hänsyn härtill. Vidare tilläm­pas 8 § och 9 § andra stycket vid beräkningen av pensionsunderlaget.

' Senaste lydelse 1987:364. ' Senaste lydelse 1987:364.

För en försäkrad som avses i 7 § utgörs pensionsunderlaget av den andel av hans genomsnittliga för­värvsinkomst före arbetstidsminsk­ningen som motsvarar det antal timmar han minskat sin arbetstid i förhållande till det antal timmar han arbetade före arbetstidsminsk­ningen. Förvärvsinkomsten före arbetstidsminskningen beräknas en­ligt 12 § andra stycket. Vid beräk­ningen skall dock bortses från en minskning av arbetstiden som överstiger 10 timmar per arbets­vecka iförhållarule till den försäk-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:150

rades arbetstid inrum delpension Bilaga 5 först beviljades. Överstiger den förvärvsinkomst, som den försäk­rade efter arbetstidsminskningen kan antas tills vidare ha, den andel av den tidigare inkomsten som motsvarar arbetstiden efter arbets­tidsminskningen, minskas pensions-imderlaget med hänsyn härtill. Vidare tillämpas 8 § och 9 § andra stycket vid beräkningen av pen­sionsunderlaget.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

2.

Äldre bestämmelser skall tillämpas för delpension som sökts före ikraftträdandet. Utan hinder av bestämmelserna i 1 och 5 §§ skall vidare äldre bestämmelser om den ålder vid vilken en försäkrad kan få delpension, tillämpas för delpension som sökts före den 1 januari 1995 och beviljats för tid med början före detta dattam.

3.

När äldre bestämmelser om beräkning av delpension skall tillämpas skall, vid ny beräkning av delpension, en minskning av arbetstiden med mer än 10 timmar per arbetsvecka i förhållande till den försäkrades arbetstid innan delpension först beviljats, beaktas endast om minskningen inte överstiger den arbetstidsminskning som delpension senast beräknats efter.

3 Särskilt bidrag för ökade kostnader till följd av bestämmelserna om mervärdesskatt

Prop. 1993/94:150 Bilaga 5

Regeringens förslag: Statsbidrag enligt lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner lämnas, föratom till kommuner och landsting, också till kommunalförbund och beställarförbimd som handhar för­söksverksamhet enligt föreslagen lag om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjuk­vård och socialtjänst.

Skälen för regeringens förslag: 1 prop. 1993/94:205 föreslås att en allmän försäkringskassa, ett landsting och en kommun skall kunna komma överens om att bedriva lokal försöksverksamhet med finansiell samord­ning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst. För sådan försöksverksamhet skall krävas regeringens medgivande och regeringen skall kunna ställa villkor för verksainheten.

Finansiell samordning mellan de tre sektorema innebär enligt förslaget att ekonomiska resurser avseende de tre berörda sektorema förs samman till en gemensam s.k. finansiell ram att styras av partema gemensamt eller i samråd. Ledningen av försökverksamheten skall som huvudregel förläggas till en från parterna fristående organisation. Om den kommun som skall delta i ett försök inte tillhör ett landsting, föreslås dock att ledningen för försöket skall kunna förläggas till kommunen.

Skall ledningen av försöksverksamheten förläggas till en fristående organisation, kan parterna enligt förslaget välja mellan att förlägga denna funktion till ett kommunalförbund som kommunen och landstinget bildar eller till ett beställarförbund bildat av kommunen, landstinget och den allmänna försäkringskassan. Ett beställarförbund är en ny offendigrättslig organisation. Likheten med kommunalförbund med direktion är dock stor.

Ledningsorganet för en försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst skall enligt propositionen ha ansvar för kostnaderna för de i försöket ingående sektorerna. Ledningen föreslås också få den övergripande uppgiften att besluta om mål och riktlinjer för de i försöket ingående verksamhetema samt att planera, prioritera, upphandla och finansiera dessa. Bildas ett kommunalförbund eller ett beställarförbund för sådan försöksverksamhet kommer därför stora delar av den upphandling av tjänster och service inom sjukvård och social omsorg som annars handhas av en kommun eller ett landsting i stället att handhas av ett sådant förbund.

Enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt undantas sjukvård, tandvård och social omsorg från skatteplikt och avdrag får endast göras för ingående mervärdesskatt som hänför sig till förvärv för verksamhet som medför skattskyldighet enligt lagen. Kommuner och landsting får dock göra avdrag även för ingående skatt som hänför sig till en verksamhet

som inte medför sådan skattskyldighet. Motsvarande bestämmelser finns       Prop. 1993/94:150 i den nya mervärdesskattelag (1994:200) som nyligen beslutats av       Bilaga 5 riksdagen (prop. 1993/94:99, bet. 1993/94:SkU29, rskr. 1993/94:170).

Beskrivna bestämmelser medför ofta en ökad kostnad för kommuner och landsting vid upphandling av bl.a. sjukvård och social omsorg. För att kompensera sådana kostnader lämnas statsbidrag enligt lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner. Enligt den lagen lämnas statsbidrag till kommuner och landsting för de ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om mervärdesskatt uppkommer vid upphandling i jämförelse med egen verksamhet inom berörda sektorer. Statsbidrag lämnas också till en kommun eller ett landsting som lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet inom nämnda områden eller till ett kommunalförbund, om förbundets verksamhet inte medför skattskyldighet enligt lagen om mervärdeskatt.

Som tidigare anförts kan vid försök med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst stora delar av den upphandling av tjänster och service inom sjukvård och social omsorg som annars handhas av en kommun eller ett landsting i stället komma att handhas av ett kommunalförbund eller ett beställarförbund. Vid upphand­ling från annan än kommun eller landsting kan därvid uppkomma ökade kostnader till följd av bestämmelseraa om mervärdesskatt. Regeringen anser därför att statsbidrag också bör lämnas till kommunalförbund och beställarförbund som handhar försöksverksamhet enligt den föreslagna lagen om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst för att kompensera förbundet för dessa ökade kostnader. Detta föranleder en ändring av I § lagen om särskilt bidrag till kommuner i dess lydelse enligt lagen (1994:221) om ändring i nämnda lag liksom av rabriken till den lagen. Samtidigt bör en språklig justering av lagtexten göras så att begreppen primärkommun och landstingskommun ändras till kommun och landsting i enlighet med språkbraket i kommunallagen (1991:900).

4 Förtidspensioner

Åtgärder för att begränsa ökningen av antalet förtidspensioner och höja den genomsnittliga pensionsåldern

Antalet förtidspensionärer har stigit kraftigt de senaste åren. I december 1991 fanns ca 367 000 förtidspensionärer. Under år 1992 steg antalet kraftigt till omkring 383 000. Den kraftiga ökningstakten kvarstod under år 1993 och antalet förtidspensionärer uppgick i december detta år till ca 402 000 personer.

Det är nödvändigt att ökningen av antalet förtidspensionärer bryts såväl av kostnadsskäl som för att inte permanent utestänga människor från arbetsmarknaden. Om ökningen av antalet förtidspensioner kan hejdas uppnås betydande samhällsekonomiska och humanitära vinster. Samtidigt

är det angeläget att förtidspensioneringens uppgift att ge ekonomiskt       Prop. 1993/94:150 skydd vid en allvarlig och varaktig nedsättning av arbetsförmågan       Bilaga 5 renodlas.

1 1993 års kompletteringsproposition bedömde regeringen i samband med saneringsprogrammet för den offentliga sektoras finanser att den genomsnittiiga pensionsåldem bör höjas med ett år (prop. 1992/93:150, bet. 1992/93:FiU30, rskr. 1992/93:447). Vidare har riksdagen i ett annat sammanhang uttalat att åtgärder för att höja den genomsnittiiga pensions­åldem bör vidtas (bet. 1992/93:SfU15, rskr. 1992/93:417).

1 1994 års budgetproposition har redovisats att den genomsnittiiga pensionsåldem, defmierad som den ålder vid vilken en person i genom­snitt beviljas delpension, ålderspension eller förtidspension, har fallit från 60,7 år 1985 till 59,0 år 1992 (prop. 1993/94:100 bil. 6).

Ett beredningsarbete med inriktning på att bryta den stigande trenden inom förtidspensioneringen pågår inom regeringskansliet. Inom kort kommer en interdepartemental arbetsgrapp som berett frågan att lämna en rapport. Utgångspunkt för arbetet är att beviljandet av förtidspension ofta är slutpunkten i en lång händelsekedja med långa och upprepade sjukperioder och rehabilitermgsförsök. Åtgärderna kommer därför inte enbart att inriktas på förtidspensioneringen utan även på tidiga åtgärder i sjukfallen inom sjukförsäkringen. För att bryta utvecklingen inom förtidspensioneringen krävs åtgärder för att göra regelsystemet för aktöreraa inom socialförsäkringssystemet tydligare och för att förbättra det medicinska underlag som ligger till grand för beslut om sjukpenning och förtidspension.

Arbetsgrappen överväger förslag med följande innebörd:

-     att tydliggöra att rätt till sjukpenning respektive förtidspension

föreligger enbart om den nedsättning av arbetsförmågan som är aktuell

klart kan tillskrivas rent medicinska orsaker,

-     att det i samband med sjukskrivningar i ökad omfattning skall vara

möjligt att inhämta bedömning från annan medicinskt sakkunnig än den

behandlande läkaren,

-     att utredning av den försäkrades arbetsförmåga och möjlighetema till

rehabilitering i syfte att få en samlad bedömning i ökad omfattning bör

ske där en sådan helhetsbedömning kan göras utifrån en samlad bred

såväl medicinsk som annan kompetens, t.ex. vid diagnostiska centra,

smärtmottagningar eller liknande inrättningar,

-

att förtroendeläkarens arbetsinsats på försäkringskassan bör utökas så att denne i mycket högre utsträckning än hittills integreras i den ordinarie verksamheten samt ges reell möjlighet att medverka i tidiga skeden av bedönming av rätt till sjukpenning och rehabiliteringspen­ning samt inför prövning och vid efterkontroll av förtidspension,

-

att förtroendeläkare skall bedöma sjuk;5enningärenden i samband med obligatorisk prövning av sjukpeimingrätten efter viss tid,

-

att försäkringskassan ges möjlighet att helt eller delvis sätta ned ersättning om den försäkrade utan giltig anledning inte medverkar i sådan åtgärd som syftar till att utreda behovet av och möjligheten till rehabilitering,

10

-

att sjukbidragssystemet förändras,

-

att obligatorisk efterkontroll av förtidspension införs. Arbetsgrappens   förslag  kommer  att  remissbehandlas   i  sedvanlig

ordning. Regeringens bedömning är dock att det är motiverat att i anslutning till arbetsgrappens förslag redan nu föreslå vissa åtgärder i syfte att höja den genomsnittliga pensionsåldern och minska utgifterna för förtidspensioneringen.

Bland annat med anledning av Pensionsarbetsgrappens betänkande Reformerat pensionssystem (SOU 1994:20) aktualiseras frågor om förtidspensioneringens framtida utfomming. Av stor betydelse för förtidspensioneringen är vidare det arbete som nyligen påbörjats av Sjuk-och arbetsskadeberedningen (S 1993:07). Denna beredning har till uppgift att utreda en ny ordning för lagfästa försäkringsersättningar vid sjukdom och arbetsskada som innebär att försäkringsutgifterna inte ingår i statsbudgeten. Inom ramen för beredningens uppgifter faller att överväga om förtidspensioneringen bör ingå i den nya ordningen eller bibehållas enligt hittillsvarande regler.

Enligt regeringens bedömning är det viktigt att insatsema för rehabilite­ringsarbetet fortsätter och att de ansvariga utvecklar och förbättrar rehabiliteringsarbetet. Det är därvid viktigt att ta tillvara de erfarenheter som finns inom rehabiliteringsområdet och på olika sätt verka för att dessa erfarenheter omsätts i det praktiska utvecklingsarbetet. Detta arbete måste bedrivas parallellt med andra åtgärder som syftar till att reducera antalet nybeviljade förtidspensioner.

I avsnitt 5 redovisas vissa förstärkningar av försäkringskassornas resurser som bedöms begränsa utgifterna för förtidspension.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 5

5 Allmänna försäkringskassor

Regeringens förslag: Till anslaget Allmänna försäkringskassor för budgetåret 1994/95 förs ytterligare 104 005 000 kr, som kompensa­tion för administrationen av finansieringsbidraget för ungdoms­praktikanter, som medel till försäkringskassornas Utvecklingsråd m.m. samt för förstärkning av förtroendeläkarnas insatser vad gäller medverkan i tidiga skeden av bedömning av rätt till sjukpenning och rehabiliteringspenning samt inför prövning av förtidspension och därmed bidra till att begränsa utgiftema för förtidspension.

11

Skälen för regeringens förslag

Prop. 1993/94:150

Bilaga 5 Finansieringsbidrag för ungdomspraktikanter

Den arbetsgivare som efter den 1 januari 1994 upplåter en plats för ungdomspraktik hos sig skall, med vissa undantag, betala s.k. finansie­ringsbidrag som delfinansiering av åtgärden (prop. 1993/94:66, bet. 1993/94:AU5, rskr. 1993/94:102). Finansieringsbidraget skall under de första sex månaderna av en praktikperiod vara 1 000 kr per månad. Anvisningstiden för en praktikant kan förlängas ytterligare sex månader. Om detta sker hos samma anordnare skall finansieringsbidraget vara 3 000 kr per månad.

Arbetsmarknadsverket beräknar att det under ett år blir ca 200 000 ärenden med finansieringsbidrag. Riksförsäkringsverket beräknar att kostnaden för administrationen av finansieringsbidraget kommer att uppgå till ca 114 kr per ärende. Regeringen beräknar att medelsbehovet för administrationen av finansieringsbidraget kommer att uppgå till 23 mkr under budgetåret 1994/95. Regeringen erinrar i detta sammanhang om att det tidigare i prop. 1993/94:125 (avsnitt 5) har föreslagits att försäkrings­kassoma för detta ändamål skall tillföras 11,5 mkr under innevarande budgetår. Regeringen föreslog samtidigt att de allmänna försäkrings­kassorna skall ta till vara statens rätt avseende betalningen av finansie­ringsbidraget och föreslog en lag om ändring i lagen (1992:322) om ungdomspraktikanter. Regeringen föreslår nu att de allmänna försäkrings­kassorna tillförs ytterligare 23 mkr som kompensation för administratio­nen av finansieringsbidraget.

Medel till försäkringskassornas Utvecklingsråd m.m.

Statens arbetsgivarverk (SAV), Försäkringskasseförbundet (FKF), Försäkringsanställdas förbund (FF) och SACO har i ramavtal den 21 oktober 1993 om löner m.m. 1993-1995 för tjänstemän vid allmän försäkringskassa (RALF 1993-95), bilaga 10 överenskommit om bl.a. följande.

Utvecklingsrådet skall i enlighet med de riktlinjer som parterna närmare skall utarbeta, besluta om och finansiera eller medverka i och delfinansie­ra särskilda utvecklingsinsatser m.m. inom arbetsområdena kompetens­utveckling, förändring och förnyelse, produktivitets-, effektivitets- och kvalitetsutveckling, jämställdhet, statistik m.m. som parterna enas om samt annat utvecklingsarbete som parterna avtalar om. Regeringen godkände avtalen den 22 december 1994.

Parterna har i avtalet överenskommit om att till Utvecklingsrådet avsätta de 5 188 000 kr som återstår att fördela enligt avtal den 10 november 1993 avseende det s.k. femte kvartalet. Medlen fonderas på lämpligt sätt som Utvecklingsrådet får ta ställning till.

Parterna enades samtidigt om att 817 000 kr bör tillföras försäkrings­kassorna som kompensation för fördyrande pensionskostnader vilket avser tjänstepensioner som betalats ut under två månader utan den reducering

12

som avtalats om under sommaren 1993. Regeringen föreslår mot denna       Prop. 1993/94:150 bakgrand   att   6 005 000   kr   tillförs   försäkringskassorna  budgetåret       Bilaga 5 1994/95.

Förtroendeläkare hos försäkringskassan

1 18 kap. 12 § i lagen (1962:381) om allmän försäkring anges bl.a. att det i försäkringskassan skall finnas en eller flera förtroendeläkare som skall biträda kassan i frågor som kräver medicinsk sakkunskap samt verka för ett gott samarbete mellan kassan och de läkare som är verksamma inom dess område.

Förtroendeläkarens uppgift är främst att på grandval av den behand­lande läkarens intyg klarlägga och förklara för den handläggande tjänstemannen den försäkrades status och vid behov begära kompletteran­de uppgifter från den behandlande läkaren.

År 1991 fanns ca 370 förtroendeläkare vid landets försäkringskassor. Ca 330 av dessa var verksamma vid försäkringskassornas lokalkontor. Den sammanlagda arbetstiden under en vecka år 1991 utgjorde ca 1060 timmar, dvs. ca 3 timmar per förtroendeläkare och vecka. Uppräknat till halvtidstjänster motsvarade detta ca 60 förtroendeläkare. Finansieringen av ersättningen till förtroendeläkare sker över försäkringskassornas förvaltningsanslag.

Förtroendeläkaren är en av försäkringskassan anställd tjänsteman. Han gör sin bedömning på det material som försäkringskassans handläggare sammanställer och avses inte undersöka den försäkrade. Systemet med förtroendeläkare har blivit föremål för kritik från många försäkrade som har svårt att förstå hur en läkare kan uttala sig om deras sjukdom, symptom och arbetsförmåga utan att ha undersökt dem. Det förekommer vidare att försäkringkassans handläggare vid förfrågan om motiven för sina beslut enbart hänvisar till att förtroendeläkaren har uttalat sig och att det är därför som beslutet i fråga har fattats.

Av tillgänglig statistik framgår att många förtroendeläkare arbetar ett mycket begränsat antal timmar per vecka. Därvid bör beaktas att förtroendeläkarens arbetsuppgifter inte bara utgörs av bedömningar i ärenden rörande sjukpenning, rehabilitering och förtidspension utan även av bedömning av arbetsskador samt utbildning och information m.m. Mot bakgrand av den höga arbetsbelastning som varje förtroendeläkare har och den begränsade tidsinsatsen per vecka i genomsnitt finns det anledning tro att många försäkringsärenden, även sådana med komplexa diagnoser, idag avgörs utan att förtroendeläkarens bedömning har inhämtats.

Förtroendeläkarens arbetsinsats på försäkringskassan bör utökas så att denne i mycket högre utsträckning än hittills integreras i den ordinarie verksamheten samt att förtroendeläkaren ges reell möjlighet att medverka i tidiga skeden av bedömning av rätt till sjukpenning och rehabiliterings­penning samt inför prövning av förtidspension. Förtroendeläkaren bör också vara den som i vissa fall - framförallt när den försäkrade begär detta och med beaktande av reglerna i förvaltningslagen (1986:223) -

13

informerar den försäkrade om varför förtroendeläkaren bedömt arbetsför-       Prop. 1993/94:150

mågan på annat sätt än vad behandlande läkaren gjort. Avsikten är därvid       Bilaga 5

inte att förtroendeläkaren skall överta den behandlande läkarens roll och

efter en egen undersökning ge försäkringskassan råd om hur ärendet bör

avgöras. Inte heller skall förtroendeläkaren överta tjänstemannens roll

som beslutsfattare.   Förtroendeläkaren  skall utifrån det medicinska

underlag som försäkringskassans handläggare har sammanställt göra en

bedömning av t.ex. vilken komplettering som är nödvändig för att den

medicinska utredningen skall bli fullständig.

För att ytterligare förstärka och förtydliga förtroendeläkarens roll som socialförsäkringens medicinske expert bör förtroendeläkarens arbetstid på försäkringskassan utökas så att den omfattar minst halvtid. En förtroende­läkare bör dock till viss del bedriva annan läkarverksamhet för att inte tappa kontakten med den egna professionen. I vissa undantagsfall bör dock heltidsanställning kunna förekomma.

Regeringen föreslår att försäkringskassoma tillförs 75 miljoner kronor för att kunna förstärka förtroendeläkarnas insatser i tidiga skeden av bedömning av det medicinska underlaget i ärenden rörande sjukpenning och rehabilitering samt inför prövning av förtidspension samt efterkontroll i förtidspensionsärenden. Det utökade anslaget beräknas tillföra försäk­ringskassorna ca 300 halvtidsanställda förtroendeläkare. Regeringen föratsätter därvid att det antal förtroendeläkare som idag finns bibehålls men att den genomsnittliga arbetstiden ökar kraftigt.

Regeringen föratsätter vidare att Riksförsäkringsverket noga följer upp förtroendeläkarverksamheten hos försäkringskassorna.

Inom regeringskansliet utreds som ovan nämnts för närvarande vissa frågor inom förtidspensioneringen, bl.a. frågan om förtroendeläkarens roll. Regeringen vill dock redan nu avsätta medel för att stärka förtroen­deläkarens roll i samband med sjukskrivningar, rehabilitering och förtidspensionering.

Regeringens bedömning är att en ytterligare förstärkning av förtroende­läkarnas roll innebär väsentligt minskade utgifter i socialförsäkringssyste­met samt ett effektivare rehabiliteringsarbete.

I budgetpropositionen 1994 beräknas folkpensionsutgifterna i form av förtidspension till 15 450 000 000 kr och ATP-utgiftema till 24 100 000 000 kr (prop. 1993/94:100 bil. 6). Förslaget beräknas innebära att de totala förtidspensionsutgifterna minskar med 100 miljoner kronor varav 40 miljoner kronor inom folkpensioneringen och 60 miljoner kronor inom ATP.

14

6 Medel för alkohol- och drogpolitiska åtgärder

Prop. 1993/94:150 Bilaga 5

Regeringens förslag: Med anledning av Alkoholpolitiska kommis­sionens slutbetänkande och den pågående europeiska integrations­processen anvisas 75 miljoner kronor för olika alkohol- och drog­politiska ågärder under budgetåret 1994/95.

Utgångspunkter

Med anledning av bl.a. avtalet om det Europeiska ekonomiska samarbets­området (EES-avtalet) och de nyligen avslutade medlemskapsförhand­lingarna om svenskt medlemskap i EU kommer den svenska alkohollag­stiftningen framöver att förändras i vissa avseenden. I regeringens proposition 1993/94:136 om rikUinjer för ett nytt tillståndssystem för import, export, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker till­kännages avsikten att avskaffa de nuvarande import-, export-, till­verknings- och partihandelsmonopolen när det gäller spritdrycker, vin och starköl. Dessa skall ersättas av ett alkoholpolitiskt motiverat tillståndssys­tem. En ny myndighet för tillståndsgivning, kontroll och tillsyn skall inrättas.

Sverige bedriver sedan lång tid tillbaka en restriktiv alkoholpolitik med det övergripande syftet att minska alkoholkonsumtionen och därmed alkoholskadorna i samhället. En vanlig uppskattning är att bortemot 300 000 svenskar dricker alkohol så att de får problem med sin hälsa, sitt arbete och sin familj. Det beräknas att ca 6 000 svenskar per år i förtid avlider på grand av alkoholen. Sverige måste därför även fortsättningsvis bedriva en aktiv alkoholpolitik för att ytterligare minska alkoholskadoma.

Grandema för svensk alkoholpolitik lades fast i 1977 års alkoholpo­litiska beslut. Riksdagen har därefter vid upprepade tillfallen uttalat sitt stöd för en fortsatt aktiv alkoholpolitik. Målet för alkoholpolitiken skall vara att begränsa alkoholens skadeverkningar genom att sänka den totala alkoholkonsumtionen. Denna strategi bygger på omfattande kunskaper och beprövade erfarenheter av tillgänglighetens betydelse för utvecklingen av totalkonsumtionen och alkoholskadorna. En ökad tillgänglighet av alkohol medför en ökad konsumtion och ju mer alkohol som totalt dricks i ett samhälle, desto fler storkonsumenter kommer det att finnas och desto fler kommer att få skador av sitt drickande.

Detta synsätt har också anammats av Världshälsoorganisationen (WHO) och ligger till grand för Europaregionens handlingsplan (European Alcohol Action Plan) för att minska alkoholskadorna i Europa. Planen har antagits enhälligt av alla Europaregionens stater, inklusive samtliga EU-stater och målsättningen är att med år 1980 som basår minska alkoholkonsumtionen i dessa länder med minst 25 procent till år 2000.

Vid en interaationell jämförelse har Sverige en relativt låg alkoholkon­sumtion per capita, även om man tar hänsyn till den icke statistikförda konsumtionen. Till följd härav är också skadenivån lägre än i jämförbara

15

industriländer. EES-avtalet och ett eventuellt EU-medlemskap innebär       Prop. 1993/94:150

dock att Sverige kommer närmare övriga Europa och därmed länder med       Bilaga 5

en mindre restriktiv alkoholpolitik och med andra dryckesmönster och

attityder till alkohol. Sett i ett längre tidsperspektiv kan det dessutom

finnas risk för att våra höga svenska alkoholpriser kommer att påverkas

nedåt på grund av marknadsanpassning och slopad gränskontroll. Det

betyder att vi på lite längre sikt måste hitta alternativa strategier för att

motverka effektema av en försvagad prispolitik. Risken är annars att

konsumtionen kommer att öka kraftigt.

Bl.a. mot den här bakgranden har regeringen tillsatt den alkohol­politiska kommissionen, som har haft som främsta uppgift att ta fram en strategi för att minska den totala alkoholkonsumtionen och begränsa alkoholens skadeverkningar. Det gäller därvid bl.a. förslag till hur det opinionsbildande och attitydpåverkande arbetet inom alkoholområdet kan förstärkas. Kommissionen har nyligen presenterat sina förslag för regeringen och slutbetänkandet är för närvarande föremål för remiss­behandling.

Med tanke på den integrationsprocess som pågår i Europa och det intensifierade sociala och kulturella utbyte som kan förväntas behövs enligt kommissionen framöver en kraftfull mobilisering på alkohol­området för att ytterligare begränsa den totala konsumtionen, tränga tillbaka missbruket och motverka alkoholskadoma.

När det gäller narkotikasituationen i landet finns det en risk för negativa konsekvenser till följd av att gränskontrollen vid inre gränser upphör. Också inom EU-ländema görs en sådan bedömning, och det har därför inom EU föratsätts att kompensatoriska åtgärder av olika slag skall införas för att väga upp det bortfall i fråga om kontroll som den fria rörligheten innebär. Hit hör exempelvis ett ökat intemationellt tull- och polissamarbete och en utveckling av teknik och arbetsmetoder hos berörda kontrollmyndigheter. Regeringen har mot denna bakgrand tillsatt en särskild kommitté med uppgift att bl.a. överväga formerna för att även fortsättningsvis kunna upprätthålla en kontroll när det gäller att bl.a. förhindra narkotikainförsel från ett annat EU-land. Kommitten skall vara färdig med sitt arbete till sommaren 1994.

Överväganden och förslag

Förstärkning av det förebyggande arbetet

Brett syftande mformations- och upplysningsverksamhet kommer tillsammans med restriktioner vad gäller priser och tillgänglighet också i fortsättningen att utgöra basen för de förebyggande insatsema på alkoholområdet. De generella förebyggande insatserna, som har hela befolkningen som målgrapp, kommer dock framöver att bli ännu viktigare än nu. De generella åtgärderna bör därför framöver få del av de härmed tillförda resurserna.

16

De generella åtgärdema bör dock kompletteras med en kraftfull satsning Prop. 1993/94:150 på individuella åtgärder i syfte att hindra att riskabla alkoholvanor Bilaga 5 övergår i ett missbruk. Tidig upptäckt och enkla behandlmgsåtgärder (rådgivning, stödsamtal m.m.) har prövats inom framför allt hälso- och sjukvården med mycket goda resultat. Potentialen inom detta och andra verksamhetsområden förefaller mycket stor men har än så länge inte tillvaratagits i särskilt stor utsträckning. Betydligt större resurser än i dag bör därför omprioriteras och ägnas åt mdividuella insatser för att upptäcka riskabla alkoholvanor och förhindra att de utvecklas till ett missbrak. En sådan omorientering bör kunna visa sig vara kostnadseffek­tiv, dvs. leda till ett minskat behov av vård och behandling av miss­brakare.

De individuellt inriktade, tidiga insatserna mot missbrak har dock för närvarande en mycket blygsam omfattning. Detta hänger enligt Alkohol­politiska kommissionens uppfattning i första hand samman med följande omständigheter:

-

Grandkunskapema om alkoholens skadeverkningar är otillräckliga.

-

Den egna inställningen till alkohol medför att man förhåller sig passiv.

-

Sakkunnigt stöd saknas.

-

Samarbetet mellan olika aktörer är outvecklat.

-

Ansvarsförhållanden är oklara.

Mot denna bakgrand är det uppenbart att åtgärder måste vidtas för att bättre kunna utnyttja den potential som finns. Initiativ bör tas både på central och lokal nivå. På central nivå är i första hand Folkhälsoinstitutet, Socialstyrelsen och den planerade alkoholmyndigheten berörda. De förväntas stimulera bl.a. högskolor och universitet, hälso- och sjukvård, arbetsliv, socialtjänst och försäkringskassor till olika slags insatser. Även olika kommersiella aktörer på alkoholområdet bör fås att ta ökat ansvar. De insatser som enligt kommissionen framstår som viktigast är bl.a följande:

-

Grundkunskaperna för bl.a. sjukvårdspersonal, socionomer, lärare m.fl. yrkeskategorier bör förstärkas.

-

Fortbildningsaktiviteter för redan yrkesverksamma bör utökas.

-

De goda exempel som finns från bl.a. sjukvårdsområdet måste lyftas fram och ges spridning.

-

Ytterligare försöksprojekt och metodutveckling bör uppmimtras och stödjas.

-

Tidig  upptäckt  och  tidiga  missbraksförebyggande  insatser  inom arbetslivet måste uppmimtras.

-

En stödfimktion, dit ickespecialisten på missbrak kan vända sig bör finnas.

Dessutom behövs förstärkta insatser när det gäller olika riskgrapper och risksituationer. Ungdomar måste uppmärksammas särskilt, liksom kvinnor i baraafödande åldrar. Frågan hur missbrakares bam och övriga anhöriga kan få ett bättre stöd är också av stor betydelse. Alkohol och trafik är ytterligare ett exempel på ett område där det behövs intensifierade insatser. Detta är bara några exempel på frågor som behandlats av

17

Alkoholpolitiska kommissionen och som regeringen avser bereda vidare       Prop. 1993/94:150

inom regeringskansliet.

Bilaga 5

Regionala och lokala satsningar på alkohol- och drogpolitiska handlingsprogram

Tänkbara konsekvenser av ett EU-medlemskap för Sveriges vidkommande är att tillgängligheten till alkoholhaltiga drycker ökar och/eller att alkoholprisema blir lägre. Det är då troligt att alkoholkonsumtionen framför allt bland ungdomar - om inga motåtgärder sätts in - kommer att öka väsentligt. Det måste därför finnas en hög handlingsberedskap inte bara nationellt utan också lokalt och regionalt för att snabbt kunna sätta in motåtgärder, om konsumtionen kraftigt skulle öka. Men redan som läget är i dag krävs åtgtgärder för att förmå ungdomar att senarelägga alkoholdebuten och minska alkoholkonsumtionen.

Arbetet med att motverka alkohol- och narkotikabrak bland ungdom kräver inte bara satsning kring en åtgärd eller en förstärkning av speciella resurser inom ett område. Problemets komplexitet kräver att arbetet ute i kommunerna på att motverka såväl brak som missbrak av alkohol och narkotika bland ungdomar genomförs efter en genomtänkt plan där de olika aktörernas uppgifter klarläggs. Målet är en sammanhållen strategi från samhällets sida som är väl förankrad lokalt. Aktörerna är bl.a. socialtjänsten, skolan, fritidsförvaltningen, föreningslivet, polisen och primärvården. Viktigt är att främja drogfria miljöer och aktiviteter, att också på det lokala planet verka för en avglorifiering av alkohol och att föra en ansvarsfull politik vad gäller t.ex. serveringstillstånd.

Regeringen anser att det därför är viktigt att kommunerna i landet utvecklar särskilda lokala handlingsprogram och konkreta handlingsplaner som omfattar såväl allmänna som direkt riktade insatser för att förhindra alkohol- och narkotikamissbmk hos ungdomar. Dessa program måste hållas aktuella, kunna anpassas till en förändrad situation och tillämpas konsekvent.

När det gäller insatser för barn och ungdom framstår skolan av flera skäl som den viktigaste lokala aktören. Skolan kan nå ungdomar under hela deras uppväxttid, då de formas och utvecklar sin livsstil, då alkoholförtäring börjar bli intressant och lockande. Skolan har också möjlighet till ett naturligt och nära samarbete med elevens föräldrar. Det är därför angeläget att skolans insatser vad gäller att motverka alkohol­brak och drogmissbrak intensifieras framöver.

Det här är några av de tankar och förslag som den Alkoholpolitiska kommissionen framför i sitt slutbetänkande och som regeringen avser utveckla vidare i det fortsatta beredningsarbetet.

En nationell ledningsgmpp bör bildas

Samhällsinformationen bör spela en viktig roll i det alkoholskadeföre­byggande arbetet även i fortsättningen. Den bör dock inte genomföras isolerat utan samordnas med andra aktiviteter. 1 nuvarande skede av

18

alkoholpolitiska förändringar finns det vidare starka skäl att ytterligare       Prop. 1993/94:150

höja ambitionsnivån inom detta område.

Bilaga 5

Alkoholpolitiska kommissionen föreslår att Folkhälsoinstitutet ges i uppdrag att utarbeta en nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador och att tillskapa en nationell ledningsgrapp för det alkohol-och drogskadeförbyggande arbetet. Enligt regeringens mening bör detta arbete påbörjas redan under nästa budgetår. Med utgångspunkt från alkoholpolitiska kommissionens överväganden och förslag bör sålunda Folkhälsoinstitutet få i uppdrag att utarbeta en sådan samlad hand­lingsplan för att förstärka arbetet mot alkoholskador.

Kommissionens förslag avser vitt skilda frågeställningar och sam­hällssektorer och de berör en rad olika aktörer, vid sidan av Folk­hälsoinstitutet. En grandläggande föratsättning för framgång i arbetet är emellertid att de olika delarna samspelar med varandra så att de kan komplettera och förstärka varandra.

För att fullgöra sitt uppdrag bör därför Folkhälsoinstitutet samla berörda statliga myndigheter, liksom kommun- och landstingsförbunden, i en nationell ledningsgmpp för det alkohol- och drogskadeförebyggande arbetet. I kommissionens betänkanden föreslås att en rad olika myndig­heter får ansvar för att följa upp och genomföra skilda delar av det åtgärdsprogram som nu bör komma till stånd. Som kommissionen understryker kräver emellertid arbetet praktiskt taget genomgående ett nära samråd mellan de berörda myndigheterna och ofta även med kommun- och landstingsförbunden. En central funktion för den nationella ledningsgmppen blir därför att utgöra ett foram för en sådan fortlöpande avstämning. Till ledamöter av grappen bör utses personer i ansvarig ställning inom respektive myndighet-/motsvarande.

Även om samordningen på nationell nivå är av stor betydelse, ligger huvuddelen av det praktiska arbetet på lokal och regional nivå. Av­görande för möjligheterna att förebygga en ökning av alkoholskadorna i det nya alkoholpolitiska läge som Sverige nu går in i blir att åstadkomma inte bara något av en nationell samling kring denna uppgift, utan framför allt en kraftsamling på den lokala och regionala nivån.

På regional nivå bör därför bildas motsvarande grapper med ansvar att regionalt genomföra olika drogpreventiva insatser som är lokalt och regionalt anpassade. Det är också viktigt att olika lokala idéer tas till vara och ges en nationell spridning. Det är därför viktigt att Folkhälsoinstitutet och den nationella ledningsgrappen har regelbundna kontakter med de regionala grappema och att viss samordning av de olika aktiviteterna sker.

Om arbetet att begränsa alkoholskadoma skall lyckas, krävs medverkan från många aktörer även utanför den offentliga sektorn. En rad frivilliga organisationer kan och bör spela en betydelsefull roll i arbetet, liksom arbetsmarknadens parter, kyrkan, föräldrar och många andra. På olika sätt bör Folkhälsoinstitutet skapa fora för en fortlöpande dialog med företrädare för dessa frivilliga krafter. Även lokalt är det självfallet av stor betydelse att frivilliga krafter engageras i arbetet.

3 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

19

Folkhälsoinstittitet bör vidare ges i uppdrag att avge en årlig rapport till       Prop. 1993/94:150 regeringen om utvecklingen på alkoholområdet, både om det förebyggan-       Bilaga 5 de arbetet och om utvecklingen av alkoholkonsumtion och alkoholskador. Institutet bör också få ansvar för att en kvalificerad utvärdering av effektema av de genomförda insatsema kommer till stånd.

En av Folkhälsoinstitutets uppgifter inom alkohol- och drogområdet är att ta fram och tillhandahålla basfakta och informationsmaterial. Instimtet skall vidare stimulera, utveckla och stödja lokala drogförebyggande verksamheter som bedrivs av organisationer och myndigheter. Andra viktiga uppgifter är att mitiera forskning och samla annan kunskap för att få fram underlag för samhällets fortsatta insatser inom det alkohol- och drogpolitiska området. Att utveckla nya och effektiva metoder för det förebyggande arbetet är också en central uppgift för institutet.

Med anledning av de förestående förändringama på gnmd av den pågående europeiska integrationsprocessen kommer Folkhälsoinstitutets uppgifter när det gäller att få fram imderlag för samhällets fortsatta insatser inom det alkohol- och drogpolitiska området att bli allt viktigare. Folkhälsoinstitutets bevakande, utredande och förslagsställande roll behöver därför förstärkas under den närmaste perioden framöver. Folkhälsoinstitutet måste noga kunna följa utvecklingen och om konsum­tionsutvecklingen kraftigt ökar tidigt slå larm. Beredskapen för att vid behov sätta in ytterligare åtgärder måste vara god. Statistikförsörjningen inom området behöver förbättras. Genom olika enkäter och riktade undersöknmgar bör Folkhälsoinstitutet nära följa utvecklingen och tidigt rapportera till riksdag och regering om utvecklingen.

Som alkoholpolitiska kommissionen imderstryker är det angeläget, inte minst i det skede av förändringar inom detta område som vi nu är inne i, att forskningen kring olika aspekter av alkoholfrågan nu förstärks. Folkhälsoinstitutet bör ta initiativ till att ett samlat program för forskning inom alkoholområdet utarbetas, i samverkan med övriga forskningsfinan­siärer och forskningsintressenter.

En ny alkoholmyndighet

Riksdagen har den 20 april 1994 godkänt regeringens förslag till riktiinjer för ett nytt tillståndssystem för import, export, tillverkning och partihan­del med alkoholdrycker. När det nya systemet träder i kraft avskaffas de nuvarande import-, export-, tillverknings- och partihandelsmonopolen för spritdrycker, vin och starköl. Dessa skall ersättas av ett alkoholpolitiskt motiverat tillståndssystem. En ny myndighet för tillståndsgivning, kontroll och tillsyn avses bli inrättad från den 1 januari 1995. Regeringen avser att återkomma till hösten med en proposition med de lagförslag som behövs för införandet av det nya tillståndssystemet och inrättandet av den nya myndigheten.

Avsikten är att verksamheten vid den nya myndigheten skall fmansieras genom ett avgiftssystem som utgår från principen om full kostnadstäck­ning. Avgifterna skall bestämmas genom en schablonmässig beräkning av kostnadema för handläggningen av de olika tillståndsärenden som kan

20

komma ifråga samt efterföljande tillsyn och kontroll av verksamheten. En del av avgiften skall tas ut som ansökningsavgift. Det här är dock intäkter som kommer att finnas tillgängliga först sedan myndigheten etablerats och verksamheten ordentligt är igång. Initialt under planeringsperioden och under det första verksamhetsåret bör därför vissa av de härmed tillförda medel anslås för etablerandet av myndigheten till dess verksamheten är i full gång.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 5

Serveringsbestämmelser

Alkoholpolitiska kommissionen har i sitt delbetänkande Serveringsbestäm­melser (SOU 1993:50) föreslagit att kommuneraa skall överta länsstyrel­seraas hantering av serveringstillstånd till restauranger samt att vissa andra ändringar görs i lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD) i syfte att minska krångel och detaljreglering och skapa tydligare regler och skärpta krav där det behövs. Den s.k. LHD/LVM- utredningen har också avlämnat ett betänkande Kommunemas roll på alkoholområdet och inom missbmkarvården (SOU 1993: 31) där utredaren föreslår att länsstyrelsemas LHD-hantering skall kommunaliseras. Regeringen avser att till höstriksdagen tillsammans med övriga alkoholpolitiska förslag presentera en proposition med anledning av dessa båda betänkanden. Kostnader för vissa utbildnings- och informationsinsatser med anledning av föreslagna förändringar kommer att bli aktuellt under budgetåret 1994/95.

Sammanfattning

Regeringen har i det föregående redogjort för behovet av omfattande opinionsbildande och attitydförändrande alkoholpolitiska åtgärder med tanke på de förändringar som den pågående europeiska integrations­processen medför för Sveriges del. Dessutom behövs en handlings­beredskap i fall att alkoholkonsumtionen kraftigt skulle öka. Regeringen anser därför att 75 miljoner kronor bör användas under budgetåret 1994/95 för olika alkohol- och drogpolitiska åtgärder. Riksdagen bör anvisa ett nytt, särskilt anslag för ändamålet.

7 Förändrade regler för delpensionsförsäkringen

Regeringens förslag: Rätt till delpension grundas på högst tio timmars minskning av arbetstiden per vecka. Bestämmelserna skall tillämpas även för egenföretagare. En egenföretagare behöver minska sin arbetstid med i genomsnitt en Qärdedel för att bli berättigad till delpension.

Rätt tiU delpension tillkommer en försäkrad fr.o.m. den månad han eller hon fyller 62 år.

21

Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler i lagen Prop. 1993/94:150 (1979:84) om delpensionsförsäkring har förvärvsarbetande i åldern 60 - Bilaga 5 64 år möjlighet att minska sin arbetstid och uppbära delpension. Delpen­sionen ersätter då en viss andel av inkomstbortfallet till följd av arbetstidsminskningen. För att delpension ska kunna utges krävs bl.a. att den försäkrade har haft pensionsgrandande inkomst under sammanlagt minst tio år fr.o.m. 45 års ålder. Dessutom ska den försäkrade ha arbetat under minst fyra månader under de senaste tolv månaderna före arbetstidsminskningen.

För anställda gäller att arbetstiden måste minskas med minst fem timmar i veckan och efter minskningen uppgå till minst 17 timmar i veckan. Egenföretagare måste minska sin arbetstid med i genomsnitt minst hälften och därefter arbeta i genomsnitt minst 17 timmar i veckan.

Kompensationsnivån inom delpensionsförsäkringen är 65 procent av mkomstbortfallet. Inkomsten före arbetstidsminskningen beräknas med utgångspunkt från genomsnittet av de tre högsta pensionspoängen bland de pensionspoäng som förvärvats under de senaste fem åren före delpensionsuttaget. Den genomsnittliga inkomsten räknas upp med akttieUt basbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Inkomstbortfallet bildas av skillnaden mellan den beräknade genomsnittiiga inkomsten och den erhållna inkomsten efter arbetstids­minskningen.

Delpensionen är värdesäkrad genom anknytning till basbeloppet och är tillsammans med deltidsinkomsten pensionsgrandande för ATP. Delpen­sionsförsäkringen finansieras dels genom socialavgift, dels delpen­sionsfondens avkastning. Avgiften uppgår fr.o.m. den 1 juli 1992 till 0,20 procent av avgiftsunderlaget. När delpensionsförsäkringen infördes den 1 juli 1976 sattes avgiften till 0,125 procent av avgiftsunderlaget. Åren 1977 tiU 1979 var avgiften 0,25 procent och åren 1980 till 1992 (t.o.m. den 30 juni) var avgiften 0,5 procent. Delpensionsavgifterna har i stort sett täckt försäkringsutgiftema under åren 1976 - 1984. Fr.o.m. år 1985 har avgiftema tillsammans med fondavkastningen överstigit utgiftema i sådan mån att delpensionsfonden i slutet av år 1992 uppgick till 13,8 miljarder kronor.

Delpensionäremas andel av inskrivna försäkrade i åldrarna 60 - 64 år med sjukpenninggrandande inkomst varierade under åren 1985 - 1991 mellan 13 och 15 procent för att år 1992 stiga till ca 22 procent. Före år 1992 var det således var sjunde försäkrad i genomsnitt i de aktuella åldersgrappema som använde sig av möjligheten att trappa ned sin arbetsinsats med hjälp av delpension. Fr.o.m år 1992 är det nära var fjärde person i åldrarna 60 - 64 år som har delpension. Avgiften till delpensioneringen betalas dock av alla försäkrade under hela den förvärvsaktiva tiden, vare sig de väljer att utnyttja möjligheten till delpen­sion eller inte.

Sambandet mellan summan av inbetalad avgift och summan av utbetalad delpension för den enskilde individen blir därmed svagt. Detta kan illustreras av en beräkning av det antal år med erlagd delpensionsavgift som behövs för att täcka summan av en enskild individs delpension under

22

de fyra år som är den vanligaste perioden för uttag av delpension. Med       Prop. 1993/94:150 en avgift på 0,5 procent, en real avkastning på 4 procent i fonden och       Bilaga 5 med en jämn förvärvsinkomst över livet, krävs det ca 65 års förvärvs­arbete (inkl. fyra års deltidsarbete samtidigt som delpension uppbärs) för att fondbehållningen ska räcka till det belopp den enskilde personen får i delpension.

Efter det att delpensionen införts den 1 juli 1976 har sammanlagt 57 074 personer i åldraraa 60 - 64 år beviljats delpension under kalenderåren 1977 - 1979. Under dessa tre kalenderår sjönk antalet nybeviljade förtidspensioner i de aktuella åldrama från 17 940 år 1977 tiU 16 501 år 1979, dvs. med 1 439. Fr.o.m. den 1 januari 1981 (till den 1 juli 1987) sänktes kompensationsgraden från 65 till 50 procent av inkomstbortfallet. Inför denna förändring, dvs. under år 1980, ökade antalet beviljade delpensioner kraftigt från 18 243 år 1979 till 32 882. Samtidigt ökade år 1980 antalet beviljade förtidspensioner med ca 1 200. Detta visar att det inte alltid gäller ett tydligt samband i meningen att antalet beviljade förtidspensioner ökar när antalet delpensioner minskar och omvänt.

Mot bakgrand av det ansträngda samhällsekonomiska läge som råder finns det skäl att pröva om olika delar i socialförsäkringssystemen har en väl avvägd nivå och att stärka sambandet mellan avgift och förmån. Av dessa skäl anser regeringen att vissa förändringar bör göras vad avser delpensionsförsäkringen.

Delpensionsförsäkringens syfte är att ge äldre förvärvsarbetande möjlighet till en mjuk övergång till ålderspensioneringen. Under normala konjunkturer råder ett mycket svagt samband mellan delpensions­frekvensen och förtidspensionsfrekvensen i de berörda åldersgrappema. Eftersom regeringen nu bedömer att det fmns föratsättningar för en god ekonomisk tillväxt i Sverige under de närmaste åren bör en begränsning av rätten till delpension kunna genomföras utan att utgifter övervältras på förtidspensioneringen.

Regeringen föreslår därför att delpensionen begränsas till att avse ersättning med 65 procent av det inkomstbortfall som följer av en minskning av arbetstiden med högst tio timmar per vecka. Som en följd av detta föreslås att en egenföretagare endast skall behöva minska arbetstiden med en fjärdedel i genomsnitt. Regeringen föreslår vidare att en försäkrad skall ha rätt till delpension först fr.o.m. det år han eller hon fyller 62 år. Dessa ändringar föreslås träda i kraft den 1 juli 1994. Har ansökan om delpension gjorts före ikraftträdandet föreslås dock äldre beräkningsregler gälla. 1 fråga om vid vilken ålder en försäkrad skall vara berättigad till delpension föreslås en mjukare övergång. Äldre bestämmelser föreslås i detta hänseende tillämpas även för den som sökt delpension före den 1 januari 1995 och fått den beviljad för tid med början före detta datum.

Regeringens förslag beräknas reducera utgiftema för delpensioneringen med 0,1 miljarder kronor i slutet av budgetåret 1994/95. I slutet av de därpå följande budgetåren beräknas utgifterna, i 1994 års pris och med viss reallönehöjning, understiga kostnaden för en oförändrad delpensions-

23

försäkring med 0,5 miljarder, 1,1 miljarder, 1,7 miljarder och slutiigen Prop. 1993/94:150 med 2,1 miljarder kronor. Antalet personer med delpension har i Bilaga 5 beräkningama antagits öka år 1994/95 med ca 4 (KX) till ca 52 000 för att därefter successivt avta till ca 20 (KX) i slutet av budgetåret 1998/99. I beräkningen har vidare antagits en ökning med ca 3 000 till följd av ett större antal sökande budgetåret 1998/99 föratsatt att delpensionsförsäk­ringen avvecklas enligt Pensionsarbetsgrappens förslag i betänkandet Reformerat pensionssystem (SOU 1994:20).

24

Kommunikations­departementet

Bilaga 6

Bilaga 6 till kompletteringspropositionen 1994        Prop. 1993/94: i50

Bilaga 6

Kommunikationsdepartementet

(Sjätte huvudtiteln)

A. Infrastruktur

A 15. Underhållsåtgärder för sysselsättning och tillväxt

Regeringens överväganden

Mot bakgrund av det eftersatta underhållet på statiiga vägar samt den rådande arbetslöshetssituationen beslutade riksdagen år 1992 att anvisa ett reservationsanslag om totalt 3,7 miljarder kronor för underhållsåtgärder på vägar och järnvägar för sysselsättning och till­växt. Våren 1993 anvisade riksdagen 1,2 miljarder kronor under samma anslag med särskild inriktning mot upprastning och för­bättringar av länsvägar och länsjämvägar. Riksdagen har tidigare denna vår beslutat att anvisa ytterligare 1,2 miljarder kronor för samma ändamål.

Trots dessa och en rad andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder råder fortfarande ett svårt arbetsmarknadsläge. Ytterligare insatser behöver vidtas som är inriktade mot projekt som kan påbörjas snabbt och där sysselsättningseffekten är hög. Dessa insatser måste göras i hela landet med hänsyn tagen till arbetsmarknads- och transport­situationen.

Dessa kortsiktiga och konjunkturberoende insatser bör göras som ett komplement till de långsiktiga och samlade insatser i investeringar i det nationella och regionala tiiansportnätet som riksdagen och regeringen fattat beslut om.

Åtgärdema bör i huvudsak inriktas mot upprastning och underhåll av länsvägar för bl.a. bärighet och framkomlighet samt i viss omfatt­ning till sådana riksvägar som har liknande föratsättningar och pro­blem som angivna länsvägar. Detta har stor betydelse för bl.a. skogs­industrins transportmöjligheter. Dessa åtgärder medverkar också till en ökad trafiksäkerhet och minskad miljöpåverkan. För att fä en så effektiv användning av medlen som möjligt i syfte att stärka regionemas transportnät bör också en mindre del kunna användas för de ändamål som gäller vid fördelning av medel till länstrafikanlägg­ningar.

Regeringen föreslår därför att till anslaget Underhållsåtgärder för sysselsättning och tillväxt anvisas 1 600 000 000 kronor för budget­året 1994/95 utöver de 1 200 000 000 kronor som riksdagen tidigare denna   vår   fattat   beslut   om   (prop.   1993/94:100   bil.   7,   bet.

1993/94:TU13, rskr. 1993/94:157). Därigenom kommer 2 800 0(X) 000 kronor att stå till regeringens förfogande under budgetåret 1994/95.

Regeringen kommer att fördela medlen på länen inom ramen för ovan och i budgetpropositionen angivna riktiinjer.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 6

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (prop. 1993/94:100 bil. 7, bet. 1993/94:TU13, rskr. 1993/94:157) till Underhålbåtgärder filr syssel­sättning och tillväxt för budgetåret 1994/95 under sjätte huvudtitehi anvisar ett reservationsanslag på 2 800 000 000 kronor.

C. Luftfart

Sky City vid Arlanda flygplats

Regeringens förslag:

Luftfartsverket skall ges rätt att under perioden 1994-1998 ställa ut en kapitaltäckningsgaranti till förmån för dotterbolaget LFV AirportCenter AB. Verket skall vidare inom den ram som tidigare beslutats för aktieteckning i LFV AirportCenter AB även ges rätt att lämna aktieägartillskott till bolaget.

Bakgrund

Luftfartsverket inledde under år 1986 ett arbete i syfte att uppföra en kommersiell anläggning mellan dåvarande inrikes- och utrikes-terminalema på Arlanda flygplats. Härigenom avsågs servicenivån för bl.a. flygresenärer och företag på flygplatsen höjas och Arlandas attraktionskraft som flygplats stärkas. Dessutom skulle verket erhålla intäkter genom exploatering av befindiga markområden och infra­straktur. Projektet hade till en början namnet Arlanda Centram, vilket senare ändrats till Sky City.

Luftfartsverket har kontinuerligt informerat regering och riksdag om utvecklingen av projektet. En genomgående utgångspunkt för projektet har därvid varit att Sky City skall uppföras och förvaltas i egen företagsform och därmed ekonomiskt avgränsas från Luftfarts­verkets övriga verksamhet.

Med stöd av riksdagens medgivande (prop. 1989/90:100 bil. 8, bet. 1989/90:TU25, rskr.  1989/90:284) bemyndigade regeringen våren

1990 Luftfartsverket att inom en ram på 80 miljoner kronor teckna    Prop. 1993/94:150 aktier i ett bolag med uppgift att uppföra och förvalta anläggningen    Bilaga 6 Sky City, samt att upp till ett belopp av 10 miljoner kronor gå i borgen för upplåning i bolaget. Detta bolag, LFV AirportCenter AB, bildades därefter hösten 1990 som helägt dotterbolag till Luftfartsver­ket med ett initalt aktiekapital på 1 miljon kronor.

Finansieringen av Sky City-anläggningen upphandlades genom anbud. Ett ramavtal träffades därefter i november 1990 med För­säkringsbolaget SPP, som dels innefattade finansieringen under bygg­nadstiden, dels ett erbjudande från SPP om finansiering på lång sikt. SPP blev därigenom huvudentreprenör och uppförde under åren 1991-1993 anläggningen Sky City vid Arlanda flygplats, vilken togs i brak med början i september 1993.

Ramavtalet mellan Luftfartsverket och Försäkringsbolaget SPP från år 1990 innebar att SPP, som vid färdigställandet den 1 januari 1994 överlämnade anläggningen till verket, erbjöd sig att senast 15 månader efter färdigställandet förvärva hela anläggningen. SPP avses därefter att i ett särskilt förvaltningsavtal uppdra ät LFV AirportCenter AB att under minst 25 år förvalta Sky City-anlägg­ningen, och i ett optionsavtal ge detta bolag rätt till förvärv av an­läggningen vart femte år till ett pris som ger SPP en överenskommen realränta på sysselsatt kapital. Förvaltningsavgiften till SPP avses anpassas till förväntad resultatutveckling i förvaltningen av anlägg­ningen. Detta innebär att en viss del av räntekostnaden för finansieringen skjuts framåt i tiden. Under de tio första åren avses därvid inte någon avskrivning av investeringsutgiften ske. I upp­görelsen ingår också att Luftfartsverket samtidigt med förvaltningsav­talets undertecknande skulle utfärda en avsiktsförklaring att, sä länge koncernförhällandet med LFV AirportCenter AB består, skapa förat­sättningar för att detta bolags verksamhet bedrivs på ett sådant sätt att dess förpliktelser som förvaltare kan fullföljas.

Luftfartsverket, LFV AirportCenter AB och Försäkringsbolaget SPP har den 22 december 1993 tecknat ett tilläggsavtal varigenom dels SPP överlämnat anläggningen till byggherren Luftfartsverket per den 1 januari 1994, dels Luftfartsverket förbundit sig att överlåta byggnaden till SPP per den 1 maj 1994, varefter finansiering och förvaltning avses ske i enlighet med villkoren i det tidigare nämnda ramavtalet. I avvaktan på SPP:s förvärv har slutiigen också Luft­fartsverket medgivits anstånd med erläggandet av entreprenadsumman i enlighet med vissa villkor i ramavtalet.

Regeringen berörde i budgetpropositionen är 1993 (prop.

1992/93:100 bil. 7, bet. 1992/93:TU19, rskr. 1992/93:245) att Luft­

fartsverket vid beräknande av sin ekonomiska utveckling under tre­

årsperioden 1993-1995 valt att tills vidare inte låta Sky City-anlägg­

ningen på Arlanda påverka verkets balans- och resultaträkning.

Regeringen föratsätte att denna fråga skulle klaras ut till bokslutet år

1993. Med anledning av detta inkom Luftfartsverket i november 1993

med en särskild skrivelse till regeringen, varigenom verket redo-

3

visade den  tidigare  beskrivna  finansieringslösningen  för anlägg-

ningen. Riksrevisionsverket har därefter för sin del begärt klar- Prop. 1993/94:150 lägganden beträffande riskbilden i projektet och därmed redovis- Bilaga 6 ningen i Luftfartsverkets räkenskaper. Luftfartsverket har i skrivelse till regeringen i mars 1994 lämnat en slutlig redovisning av läget inkl. de begärda klarläggandena. Verket konstaterar i sin skrivelse att kostnaden för Sky City-anläggningen totalt uppgår till 1 800 miljoner kronor i aktuellt penningvärde. Det 25-äriga förvaltningsavtalets finansieringsmodell innebär som tidigare nämnts en förskjutning av kostnadsbelastningen för LFV AirportCenter AB sä att denna under de första 12 åren blir lägre än vid en periodiserad redovisning och därefter högre. Vid en antagen inflation pä i genomsnitt 4 % per år kan förskjutningen beräknas till ca 700 miljoner kronor. Förvalt­ningsavgiften till SPP uppgår till i genomsnitt ca 252 miljoner kronor per år. Intäktema bedöms dock komma att överstiga kostnaderaa under avtalstiden varför projektet bedöms få en positiv påverkan på Luftfartsverkskoncernens resultat.

Revisorerna i bolaget har påpekat det ansenliga åtagande som LFV AirportCenter AB iklätt sig genom förvaltningsavtalets utformning jämfört med bolagets begränsade egna kapital, och har därför före­slagit att bolaget begär förtydligande från SPP eller Luftfartsverket eller bådadera avseende riskfördelningen i avtalet.

Verket har mot denna bakgrand i skrivelsen hemställt om rätt att fä utfärda en generell kapitaltäckningsgaranti till förmän för bolaget i syfte att säkra bolagets egna kapital. Garantin skulle omfatta fem år och verket beräknar därvid garantibehovet till ca 350 miljoner kronor.

Luftfartsverket hemställer vidare i skrivelsen om att, inom den tidigare nämnda ramen 80 miljoner kronor för teckning av aktier i LFV AirportCenter AB, även fä rätt att ge s.k. aktieägartillskott till bolaget.

Regeringens överväganden

Regeringen anser att den av Luftfartsverket redovisade finansierings-och förvaltningslösningen för Sky City-anläggningen vid Arlanda flygplats i allt väsentligt följer de inledningsvis nämnda riktlinjema om att projektet skulle uppföras och förvaltas i egen företagsform och därmed ekonomiskt avgränsas från Luftfartsverkets övriga verksam­het. Regeringen delar ocksä synen att Sky City-ardäggningen har goda föratsättningar för att bidra till att öka Arlandas attraktivitet som flygplats och resecentram och därigenom ocksä bidra till Luft­fartsverkets resultat och flygsektorns utveckling. De nu begärda be­myndigandena bör framför allt ses som tekniska justeringar för att medge en effektiv förvaltning och rimlig redovisning av anlägg­ningen, och regeringen anser därför att Luftfartsverkets hemställan bör bifallas.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

bemyndigar regeringen att ge Luftfiutsverket rätt att under perioden 1994-1998 ställa ut en kapitaltäckningsgaranti till för­mån för LFV AirportCenter AB,

2.

bemyndigar regeringen att ge Luftfartsverket rätt att inom en ram på 80 0(X) 000 kronor dels teckna aktier i, dels ge aktie­ägartillskott till LFV AirportCenter AB.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 6

D. Post och telekommunikation 

SOS Alarmering AB

Regeringens förslag:

-

Regeringen bemyndigas att ingå ett nytt konsortialavtal rörande SOS Alarmering AB mellan svenska staten. Lands­tingsförbundet och Svenska Kommunförbundet genom Förenade Kommunföretag AB samt ett alarmeringsavtal mellan svenska staten och SOS Alarmering AB.

-

För SOS Alarmering AB:s åtaganden betalar staten en årlig avgift till SOS Alarmering AB. Riksdagen har för detta ändamål för budgetåret 1994/95 anslagit 140 miljoner kronor. För täckande av investeringskostnaden för ny tekiuk vid centralerna i Stockholm, Göteborg och Malmö föreslås att staten som en engångssumma tillför bolaget ytterUgare 80 miljoner kronor.

Bakgrund

SOS-tjänsten innebär att allmänheten i nödsituationer kan slå ett telefonnummer, för närvarande 90 000, och genom förmedling av telefonist komma i kontakt med önskat hjälporgan. Post- och tele­styrelsen har nyligen beslutat att det gemensamma europeiska alarmeringsnumret 112 skall vara infört i Sverige den 1 juli 1996.

SOS-tjänsten infördes efter beslut av 1956 ärs riksdag (prop. 1956:1 bil. 27, bet. 1956:SU9, rskr. 1956:155). Behovet av en sär­skild SOS-tjänst var i första hand en följd av telenätets automatise-ring. Så länge telefonsamtal vidarekopplades av telefonist på en manuell telefonstation kunde man i en nödsituation lyfta telefonluren och begära "polis", "brandkår" osv. (de s.k. sociala namnanropen). Efter hand som telenätet automatiserades bortföll denna möjlighet och

allmänheten mäste känna till telefonnumren tiU de olika hjälporganen,    Prop. 1993/94:150 vilket i nödsituationer kunde vålla vissa problem. Genom riksdagsbe-    Bilaga 6 slutet år 1956 infördes ett för olika hjälporgan gemensamt telefon­nummer (90 000), som skulle gälla över hela landet och genom vilket en person i nöd kunde komma i kontakt med önskat hjälporgan.

I syfte att samordna samhällets alarmeringsfunktioner och möjlig­göra snabba och effektiva hjälpinsatser bildades år 1972 SOS Alarmering AB (SOS Alarmering). SOS Alarmering ägdes till 50 % av Televerket och till 25 % vardera av Kommunförbundet och Landstingsförbundet. Förhällandet mellan ägama, såsom kostnadsan­svaret, reglerades i ett konsortialavtal. Enligt avtalet fördelades kost­nadema enligt principen att Televerket svarade för 40 % av kost­nadema, anslutna landsting svarade tillsammans för 30 % av kost­nadema och anslutna kommuner tillsammans för 30 % av kost­nadema.

Vären 1991 godkände riksdagen ett nytt konsortialavtal för SOS Alarmering (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91 :TU28, rskr. 1990/91:369). Staten, genom Televerket, tog i avtalet pä sig ett jämfört med tidigare avtal ökat kostnadsansvar för 90 000-tjänsten fram till är 1994. Enligt konsortialavtalet frän år 1991 skall kost­nadema för resp. SOS-central fördelas enligt följande: Televerket svarar för 50 % av kostnaderna, anslutna landsting svarar för 30 % av kostnadema och anslutna kommuner svarar för resterande 20 % av kostnadema. Parterna har för tiden efter år 1994 inte kunnat enas om en förändrad fördelning.

Riksdagen har bemyndigat regeringen att vid behov jämka den i konsortialavtalet fastställda kostnadsfördelningen (prop. 1992/93:132, bet. 1992/93:TU11, rskr. 1992/93:152). Beslutet ger föratsättningar att uppnå en mer affärsmässig relation mellan SOS Alarmering och berörda kommuner. Beslutet ger också möjlighet till en prissättning som är bättre anpassad till kostnaderna för enskilda tjänster, men den skall inte innebära nägon övervältring av kostnaderna pä staten eller landstingen.

Mot bakgrand av Televerkets ombildande till aktiebolag, Telia AB, den 1 juli 1993 samt den pågående och förväntade utvecklingen på telemarknaden beslutade riksdagen vären 1993 att statens aktier i SOS Alarmering skall förvaltas direkt av regeringen (prop. 1992/93:200, bet. 1992/93:TU30, rskr. 1992/93:443).

Det statliga ansvaret

Ansvaret för samhällets alarmeringsfunktioner regleras bl.a. i rädd­ningstjänstlagen (1986:1102). Räddningstjänsten skall enligt rädd-ningstjänsdagen planeras och organiseras sä att räddningsinsatsema kan påbörjas inom godtagbar tid och genomföras på ett effektivt sätt. Kommunema och de statliga myndigheter som svarar för räddnings­tjänst skall samarbeta med varandra och se till att det finns anord­ningar för alarmering av räddningsorganen.  I motiven till lagen

(prop. 1985/86:170 s. 42) uttalades att en av föratsättningama för   Prop. 1993/94:150 effektiva räddningsinsatser är att räddningsorganen larmas så tidigt   Bilaga 6 som möjligt. Det är därför viktigt att det finns väl fungerande anord­ningar som ständigt kan ta emot larm. Lika viktigt är det att den som har tagit emot larmet också snabbt kan vidarebefordra det till det räddningsorgan som skall göra insatsen.

Staten har vidare ett ansvar för grandläggande telekommunika­tioner. Detta ansvar upprätthålls bl.a. genom att Post- och tele­styrelsen, vid sin tillståndsgivning enligt telelagen (1993:597), före­skriver som villkor för teleoperatörer att de skall tiUhandahåUa 90 (X)0-samtal med erforderlig säkerhet och att de utan avgift eller med högst en markering för abonnenterna skall förmedla tele­meddelanden till samhällets alarmerings- och räddningstjänst. Post-och telestyrelsen har vidare möjlighet att enligt lagen (1993:599) om radiokommunikation vid beviljande av tillständ att inneha och an­vända radiosändare förena tillståndet med vUlkor.

Regeringens överväganden

Televerkets ombildande till aktiebolag och överföringen av statens aktier i SOS Alarmering från Televerket till direkt förvaltning av staten har aktualiserat en Översyn av statens roller inom bolaget, dvs. staten som kund till SOS Alarmering och staten som ägare tiU bolaget. Översynen har genomförts i samräd med de övriga ägama. I det följande lämnas en redogörelse för de förändringar som regeringen föreslär med anledning av översynen.

Nuvarande konsortialavtal innebär att bolagets ärliga underskott täcks av kundema i proportionerna staten 50 %, landstingen 30 % och kommunerna 20 %. Denna underskottstäckning utgör ersättning för de tjänster kunderna erhåller. Vidare gäller enligt nuvarande avtal att eventuella överskott i bolaget gär tillbaka till kundema i form av minskade belopp för täckningen av bolagets underskott. Bolaget får således inte del i eventuella besparingar som sker.

Ersättningen till SOS Alarmering frän staten uppgick är 1993 tiU ca 140 miljoner kronor.

Den tekniska utvecklingen och behovet av att säkerställa effektiv mottagning och analys av samtal på 90 (X)0-numret gjorde att ägama och styrelsen under slutet av 1980-talet fattade beslut om att investera i ny teknik för operatörerna vid SOS-centraleraa. Under åren 1987 tUl 1992 har denna nya teknik, s.k. CoordCom-uti:\istning, installerats i 16 centraler. De centraler som återstår är centralerna i Stockholm, Göteborg och Malmö. Statens andel av investeringama uppgår i enlighet med konsortialavtalet till 50 %. För de redan installerade centralerna regleras statens andel av investeringama genom ett leasingavtal med TeleCredit AB. Leasingkostnadema ingår i den ovan nämnda ersättningen från staten. Statens andel av investeringar i ny teknik (CoordCom) för storstadscentralema Stockholm, Göteborg och Malmö uppgår till 80 miljoner kronor.

Ett nytt konsortialavtal

Prop. 1993/94:150

I syfte att ge SOS Alarmering möjligheter tiU en sund affärsmässig  * utveckling och att skapa en tydligare kommersiell relation med staten som kund tiU SOS Alarmering föreslår regeringen att nuvarande konsortialavtal ersätts av ett nytt konsortialavtal och ett alarmeringsavtal mellan staten och SOS Alarmering. Den viktigaste förändringen tiU följd av detta är att bolagets ekonomiska handlings­utrymme avgörs efter affärsmässiga förhandlingar mellan bolaget och dess kunder. Detta ger kunderna bättre möjligheter än i dag att på­verka servicenivå och innehåll på leveransema frän SOS Alarmering. Bolaget kan därmed utveckla de tjänster som kundema har störst behov av. SOS Alarmering får vidare möjlighet att fungera som andra företag och behålla överskott i rörelsen. Detta skapar förat­sättningar för en sund ekonomisk och finansieU utveckling av bolaget. Från ägarnas synvinkel skapas möjlighet att få en tillfredsställande ekonomisk avkastning pä den förmögenhetsmassa som verksamheten har att förvalta.

Syftet med det nu föreslagna konsortialavtalet är att reglera för­hållanden mellan ägarna såsom regler vid försäljning av aktier, borgensåtaganden och kapitaltillskott samt ägarnas målsättning för bolaget. Nedan lämnas en redogörelse för innehållet i förslaget till nytt konsortialavtal.

Överlåtelse av aktier får inte ske utan övriga aktieägares samtycke. Om samtycke har inhämtats skall de övriga ägarna erbjudas aktiema till det högsta av aktiens nominella belopp eller aktiens andel av SOS Alarmering-koncernens justerade egna kapital.

I den mån SOS Alarmering för finansiering som beslutats av dess styrelse inte själv kan erbjuda erforderliga säkerheter härför skaU ägarna teckna borgen såsom för egen skuld. Ägarnas skyldighet att teckna borgen begränsas vid varje tillfälle tiU ett för ägama gemensamt borgensåtagande om högst 25 miljoner kronor, varav statens andel begränsas till högst 12,5 miljoner kronor.

Om det för undvikande av likvidation av SOS Alarmering skulle krävas tillskott av kapital är ägarna överens om att detta skall tillskjutas i proportion till resp. parts andel av aktier och röster i SOS Alarmering. Skyldighet att tillskjuta kapital skall dock gälla längst tiU och med det räkenskapsår som avslutas den 31 december 1996.

Målsättningen för koncernen skall vara att uppvisa en uthållig lön­samhet. Vidare är det viktigt att koncemens effektivitet och finansiella styrka utvecklas gynnsamt. Ekonomiska nyckeltal för att följa upp detta är bl.a. nettomarginal, räntabilitet pä sysselsatt kapital och soliditet. Utdelning till aktieägarna skall inte ske innan tillfreds­ställande soliditet uppnåtts i SOS Alarmering-koncernen.

Tvist som rör tillämpningen eller tolkningen av avtalet skall av­göras genom skiljedom i Stockholm enligt reglerna för Stockholms handelskammares Skiljedomsinstitut.

Avtalet gäller fr.o.m. den 1 januari 1995 t.o.m. den 31 december

1996, varefter avtalet, såvida det inte sagts upp senast tolv månader

°

före angivet datum, skall gälla tills vidare med rätt för envar part att    Prop. 1993/94:150 när som helst bringa avtalet till upphörande med iakttagande av en    Bilaga 6 uppsägningstid om tolv månader.

Alarmeringsavtal

Det statiiga ansvaret för SOS-tjänsten regleras i nuvarande konsortial­avtal. Syftet med det nu föreslagna alarmeringsavtalet är att säker­ställa en effektiv SOS-tjänst och att tUlgodose behovet av alarmeringstjänster för den statiiga räddningstjänsten. Nedan lämnas en redogörelse för innehållet i alarmeringsavtalet.

SOS Alarmering åtar sig i avtalet bl.a. att driva SOS-centraler som upprättiiåller SOS-tjänsten i hela landet och att vid sädana centraler motta och behandla eller i förekommande faU vidarekoppla samtal frän ett för hela landet gemensamt larmnummer samt att upprätthålla landstäckande radiokommunikation för alarmering och samverkan. Vidare åtar sig SOS Alarmering att förse SOS-centralema med en organisation och en teknisk utrastning som möjliggör en säker och effektiv alarmeringsverksamhet.

För SOS Alarmerings åtaganden betalar staten en ärlig avgift till SOS Alarmering på 137 miljoner kronor fr.o m. är 1995. Skulle konsumentprisindex stiga med mer än 5 % skall SOS Alarmering kompenseras med hänsyn till detta.

Avtalet löper från den 1 januari 1995 tills vidare med ett ärs upp­sägningstid.

Anslag för budgetåret 1994/95

Riksdagen beslutade våren 1993 (prop. 1992/93:200, bet. 1992/93:TU30, rskr. 1992/93:443) i samband med beslut om ombild­ning av Televerket till aktiebolag, att statens kostnader för ägandet i SOS Alarmering AB skulle belasta ett särskilt anslag.

För innevarande budgetär har ett reservationsanslag pä 140 mUjo­ner kronor anvisats för kostnader förenade med statens ägande i SOS Alarmering AB.

Efter förslag i årets budgetproposition har riksdagen nyUgen be­slutat om ett anslag på 140 miljoner kronor för dessa ändamål för budgetåret 1994/95 (prop. 1993/94:100 bU. 7, bet. 1993/94:TU17, rskr. 1993/94:199).

För täckande av investeringskostnaden vid centralerna i Stockholm, Göteborg och Malmö bör staten som en engångssumma kunna tillföra bolaget 80 miljoner kronor. Detta belopp motsvarar statens andel av investeringskostnaden i enlighet med nuvarande konsortialavtal. De övriga 50 % av kostnaderna svarar kommuner och landsting för. Detta innebär att anslaget för budgetåret 1994/95 för kostnader förenade med statens ägande i SOS Alarmering AB bör uppgå till sammanlagt 220 miljoner kronor.

4 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

Förslag tiU riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

bemyndigar regeringen att godkänna ett nytt konsortialavtal av­seende SOS Alarmering AB mellan svenska staten. Landstings­förbundet och Svenska Kommunförbundet genom Förenade Kommunföretag AB, i huvudsaklig överensstämmelse med vad som angetts i det foregående,

2.

bemyndigar regeringen att godkänna ett alarmeringsavtal meUan svenska staten och SOS Alarmering AB i huvudsakUg överenstämmelse med vad som angetts i det föregående,

3.

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1993/94:TU17, rskr. 1993/94:199) tiU Kostnader förenade med statens ägande i SOS Alarmering AB för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservations­anslag pä 220 000 000 kronor.

10

Finansdepartementet

Bilaga 7

Bilaga 7 till kompletteringspropositionen 1994

1993/94:150

Bilaga 7

Finansdepartementet

(Sjunde huvudtiteln)

1 Vissa anslagsfrågor inom sjunde huvudtiteln

1.1   E Statliga arbetsgivarfrågor

E 8. Bidrag till kompetensutveckling på det statligt reglerade området

1994/95 Nytt anslag (förslag)

1 000

1 prop. 1989/90:100 bil. 15 hemställde regeringen att riksdagen till Bidrag till kompetensutveckling på det statligt reglerade området för budgetåret 1990/91 skulle anvisa ett reservationsanslag på 300 000 000 kr. Bakgranden till detta var att partema i 1989 års ramavtal om löner för statstjänstemän m.fl. (RÄLS 1989-90) avsatt 300 miljoner kronor för att statsanställda skall kunna erbjudas en viss personalutbildning varje år Riksdagen beslutade i enlighet med förslaget (bet. 1989/90:AU 18, rskr 1989/90:213).

Den 1 juli 1993 fanns det 6 125 000 kr oförbrakat på detta anslag. Enligt uppgift från Statens arbetsgivarverk, som enligt regleringsbrev disponerar anslaget, kommer medel fortfarande att fmnas kvar vid utgången av budgetåret 1993/94. Budgetåret 1993/94 är det tredje och sista året efter det budgetår då anslaget var uppfört på statsbudgeten som regeringen har dispositionsrätt till anslagsmedlen.

Eftersom det kommer att finnas ett behov att disponera anslagsmedlen även efter utgången av budgetåret 1993/94 bör anslaget ånyo föras upp i statsbudgeten. Detta kan ske med endast ett formellt anslagsbelopp eftersom någon ytterligare medelsanvisning inte behövs.

1.2 F Bostadsväsendet

F 3. Räntebidrag m.m.

Medel för räntebidrag för ny- och ombyggnad av bostäder och för vissa andra bidrag för bostadsändamål anvisas årligen under anslaget Ränte­bidrag m.m. på sjunde huvudtiteln. Anslaget, som är ett förslagsanslag, beräknas såvitt gäller räntebidrag bl.a. med ledning av sammanställningar över bidragsunderlag, garanterade räntesatser och subventionsräntesatser

för olika årgångar och bidragstagarkategorier (aviseringsstatistik) som    1993/94:150

Boverket upprättar en gång per halvår

Bilaga 7

På basis av Boverkets aviseringsstatistik avseende räntebidragsutbetal­ningar under första halvåret 1993 angavs i 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 8) behovet av medel under budgetåret 1993/94 för räntebidrag för ny- och ombyggnad till 30 080 miljoner kr och det totala medelsbehovet på anslaget till 30 900 miljoner kr. Belastningen på anslaget beräknades således bli 415 miljoner kr mindre än tidigare beräk­nat. Som huvudsaklig förklaring till minskningen angavs sjunkande mark­nadsräntor.

Nya beräkningar som Boverket gjort med ledning av verkets aviserings­statistik avseende räntebidragsutbetalningar under andra halvåret 1993 tyder emellertid på att de beräkningar som tidigare gjordes på basis av första halvårets statistik kraftigt underskattat utgiftsbehovet för budgetåret 1993/94. Med utgångspunkt från faktiska utbetalningar av räntebidrag under andra halvåret 1993 på 16 706 miljoner kr beräknas nu utgiftema för sådana bidrag uppgå till sammanlagt 33 000 miljoner kr under budgetåret 1993/94. Den totala anslagsbelastningen beräknas därmed bli 33 800 miljoner kr för budgetåret 1993/94.

Orsakema till avvikelsen mellan de båda beräkningama är flera. En är att de kalkylmodeller som hittills använts inte i tillräcklig grad tagit hänsyn till den faktiska tidpunkt då en lägre marknadsränta första gången visar sig i form av en lägre bidragsutbetalning. Den mera ingående analys som Boverket gjort av den senaste aviseringsstatistiken indikerar att denna tidpunkt ligger i genomsnitt tre månader senare än som hittills an­tagits i fråga om räntebidrag för bostadslån och i genomsnitt nio månader senare såvitt gäller räntebidrag för bottenlån. En annan orsak är att kal­kyleraa inte föratsåg effekten för anslagsbelastningen av möjligheten för de bidragstagare som får räntebidrag fro.m. år 1992 att välja tidpunkt för första räntebidragsutbetalningen. Boverkets analys av senaste avise­ringsstatistiken visar att den första utbetalningen som belastar ränte­bidragsanslaget i ett nytillkommet ärende ofta gäller räntebidrag för mer än de normala tre månadema i taget. Ytterligare en orsak är den under år 1993 genomförda övergången från halvårs- till kvartalsaviseringar av räntebidrag enligt äldre regler som inte huimit slutföras i sin helhet under första halvåret 1993. Anslaget för budgetåret 1993/94 belastas därför med mer än en "normal" årsutgift för räntebidrag.

Till följd av vad som således framkommit om tidigare gjorda beräk­ningar har en ny beräkning också gjorts såvitt avser behovet av medel för räntebidrag under budgetåret 1994/95. Medelsbehovet under budgetåret 1994/95 för detta ändamål beräknas nu till 28 250 miljoner kr och det totala anslagsbehovet till 29 000 miljoner kr. Det i prop. 1993/94:100 bil. 8 för budgetåret 1994/95 föreslagna anslaget för räntebidrag m.m. på 25 600 miljoner kr bör därför höjas med 3 400 miljoner kr.

1.3 I Övriga ändamål

1993/94:150

Bilaga 7

I 9. Statliga ägarinsatser m.m. i Nordbanken

1993/94

Anslag'       1 000

1994/95

Förslag       1 000

1. Anslaget Statliga ägarinsatser m.m. i AB Industrikredit och Nordbanken

Förberedelsema för en försäljning av statens aktier i Nordbanken har påbörjats. Hur lång tid denna process kommer att ta är ännu för tidigt att säga. Regeringen föreslår att anslaget Statliga ägarinsatser m.m. i Nordbanken förs upp i statsbudgeten för budgetåret 1994/95 med ett formellt belopp. Från anslaget bör bestridas utgifter som uppkommer vid förberedelser för och genomförande av försäljning av statens aktier i Nordbanken.

1.4 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

till Bidrag till kompetensutveckling på det statligt reglerade området för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag på 1 000 kr,

2.

under sjunde huvudtitelns förslagsanslag Räntebidrag m.m. för budgetåret 1994/95 anvisa 3 400 000 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bU. 8,

3.

till Statliga ägarinsatser m.m. i Nordbanken för budgetåret 1994/95 anvisar ett förslagsanslag på 1 000 kr.

Prop. 1993/94:150

2 Kommunalekonomi

""

2.1 Inledning

Kommimsektoni genomgår för närvarande stora förändringar. Riksdagen bar imder de senaste åren &ttat flera beslut av stor betydelse för sektom. Kommuner och landsting har successivt givits bättre förutsättningar att själva organisera, prioritera och utforma sin verksamhet. Möjligheterna tiU flexibiUtet och tUl att kunna utforma verksamheten efiter lokala föratsättningar har ökat. En försämrad samhällsekonomi har också drivit på den pågående förändringspiocessen. Begränsade resurser ställer större krav på fömyelse och effektivisering.

Ett nytt statsbidragssystem för kommimer har införts fr.o.m. år 1993. Samtidigt har ett stort antal specialdestinerade statsbidrag tagits bort, och därmed ocksä de detaljstyrande regler som var förenade med mänga av dessa bidrag. Det nya systemet iimebär vid fullt genomförande en relativt långtgående inkomst- och kostnadsutjämning och vidare att konmiunen fär hela bidraget utan särskUda villkor för användandet. Införandet har bl.a. skett utifrån målet om att skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar dels genom att utjämna de ekonomiska skUlnaderaa mellan kommunema, dels genom att ge största möjliga handlingsutrymme för kommimema att själva utforma sin verksamhet. Ett arbete med att följa upp och utvärdera den kommunala ekonomin avseende bl.a. effektema av systemom­läggningen pågår.

Vidare har fr.o.m. år 1993 ett nytt system för utbetalning ov kommu­nalskattemedel till kommuner och landsting införts.

En mer långsiktig stabilitet i skatte- och bidragssystemen bör efter­strävas för kommuner och landsting. En parlamentariskt sammansatt beredning har tillkallats med uppgift att lämna förslag som iimebär att förutsättningarna för detta kan förbättras. Utredningsarbetet skall vara klart i sådan tid att en ny ordning kan gälla firån år 1996.

Mot bakgrund av det pågående utredningsarbetet föreslår regermgen att det statliga utjämningsbidraget tUl kommuner för år 1995 skall utgå med samma belopp per kommun som det preUminära bidraget för år 1994. Vidare föreslås att bidraget med anledning ov skattereformens effekter skall finnas kvar även år 1995.

Det utredningsarbete som har påbörjats kommer även att inriktas mot att finna en långsiktig lösning för hur de ekonomiska regleringarna meUan staten och kommunsektorn skall göras. Tillkommande för­ändringar för åren 1994 och 1995 som föranleder en ekonomisk reglering mellan staten och kommunsektom bör i avvaktan på utredningsarbetets resultat regleras genom att kommunalskattemedlen justeras.

I denna proposition föreslås vidare riktlinjer för finansieringsprincipens fortsatta tillämpning.

Staten anger riktlinjer för den kommunala ekonomin. I detta ingår att vid den samhällsekonomiska bedömningen ange utrymmet för sektoms

skattefinansierade verksamhet. Utrymmet bestäms dels av det kommunala    Prop. 1993/94:150 skatteunderlaget och kommunsektoras skatteuttag, dels av de statliga    BUaga 7 bidragen tiU sektom. Regeringen föreslår inte nägon begränsning av kommunemas och landstingens rätt att ta ut skatt men föratsätter trots det att den genomsnittliga kommunala utdebiteringsnivån inte höjs.

Med hänvisning tiU vad regeringen redovisat i den reviderade finansplanen om det ekonomiska läget bör även kommunsektom dela an­svaret för att eliminera det strukturella underskottet i de offentUga finansema. Det tar sig uttryck i att det inte finns utrymme för någon uppräkning av statsbidragen under de närmaste åren. De generella statsbidragen bör därför förbli nomineUt oförändrade.

2.2 Kommunerna och de samhällsekonomiska förutsättningama

Kommuner och landsting har en central roll för välfärden. De svarar för viktiga välfärdsuppgifter där vård, omsorg och utbildning dominerar. Kommuner och landsting har därmed fått en stor betydelse som arbets­givare och tjänsteproducenter. Den kommunala sektoms om&ttning och betydelse gör att statai måste kunna påverka den kommunala konsum­tionsutvecklingen och finansieringen av verksainheten. Detta sker dels genom statUg ram- och/eller rättighetslagstiftning av den kommunala verksamheten, dels genom att staten anger det skattefinansierade utrymmet.

Ekonomisk tillväxt fömtsätter förändring. Vissa delar av ekonomin -sektorer, branscher, företag - expanderar medan andra stagnerar eller minskar. Den ekonomiska politikrais huvuduppgift är att skapa fömt­sättningar för att genom god och uthållig tillväxt bygga en stabil gnmd för välfärden och sysselsättningen.

Den nödvändiga förstärkningen av de offentliga finanserna har redan inletts och kommer att behöva fortgå under en följd av år. För att det skall skapas nya jobb krävs en hållbar utveckling av landets offentliga finanser. Behovet av fortsatt sanering av de offentliga finansema och minskning av de offentliga utgiftema berör även den kommunala sektom.

SkiUnadema i utdebitering mellan olika kommuner och landsting är for närvarande stora. De är främst betingade av skillnader i skattekraft, men också av skillnader i servicenivå, effektivitet, avgiftsnivå och olika ambitioner vad gäller konsolideringsgrad. Utgångspunkten för de nännaste åren är att den genomsnittliga kommunala utdebiteringsnivån inte bör höjas. En möjlighet till omfördelning av det kommimala skatteuttaget bör däremot fiimas.

Statens ansvar for samhällsekonomin och verksamheten i stort inom kommunsektorn måste kombineras med respekt för den kommunala självstyrelsen.

En stor del av besparingama i den offentliga sektom har skett inom kommimsektom. Det är konsekvensema av den kraftiga expansion som

skedde framförallt på 1970-talet, ofta i strid med vad statsmaktema Prop. 1993/94:150 bedömde som lämpUgt med hänsyn tiU den samhäUsdconomiska balansen. Bilaga 7 De nu genomförda besparingama har utlöst en Uvaktig fömyelse i många kommuner och landsting. Dea ekonomiska situationen imiebär att det även fortsättningsvis krävs omprövningar av kommunal verksamhet och kraftfiiUa åtgärder i syfte att höja produktiviteten och begränsa kost­naderna i sektom som helhet. FörhAUandoia varierar dock meUan enskilda kommuner och landsting. En del kommuner och landsting har redan gjort stora besparingar och står därför inför relativt små fortsatta kostnadsneddragningar. Andra kommuners och landstings bidrag till den strukturella anpassningen har hittills varit blygsanuna och dessa måste öka takten i volynmeddragningania de kommande åren.

Flera kommuner och landsting har inlett samarbete med länsarbets­nämnder för att undvika varsel och uppsägningar under åren 1994 och 1995. Hur sysselsättningen inom kommunsektorn därdter kommer att påverkas är oklart. Under våren har regeringen tillsammans med Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet samt de tre stora personalför­bunden haft ett seminarium kring kommunala sysselsättningsfrågor. Det ansågs därvid angeläget att ytterUgare analysera sysselsättningsfrågan och fiamföraUt de strukturella förändringar som drabbar vissa personalkate­gorier mer än andra.

Att döma av de undersökningar som bl.a. imtierats av expertgmppen for studier i offentiig ekonomi (ESO) har den kommunala omställningen de senaste åren i väsentUga avseenden bmtit en negativ produktivitets­utveckling. Denna produktivitetsförbättring underlättar den anpassning tiU inkomstema, som de kommunala kostnaderna mäste genomgå.

Med hänsyn till vad regeringen tidigare har redovisat om milen för budgetpoUtiken och tiU att medborgamas behov av service pä bästa möjliga sätt bör tiUgodoses, måste arbetet med att öka produktiviteten i den kommunala verksamheten drivas vidare.

Om utrymme skaU kunna skapas för angelägna reformer kan det också bli nödvändigt att öka avgiftsfinansieringen altemativt minska eller avveckla verksamheter som nu skattefinansieras.

2.2.1 UppfÖUning av kommunal ekonomi

Förändringarna i statsbidragssystemet tUl kommimema utgår från två grundläggande förhållanden. Det första är att kravet på samhällseko­nomisk balans skall vara styrande för bedömningama av det framtida skattefinansierade utiymmet för den kommunala sektom. Det andra är att ansvarsfördelningen mellan staten och kommunsektorn skall vara tydlig. Samtidigt med omläggningen av bidragssystemet (prop. 1991/92:150 del II, bet. 1991/92:FiU:29, rskr. 1991/92:345) betonades att regeringen med jämna mellanrum bör ge riksdagen en samlad genomlysning av den verksamhet som bedrivs av kommuner och landsting. Ett sådant underlag behövs för att regering och riksdag skall kunna göra en avvägning av det samhällsekonomiska utrymmet och feststäUa utiymmet för den skattefi-

nansierade verksamheten i kommunsektom. Ett annat viktigt syfte med    Prop. 1993/94:150 uppföljningen är att bedöma kommunemas ekonomiska fömtsättningar att    Bilaga 7 bedriva sin verksamhet.

Regeringen redogör varje år i budgetpropositionen för utvecklingen inom olika delar av den offentliga sektom. När det gäUer kommunal verksamhet har redovisningar hittiUs främst återfunnits i respektive departements bUagor till budgetpropositionai. En samlad överblick över de firågor som berör kommuneraa har därför varit svår att fk. Regeringen överväger därför att årligen göra en mer samlad redovisning. Ett förslag redovisas inom kort av Civildepartementet i form av en departementspro­memoria.

Arbetet med uppföljning av den kommunala ekonomin pågår för närvarande inom Finansdepartementet. För att analyserna skall kunna fungera som beslutsunderlag är det av betydelse att de innehåller såväl en finansiell som en verksamhetsrelateiad uppföljning. Avsikten är att firamdeles redovisa en öveigripande ekonomisk analys i samband med budgetpropositionen.

I det följande görs en kortfiittad redovisning av kommunemas (exkl. kyrkUga kommuner) och landstingrais finansiella ställning. Redovisningen kompletteras med en kort&ttad redovisning av en sektoisvis uppföljning för området barnomsorg.

Resultaträkning

Enligt tabell 2.1 visar kommunemas och landstingens samlade resultat en negativ förändring av det egna kapitalet för åren 1990 och 1991, medan förändringen var positiv för är 1992. Den positiva förändringen av det egna kapitalet år 1992 berodde på en betydande dämpning av kost­nadsutvecklingen detta år, samtidigt som den goda inkomstutvecklingen år 1990 med en tvåårig eftersläpning av skattemedelsutbetalningama gav höga skatteinkomster år 1992.

TabeU 2.1 ResuHatrakning för kommuner och landsting åren 1990 - 1992

Prop. 1993/94:150

i miUarder kronor

Bilaga 7

1990

1991

1992

Kommuner

Verksamhetens nettokostnader (resultat 1)

- 112,3

- 119,6

- 139,4

Resultat efter skattei och fmansnetto (resultat 2)

4,9

7,9

20,5

Förändring av eget kapital (resultat 3)

-0,7

-4,0

3,7

Landsting

Verksamhetens nettokostnader (resultat 1)

- 102,0

- 104,5

-88,3

Resultat efter skatter och fmansnetto (resultat 2)

-0,6

5,0

10,0

Förändring av eget kapital (resultat 3)

-4,2

-0,5

1,2

Källa: SCB, Kommunemas finanser

Kommunemas nettokostnader för verksamheten ökade med ca 20 miljaider kronor (ca 17 %) mellan åren 1991 och 1992. Detta förklaras huvudsakUgen av den s.k. ADEL-reformen, som iimebar att ansvaret för äldrevården överföides från landstingen till kommunema. ÄDEL-reformen inne&ttade även en skatteväxling mellan kommimema och landstingen, vilket innebar att kommunemas skatteintäkter och generella statsbidrag ökade kraftigt år 1992. För landstingen innebar ÄDEL-reformen analogt att kostnadema och intäkteraa minskade.

Balansräkning

Av balansräkningen i tabell 2.2 framgår att för år 1992 uppgick kommu­nemas bokförda tillgångar tUl 282 miljarder kronor. Totalt ökade kommunernas tillgångar med drygt 22 miljarder kionor mellan åren 1991 och 1992. De ökade totala tillgångama i kommuneraa har i huvudsak finansierats med en ökad skuldsättning. År 1992 ökade skuldema med 28 miljarder kionor. Skuldökningen beror på att många kommuner började redovisa sin pensionsskuld från är 1991.

Balansräkningen för landstingen visar att år 1992 uppgick de bokförda tillgångama tUl ca 79 miljarder kronor. Sett till den studerade perioden, dvs. åren 1990 - 1992, har landstingens tillgångar ökat något, men jämfört med kommunerna har ökningen varit väsentiigt mindre.

Landstingens skulder har ökat drastiskt under de tre studerade åren. Skuldökningen mellan år 1991 och år 1992 är ca 23,6 miljarder kionor, vilket är en ökning med mer än 50 %. I likhet med kommunema beror skuldökningen i landstingen på att allt fler landsting börjat redovisa pensionsskuldema under åren 1990 - 1992.

'nbell 2.1   Balansräkning fSr kommuner och landsting Aren 1990 - 1992 i miljarder kronor

Prop. 1993/94:150 BUaga 7

1990

1991

1992

Korrmumer

Tillgångar Skulder Eget kapital

244,3

99,5

144,8

260,3 137,1 123,3

281,9 165,2 116,7

Summa skulder och eget kairital

244,3

260,3

281,9

Landsting

Tillgångar Skulder Eget kapital

72,1 26,3 45,8

78,3 44,7 33,6

79,3 68,3 11,0

Summa skulder och eget kapital

72,1

78,3

79,3

Källa: SCB, Kommunemas finanser

Finansiella nyckeltal

Frän  resultat-   och  balansräkningen  kan   olika   finansiella  nyckeltal beräknas, I diagrammen 2.1 och 2.2 visas tvä sädana nyckeltal.

Diagram 2.1   Nettokostnademas andel av totala skatteintäkter och generella bidrag

Kommuner Landsting

KommunGT

in.-vSrde

å

r 1992:70%

Max.-v

ä

rde

å

r 1992:98%

Landsting

n.-varde

å

r 1992: 82% Max.-v

ä

rde

å

r 1992:97%

1990

1991

1992

Nettokostnadernas andel av de totala skatteintäktema visar hur stor andel av de totala skatteintäktema (inklusive generella statsbidrag) som används för att finansiera verksamhetens nettokostnader. Om nettokost­nadema överstiger skatteintäktema måste skiUnaden finansieras på annat sätt, t.ex. genom lån eUer minskning av rörelsekapitalet.

Av diagram 2.1 framgår att år 1992 finansiellt sett var ett bra år både för kommimema och landstingen. För kommimemas del återstod 16 % av skatteintäktema för att täcka underskott i finansnetto och avskriv­ningar, medan motsvarande andel för landstingen uppgick till 10 %. Variationen meUan olika kommimer respektive landsting var emellertid stor. För kommunemas del varierade nettokostnademas andel av totala skatteintäkter och statsbidrag för år 1992 meUan 70 % och 98 %. Motsvarande variation för landstingen samma är var mellan 82 % och 97 %.

Som tidigare nämnts berodde de positiva resultaten är 1992 främst pä den gynnsamma inkomstutvecklingen år 1990, som med en tvåårig efter­släpning av skattemedlen iimebar höga skatteinkomster år 1992, och på att år 1992 skedde en dämpning av kostnadsutvecklingen.

Åren 1990 och 1991 var däremot nettokostnadernas andel av skattein­täktema större. Dessa tvä är återstod 7 % respektive 9 % av kommuner­nas skatteintäkter då verksarahetens nettokostnader finansierats. En liknande utveckling gällde även för landstingen.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

Diagram 2.2 SoKdltet, exklusive pensionsskuld

Procent

lOOi

Kommuner Landsting

Kommuner Min.-v

ä

rde

å

r 1992: 17% Max.-v

ä

rde 

å

r 1992:92 %

Landsting Min.-v

ä

rde 

å

r 1992: 45 % Max.-v

ä

rde 

å

r 1992: 84 %

1990

1991

1992

Soliditetsmåttet visar den långsiktiga betalningsförmågan, dvs hur stor del av de egna tillgångama som har finansierats med eget kapital, och om det finns beredskap för framtida resultatförsämringar.

I diagram 2.2 har soliditeten beräknats exklusive pensionsskulden. För den studerade treårsperioden framgår att kommimemas soliditet i stort

10

sett är oförändrad från är till år. En lUcnande utveckling av soliditetsmåt­tet gäller även för landstingen.

Variationen mellan olika konununer respektive landsting var däremot stor för år 1992.1 kommunema var soliditeten exklusive pensionsskulden som lägst 17 % och högst 92 %. För landstingens del varierade soliditeten mellan 45 % och 84 %.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

Sektorsvb uppföljning

En vUctig utgångspunkt för de sektorsvisa uppföljningama är de över­gripande nationella mål som finns föi respektive sektor. I det följande redovisas kortfattat en uppföljning för barhomsoigsområdet.

Barnomsorg

Under perioden 1985 t.o.m. 1993 har tri vUctiga riksdagsbeslut fettats som rör den offentUgt finansierade bamomsoigen.

År 1985 fettade riksdagen ett principbeslut (prop. 1984/85:209, bet. 1985/86:SoU5, rskr. 1985/86:27) om att alla bam över ett och ett halvt års ålder fram till skolstarten skulle fl delta i en oiganiserad förskole­verksamhet senast år 1991.

År 1992 togs i den s.k. valfrihetspropositionen (prop. 1991/92:65, bet. 19991/92:SoU12, rskr. 1991/92:85) tidigare hinder för fri etoblering och fritt utnyttjande av olika former av bamomsoig bort.

År 1993 antog riksdagen regeringens proposition (prop. 1993/94:11, bet. 1993/94:SoUll, rskr. 1993/94:117) Utvidgad lagreglering pä bamomsoigsområdet, där bl.a. konmiunemas skyldighet att tillhandahålla bamomsoig för bam i åldrama 1 till och med 12 år skärps genom ändringar i socialtjänstlagen (1980:620). Beslutet innebär en utvidgning av de förslag som fördes fram år 1985 genom att åldersgränsen för rätt tUl bamomsoig sänktes till 12 månader och att även skolbamsomsoigen blir en konununal skyldighet.

I diagram 2.3 visas hur antolet platser i bamomsoig, antol bam i kö till plats i bamomsoig samt personaltätheten har utvecklats mellan krem 1985 och 1992.

11

Diagram 2.3 Bamomsorgens utveckling åren 1985 - 1992

Index, 1985=100

140i---------------------------------- 

Prop. 1993/94:150 BUaga 7

Antal platser i barnomsorg

120

Barn i k

ö

 till plats

1985  1986   1987  1988  1989  1990  1991  1992

Källa: SCB, statistiska meddelanden och bamomsorgsundersökningarna

Av sammanställningen i diagram 2.3 framgår att det har skett en kraftig utbyggnad av bamomsorgen sedan principbeslutet fettades år 1985. Med bamomsorg menas i diagrammet antal platser i daghem och femiljedag-hem för bara i åldrama O - 6 år. Mellan åren 1985 och 1992 ökade dessa platser från ca 298 000 tUl ca 407 000, viUcet motsvarar en ökning med 37 %.

Samtidigt som antalet platser i bamomsorgen har ökat, har antolet bam i kö till plats i bamomsoig minskat. Kön till plats i daghem och familjedaghem för bam i åldrarna O - 6 är har under perioden 1985 t.o.m. 1992 minskat från ca 83 600 till ca 50 500, viUcet är en mmskning med 40 %.

Uppgiftema om antalet bara i kö är hämtade från baraomsorgs-undersökningaraa. Dessa nivåtal överskattar troligen det verkliga antalet bam i kö till plats i bamomsoig. För en närmare beskrivning av hur kösiffror skall tolkas hänvisas till prop. 1993/94:11 Utvidgad lagreglering på bamomsoigsområdet, m.m.

Personaltätheten, mätt som antal årsarbetande personal per 100 bara i daghem, har i princip varit oförändrad från år 1985 fram till år 1990. Därefter har personaltätheten minskat. Framför allt minskade personaltät­heten år 1992 då den uppgick till 20,4, viUcet kan jämföras med 24,3 är 1989. Minskningen i personaltäöieten från år 1985 till år 1992 är 12 %.

I tobell 2.3 redovisas kostnader per heltidsbara under åren 1990 till 1992.

12

'nibell 2.3 Kostnad per heltidsbam i bamomsorg (daghem, dehidstSrskola och skolbamomsorg) under åren 1990 - 1992, 1990 års priser.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

Är

Bruttokostnad

Personalkostnad

Övriga kostnader (lokostnader)

1990 1991 1992

69 300 69 200 68 400

52 000 SI 400 49 700

17 300

17

800

18

700

jrd//

Bmttokostnaden per heltidsbara i bamomsoig, i detto fell daghem, deltidsföiskola och skolbaraomsorg, minskade i festo priser under åren 1990 -1992 med ca 1 000 kronor, från 69 300 kronor tUl 68 400 kronor. Detto motsvarar en kostnadsminskning med diygt 1 %. Uppdelat på personalkostnader och övriga kostnader framgår av tobell 2.3 att personalkostnaderna utgör över 70 % av de totala bmttokostnadema.

I likhet med resultoten för de finansiella nyckeltalai är variationen meUan olika kommuner stor även vad gäller de verksamhetsrelaterade uppgifterna. Skillnaden mellan högsto och lägsto bmttokostnad per heltidsbara för är 1992 var över 50 000 kronor.

2.2.2 Den konununala ekonomin åren 1994 -1999

Regeringens bedömning: Med hänsyn tiU det samhällsekonomiska läget bör stotobidragen till kommuner och landsting under år 1995 förbli nominellt oförändrade.

Skälen för reringens bedömning: Saneringen ov de offentliga finanserna kan som tidigare nämnte inte ske utan att också de finansiella fömtsättningama fÖr kommunsektora påverkas. De stora krav på bud­ getsanering som regeringen tidigare redovisat i den reviderade finans­planen måste fä effekter även för den kommimala sektora. Det är därför av stor vikt att kommunföreträdarna, de enskUda kommunema och landstingen känner ett ansvar för helheten i den svenska ekonomin. Det är trote aUt först när hela deia offentliga sektoms finanser har stobiliserate och förbättrate som stoten kan ge kommuner och landsting de långsiktiga planeringsfömtsättningar som eftersträvas.

Ett av regeringens underlag inför beslut om utformningen av en långsiktig utgiftsstrategi är den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK).

LK-beiäkningen bygger på de mäl om realt oförändrade utgifter för offentiig konsumtion som uttalades i förra årete reviderade finansplan. Detto innebär att utgifterna för den offentligt skattefinansierade konsum­tionen fär öka högst i takt med den allmänna prisutvecklingen, dvs. pris­utvecklingen för bmttonationalpiodukten.

5 Riksdagen 1993194. I samL Nr 150. Bilaga 3-14

13

Huvuddelen av utgifteraa för konsumtion består av löner och arbete-    Prop. 1993/94:150 givaravgifter, vilka under senare år har ökat i snabbare takt än priserna.    BUaga 7 Utgifteraa för den kommunala konsumtionen tenderar därför att växa snabbare än den nominella utvecklingen av BNP även om den reala tillväxten är densamma för båda.

Effektivisering och rationalisering pågår idag i betydligt större om&ttning än på 1980-talet. Man ser över oiganisation, samordnar verksamheter och försöker sänka kostnaderaa genom anbudsupphandling och konkurrens.

Minskningar av den kommunala konsumtionen kan även ske genom att kommunala verksamheter läggs ned eller minskar i omfettning.

Kommuneraa kan även höja sina avgifter för att fylla gapet mellan behov och resurser. Det är rimligt att en del av den ökning av hushållens disponibla inkomster som kan förväntas vid en återhämtning av den svenska ekonomin tas i anspråk för en ökad grad av avgiftsfinansiering av den kommunala verksamheten. Varje kommun bör därför noga pröva och utveckla sin avgiftspolitik. I detto arbete mäste en awägning mot såväl fÖidelningspolitiska konsekvenser som samhällsekonomiska effektivitetsaspekter göras. De fördelningspolitiska effekteraa med iiuiktning mot att belysa möjligheten att öka avgiftsbeläggningen och höja de redan nu existerande avgiftema som uppstår i samband med ett sådant förferande redovisas i bilaga 1:5 avsnitt 4.

Mellan åren 1985 och 1991 hade kommunsektora ett negativt finansiellt sparande på meUan 2 och 8 miljarder kronor per år. Inkomsteraa täckte de löpande utgifteraa medan en del av investeringama finansierades med upplåning, försäljning av tillgångar eller neddragning av rörelsekapitolet.

Kommunsektoms finansiella sparande förstärktes under är 1992 då ett frnansiellt överskott på 16 miljarder kronor uppstod. För år 1993 beräknas det finansiella sparandet ha uppgått till 25 miljaider kronor. De stora positiva resultoten förklaras till störsto delen av den nedväxling av pris- och löneökningstakten som skett de senare åren i kombination med ökade skatteintäkter till följd av den tvååriga eftersläpningen i det gamla systemet för utbetolning av kommunalskattemedel.

År 1994 beräknas det finansiella sparandet komina att uppgå till 12 miljarder kronor. Anledningen till minskningen är de tillfälliga effekter som förstärkte sektoms finanser under åren 1992 och 1993. I tobell 2.4 redovisas den kommunala sektoms finansiella sparande åren 1994 - 1999 enligt LK-beräkningen.

14

Tabell 2.4 Den kommunala sektoms finansiella sparande

(Miljarder kronor i löpande priser)

Är                                             1994        1995

1996        1997

1998

1999

Finansiellt parande                    12            0

4             11

19

24

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

Källa: Finansdepartementet

Beräkningen bygger på det krav på realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion som angavs i förra årete reviderade finansplan och som återfiims i saneringsprogrammet. Under åren 1995 och 1996 försämras det finansiella sparandet något, men är fortfarande positivt. Under resten av LK-perioden uppvisar kalkylen för kommunsektora ett positivt finansiellt sparande på mellan 11 och 24 miljarder kronor. Det är framförallt mellan åren 1996 och 1998 som det enligt beräkningen sker en kraftig förbättring. Till stor del förklaras förbättringen av skattein­komsternas förväntade positiva utveclding samtidigt som konsumtionen antas anpassas till det skattefinansierade utrymmet.

I beräkningaraa av den kommimala sektorns skatteinkomster har det antagite att den genomsnittliga kommunala utdebiteringen ligger oförändrad pä 31,05 kronor per skattekrona under hela kalkylpericxlen.

År 1994 sänktes grundavdraget. Det leder till en ökning av det kommunala skatteunderlaget. För de kommimer CKh landsting som år 1994 bibehöll eller sänkte sin skattesate i jämförelse med är 1993 avstod stoten tillfälligt från att reglera denna ökning. Därmed har kommun­sektora tillfälligt tillförts 4,2 miljarder kronor detto år.

Däremot har skattemedlen reducerate med hänsyn till andra regeländ­ringar som påverkar skatteunderlaget.

Förbättringen av det finansiella sparandet oisakas inte av någon minskning av den kommunala sektoms reala tillgångar under LK-perio­den. I StäUet antas realinvesteringarna öka. Till detto bidrar det s.k. ROT-programmet. Utvecklingen kan jämföras med 1980-talet då in­vesteringaraa i nominella belopp rent av minskade vissa är.

Transfereringaraa från kommunsektora omfettar bl.a. bostadsbidrag, kommunalt bostadstillägg för pensionärer (KBT) och socialbidrag till hushållen m.m. Fr.o.m. år 1994 har bostadsbidragen förstotligate och fr.o.m. år 1995 avses även KBT att förstotiigas. Transfereringarna påverkas delvis av den samhällsekonomiska utvecklingen, bl.a. genom att en sämre inkomstutveckling för hushållen medför en ökning av antolet bidragssökanden vid givna bidragsnormer.

Den kommunala sektoms inkomster är nära knutna till hur löner och sysselsättning utvecklas, men även kostnaderaa påverkas.

Den kommunala sektora har således, som helhet och i jämförelse med andra sektorer i samhället, acceptobla ekonomiska förhållanden. Förhållandena kan dock variera kraftigt mellan enskilda kommimer cKh landsting. Som tidigare har framförts finns inte fömtsättningar att sanera de offentliga finanserna enbart genom reduktion av stotens konsumtion eller stotens transfereringar till hushåll och företag. Tilldelningen av

15

ekonomiska resurser tiU kommimer och landsting måste därför utvecklas ncket restriktivt. Således bör även kommimsdctora delto i ansträng­ningarna att eUminera det struktureUa underskottet i de offentliga fmansema under perioden. Det innebär att det inte finns utrymme för nägon uppräkning av stotobidragen år 1995. Nominellt oförändrade stotebidrag är den högsto nivå som bör vara aktuell t.o.m. är 1999.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

2.3 Bidrag till kommuner

2.3.1 Det statliga uämningsbidraget till kommuner är 1995

Regeringens förslag: Det stotiiga utjämningsbidraget till kommuner skaU för år 1995 utgå med samma belopp per kommun som det preliminära bidraget för är 1994.

Bakgrunden till reringens förslag: Sedan är 1993 utges ett stotiigt utjämningsbidrag tUl kommuner. Bidraget har till syfte att utjämna de ekonomiska fömtsättningama mellan kommimer. Under åren 1993 och 1994 gäUer särskilda öveigångsregler som begränsar effektema av bidragsomläggningen.

Det nya utjämningsbidraget tUl kommuner grundas pä ett förslag som lades av Kommunal ekonomiska kommittén (SOU 1991:98). I samband med beslutet om införandet av utjämningsbidraget beslutade regeringen att tUUcalla en särskild utredare med uppgift att se över den s.k. strukturkostnadsutjämningen i utjämningsbidraget. Utredaren avlämnade sitt förslag i juni 1993. Utredarens betänkande Kostnadsutjämning mellan kommunerna (SOU 1993:53) har remissbehandlate. En arbetegrapp inom Finansdepartementet har i en rapport. Kommunal inkomstutjämning -alteraativa modeller (Ds 1993:68), beskrivit några olika alteraativ till hur inkomstutjämningen i utjämningsbidraget kan förbättras. Även denna rapport har remissbehandlate.

Svenska kommunförbundet yttrade sig över båda dessa utredningar i ett sammanhang och framhöll därvid vikten ov att en samlad bedömning görs av strukturkostnadsutjämningen (x:h inkomstutjämningen och att frågoma bör bU föremål för en parlamentarisk beredmng. Man framhöll vidare att fördelningen av bidraget är 1995 bör ske utifrån provisoriska regler. Detto provisorium bör enligt förbundet vara en "frysning' av 1994 års bidrag.

Landstingsförbundet angav i sitt remissyttrande att de ovan nämnda utredningama och den pågående Landstingsekonomiska utredningen (Fi 1993:14) mäste bedömas i ett sammanhang och först då samtliga utredningar är klara.

Landstingsekonomiska utredningen skulle enligt de ursprungliga direktiven (dir. 1993:63) vara slutförd den 31 augusti 1994. Genom

16

tilläggsdirektiv (dir. 1994:3) har av skäl som nedan anges utredningstiden    Prop. 1993/94:150

avkortote tiU den 16 maj 1994.

Bilaga 7

En parlamentariskt sammansatt beredning (Fi 1993:24) har tillkallate med uppdrag att soiast den 31 oktober 1994 föieslä hur stotens bidrag tiU kommuner respektive landsting och utjämningen av de ekonomiska fömtsättningama mellan dem skall utformas frän och med är 1996 (dir. 1993:137). Enligt direktiven skaU beredningens arbete utgå firån tidigare utredningar som presenterate i fråga om kostnads- respektive inkomstut­jämningen. Strukturkostnadsutredningens betänkande och rapporten om inkomstutjämning samt remissyttrandena angående dessa har överlänmate tUl beredningen. Enligt direktiven till beredningen skall ocksä Lands­tingsekonomiska utredningens förslag utgöra ett av underlagen för beredningens slutUga förslag.

Skälen för regeringens förslag: Mot bakgrund av föibundens yttranden föreslär regeringen att utjämningsbidraget till kommuner för är 1995 utgår med samma belopp per kommim som det preliminära bidraget för år 1994.

Regeringen eller den myndighet regeringoi bestämmer bör bemyndigas att, utifrån det preliminära bidraget år 1994, festetälla utjämningsbidraget per kommun för är 1995. Därvid skaU hänsyn tas till att tvä kommundel­ningar görs vid kommande ärsskifite. Eftersom bidraget år 1995 föreslås vara detsamma som 1994 års preliminära utjämningsbidrag kommer någon del- eller slutavräkning, enligt 8 och 9 §§ lagen (1992:670) om stotiigt utjämningsbidrag till kommuner, således inte att ske av 1995 ärs utj ämningsbidrag.

De ekonomiska regleringar som följer av verksamhetsförändringar, och som normalt bör ske genom en förändring av bidragsramen för ut­jämningsbidraget, föreslås för är 1995 ske på samma sätt som övriga ekonomiska regleringar, dvs. med ett invånarrelaterat belopp (kronor per invånare). Eftersom bidragsramen för utjämningsbidraget vid ingången av år 1996 inte kommer att omfetto de ekonomiska regleringar som följt av verksamhetsförändringar bör bidragsramen för är 1996 justeras härför.

I vissa län kan skatteväxling firån landsting till kommuner komma att genomföras år 1995. Utjämningsbidraget för kommimema i de län som genomför en skatteväxling är 1995 bör dä ökas med ett lika stort belopp som skatteutjämningsbidraget till landstinget i respektive län minskas. Vid beräkning av skatteutjämningsbidraget bör därvid den högsto skattesate som får användas för det berörda landstinget ändras motsvarande skatteväxlingssatsen. Ökningen av utjämningsbidraget för kommunerna i dessa län bör ske sä att summan av ökade skatte- och bidragsinkomster bUr i princip lika per invånare för kommunerna i länet. Hur långtgående denna utjämning kan göras beror på storleken på det belopp varmed skatteutjämningsbidraget för berört landsting minskar. Lika belopp av ökade skatte- och bidiagsinkomster per invånare är dock inte möjligt i län där någon kommuns egna skattekraft överstiger landstingete garantinivå. Ingen kommim skaU få minskade bidiagsinkomster till följd av skatteväx­lingen.  Eventuella oönskade ekonomiska effekter av föreslaget kan

17

beaktas i de fell kommuneraa inom ett län beslutar att öveigångsvis göra en s.k. mellankommunal utjämning.

Enligt särskild lagstiftning finns dessutom möjligheten att i stället för skatteväxling reglera en huvudmannaskapsförändring ekonomiskt genom att den huvudman som lämnar ifrån sig uppgifter bdiäller beskattnings­rätten och istället länmar bidrag till den nye huvudmannen.

Prop. 1993/94:150 BUaga 7

2.3.2 Del- och slutavräkniing av statligt uämningsbidrag vid konunundelningar

Vid kommande årsskifte görs två kommundelningar. Fråga har uppkom­mit hur del- och slutavräkning av det stotiiga utjämningsbidraget enligt 8 (Kh 9 §§ lagen (1992:670) om stotiigt utjämningsbidrag till kommuner bör göias för åren 1993 och 1994. I januari 1995 skall det göras en slutovräkning för år 1993 och en delavräkning för är 1994. Slutovräk-ningen för år 1994 görs i januari 1996.

Av bl.a. administrativa och praktiska skäl anser regeringen att de nänmda avräkningama bör göras mot de gamla, dvs. de odelade, kommimema trote att dessa i formell mening upphör den 1 januari 1995. Det får sedan ankomma pä de nybildade kommunerna att i den ekono­miska reglering som görs i övrigt vid kommundelningaraa föidela de fordringar eller skulder som uppstär vid avräkningama.

Det förfarande som här har beskrivite föranleder ingi lagändring.

2.3.3  Bidrag med anledning av införandet av ett nytt statsbidrags­system m.m.

Regeringens förslag: De konununer som år 1994 frck särskilda bidrag över stotebudgeten med anledning av skattereformens effekter skall fk bidrag med samma belopp är 1995.

Skälen för treringens förslag: I syfte att dels underlätto öveigängen till det nya stotebidragssystemet för kommunema, dels öveigångsvis reglera vissa effekter av skattereformen har riksdagen för budgetåren 1992/93 och 1993/94 anvisat särskilda medel. De anvisade medlen, sammantaget 1 900 miljonei kronoi, iimebär en återföring till kommunema av den likviditeteindragning som gjordes är 1992 genom att den allmänna skatteutjämningsavgiften tillfälligt höjdes med 25 öre per skattekrona. Regeringen frck i det sammanhanget riksdagens bemyndigande att efter generella principer utge bidrag med anledning av införandet av ett nytt stotebidragssystem. Bidragen skulle fördelas med hänsyn tagen till de enskilda kommuneraas skattekraftsutveckling.

För åren 1993 och 1994 har regeringen av de anvisade medlen beviljat bidrag med 781 respektive 790 miljoner kronor för att öveigångsvis

18

mildra effekteraa för de kommuner vars skatteunderlag relativt sett påverkate mest negativt av skattereformen. Bidragen har föidelate med hänsyn tagen till varje konununs skattekraftsutveckling före (x;h efter skattereformens genomförande. Kommuner som har haft en så hög egen skattekraft att de har fellit utanför det nya stotebidragssystemet har inte fått något bidrag.

Mot bakgnmd av den "frysning" av det stotiiga utjämningsbidraget till kommimeraa som regeringen har föreslagit för år 1995 gör regeringen bedönmingen, att även de bidrag som är 1994 har fördelate med anledning av skattereformens effekter bör "frysas". Således föreslår regeringen att de konmiuner som år 1994 frck bidrag med anledning av skattereformens effekter även skall fä bidrag år 1995. Bidrag bör utges med samma belopp som är 1994.

För ändamålet föreslår regeringen att ett nytt anslag om 790 miljonei kronor förs upp i stotebudgeten för budgetåret 1994/95.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

2.4  Ekonomiska regleiingar

2.4.1 Ekonomiska regleringar andra halvåret 1994 mellan staten och konununsektom

Reringens förslag: Vid utbetalning av kommunalskattemedel för andra halvåret 1994 skall kommunalskattemedlen för kommuneraa minskas med 1 186 kronor per invånare i kommunen den 1 no­vember år 1993. För de kommuner som för år 1994 har höjt sin utdebitering skall för andra halvåret 1994 minskningen uppgå till 1 480 kronor.

Vid utbetalning av landstingsskattemedel för andra halvåret 1994 skall landstingsskattemedlen för landstingen minskas med 349 kronor per invånare i landstinget den 1 november år 1993. För de landsting som för år 1994 har höjt sin utdebitering skall för andra halvåret 1994 minskningen uppgå till 531 kronor.

För de landstingsfria kommunema skall kommunalskattemedlen för andra halvåret 1994 vid utbetalningen minskas med 1 535 kronor per invånare i kommunen den 1 november år 1993. För de landstingsfria kommuner som för år 1994 har höjt sin utdebitering skall för andra halvåret 1994 minskningen uppgå till 2 011 kronor.

Skälen för regeringens förslag: I 1992 års kompletteringsproposition föreslogs att en s.k. kommunal finansieringsprincip fortsättningsvis borde tUlämpas i förhållandet mellan stoten och kommunsektom. Riksdagen har biträtt denna princip (bet. 1991/92:FiU29, rskr. 1991/92:345).

Riksdagen har beslutot om en ekonomisk reglering mellan stoten och kommunsektom till följd av ett antol åtgärder med ekonomiska effekter för   kommunsektom,   senast   med   anledning   av   regeringens   prop.

19

1993/94:29 om vissa ekonomiska regleringar mellan stoten och kommun-    Prop. 1993/94:150

sektom (bet. 1993/94:FiU2, rskr. 1993/94:35).

BUaga 7

I princip bör den ekonomiska regleringen ske i form av en ändring av stotebidragsiamen. HittiUs har med nuvarande bidragskonstmktion denna regleringsmetod använte endast för ändringar av kommuneraas verksam­het. Reglering till följd av åtgäidei som påverkar det kommunala skatteunderlaget m.m. har övergångsvis gjorte genom att skattemedlen justerats med ett tillägg eller avdrag per invånare.

Regeringen kommer i ett senare avsmtt - 2.5.1. Finansieringsprincipens tillämpning - att bl.a. föreslå riktlinjer för hur åtgäider som påverkar det kommunala skatteunderlaget m.m. bör beaktas framöver. Mot bakgrund av pågående utredningar bör dock sådana åtgärder även för år 1995 regleras genom att skattemedlen justeras med ett tillägg eller avdrag per invånare.

Med hänsyn tUl de föreslagna övergångsreglema för utjämningsbidraget till kommimema för år 1995 bör även de dconomiska regleringar som följer av verksamhetsförändringar andra halvåret 1994 och år 1995 tillfälligt ske genom att skattemedlen justeras med ett tillägg ellei avdrag per invånare.

Slutavräkning av kommunabkattemedel fiör år 1992

Från den slutavräkning för kommuner och landsting som avser år 1992 och som skaU betalas ut under år 1994, skall med vissa justeringar ett belopp räknas av som motsvarar dels de ökade utbetalningar som följer av att utbetalningssystemet lagte om (nivåförändriiigen), dels de minskade stoteinkomster som år 1994 följer av att avräkningsskatten slopate fr.o.m. år 1993. De nämnda justeringarna görs för att inte en dubbel ekonomisk reglering mellan stoten och kommuner respektive landsting skall uppstå tiU följd av de regleringar som görs av de preliminära skattemedlen för år 1994.

De justeringar som kunde beaktas vid detto tillfäUe var de som var kända när lagreglerna festetälldes rörande slutavräkningen. Sedan dess har ytterligare åtgärder som berör skatteunderlaget och därmed upp-läkningsfektora för år 1994 beslutote.

De tillkommande förändringaraa har således påverkat nivåförändringi (uppiäkningsfektora för år 1994) och hade om de varit kända när lagen beslutades, sammantaget medfört en tninslming av den åteiståraide av-räkningslikviden för år 1992.

Förändringama skulle kunna beaktas genom ändring i lagen (1993: 1362) om slutavräkning ov kommunalskattemedel för är 1992 och ändring i lagen (1993:778) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1994. Av praktiska skäl föreslås dock ingen sådan ändring eftersom de tillkommande regleringama för år 1994 som skulle ha gjorte ov de preliminära skattemedlen kan "kvittas" mot den uteblivna korrige­ringen av slutovräkningen. Samma för&rande tiUämpades för år 1993.

20

I det följande redovisas de tillkommande ekonomiska förändringarna    Prop. 1993/94:150

som "kvittas" på så sätt.

Bilaga 7

Beslut har fettote av riksdagen om utvidgad lagreglering på bamom­soigsområdet m.m. (prop. 1993/94:11, bet. 1993/94:SoUll, rskr. 1993/94:117) viUcet bl.a. medför att kommunema skall tillhandahålla baraomsorg för bara mellan 12 och 18 månader i samma omfettning som för bam meUan 18 mänader och 3 år. Förändringen som träder i kraft den 1 juli 1994 medför bl.a. att de ytterligare föräldrar som förväntas utnyttja denna baraomsoig (x:ksä ökor sitt förvärvsarbete och därmed betolar mera i skatt. Denna förändring ökar det kommunala skatte­underlaget.

Fortsatt reformering av företagsbeskattningen (prop. 1993/94:50, bet. 1993/94:SkU15, rskr. 1993/94:108) mnebär bl.a. ändrade regler för beskattning av enskilda näringsidkare fr.o.m. den 1 januari 1994. Denna föländring minskar det kommunala skatteunderlaget.

En ny allmän och obligatorisk arbetelöshetsförsäkring (prop. 1993/94:80, bet. 1993/94:AU6, rskr. 1993/94:101) avses finansieras bl.a. genom en egenavgift som skall vara avdragsgill vid taxeringen. Den nya för­säkringen träder i kraft fr.o.m. den 1 juli 1994. Denna förändring minskar det kommunala skatteunderlaget.

En översyn av tjänsteinkomstbeskattningen m.m. (prop. 1993/94:90, bet. 1993/94:SkU10, rskr. 1993/94:104) har gjorte som medför att avdraget för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa i utlandet har blivit närmare anpassat tiU vad som gäller för motsvarande avdrag vid inrikes förrättning. Förändringen trädde i kraft den 1 januari 1994 och innebär en sänkning av avdragen. Denna förändring ökar det kommunala skatte­underlaget.

Sammanfettningsvis innebär det ovanstående att kommunalskattemedlen för inkomståret 1994 inte justeras med ett belopp per invånare utan i stället "kvittas" mot den uteblivna konigeringen av slutavräkningen.

Tillkommande regleringar för är 1994

Efter festetällandet av regleringsbeloppen för år 1994 har det tillkommit flera av regeringen föreslagna förändringar som gör ytterligare reglering­ar för är 1994 mellan stoten och kommunsektom nödvändiga. För en del av dessa förändringar föreligger ännu inte något riksdagsbeslut när denna proposition tillställs riksdagen. Förslag till ekonomiska regleringar omfettar dock alla av regeringen fiamlagda förslag t.o.m. koiiq)letterings-propositionen.

Stotebidraget för bostadsbidrag för år 1993 skall utges med 100 % av kommimemas kostnader för stotebidragsberättigade bostadsbidrag (prop. 1992/93:63, bet. 1992/93:BoU5, iskr. 1992/93:99). Orsaken är den minskning av utjämningsbidraget som gjordes för är 1993 pä grund av ett antagande om förstotligande av bostadsbidragen från detto är. En återreglering från kommimema till stoten skall dock ske med hälften av skillnaden   mellan  de  totala  kostnadema   för  stotebidragsberättigade

21

bostadsbidrag år 1993 och den uispnmgliga prognostiserade kostnaden Prop. 1993/94:150 4 570 miljoner kronor. Skilhiaden har tidigare bedömte uppgå till 1 000 Bilaga 7 miljoner kionor, varav halva beloppet hor utgjort underlag för en ekonomisk reglering. Skillnaden har ökat ytterligare, och beräknas nu till 1 564 miljoner kronor, utöver de 1 000 miljoner kronor som tidigare har reglerate. Av detto belopp bör för år 1993 och år 1994 hälften återföras frän kommuneraa tiU stoten, viUcet innebär att sammantaget för dessa tvä är bör 1 564 mUjoner kronor regleras år 1994.

Utvidgad lagreglering gäller på boraomsoigsomrädet från den 1 juli 1994 (prop. 1993/94:11, bet. 1993/94: SoUll, rekr. 1993/94:117). Bl.a. skäips kommunens skyldighet att tUlhandahålla bamomsoig för bam i äldraraa 1 tiU och med 12 är genom ändringar i socialtjänstlagen. Förändringama beräknas medföra ökade kostnader för kommuneraa med 350 miljoner kronor. För andra halvåret 1994 bör hälften av detto belopp, dvs. 175 miljonei kronor föras frin stoten till kommunema.

I årete budgetproposition föreslås ändrade bestämmelser fÖr hemspråks­undervismng (prop. 1993/94:100 bil. 9). Enligt föreloget skall fr.o.m. läsåret 1994/95 rätten tUl undervisning i hemspråk begränsas till att omfetto sju är, med undantag för elever med övriga nordiska hemspråk samt samiska, toraedalsfmska och zigenska elever. Kommunernas kostnader beräknas till följd av detto minska med 120 miljoner kronor, varav hälften bör regleras för är 1994.

I årete budgetproposition lämnas ocksä förelag beträffende ersättning för elever i specialskolan och sameskolan (prop. 1993/94:1(X) bil. 9). Fr.o.m. läsåret 1994/95 föreslås kommunema betola en ereättning till stoten för en elev i de stotiiga motsvarigheterna till gnmdskolan -specialskolan och sameskolan - med ett belopp motsvarande den genomsnittliga kostnaden i riket för en elev i grundskolan. Den nya ersättningen medför en ökning av de stotiiga intäkterna med 24 miljoner kronor per budgetår, varav hälften bör återföras till kommuneraa. Orsaken till att hälften bör återföras är att den nya ersättningen bör ses som ett tillrättaläggande i förhållande till den kostnadsrelation som gällde vid övergången till skolans sektorebidrag, dä stoten och kommuneraa i stort delade lika pä kostnaderna. För andra halvåret 1994 bör därmed 6 miljoner kronor föras från stoten till kommunerna.

Skatteutjänmingsbidragen till landstingen följer automatiskt skatte­underlagete förändringar, eftersom bidragen är knutna till medelskatte­kraften. Tidigare år har den prognostiserade ökningen av bidraget i huvudsak finansierate av landstingen själva. För är 1994 göre detto genom att skattemedlen minskas med visst belopp per invånare. Bidrogsökningen mellan är 1993 och år 1994 beräknades i 1993 äre kompletteringsproposition till 175 miljoner kronor. Det nu kända utfallet för är 1994 iimebär i stället en minskning med 260 miljoner kronor. Differensen uppgår således till 435 miljoner kronor. Detto belopp bör återföras frän stoten tUl landstingen.

De ovan redovisade ekonomiska regleringaraa mellan stoten och kommunsektorn för år 1994 avser verksamhetsförändringar. Utöver dessa ekonomiska regleringar redovisas i det följande ekonomiska regleringar

22

mellan stoten och kommunsektora for är 1994 till följd av rgeringen    Prop. 1993/94:150 föreslagna förändringar som påverkar skatteunderlaget för dm kommima-    Bilaga 7 la sektora.

Regeringen har föreslagit en ny lag om värdnadsbidrag (prop. 1993/94: 148). Den nya lagen, som enligt förslaget träder i kraft den 1 juli 1994, innebär i huvudsak att värdnadsbidrag lämnas med 2 000 kronor per månad för bam som har fyUt ett men inte tre är och som inte har plate i offentligt finansierad bamomsoig. Vårdnadsbidraget föreslås skatteplik­tigt som intäkt av tjänst. Införandet av ett värdnadsbidrag beräknas föranleda ökade skatteinkomster för kommunsektora med 900 miljoner kronor per helår. För är 1994 bör hälften ov detto belopp regleras, vilket innebär att frän kommuneraa (exkl. kyrkliga kommuner) och landstingen återföra 434 miljoner kronor till stoten.

Regeringens förelag om fortsatt reformering av arbetelöshetsför­säkringen (prop. 1993/94:209) innebär bl.a. att den aUmänna arbete­löshetsförsäkringen göre obligatorisk. Förändringaraa träder i kraft fr.o.m. den 1 juli 1994 och iimebär att det kommunala skatteunderlaget ökar för är 1994. Kommunernas och landstingens skatteinkomstei beräknas tiU följd av detto öka andra halvåret 1994 med 269 miljoner kronor, vilket bör regleras.

23

Sammartfattning av ekonombka regleringar för år 1994

Prop. 1993/94:150

Bilaga 7 Sammanställmng av ekonomiska effekter för kommunsektom år 1994 ov beslutade och föreslagna ändringar (miljoner kronor)

Tidigare beslutade regleringar för år 1994:

Schablonavdrag

+ 5 683

Allmän sjukförsäkringsavgift

- 1 897

Sjukförsäkringsförmåner

- 1 435

Fensionsnivå

- 906

pensioneringstidpunkt

+118

Återreglering av pisioneringstidpunkt (1993)

- 48

Återreglering av pensioneringstidpunkt (1994)

- 118

Arbetegivaravgift

-I- 7 330

Särekild löneskatt

+ 170

Avgifter för värd i sjukhem m.m.

-1-816

Särekilt grundavdrag

- 209

Bostadsbidrag

+ 500

Automatiken i skatteutjämningssystemet

-I- 175

Tillkommande rleringar år 1994:

\krksamhetsförändringar

Återreglering ov bostadsbidrag

Baraomsoigsgaranti

Hemspråksundervisning

Avgifter för elever i specialskolan och sameskolan

Automatiken i skatteutjämnings,systemet (korr.)

Skatteuruierlagsförändringar

Värdnadsbidrag

Fortsatt reformering av arbetelöshetsförsäkringen

+ 1564

- 175

-1- 60

-6

-435

+ 434

-f- 269

Summa att rlera

11 890

varav från

kommuner

8 502

landsting

3 221

kyrkliga kommuner

167

24

Ändring av den ekonombka regleringen f&r år 1994

Regleringen ov de tillkommande beloppen bör som nämnte göras på samma sätt som den tidigare festetällda regleringen för är 1994. Med hänvisning till det redovisade bör det belopp med vilket skattemedlen skall minskas för andra halvåret 1994 ändras frän 760 kronor per invånare till 1 186 kronor per invånare för kommimer, från 389 kronor per invånare till 349 kronor per invånare för landsting och från 1 149 kronor per invånare tUl 1 535 kronor per invånare för kommuner som inte ingär i ett landsting.

För de kommuner och landsting som har höjt utdebiteringen för år 1994 tUUcommer ett avdrag andra halvåret 1994 med 294 kronor per invånare för kommuner, 182 kronor per invånare för landsting och 476 kronor per invånare för landstingsfria kommuner. Detto gäller dock inte om en kommun eller ett landsting hor höjt skattesatsen är 1994 till följd av skatteväxling i samband med huvudmannaskapsförändring.

Förelaget föranleder en ändring i lagen (1993:778) med särekilda bestämmelser om utbetahiing av skattemedel är 1994.

För de kyrkliga kommuneraa fär de tillkommande förändringarna av skatteunderlaget är 1994 effekt föret år 1996, varför den nuvarande beslutade ekonomiska regleringen fÖr år 1994 inte ändras.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

2.4.2 Ekonomiska rleringar år 1995 mellan staten och kommunsektom

Regeringens förslag: Vid utbetalning av kommunalskattemedel för inkomståret 1995 skall kommunalskattemedlen för kommimeraa minskas med 1 086 kronor per invånare i kommunen den 1 november är 1994. Vid utbetalning av landstingsskattemedel för inkomståret 1995 skall landstingsskattemedlen för landstingen minskas med 349 kronor per invånare i landstinget den 1 november år 1994.

För de landstingsfria kommunerna skall kommunalskattemedlen för inkomståret 1995 vid utbetalningen minskas med 1 435 kronor per invånare i kommimen den 1 november år 1994.

För de kyrkliga kommunema skall skattemedelsfordran vid ingången av är 1995 minskas med 3,2 %.

Skälen för treringens förslag: Huvuddelen av de ändringar som regleras år 1994 är av permanent karaktär och skall således regleras även är 1995. Därvid skall hänsyn tas till helårseffekter.

25

Tillkommande regleringar för år 1995

Prop. 1993/94:150

Bilaga 7 Riksdagen har godkänt att den stotiiga delen av finansieringen av gymnasiereformen inleds budgetåret 1993/94 (prop. 1991/92:100 bil. 9, bet. 1991/92:UbU10, rekr. 1991/92:190). För är 1994 har 150 miljoner kronor tillförte det stotiiga utjämningsbidraget tUl kommunema. För är 1995 skall ytterligare 3(X) miljoner kronor tiUföras kommunema.

Enligt riksdagens beslut om valfrihet i skolan (prop. 1992/93, bet. 1992/93:UbU17, rekr. 1992/93:406) skaU det offentliga stödet tiU fristående gymnasieskolor, med utbildningar som kan anses motsvara gymnasieskolans utbUdning pä nationella program eller specialutformade program, lämnas av hemkommunen. Förändringen av bidragsgivningen träder i kraft frän och med budgetåret 1994/95 och det tillkommande beloppet uppskattas tUl 34 miljonei kronor. För är 1994 inräknades hälften av detto belopp, dvs. 17 miljoner kronor, i utjämningsbidraget. För år 1995 bör ytterUgare 17 miljoner kronor tillföras kommunema.

Riksdagen har fettot beslut om femiljerädgivning (prop. 1993/94:4, bet. 1993/94:SoU10, rekr. 1993/94:58). Från den 1 januari 1995 skall kommuneraa vara skyldiga att sörja för att den som önskar får tillgång tiU femiljerådgivning. Skyldigheten före in i socialtjänstlagen och innebär ökade kostnader för kommunerna med 100 miljoner kronor, vilket bör regleras. För landstingen innebär förändringen en avlastning av frivilliga åtaganden.

Regeringen har föreslagit att det kommunala bostadstillägget, KBT, skall ersättas med ett stotiigt bostadstillägg till pensionärer fr.o.m. den 1 januari 1995 (prop. 1993/94:173). Koshiaderaa för det stotiiga bostads-tiUägget beräkas är 1995 uppgå till 10 300 miljoner kronor. Enligt dagens regler för KBT svarar stoten för 70 % cKh kommunerna för 30 % av de stotebidragsberättigade kostnadema. Till följd härav bör 3 090 miljoner kronor, vilket motsvarar 30 % av 10 300 imljoner kronor, föras från kommunema till stoten.

De ovan redovisade ekonomiska regleringarna mellan stoten och kommunsektorn för år 1995 avser verksamhetsförändringar. I det följande redovisas ekonomiska regleringar mellan stoten (x:h kommunsektora för år 1995 till fÖljd av riksdagen beslutade eller regeringen föreslagna förändringar som påverkar skatteunderlaget för den kommunala sektora.

Fr.o.m. inkomståret 1994 skall en sänkning av grundavdraget ske (prop. 1992/93:50, bet. 1992/93:FiUl, rekr. 1992/93:134). Sänkningen leder till en ökning av det kommunala skatteunderlaget och skulle redan fr.o.m. är 1994 ha reglerate genom att 4 142 miljoner kronor förte till stoten från kommuner och landsting. Riksdagen har dock beslutot (prop. 1992/93:150, bet. 1992/93:FiU29, rekr. 1992/93:430) att stoten tiUfälligt under är 1994 skall avstå frän denna reglering fÖr de kommuner och landsting som år 1994 bibehåller eller sänker sin skattesate i jämförelse med är 1993. För är 1995 bör som avsette en ekonomisk reglering genomföras.

Regeringen har föreslagit att ersättningsnivån för föräldrapenning frän den 1 januari 1995 skall sänkas fiån 90 % till 80 % av den sjukpenning-

26

grundade inkomsten för tio ov de tolv mänader som föräldrapenning kon    Prop. 1993/94:150 utges  (prop.   1993/94:147).  Förelaget  innebär  att kommunsektorns    Bilaga 7 skatteintäkter beräknas minska med 300 miljoner kronor. Även detto belopp bör regleras genom att för år 1995 föra 289 miljoner kronor från stoten till kommuneraa och landstingen.

Utöver de här redovisade ekonomiska regleringarna mellan stoten och kommunsektom för är 1995 skall ytterligare ett antal ekonomiska regleringar göras till följd av riksdagen beslutade förändringar som påverkar skatteunderlaget för den kommunala sektom. Dessa förändringar har av skäl som redovisate ovan i avsnitt 2.4.1 reglerate på annat sätt för år 1994. Fr.o.m. är 1995 bör dock de nänmda förändringama bli föremål för ekonomisk reglering genom ett tillägg eller avdrag per invånare.

Tillkommande regleringar mellan staten och de kyrkliga kommunerna år 1995

För de kyrkliga kommimeraa får de ändringar som inkomståret 1993 påverkade det kommunala skatteunderlaget inte genomslag föirän är 1995, men dä med dubbel effekt eftersom både förekott och slutavräkning påverkas. Detto beror på att utbetalmngssystemet för kommunalskat­temedel till de kyikliga kommuneraa inte har ändrate. I sammanställ­ningen nedan redovisas tillkommande ändringar som föranleder ekono­misk reglering meUan stoten och de kyrkliga kommuneraa är 1995.

Sammanställning av ekonomiska effekter för de kyrkliga kommunerna år 1995 av beslutade ändringar (miloner kronor)

Schablonavdrag

+ 396

Allmän sjukförsäkringsavgift

- 132

Sjukförsäkringsförmäner

- 75

Fensionsnivå

- 65

ISURV

- 24

Särekilt grundavdrag

- 15

Summa

+ 85

Med anledning av de tillkommande ändringama bör för de kyrkliga kommunernas skattemedelsfordran vid ingången av år 1995 minskas med 3,2 %.

27

Sammartfattning av ekorwmiska regleringar för år 1995

Prop. 1993/94:150

Bilaga 7 Sammanställning av ekonomiska effekter för kommunsektom är 1995 av beslutade cxh föreslagna ändringar (miljoner kronor)

Tidigare beslutade nleringar för år 1995:

Schablonavdrag

+ 5 683

Allmän sjukförsäkringsavgift

- 1 897

Sjukförsäkringsförmåner

- 1 435

Fensionsnivå

- 906

Pensioneringstidpunkt

-t- 118

Återreglering av pensioneringstidpunkt (1994)

- 118

Arbetegivaravgift

-I- 7 330

Särekild löneskatt

+ 170

Avgifter för värd i sjukhem m.m.

+ 816

Särekilt grundavdrag

- 209

Bostadsbidrag

-I- 782

Automatiken i skatteutjämningssystemet

-I- 175

Bamomsorgsgaranti

- 350

Hemspråksundervismng

-I- 120

Avgifter för elever i specialskolan och sameskolan

- 12

Automatiken i skatteutjämningssystemet (korr.)

- 435

Vårdnadsbidrag

-f- 867

Fortsatt reformering av arbetelöshetsförsäkringen

-t- 538

28

Tillkonunande regleringar år 1995:

\trksamhetsföräruiringar Gyinnasiereform Fristående gymnasieskolor Familjerådgivning KBT

Skatteunderlagsförändringar

Gmndavdrag

Föräldraförsäkring

Företagspaket

Tjänsteinkomstbeskattning

Arbetelöshetsförsäkring

Bamomsorgsgaranti

Schablonavdrag

Allmän sjukförsäkringsavgift

Sjukföisäkiingsföimåner

Fensionsnivå

ISURV

Särekilt grundavdrag

Sununa att reglera

varav från kommuner landsting kyrkliga kommuner

Prop. 1993/94:150

Bilaga 7

-300

-17

-100

+ 3 090

+ 4 142

-289

-1349

+ 209

-4 090

+ 169

+ 396

-132

-75

-65

-24

-15

12 787

9 489

3046

252

6 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. Bilaga 3-14

29

2.5 Övriga frågor

2.5.1 finansieringsprincipens tillämpning

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

Reringens förslag: Finansieringsprincipen skall tUlämpas för hela kommunsektom. Principen oiofattor enbart stotiigt beslutade åtgärder som direkt tar sikte pä den kommunala verksamheten. Som huvud­regel skall gälla att principen inte omfattar frivillig verksamhet. Principen omfattor inte stotiiga beslut om åtgärder som inte direkt tar sikte på, men som ändå får direkto ekonomiska effekter för kom­munsektom. Effekterna av sådana åtgärder skall däremot beaktas vid den bedömning som göre av det skattefinansierade utrymmet i samband med fastetällandet av stotebidragsramen.

Ekonomiska regleringar mellan stoten och de kyrkliga kommuneraa görs i särskild ordning.

Bakgrunden till reringens förslag: Sedan år 1993 tillämpas den s.k. finansieringsprincipen mellan stoten och kommunsektora. Principen har sitt ursprung i ett förelag som lämnades av Kommunalekonomiska kommittén i betänkandet Kommunal ekonomi i samhällsekonomisk balans - stotebidrag för ökat handlingsutrymme och nya samarbetsformer (SOU 1991:98).

Principens innebörd skulle enligt kommittén vara att kommuner och landsting inte skall åläggas nya uppgifter utan att de samtidigt får möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda skatter. Om stoten fettor beslut som gör att den kommunala verksamheten kan bedrivas billigare skall stoten på motsvarande sätt minska de stotiiga bidragen.

Kommitténs förelag om införande av finansieringsprincipen behandlades i 1992 åre kompletteringsproposition (prop. 1991/92:150 del 

II). 

Föredragande stoteråd anslöt sig i allt väsentligt till kommitténs upp­fettning om principen men ansåg, till skillnad från kommittén, att det saknades skäl att i lag uttiyckligen lägga fest principen.

I såväl kommittébetänkandet som propositionen angavs vissa riktlinjer för hur principen var tänkt att tillänq)as.

Riksdagen tog inte explicit ställning till finansieringsprincipen. Däremot uttelade finansutekottet (bet. 1991/92:FiU29) att man ville underetryka vad som anförte i propositionen om principen.

Därefter har finansieringsprincipen tillämpate vid flera tillfällen för statliga beslut som direkt hor påverkat kommuneraas och landstingens verksamhetekostnader. Pä Uknande sätt har hänsyn också tagite till stotiiga åtgärder som inte direkt tor sikte pä, men som ändå får direkto ekonomiska effekter för kommunsektora. Det gäller t.ex. åtgärder som påverkar det kommunala skatteunderlaget.

Tillämpningen har inte varit problemfri. Det har föranlett finansutekott­et att uttola (bet. 1993/94:FiU2) att osäkerheten om vad finansieringsprin-

30

cipen innebär har med tiden blivit betydande och att därför toUciungen    Prop. 1993/94:150

och tillänq>ningen av densamma bör klaigöras bättre.

Bilaga 7

Finansieringsprincipen och liknande ekonomiska regleringar har hittills tilläiiq)ate med ledning av vad som uttalades i Kommunalekonomiska kommitténs betänkande och 1992 åre kompletteringsproposition. I det följande göre en sammanfettning av vad som anfördes i betänkandet resp. propositionen.

Kommunalekonomiska kommitténs betänkande

Reformer och utvidgade åligganden, som medför utgiftsökningar för kommuner eller landsting, bör finansieras antingen genom att stoten ökar stotobidragen eller genom att stoten fettar beslut som möjliggör bespa­ringar. Om regering (x;h riksdag fettar beslut som gör att kommuner cx:h landsting kan bedriva den obligatoriska verksamheten billigare skall stoten minska stotebidraget i motsvarande mån. Bidraget bör också kunna minskas om stoten genom att upphäva en avgiftsrestriktion ger nya möjligheter till avgiftsfrnansiering av en viss verksamhet.

Principen skall endast tiUämpas för bindande stotiiga beslut om ändrade regler för verksamheten. Kommunala memtgifter till följd av demogra­fiska förändringar, den teknologiska utvecklingen samt pris- och löneutvecklingen bör således inte omfettas av principen. En prövning av om dessa faktorer skall påverka stotebidraget bör i stället ske i samband med de samhällsekonomiska bedömningar som ocksä skall göras vid festetällandet av bidrogete storlek. Vägledningar (Kh allmänna råd är i regel inte bindande och skall därför inte föranleda någon justering av stotebidraget. I vissa fell har dock myndigheter beniyndigande att utfärda för kommunsektora bindande föreskrifter. I dessa fell skall finansierings­principen tUlänq)as.

Det finns i regel inte anledning att särbehandla kommuner och landsting när det gäller skatter och avgifter, som alla arbetegivare skall betala.

En allmän riktlinje skall vara att reglering av ekonomiska konsekvenser enligt finansieringsprincipen inte kan tas upp tiU ny prövmng efter ikraftträdandet av en regeländring. En sådan prövning bör dock kunna komma i fråga vid väsentliga över- eller underekattningar eller för effekter som inte avsette eller fömtsette.

1992 års kompletteringsproposition

Föredragande stoteråd anslöt sig i allt väsentligt till kommitténs uppfett­ning om riktlinjerna för finansieringsprincipen. Här redovisas de förtydliganden och avvikelser som uttolades i propositionen vad gäller riktlinjer för tUlämpningen.

Finansieringsprincipen bör tillämpas om stoten vill ge kommuner och landsting nya uppgifter, avveckla uppgifter eller ändra ambitionsnivåer eller regler för befintiiga åtaganden. Stoten bör anvisa hur kostnadskrä-

31

vande förändringar skall fmansieras. Det kan ske genom minskade krav    Prop. 1993/94:150 inom obligatoriska eUer reglerade områden eller genom ökade stote-    Bilaga 7 bidrag. Stotobidragen bör minska om kommuner (x;h landsting fråntas skyldigheter eller om de tUl följd ov regeländringar får möjlighet att bedriva en effektivare verksamhet.

Principen bör inte tiUämpas retroaktivt. Om en uppenbar felbedömning uppmärksammas eller prejudicerande beslut ändrar fömtsättningama för den ekonomiska regleringen kan det dock vara rimligt att to upp frågan till fömyad prövning i samband med överläggningama om det samhälls­ekonomiska utrymmet.

Principen mäste tillämpas så att ett effektivt resursutnyttjande stimu­leras. Det innebär att det många gånger kan vara rimligare att beräkna effekteraa utifiän en maiginalkostnod i stället för en genomsnittekostnad.

När finansieringsprincipen tiUämpas skall det generella stotebidraget ökas eUer minskas pä samma sätt som när bidraget anpassas till de samhällsekonomiska fömtsättningama.

Tillämpning

Sedan införandet har finansieringsprincipen tillämpate vid ett flertol verksamhetsförändringar som föranlette av stotiiga beslut. Dessutom har som nämnte, pä liknande sätt tagite hänsyn till stotiiga åtgäider som inte direkt togit sikte på, men som ändå fått direkto ekonomiska effekter för kommunsektora, t.ex. åtgärder som påverkar det kommunala skatteunder­laget.

För kommuneraas del har som huvudregel verksamhetsförändringar reglerate mot stotebidragsramen. Undantag har av tekniska skäl måst göras för retroaktiva regleringar och för genomföiondeäret när en verksamhetsförändring trätt i kraft under löpande kalenderår. I dessa fell har regleringen gjorte med ett invånarrelaterat (kronor per invånare) avdrag från eller tiUägg till skatteinkomsteraa. Denna metod har också tillämpate för att reglera de ekonomiska effektema av sädana stotiiga åtgärder som inte direkt tar sikte på verksamhetsförändringar.

För landstingens del har alla ekonomiska regleringar gjorte med kronor per invånare. Att även verksamhetsförändringar reglerate pä detto sätt beror på att nuvarande skatteutjämningssystem för landstingen inte befunnite vora lämpligt att använda som regleringsinstmment. Detto är ett av skälen tiU den nu pågående översynen ov systemet.

Även för de kyrkliga kommunema har åtgärder som inte varit verksam-hetebetingade medfört ekonomiska effekter. Efteisom dessa kommuner inte uppbär något stotebidrag har regleringaraa gjorte gentemot skat­teinkomstema genom ett procentuellt avdrag frän skattemedelsfordran.

Bortsett frän problem som är att hänföra till själva processen har svårighetema vid tillämpningen av finansieringsprincipen eller liknande tillämpningar bestått i att avgöra vilka förändringar som skall regleras och med vilket belopp varje enskild reglering i sä fell skall göras.

32

Skäloi  för  regeringens  förslag:   Den praktiska  tUlämpningen  av    Prop. 1993/94:150

finansieringsprincipen och liknande tillämpningar hor givit säväl negativa    Bilaga 7

som positiva erferenheter som bör läggas tiU gnmd för den fortsatte

tillämpningen. Det är ännu för tidigt, bl.a. mot bakgrund av pågående

utredningsarbete avseende skatter och bidrag, att i alla delar slå fest vilka

riktlinjer  som bör gälla  i  fortsättningen.   Vissa  förtydliganden  (x;h

förändringar bör dock redan nu kunna göras för att i görligaste mån

minska den osäkerhet som finansutekottet hor påpekat. Ett kvaretående

problem är att varken utjämningssystemet för kommunema eller för

landstingen är lämpat för att göra de ekonomiska regleringar som

erfordras pä det sätt som vore önskvärt, dvs.  genom justering av

stotebidragsramen. I avvaktan pä den översyn av utjämningssystemen som

nu pågår måste, som tidigare redogjorte för i avsnittet om ekonomiska

regleringar, tenq>orära lösningar tillgripas även för år 1995.

De överväganden och förelag som regeringen här kommer att redovisa skall ses mot bakgrund av vad som uttalate i Kommunalekonomiska kommitténs betänkande och 1992 äre kompletteringsproposition. Det som förordades i propositionen bör även i fortsättningen vara utgångspunkt för finansieringsprincipens tillämpning. De förtydliganden som presenteras nedan iimebär enligt regeringens mening inte nägra principiella avsteg från vare sig den urspmngliga avsikten med finansieringsprincipen eller den hittillsvarande tillämpningen.

Finansieringsprincipen skall tilläiiq)as föi hela kommunsektorn, dvs. såväl kommuner (boigerliga cxh kyrkliga) som landsting.

Principen omfettar enbart stotiigt beslutade åtgärder som direkt tar sikte på verksamheter Principen gäller när riksdag, regering eller myndighet fettar bindande beslut om ändrade regler för verksamhet. Principen omfettar inte stotiiga åtgärder som inte direkt tar sikte på, men som ändå får direkto ekonomiska effekter för kommunsektora. Konsekvenserna av sådana ätgärder skall däremot beaktas vid den samhällsekonomiska bedömning som göre av det skattefinansierade utiymmet i samband med fastetällandet av stotebidragsramen. I det .sammanhanget bör redovisas vilka ätgärder som ingår i bedömningsunderlaget och åtgärderaas förväntade ekonomiska konsekvenser för kommunsektora.

Som huvudregel bör gälla att principen inte omfettar frivilliga verksamheter. Om ett stotiigt beslut t.ex. iimebär att medel avsätto för frivillig verksainhet kan frigöras fär hänsyn tas till detto i samband med bedömningen ov det skattefinansierade utiymmet och festetällandet av stotebidragsramen.

Reglering skall enbart göras för cUrekto ekonomiska effekter. Indirekto ekonomiska effekter fär beaktas i samband med bedömningen av det skattefinansierade utrymmet och festetällandet av stotebidragsramen.

Alla dconomiska regleringar till följd av principens tillämpning bör göras genom att stotebidragsramen minskas eller ökas. I undantagsfall kan en annan regleringsmetod behöva övervägas. Det gäller t.ex. vid retroaktiva regleringar (Kh verksamhetsförändringar under löpande kalenderår. En annan regleringsmet(xi måste (Kkså väljas om principen tillämpas för kyrkliga kommuner, efteisom dessa för närvarande inte

33

eiiiäller några stotebidrag. För dessa kommuner bör detto (Kkså gälla de ekonomiska effekterna av sådana stotiiga ätgärder som inte (Urekt tar sikte pä verksamhetsförändringar.

I varje proposition där förelag lämnas om åtgärder som påverkar kommunsektorns verksamhet (Kh ekonomi skall en bedömning göras av de kommunalekonomiska effekteraa (Kh om finansieringsprincipen är tiUäii>lig. Sådana bedömningar bör föregås av överläggningar mellan företrädare för i sakfrågan ansvarigt departement (Kh företrädare för kommuner och landsting. Om finansieringsprincipen bedöms vora tillämplig skall (Kkså preliminärt regleringsbelopp redovisas. Beslutet om regleringar bör d(Kk om möjligt fettas samlat vid ett tillfälle inför varje nytt år. Regleringsbelopp bör redovisas för varje enskild beslutad åtgärd. Beslut om olika ätgärder som medför mindre ekonomiska effekter kan föras samman till ett regleringsbelopp.

Regleringaraa skall göras i den pris- (Kh volymnivå som gäller vid ikraftträdandet av förändringen. Etoppvisa regleringar kan d(Kk bli aktuella för verksamhetsförändringar som sträcker sig över flera år. Skulle ett regleringsbelopp i efterhand i väsentlig grad visa sig vara felaktigt, fär detto beaktas senare i samband med bedömningen av det skattefinansierade utrymmet (Kh festetällandet av stotebidragsramen.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

2.5.2 Mervärdesskatten i konununer och landsting

Reringens bedömning: Kommuneraas (Kh landstingens utvidgade rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt bör slopas fr.o.m. år 1995. Ett nytt system för konkurrenskorrigering inom de verksam­heter som kommunerna inte fki göra avdrag för enligt mervärdes-skattelagens allmäima bestämmelsei bör införas från samma tidpunkt. Regeringen kommer senare i är att äterkomma med förelag om slopandet samt hur ett sådant system bör utformas.

Skälen för regeringens bedömning: År 1991 infördes en rätt för kommuner (Kh landsting att göra avdrag för all ingående mervärdesskatt. Denna utvidgade avdragsrätt infönles för att utjämna mervärdesskattens snedvridande effekter vid val mellan arbete i egen regi (Kh upphandling.

Ett särekilt stotebidrag infönles (Kkså för att kompensera fÖr den indirekto mervärdesskatt som belastar kommunema och landstingen vid upphandling från näringsidkare inom de till mervärdesskatt undantogna områdena sjukvärd, tandvård, s(Kial omsorg och utbildning.

Konununema (Kh landstingen ersatte stoten bland annat för denna utvidgade avdragsrätt genom en avräkningsskatt. Avräkningsskatten slopades fr.o.m. är 1993 samtidigt som utjämningsbidraget till kommuner (Kh ersättningen till sjukvårdshuvudmäimen minskades i motsvarande mån.

34

I syfite att, ur mervärdesskattesynpunkt, likställa kommunal verksamhet    Prop. 1993/94:150 som utföre i egna lokaler med motsvarande verksamhet som utföre i    Bilaga 7 hyrda lokaler infördes även bestämmelser om att en festighetsägare kan bli frivilligt skattekyldig till mervärdesskatt vid uthyraing till en kommun eller ett landsting.

KonqKnsationsordningen har visat sig vara förknippad med en del problem (Kh brister. För det företo är kommunernas (Kh landstingens ersättning till stoten för den utvidgade avdragsrätten inte kopplad till det totolbelopp som denna innebär för stoten. Inte heller ökar återföringen till stoten i takt med att avdragsrättens värde ökar. För det andra är utformningen av kompensationssystemet, med oinskränkt avdragsrätt för ingående mervärdesskatt, inte förenlig med EU:s bestämmelser. Det nuvarande kompensationssystemet för kommimer (Kh landsting kan således inte behållas vid ett svenskt EU-medlemskap. För det tredje leder kompensationsoidningen till vissa konkurrenssnedvridande effekter.

I betänkandet Vissa merväideskattefrägor 

II 

- Offentlig verksamhet (SOU 1993:75) göre bedömningen att kompensationsoidningen för kommuner (Kh landsting har fått konkurrenssnedvridande effekter. Utredaren föreslår därför att den utvidgade avdragsrätten för kommuner (Kh landsting bör upphöra att gälla. Även det särekilda stotebidraget som utgår när en kommun eller ett landsting upphandlar tjänster som avser sjukvärd, tandvård, s(Kial omsorg eller utbildmng bör slopas enligt utredaren. Likaså bör, enligt utredaren, regleraa om att festighetsägare kan bli friviUigt skattekyldiga till merväidesskatt vid uthyraing till en kommim eller ett landsting upphöra att gälla.

Utredaren föreslår att konkurrensproblemen bör lösas genom att en intem korrigering införe i kommuner (Kh landsting. En sädan intera korrigering innebär att en bokföringsmässig belastning göre ov kommu­neraas (Kh landstingens kostnader vid prcxluktion av en tjänst i egen regi för att likställa denna med upphancUing av motsvarande tjänst.

Merparten av remissinstansema anser att den föreslagna met(xlen för konkurrenskorrigering inte leder till de avsedda effekteraa (Kh avstyrker därför met(xlen.

Det har vid olika tillfallen även framförts att uttogsbeskattning av kommunal verksamhet kan tillämpas för att korrigera för konkurrens­snedvridningar. Kommittén för indirekto skatter övervägde i sitt betänkande (SOU 1989:35) metoden men kunde konstotera att man pä grund av tillänq>iiingsproblem inte kunde förorda denna metod som ett realistiskt altemativ.

Regeringen delar uppfettningen att kommunemas nuvarande utvidgade avdragsrätt bör slopas. En ny ordning för konkurrenskorrigering bör d(Kk enligt regeringens uppfettning inte bygga på metoden med intem korrigering.

Det är viktigt att snarast uppnå fiill konkurrensneutralitet (Kkså för icke mervärdesskattepliktiga områden i fråga om värd, omsorg (kU utbildning. Därvid bör en så enkel teknik som möjligt användas. Väljs nägon form av uttagsbeskattning kan det bli svårt att tillämpa den redan är 1995.

35

Omfettningen av de problem som framkommit (Kh olika sätt att lösa dessa måste övervägas ytterUgare.

Vissa utgångspunkter för ett system som skall gälla från är 1995 bör d(Kk redan nu kunna anges. Kompensationsoidningen för ingående mervärdesskatt i verksamheter som ej medför skattskyldighet bör inte kopplas till mervärdesskattesystemet. Detto är en fömtsättning för att ordningen skall harmoniera med £U:s bestämmelser. Det iimebär att kommuner (Kh landsting behandlas enligt mervärdesskattelagens bestämmelser enbart vod gäller skattepliktiga verksamheter

Systemet för konkurrenskorrigering bör bygga pä kommunal själv­finansiering genom att en särekild regleringsfond för mervärdesskatt tillskapas. Kommimer ckU landsting bör avräkna den ingående mervär­desskatt som ej omfettas av mervärdesskattelagens bestämmelser från fonden. Inom ramen för fonden bör (Kksä ett bidrag utges som motsvarar det nuvarande särekilda stotebidraget. Fonden bör finansieras genom tillskott frän kommuner (Kh landsting. Tillskotten böi inte vara kopplade tUl respektive kommuns eller landstings fektiska avdrog för ingående mervärdesskatt. De totala avdragen frän (Kh bidragen till fonden mäste i ett sädant system motsvaras av lika stora tiUskott. Separato fonder för kommuner respektive landsting bör övervägas liksom (Ufferraitierade nivåer pä bidraget.

Ett slopande ov den utvidgade avdragsrätten för mervänlesskatt bör föranleda en ekonomisk reglering mellan stoten (Kh kommunema respektive landstingen. Även tiU denna fråga avser regeringen att återkomma senare.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7

2.5.3  Avtalspensioner i konununer och landsting

Reringens bedömning: Ett utredningsarbete avses påbörjas inom Finansdepartementet i samarbete med företrädare för kommunsektom med målsättningen att utreda vilka ätgärder som bör vidtas fÖr att fä en likartad hantering av pensionsutfästelseraa för kommun- och landstingsanställda.

Kostnadsersättningar för lärarpensioner m.m. under budgetåret 1995/96 bör utgå vid sidan om det generella stotebidragssystemet genom att stoten fortsätter med direkto utbetalningoi.

Skälen för regeringens bedömning: Pensionsskulden utgör det be­räknade värdet ov kommunernas (Kh landstingens åtaganden för firamtida pensionärer, förmåner tiU nuvarande pensionärer (Kh intjänade delar av förmåner till framtida pensionärer.

För närvarande pägär en omfettande korrigering ov kommunemas (Kh landstingens redovisning genom att allt fler redovisar pensionsåtaganden för anställda som en långfristig skuld. Konsekvenserna för kommimei (Kh landsting av att beakto kostnaden för avtalspensionen när den uppstär kan

36

innebära överlikviditeter som kon uppfettas som utrymme för skattesänk-    Prop. 1993/94:150

ningar eller ökad konsumtion.

Bilaga 7

Detto beror pä att dagens kommunala avtalspensioner som regel inte äi fonderade (Kh utbetalningama finansieras allteftereom de förfeUer. Något tryggande av pensionslöftena genom fondavsättningar eller dylikt sker således inte. Löftena anses traditioneUt sett säkeretällda gaiom den garanti som den kommunala beskattningsrätten iimebär. Kommunala företag tryggar sina pensionsutfästelsei genom tillgång till kommunal boigen eller genom avsättning till pensionsstiftelse.

En enhetlig redovisning ov de kommunala pensionsåtagandena skulle öka sektoras trovärdighet i förhållande till omvärlden (Kh ge rätt signaler om sektoras ekonomiska ställning (Kh villkor. Detto (Kksä med hänsyn till den ökande konkurrens som kommimer (Kh landsting utsatte för.

Kommunemas (Kh landstingens verksamhet har vuxit starkt under de senaste decenniema. Detto kommei enligt gjorda beräkningar att leda till att antalet pensionärer med kommunal pensionsrätt tredubblas om drygt 25 är och kommer dä att uppgä tiU cirka 600 000.

Den enskilda fektor, utöver antalet kommunala pensionärer, som påverkar pensionsutbetolningama mest är leallöneutvecklingen. En lägre kommimal reallöneökning medför en lägre pensionsskuldsökning.

Ett utredningsarbete avses påbörjas inom Finansdepartementet i samarbete med företrädare för kommunsektora med målsättningen att utreda vilka åtgärder som bör vidtas för att fä en likartad hantering av pensionsutfästelseraa för kommun- (Kh landstingsanställda.

Fr.o.m. är 1991 överfördes lärare m.fl. till kommunalt reglerade tjänster (respektive tjänster i fristående skolor). Som en provisorisk del av regleringen av kostnaderna för förändringen avtalades att stoten längst t.o.m. budgetåret 1994/95 skulle ersätto de fektiska utbetalningaraa för pensioneraa. Därefter skulle bidrag ges efter en genomsnittekostnad till kommuneraa (Kh inarbetas i det dåvarande sektorebidraget till skolan. Numera har sektorebidraget till skolan slopate (Kh inarbetote i det stotiiga utjämningsbidraget till kommuner.

Diskussioner pågår med Svenska kommunförbimdet (Kh Landstingsför­bundet om hur kommuner (Kh landsting skall fä ersättning för detto ändamål i framtiden. I avvaktan på en permanent lösning bör kost­nadsersättningar för lärarpensioner m.m. under budgetåret 1995/96, utgå vid sidan om det generella stotebidragssystemet genom att stoten fortsätter med att ersätto de fektiska utbetalningarna för pensionerna.

Eftersom tanken bakom överförandet av lärarna m.fl. till kommunalt reglerade tjänster vor att kommuner respektive landsting skall ha hela arbetegivaransvaret, uttalades är 1990 att ersättningarna skall beräknas med utgångspunkt i kollektivavtalens lydelse vid äreskiftet 1990/91. Av samma skäl skall garantipensioner som beslutote fr.o.m. den 1 april 1994 inte ingå i de förmåner för vilka kostnadsersättning betalas.

37

2.6 Upprättade lagförslag

Prop. 1993/94:150

Bilaga 7

Inom Finansdepartementet har upprättote förelag till

1.      lag om ändring i lagen (1993:778) med särekUda bestämmelser om

utbetalning av skattemedel år 1994,

2.      lag med särekilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år

1995,

3.      lag om ändring i lagen (1992:670) om stotUgt utjämningsbidrag till

konununer.

Lagförelagen finiis i bilaga 7.1

Förelagen 1 (Kh 2 avser i (Kh för sig en fråga som fär anses fella inom Lagiädete granskningsområde. Förelagen är d(Kk ov sådan enkel beskaffenhet att Lagrådete yttrande inte är påkallat. Förelag 3 avser sädana frägor där Lagrådete yttrande inte behöver in­hämtas.

38

2.7 Förslag tiU riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Bilaga 7

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

antar regeringens förelag till lag om ändring i lagen (1993:778) med särekilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel är 1994,

2.

antar regeringens förelag till log med särekUda bestämmelser om utbetalning av skattemedel är 1995,

3.

antar regeringens förelag till lag om ändring i lagen (1992:670) om StotUgt utjämningsbidrag till kommuner,

4.

bemyndigar regeringen att utge bidrag med anledning av införandet av ett nytt stotebidragssystem i enlighet med vad regeringen förordar (avsnitt 2.3.3),

5.

g(xikäimer det som regeringen förordar om tillämpningen av finansieringsprincipen (avsnitt 2.5.1),

6.

tiU Bidrag med anledning av irförandet av ett nytt statsbidrags­system m.m. för budgetåret 1994/95 under sjunde huvudtiteln anvisar ett förelagsanslag pä 790 0(X) 000 kronor.

39

Författningsförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:778) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemeidel år 1994

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1993:778) med särekilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel är 1994 skall ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 7.1

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

1§'

Vid utbetalning av kommunal- eller landstingsskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särekilda bestämmelser om kommuns (Kh annan menighete utdebitering av skatt, m. m., skall för inkomståret 1994 kommunalskattemedlen mins­kas med 760 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1993 (Kh landstingsskattemedlen med 389 kronor per invånare i lands­tinget den 1 november 1993.

För en kommun som inte ingär i ett landsting skall kommunalskat-teme(Uen minskas med 1 149 kro­nor per invånare i kommunen den 1 november 1993.

Vid utbetalning av kommunal- eller landstingsskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särekilda bestämmelser om kommuns (Kh annan menighete utdebitering av skatt, m. m., skall för inkomståret 1994 kommunalskattemedlen mins­kas med 1 186 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1993 (Kh landstingsskattemedlen med 349 kronor per invånare i lands­tinget den 1 november 1993.

För en kommun som inte ingär i ett landsting skall kommunalskat­temedlen minskas med 1 535 kro­nor per invånare i kommunen den 1 november 1993.

2 

§

2

Har en kommun, ett landsting eller en kommun som inte ingär i lands­ting för år 1994 festetällt en högre skattesate än den som hor gällt för år 1993 skall den minskning av kommunal- eller landstingsskat­temedel som avses i 1 § i stället göras med 1 054 kronor, 571 kronor respektive 1 625 kronor. Detto gäller d(Kk inte om höjning­en av skattesatsen avser att täcka ökade kostnader som uppkommit pä grund ov en omfördelning av uppgifter mellan landsting (Kh kommuneraa inom landstinget.

Har en kommun, ett landsting eller en kommun som inte ingår i lands­ting för är 1994 festetällt en högre skattesate än den som har gällt för är 1993 skall den minskning av kommunal- eller landstingsskat­temedel som avses i 1 § i stället göras med 1 480 kronor, 531 kro­nor respektive 2 011 kronor. Detto gäller d(Kk inte om höjningen av skattesatsen avser att täcka ökade kostnader som uppkommit på grund av en omfördelning av uppgifter mellan landsting (Kh kommuneraa inom landstinget.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.  Senaste lydelse 1993:1363.  Senaste lydelse 1993:1363.

40

2   Förslag till lag med särskilda bestämmelser om

Prop. 1993/94:150

utbetalning av skattemedel år 1995

Bilaga 7.1

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Vid utbetalning av kommunal- eller landstingsskattemedel igt 4 §

lagen (1965:269) med särekilda bestämmelser om kommuns (Kh annan

menighete utdebitering av skatt, m.m., skall för inkomståret 1995

kommunalskatteme

kommunen den 1 november 1994 (Kh landstingsskatteme(Uen med 349

kronor per invånare i landstinget den 1 novembei 1994.

För en kommun som inte ingär i ett landsting skall kommunalskattemedlen minskas med 1 435 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994.

2 § Vid utbetalning av en församlings eller en kyrklig samfällighete

fordran enligt 4 a § Qärde stycket lagen med särekilda bestämmelser om

kommuns (Kh annan menighete utdebitering av skatt, m.m., skall fordran

vid ingången av är 1995 minskas med 3,2 procent.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

41

3   Förslag till lag om ändring i lagen (1992:670) om statligt   Pyop. 1993/94:150

utjämningsbidrag till kommuner

BUaga 7.1

Härigenom föieskrivs att det i öveigångsbestämmelseraa till lagen (1992:670) om stotUgt utjämningsbidrag till kommuner skall införas en ny punkt, 9, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

9. I fråga om bidragsåret 1995 uppgår utjämningsbidraget till det preliminära utjämningsbidraget för år 1994, i förekommande fall juste­rat med hänsyn till skatteväxlingar. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer utjämningsbidraget.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 (Kh tilläiiq)as i fråga om bidragsåret 1995.

 Senaste lydelse 1993:779.

42

Innehållsförteckning

1993/94:150

Bilaga 7

1.    Vissa anslagsfrågor inom sjunde huvudtiteln

1

1.1

E Stotiiga arbetegivarfrågor

1

1.2

F Bostodsväsendet

1

1.3

I Övriga ändamål

3

1.4

Förslag till riksdagsbeslut

3

2.    Kommunal ekonomi

4

2.1

Inledning

4

2.2

Kommunema och de samhällsekonomiska fömteättningama

5

2.2.1

Uppföljning av kommimal ekonomi

6

2.2.2

Den kommunala ekonomin år 1994-1999

13

2.3  Bidrag till kommuner

16

2.3.1 Det stotiiga utjämningsbidraget till

kommuner år 1995

16

2.3.2

Del- och slutovräkning av stotiigt utjämningsbidrag vid kommundelningar

18

2.3.3

Bidrag med anledning av införandet av

ett nytt stotebidragssystem m.m.

18

2.4  Ekonomiska regleringar

19

2.4.1 Ekonomiska regleringar andra halvåret

1994 mellan stoten och kommunsektom

19

2.4.2 Ekonomiska regleringar år 1995 mellan

stoten och kommimsektom

25

2.5  Övriga frågor

30

2.5.1

Finansieringsprincipens tillämpning

30

2.5.2

Mervärdesskatten i kommuner (Kh landsting        34

2.5.3

Avtolspensioner i kommuner och landsting

36

2.6

Upprättode lagförelag

38

2.7

Förslag till rUcsdagsbeslut

39

Bilaga 7.1 i Förelag till lag om ändring i lagen (1993:778) med särekilda bestämmelser om utbetolning av

skattemedel år 1994

40

2 Förslag till lag med särekilda bestämmelser

om utbetolning av skattemedel år 1995

41

3 Förelag till lag om ändring i lagen (1992:670)

om stotiigt utjämningsbidrag till kommuner

42

43

Bilaga 8

Utbildningsdepartementet

7 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 150. Bilaga 3-14

Bilaga 8 till kompletteringspropositionen 1994       Pyop. i993/94:i50

Utbildningsdepartementet

(Åttonde huvudtiteln)

Inledning

I regeringsförklaringen 1991 slog regeringen fast att en av dess huvud­uppgifter var att stärka Sverige som kunskapsnation. Förändringar avi­serades såväl inom skolan som den högre utbildningen och forskningen.

Den långsiktiga målsättningen för skolpolitiken är att göra den sven­ska skolan till den bästa i Europa under 1990-talet. Skolans förmåga att ge alla elever en solid och bestående kunskapsgrund är av grundläggan­de betydelse för det svenska samhällets utveckling.

Regeringens skolpolitik har följt tre huvudlinjer.

För det första, att stärka kvaliteten i skolans undervisning. För det andra, att lägga en grund för ett verkligt och mer vitalt föräldra- och elevinflytande i skolan. För det tredje, att fullfölja utvecklingen mot ökad decentralisering av beslut och ansvar i skolan och uppmuntra till mångfald och lokala lösningar.

Utifrån dessa tre huvudprinciper har sedan regeringsskiftet 1991 en lång rad reformer genomförts.

Under våren 1992 och våren 1993 lade regeringen fram två valfrihets­propositioner, 1991/92:95 om valfrihet ochfrbtående skolor, 1992/93:230 Valfrihet i skolan. Där lades ett nytt bidragssystem för fristående grund­skolor och gymnasieskolor fast. Likaså öppnades möjligheten för kom­munerna att lägga ut delar av gymnasieundervisningen på entreprenad. Dessutom förstärktes elevernas rätt att välja inte bara mellan fristående skolor utan även mellan hemkommunens grundskolor.

Dessa reformer har mötts av ett stort intresse. Aldrig tidigare har så många elever och föräldrar gjort aktiva val av skola som idag. På mind­re tid än två år har dessutom antalet godkända fristående grundskolor ökat från cirka 80 till över 250 stycken. Även när det gäller fristående gymnasieskolor har ett ökande intresse kunnat konstoteras under senare tid.

Detta är viktiga strukturella reformer för att vitalisera skolväsendet och öka elevernas och föräldrarnas inflytande och engagemang i skolar­betet.

Genom besluten om nya läroplaner och nya betygssystem, har ytterli­gare betydelsefulla steg tagits för att stärka kvaliteten i skolan.

Med de nya läroplanerna ställs tydligare och mer omfattande kun­skapskrav på eleverna och skolan än tidigare. Varje skola åläggs ett sär­skilt ansvar för att alla elever når upp till en minsta kunskapsnivå i var-

je ämne. Nationella kunskapstester och andra initiativ för att utvärdera     Prop. 1993/94:150 och följa upp undervisningens kvalitet kommer att genomföras. Sär-     Bilaga 8 skild vikt läggs med de nya läroplanerna på baskunskaper. Språkunder­visningen ges ett större utrymme.

Ett nytt, kunskapsrelaterat betygssystem för grundskolan införs stegvis från och med läsåret 1995/96. Varje elev och familj tillförsäkras skriftlig information om studieutvecklingen minst från och med det femte skolå­ret.

De nya läroplanerna innebär att viktiga steg tas för att förverkliga mål- och resultotstymingen i skolan. En omfattande avreglering har ge­nomförts. Den statliga styrningen har gjorts tydligare men mer avgrän­sad i och med att läroplanerna tydligare än förut fokuserar de långsikti­ga målsättningarna och riktlinjerna för skolans arbete. Däremot ges var­je skola stor frihet att själva välja arbetsmetoder och tillvägagångssätt.

Den nya treåriga, programbaserade gymnasieskolan genomförs nu i alltfler kommuner. Vid sidan av de nationella programmen har en sär­skild lärlingsutbildning införts. Genom utvecklingen mot en mer kurs­utformad gymnasieskola skapas bättre förutsättningar för förnyelse och ett varierat utbud. Eleverna ges större rätt att själva sätta samman en ut­bildning utifrån skolans kursutbud och det egna intresset. Ett nytt kun­skapsrelaterat betygssystem som ger eleven betyg efter varje genomgång­en kurs börjar införas från och med nästo läsår.

Samtidigt har villkoren för den högre utbildningen och forskningen förändrats på ett avgörande sätt. I prop. 1992/93:1 Frihet för kvalitet la­des följande tredelade reformstrategi fast:

Frigörelse av stotiiga universitet och högskolor från central detalj­styming.

Stimulans av från staten fristående universitet och högskolor.

Förändrat, icke-staUigt huvudmannaskap för vissa universitet och högskolor.

Denna strategi genomförs nu snabbt. Fr.o.m. den 1 juli 1993 har de StaUiga universiteten och högskolorna frigjorts från statlig detaljregle­ring. Studenternas val och kvalitetskrav får genom ett nytt resurstilldel­ningssystem stor betydelse för universitetens och högskolornas utveck­ling. Statens ansvar för den högre utbildningen utövas i form av långsik­tiga s.k. utbildningsuppdrag till universiteten och högskolorna.

Chalmers tekniska högskola och Högskolan i Jönköping överförs i stiftelseform den 1 juli 1994. Prövning av enskilda utbildningsanordna­res rätt att utfårda examina har lagreglerats. Högskolor har tillerkänts examensrätt enligt de nya reglerna.

En nyinrättad myndighet. Kanslersämbetet, svarar för att kvaliteten i den högre utbildningen håller en internationellt hög nivå.

Parallellt I har den högre utbildningens kapacitet byggts ut väsentligt. Sedan hösten 1991 har den högre utbildningens omfattning ökat med cirka 30 procent.

Ytterligare ett väsentligt inslag i förstärkningen av Sverige som kun-     Prop. 1993/94:150 skapsnation är den forskningspolitik som riksdagen beslutade om våren     Bilaga 8 1993. Två huvudprioriteringar angavs för forskningspolitiken:

  Koncentrerade forskningssatsningar inom strategiska områden.

  Ett förstärkt samspel mellan universitet och högskolor å ena sidan

och näringslivet och samhället i övrigt å den andra.

Därutöver prioriterades ytterligare tre viktiga områden:

  Ökad fömyelseförmäga inom forskningen vid universiteten och hög­

skolorna.

  Förstärkt rekrytering av forskare.

  Vidgad internationell samverkan.

En unik utbyggnad av svensk forskning har nu inletts. 10 miljarder kronor från de tidigare löntagarfonderna skall användas för att stärka den svenska forskningen. Tre nya starka forskningsfinansiärer har etablerats: en stiftelse för strategisk forskning inom teknik, naturveten­skap och medicin, en stiftelse för miljöstrategisk forskning samt en sär­skild uppgift inom Riksbankens Jubileumsfond för stöd till kulturve­tenskaplig forskning.

Ett program för att fördubbla examinationen inom forskarutbildning­en mellan åren 1990 och 2000 har initierats. Betydande resurser har tillskjutits för att finansiera flera doktorander. Särskilda s.k. teknikbro-stiftelser har inrättats för att underlätta afKrsmässig tillämpning av forskningens resultat.

Vid den slutgiltiga avvecklingen av löntagarfonderna föreslår regering­en att medel skall tillskapas för en vidgad internationalisering av utbild­ningen och forskningen, stöd åt mindre och medelstora högskolors forskning i samarbete med näringslivet, forskning på vårdområdet och insatser för att öka användningen av informationsteknologin.

Regeringen avser att i särskild ordning anvisa erforderliga medel till de nationella anläggningarna för budgetåret 1994/95.

Regeringen har vidare föreslagit en rad åtgärder för att öka kapacite­ten på den eftergymnasiala utbildningen, bl.a. att den kvalificerade ef­tergymnasiala yrkesutbildningen bör ges nya former och att ett särskilt statsbidragssystem införs för sådan utbildning.

Utbildnings- och forskningssystemen måste ständigt utvecklas för att svara mot den nya tidens krav. Genom Utbildningsdepartementets ut­vecklingsprojekt Agenda 2000 - kunskap och kompetens för nästa år­hundrade, stimuleras en bred diskussion om det svenska samhällets långsiktiga kompetensbehov och om utbildningens och forskningens villkor och roller.

I analysen pekas på ytterligare förändringar i fyra avseenden;

  Utbildningsväsendets kapacitet behöver långsiktigt byggas ut.

Incitamenten för kunskapsutnyttjande och kompetensutveckling be­höver förstärkas.

Utbildnings- och forskningsstrukturen behöver utvecklas.

Den kontinuerliga kompetensutvecklingen måste ges goda utveck­lingsmöjligheter.

På dessa områden måste det fortsatta reformarbetet på utbildnings-och forskningsområdet nu inriktas om Sverige framgångsrikt skall kun­na konkurrera med omvärlden.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

A 9.  Biiirag till viss verksamhet inom det kommunala skolväsendet m.m.

Regeringens forslag: Särskilt statsbidrag skall ges till kommu­nerna för utbildningsinsatser för arbetslösa i form av ett tredje gymnasieår och extra utbildningsplatser i komvux. Medel skall också ställas till förfogande i form av utbildningscheckar för ut­bildningsanordnare utanför skolväsendet för utbildningsinsatser för arbetslösa. Statens skolverk skall informera om och admini­strera insatserna.

Sammanlagt beräknas 1 421 400 000 kronor för dessa åtgärder, dvs. sammanlagt 1 469 587 000 kronor under anslaget.

Skälen for regeringens förslag: De senaste tre budgetåren har riksdagen efter förslag från regeringen beslutat om utbildningsinsatser för arbetslö­sa genom särskilda medel för ett tredje gymnasieår för elever som har gått ut gymnasieskolan med endast en tvåårig gymnasieutbildning samt till extra platser i komvux.

I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 9 s. 14) bedömde regeringen att det finns behov av särskilda utbildningsinsatser för ar­betslösa även under budgetåret 1994/95. I budgetpropositionen aktuali­serades också nya utbildningsinitiativ som kan bidra till ökad kompe­tens på kort sikt i dagens arbetsmarknadsläge men som också förväntas ha långsiktig strukturell betydelse. Regeringen angav följande riktvär­den för planeringen av insatserna mot arbetslösheten:

-

26 100 platser i gymnasieskolan samt

-

28 000 platser i komvux och med utbildningscheck.

Gymnasieskolan

Regeringen anser det synnerligen väsentligt att alla elever från tvååriga linjer som önskar gå ytterligare ett år i gymnasieskolan också erbjuds detta. Innevarande budgetår har enligt uppgifter från Statens skolverk ca 26 000 utbildningsplatser utnyttjats för det tredje året i gymnasiesko­lan.

Innevarande läsår beräknas ca 30 000 elever lämna gymnasieskolan efter tvååriga utbildningar. Det finns dessutom ca 15 000 elever som slutade en tvåårig linje våren 1993 och som innevarande läsår inte går ett tredje år.

Eftersom regeringen tidigare har anslagit medel för ett tredje gymna­sieår bör utbildningserbjudanden då ha nått flertalet av dem som tidiga­re har gått ut en tvåårig linje och som har haft behov av en komplette-

ring. Under 1994/95 bör därför i första hand de elever som i år går ut Prop. 1993/94:150 en tvåårig linje erbjudas ett tredje gymnasieår. Även de ungdomar som Bilaga 8 gick ut gymnasieskolan med en tvåårig utbildning våren 1993 eller vå­ren 1992 och som inte har gått ett tredje utbildningsår bör om det finns plats kunna beredas denna utbildning. Regeringen bedömer att det i budgetpropositionen angivna antalet 26 100 platser i gymnasieskolan är till fyllest.

Kommunerna bör liksom innevarande år i första hand erbjuda sådan utbildning som tillsammans med den tidigare genomgångna utbildning­en nivåmässigt motsvarar en treårig gymnasieutbildning. Även utbild­ning i språk, såväl svenska som främmande språk, samt naturvetenskap­liga och tekniska ämnen bör prioriteras.

Ersättningen till kommunerna för platserna i gymnasieskolan bör va­ra 30 000 kronor per helårsplats.

Komvux

Skolverket beräknar att utbildningsinsatser för arbetslösa motsvarande ca 25 000 heltidsplatser kommer att ha genomförts i komvux under in­nevarande budgetår. Ett par hundra arbetslösa vuxna har också fått ut­bildning genom statens skolor för vuxna (SSV).

Enligt regeringens bedömning bör sammanlagt 28 000 platser avsättas för utbildningsinsatser för arbetslösa på lägst gymnasial nivå, varav 20 000 platser inom gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbild­ning. Kommunerna har enligt skollagen ett grundansvar för att tillgodo­se behoven av utbildning i komvux. Dessa tillkommande resurser skall alltså användas för nya platser.

Liksom under innevarande budgetår bör utbildning i språk, både svenska och främmande språk, samt i naturvetenskapliga och tekniska ämnen prioriteras. Utbildningen skall liksom hittills i regel avse heltids­studier under minst en termin.

Ersättningen till kommunerna för platserna i komvux bör vara 22 800 kronor per helårsplats. Om Skolverket väljer att tilldela även SSV ut­bildningsplatser för distansutbildning för arbetslösa, skall ersättningen utgöras av ett lägre belopp.

Utbildningscheckar

Tanken med utbildningscheck är att möjliggöra insatser från olika ut­bildningsanordnare vid sidan av skolväsendet. Regeringen bedömer att omfattningen av utbildning som finansieras genom utbildningscheckar bör vara 8 000 platser.

Skolverket skall informera om möjligheten att fmansiera utbildning med hjälp av utbildningscheckar och på så sätt aktivera de utbildnings­anordnare som vill medverka. Viktigt är också att tänkbara elever infor­meras om möjligheten att få utbildning genom utbildningscheck.

Utbildningscheckarna skall t.ex. avse utbildning i främmande språk. Goda språkkunskaper är viktigt på alla områden och språkutbildning är

också en ämnessektor där det finns ett stort utbud och många utbild-     Prop. 1993/94:150 ningsanordnare. Studierna skall vara på lägst gymnasienivå. Utbildning-     Bilaga 8 en skall omfatta minst en termin på heltid eller två terminer på halvtid. Omfattningen av den lärarledda undervisningen skall vara jämförbar med liknande utbildning i komvux eller vid högskola och universitet.

Intresserade utbildningsanordnare skall anmäla till Skolverket hur många utbildningscheckar de kan åta sig att utnyttja. Skolverket förde­lar utbildningscheckarna till utbildningsanordnama som sedan har att rekrytera arbetslösa vuxna till studierna. Systemet med utbildnings­checkar bör enligt regeringens mening inte omfatta det offentliga skol­väsendet.

Utbildningsanordnare kan vara fristående skolor, studieförbund, folk­högskolor samt universitet och högskolor. Skolverket skall också kunna godkänna andra utbildningsanordnare för utbildningscheckar, exempel­vis utbildningsföretag. För att bli godkända av Skolverket skall utbild­ningsanordnama ha en stabil verksamhet och en god kvalitet. De skall därför ha kompetenta lärare för utbildningen samt förete en plan för utbildningen omfattande innehåU, uppläggning och utbildningsmål. Skolverket skall också bedöma om utbildningsanordnaren kan fullfölja sitt utbildningsåtagande. Skolverket skall ha tillsyn över verksamheten.

Ersättningen för utbildningscheckarna bör vara 22 800 kronor per helårsplats.

Det ankommer på regeringen, enligt bemyndigande i studiestödslagen (2973:349) och lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbets­lösa, att bestämma vid vilka läroanstalter och för vilka utbUdningar som studiestöd kan utgå. Sådana godkända läroanstalter och utbildningar har förtecknats i en bilaga till .studiestödsförordningen (1973:418). Stu­diestöd bör kunna utgå till studerande vars utbildning finansieras med en utbildningscheck. En bestämmelse om detta bör inom ramen för det tidigare nämnda bemyndigandet kunna tos in i studiestödsförordningen.

Kostnader, omfördelning av resurser m.m.

Sammanlagt beräknas kostnaderna för de extra utbildningsinsatser som nu föreslås till 1 421 400 000 kronor. För att uppnå flexibilitet skall Skolverket kunna göra omfördelningar mellan utbildningsplatserna i gymnasieskolan och inom komNoix, men även mellan dessa utbildningar och utbildning som finansieras genom utbildningscheckar. För infor­mationsinsatser och administration m.m. till utbildningsanordnare och andra intressenter bör Skolverket få disponera högst 1 500 000 kronor av anslaget. En motsvarande minskning av utbildningsplatserna skall i så fall göras av verket.

Uppföljning

Liksom under innevarande budgetår bör dessa utbildningsinsatser för arbetslösa följas upp. Det är viktigt att åstadkomma en tillförlitlig bild av insatserna. En volymkontroll bör även i år göras så att de statliga bi-

dragen inte används för verksamhet som huvudmannen ändå borde el­ler skulle bedriva.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. med ändring av riksdagens beslut (bet. 1993/94:UbU7, rskr. 1993/94:208) till Bidrag till vbs verksamhet inom det kommunala skolväsendet m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar ett anslag på 1 469 587 000 kr.

B. Folkbildning

B 1. Bidrag till folkbildningen

Regeringens forslag: Av arbetsmarknadspolitiska skäl beräknas medel för statsbidrag om 390 710 000 kr för 8 900 extra platser inom folkhögskolan. Därutöver beräknas 100 miljoner kronor för särskilda kurser för arbetslösa förlagda till studieförbund el­ler till folkhögskolor.

Skälen for regeringens forslag: I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 9 s. 78 och 80) har regeringen redovisat omfattningen och sin bedömning av den folkbildningsverksamhet som av arbetsmark­nadspolitiska skäl bedrivs med särskilda medel. Regeringen har därvid även meddelat sin avsikt att föreslå särskilda medel för budgetåret 1994/95.

Under innevarande budgetår har Folkbildningsrådet erhållit 100 mil­joner kronor för insatser mot arbetslösheten. Folbildningsrådet har för­delat 90 miljoner kronor av dessa till studieförbunden och 10 miljoner kronor till folkhögskolorna. Rådet redovisar ca 60 000 deltagare och 336 000 studietimmar i studieförbunden för dessa medel. Riksdagen an­slog också med anledning av det kärva arbetsmarknadsläget 438 920 000 kronor för anordnande av 10000 extra utbildningsplatser inom folkhög­skolan. Folkbildningsrådet bedömer att folkhögskolorna under inneva­rande budgetår kommer att utnyttja dessa medel för 10 000 extra plat­ser.

Med hänsyn till det fortsatt kärva arbetsmarknadsläget föreslår rege­ringen att 390 710 000 kronor anvisas för att 8 900 extra platser skall kunna tillkomma inom folkhögskolan under budgetåret 1994/95. Dä­rutöver föreslår regeringen att 100 miljoner kronor anvisas för särskilda kurser för arbetslösa anordnade av studieförbund eller folkhögskolor. I likhet med innevarande budgetår bör utbildningsinsatser i svenska och i främmande språk prioriteras. Det är även angeläget med utbildningsin­satser i naturvetenskapliga och tekniska ämnen.

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Regeringen föreslår att riksdagen

°

2. med ändring av riksdagens beslut (bet. 1993/94:KrU13, rskr. 1993/94:177) till Bidrag till folkbildningen för budgetåret 1994/95 anvisar ett anslag på 2 356 038 000 kr.

C. Universitet och högskolor m.m.

Förstärkt intern kontroll och rådgivning i ekonomiadministrativa frågor

Det nya regelsystem som gäller för universiteten och högskolorna med ny högskolelag och högskoleförordning, samt formerna för resurstilldel­ning och anslagssystem ställer stora krav på de ansvariga organen på oli­ka nivåer inom respektive universitet och högskola. Det är nödvändigt att de förfogar över tillräckliga instrument för en samlad planering och uppföljning av både verksamhet och ekonomi. Den utpräglade utveck­lingen mot uppföljning snarare än förhandskontroll av resursinsatser el­ler de processer som verksamheten består av understryker ytterligare det nämnda behovet. 1 bilden ligger också de krav som ställs på grund av att universitet och högskolor i många fall är mycket stora och kom­plexa myndigheter.

Det störsto universitet beräknar sin ekonomiska omslutning till 3 400 miljoner kr. Den minsta högskolan räknar med 11 miljoner kr. 18 uni­versitet och högskolor beräknat den ekonomiska omslutningen till mer än 100 miljoner kr. Vid jämförelse med industri- eller handelsföretag bör man då observera att produktionen i sig inte återspeglas i ett ekono­miskt värde i form av de varor som passerar genom företaget. Om stu­denternas alternativkostnader för studier beaktas rör det sig om för­dubblingar, tredubblingar eller mer om man vill sätta ett korrekt eko­nomiskt mått på hela verksamheten.

Utbildningen och forskningen vid universiteten och högskolorna stäl­ler stora och delvis speciella krav på ledning och intern kontroll. Detta beror på verksamhetens starka heterogenitet med många områden av olika slag, dess personberoende, den ofta ovanligt tydliga karaktären av tjänsteproduktion samt den komplexa finansieringsbilden med många finansiärer som har olika intressen av verksamhetens resultat. Delar av verksamheten är vidare extremt beroende av dyrbar utrustning, varför investeringsbeslut som får stor ekonomisk betydelse under lång tid är vanliga och ofta i realiteten måste fattas på låga administrativa nivåer, dvs. i nära anslutning till verksamhetens bedrivande.

Karaktären av fri forsknings- och utbildningsorganisation i kombina­tion med nödvändigheten att fungera som statlig myndighet leder till att många speciella frågeställningar uppkommer i fråga om regeltillämp­ningar. Det är därför med tillfredsställelse regeringen genom under­handsuppgifter från kommittén (Dir. 1993:143) för uppföljning av 1993

års universitets- och högskolereform har kunnat konstotera att man på     Prop. 1993/94:150 många håll vidtagit åtgärder för att skapa tydliga regler med klara an-     Bilaga 8 svarsförhållanden inom resp. myndighet.

Liksom andra statliga myndigheter revideras universitet och högsko­lor av Riksrevisionsverket (RRV). Vid flera universitet och högskolor finns eller planeras nu också en förstärkt internrevision. RRV:s gransk­ning har som regeringen tidigare redovisat givit anledning till många in­vändningar och påpekanden. I sex fall har invändningar föranlett orena revisionsberättelser avseende räkenskapsåret 1992/93. Åtskilliga revi­sionsrapporter antyder också andra problem. I flera fall rör det sig om återkommande anmärkningar eller äldre förhållanden som tidigare inte uppmärksammats av revisionen.

Revisionen har inte bara en kontrollerande funktion utan också en betydande roll som rådgivare till universitetens och högskolornas led­ning. 1 en sådan organisation som universitet och högskolor är den råd­givande funktionen inte minst viktig. Den kan påtagligt medverka till att stärka ledningen och förbättra dess möjligheter att styra organisatio­nen och att genomföra förändringar.

Regeringen anser mot den redovisade samlade bakgrunden att det är angeläget att förstärka och bredda den interna kontrollen och rådgiv­ningsfunktionen vid universitet och högskolor. Detta bör ske genom att krav ställs på att samtliga universitet och högskolor skall ha en internre­vision för granskning av förvaltningen och redovisningen samt för med­verkan med råd i den löpande ekonomiadministrativa verksamheten i enUghet med god sed på området. Denna internrevision skall för att markera vikten av dess arbete och för att dess resultat skall anhängiggö­ras på högsta nivå arbeta direkt åt styrelsen. Arbetet kan organiseras an­tingen genom köp av tjänster, som utförs av auktoriserade revisorer, el­ler genom att en intern reviorsorganisation med motsvarande kompe­tens inrättas inom myndighten direkt under styrelsen. Denna förstärk­ning och breddning av den interna revisionen och rådgivningen ändrar inte till någon del RRV:s uppgifter och ansvar i förhållande till rege­ringen eller universitet och högskolor. I de flesta fall bör en förstärkt samverkan mellan den externa och interna revisionen kunna öka den totala effektiviteten i uppföljningen av de administrativa systemen.

Insatser av nämnt slag bör påbörjas senast den 1 juli 1994 och bekos­tas av universiteten och högskolorna inom ramen för deras befintliga resurser. Det bör ankomma på regeringen att fatto beslut om i vilken form det skall införas en skyldighet för universitet och högskolor att förstärka den interna kontrollen och rådgivningen i ekonomiadmini­strativa frågor på av regeringen nämnt sätt.

Vissa anslagsfrågor

Regeringens förslag: Utbildningsuppdragen för det odontologis­ka området minskas för Göteborgs och Umeå universitet samt för Karolinska institutet. För det medicinska området minskas utbildninguppdraget för Uppsala, Lunds och Göteborg universi­tet samt för Karolinska institutet.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 9) behandlade re­geringen förutsättningarna för de beslut om de treåriga utbildningsupp­dragen för universiteten och högskolorna som är en följd av det nya an­slagssystemet. Vidare betonades att principen skall vara att de treåriga utbildningsuppdragen skall ligga fast och att universiteten och högsko­loma själva får bestämma fördelningen av antalet platser på olika ut­bildningsområden inom de ramar som anges i respektive utbildnings­uppdrag och som fastställs av regeringen. Vid beslut om de treåriga ut­bildningsuppdragen angavs emellertid att regeringen inte då kunde be­döma hur utbildningsuppdragen för tandläkar- och läkarutbildning borde formuleras. Dessa utbildningar är inriktade mot en så speciell del av arbetsmarknaden att det finns speciella skäl för regering och riksdag att kräva särskilt underlag innan ställning tas. Regeringen avsåg att åter­komma till riksdagen med förnyat underlag vilket härmed presenteras.

Tandläkarexamen

Som regeringen angav i budgetpropositionen finns det nu mycket som tyder på ett överskott på tandläkare. De utbildningsuppdrag som tidiga­re fastställts för det odontologiska utbildningsområdet bör därför mins­kas totalt sett. De förslag som regeringen nu lägger fram innebär en minskning av nyantagningen med i genomsnitt närmare 40 % från och med budgetåret 1994/95 jämfört med förslagen i propositionen Högre utbildning för ökad kompetens (prop. 1992/93:169). Hänsyn har då ta­gits till att de tidigare utbildningsuppdragen innebar en möjlighet till en ökad antagning i förhållande till de ramar som tidigare fastställts av riksdagen. De budgetmässiga konsekvenserna av förslagen framgår av de skilda grundutbildninganslagen för Göteborgs och Umeå universitet samt för Karolinska institutet. Enligt regeringens mening bör någon nedskrivning inte ske vid Lunds universitet som nyligen startat tandlä­kamtbildningen och har betydligt färre platser än de andra universite­ten.

Förslagen i budgetpropositionen innebar även att utbildningstiden för tandläkarexamen förlängs från fyra och ett halvt år till fem år och att den femåriga utbildningen skall ge rätt till legitimation och därmed obegränsad rätt att utöva yrket. De studenter som är antagna enligt den nuvarande studieordningen skall ha rätt att fullfölja sin utbildning in­klusive allmäntjänstgöring. Regeringen förutsätter således att landsting­en kommer att anordna särskilda tjänster för allmäntjänstgöringen yt-

10

terligare några år och att dessa skall erbjudas i direkt anslutning till     Prop. 1993/94:150

tandläkarexamen. De studenter i den gamla studieordningen som frivil-     Bilaga 8

ligt önskar gå över till den nya femåriga utbildningen skall kunna göra

detta och därmed direkt efter den avslutande tionde terminen erhålla

legitimation som tandläkare.  Regeringen förutsätter att universiteten

och Karolinska institutet planerar sin verksamhet så att denna möjlighet

skall finnas och regeringen har beräknat resurserna efter detta.

Närmare underlag för regeringens ställningstagande till minskningen av utbildninguppdragen finns tillgängligt i ärendet hos Socialdeparte­mentet (S 94/656/S Tandhälsans utveckling hos olika befolkningsgrup­per, B. Wittorp).

Läkarexamen

Regeringen tillsatte i januari 1994 en arbetsgrupp med uppgift att bedö­ma den framtida efterfrågan på läkare. Arbetsgruppen har nyligen lagt fram en rapport (Den framtida efterfrågan på läkare m.m.) med olika beräkningar av efterfrågan på läkare. Arbetsgruppen konstaterar att an­talet läkare ökar kontinuerligt fram tiU omkring år 2010. En eventuell minskning av antagningen till läkarutbildningen påverkar läkarkårens storlek först om tio år och då endast marginellt. Arbetsgruppen har be­räknat tillgång och efterfrågan på läkare med olika antaganden om exa­mination och ekonomiskt utrymme för hälso- och sjukvården m.m., men tar själv inte ställning till de olika alternativen.

Bedömningen av efterfrågan på läkare är vansklig. Samtidigt som an­talet arbetslösa läkare för första gången på många år nu ökar finns en­staka vakanta tjänster för specialistutbildade läkare, främst i glesbygden. 1 februari 1994 var antalet arbetslösa läkare som uppbär arbetslöshetser­sättning 264. Ett annat mått på hur arbetsmarknaden för läkare har för­ändrats är antalet utannonserade block för allmäntjänstgöringen (AT). Antalet AT-block som utannonserats under 1994 - 813 block - är när­mare 50 färre än för 1993. Antalet examinerade från universiteten och högskolorna har däremot inte minskat utan uppgick till knapp 800 un­der 1993. Därtill kommer ett visst antal läkare med utländsk läkarexa­men som också efterfrågar AT-tjänst för att få svensk legitimation. Den­na grupp står för tillfället utanför den officiella statistiken om arbetslösa läkare.

Ett av underlagen för att bedöma den framtida efterfrågan på läkare är att jämföra antalet läkare per invånare med andra europeiska länder. Det finns betydande risker med sådana jämförelser eftersom det också finns stora skillnader mellan de europeiska länderna i organisation och finansiering av sjukvården. Det kan emellertid konstateras att det i många länder finns en betydande arbetslöshet bland läkare, både i län­der med hög och med låg andel läkare per invånare. Dessa jämförelser leder också fram till slutsatsen att efterfrågan på läkare inte låter sig be­räknas efter något objektivt mätbart "behov" utan snarare är ett resultat av nationella prioriteringar.

11

Den viktigaste frågan när det gäller att bedöma den framtida efterfrå-     Prop. 1993/94:150 gan på läkare är antaganden om det ekonomiska utrymme som samhäl-     Bilaga 8 let medger för expansion av hälso- och sjukvården. Regeringen har tidi­gare i den reviderade finansplanen redovisat sina krav på budgetsane­ring och samtidigt slagit fast att detta måste få effekter även för den kommunala sektorn.

Av det tillgängliga underlaget drar regeringen den slutsatsen att de nu beslutade utbildninguppdragen för de medicinska områdena är för om­fattonde och att en minskning av dessa bör ske. Regeringen föreslår där­för att Uppsala, Lunds och Göteborgs universitet samt Karolinska insti­tutet får minskade utbildningsuppdrag så att antalet nyantagna studenter kan minskas från och med budgetåret 1994/95 med totalt 120. Linkö­pings universitet har nu ett mindre utbildninguppdrag än övriga uni­versitet och berörs inte av förändringarna. Eftersom det fortfarande finns vakanta tjänster i de fyra norrlandslänen bör en minskning inte heller ske vid Umeå universitet.

Regeringen kommer att ytterligare analysera det befintliga beräk­ningsunderlaget och följa utvecklingen av de olika antaganden som lig­ger till grund för beräkningsalternativen. Om det skulle visa sig nödvän­digt med ytterligare nedskärningar återkommer regeringen med sådana förslag i nästa års budgetproposition.

De förslag till minskade utbildninguppdrag som regeringen nu lägger fram leder till ett minskat anslagsbehov till de berörda universiteten och Karolinska institutet med sammanlagt 20 152 000 kronor för bud­getåret 1994/95 och ytterligare 17 718 000 kronor för budgetåret 1995/96. Konsekvenserna för de enskilda anslagen redovisas nedan. Samtidigt vill regeringen erinra om att det ankommer på resp. universi­tets och högskolas styrelse att avgöra den exakto fördelningen mellan de olika utbildningsområdena.

C 1, Uppsala universitet: Grundutbildning

1993/94     Anslag      531500 000 1994/95     Förslag    703 160 000

Med anledning av vad som ovan anförts föreslår regeringen att en minskning nu sker av utbildningsuppdraget för det medicinska områ­det.

Det högsta antal helårsprestationer inom det medicinska utbildnings­området som universitetet bör kunna få ersättning för under treårspe­rioden har beräknats till 2 650.

Som en följd av detta föreslår regeringen att anslaget till Uppsala uni­versitet för budgetåret 1994/95 fastställs till 703 160 000 kronor.

12

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Regeringen föreslår att riksdagen

3. till Uppsala universitet: Grundutbildning för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag som är 2 031 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

C 3. Lunds universitet: Grundutbildning

1993/94     Anslag      870 889 000 1994/95     Förslag   1161410 000

Med anledning av vad som ovan anförts föreslår regeringen att en minskning nu sker av utbildningsuppdraget för det medicinska områ­det.

Det högsto antol helårsprestotioner inom det medicinska utbildnings­området som universitetet bör kunna få ersättning för under treårspe­rioden har beräknats till 3 700.

Som en följd av detta föreslår regeringen att anslaget till Lunds uni­versitet för budgetåret 1994/95 fastställs till 1 161 410 000 kronor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

4. till Lunds universitet: Grundutbildning för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag som är 4 062 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

C 5. Göteborgs universitet; Grundutbildning

1993/94     Anslag      637 435 000 1994/95     Förslag     859134 000

Med anledning av vad som ovan anförts föreslår regeringen att en minskning nu sker av utbildningsuppdraget för de medicinska och odontologiska områdena.

Det högsta antal helårsprestationer inom de medicinska och odonto-logska utbildningsområdena som universitetet bör kunna få ersättning för under treårsperioden har beräknats till 3 800.

Som en följd av detta föreslår regeringen att anslaget till Göteborgs universitet för budgetåret 1994/95 fastställs till 859 134 000 kronor.

13

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Regeringen föreslår att riksdagen

°

5. till Göteborgs universUet: Grundutbildning för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag som är 4 928 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

C 9. Umeå universitet: Grundutbildning

1993/94     Anslag      456 821000 1994/95     Förslag     594 774 000

Odontologbka utbildningsområdet

Med anledning av vad som ovan anförts föreslår regeringen att en minskning nu sker av utbildningsuppdraget för detödontologiska områ­det.

Det högsta antal helårsprestationer inom det odontologiska utbild­ningsområdet som universitetet bör kunna få ersättning för under tre­årsperioden har beräknats till 1 100.

Som en följd av detto föreslår regeringen att anslaget till Umeå uni­versitet för budgetåret 1994/95 minskar med 1 449 000 kronor.

Bildmuseet

Som anmälts under elfte huvudtiteln anslaget B 33. Bidrag till vissa mu­seer m.m. delar regeringen riksdagens uppfattning att den konstbildan­de verksamhet som bedrivs vid Bildmuseet i Umeå är av stor betydelse för den nordligaste regionen i Sverige. Museet utgör även en viktig bas­resurs för bl.a. utbildningarna i estetiska ämnen och museologi.

Umeå universitet bör som ett särskilt åtagande fr.o.m. budgetåret 1994/95 svara för utveckling och drift av verksamheten vid Bildmuseet. Utöver 1 000 000 kronor som riksctogen beslutat skall tillföras Bildmu­seet bör verksamheten genom omprioritering tillföras ytterligare 500 000 kronor. Därför bör Umeå universitets anslag till grundutbild­ning ökas med 1 500 000 kronor fr.o.m. budgetåret 1994/95.

Som en följd av det minskade utbildningsuppdraget inom det odonto-logska området samt för utveckling och drift av verksamheten vid Bild­museet föreslår regeringen att anslaget till Umeå universitet för budget­året 1994/95 fastställs till 594 774 000 kronor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

6. godkänner att Umeå universitet får som särskilt åtagande att svara för utveckling och drift vid Bildmuseet,

14

7. till Umeå universitet: Grundutbildning för budgetåret 1994/95     Prop. 1993/94:150 anvisar ett reservationsanslag som är 51 000 kr utöver vad som fö-     Bilaga 8 reslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

C 13. Karolinska institutet: Grundutbildning

1993/94     Anslag      269 008 000 1994/95     Förslag     316 691000

Med anledning av vad som ovan anförts föreslår regeringen en minsk­ning av utbildningsuppdraget.

För budgetåret 1994/95 bör institutet kunna räkna med ersättning för högst 3 000 helårsstudenter.

Som en följd av detta föreslår regeringen att anslaget till Karolinska institutet för budgetåret 1994/95 fastställs till 316 691 000 kronor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

8. till Karolinska institutet: Grundutbildning för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag som är 7 683 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

C 20. Dramatiska institutet: Grundutbildning

1993/94     Anslag       30 487 000 1994/95     Förslag      43 452 000

Budgetåret 1992/93 påbörjades ett förändringsarbete vid Dramatiska in­stitutet (DI) som bl.a. resulterat i nya utbildningsprogram, fler studen­ter och förstärkt kvalitet i utbildningen. De vidtagna förändringarna har hittills finansierats inom ramen för resurser som DI disponerar.

DI har emellertid i framställning till Utbildningsdepartementet, efter det reguljära budgetarbetet, hemställt om en höjning av takbeloppet för budgetåret 1994/95 för en utökning av utbildningsuppdraget med sex helårsstudenter.

Med anledning av regeringens förslag till samlad lokalisering av de konstnärliga utbildningarna i Stockholm i proposition Utbildning och forskning - Kvalitet och konkurrenskraft (prop. 1993/94:177) kommer DI inte att kunna genomföra en tidigare planerad minskning av sina lo­kalkostnader, vilket var en förutsättning för slutlig finansiering av för­nyelsearbetet.

Regeringen föreslår därför att takbeloppet för DI höjs med 1 620 000 kronor för budgetåret 1994/95 motsvarande en utökiung av utbildnings­uppdraget med sex helårsstudenter. Ersättningen per helårsstudent är

15

8 Riksdagen 1993194. I saml. Nr 150. Bilaga 3-14

beräknad enligt det belopp som redovisats i 1994 års budgetproposition, dvs. 269 760 kronor.

Regeringens förslag till nya principer för tilldelning av resurser till konstnärliga och idrottliga högskoleutbildningar (prop. 1993/94:177) in­nefattar förslag till justeringar av takbeloppet och ersättningen per hel­årsstudent och helårsprestation. Som en följd av den här föreslagna ut­ökningen av utbildningsuppdraget kommer vissa justeringar av ersätt­ningsnivåerna att behöva göras i budgetarbetet för budgetåret 1995/96.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

9. till Dramatbka institutet: Grundutbildning för budgetåret 1994/95 anvisar ett reseivationsanslag på som är 1 620 000 kr ut­över vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m.

Regeringens förslag: Medel anvisas för sommaruniversitet/som­marhögskola, basår och distansutbildning för att bereda ytterli­gare ca 21 500 studenter plats vid universitet och högskolor budgetåret 1994/95.

Skälen för regeringens forslag: De föreslagna utbildningssatsningarna bedöms kunna bidra till ökad kompetens på kort sikt i dagens arbets­marknadsläge men förväntas också kunna ha långsiktig strukturell bety­delse.

Sommaruniversitet/sommarhögskola, basår, distansutbildning m.m.

Regeringen har i 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 9 s. 14) aktualiserat nya utbildningsformer som bedöms kunna bidra till ökad kompetens på kort sikt i dagens arbetsmarknadsläge men som också förväntas kunna ha långsiktig strukturell betydelse.

Ett av dessa förslag innebär att universitet och högskolor skall erbjuda utbildning även sommartid. Sommarverksamheten skall omfatta kurser om lägst 5 och högst 10 poäng ur universitetens och högskolornas ordi­narie kursutbud. För vissa lärare bör möjligheten att undervisa som­martid ge bättre förutsättningar att kombinera en inte obetydlig under-visningsskyldighet med engagemang i forskningen. Ett erbjudande om utbildning hela året är ett sätt att möta den stora tillströmningen utan att sänka kvaliteten i utbildningen även då studenttillströmningen bl.a. till följd av arbetsmarknadsläget, är extremt stort. Som planeringsförut­sättning gäller att ca 20 000 studenter skall kunna beredas plats. Vid för­frågan har universitet och högskolor hittills redovisat att de kan ta emot

16

åtminstone 14 000 studenter. Förberedelser pågår för att bereda ytterli-     Prop. 1993/94:150 gare studenter plats. Upp till takbeloppet bör ersättning utgå enligt sam-     Bilaga 8 ma principer som för utbildningsuppdrag (jfr prop. 1993/94:100 bil. 9). Utöver takbeloppet utgår ersättning exkl. lokalhyror.

Ordinarie regler för behörighet och urval skall gälla. Studiemedel ut­går enligt gällande bestämmelser även sommartid.

På detta sätt ökar flexibiliteten i utbildningssystemet. Fler studenter kan beredas utbildning samtidigt som kvaliteten upprätthålls och befint­liga resurser utnyttjas bättre genom att utbildning kan erbjudas under en större del av året.

Ett andra förslag innebär att ytterligare basårsutbildning anordnas budgetåret 1994/95. Basårsutbildningen syftar framför allt till att ge framtida studenter den behörighet som krävs för högre studier inom na­turvetenskap och teknik.

Denna utbildning anordnades vid vissa universitet och högskolor bud­getåret 1992/93 med 1 200 platser. Genom beslut av regering och riks­dag tillkom 1 500 platser för budgetåret 1993/94. Avsikten är att denna nivå skall bibehållas under treårsperioden fram t.o.m. budgetåret 1995/96.

Skolverket och Verket för högskoleservice (VHS) har regeringens uppdrag att initiera åtgärder inom skolans och den högre utbildningens område som syftar till att öka ungdomars intresse för utbildning med teknisk och naturvetenskaplig profil. Inom ramen för detta uppdrag skall VHS följa utvecklingen inom basårsutbildningen. De erfarenheter som hittills redovisats av utbildningen budgetåret 1992/93 är goda. Hu­vuddelen av dem som antogs till utbildningen har godkänts och gått vi­dare till studier vid universitet och högskolor.

Beträffande distansutbildning uttryckte regeringen i 1994 års budget­proposition sin avsikt att stimulera en utveckling av distansutbildningen genom att särskilt främja denna utbildningsform vid de universitet och högskolor som tar egna initiativ i den vägen. Samtidigt föreslogs att un­der anslaget C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högsko­lor m.m., anslagsposten 3. Distansutbildning 64 433 000 kronor skulle anvisas för ändamålet 1994/95.

De medel som anvisades för distonsutbildningsändamål 1993/94 be­räknades kunna ge utrymme för cirka 1 500 nya utbildningsplatser. Hit­tills har omkring 1 250 nya platser skapats genom dessa satsningar.

Regeringen ser sommaruniversitet/sommarhögskola, basår och di­stansutbildning som åtgärder vilka kompletterar varandra och som bör kunna bereda sammantaget ca 21 500 studenter utbildningsplats, utöver vad som föreslagits i budgetpropositionen. Genom dessa åtgärder bör studenterna kunna ges större valmöjlighet beträffande olika studiers in­nehåll och omfattning.

Under anslaget F 4. Försöksverksamhet med trainee-utbildning redo­visas förslag tUl s.k. trainee-utbildning. För sådan trainee-utbildning som anordnas av universitet och högskolor bör även medel under före­varande anslag kunna tas i anspråk.

17

För dessa ändamål har regeringen sammanlagt beräknat 199 000 000 kronor.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

10. till Vbsa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. anvisar ett reservationsanslag som är 199 000 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

E. Studiestöd m.m.

Regeringens förslag: För de föreslagna extra platserna inom skolväsendet, folkbildningen och den högre utbildningen anvi­sas ytterligare medel till studiestöd med totalt 2 875,9 miljoner kronor. Vidare anvisas till Centrala studiestödsnämnden (CSN) ytterligare 15 miljoner kronor för administration av de utökade resurserna för studiestöd. Under anslaget E 1. Centrala studie­stödsnämnden ställs till regeringens disposition 6,3 miljoner kronor för förmedling av fortlöpande information till studeran­de utomlands.

Skälen fbr regeringens förslag: Under anslaget A 9. Bidrag till viss verksamhet inom det kommunala skolväsendet m.m. föreslås ytterligare resurser motsvarande 26 100 platser för ett tredje gymnasieår för ungdo­mar som har genomfört en tvåårig gymnasieutbildning. De ökade kost­naderna för studiehjälp beräknas till 176,175 miljoner kronor.

Under samma anslag föreslås en utökning av platsema i komvux och för ett system med utbildningscheckar med tillsammans 28 000 platser. Under anslaget B 1. Bidrag till folkbildningen föreslås en förstärkning motsvarande 8 900 platser i folkhögskolan. Under ett nytt anslag F 4. Försöksverksamhet med trainee-utbildning föreslås 1 000 platser för trainee-utbildning. Resurser bör också avsättas för studiestöd i form av särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa. Dessa kostnader beräknas till 2 603,73 miljoner kronor.

Under anslaget C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. föreslås att resurser anvisas för ytterligare 1 500 basårs­platser samt för 20 000 platser i sommaruniversitet. Kostnaderna för stu­diemedel beräknas till 96 miljoner kronor.

I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 9 s. 268) redovi­sades att från anslaget E 1. Centrala studiestödsnämnden m.m. hade förts bort 11 miljoner kronor som anvisats som förstärkning av CSN:s organisation för hantering av främst den ökade ärendemängden avseen­de särskilt vuxenstudiestöd tör arbetslösa (svuxa) under budgetåret 1993/94. Regeringen anmälde sin avsikt att senare i samband med kom­pletteringspropositionen för  1994/95 pröva behovet av förstärkningar

18

vid CSN för budgetåret 1994/95. Regeringen föreslår nu att CSN anvisas ytterligare 15 miljoner kronor för administration av de föreslagna ut­ökade resurserna för studiestöd under budgetåret 1994/95.

Antalet ungdomar som på egen hand valt att studera utomlands har ökat kraftigt under senare år, från ca 2 500 år 1989 till ca 15 000 under budgetåret 1993/94. Till detta skall också läggas de ca 5 000 som stude­rar utomlands inom ramen för sin svenska utbildning, t.ex. genom ERASMUS eller Nordplus.

Den som väljer att studera utomlands kan i många hänseenden ha en mer utsatt situation än studerande i Sverige. Bristen på kontakt med och information om vad som händer i hemlandet bidrar härtill. Enligt regeringens mening finns det därför anledning att från statens sida med­verka till att de studerande utomlands ges en fortiöpande information om Sverige.

Regeringen avser därför att ge CSN i uppdrag att närmare utreda på vilket sätt och i vilka former en sådan information skall kunna förmed­las till de studerande utomlands. Möjligheten att öka spridningen av på marknaden redan förekommande informationsmaterial genom t.ex. ra­batter till de studerande bör därvid i första hand prövas. Det bör däref­ter ankomma på regeringen att närmare besluta i frågan. Regeringen fö­reslår att 6,3 miljoner kronor ställs till regeringens disposition under ramanslaget E 1. Centrala studiestödsnämnden m.m. för ändamålet un­der budgetåret 1994/95.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

Regeringens förslag: Ränta på studielån skall inte tas ut under tid då en låntagare fullgör värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst.

Skälen för regeringens fxirslag: Studielån som tagits efter den 1 janua­ri 1989 löper med ränta. Ränta uttas även under tid då en låntagare fullgör värnpliktstjänstgöring. Det finns ett antal värnpliktiga som inte får rycka in direkt efter gymnasieutbildningen. En del av dem väljer då att börja en högskoleutbildning eUer någon annan utbildning. När värn­pliktstjänstgöringen sedan fullgörs, kommer de som uppburit studielån under studietiden att belastas av en större återbetalning än de som inte fullgör värnplikttjänstgöring eller de som fullgör den innan högskole­studierna påbörjas. Regeringen anser att den värnpliktige skall befrias från att betala ränta på studielån under den tid då han fullgör sin grundutbildning enligt värnpliktslagen (1941:967). Motsvarande bör gäl­la för den som fullgör sin grundutbildning enligt lagen (1966:413) om vapenfri tjänst. Kostnaden för åtgärden är i detta sammanhang obetyd­lig. Regeringens förslag bör lagtekniskt genomföras så att det i studie­stödslagen (1973:349) tas in ett bemyndigande för regeringen att före­skriva att ränta inte skall tas ut på studielån under tid då låntagaren fullgör grundutbildning enligt de berörda pliktlagarna.

19

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:150

Regeringen föreslår att riksdagen

°

11.

antar regeringens förslag till lag om ändring i studiestödsla­gen (1973:349),

12.

under åttonde huvudtitelns ramanslag E 1. Centrala studie­stödsnämnden för budgetåret 1994/95 anvisar 21 300 000 kr ut­över vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9,

13.

under åttonde huvudtitelns förslagsanslag E 3. Studiehjälp m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar 176 175 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9,

14.

under åttonde huvudtitelns förslagsanslag Studiemedel m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar 96 000 000 kr utöver vad som fö­reslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9,

15.

under åttonde huvudtitelns reservationsanslag Vuxenstadie­stöd m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar 2 603 730 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 9.

Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349)

Härigenom föreskrivs att det i studiestödslagen (1973:349)' skall införas en ny bestämmelse, 8 kap. 1 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Skap.

1 a§

Regeringen får föreskriva att rän­ta inte skall utgå på studielån under den tid då låntagaren fullgör grund­utbildning enligt värnpliktslagen (1941:967) eller lagen (1966:413) om vapenfri tjänst.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

I Lagen omtryckt 1987: 303.

20

F. Övriga ändamål

F 4. Försöksverksamhet med trainee-utbildning

Nytt anslag (förslag)

22 800 000

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

Regeringens forslag: Särskilt bidrag skall utgå för 1000 trainee-utbildningsplatser.

Skälen till regeringens forslag: Utbildningen vänder sig till arbetslösa som genomgått gymnasieskola, men skall också ses som en försöksverk­samhet syftande till mera stadigvarande inslag i utbildningssystemet. Syftet är att kombinera arbetsplats- eller företagspraktik och kvalifice­rad teoretisk utbildning som anordnas av universitet, högskola, komvux eller av andra utbildningsanordnare. Regeringen ser trainee-utbildning-en som en utveckling av kombinationer mellan praktik och teori på hög nivå av intresse även bortom de arbetsmarknadspolitiska motiven. Trainee-utbildningen skall vara en lärlingsutbildning på eftergymnasial nivå och bör omfatta ett år. Den teoretiska utbildningen skall öka den arbetssökandes kompetens inom ett ämne som är relevant för praktiken på företaget. Därmed skapas en möjlighet även för mindre och medel­stora företag att kunna rekrytera högkvalificerad arbetskraft vilka i sin tur får möjligheter till kompetensutveckling i en omfattning som annars bara förekommer på stora företag. Under anslaget E 5. Vuxenstudiestöd m.m. har medel för studiestöd i form av vuxenstudiestöd för arbetslösa beräknats för trainee-platserna.

Regeringen kommer att tillsätta en särskild utredare för att bereda frå­gor om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. Regeringen avser att ge utredaren i uppdrag att administrera denna trainee-utbildning med avseende på bl.a. samordning mellan berörda myndigheter, utbild­ningsanordnare, arbetsgivare och trainee-sökande, fördelning av medel samt administration, gransknmg, utvärdering och uppföljning av det nya utbildningsalternativet.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

16. till Försöksverksamhet med trainee-utbildning för budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag på 22 800 000 kr.

21

Rättsdatablad

Prop. 1993/94:150 Bilaga 8

Författningsrubrik

Bestämmelser som inför, ändrar, upphäver eller upprepar ett normgivnings­bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande

EG-regler

Studiestödslagen (1973:349)

8 kap. 1 a §

22

Jordbruksdepartementet

Bilaga 9

Bilaga 9 till kompletteringspropositionen 1994

Prop. 1993/94:150

Bilaga 9

Jordbruksdepartementet

(Nionde huvudtiteln)

C. Skogsbruk

C 6. Åtgärder i fjäll nära skogar 

Nytt anslag (förslag)        1 145 000

I anslutning till 1993 ärs skogspoUtiska beslut slopades skogsvårdsavgift­en som finansierade flera bidrag till skogsbruket. Bidrag har tidigare lämnats för bl.a. särskilda skogsvärdsinsatser i norra Sverige. Medel för detta ända­mål har anvisats över nionde huvudtitelns anslag Särskilda skogsvårdsinsat­ser i norra Sverige. Anslaget anvisades budgetåret 1987/88 (x;h var ett reser­vationsanslag. Medlen under anslaget förbrukades aldrig helt, utan vid utgång­en av budgetåret 1990/91 återstod ca 1,1 miljoner kronor. Skogsstyrelsen har föreslagit att ett häremot svarande belopp får disponeras för att påskynda upp­rättandet av fördjupade verksamhetsplaner i fjällnära skogsområden i enlighet med riksdagens beslut år 1990.

Regeringen föreslär mot bakgrund av detto att riksdagen på nytt anvisar ett anslag för det ändamäl som angetts i det föregående med ett belopp som mot­svarar den utgående reservationen pä det äldre anslaget, vilken inte längre kan cUsponeras av regeringen.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslär att riksdagen

nll Åtgärder i fjällnära skogar för budgetåret 1994/95 anvisar ett anslag på 1 145 000 kr.

F. Djurskydd och djurhälsovård

I prop. 1993/94:1(X) bil. 10 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1994/95 under angivna an­slagsrubriker föra upp följande belopp:

F 3. Distriktsveterinärorganisationen: Uppdragsverksamhet 1 000 kr

F 4. Bidrag tiU distriktsveterinärorganisationen 75 055 000 kr

F 5. Bidrag till avlägset boende djurägare för veterinärvärd 6 000 000 kr

Regeringen återkommer nu till dessa frägor

F 3. Distriktsveterinärorganisationen: Uppdragsverksamhet

2 983 1000 1000

1992/93 Utgift 1993/94 Anslag 1994/95 Förslag

Prop. 1993/94:150 Bilaga 9

Anslaget tas upp med ett formellt belopp av 1 000 kr till uppdragsverksam­het vid Statens jordbruksverk för djurens hälso- (x;h sjukvård.

Stotens jordbruksverk är chefsmyndighet för distriktsveterinärorganisatio­nen och skall bl.a. säkerställa genomförandet av skärpta djurskyddskrav och verka för ett gott hälsotillstånd bland husdjuren.

Jordbruksverket har som chefsmyndighet ansvaret när det gäller ledning av och samordning inom distriktsveterinärorganisationen. Verket ansvarar bl.a. för central budget, löne- och taxesättning, arvodesuppbörd, tjänstetiUsättning-ar, avtolsfrågor och de förhandlingar som behövs.

Länsstyrelsen svarar för distriktsveterinärorganisationen i länet och utövar tillsyn över andra praktiserande veterinärers verksamhet samt leder cx;h sam­ordnar ätgärder mot djursjukdomar.

Distriktsveterinärorganisationen är avpassad främst för att tillgodose beho­vet av sjuk- och hälsovård hos djur inom animalieproduktionen och hos häs­tar som används i jord- och skogsbruket. Om det finns djurskyddsskäl eller där annan veterinärvärd inte kan anvisas, är en distriktsveterinär skyldig att även utöva djursjukvård för övriga husdjur. Distriktsveterinärorganisationen skall, i samarbete med bl.a. den av lantbruksnäringen organiserade hälsokon­trollverksamheten, medverka vid förebyggande åtgärder

Regeringen bemyndigade den 8 maj 1991 chefen för Jordbruksdepartemen­tet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av veterinär­väsendet (dir. 1991:35). I utredningens uppdrag ingick att analysera nuvaran­de behov av veterinär verksamhet och vilka behov som kan väntas i framti­den. Utredningen överlämnade i september 1992 betänkandet Veterinär verk­samhet - behov, organisation och finansiering (SOU 1992:88). Betänkandet remissbehandlades.

Statens jordbruksverk har därefter genomfört en översyn av distriktsvete­rinärorganisationen i syfte an från såväl ekonomiska som verksamhetsmäs­siga utgångspunkter effektivisera (x;h i ancha avseenden förbättra organisa­tionen. En rappon överlämnades till Jordbruksdepartementet i oktober 1993. Rapporten har remissbehandlats. Remissyttrandena finns tillgängliga i depar­tementet (dnr 93/1791).

Veterinärväsendets framtida huvudmannaskap

Regeringens   bedömning: Det statiiga huvudmannaskapet för di­striktsveterinärorganisationen behålls tills vidare.

Skälen för regeringens bedömning: Utredningen Veterinär verksam­het - behov, organisation och finansiering som överlämnades till regeringen i

september 1992 innehöll förslag om en aweckling av det statliga huvudmanna- Prop. 1993/94:150 skåpet for den veterinära fältverksamheten. Utredningen föreslog vidare att di- Bilaga 9 striktsveterinärorganisationen bör awecklas och beroende på lokala förhållan­den ersättas med antingen privata veterinärer eller bolag eller av fåltverksam­het bedriven av hushållningssällskap eller husdjursföreningar. Behovet av ve­terinära insatser i samband med uppgifter av officiell karaktär bör enligt utred­ningen tillgodoses genom långtidsavtal med veterinärstationen, privatprakti­ker eller andra veterinära motparter.

Av de remissinstanser som yttrat sig i frågan är det ingen som av principi­ella skäl är av annan uppfattning än utredningen. Orsakema till att flera remiss­instanser avstyrker utredningens förslag till en privat fältverksamhet är i stäl­let praktiska (x:h ekonomiska hänsynstaganden. Några remissinstanser anser att en privat fältorganisation innebär en risk för djurskyddet. AB Trav och Galopp anser att smittskyddsarbetet skulle försvagas om veterinärerna ersat­tes av privata veterinärer med anmälningsplikt. Statens veterinärmedicinska anstalt anser att huvudmannaskapet inte är det väsentligaste, utan det vikti­gaste är att det finns en fungerande fåltverksamhet i hela landet. Denna åsikt delas av flera remissinstanser, bl.a. Lantbrukamas riksförbund. Jordbruksver­ket anser att utredningsförslaget visserligen är principiellt intressant, men praktiskt ogenomförbart.

Staten har det yttersta ansvaret för att det i hela landet finns ett väl funge­rande veterinärväsende, som kan bekämpa och förebygga allmänfarhga, smitt­samma djursjukdomar (Kh som kan upprätthälla en tillfredsställande veterinär service i djurglesa oinräden. Ett statligt huvudmannaskap garanterar en enhet­lig och rikstäckande fältorganisation (x;h ger veterinärema en relativt friståen­de ställning i förhållande till jordbruksnäringen vilket kan vara av betydelse. Det föreligger heller inte någon risk för jävssituationer när veterinären skall agera i smittskydds- eller djurskyddsärenden.

Sveriges närmande till EU medför att veterinärema fär en ny roll anpassad till de krav som EU ställer. En stor del av EG:s regelverk inom den veterinära sektom omfattas av EES-avtalet. Vårt närmande till EU kan i detta samman­hang därför ses i tvä faser, nämligen dels tiden efter den 1 juli 1994 dä den veterinära delen av EES-avtalet träder i kraft, dels tiden efter den 1 januari 1995 då regeringen har som målsättning att Sverige skall vara medlem i EU.

När EU:s inre marknad trädde i kraft den 1 januari 1993 upphörde de na­tionella gränskontrollema inom EU. Gränskontrollen vid import till EU av bl.a. djur från ett land utanför EU behålls dock. För att motverka risken för spridning av djursjukdomar vid handeln inom EU har EU fattat beslut om åt­gärder av kompensatorisk art. Den veterinära gränskontroUen har ersatts av en kontroU i ursprungsbesättningen i nära anslutning tiU transporten till ett annat EU-land. Konttollen utförs av en s.k. officiell veterinär som därefter utfärdar ett friskintyg. Jordbruksverket anför i sin översyn att distriktsveterinärorgani­sationen lämpar sig väl för sådana officiella uppgifter Regeringens och Jord­bruksverkets uppfattning är att distriktsveterinärer och länsveterinärer i de fles­ta fall bör vara de veterinärer som skall utföra officiella uppgifter.

Regeringen anser därför att det stadiga huvudmannaskapet för distriktsvete-rinärorganisationen tills vidare bör behållas. En utvärdering av veterinärväsen­dets organisation skall ske då närmare erfarenheter av ett svenskt EU-medlem­skap vunnits. I samband härmed kommer regeringen att överväga frågan om det framtida huvudmannaskapet för den veterinära fältorganisationen.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 9

Åtgärder för att förbättra distriktsveterinärorganisationens effektivitet

Regeringens förslag: Under budgetåret 1994/95 anvisas 15 miljo­ner kronor för inrättande av ytterligare ca 50 veterinärstationer.

Jordbruksverkets förslag: Enligt Jordbruksverket kan en effektivare organisation åstadkommas genom att utöka antalet veterinärstationer där tvä eller fler veterinärer är verksamma. Behovet av att anlita vikarier vid en sådan veterinärstarion är Utet. För närvarande är kostnadema for att anlita vikarier en ekonomisk belastning för organisationen. I dag fmns ca 50 veterinärstationer i Sverige. Verkets förslag innebär att ytteriigare ca 50 veterinärstationer inrät­tas och ett fullt utbyggt och rikstäckande nät av veterinärstationer erhålles. Jordbruksverket anser att särskilda medel måste anslås för ändamålet. Medlen är avsedda att användas för inköp av stationemas basutrustning. Verket före­slår att amorteringsfria lån med låg ränta, till vilka specificerade villkor för verksamheten är knutna, skall lämnas för inrättande av veterinärstarioner Lå­nen föreslås uppgå till högst 250 CXX) kr för en nyetablerad flerveterinärstation och högst 150 OCX) kr för en nyetablerad tvåveterinärstation. Då geografiska skäl så motiverar kan det vara nödvändigt att en distriktsveterinär fär place­ring på annan plats än pä stationen. Inom ramen förde medel som anslås för veterinärstationen i fräga skall då erforderliga medel betalas ut även till denne. Jordbruksverket beräknar den totala engångskosttiaden för inrättandet av vete­rinärstationer till 15 miljoner kronor

Remissinstanserna är genomgående positiva till förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen finner att vissa ätgärder nu bör vidtas för att förbättta distriktsveterinärorganisationens effektivitet. Enligt regeringens uppfattning finns flera fördelar med att bedriva distrikts­veterinärverksamheten vid veterinärstationer där flera veterinärer tjänstgör. Denna verksamhetsform innebär fördelar för såväl djurägama, veterinärema som för staten som arbetsgivare. Inte minst viktigt är att nyutbildade veteri­närer med begränsad träning i och erfarenhet av djursjukvård kan introduce­ras i yrket av erfarna kollegor. Förutsättningar skapas dänned för att åstad­komma såväl den eftersttävade samverkan mellan olika veterinärkategorier som bättre arbetsförhållanden för veterinärema samtidigt som behovet av ex­tema veterinärer för vikariat minskar. Kostnadema för extema vikarier har i den nuvarande disöiktsveterinärorganisationen utgjort så stor del som 37 % av årsbudgeten. För djurägama innebär utbyggnaden av veterinärstationer en

fonsatt god service och tiUgång till en förhöjd kompetens hos distriktsvete­rinären.

Regeringen delar inte Jordbruksverkets uppfattning att distriktsveterinä-rema skall ta personliga lån för att utrusta stationema med den nödvändiga basutrustningen. Arbetsgivaren bör svara for att sädan utrustning finns. Rege­ringen föreslår därför att statiiga medel för inrättandet av veterinärstationer skall anslås. Regeringen bedömer att de av Jordbruksverket angivna beloppen för uöiistning till nyetablerade fler- och tväveterinärstationer, 250 000 kr resp. 150 000 kr, är rimliga Det bör vara en uppgift för Jordbruksverket att ange villkoren för användningen av medlen för stationemas basutrustning. Regeringen samtycker till verkets förslag att medel i vissa fall skall kunna avsättas ocksä för enskilda distriktsveterinärer med annan stationeringsort inom ramen för de medel som avsatts för den station som veterinären i fräga rent administrativt är knuten till. Medel om högst 50 000 kr per station bör även kunna avsättas för redan etablerade stationer för inköp av datautrustning.

De förslag som lämnats i det föregående avses leda till en minskning av (h-striktsveterinärorganisationens chiftskostnader (x;h därmed tiU en minskning av det stadiga bidraget. En besparing på anslaget Bidrag till distriktsveterinär-organisationen kan därför genomföras för budgetåret 1995/96 med 10 miljö ner kronor.

Regeringen instämmer i Jordbruksverkets bedömning att ytterligare ca 50 veterinärstationer bör inrättas. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att 15 miljoner kronor anvisas för detta ändamål.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 9

Finansieringsfrågor

Regeringens förslag:  Finansieringen av distriktsveterinärorganisa-

tionen läggs cm den 1 juh 1995 genom att djursjukvärdsavgiften avskaf­fas och att ett ökat veterinärarvode skall eriäggas av djurägaren.

Jordbruksverkets förslag: Jordbruksverket lämnar i sin översyn ett förslag till finansiering av distriktsveterinärorganisationen. Organisationens totala verksamhetskostnad uppgår för närvarande till ca 230 miljoner kronor. Detta inkluderar inte kostnader för scxiala avgifter på de arv(xien som betalas av djurägaren. Av de totala kostnadema finansieras ca 80 miljoner kronor över statsbudgeten och ca 40 miljoner kronor som betalas av djurägama i form av djursjukvärdsavgifter. Resterande belopp, dvs. ca 110 mUjoner kro­nor, betalas av djurägama i form av arvoden direkt till distriktsveterinärerna.

I Jordbruksverkets förslag ingär även förslag om principer för distriktsvete­rinäremas lönesättning cxh om uppbörden av arvcxlena fiån djurägama. För att sänka statens kostnader föreslås att en lägre andel av lönen i fortsättningen betalas ut i form av fast stadig lön och att en större andel betalas av djurägaren i form av prestationsrelaterade arvoden. Jordbruksverkets förslag baseras på

en fast tjänstelön per månad på i genomsnitt 2 000 kr. Till detta kommer be-    Prop. 1993/94:150 redskapsersättning, uppdragstillägg och andra tUlägg samt den s.k. jämförelse-    Bilaga 9 lönen vid viss ledighet. Särskilda löneplanStillägg skall lämnas vid behov i ve­terinära glesbygdsdisttikL Av beskattningstekniska skäl föresläs att uppbör­den av arvoden hanteras centralt av Jordbruksverket.

Jordbruksverket anför att de totala kostnadema för distriktsveterinärorga­nisationen efter de nu förordade förändringama kan beräknas tUl 250 miljoner kronor per är. Denna summa inkluderar då också sociala avgifter beräknade på distriktsveterinäremas hela inkomst och som tidigare aUtså erlagts bara del­vis. Löneplanstillägget för disöiktsveterinärer som arbetar i glesbygd anges sammanlagt tiU 6 miljoner kronor och behovet av bidrag för avlägset boende djurägare för veterinärvärd anges tiU 5 miljoner kionor. Jordbruksverket före­slär att 70 miljoner kronor av kostnadema skall finansieras över statsbudge­ten, medan samtliga övriga kostnader skall täckas av intäktema i verksamhe­ten, varav merparten i form av arvodesavgifter frän djurägama. Jordbruksver­ket beräknar intäkter på ca 11 miljoner kronor frän tillkommande arbetsuppgif­ter i samverkan med andra myndigheter cx;h organisationer.

Jordbruksverkets förslag innebär att veterinärtaxeförordningen (1975:539) skall ses över samt att den stadiga djursjukvärdsavgiften skall tas bon. Som skäl för borttagande av djursjukvärdsavgiften anges att avgiften inte är base­rad pä arten eller omfattningen av den veterinära insatsen utan endast debiteras per veterinärbesök. Därför har kostnadsläget för av distriktsveterinär utförda enkla åtgärder ökat sä att djurägama i stället vänt sig till annan djursjukvård. Jordbruksverket beräknar att de föreslagna åtgärdema kommer att innebära art djurägamas bruttokostnader för djursjukvården inom animalieproduktionen kommer att öka med 11%.

Remissinstanserna: Förslaget om slopande av djursjukvårdsavgiftema kommenteras genomgående positivt.

Skälen för regeringens förslag: Statens budgeterade årliga kostnader för distriktsveterinärorganisationen minskar i det av Jordbruksverket presente­rade förslaget frän ca 80 miljoner kronor till ca 70 miljoner kronor, dvs. en minskning med 10 miljoner kronor per år. De minskade kostnadema kan hän­föras främst till de beskrivna rationaliseringama i organisationen, som innebär personalminskning genom ett minskat behov av extema vikarier, samt tiU en minskning av distriktsveterinäremas fasta tjänstelön.

Kostnadema för de scxiala avgiftema på distriktsveterinäremas arvodesdel ligger på djurägama som också bär ansvaret för att betalning faktiskt sker. Med regeringens förslag bör dessa kostnader tas ut i form av ökade arvcxles-kostnader. En ytterligare höjning av de arvoden som djurägaren betalar tiU di­striktsveterinären införs även för att kompensera veterinärema för den sänkta tjänstelönen.

I 8 a § veterinärtaxeförordningen föreskrivs att vid varje förrättning som utförs av en distriktsveterinär betalas en särskild djursjukvärdsavgift, vars storlek bestäms av regeringen. Djursjukvårdsavgiftema har för budgetåret 1992/93 uppgått till ca 35,7 miljoner kronor. Regeringen delar Jordbruksver-

kets uppfattning an djursjukvårdsavgiften bör avskaffas. Verkets förslag inne- Prop. 1993/94:150 bär dock att djurägaren skall betala ett höjt arv(xie till disniktsveterinären. Bilaga 9 Jordbruksverket beräknar att djurägamas bruttokostnader för djursjukvården inom animalieproduktionen med den föreslagna ordningen ökar med ca 11 %. Detta kan jämföras med att kostnadema skulle ha ökat med ca 17 %, om de S(x;iala avgiftema hade lagts ovanpå de kostnader som djurägama har i dag utan samtidig förändring av den nuvarande distriktsveterinärorganisationen med en bibehållen djursjukvårdsavgift. Regeringen bedömer att den kostnads­ökning som drabbar djurägama mäste betraktas som skälig och inte bör inver­ka menligt på jordbrukets lönsamhet cxh på djuromsorgen.

Regeringen beräknar för budgetåret 1994/95 att kostnadema för den löp­ande verksamheten i fräga om djurens hälso- och sjukvård uppgår till 114 180 000 kr. Regeringens beräkningar bettäffande lönekostnadema för distriktsveterinärorganisationen baserar sig pä preliminära uppgifter.

Av det belopp som anvisas över statsbudgeten för finansiering av distrikts­veterinärorganisationen under budgetåret 1994/95 utgör 52,7 miljoner kronor, medel som jordbruket tillförs i form av budgetmedel (prop. 1990/9l:l(X) bil. 11 s. 10-12).

Regeringen har för avsikt att inom kon ge Riksrevisionsverket ett utted­ningsuppdrag i firåga om vissa organisationsfrågor. Bl.a. bör uttedas hur den regionala cxh lokala organisationen skall utformas och hur uppbördssystemet skall konstrueras.

När det gäller den geografiska placeringen av veterinärstarionema vill rege­ringen understryka behovet av att Jordbruksverket samråder med säväl regio­nala som lokala myndigheter och med berörda organisationer.

Förslag till  riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.         godkänner det som regeringen förordar om grundema för anslag till in­

rättande av veterinärstarioner,

2.

godkänner det som regeringen förordarom riktlinjema för finansie­ring av distriktsveterinärorganisationen,

3.

godkänner att djursjukvårdsavgiften avskaffas vid utgången av juni 1995,

4.

till Distriktsveterinärorganisationen: Uppdragsverksamhet för budget­aret 1994/95 anvisar ett anslag pä 1 000 kr.

F 4. Bidrag till distriktsveterinärorganisationen

1992/93 Utgift

73 014 687

1993/94 Anslag

75 055 000

1994/95 Förslag

88 734 000

9 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

Under anslaget anvisas medel för bidrag till distriktsveterinärorganisatio-   Prop. 1993/94:150 nen och viss veterinärutbildning samt stöd vid inrättandet av veterinärsta-    Bilaga 9 tioner.

Regeringens överväganden

Med hänvisning tiU vad regeringen anfört under punkten F 3 beräknar rege­ringen bidraget tiU 88 734 000 kr. Av detta belopp avser 15 miljoner kronor inrättande av erforderligt antal veterinärstationer

Anslaget har beräknats med utgängspunkt i en real minskning av utgiftema om 1,9 %.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

till Bidrag tilldistriktsveterinärorganisationen för budgetaret 1994/95 an­visar ett förslagsanslag pä 88 734 OCX) kr.

F 5. Bidrag till avlägset boende djurägare för veterinärvård

1992/93 Utgift

5 742 028

1993/94 Anslag

6 000 000

1994/95 Förslag

6000 000

Under anslaget anvisas medel för att minska avlägset boende djurägares kostnader för veterinärvärd. Länsstyrelsen disponerar medlen i enlighet med vad som framgår av veterinärtaxeförordningen (1975:539).

Statens jordbruksverk

Med hänsyn tUl utfallet för de senaste budgetåren föreslär Jordbruksverket oförändrat anslag med 6 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Regeringen anser att beloppet 6 miljoner kronor är väl anpassat till den belast­ning som varit på anslaget under de senaste budgetåren.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslär att riksdagen

till Bidrag till avlägset boende djurägare för veterinärvård för budgetåret 1994/95 anvisar ett förslagsanslag pä 6 000 000 kr.

Arbetsmarknads­departementet

Bilaga 10

Bilaga 10 till kompletteringspropositionen 1994

Arbetsmarknadsdepartementet

(Tionde huvudtiteln)

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

Arbetsmarknaden

Välfärden bestäms bl.a. av hur många som arbetar, hur mycket var och en arbetar samt hur effektivt arbetet bedrivs. Dagens problem i eko­nomin har delvis sina rötter i 1970-talet men skapades i hög utsträck­ning av att Sverige under senare delen av förra decenniet prissatte sig ur världsmarknaden. Kostnadsökningama ledde till begränsade framtids­investeringar. Sttkturproblemen växte både i offentiig cxh privat sektor Inflations- och spekulationsekonomm förödde möjlighetema till en robust och bestående utveckling på arbetsmarknaden. Det gick inte längre att kortsiktigt gömma problemen med devalveringar eller att satsa på en ännu större cxh lånefinansierad offentiig sektor med därav följande krav på skattehöjningar.

Den akuta finans- och kostnadskrisen har nu passerats. Orderingång, export och industriproduktion växer Produktiviteten stiger snabbt. Konkurrensläget för den svenska industrin är starkt. Omläggningen av den ekonomiska politiken börjar ge resultat. Djupgående brister i den svenska ekonomin har röjts undan. En grund har lagts för en ny pericxl av tillväxt, fler arbeten och företagande.

Det finns nu tecken även på arbetsmarknaden som tyder på att en vändning har inletts. Arbetslösheten minskar Varslen om personalin­skränkningar sjunker kontinuerligt. Inom industrin uppgick varslen under första kvartalet 1994 till ca 1/4 av omfetmingen motsvarande period år 1991. Efterfrågan på arbetskraft har börjat öka.

Även om utvecklingen går åt rätt håll är obalansema på arbetsmarkna­den stora. Hanteringen av problemen rymmer svåra avväganden och kräver ansvarsfulla beslut som rör hela ekonomin. Målet är långsUctig styrka för fler och bestående arbeten.

Näringslivets och samhällets anpassning till de nya ekonomiska reali­teter, som den snabba strukturomvandlingen skapar, avgör vårt framtida välstånd. Anpassiung är inte en engångsprocess utan måste pågå konti­nuerligt. Det land och det folk som har viljan och förmågan att ta till sig och i;tveckla ny kunskap och tillika anpassa den ekonomiska struk­turen, institutioner och lönebildnmg till nya förutsättningar kan stärka sin absoluta och relativa välfärdsnivå.

Ökningen av sysselsättningen måste, på grund av obalansema i den offentliga sektom och för att bli bestående, ske inom näringslivet - i en privat sektor i hård konkurrens med andra länder under snabb dynamisk utveckling. Kapital och arbetskraft måste därför i allt högre utsträckning

verka med produkter cxh tjänster med stort kunskapsmnehåll och ökan-    Prop. 1993/94:150

de förädlingsvärde.

Bilaga 10

Bakgnmd

Den kraftiga överhettningen i den svenska ekonomin mot slutet av åttiotalet kulminerade under år 1990. Sedan dess har antalet sysselsatta sjunkit med 485 000 personer. Inom näringslivet har antalet sysselsatta minskat med drygt 400 0(X) personer. Den öppna arbetslösheten har under motsvarande period ökat med närmare 270 000 personer, eller med drygt hälften av sysselsättmngsminskningen. Många andra har läm­nat arbetsmarknaden främst genom utbildning eller genom deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Trots mer omfettande arbetsmarknadspolitiska insatser än någonsin tidigare uppgick den öppna arbetslösheten under år 1993 till i genom­snitt 8,2 %. Samtidigt fick i genomsnitt 4,3 % av arbetskraften del av någon konjunkturberoende arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Den ordinarie utbildningen har också byggts ut kraftigt under perioden.

Dessa siflror Ulustterar sanmiantaget på ett dramatiskt sätt att utveck­

lingen under 1980-talet inte var långsiktigt hållbar. Den vilade på spe­

kulation och inflation och ledde bl.a. till den djupa finans- och bygg-

krisen. Det blev efter hand klart att vägen tillbaka - innan sysselsätt­

ningen skulle stabiliseras och vända uppåt igen - skulle bli lång och

besvärlig. Utvecklingen speglar också att den svenska konjunktumed­

gången, som förstärktes av den kraftiga intemationella avmatmingen,

,

har varit djupare och långvarigare än på flera årtionden.

Den privata köpkraften var under åren 1988-1990 osedvanligt hög eftersoih hushållens sparande var negativt, dvs. de konsumerade mer än de tjänade. Hushållen betalar nu tillbaka främst genom att amortera skuldema med omkring åtta procent av inkomstema.

Den för svenska förhållanden mycket höga arbetslösheten har lett till stora mänskliga och samhällsekonomiska påfresmingar. Regeringen har aktivt angripit problemen på tte fronter.

För det första - vilket är helt avgörande för utvecklingen av sam­hällsekonomin och sysselsätmingen - har en serie ekonomiskpolitiska åtgärder inletts for att korrigera kostoadsläget, sanera statens finanser och skapa fömtsättningar för en hållbar ekonomisk utveckling och nya varaktiga arbeten.

För det andra har regeringen gjort mycket betydande satsnmgar på utbildning, forskning och förbättrad infrasöiiktur. En rad åtgärder har vidtagits för att underlätta och stimulera företagande och nyetableringar. Alla dessa åtgärder är långsiktigt verkande investeringar för att främja hela samhällsekonomins förmåga till omvandling, utveckling och för­nyelse.

För det tredje har de akuta arbetslöshetsproblemen mötts med en mål­medveten och aktiv arbetsmarknadspolitik av aldrig tidigare uppnådd omfettning. Den reguljära utbildningen har också byggts ut av arbets-

marknadsskäl. Resursema till traditionella arbetsmarknadspolitiska åt-    Prop. 1993/94:150 gärder har ökats markant. Nya åtgärder, som har gjort det möjligt för    Bilaga 10 Arbetsmarknadsverket (AMV) att ge ett stort antal arbetslösa memngs-full sysselsättning eller praktik, har inttoducerats. Därmed har arbets­marknadspolitiken kunnat motverka arbetslösheten långt utöver vad som hade varit möjligt med de tidigare åtgärdema.

De största förändringama inom arbetsmarknadspolitiken är införandet av arbetslivsutveckling (ALU) och ungdomspraktik, två kosmadseffekti­va åtgärder som har fått mycket stor omfettaing. Vidare har en genom­gripande reformering av arbetslöshetsförsäkringen inletts - ett förslag till en allmän arbetslöshetsförsäkring fr.o.m. den 1 juli 1994 (prop. 1993/94:209) har helt nyligen överlämnats till riksdagen. Lönegaranti­reglema har sttamats upp i två omgångar. De arbetsrättsliga normema har anpassats för att bättte motsvara fömtsättaingama och behoven hos små företag. Ett genereUt anställningsstöd (GAS) har införts för att tidigarelägga nyanställningar på den reguljära arbetsmarknaden.

Arbetsmarknadspolitiken har således tilldelats större resurser än nå­gonsin. Det kan emellertid konstateras att även om antalet berörda personer har varit högre än någon tidigare konjunkttimedgång har Ar­betsmarknadsstyrelsen (AMS), under innevarande budgetår, inte kunnat Utayttja beviljade resurser. Insatsema drogs av olika skäl ner alltför kraftigt under förra våren och sommaren och det har funnits trögheter som försenat uppgången till den av regeringen beräknade omfettningen. Antalet personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har inte nått den nivå som beräknades för budgetåret i genomsnitt. Samtidigt måste det observeras att ju längre konjunktumedgången varat, desto svårare har arbetsförmedlingens arbete blivit. Påfrestaingama på perso­nal och administration har ökat.

Utvecklingen åskådliggör att det finns kvantitativa gränser - admini­strativa och marknadsmässiga - för att via arbetsmarknadspolitiska me­del, och med höga kvalitetskrav, begränsa den öppna arbetslösheten. Parallellt med utbyggnaden av den aktiva arbetsmarknadspolitUcen har regeringen därför ökat antalet platser inom den reguljära utbildningen och högskolan. TiU exempel har högskoleutbildningen ökat med 30 % eller med ca 45 000 personer. Detta skall jämföras med en obetydlig förändring under hela 1980-talet sammantaget. Mycket betydande sats­ningar har som tidigare nämnts gjorts på åtgärder för att underlätta företagandet, på reparations-, om- och tillbyggnadsarbeten s.k. ROT, infrasttiikttir, ofientiigt byggande samt regionalpolitik. Insatsema görs över hela landet.

Undanträngning och mndgång

Den stora omfettaingen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema har lett till ferhågor för dels mndgång mellan upprepade perioder med

åtgärder och arbetslöshet, dels undanttängningsefFekter på den reguljära    Prop. 1993/94:150

arbetsmarknaden.

Bilaga 10

Arbetsmarknadspolitiken har under de senaste åren givits större resur­ser och utayttjats mer än någonsin tidigare. Det har varit nödvändigt för att motverka det stora bortfallet av arbetstillfällen. Utslagning måste förhindras och det gällde framför allt i fråga om ungdomama att snabbt nå stor omfettning på åtgärdema. Det har inte kunnat åstadkommas med de ttaditioneUa åtgärdema eller de altemativa förslagen. Extraordinära insatser har krävts för att motverka långtidsarbetslöshet cxh ungdonts-arbetslöshet.

Det är ofrånkomligt, med den omfettning som insatsema har, att den reguljära arbetsmarknaden påverkas i viss omfattaing. Undanttängning-en har, enligt ett flertal oberoende utvärderingar och bedömningar, emellertid varit begränsad. Arbetsförmedlingen har snabbt lärt sig att hantera de nya verktygen och har varit uppmärksam på problemet. Missförstånd och missbmk har i stor utsttäckning kunnat undvikas. Ambitionen skall alltid vara att åtgärdema dels inte skall ersätta eller tränga undan reguljära arbeten, dels inte låsa fest arbetskraft i åtgärder när det finns altemativ på den reguljära arbetsmarknaden.

När det gäller mndgången - att personer går från arbetslöshet till åtgärd och sedan återigen till arbetslöshet eller ny åtgärd - har den i vissa fall varit ofrånkomlig på gmnd av den mycket låga efterfrågan på arbetskraft på den reguljära arbetsmarknaden. Risken är stor att många arbetssökande utan åtgärder festaar i långtidsarbetslöshet med uppenbar risk för utslagning. De förslag som nyligen har lämnats i propositionen om den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen är ägnade att motverka mndgångsproblemen.

Åtgärder som förhindrar utslagning är långsiktigt effektiva. Ungdoms­praktiken och ALU-insatsema har därvidlag varit verkiungsfulla. Ut­vecklingen måste nu följas noga så att insatsema inte motverkar den ökande efterfrågan från den reguljära arbetsmarknaden.

Det är mot den bakgmnden som den s.k. ALU-delegationens insatser för att utöka omfettamgen och få rätt inriktaing på ALU kommer att behövas. I skrivelse den 15 april 1994 har delegationen redogjort för de initiativ som tagits och den verksamhet som redan påbörjats. ALU har i de flesta fall rönt stor uppskatming bland delfegama och verksamheten har lett till många goda projekt utan att den reguljära arbetsmarknaden har störts. Inte minst gäller detta inom miljöområdet där olUca ALU-projekt bör få fortsatt hög prioritet.

Återhämtningen har börjat

Från en totalt raserad gmnd år 1991 har nu lagts ett fest underlag för tillväxt och festa arbeten. Återhämtaingen i ekonomin har inletts. In­flationen är låg. Export och produktion stiger Industtiinvesteringama väntas öka markant.  Finans- och bankkriserna påverkar fortferande

negativt men är i allt väsentiigt lösta. Läget på arbetsmarknaden håller Prop. 1993/94:150 successivt på att stabiliseras. Varslen om uppsägningar och antalet Bilaga 10 konkurser minskar kraftigt. Antalet företagare ökar Övertidsuttaget är omfattande. Inflödet av lediga platser växer Sysselsättamgsminskningen kan förväntas övergå i en ökning under loppet av år 1994 och i genom­snitt kan en ökad sysselsättning emotses mellan åren 1994 och 1995. Arbetslösheten har passerat sm toppnivå.

Vändningen på arbetsmarknaden sker från en situation med en unikt stor minskning i sysselsättningen och en historiskt sett hög arbetslöshet. Situationen stäUer stora krav på utformnmgen av arbetsmarknadspoliti­ken under de kommande åren. Långsiktskalkylema tyder på att det krävs många år av hög tillväxt för att återvinna de förlorade arbetstill­fällena. Tillskottet av nya arbeten måste ske inom näringslivet för att återhämtaingen skall bli bestående.

Erferenheten visar att kapacitetstaket i många industtiföretag kan komma att nås snabbt när efterfrågan stiger. De senaste årens nedskär­ningar och omorganisationer av produktionen gör att detta kan ske hastigare än tidigare. Enligt konjunkturbarometem i mars har redan vart tionde verkstadsföretag brist på yrkesarbetare och i vart femte företag råder brist på tekniska tjänstemän. Kapacitetstaket har i vår nåtts bland en ttedjedel av företagen inom industtin mot vart femte för ett år sedan. Denna utveckling ställer stora krav på företagen.

Näringslivet måste nu utayttja möjlighetema att ersätta det höga över­tidsuttaget med nyanställningar och dessutom ta chansen att investera och tidigarelägga nyanställningar så att ökningen av efterfrågan kan mötas med intrimmad personal och produktionsapparat.

AMS, genomför nu en bred informationskampanj riktad till arbets­givama i detta syfte. I kampanjen ingår att sprida kännedom om möjlig­hetema och utvecklingen på arbetsmarknaden. Kampanjen redovisar bl.a. möjlighetema till GAS och rekryteringsstöd för nyanställning samt informerar om den förändrade arbetsrättslagstiftaingen. En fördel med ungdomspraktiken är att arbetsförmedlingen har fått bredare kontakter med företagen. Det underlättar arbetet med aktiva företagskontakter när konjunkttiren vänder ALU har givit upphov till en mångfald av idéer och initiativ.

Riktlmjer för arbetsmarknadspoUtUcen under budgetåret 1994/95

De övergripande mål och riktiinjer för arbetsmarknadspolitUcen som regeringen redovisade i 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 11) bör ligga fest. Dessa innebär att ett övergripande mål för ar­betsmarknadspolitiken är att arbetsmarknadens funktionsförmåga skall förbätttas så att obalanser mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft begränsas. Riktiinjema bör vara:

-

förebygg långtidsarbetslöshet och utslagning,

Prop. 1993/94:150

-

utayttja den reguljära arbetsmarknaden cxh stunulera rekryteringen    Bilaga 10 till näringslivet,

-

effektivisera medelsanvändningen, och

-

öka jämställdheten på arbetsmarknaden.

I 1994 års budgetproposition angavs mer detaljerat vad riktiinjema innebär Vad som särskilt måste uppmärksammas är de långtidsarbets­lösa och invandrama. Den spontana efterfrågan från den reguljära ar­betsmarknaden kommer de närmaste åren inte att vara tillräcklig för att påverka långtidsarbetslösheten och de svagare gmppemas sysselsätt­ningsmöjligheter i nödvändig utsttäckning. I en uppåtgående konjunktur kommer de med utbildning och god yrkeserferenhet att snabbt återgå tiU arbetsmarknaden. De som har bristfällig utbildning eller som saknar efterfrågad erferenhet riskerar längre arbetslöshet. Denna gmpp skall vara den mest prioriterade vid beviljande av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I gmppen finns såväl ungdomar, invandrare som något äldre arbetskraft. Invandrama är de som har den svagaste anknytaingen till arbetsmarknaden och lättast blir långtidsarbetslösa. Invandrama måste därför ägnas särskild uppmärksamhet.

Den av riksdagen nyligen beslutade invandrarpraktUcen kan bli ett verkningsfiillt insttoiment för att ge invandrama den praktik, erferenhet och språkliga ttäning som behövs för att kutma etablera sig på den svenska arbetsmarknaden.

Omfattningen på åtgärdema tmder budgetåret 1994/95

Regeringen föreslår, utifrån den bedömning som har lämnats i den reviderade finansplanen, att 25,8 miljarder kronor anvisas under an­slaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder för budgetåret 1994/95.

I sin prognos våren 1994 över utvecklingen på arbetsmarknaden under åren 1994 och 1995 pekar AMS på de positiva inslagen i den ekono­miska utvecklingen. Utgångsläget är mycket bekymmersamt men såväl ökad sysselsättaing som sjunkande arbetslöshet kan förväntas under loppet av åren 1994 och 1995. För att under det konunande budgetåret kunna begränsa den öppna arbetslösheten till en nivå kring 8 % behöver enligt AMS de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema omfetta minst ca 250 000 personer i genomsnitt per månad.

I den reviderade finansplanen gör regeringen bedömningen att den öppna arbetslösheten kommer att minska under nästa budgetår. Detta fömtsätter att de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema hålls på en fortsatt hög nivå samt att de 77 000 platsema inom det reguljära utbildnings­väsendet, vilka motiveras av arbetsmarknadsskäl utayttjas.

De arbetsmarknadspolitiska åtgärdema har i den reviderade national­budgeten bedömts omfetta 270 000 personer i genomsnitt per månad under budgetåret 1994/95. Det är något lägre än vad som beräknades i

1994 års budgetproposition. Det skall emellertid observeras att de före-    Prop. 1993/94:150 slagna medlen under anslaget (xh i arbetsmarknadsfonden, medger en    Bilaga 10 omfettaing av 293 000 personer Detta fömtsätter dels att anordnare och arbetsgivare är beredda att ställa erforderligt antal platser till förfogan­de, dels att de arbetssökande är beredda att ta erbjudna sttidieplatser, praktikarbeten etc.

Medel föreslås således för åtgärder för ytterligare 30 000 personer i genomsnitt per månad utöver den i den reviderade nationalbudgeten beräknade nivån. Dessa platser motsvar 0,7 procent av arbetskraften. Sammantaget ger de arbetsmarknads- och utbildningspolitiska åtgärder­na samt investeringar inom länsvägnätet möjlighet för ca 380 000 ar­betslösa personer i genomsnitt per månad att delta i en åtgärd.

Det är nu av största vikt att alla berörda; de arbetssökande, arbetsför­medlingen samt företagare och anordnare av åtgärder, gör sitt yttersta för att utayttja konjunkttimppgången och med stöd av de tillgängliga åt­gärdema medverkar till att så många som möjligt kan lämna arbetslös­heten och gå till reguljära arbeten på den öppna arbetsmarknaden.

Regeringens uppfettning är således att ambitionema i fråga om resur­sema till konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder inte nu bör frångås. Däremot finns det fog för att delvis ompröva inriktaingen av åtgärdema och beredskapen för att sätta in åtgärdema. AMS har, som tidigare har framhållits, inte nått upp till den förväntade omfett­ningen av åtgärder under innevarande budgetår. Detta visar på en viss tröghet och mättnad i fråga om de ttaditioneUa arbetsmarknadspolitiska åtgärdema. En ökning har dock skett under våren 1994. En viss an­passning bör ske av de medel som inledningsvis anvisas under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder för budgetåret 1994/95. Dessa bör uppgå till 25 767 miljoner kronor Dessutom bör en viss justering ske av omfattaingen på arbetslivsutvecklingen och utbildningsvikariaten.

För att kunna hålla en mycket hög beredskap, för den händelse att arbetsmarknadsläget förbätttas långsammare än fömtsett, bör dessutom finansfullmakten ökas från sedvanliga 2 500 miljoner kronor till 4 000 miljoner kronor Förslag om detta har redovisats i det föregående under Statsbudgeten och särskilda frågor (bil. 1). Det innebär att de totala resurser som kan ställas till förfogande för arbetsmarknadspolitiska åtgärder i stort sett motsvarar den i 1994 års budgetproposition beräkna­de nivån för nästa budgetår

Av störsfe vikt är en successiv anpassning till de förändrade fömtsätt­ningama på arbetsmarknaden. Alla tillfällen att placera arbetssökande och att fylla vakansema måste tas till vara. De långtgående rationalise­ringama inom främst industtm har gjort att kapacitetstaket i en del områden snabbt kan komma att nås. Det kan på kort tid uppstå flask­halsar som förhindrar en möjlig ökning av produktionen. Den senaste konjunkttirbarometem tyder på detta och skärper kraven på arbetsmark­nadsutbildning som väl svarar mot kommande personalbehov.

Mot denna bakgmnd föreslår regeringen en modifiering av de kost­nader och den omfettning som regeringen beräknade i 1994 års budget-

proposition för åtgärder under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgär-    Prop. 1993/94:150

den

Bilaga 10

Mot bakgmnd av arbetslöshetssituationen har regeringen tagit en rad initiativ i syfte att förbättta det eftersatta underhållet på statiiga vägar samt den. Riksdagen beslutade år 1992 att anvisa ett reservationsanslag om totalt 3,7 miljarder kronor för underhållsåtgärder i vägar och jäm­vägar för sysselsättaing och tillväxt. Våren 1993 anvisade riksdagen 1,2 miljarder kronor under samma anslag med särskild inriktning mot upp­mstning och förbätttingar av länsvägar och länsjämvägar. Riksdagen har tidigare denna vår beslutat att anvisa ytterligare 1,2 miljarder kro­nor för samma ändamål.

Trots omfettande arbetsmarknadspolitiska åtgärder behöver ytterligare insatser vidfes som är inrikade mot projekt som kan påbörjas snabbt och där sysselsättaingsefFekten är hög. Dessa insatser måste göras i hela lan­det med hänsyn tagen till arbetsmarknads- och ttansportsituationen.

Åtgärdema bör i huvudsak inrUctas mot uppmsuimg och underhåll av länsvägar för bl.a. bärighet och framkomlighet samt i viss omfattning tiU sådana riksvägar som har liknande fömtsättningar och problem som angivna länsvägar. Detta har stor betydelse för bl.a. skogsindu-sttins ttansportmöjligheter. Dessa åtgärder medverkar också till en ökad ttafiksäkerhet och minskad miljöpåverkan. Regeringen har därför under sjätte huvudtiteln föreslagit att ytterligare 1 600 000 000 kr anvisas till anslaget Underhållsåtgärder för sysselsättaing och tillväxt. Därigenom kommer 2 800 000 000 kr att stå till regeringens förfogande för dessa ändamål under budgetåret 1994/95. Dessa åtgärder beräknas med in­direkt eflekt ge ca 13 000 årsarbeten.

Det är i en uppåtgående konjunkmr utomordentiigt viktigt att match­ningen mellan arbetssökande och lediga platser fungerar väl. Då kan företagen höja sin avsättaing cxh prcxluktion utan kapacitetsproblem på gmnd av brist på lämplig arbetskraft cxh då kan de arbetssökande, vare sig de deltar i åtgärder eller inte, ges möjlighet att utan onödigt dröjs­mål komma ut i reguljärt arbete. Utvecklingen av metcxler cxh arbets­organisation inom arbetsförmedlingen måste därför fortsätta.

Regeringen återkommer under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder med en närmare beräkning av omfettaingen och kostaadema.

Den fortsatt höga omfattaingen på åtgärdema ställer stora krav på ar­betsförmedlingen. Regeringen föreslår därför en fortsatt tillfällig för­stärkning av arbetsförmedlingen med 395 miljoner kronor. Det är 75 miljoner kronor mer än det behov som regeringen anmälde i 1994 års budgetproposition.

Regeringen föreslår också under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder vissa regeländringar. Förslagen, som avser bl.a. akademiker­praktiken och rekryteringsstödet, syftar till att bättte ta till vara den högutbildade arbetskraften och utnyttja denna kompetens för att för­stärka och utveckla näringslivet. Akademikerpraktiken föreslås förlängd från högst tre till högst sex månader Rekryteringsstöd bör få lämnas under högst tolv månader vid anställning av högskoleutbildade i små

företag som saknar den kompetensen. Bidrag till utbildning i företag föreslås dessutom få lämnas för utbildning av delägare i företag, som inte har ett väsentiigt inflytande i företaget.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

A. Arbetsmarknad m.m.

A 1. Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader

Regeringens förslag: AMS tilldelas under budgetåret 1994/95 engångsvis sammanlagt 15 miljoner kronor för administration av den i prop. 1993/94:209 Den fortsatta reformeringen av arbetslös­hetsförsäkringen föreslagna inkomsttelaterade ersättning som skall lämnas inom KAS-systemet.

Skälen för regeringens forslag: I den helt nyligen till riksdagen avlämnade propositionen 1993/94:209 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen föreslår regeringen att en inkomsttelaterad ersättaing vid arbetslöshet skall lämnas från de s.k. KAS-regionema. I propositionen föreslås att de kallas arbetsmarknadskassor Förslaget innebär att fler personer kommer att vända sig till arbetsmark-nadskassoma för ersättamg och att bedömningen av ersättaingsärendena blir mer resurskrävande. Ersättningen skall tills vidare betalas ut av försäkringskassoma. I propositionen aviserar regeringen fortsatta över­väganden bl.a. om arbetsmarknadskassomas organisatoriska hemvist och om hur kostaadema för dessa kassor skall täckas. Regeringen kom­mer att under hösten 1994 förelägga riksdagen förslag i dessa avseenden med sikte på ikraftttädande den 1 januari 1995.

Redan fr.o.m. den 1 juli 1994 måste således arbetsmarknadskassoma ha en kapacitet för att kunna hantera de nya ersättaingsärendena. AMS har bedömt att förslagen i prop. 1993/94:209 innebär investermgar och kostaader av engångskaraktär på 9,9 miljoner kronor De årliga drift­kostaadema beräknar AMS till 10,5 miljoner kronor.

Regeringen föreslår därför att AMS tilldelas dels 9,9 miljoner kronor för investeringar och kostaader av engångskaraktär, dels 5,1 miljoner kronor för driftkostaader under tiden den 1 juli - den 31 december 1994. Finansieringen av driftkostaadema fr.o.m. den 1 januari 1995 liksom kostaadema för försäkringskassoma kommer att behandlas i samband med den aviserade propositionen hösten 1994 om arbetsmark­nadskassomas organisatoriska hemvist m.m.

Riksdagen har med anledning av förslaget i 1994 års budgetproposi­tion under anslaget Arbetsmarknadsverkets förvaltaingskostaader för budgetåret 1994/95 anvisat ett ramanslag på 2 861 516 000 kr (bet.

1993/94:AU11, rskr. 1993/94:189). Regeringen föreslår nu en ökning    Prop. 1993/94:150

av anslaget med 15 miljoner kronor

Bilaga 10

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen med   ändring  av   riksdagens   beslut  (bet.   1993/94:AU11,   rskr. 1993/94:189) till Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader för budgetåret 1994/95 anvisar ett ramanslag på 2 876 516 000 kr.

A 2. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

1 AMS

I skrivelse den 25 febmari 1994 har AMS gjort en bedömning av ut­vecklingen på arbetsmarknaden under budgetåret 1994/95. AMS be­dömning har tidigare redovisats.

När det gäller åtgärdema anför AMS att den beräknade omfettaingen i 1994 års budgetproposition inte kommer att kutma uppnås. AMS pekar på svårighetema att uppnå den beräknade omfattningen på ungdoms-praktikplatser och arbetslivsutveckling. Vidare anser AMS att det i en konjunkttimppgång finns risk för att ungdomspraktikplatser ersätter reguljära arbetstillfällen. Mot den bakgmnden anser AMS att arbets­marknadsutbildning och rekrytermgsstöd bör få större uttymme bland åtgärdema och att åtgärder som riskerar att ttänga ut reguljära arbets­tillfällen successivt tonas ned.

I en skrivelse den 23 mars 1994 föreslår AMS att beslutsramen för avdrag för utbildningskostaader vid utbildningsvikariat utvidgas eller avskaflfas, och att utbildningsvikariat kan iruättas på deltid.

De förslag från AMS och andra myndigheter och organisationer m.fl. angående arbetsmarknadspolitiska åtgärder i olUca delar av landet som har kommit in till regeringen men inte berörs i det följande tillstyrks inte.

2   Regeringens överväganden

2.1 Inledning

För nästa budgetår har riksdagen under anslaget Arbetsmarknadspolitis­ka åtgärder anvisat ett reservationsanslag på 28 608 931 000 kr (prop. 1993/94:100 bU. 11, bet. 1993/94:AU11, rskr. 1993/94:189). Av dessa medel har 1 940,6 miljoner kronor inte fördelats på arbetsmark­nadspolitiska åtgärder utan regeringen har fått riksdagens bemyndigande att besluta om användningen av medlen.

10

I den nyligen avlämnade regionalpolitiska propositionen (prop. 1993/94:140) föreslår regeringen att vissa regionalpolitiska insatser skall finansieras av medel under detta anslag. Förslaget innebär att 800 miljo­ner kronor av de ej fördelade medlen får disponeras av länsstyrelsema för extraordinära tillväxtfrämjande insatser och att Norrlandsfonden får ett tillskott till kapitalet med 120 miljoner kronor.

I följande tabell redovisas fördelat på konjunkturberoende åtgärder, av regeringen beräknade kostaader och antal personer i åtgärd i genomsnitt per månad under budgetåret 1994/95 (Bå 94/95). I första kolumnen visas den fördelning av kosmadema under budgetåret 1994/95 som föreslogs i 1994 års budgetproposition (BP 94) och i andra och ttedje kolumnerna den fördelning av kostnadema och antalet personer i ge­nomsnitt per månad under nästa budgetår som föreslås i förevarande proposition (KP 94).

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

Åtgärd

BP 94

KP94

KP94

Bå 94/95

Bå 94/95

Antal

Kostaad

Kosmad

personer

tkr

ticr

per månad

Arbetslivsutveckling,

kringkostaader

445 000

420 000

Kostnader för ALU-

delegationens verksamhet

5 000

5 000

Ungdomspraktik

7 275 029

5 656 967

70 000

Akademikerpraktik

292 864

_i

_i

Starta-eget-bidrag

460 800

460 800

4 000

Särskilt anordnad arbets-

marknadsutbildning

4 811470

4 811 470

42 100

Utbildningsbidrag vid sär-

skilt anordnad arbets-

marknadsutbildning

4 662 008

4 662 008

Arbetsmarknadsutbildning i

det reguljära utbildnings-

väsendet

1 076 536

1 076 536

13 400

Elevsocial verksamhet vid

arbetsmarknadsutbildning

_2

_2

Bidrag till utbildning i

företag

1 521 852

1 433 460

15 000

Vidgad arbetsprövning

201 970

201 970

2 200

Jobbsökaraktiviteter

402 892

402 892

5 500

Utt-edningskostaader

9 672

9 672

Resebidrag m.m.

52 275

75 000

Beredskapsarbete

1 511 667

1 511 667

10 000

Rekryteringsstöd

3 453 000

3 453 000

30 000

11

Prop. 1993/94:150

476 296

476 296

5 000

Bilaga 10

10 000

10 000

1 940 600'

-

300 000

1 800

-

800 000

4 300

Insatser för flyktingar och invandrare

Försöksverksamhet med syssel­sättningsskapande åtgärder

Ej fördelade medel

Kulturmiljövård

Regionalpolitiska insatser

Summa

28 608 931  25 766 738      203 300

Åtgärder som befelas från arbetsmarknadsfonden

Arbetslivsutveckling

8 832 000      8 280 000       75 000

Utbildningsvikariat

2 280 000      2 442 857       15 000

Summa

11112 000     10 722 857       90 000

Åtgärder under andra huvudtitiar

av arbetsmarknadsskäl Utbildning i det reguljära

utbildningsväsendet av

5 025 000      5 025 000       77 000

Investeringar i vägar

1 200 000      2 800 000       13 000

Summa

6 225 000      7 825 000       90 000

' Akademikerpraktiken räknas i denna proposition in i ungdomspraktiken.  Medel för verksamheten har inräknats i medlen för den särskilt anordnade arbetsmarknadsutbildningen.

" I den regionalpolitiska propositionen (prop. 1993/94:140) har regeringen föreslagit att 120 miljoner kronor av dessa medel skall anvisas till stiftelsen Norrlandsfonden.

"* Av de totala medlen får högst 250 miljoner kronor användas för ottaditionel­la insatser

Som framgår av tabellen föreslås nu ett i förhållande till 1994 års budgetproposition lägre belopp under anslaget. Beaktas bör emellertid att hela anslaget för innevarande budgetår inte kommer att utayttjas vilket betyder att förslaget innebär en betydande förstärkiung av resur­sema. De medel som inte tas upp här har i stället föreslagits dels i prop. 1993/94:140 för förstärkning av Norrlandsfonden, dels under sjätte huvudtiteln för bärighetsförbätttingar av det lågttafikerade vägnä­tet (bil. 6) och dels under Statsbudgeten och särskilda frågor (bil. 1) som en höjiung av finansfullmakten.

12

Prop. 1993/94:150

2.2 Inriktningen

Bilaga 10

Som tidigare har anförts anser regeringen att justeringar bör göras av de i 1994 års budgetproposition beräknade kostaadema för och omfatt­ningen av vissa av åtgärdema som finansieras från anslaget samt av arbetslivsutveckling och utbildningsvikariat. De två sistaämnda åtgärder­na finansieras inte från anslaget utan från den s.k. arbetsmark­nadsfonden. Som också har nänmts tidigare gör regeringen bedönming­en att det under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder för budget­året 1994/95 inledningsvis bör anvisas 25 767 miljoner kronor.

Regeringen har vid sin revidering av omfettningen på åtgärdema eftersträvat en inriktning som är anpassad till en ökande efterfrågan på arbetskraft samtidigt som de skiftande behoven hos de arbetssökande så långt möjligt skall kunna tillgodoses.

I ett förbätttat läge på arbetsmarknaden med en ökad efterfrågan på personal till reguljära arbeten är det i första hand åtgärder som ung­domspraktik och arbetslivsutveckling (ALU) som bör kunna begränsas.

Dessa åtgärder har varit mycket verkningsfulla under lågkonjunkturen och har på kort tid nått en stor omfettaing, som inte hade varit möjlig med ttaditioneUa arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En betydande om­fattaing på åtgärdema behövs även under nästa budgetår för att motver­ka och förhindra uppkomsten av främst långtidsarbetslöshet. Under försommaren beräknas ca 100 000 ungdomar lämna universitet, gym­nasieskola och andra utbildningar Regeringen bedömer därför att ung­domspraktiken måste ha stor omfattaing i början av budgetåret medan den kan avtrappas under senare delen av budgetåret 1994/95. Regering­en beräknar behovet av platser i dessa åtgärder under näsfe budgetår till i genomsnitt per månad högst 70 000 för ungdomspraktUc och högst 75 000 för ALU. Trots neddragningen kommer dessa två åtgärder ändå att vara de mest omfettande under nästa budgetår och överstiga den genomsnittliga omfettaing som hittills har uppnåtts under innevarande budgetår Neddragningen av ALU-platsema föranleder också en juster­ing av kringkostaadsmedlen exkl. ALU-delegationen från 445 miljoner kronor till 420 miljoner kronor Akademikerpraktiken som i 1994 års budgetproposition har beräknats för sig ingår nu i det beräknade antalet platser för ungdomspraktik.

I fråga om arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära utbildnings­väsendet har antalet platser räknats upp med 2 000 i genomsiutt per månad. Detta har kunnat ske inom ramen för oförändrade medel på gmnd av att en bättte uppföljning av fektiska kostaader givit en annan kostnadsbild. Arbetsmarknadsutbildningen är den åtgärd vid sidan av starta-eget-bidraget som bäst har motsvarat den beräknade omfettaingen under innevarande budgetår Efter en trög start i början av budgetåret har arbetsmarknadsutbildningen nu (april 1994) nått upp till en nivå som överstiger det beräknade genomsnittet för budgetåret. Arbetsmark­nadsutbildningen måste även i fortsätmingen prioriteras högt. Det är

13

10 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. Bilaga 3-14

emellertid av stor vikt att utbildningen planeras på ett sådant sätt att ett    Prop. 1993/94:150 arbete på den reguljära arbetsmarknaden i hög utsttäckning följer efter    Bilaga 10 genomgången utbildning. I en uppåtgående konjunkmr är det särskilt viktigt att företagen har en väl utbildad arbetskraft som genom sin kompetens kan underlätta och påskynda återhämtaingen.

Antalet utbildningsvikariat har hittills under budgetåret legat på en högre nivå än någonsin tidigare. För att även i fortsättaingen kunna hålla en hög omfettaing på åtgärden bör den utökas med 1 000 platser i genomsnitt per månad. Regeringen vill här betona att ökade ansttäng­ningar måste göras för att utayttja utbildningsvikariaten som en väg att tidigarelägga anställningar inom näringslivet. Det är också bl.a. mot denna bakgmnd som regeringen sttax kommer att föreslå en förstärk­ning av arbetsförmedlingen och möjligheter till informationsinsatser till företagen för att påskynda nyrekryteringar. Regeringen beräknar kost­naden för utbildningsvikariaten tUl 1 710 miljoner kronor och avdragen från arbetsgivaravgiftema som i vissa fell kan medges för utbildnings­kostnader beräknas till 733 miljoner kronor

För åtgärder inom kultarmiljövård föreslås 300 miljoner kronor vilket beräknas ge ca 1 800 årsarbetsplatser. Åtgärdema avser uppmstaingar av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, bl.a. vallonbmk i Uppland, väderkvarnar på Öland samt industtiminnen förettädesvis i Norrland och Bergslagen. Denna typ av åtgärder lämpar sig väl att utföra så länge tillgången på reguljära arbeten är begränsad. Medlen bör dispone­ras av Riksantikvarieämbetet. Regeringen kommer att under elfte hu­vudtiteln (bil. 11) närmare beskriva hur dessa medel skall användas.

Sammantaget ger de föreslagna medlen under anslaget möjlighet för i genomsnitt 203 300 personer per månad att delta i olika åtgärder

Till detta kommer ett stort antal platser (sammanlagt 90 000) i ALU och utbildningsvikariat som inte finansieras från anslaget. Vidare in­nebär den kraftfulla satsningen på investeringar i vägnätet som rege­ringen har föreslagit under sjätte huvudtiteln, och som finansieras ge­nom en omföring från detta anslag, ytterligare ca 8 000 arbetstillfällen i genomsnitt per månad.

De medel som föreslås till en ökning av finansfiillmakten skapar en beredskap så att den i 1994 års budgetproposition beräknade totala volymen på 400 000 platser i genomsnitt per månad vid behov kan uppnås.

Regeringen vill i detta sammanhang erinra om de beslut som rUcs­dagen tidigare under innevarande budgetår har fettat om ROT-msatser (bet. 1993/94:AU5, rskr. 1993/94:102 och bet. 1993/94:AU21, rskr. 1993/94:148), sammanlagt 2 100 miljoner kronor. Besluten kommer huvudsakligen att ge eff'ekt under nästa budgetår. Sysselsättningseflekten av dessa beslut kan beräknas till i genomsnitt 11 000 arbetstillfällen per månad.

Arbetslivsutvecklingen och utbildningsvUcariaten finansieras, som nyss nämnts, inte från anslaget utan från arbetsmarknadsfonden. Hittills har inga egentiiga resttiktioner funnits i fråga om omfettaingen och kost-

14

nadema för åtgärdema. Regeringen anser emellertid att vissa ramar bör anges för det sammanlagda umyttjandet av dessa båda åtgärder Dessa ramar skall inte överskridas. Ramen för omfettaingen bör vara högst 90 000 platser i genomsnitt per månad och ramen för kostaadema högst 10 723 miljoner kronor för hela budgetåret.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

2.3 Förstärkning av arbetsförmedlingen

Regeringens förslag: AMS får disponera högst 395 miljoner kronor av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgär­der för tillfällig personalförstärkning vid arbetsförmedlingen under budgetåret 1994/95.

Skälen för regeringens förslag: 1 1994 års budgetproposition an­mälde regeringen behovet av en fortsatt tillfällig försferkning av perso­nalen vid arbetsförmedlingen. Högst 320 miljoner kronor av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder borde få disponeras av AMS för personalförstärkning. Riksdagen (bet. 1993/94:AUll, rskr. 1993/94:189) utgick från att regeringen skulle återkomma med förslag i kompletteringspropositionen.

Arbetsförmedlingen har för att kunna möta den ökade belastaingen förstärkts. Den konjunkmmppgång som vi nu ser framför oss kommer emellertid inte att innebära några omedelbara lätmader för arbetsför­medlingen. Det stora antalet långtidsarbetslösa och andra utsatta sökande kräver särskild uppmärksamhet och stora resurser Samtidigt måste den ökande aktiviteten 1 samhällsekonomin utnyttjas till fullo för att ge de arbetslösa en möjlighet att återgå till produktivt arbete. Arbets­förmedlingen har här en viktig uppgift.

Det gäller nu att förmå arbetsgivama att tidigarelägga anställningar som kommer att behövas inom en nära framtid och att växla m övertid mot nya medarbetare. Det generella ansfellningsstödet (GAS) är en stödform som verkar i den riktamgen. En annan stödform som har samma syfte är rekryteringsstödet. Utbildningsvikariat kan utayttjas av den som i stället för uppsägning väljer att sfe väl mstad med en kompe­tent arbetskraft vid konjunktumppgången.

Både läget på arbetsmarknaden och behovet av att stimulera arbets­givarna att utayttja möjligheteraa till tidigareläggning av ansfeUningar och öka personalens kompetens motiverar en fortsatt möjlighet till tillfällig försferkning av arbetsförmedlingen. Regeringen föreslår därför, att av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder högst 395 miljoner kronor får användas för tillfällig försferkning av arbetsför­medlingen under nästa budgefer Av de nu föreslagna medlen bör minst 75 miljoner kronor användas för lön till personal som har fömtsättning­ar för och skall påverka arbetsgivama att tidigarelägga ansfeUningar. En

15

mindre del av den föreslagna tillfälliga personalförsferkningen bör avsättas för utvärdering av arbetsförmedlmgens resultat och åtgärdemas effektivitet inkl. arbetslöshetsersättningama.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

2.4 Informationsinsatser

Regeringens förslag: Högst 5 miljoner kronor av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder får disponeras för informationsinsatser om åtgärder som syftar till att tidigarelägga ansfeUningar Dessutom får högst 5 miljoner kronor under samma anslag användas för informationsinsatser om den allmänna arbets­löshetsförsäkring som föreslås införd fr.o.m. den 1 juli 1994 (prop. 1993/94:209).

Skälen för regeringens förslag: Den kommande konjunktumppgång­en skall umyttjas till fiiUo för att snabbt få ned arbetslösheten. Rege­ringen har nyss föreslagit (avsnitt 2.3) en betydande möjlighet för AMS att tillfälligt försferka personalen vid arbetsförmedlingen för att bl.a. tidigarelägga nödvändiga nyansfellningar. Regeringen beviljade den 27 januari i år AMS 5 miljoner kronor för att genomföra omfettande informationsinsatser om åtgärder som verkar i den riktaingen. Genom åtgärder som t.ex. ansfeUning med rekryteringsstöd, det generella an­sfellningsstödet (GAS) cxh förändringama i arbetsrätten kan återgången till ordinarie arbeten påskyndas. Informationen om dessa åtgärder bör därför intensifieras.

I den helt nyligen till riksdagen avlämnade propositionen 1993/94:209 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen föreslår rege­ringen att en allmän arbetslöshetsförsäkring införs fr.o.m. den 1 juli 1994. Förslaget innebär bl.a. att en inkomsttelaterad ersättaing skall lämnas från KAS-systemet. Denna genomgripande reformermg av kon-tantstödet vid arbetslöshet kräver omfettande informationsinsatser.

Mot denna bakgmnd föreslår regeringen att av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder under budgetåret 1994/95 får sam­mantaget disponeras högst 10 miljoner kronor för information i nu nämnda avseenden.

2.5 Förlängd akademikerpraktik

Regeringens förslag: Akademikerpraktiken förlängs från tte till högst sex månader. Ett finansieringsbidrag på 1 000 kr per månad skall betalas av anordnaren vid akademikerpraktUc.

16

Skälen för regeringens förslag: AkademikerpraktUcen infördes den 1 juli 1993. Akademiker i åldem 25 - 29 år med en avslutad högskoleut­bildning om minst 120 poäng har genom åtgärden möjlighet till praktUc i tre månader Erfarenhetema av den hittillsvarande verksamheten, 889 personer anvisade i mars 1994, visar på en viss tveksamhet, som främst torde bero på den korta anvisningstiden, tte månader

Möjlighetema för vårt näringsliv att hävda sig i en allt hårdare in­temationeU konkurrens kräver en kompetent arbetskraft. De ungdomar som vi nu utbildar vid våra universitet och högskolor är en vUctig resurs som kan bidra till att vända utvecklingen i rätt riktaing. Att underlätta för dessa ungdomar att komma in på arbetsmarknaden är därför viktigt. Den nuvarande praktikperioden på tte månader har visat sig alltför kort.

Regeringen föreslår därför att praktikperioden för akademikerpraktik förlängs till högst sex månader. Åtgärden kan följas av ett rekryterings­stöd om högst sex månader Antalet platser bör beräknas till 2 000 och kostaadema för dessa rymmas inom ramen för kostaadema för ung­domspraktiken.

När regeringen i prop. 1993/94:66 förordade att ett finansierings­bidrag skulle införas vid ungdomspraktiken, föreslogs ingen motsvaran­de avgift för akademikerpraktiken. På sikt skulle emellertid också denna åtgärds finansiering övervägas. Regeringen föreslår nu att även anord­naren vid akademikerpraktik bör åta sig en delfinansiering av praktUc-systemet. Finansieringsbidraget bör uppgå till 1 000 kr per månad.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

2.6 Bidrag till utbildning iföretag

Regeringens förslag: Bidrag till utbildning i företag får länmas också för utbildning av den som äger en del i ett litet eller medel­stort företagen och som arbetar i verksamheten utan att vara ansfelld där. Den som berörs får inte ha ett väsentligt mflytande över verksamheten.

Skälen for regeringens förslag: Bidrag enligt förordnmgen (1984:518) om bidrag tUl utbildning i företag får lämnas till arbetsgiva­re som tillhandahåller utbildning åt de anställda för att upprättiiålla och främja sysselsättaingen. Utbildning av arbetsgivare och företagare som inte är ansfeUda i företaget berättigar inte till bidrag.

Bidraget till utbildning i företag bör emellertid också kunna lämnas vid utbildning av den som direkt eller indirekt äger del i ett litet eller medelstort företag, som arbetar i verksamheten utan att vara ansfelld, och som inte har ett väsentligt inflytande över verksamheten. Genom att bidrag kan lämnas även för denna gmpp ges företag med få ansfeUda möjlighet att få del av stödformen på sanuna villkor som andra företag.

17

2.7 Rekryteringen av högskoleutbildade till små företag

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

Regeringens förslag: Bidragstiden för rekryteringsstöd för hög­skoleutbildade är högst tolv månader vid ansfeUning av den som har avslutat en högskoleutbildning om minst 120 poäng och som får ansfeUning i ett litet företag som saknar denna kompetens. Stödet lämnas som en försöksverksamhet med högst 50 % av lönekostaadema.

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare har föreslagits (avsnitt 2.5) bör akademikerpraktiken utökas till högst sex månader. Praktiken ges till nyutexaminerade högskoleutbildade.

Regeringen föreslår nu, som en försöksverksanihet under näsfe bud­gefer, ett rekryteringsstöd som skall underlätta för arbetslösa högsko­leutbildade med arbetslivserfarenhet att återgå till den reguljära arbets­marknaden.

En arbetsgivare som ansfeller en arbetslös högskoleutbildad med en avslutad utbildning om minst 120 poäng som inte bör anvisas akademi­ker- eller ungdomspraktUc bör kunna få ett rekryteringsstöd för hög­skoleutbildade för den ansfellde. Stödet bör få beviljas vid ansfeUning i små företag som saknar högskolekompetensen i fråga.

Internationellt sett har motsvarigheter till ett rekryteringsstöd för högskoleutbildade slagit väl ut. Projekt för kompetenshöjning i små och medelstora företag finns i bl.a. Frankrike, Tyskland och Holland. Före­tag som ansfeller personal inom FoU (forskning och utveckling) får ett ca 50-procentigt stöd under ett till två års tid. I Tyskland ansfelldes under perioden 1985 - 1988 totah 20 000 personer i FoU-verksamhet med detta stöd. I Frankrike fick två ttedjedelar av de stödansfellda arbete efter stödpericxlen.

Många små företag har behov av en ökad kompetens i form av civi­lingenjörer, tekniker, civilekonomer, exportsäljare etc. Dessa företag saknar emellertid ofta kunskap om vad kvalificerad högskoleutbildad arbetskraft kan bidra med för att försferka och utveckla företagen.

Den typ av kvalificerade insatser det är frågan om ger utdelning offest på lite längre sikt. Det kan t.ex. handla om produktutveckling, design, teknisk utveckling eller marknadsutveckling för redan befintliga pro­dukter Ett stöd för ansfeUning av högskoleutbildade bör därför mte vara alltför kortvarigt. Bidragsperioden bör vara högst tolv månader och lämnas i form av rekryteringsstöd.

Med tanke på stödets längre varaktighet bör det lämnas med högst 50 % av den totala lönekostnaden. Stödet kan inte föregå eller lämnas direkt efter en annan arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

Stödet bör ingå som en del i en utvecklingsplan för att öka kompeten­sen i företaget. Arbetsförmedlingen bör kunna samarbefe med t.ex. ut-

18

vecklingsbolag,    länsstyrelsemas   regionalpolitiska   enheter,    närings-    Prop. 1993/94:150

livskontor eller motsvarande i dessa frågor

Bilaga 10

Kostaadema för stödet bör rymmas inom de medel som har beräknats för rekryteringsstöd under nästa budgefer Försöksverksamheten kom­mer att utvärderas.

2.8 Ungdomspraktik

En gemensam arbetsgmpp mellan Arbetsmarknadsdepartementet och AMS ser över möjlighetema att förenkla åtgärdsreglema. Arbetsgmp­pens första uppgift har varit att se över reglema för ungdomspraktiken. Vissa justeringar har efter en Inkörspericxl kunnat göras utan att de gmndläggande riktlinjema för åtgärden ändrats. En ny förenklad förord­ning om ungdomspraktikanter skall börja gälla fr.o.m. den 1 juli 1994. Förenklingama kommer att avse frågor bl.a. om fömtsättningama för anvisningar, praktik på deltid, anvisningstidema och definitionen på funktionshinder.

2.9 Rekryteringsstöd

Regeringen beslutade den 14 april 1994 att införa mer flexibla anvis­ningsregler för platser med rekryteringsstöd. Rekryteringsstöd kan nu lämnas till en arbetsgivare som ansfeller en arbetssökande som anvisas av länsarbetsnämnden om den arbetssökandes sysselsättningssituation inte kan lösas på annat sätt. Tidigare skulle den som anvisades en plats med rekryteringsstöd, med vissa undantag, ha varit arbetslös i minst tre månader eller minst en månad om personen var yngre än 25 år.

Genom den nu genomförda ändringen blir det möjligt för arbetsför­medlingen att använda rekryteringsstödet på ett mer offensivt sätt. Förmedlingen kan t.ex. anvisa en person till en plats med rekryterings­stöd direkt efter annan åtgärd, om det underlättar nyansfellning. Flexi­biliteten kan också användas för att ytterligare underlätta prioriterade gmppers tillträde till den reguljära arbetsmarknaden.

De mer flexibla anvisningstidema till rekryteringsstödet kommer att följas upp och omprövas när läget på arbetsmarknaden har förbätttts.

Regeringen har även beslutat att äldre arbetslösa, om det finns synner­liga skäl, skall kunna anvisas till platser med rekryteringsstöd i högst tolv månader inom hela arbetsmarknaden. Tidigare kunde den äldre arbetskraften anvisas till ansfeUning med rekryteringsstöd i högst tolv månader endast inom kommuner och landsting.

Regeringen anser att ansfeUningar måste underlättas framför allt inom näringslivet. Dessutom måste äldre arbetslösa få en ökad möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet. Över hälften av de arbetslösa äldre är långtidsarbetslösa. Arbetslösheten innebär att erferen arbetskraft inte tas till vara. Dessutom medför t.ex. förtidspensioneringar av medicinska skäl, vilket kan bli altemativet, stora kostaader för samhället.

19

3 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att rUcsdagen

1. godkänner att högst 395 000 000 kr av medlen under anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder får användas för tillfällig perso-

nalförsferkning vid arbetsförmedlingen (avsnitt 2.3),

2.

godkänner att högst 10 000 000 kr av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder får användas för informationsin­satser (avsnitt 2.4),

3.

godkänner regeringens förslag om akademikerpraktUc (avsnitt 2.5),

4.

godkänner regeringens förslag om bidrag till utbildnmg i företag (avsnitt 2.6),

5.

godkänner regeringens förslag om försöksverksamhet med rekryte­ringsstöd för högskoleutbildade (avsnitt 2.7),

6.

godkänner vad regeringen har anfört om förenklade regler inom ungdomspraktiken (avsnitt 2.8),

7.

godkänner vad regeringen har anfört om en flexiblare användning av rekryteringsstödet (avsnitt 2.8),

8.

med ändring av dels riksdagens beslut (bet. 1993/94:AU11, rskr. 1993/94:189), dels regeringens förslag i prop. 1993/94:140, under tionde huvudtitelns reservationsanslag Arbetsmarknadspolitiska åt­gärder för budgeferet 1994/95 anvisar ett reservationsanslag på 25 766 738 000 kr.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

Lönegaranti- och arbetsmarknadsfonderna

1.1 Lönegarantifonden

Regeringens förslag: En rörlig kredit får disponeras i Riksgäld­skontoret om högst 5 000 miljoner kronor under budgeferet 1994/95 för utbetalningar enligt lönegarantilagen.

Skälen för regeringens förslag: En arbetstagare som blir utan lön på gmnd av att arbetsgivaren har försatts i konkurs kan i vissa fell fa ersättning från lönegarantifonden enligt lönegarantilagen.

På gmnd av det stora antalet konkurser under de gångna åren har ut­betalningama från lönegarantifonden varit mycket omfattande varför infektema inte räckt för att finansiera utbetalningaraa. Ett stort under­skon har uppsfett i fonden. Underskottet beräknas uppgå till ca 4 miljar­der kronor vid utgången av budgeferet 1993/94. Underskottet har fi­nansierats via en rörlig kredit hos Riksgäldskontoret. För budgeferet 1993/94 uppgår denna kredit till 7 miljarder kronor

20

Under år 1993 har ett ordentligt ttendbrott skett i utvecklmgen av såväl antalet som storleken av konkurseraa. Från och med hösten 1993 har antalet konkurser varit avsevärt lägre än samma månad ett år tidiga­re. Minskningen av konkurser har främst skett hos de större förefegen varför antalet ansfeUda som är berörda av konkurser har minskat ännu kraftigare. Utbetalningaraa av lönegaranti för budgeferet 1993/94 be­döms komma att nära halveras jämfört med budgeferet innan.

Regeringen bedömer att konkurseraa på gmnd av den förbättrade kostnadssitaationen och konjunknirvändningen kommer att fortsätta att minska och att utbetalningama från lönegarantifonden under budgeferet 1994/95 kommer att uppgå till ca 1 400 miljoner kronor Till utgifts­minskningen bidrar även den uppsttamning av villkoren i lönegaranti-regleraa som gjordes år 1993 och den ytterligare uppsttamning som föreslagits riksdagen under våren 1994 (prop. 1993/94:208). Denna senare förändring uppskattas medföra en utgiftsminskning på 400 till 500 miljoner kronor

Det redan uppkomna underskottet (skulden) belastar utgiftssidan med ränteutgifter på drygt 200 miljoner kronor per år

Lönegarantifonden finansieras via en arbetsgivaravgift på 0,20 % av arbetsgivarens lönekostaader. För budgeferet 1994/95 väntas inkomster­na uppgå till ca 1 300 miljoner kronor. Underskottet för budgeferet 1994/95 blir således relativt begränsat.

Kammarkollegiet disponerar för närvarande en rörlig kredit om högst 7 000 miljoner kronor i Riksgäldskontoret för lönegarantikostaader. För budgeferet 1994/95 bör denna kredit uppgå till högst 5 000 miljoner kronor

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

Förslag tiU riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

medger att en rörlig kredit får disponeras i Riksgäldskontoret om högst 5 000 000 000 kr under budgeferet 1994/95 för utbetalningar enligt lönegarantilagen.

1.2 Arbetsrruzrknadsfonden

Regeringens förslag: En kredit får disponeras i RUcsgäldskontoret om högst 100 miljarder kronor för statsbidrag till arbetslöshetsför­säkringen och permitteringslöneersättaingen samt för kontant arbetsmarknadsstöd och vissa utbildningsbidrag.

Skälen för regeringens förslag: Utgiftema för arbetsmarknadsfonden besfems huvudsakligen av nivån på arbetslösheten och de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema. Av betydelse är också ersättningens

21

storiek och antalet ersätmingsberättigade bland de arbetslösa (inkl.    Prop. 1993/94:150 åtgärder). Arbetslösheten väntas i höst att niinska. Jämfört med bud-    Bilaga 10 geferet 1993/94 blir dock arbetslöshetsnivån (inkl. åtgärder) fortfarande något högre budgeferet 1994/95.  Regeringen bedömer att utgiftema (exkl. ränteutgifter) under budgeferet kommer att uppgå tiil ca 55 mi­ljarder kronor

En mindre del av kostaadema hänför sig till den föreslagna allmänna arbetslöshetsförsäkringen, som skall införas fr.o.m. den 1 juli 1994. Denna innebär att alla som har haft en fast förankring på arbetsmarkna­den omfattas av en inkomsttelaterad ersättaing vid arbetslöshet. Kost­nadsökningen till följd av detta uppskattas till drygt 2 miljarder kronor

Merparten av utgifteraa för arbetslöshetsersättaingaraa beräknas avse den inkomsttelaterade ersättaingen från arbetslöshetskassorna cxh ar­betsmarknadskassoma, ca 37 miljarder kronor under budgetåret 1994/95. Utbetalningama av gmndbeloppet i KAS beräknas till drygt

1 miljard kronor och för permitteringslöneersättaing 200 miljoner kro­

nor Dessutom finansieras åtgärderaa arbetslivsutveckling (ALU) och

utbildningsvikariat via arbetsmarknadsfonden. Utöver detta förs pengar

från fonden för att finansiera utbildningsbidrag för dem som deltar i

arbetsmarknadsutbildning och skulle ha varit berättigade till en inkomst­

relaterad arbetslöshetsersättning om de hade varit öppet arbetslösa.

Sammantaget beräknas dessa åtgärder belasta arbetsmarknadsfonden

med ca 16 miljarder kronor

Arbetslöshetsförsäkringen finansierades t.o.m. år 1993 med dels en socialavgift, benämnd arbetsmarknadsavgift, dels en avgift från arbets­löshetskassoma, benämnd finansieringsavgift. Under budgeferet 1992/93 bidrog arbetsmarknadsavgiften med 13,1 miljarder kronor medan fi­nansieringsavgiften bidrog med 1,2 miljarder kronor Socialavgiften har inte ändrats utan den är densamma under det kommande budgeferet, dvs. 2,12 % av arbetsgivarens lönekostaader.

För att bl.a. komma till rätta med de stora underskott som finns i arbetslöshetsförsäkringen infördes i januari 1994 en allmän avgift för att finansiera de kontanta stöden vid arbetslöshet. Samtidigt avskaffades finansieringsavgiften. Den allmänna avgiften tas fr.o.m. januari 1994 ut med 1 % av förvärvsinkomster Den 1 januari 1995 höjs avgiften till

2 %. Deima avgift innebär en inkomst av ca 11 miljarder kronor bud­

geferet 1994/95. Finansieringen av de kontanta stöden vid arbetslöshet

kommer fr.o.m. år 1995, då avgiften är 2 %, att ske med ungefär lika

delar arbetsgivaravgift och allmän avgift på förvärvsinkomster

Även på utgiftssidan har kostaadsminskningar genomförts under in­nevarande budgefer, genom fastsfellandet av den högsfe kompensations­nivån i arbetslöshetsförsäkringen till 80 % av tidigare inkomst samt de återinförda fem karensdagama. Samtidigt har förändringar gjorts som medfört ökade utgifter, t.ex. höjningen av gmndbeloppet i KAS och den lägsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen vid årsskiftet 1993/94. Sammanfeget har detta medfört kostaadsminskningar på ca 4,5 - 5 mil­jarder kronor. I förslaget om en allmän arbetslöshetsförsäkring finns

22

även förändringar som medför minskade kostnader. Dessa besparingar    Prop. 1993/94:150 kommer dock främst få effekt först på längre sikt eftersom generösa    Bilaga 10 övergångsregler föreslås.

Mot de sammanlagda utgifteraa på ca 55 miljarder kronor skall sfellas de beräknade inkomsteraa under nästa budgefer på ca 25 miljarder kro­nor Utgiftema kommer således att överstiga inkomstema med ca 30 miljarder kronor Till detta belopp skall även läggas ett redan befintiigt underskott i arbetsmarknadsfonden som beräknas att uppgå till ca 54 miljarder kronor vid ingången av budgeferet 1994/95. Härtill kommer räntekostnader på ca 4,5 miljarder kronor för budgeferet 1994/95. Vid utgången av budgeferet 1994/95 kommer arbetsmarknadsfonden att redovisa ett underskott på nära 90 miljarder kronor.

Arbetsmarknadsfonden måste således försferkas. Riksförsäkringsver­ket disponerar för närvarande en rörlig kredit i Riksgäldskontoret om högst 55 miljarder kronor för de ändamål som skall finansieras från arbetsmarknadsfonden. B[rediten bör utökas till högst 100 miljarder kro­nor och Riksgäldskontoret bör med hänsyn till att skulden kommer att vara långvarig ges möjlighet att hantera arbetsmarknadsfondens upp­låning på ett sätt som ger bästa möjliga villkor

Från och med den 1 juli 1994 kommer inkomstema från den allmänna avgiften för finansiering av kontanta förmåner vid arbetslöshet att över­föras från statsbudgetens inkomsttitel Fysiska personers inkomstskatt till arbetsmarknadsfonden med en tolftedel av den beräknade årsavgiften per månad. En slutreglering kommer att göras när taxeringsutfellet är känt.

Folkslag tUl riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

medger att en kredit får disponeras i Riksgäldskontoret om högst 100 miljarder kronor för statsbidrag till arbetslöshetsförsäkringen och permitteringslöneersättaingen samt för kontant arbetsmark­nadsstöd och vissa utbildningsbidrag.

B. Arbetslivsfrågor

B 5. Särskilda åtgärder för arbetshandikappade

1 AMS

1 skrivelsen den 25 febmari 1994 har AMS föreslagit att medelsramen för ottaditionella insatser ökas till 60 miljoner kronor samt att en mind­re del av deima ram skall få användas för projektledning och andra liknande kostaader som hänför sig till specifika projekt och som inte normalt skall finansieras med ordinarie förvaltaingsmedel.

23

Vidare har AMS föreslagit att bidragsnivån vid skyddat arbete hos offentiiga arbetsgivare (OSA) för samtliga målgmpper skall kunna uppgå till högst 100 % av lönekostnaden för de anvisade arbetstagama.

AMS har också begärt att den uppdragsfinansierade verksamheten med Arbetslivstjänster under anslaget B 4. Yrkesinriktad rehabilitering: Uppdragsverksamhet skall få undantas från besfemmelsema i kapital­försörjningsförordningen (1992:406) i fråga om överskott, som uppsfer i verksamheten. Enligt den nämnda förordningen får det ackumulerade överskottet i en avgiftsfinansierad verksamhet balanseras i ny räkning fömtsatt att det uppgår till högst 10 % av verksamhetens omsättning. AMS förslag innebär att verksamheten skulle få behålla ett överskott på 15 % av omsättaingen.

AMS har återkommit med vissa förslag om bidrag till arbetsbittäde åt handikappade, m.m., som regeringen tidigare har redovisat i 1994 års budgetproposition.

Prop. 1993/94:150 BUaga 10

2 Regeringens överväganden

2.1 Otraditionella insatser

Regeringens förslag: Medelsramen för s.k. ottaditionella insatser höjs med 20 miljoner kronor till 50 miljoner kronor budgetåret 1994/95.

Skälen för regeringens förslag: AMS begäran om en höjning av me­delsramen för s.k. ottaditionella insatser från 30 till 60 miljoner kronor budgeferet 1994/95 har motiverats med att styrelsen redan under våren 1994 fått ansökningar från länsarbetsnämndema om medel till olika projekt på sammantaget ca 65 miljoner kronor. Exempelvis finns ansök­ningar om medel till samverkansprojekt mellan AMV, försäkringskas­san, kommunen cxh landstinget om verksamhet för sökande med psyki­ska funktionshinder, projekt för att rehabilitera handikappade skogsarbe­tare och projekt som gäller informationsteknologi och handUcapp.

Regeringen föreslår att medelsramen för s.k. ottaditionella insatser höjs från 30 miljoner kronor till högst 50 miljoner kronor budgetåret 1994/95. Det är angeläget att nya medel och metoder att rehabilitera människor med ftmktionshinder till arbete kan prövas och utvecklas. Samtidigt är det viktigt att projektens ekonomi cxh möjligheter prövas noga. Det är väsentiigt att medlen används till åtgärder som ligger klart utanför det befintliga regelsystemet. De får således inte användas för att vidga målgmpper, höja beloppsgränser eller på annat sätt ändra villko­ren i de befintliga stödsystemen. Medlen bör användas så att de ger minst samma sysselsättaingseffekt som vid användning till lönebidrag.

24

AMS skall särskilt redovisa hur medel till s.k. ottaditionella msatser används och vilka sysselsättaingseffekter som uppnås. LUcsom för in­satser av icke traditionellt slag under anslaget A 2. Arbetsmarknadspoli­tiska åtgärder bör en mindre del av medlen få användas för projekt­ledning och andra liknande kostaader, som hänför sig till specifika projekt och som inte normalt skall finansieras inom ramen för ordinarie förvaltningsmedel.

Prop. 1993/94:150 Bilaga 10

2.2 Enhetliga bidragsregler vid skyddat arbete hos offentliga arbetsgi­vare

Regeringens förslag: Vid skyddat arbete hos offentiiga arbets­givare tillämpas som en försöksverksamhet under tidsperioden den 1 juli 1994 - 30 juni 1996 ett system med flexibla bidrag enligt samma regler som gäller för bidrag vid ansfeUning med lönebi­drag.

Skälen för regeringens förslag: Vid ansfeUning med lönebidrag tiU­lämpas sedan den 1 juli 1991 ett system med flexibla bidrag, som in­nebär att bidragsnivån besfems utifrån den arbetshandikappade sökandens behov och fömtsättaingar bettäffande arbetsförmåga och graden av funktionsnedsättaing. Den som har en betydande nedsättaing av arbetsförmågan på gmnd av en funktionsnedsättaing skall kunna omfattas av ett högre lönebidrag än den som kan göra en större arbets­insats. Bidragets storlek skall således inte besfemmas av arbetsgivarens ekonomiska möjligheter att svara för lönekostaader utan av den arbets­handikappade sökandens fömtsättaingar. Lönebidraget kan högst mot­svara lönekostaaden, upp till ett visst högsta belopp, för den arbets­handikappade ansfellde. Högsta lönesumma som får ligga till gmnd för bidrag är 13 700 kronor per månad. Även lagstadgade scxiala avgifter är bidragsgmndande.

Till skyddat arbete hos offentiiga arbetsgivare kan nu anvisas sökande med socialmedicinska arbetshandikapp. För stödformen gäller föreskrif­tema i förordningen (1985:276) om statsbidrag till skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare. Enligt dessa föreskrifter kan bidrag lämnas med högst 75 % av lönekostaaden för den arbetshandUcappade ansfellde. Riksdagen har nyligen beslutat (prop. 1993/94:100 bU. 11, bet. 1993/94:AU12, rskr. 1993/94:190) att målgmppen för denna form av skyddat arbete även skall kunna omfetta personer som är berättigade till insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions­hindrade samt personer med psykiskt betingade handUcapp. Den sist­nämnda gmppen bör kunna definieras och avgränsas på samma sätt som skett för psykiskt handUcappade i överenskommelser mellan AMS och SamhaU om rekrytering tiU Samhall av prioriterade gmpper. För de

25

nytillkomna gmppema skall bidrag kunna lämnas med upp till hela    Prop. 1993/94:150

lönekostaaden.

Bilaga 10

En följd av regeländringaraa blir att bidraget för scxialmedicinskt ar­betshandikappade i skyddat arbete hos offentiiga arbetsgivare särregle­ras genom att en begränsning till högst 75 % av lönesumman gäller för den nämnda gmppen arbetshandikappade.

Regeringen förordar nu att systemet med flexibla lönebidrag tillämpas fullt ut även för socialmedicinskt arbetshandikappade i skyddat arbete hos offentiiga arbetsgivare och att bidragsreglema vid ansfeUning med lönebidrag och sådant arbete samordnas. För detfe arbete gäller dock liksom för annat skyddat arbete att lagen (1982:80) om ansfellnings-skydd inte är tillämplig på dem som anvisats sådant arbete. För båda stödformema bör gälla att en bedömning av den arbetshandikappade personens fömtsättningar skall avgöra bidragets nivå. Också för social­medicinskt arbetshandikappade som bereds offentiigt skyddat arbete bör således göras en individueU prövning av sökandens fömtsättaingar och den med hänsyn till dessa fömtsättningar lämpliga bidragsnivån.

Regeringen fömtsätter att ett mer enhetiigt bidragssystem med möjlig­het att lämna bidrag med upp till hela lönekostaaden även för social­medicinskt arbetshandikappade i offentiigt skyddat arbete inte annat än i undantagsfeU skall innebära höjda bidragsnivåer i dessa fell. En mer omsorgsfull prövning av den enskildes fömtsättaingar bör i många fall kunna leda till en lägre bidragsnivå än den för närvarande ofta schablonmässigt tillämpade 75-procentsnivån.

Att en ändamålserUig prövning kan komma till sfend får visst stöd i den utvärdering av det flexibla lönebidraget, som nyligen redovisats av Riksrevisionsverket (rapport RRV 1994:4). Denna tyder på att bidrags­nivåema i det flexibla lönebidraget, mot bakgmnd av lågkonjunkmren m.m., kunnat hållas på en låg nivå. Dcxk finns en klar risk - inte minst i ett svårt arbetsmarknadsläge - att höjiungen av bidragsgränsen för socialmedicmskt arbetshandikappade kan få till följd att den genom­snittliga bidragsnivån höjs cxh att därmed färre kan sysselsattes för an­visade medel. Regeringen föreslår därför att möjligheten att lämna bidrag med mer än 75 % av lönesumman för scxialmedicmskt arbets­handikappade i skyddat arbete hos offentiiga arbetsgivare skall prövas på försök under tidsperioden den 1 juli 1994 - 30 juiu 1996. Regering­en avser att uppdra åt AMS att särskUt redovisa utvecklingen av bi­dragsnivåer, kostaader m.m. för skyddat arbete hos offentiiga arbets­givare.

26

2.3 Funktionshindrade ungdomars deltagande i vägledningsveckor

Prop. 1993/94:150 BUaga 10

Regeringens förslag: Skolungdomar med ftmktionshinder skall få utbildningsbidrag till kostaader i samband med inskrivning vid Ami, när de deltar i vägledningsveckor inför smdie- och yrkesval, som har anordnats av en arbetsförmedling eller ett arbetsmark­nadsinstitut.

Skälen för regeringens förslag: RUcsdagen har med anledning av en motion i frågan (motion 1993/94:A233) fegit upp ersättningen tUl funk­tionshindrade skolungdomar, som deltar i särskUda informations- och vägledningsaktiviteter, s.k. vägledningsveckor, anordnade av af/Ami. Ersättaingen avser reskostaader och uppehälle. Dessa väglednmgsin-satser är ett led i AMV:s arbete med unga handikappade. Studie- och yrkesvägledning för skolungdomar är en angelägenhet för skolan. Det har emeUertid visat sig att alla kommuner eller skolor inte har ansett sig kunna bekosta de handikappade ungdomamas resor och uppehälle i samband med deltagande i vägledningsveckor.

Arbetsmarknadsutskottet konstaterar (bet. 1993/94:AU12) att AMV:s insatser syftar till att tidigt, som regel mellan årskursema åtfe och nio, ge vägledning till skolungdomar med funktionshinder för att underlätta övergång från skola till arbetsliv eller fortsatta stadier. Det sker ofta i nära samverkan mellan skolans syo-konsulenter eller SIH-konsulenter eller yrkesvalslärare. Af/Ami har utvecklat särskilda vägledningsveckor där ungdomar ges möjlighet till fördjupad vägledning i gmpp, oftast förlagda till Ami-S med särskild kompetens på resp. handikappområde. Utskottet bedömer att dessa vägledningsveckor är av mycket stort värde för att underlätta övergången från skola till arbetsliv. Det är, enligt utskottet, självfeUet angeläget att alla ungdomar som behöver denna insats också kan få den. Enligt utskottets mening bör regermgen under­söka om det går att lösa det problem som tas upp i motionen. Detta har riksdagen som sin mening gett regeringen till känna (bet. 1993/94:AU12, rskr 1993/94:190).

Enligt regeringens mening har ungdomar med ftinktionshuider särskiU stort behov av information och vägledning inför stadie- och yrkesval. Utöver information om utbildmngsvägar och arbetsmarknad behöver de i högre grad än andra ungdomar få kännedom om olUca arbetens krav och möjligheter, om kompensatoriska teknUcer, arbetshjälpmedel m.m. Det är också angeläget att vägledningsinsatsema påbörjas i ett tidigt skede och således redan före valet till gymnasieskolan.

Stadie- och yrkesorientering för skolungdomar är en angelägenhet för skolan. Insatser som AMV:s vägledningsveckor får dock anses gå ut­över vad skolan har skyldighet att erbjuda och finansiera för dessa elever. Inte heller de regelverk som gäller inom arbetsmarknadspoliti­kens område ger utiymme att bekosta insatser för skolungdomar. In-

27

skrivna vid Ami får utbildningsbidrag enligt de regler som gäller vid    Prop. 1993/94:150

arbetsmarknadsutbildning.   Enligt   förordningen   (1987:406,   omtryckt    Bilaga 10

1993:723) om arbetsmarknadsutbUdning kan handikappade ungdomar,

som inte fyllt 20 år, beviljas arbetsmarknadsutbildnmg, fömtsatt att de

är eller riskerar att bli arbetslösa och är arbetssökande. Ungdomar på

gmndskolans högstadium eller i gymnasieskolan kan inte anses sfe till

arbetsmarknadens förfogande på det sätt som avses i förordningen. För

att ftinktionshindrade skolungdomar skall kunna få kostaader i samband

med vägledningsveckor betalda behöver därför regelsystemet ändras.

Regeringen föreslår därför att ungdomaraa skall kunna få utbUdnings-bidrag som mskrivna vid Ami, då de deltar i vägledningsveckor inom ramen för AMV:s insatser för unga handikappade. Bidraget bör avse kostaader för resor och uppehälle - i normalfeUet kostaad för boende och måltider - under deltagandet. Det förhållandet att ungdomaraa fort­sätter sin utbildning i ungdomsskolan och således inte är arbetslösa eller arbetssökande skall inte hindra att bidraget kan beviljas. Upp till 300 ungdomar årligen beräknas delta, vilket innebär en omfettning på ca 500 deltagarveckor Kostaaden beräknas uppgå till högst ca en miljon kronor och inryms i anslaget.

I sammanhanget kan regeringen erinra om att AMV också i vissa andra avseenden gör insatser för funktionshindrade skolungdomar ge­nom att länma bidrag till arbetshjälpmedel eller arbetsbittäde, som dessa ungdomar behöver i samband med praktisk arbetslivsorientering och annan praktik.

3 Förslag tiU riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

godkänner att högst 50 000 000 kr av under anslaget Särskilda åtgärder för arbetshandikappade anvisade medel får användas till s.k. ottaditionella insatser (avsnitt 2.1),

2.

godkänner förslaget om försöksverksamhet med ändrade regler för statsbidrag till skyddat arbete hos offentiiga arbetsgivare i enlig­het med vad regermgen förordar (avsnitt 2.2),

3.

godkänner vad regeringen förordar om utbildningsbidrag till handi­kappade skolungdomar, som deltar i vägledningsveckor (avsnitt 2.3).

28

Kulturdepartementet

11 Riksdagen 1993194. I saml. Nr 150. Bilaga 3-14

Bilaga 11

Bilaga 11 till kompletteringspropositionen 1994

Prop. 1993/94:150

Bilaga 11

Kulturdepartementet

(Elfte huvudtiteln)

1     Kulturverksamhet m.m.

1.1    Kulturmiljövård

I prop. 1993/94:140 om bygder och regioner i utveckling har regeringen redovisat att det är angeläget att finna olika vägar att stödja regional utveck­ling. Kultar i olika former har stor betydelse för en regions livskraft och utveckling. Ett rikt kulturliv och en levande kultarmiljö kan bidra tiU att göra en plats attraktiv som bostadsort och kan dänned påverka lokalisering av företag lUcsom möjligheten att rekrytera kvalificerad arbetskraft.

Regeringen har den 3 mars 1994 som uppföljning av riksdagens beslut om extta ROT-åtgärder för budgetåret 1993/94 beslutat om ett extta anslag på 195 miljoner kronor till Riksantikvarieämbetet att användas för upprustning av kultarhistoriskt värdefulla miljöer och byggnader. Ett antal angelägna projekt har därför nu kunnat komma igång. Även med detta väsentliga tillskott finns det fortfarande behov av uppmstningsåtgärder i den kulturhistoriskt värde­fulla bebyggelsen. Regeringen finner det därför motiverat att för budgetåret 1994/95 ytterligare 300 miljoner kronor bör anslås till s.k. ROT-åtgärder i byggnader och miljöer av kulturhistoriskt värde. I bilaga 10 till denna pro­position har redovisats att medlen bör anvisas över Arbetsmarknadsdeparte­mentets huvudtitel.

Det finns inom kulturmiljövården en god beredskap att komma i gång med ytterligare ett antal större och mindre upprustnings- cxh restaureringsprojekt. Exempel på projekt som kan igångsättas utan större dröjsmål är vissa av vallonbruken i Uppland, andra industriminnen, företrädesvis i Norrland och Bergslagen, väderkvarnar på Öland m.m.

De projekt som kan få en långsiktigt positiv effekt för den regionala utvecklingen skall prioriteras. Det kan vara projekt av rent museal karaktär som kan gynna kulturturismen. Det kan också vara bebyggelse som kan användas för kulturella arrangemang, utbildningsverksamhet, social verk­samhet o. dyl., men också till vanUga arbetsplatser eller bostäder.

Det är väl känt att kulturområdets småskaliga projekt kan ge omedelbara sysselsättningseffekter. De kan också ges den spridning över landet som eftersttävas. De föreslagna extta medlen kan komma att skapa omkring I 800 nya jobb för olika yrkeskategorier inom ombyggnads- och upprustningsverk­samheten. Siffran bygger på Boverkets beräkningar att en miljon kronor i stöd till kulturhistoriskt värdefulla byggnader ger 5-6 nya årsarbeten.

Riksantikvarieämbetet bör samråda med Arbetsmarknadsstyrelsen om med-    Prop. 1993/94:150

lens fördelning över riket.

Bilaga 11

Beslut om medel för byggnadsvård och kultarmiljövård kan sedan budget­året 1993/94 delegeras från Riksantikvarieämbetet till länsstyrelsemas kultar-miljöenheter. På länsstyrelsema arbetar man med inriktningen att se tUl länets hela utveckling och ta till vara dess resurser. På länsstyrelsema känner man väl till olika regionala projekt och vad de har för potential ur olika aspekter. Dessutom har man ett upparbetat kontaktnät och ett nära samarbete med landsting, kommuner, länsmuseer, olika lokala organisationer, företag och intressenter. Detta gör att länsstyrelsema kan styra de medel man har till för­fogande på ett effektivt sätt.

I prop. 1993/94:100 bil. 14 föreslog regeringen att länsstyrelsemas kultar-miljöenheter skulle ges medel för handläggningen av nya arbetsuppgifter inom bl.a. byggnadsvården, landskapsvården, kyrkorestaureringar och arke­ologiområdet. Riksdagen (bet. 1993/94:BoU13, rskr. 1993/94:211) har del­vis avvisat regeringens förslag på denna punkt. På en del länsstyrelser kan detta komma att skapa vissa problem för en smidig hantering av de extra insatsema. Regeringen förutsätter att länsstyrelseraa därför nu prövar de möjligheter till intem omfördelning av resursema för handläggning, som uppgiftema inom kulturmiljövården kan komma att kräva.

1.2    B 33. Bidrag till vissa museer m.m.

Museiutredningen (Ku 1993:05) som har haft i uppdrag att överväga frågan om den statiiga museipolitikens räckvidd bl.a. mot bakgrund av förslag som i olika sammanhang förts fram om statligt ansvarstagande eller statligt stöd till nya museer har nyligen överlämnat sitt betänkande Minne och bildning -Museemas uppdrag cxh organisation (SOU 1994:51). Regeringens avsikt var att i anslutning till behandlingen av utredningens förslag ta upp frågan om stöd till bl.a. Bildmuseet i Umeå.

Riksdagen har emellertid på grundval av två motioner redan beslutat att anvisa I miljon kronor under detta anslag till verksamheten vid Bildmuseet i Umeä under budgetåret 1994/95 (bet. 1993/94: KrU26, rskr. 1993/94:196).

Riksdagen har bl.a. noterat att ett särskilt avtal träffats mellan Statens konstmuseer och Bildmuseet i augusti 1993. Syftet med detta är att de båda museiorganisationerna i samverkan skall stärka konstbildningsarbetet i övre Norrland genom att göra Bildmuseet till ett regionalt konstcentrum. Genom samarbetet får Statens konstmuseer möjlighet att göra sina samlingar tillgäng­liga för en ny publUc under betryggande omständigheter.

Riksdagen har vidare redovisat att den konstbildande verksainhet som bedrivs vid Bildmuseet är av stor betydelse för den nordligaste regionen i Sverige. Regeringen delar denna uppfattning, men anser att den ekonomiska insatsen måste finansieras. Regeringen har därför för avsikt att beakta detta i budgetpropositionen för budgetåret 1995/96.

Bildmuseet har Umeå universitet som huvudman. Museet spelar en viktig Prop. 1993/94:150 roll för de estetiska utbildningama vid universitetet och utgör dessutom en BUaga 11 väsentiig basresurs för den museologiutbildning som universitetet är ensamt i landet om att bedriva. Då museet utgör en väl integrerad del av universitetets verksamhet bedömer regeringen det vara naturligt att medlen i stäUet beräknas under åttonde huvudtitelns anslag C 9. Umeå universitet: Grundutbildning. Detta föreslås även på annan plats i förevarande proposition (bil. 8). I konse­kvens härav bör anslaget Bidrag till vissa museer m.m. föras upp i statsbud­geten med ett motsvarande lägre belopp.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet.l993/94:KrU26, rskr. 1993/94:196) till Bidrag tiU vissa museer m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar ett anslag på 101 938 000 kr.

2     Invandring m.m.

2.1    Behovet av kommunplatser i flyktingmottagandet

Regeringen bedömde i budgetpropositionen att sammanlagt drygt 100 000 flyktingar behövde tas emot i kommunema under budgetåren 1993/94 och 1994/95. Kommunmottagandet innevarande budgetår antogs komma att omfatta 51 000-52 000 personer, främst bosnier, som i huvudsak skulle tas emot under senare delen av budgetåret. Regelsystemet för utbetalning av den statliga ersättningen till kommunema innebär att utbetalningama till största delen belastar budgetåret 1994/95. Budgetåret 1994/95 väntades ytterligare 50 000 personer flytta ut i kommunema, med koncentration till budgetårets första del.

Utflyttningen av bosnier från förläggningar till kommuner har hittills skett i den omfattning och takt som förutsattes i budgetpropositionen. Däremot tyder mycket på att anhöriginvandringen från Bosnien-Hercegovina inte kommer att bli så omfattande som tidigare antagits. Mot bakgrund av detta skulle en reviderad bedömning av behovet av kommunplatser - med i övrigt oförändrade förutsättningar - minska kommunmottagandet till sammanlagt 87 000 för de båda budgetåren.

Regeringen har emellertid den 14 april i år beslutat om en särskild förordning som innebär att bam och bamfamiljer som ansökt om uppehålls­tillstånd före den 1 januari 1993 och som inte fått ansökan slutiigt prövad, skall beviljas uppehållstillstånd om inte särskilda skäl talar emot detta. Regeringens beslut bedöms leda till att drygt 20 000 personer, varav nästan hälften barn, kommer att få permanent uppehållstillstånd i Sverige. Det rör sig huvudsakligen om Kosovoalbaner, vilka skall tas emot av kommunema inom

ramen för flyktingmottagandet. Till allra största delen sker detta kommun-    Prop. 1993/94:150

mottagande under budgetåret 1994/95.

Bilaga 11

Regeringens vägledande beslut i mars om att ge permanent uppehålls­tillstånd till fyra somalier medför att huvuddelen av de drygt 1 700 somalier, som i dag vistas på flyktingförläggningar, under de närmaste månadema kommer att beviljas permanent uppehållstillstånd och skall tas emot i kom­munema. Till detta kommer viss följdinvandring av anhöriga vilket gör att man bör räkna med totalt ca 2 400 kommunmottagna somalier

Totalt beräknas de av regeringen fattade besluten leda till att det behövs i storleksordningen 5 000 fler kommunplatser budgetåret 1994/95 än vad som angavs i budgetpropositionen.

Anslagsberäkning

I budgetpropositionen för budgetåret 1994/95 har regeringen beräknat me­delsbehovet för anslaget D 5. Ersättning till kommunerna för åtgärder för flyktingar m.m. till 7 632 141 000 kronor.

Med i det föregående angivna utgångspunkter och ett antagande om att huvuddelen av flyktingama kommer att tas emot i kommunema under andra halvåret 1994 och första kvartalet 1995 beräknas anslagsbehovet budgetåret 1994/95 för ersättningar till kommunema bli 500 miljoner kronor högre än vad som beräknades i budgetpropositionen. Beräkningama avser schablon­ersättningar, men även kostnadema for handikappade och för bam utan egna vårdnadshavare skulle kunna öka något. Det kan också uppstå ett behov av att utöka anslagsposten för extraordinära kostnader utöver de 150 miljoner kronor som föreslagits i budgetpropositionen.

För 1995/96 kan anslagskonsekvensema av de ökade kommunutflyttning-ama komma att uppgå till 1,1 miljarder kronor i ersättningsutbetalningar till kommunema. Samtidigt kommer dock anslagsbehovet att minska jämfört med tidigare beräkningar som en följd av lägre anhöriginvandring av bosnier än som tidigare har antagits.

Samtidigt som anslagsbehovet för kommunersättningar ökar, bör de beslut regeringen fattat leda till en viss minskning av förläggningskostnadema. Handläggningstidema bör i vissa ärenden kunna kortas genom den särskilda förordningen och praxisbeslutet vad gäller somalier. Det gäller särskilt i ären­den som nu ligger hos Invandrarverket och som verket med tillämpande av tidigare regler och praxis inte bifallit. I dessa fall bortfaller den handlägg­ningstid som annars skulle ha åtgått för Utlänningsnämndens behandling av ett överklagande. Under fömtsättning att det finns tillgängliga kommunplatser kan då utflyttning från en förläggning ske väsentligt snabbare med minskad förläggningskostnad som följd. I de fall den beslutade förordningen innebär att en asylsökande, som annars skulle avvisats, får stanna, bortfaller cxkså kostnaden för verkställighet av avvisningsbeslutet.

Överslagsvis kan man räkna med att sådana kostnader som nu aldrig kommer att uppstå, minskar utgiftstrycket med 150 miljoner kronor. Netto-

effekten på statsbudgeten totalt budgetåret 1994/95 till följd av regeringens    Prop. 1993/94:150 beslut den 14 april blir därmed (500-150=)350 miljoner kronor Regeringen    Bilaga 11 avstår emellertid från att föreslå riksdagen neddragningar på förläggnings­anslaget eller andra anslag, eftersom utvecklingen av dessa anslag över­huvudtaget är osäker.

Förslag tiU regeringsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under elfte huvudtitelns förslagsanslag Ersättning till kommunema för åt­gärder för flyktingar m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar 500 000 000 kronor utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 12.

2.2   Mottagandet av asylsökande

I prop. 1993/94:94 Mottagande av asylsökande m.m. föreslog regeringen att rätten till bistånd enligt den föreslagna lagen om mottagande av asylsökande m.fl. skulle upphöra när en ansökan om uppehållstillstånd avslagits och ett beslut om avvisning eller utvisning skulle verkställas. Rätten till bistånd skulle enligt förslaget dock kvarstå för den tid som skäligen behövdes för verkställigheten av beslutet om avvisning eller utvisning. Motsvarande be­stämmelser finns i den nu gällande lagen (1988:153) om bistånd åt asyl­sökande m.fl.

I sitt betänkande (1993/94:SfUll) med anledning av nämnda prop. 1993/94:94 föreslog socialförsäkringsutskottet att 11 § lagen om mottagande av asylsökande m.fl. skulle få en sådan lydelse att det därigenom klargjordes att statens kostnadsansvar omfattade även tiden för verkställigheten. Ut­skottets lagförslag innebar att en asylsökande som fått ett lagakraftvunnet be­slut om avvisning eller utvisning men som på annat sätt än genom att hålla sig undan försvårade verkställigheten, skulle konuna att ha rätt till bistånd av Invandrarverket under obegränsad tid. Utskottet uttalade samtidigt att utskott­et förutsatte att, i den mån ekonomiska sanktionsmöjligheter erfordrades gentemot utlänningar som på annat sätt än genom att hålla sig undan för­svårade verkställigheten av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut, regeringen skulle återkonuna med förslag om det.

Riksdagen biföU utskottets förslag (rskr. 1993/94:188).

Statens invandrarverk har i skrivelse den 28 mars 1994 framhållit att en absolut rätt till bistånd fram till det att utiänningen lämnat landet avsevärt kommer att försvåra verkställigheten av beslut om avvisning och utvisning. Verket pekar i skrivelsen också på att det i lagen finns möjligheter att sätta ned och under vissa fömtsättningar dra in det ekonomiska biståndet för den som försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd och att åtminstone samma sanktionsmöjligheter borde finnas gentemot den som inte medverkar till avvisning.

Regeringen bedömer att det är nödvändigt att någon form av ekonomiska Prop. 1993/94:150 sanktionsmöjligheter finns för det fall att utiänningen vägrar att medverka till Bilaga 11 en åtgärd som är nödvändig för att verkställigheten skall kunna genomföras. Det kan t.ex. gälla den som vägrar att medverka till att söka en passhandling som krävs för återresan. Sanktionsmöjlighetema bör ansluta till dem som finns för asylsökande som utan giltigt skäl vägrar att delta i någon form av organiserad verksamhet eller som genom att hålla sig undan försvårar utred­ningen i ärendet om uppehållstillstånd. Bestämmelsen i 10 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. bör ändras i enlighet härmed.

I prop. 1993/94:94 Mottagande av asylsökande m.m. föreslog regeringen att driften av alla förläggningar skall vara öppen för entreprenad och att In­vandrarverket aktivt skall arbeta för att öka inslaget av entreprenad. I propo­sitionen angavs vidare bl.a. att skyldighet för personal hos privata entre­prenörer att iaktta tystnadsplikt borde skrivas in i entreprenadavtalen. Mot bakgmnd av att personalen på en förläggning endast i begränsad omfattning får del av integritetskänsliga uppgifter gjorde regeringen i propositionen be­dömningen att sekretessfrågorna, åtminstone tills vidare, borde kunna lösas avtalsvägen.

Socialförsäkringsutskottet uttalade i sitt betänkande 1993/94:SfUll (s. 16) med anledning av två motioner att det enligt utskottets mening är nödvändigt att tystnadsplikten för privat anställda regleras i lag så att ett brott mot tyst­nadsplikten kommer att kunna straffbeläggas. Utskottet ansåg att inte minst riskerna för flyktingspionage måste tas på största allvar. Utskottet ansåg därför att regeringen snarast borde återkomma till riksdagen med ett förslag till en sådan lagreglering och hemställde att riksdagen med bifall tUl motion­ema som sin mening skulle ge regeringen till känna vad utskottet anfört om tystnadsplikt.

Riksdagen biföll utskottets hemställan (rskr. 1993/94:188).

Med hänsyn till vad riksdagen uttalat i denna fråga föreslår regeringen att en lagstadgad tystnadsplikt för privatanställd förläggningspersonal införs.

I lagen om mottagande av asylsökande m. fl. bör därför införas en be­stämmelse av innebörd att den som är eller har varit verksam inom förlägg­ningsverksamhet som drivs av enskild på uppdrag av Statens Invandrarverk inte obehörigen får röja vad han eller hon därvid har erfarit om enskildas personliga förhållanden. Det kan t.ex. vara fråga om ett aktiebolag, en fri­villigorganisation eller en fysisk person som driver en förläggning efter att ha slutit ett entreprenadavtal med Invandrarverket. Genom den föreslagna be­stämmelsen kommer tystnadsplikt att gälla för de anställda på företaget eller organisation eller hos den fysiska personen beträffande sådant som de genom sin verksamhet får veta om utlänningar som vistas på förläggningen. Den nya paragrafen bör placeras sist i lagen.

De förslag till lagändringar som läggs fram i detta ärende har inte varit föremål för sedvanlig remissbehandling. Mot bakgmnd av ändringamas be­gränsade omfattning och enkla beskaffenhet och då det är synnerligen ange­läget att förslagen kan träda i kraft den 1 juli 1994 anser regeringen att för­slagen kan läggas fram i förevarande skick. Med hänsyn till förslagens enkla

beskaffenhet får också Lagrådets hörande anses sakna betydelse. Något    Prop. 1993/94:150

ytttande från Lagrådet har därför inte inhämtats.

Bilaga 11

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mot­tagande av asylsökande m.fl.

2.3    Lagtext

Regeringen har följande förslag tUl lagtext.

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl.

dels att 10 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 24 §, samt före 24 § en ny mbrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

10 §

För den som fyllt 18 år och som utan giltigt skäl vägrar att delta i verksam­het som avses i 4 § eller som genom att hålla sig undan försvårar uttedningen i ärendet om uppehållstillstånd kan dagersättning enligt 17 § sättas ned, dock inte till den del den är avsedd att täcka utgifter för egen mathållning. Sådan nedsättning kan även göras för ensamstående person som fyllt 16 men inte 18 år.

Om utiänning som avses i 1 § första stycket 1 eUer 2 även efter det nedsätt­ning skett enligt första stycket utan giltigt skäl vägrar att delta i verksamhet som avses i 4 § eller genom att hålla sig undan försvårar uttedningen i ärendet om uppehållstillstånd, kan bostadsersättaing enligt 16 § sättas ned helt, om utlänningen erbjuds plats på en förläggning, och dagersättning enligt 17 § sättas ned helt, om fri kost ingår i den erbjudna inkvarteringen.

Bestämmelsema i andra stycket om nedsättning av bostadsersättning och dagersättning tillämpas också i de fall en utlänning utan giltigt skäl vägrar att medverka till åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning skall kunna verkställas.

Tystnadsplikt

24 

§

Den som är eller har varit verk­sam inom förläggningsverksamhet som drivs av enskild på uppdrag av Statens Invandrarverk enligt 2 §, får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid har erfarit om enskildas personliga förhållanden.

Prop. 1993/94:150 

Bilaga 11

Näringsdepartementet

Bilaga 12

Bilaga 12

Bilaga 12 till kompletteringspropositionen 1994

gfJ'' 12

Näringsdepartementet

(Tolfte huvudtiteln)

1     Exposition 1997 Stockholm 

Bakgrund

Stockholms sfed och Stockholms Handelskammare har iiutierat ett pro­jekt - Exposition 1997 Stockholm - för att i Stockhohn genomföra en kombinerad intemationeU utställning och mässa för näringsUv, vetenskap och kultar. Expositionen avses äga mm 7 juni - 31 augusti 1997, dvs. jämnt 100 år efter Allmänna Konst- och Industriutställningen i Stockhohn 1897.

Exposition Stockhohn 1997 AB, som ägs gemensamt av Stockholms sted och Stockhohns Handelskammare, har komnut in tiU regeringen med en ansökan om ett räntebelagt villkorslån från sfeten pä 375 mUjoner kronor, vUket skuUe utisetafes med 200 mUjoner kronor under andra halv­året 1996 och med 175 nuljoner kronor under förste halvåret 1997. Återbetabiing av lånet skaU enUgt ansökan ske i december 1997. En lik­nande ansökan har riktets tiU Stockhohns sted. Expositionsbolaget har så­ledes begärt viUkorslån som uppgår tiU sammanlagt 750 nuljoner kronor. Expositionen, som av projektets ledning bedöms få en omslutiung på 1 445 mUjoner kronor, skaU enUgt ansökan mte vara beroende av bidrag utan förväntes ge ett överskott och även ha rimUga reserver. Ett eventa­eUt överskott avses användas för bUdande av en fond för ekologisk forsk­ning i Östersjöområdet. Villkorslånen behövs emeUertid för att lösa den finansiella överbryggningen mellan de stora kostnader som uppkommer i uppbyggnadsfesen av projektet och de intäkter som tiU störste delen kommer in under den tid Expositionen pågår.

I ansökan anges att målet med Expositionen är att göra denna tiU en riksangelägenhet, där Sverige skaU visa upp vad näringsUv, vetenskap och kultar förmår. Expositionen förväntes enUgt arrangörerna dra tiU sig besökare från såväl Sverige som övriga Europa, särskUt Östersjöområdet. Den nationella maniiéstetion av fömyelse, framtidstto och inspiration som arrangörerna avser att uppnå med Expositionen förväntas av dessa även medföra att Sverige kan markera sm ställning i det nya Europa, i synnerhet i Östersjöområdet, på ett sådant sätt att omvärlden skaU upp­fette Sverige som ett attraktivt investeringsland.

Regeringens bedönuung

Prop. 1993/94:150

Regeringen delar bedömningen att "Expositionen 1997 Stockholm" kan

*

skapa betydande möjUgheter att på bred front marknadsföra Sveriges nä­ringsUv, vetenskap och kultar Detfe kan visa omvärlden att Sverige är en avancerad kunskapsnation samtidigt som det svenska näringsUvets in­temationeUa styrka betonas. Sammantaget kan dette medföra att Sverige uppfettes som ett attraktivt investeringsland för både svenska och utländs­ka företeg. DärtiU kommer att ett projekt av Expositionens karaktär san­noUkt även kommer att ge vissa direkte samhäUsekonomiska effekter som t.ex. ökad produktion och ökade skatteinkomster beroende bl.a. på den ökning av antalet utländska besökare som förväntes ske. En långsUctig ef­fekt kan vara att Expositionen marknadsför Sverige som taristland, vilket skuUe kunna generera en ökad tarism tiU Sverige.

Det är vidare regeringens uppfettning att det är nödvändigt med en StetUg eUer annan offentUg lånefinansiering eUer garanti för att fecka det finansieringsbehov som finns för att genomföra Expositionen, bl.a. med tanke på de väsentUga kommersieUa risker som åtminstone finns i mitial-skedet av projektet. En sådan finansiering är ttoUgen oclcså ägnad att ge projektet uitemationeU ttovärdighet och legitimitet.

Steten bör således medverka tiU en finansiering av projektet, men detta bör ske i form av en kreditgaranti i stäUet för viUkorslån. Beloppet på kreditgarantin kan dock, med beaktande av det bedömda finansieringsbe­hovet, sättes lägre än det ansökte beloppet för villkorslånet. Stetens risktegande vid en garanti bör vidare minskas i möjUgaste mån. Kalky­lema för Expositionen är på nuvarande planeringsstedium osäkra och ÖversUctUga, vilket ocksä påpekas av revisionsföretaget Öhrlings & Reveko i en rapport som genomförts på Näringsdepartementets uppdrag. Ett utfärdande av en kreditgaranti bör därför endast kunna ske om vissa villkor är uppfyUda vid vissa angivna tidpunkter, vUket bör reducera ste­tens risktagande väsentUgt. Exempel på sådana vUlkor är att ett tiUfreds­stäUande antal intressenter och utställare från alla delar av landet är en­gagerade genom avtal, programpunkterna definierats mer i detalj, funge­rande planerings- och kostaadsredovisningssystem har byggts upp, preci­serade kostaadskalkyler dokumenterats och reviderade prognoser avseen­de enttéer och hyresintäkter framlagts samt reviderad och detaljerad fi­nansieringsanalys presenterats. Ett ytterUgare vUlkor för stetens medver­kan bör vara att Stockhohns sted beslutar att medge ett villkorslån eUer annan likvärdig finansiering tiU Expositionen av minst samma omfettning som steten. Det mnebär att steten och Stockholms sted påtager sig ett ansvar för eventaeUa kreditförluster i proportion tiU sma resp. finansie­ringsinsatser.

En garantmvgift bör utgå. KonfroUtidpunktema för om villkoren upp­fyUts bör vara i augusti 1994, i augusti 1996 i samband med det förste eventaeUa utayttjandet av garantin och slutUgen i januari 1997, då reste­rande del av garantin skaU utayttjas. Steten bör även utse en revisor i Ex­positionsbolaget.

Fömtsättningen är natarUgtvis också att verksamheten mte orsakar oaccepfebel mverkan på mUjö eUer trafik i området.

Det bör ankonuna på regeringen att nännare utfonna vUlkoren för en    Prop. 1993/94:150

kreditgaranti tUl Exposition 1997 Stockhohn AB.

Bilaga 12

Förslag till riksdagsbeshlt

Regeringen föreslår att riksdjen

bemyndigar regeringen att teckna avtal med Exposition 1997 Stock­hohn AB om utfårdande av en kreditgaranti intiU ett belopp om högst 3(X) mUjoner kronor.

2     Fortsatt giltighet av lagen (1982:315) om sty­relserepresentation för samhället i vissa stiftelser

Riksdagen antog år 1982 lagen (1982:315) om styrelserepresentetion för samhäUet i vissa stiftelser (prop. 1981/82:112, bet. 1981/82:NU35, rskr. 1990/91:291). EnUgt lagen har sfeten rätt att utse en ledamot och en ersättare för denne i styrelsen för sådana allmännyttiga stiftelser som har tiUgångar överstigande 5 nuljoner kronor Högst tio stiftelser får, enUgt lagen, samtidigt omfettas av sådan representetion. Lagen gäUde urspmng­Ugen tiU utgången av juni 1985. Tidsbegränsningen av lagen var föranledd bl.a. av att stiftelsemas ställning och verksamhet utreddes av stiftelseuttdningen (Ju 1975:01).

Lagens gUtighet har därefter förlängts tre gånger (senast genom SFS 1991:427). Skälet tiU dette har främst varit att slutgUtig stälhung tiU frågan om offentUg styrelserepresentetion enUgt regeringen borde tes först när det förelåg en av riksdagen antagen stiftelselag.

Regeringen beslutede den 16 september 1993 en proposition om en ny stiftelseb (prop. 1993/94:9). Den nya stiftelselagen innebär bl.a. att alla stiftelser som berörs av styrelserepresentetionsfegens tiUämpningsområde utan undantag blir bokföringsskyldiga och skyldiga att upprätta en på bokslutet gmndad årsredovisning. De blir också skyldiga att ha kvalifice­rad revisor och såväl årsredovisiungen som revisionsberättelsen blir offentUg. Om stiftelsen i det enskUda feUet t.ex. inte följer kravet på att årsredovisningen skaU vara offentUg, skaU tiUsynsmyndigheten aUtid ha möjUghet att mgripa. Dette innebär att vem som helst har gocfe möjUg­heter att skaffa sig en inbUck i hur stiftelsema sköts.

Mot bakgmnd av det sagda ansåg regeringen i propositionen att systemet med offentUg styrelserepresentetion nu kunde upphöra. Regeringen förordade i propositionen att stiftelselagen skuUe öäda i kraft den 1 januari 1995. Det bedömdes därvid mte nödvändigt att förlänga gUtigheten för lagen om offentUg styrelserepresentetion efter den 1 juU 1994.

Riksdagen har därefter den 13 april 1994 antagit den föreslagna lagen men beslutet att ikraftträdandet av den uppskjuts ett år tiU den 1 januari 1996 (bet. 1993/94:LU12, rskr. 1993/94:225).

Lagen om stetUg styrelserepresentetion upphör sålunda att gäUa den 30    Prop. 1993/94:150 juni 1994. Mot bakgmnd av att stiftelselagen träder i kraft den 1 januari    Bilaga 12 1996 bedömer regeringen det nu lämpUgast att gUtigheten av  fegen om styrelserepresentetion  för  samhäUet  i  vissa  stiftelser  förlängs  med ytterUgare ett och ett halvt år fram tiU utgången av år 1995.

Lagförslaget är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skuUe sakna betydelse. Yttrande från Lagrådet har därför inte mhämtets.

Förslag till riksdagsbeshlt

Regeringen föreslår att riksdagen

antar  regeringens förslj tiU  lag  om  fortsatt gUtighet av  fegen (1982:315) om styrelserepresentetion för samhäUet i vissa stiftelser

Lagtext

Regeringen har följande förslag tiU lagtext.

Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (1982:315) om styrelserepresentation for samhället i vissa stiftelser.

Härigenom föreskrivs att lagen (1982:315) om styrelserepresentetion för samhäUet i vissa stiftelser, som gäUer tiU utgången av juni 1994, skaU fortsatte att gäUa tiU utgången av år 1995.

Civildepartementet

12 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

Bilaga 13

Bilaga 13 till kompletteringspropositionen 1994

Prop. 1993/94:150

BUaga 13

Civildepartementet

(trettonde huvudtiteln)

Uppföljning av den kommunala verksamheten

Stora förändringar sker inom den kommunala sektom. Kommunemas och landstingens verksamhet minskar nu tiU följd av den samhäUsekono­miska sitaationen. Verksamhetsformer ändras, förändringar sker i huvudmannaskapet för vissa verksamheter och på flera områden mförs en valfrihet för medborgaren. De stora och snabba förändringama har medfört ett större behov av att mer löpande följa utvecklingen av den kommunala verksamheten - på ett övergripande plan.

Finansutskottet erinrade vid behandUngen av den kommunaleko­nomiska propositionen (prop. 1991/92:150, del 

II) 

om behovet av en övergripande uppföljning av samspelet meUan stet och kommun i finan­sieUt hänseende. I 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bU. 1 s. 67) uttalade regeringen att utvecklingen mot en minskad stetUg regle­ring av den kommunafe verksamheten i kombination med en lägre ökningstakt för de kommunala intäktema gör det nödvändigt för riks­dagen och regeringen att mera samlat kunna följa och utvärdera verk­samheten i landets kommuner och landsting. Av intresse för stetens uppföljning är bl.a. hur verksamheten utveckfes i förhållande tiU de nationeUa målen, hur ekonomin utveckfes, hur efterfrågan på olika områden förändras och utvecklingen av effektivitet och prcxluktivitet.

Stet-kommunberedningen (C 1990: B) har haft i uppdrag att utveckfe formema för uppföljning av kommunemas verksainhet. En arbetsgmpp kommer inom kort att redovisa resultetet i form av en departements­promemoria. I rapporten kommer utvecklingen av kommunemas och landstingens verksamhet under 1993 att beskrivas i form av nyckeltal, redovisningar av gjorda stadier och redogörelser för särskUda frågor. Uppföljningen sker på nationeU nivå - uppgifter för enskUcfe kommuner och landsting redovisas mte. Syftet med rapporten är att teckna en heUietsbUd av hur den kommunafe verksamheten relaterar sig tiU oUka nationeUa mål som regering och riksdag har uppstäUt för vissa viktiga verksamhetsområden, att ge en ÖversUctUg bUd av kommunemas och landstingens ekonomiska ställning samt att belysa effektivitetslirågor, kvaUtetsutveckling och demokratiaspekter. AvsUcten är att denna rapport skaU vara den förste i en årUgen återkommande redovisning tiU riks­dagen.

Regeringen kommer att i särskUda former inhämte synpunkter på hur redovisningen kan utveckfes för att underlätte för riksdagen att följa utvecklingen inom den kommunala sektom.

Prop. 1993/94:150

C. Konsumentfrågor

Bilaga 13

C 1, Konsumentverket

Regeringen har den 10 februari 1994 beslutet prop. 1994/95:123 med förslag tiU skuldsaneringslag m.m. Lagen föreslås träda i kraft den 1 juU 1994.

Kommunema har enUgt socialtjänstlagen (1980:620) ett övergripande ansvar för att ge den enskUde stöd och hjälp i oUka sitaationer. I skuld­saneringslagen (1 §) preciseras denna skyldighet när det gäUer privat­ekonomisk rådgivning tiU skuldsatte personer.

Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 1993/94:100 bU. 14 s. 55) föresfegit att 10 mUjoner kronor anvisas för att stäUas tiU Konsu­mentverkets förfogande för åtgärder i samband med lagens ikraftträdan­de i form av bl.a. utbUdnings- och mformationsinsatser.

I budgetpropositionen och i propositionen med försfeg tiU skuldsane­ringslag m.m. har regeringen aviserat att ytterUgare medel bör avsätfes för åtgärder mom den kommunafe sektom i samband med skuldsane­ringslagens ikraftträdande.

Regeringen bedömer att kommunerna i reformens inledningsskede kan behöva stöd med syfte att effektivisera och förstärka den kommuna­fe verksamheten mom området budgetrådgivning och skuldsanering med anledning av den nya lagen. Flertalet kommuner bedriver i dag bud­getrådgivning och många bedriver även skuldsaneringsverksamhet. Behovet av stöd torde därför variera firån kommun tiU kommun.

För ändamålet föreslår regeringen att 15 mUjoner kronor som en en­gångsanvisning anvisas över ansfeget C 1. Konsumentverket. Medlen bör fördelas och disponeras av Konsumentverket i samråd med Social­styrelsen och Svenska Kommunförbundet.

Det bör ankomma på regeringen att närmare precisera hur stödet skaU fördelas.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under bttonde huvudtitehis ramanslag Konsumentverket för bud­getåret 1994/95 anvisar 15 000 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bU. 14.

Bilaga 14

Miljö- och Naturresursdepartementet

Bilaga 14 till kompletteringspropositionen

Miljö- och naturresursdepartementet

1993/94.150

(Fjortonde huvudtiteln)

g '..

Huvudsakligt innehåll

Inom MUjö- och natarresursdepartementets verksamhetsområde lämnas försfeg tUl vissa ändringar i fegen (1990:613) om mUjöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiprcxluktion. Den nedre gränsen för avgifitsskyldighet föreslås sättas vid paimor som årUgen producerar 25 gigawattinunar (GWh) energi, i stäUet för som nu 50 GWh. Genom denna ändring kommer ytterUgare ca 500 paimor som årUgen släpper ut ca 10 

(XX) 

ton kväveoxider att omfettas av avgiiitsplikt. Stetionära för­bränningsmotorer för energiprcxluktion föresläs bU avgiftspliktiga. När mätcfete saknas skaU det i viss utsträckning vara möjUgt att beräkna avgiften med utgångspunkt från uppmätte utsläpp under avgiftsåret med ett tUlägg på 50 %.

Sänkningen av den nedre gränsen för avgiftsskyldighet föreslås ske stegvis, så att pannor som producerar mer än 40 (jWh blir avgiftsskyldi­ga den 1 januari 1996 och pannor med en produktion över 25 CJWh blir avgiftsskyldiga den 1 januari 1997. Övriga fegändringar föresläs träda i kraft den 1 januari 1995.

En utvidgning av systemet med kväveoxidavgift

1  Inledning

Som ett led i arbetet med att begränsa utsläppen av kväveoxider i enUghet med riktlinjer som beslutets av rikscfegen infördes den 1 januari 1992 ett system med avgifter för kväveoxidutsläpp vid eneigiproduktion. Avgiftsskyldigheten omfettar stora prcxluktionsanläggningar och betalas med 40 kr per kg utsläppte kväveoxider. Avgiftsmedlen återförs tiU de avgiftspliktiga i refetion tiU den mängd energi de prcxlucerar (nyttiggjord energi).

Mot bakgmnd av behovet av ytterUgare ätgärder mot kväveoxidutsläppen tillkaUades våren 1993 en särskUd utredare (dir. 1993:59) med uppgift att bl.a. belysa fömtsätbiingama för och effektema av en breddning av det nuvarande avgiftssystemet tiU mindre energiproduköonsaiUäggningar och förbränningsprocesser inom industrin. Uttedaren har i sitt betänkande. Morot CK;h piska för en bättre mUjö

(SOU 1993:118), lämnat försfeg tiU ändringar i fegen om mUjöavgift.    Prop. 1993/94:150

Betänkandet har renussbehandfets.

BU. 14

En sammanfettning av betänkandet fiiims i bilaga 14.1. Vidare finns betänkandets fegförsfeg i bilaga 14.2 samt en förteckning över remiss­instansema cx:h en sammanställning av remissyttrandena i bilaga 14.3.

I detta sammanhang behandlas frågan om att bredda avgiftssystemet tUl mindre energiproduktionsanläggningar, införa avgiftsplikt för sfetionära förforäimingsmotorer och komplettera reglema om schablonberäkning av avgift. Regeringen beslöt den 17 mars 1994 att inhämte Lagrådets yttrande över det fegförsfeg som finns i bilaga 14.4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 14.5. I regeringens fegförsfeg har en redaktioneU ändring gjorts jämfört med det tiU Lagrådet remitterade försfeget.

2 Bakgrund

EnUgt nu gällande regler omfettar systemet med kväveoxidavgift stora paimor för energiproduktion med en tillförd energi av minst SO gigawat­tinunar (GWh) och en tillförd effekt av minst 10 megawatt (MW). Även gastarbiner för energiproduktion är avgiftspUktiga. Systemet omfettar pannor inom mdustrin som är jämförbara med sådana som används för ren energiproduktion. Direkt processförbränning, exempelvis i ugnar för smältning eUer upphettning av pnxssråvaror eUer mellanprodukter om­fettas inte av systemet. Skogsindustrins sodapannor och lutpannor är inte heUer avgiftspUktiga. Bestämmelsema finns i fegen (1990:613) om mUjö­avgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion, förordningen (1991:339) om mUjöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion och i föreskrifter som meddefets av Sfetens natarvårdsverk.

Avgiften tas ut med 40 kr per kg utsläppte kväveoxider. Om mätning görs kontinuerUgt beräknas avgiften på gmndval av de uppmätta utsfeppen. Om mätning inte sker eUer om mätningen inte fyUer uppstäUda krav tiUämpas en schablon för avgiftsutteget, som grundas pä energUnnehåUet i det tillförda bränslet. Schablonen medför en hög avgift, vUket gör det fördelaktigt att säkerställa fiinktionen hos mätatmsbiingen så att avgiften kan beräknas på verkUga utsläpp.

Avgiftsmedlen återbetalas tiU de avgifteskyldiga vfe Natarvårdsverket, som administrerar avgiftssystemet. Återföringen gmndas på den nyttiggjorda energiproduktionen i de avgiftspUktiga enhetema.

3 En utvidgning av tillämpningsområdet

Kväveoxidavgiften har visat sig vara ett kostnadseffektivt styrmedel. Trots den korte tid systemet har tillämpats har det medfört stora minskningar av utsfeppen. De tekniska svårigheter som diskuterades innan det infördes, firämst i fråga om kravet på kontinuerUg utsfeppsmätning, har visat sig möjUga att hantera. Systemet har också tiUdragit sig stor intemationeU uppmärksamhet.

EnUgt regeringens mening är det mot den angivna bakgmnden natarUgt

2

att fe upp frågan om en utvidgning av systemet med kväveoxidavgift. I

betänkandet Morot och piska för en bättre nuljö, föreslår den särskUde Prop. 1993/94:150 uttedaren en breddning av systemet tiU att omfette dels vissa Bil. 14 industriprcK:esser, dels paimor med en energiprcxluktion över 25 GWh per är. Förbränningsmotorer för energiproduktion föreslås (xkså bU avgiftsplUctiga. Vidare föreslås ändringar i regleraa om schablonberäkning av avgiften. Utredaren anser att man i fråga om aiUäggningar för avfeUsförbränning bör kunna firångå principen att återföringen skaU gmndas på den nyttiggjorda energin, om avsättningssvårigheter för energin föreUgger. SlutUgen redovisas de erferenheter som nu finns från tillämpningen av systemet.

Regeringen föreslår i det följande att en breddning av systemet tiU att omfetfe mindre pannor genomförs CKh att reglema om schablonberäkning av avgiften kompletteras. När det gäller anläggningar för avfallsförbränning anser regeringen att problem med avsätttiingssvårigheter för sådana anläggningar inte bör medföra att principema för kväveoxidavgiften ändras.

När det gäUer industriprocesserna föreslår utredaren att systemet med kväveoxidavgift utvidgas tiU att omfetfe scxiapannor, sulfitpannor cx;h mesaugnar mom massa- cx:h pappersindustrin, värmningsugnar cx;h koks­verk inom jäm- och stålindustrin samt raffinaderiprocesser, inklusive StetoU Pettokemis tiUverkning av eten och propen i Stenungsund. En utvidgning av systemet enUgt utredarens försfeg skuUe innebära att ytterUgare utsfepp på ca 24 (XX) ton kväveoxider skuUe omfettas av avgiften.

Utsfeppen av kväveoxider från industriprocesser har minskat under senare år. Utsfeppen mäste dock fortsätta att minska för att komma ned tiU nivåer som inte ger upphov tiU en märkbar päverkan på nuljö CKh hälsa. Regeringen defer mot den bakgmnden utredarens bedömnmg att ytterUgare åtgärder måste vidtas för att målsättningama avseende kväveoxidutsfepp skaU uppfyllas. Som utredaren har visat finns det inom de angivna industrisektorema en betydande potential för en kostnadseffektiv minskning av utsfeppen, dvs. inom ramen för en kosttiad på 40 kr per kg utsfeppte kväveoxider. Systemet med kväveoxicfevgift skuUe i dessa feU vara ett verkningsfuUt komplement tiU övriga åtgäider. Flera av de anfeggningar som skuUe omfettas har redan instaUerat utmst­ning för kontinuerUg mätning av kväveoxidutsfeppen tiU följd av bestämmelsema i Natarvårdsverkets föreskrifter om kontroU av utsfepp av kväveoxider och svaveloxider tiU luft från föibränning i feste anordningar (SNFS 1991:4).

Innan försfeg feggs fram om att mordna dessa mdustrisektorer i

avgiftssystemet krävs dock, som påpekas av uttedaren, en viss

kompletterande analys. Skogsindusbin har stora utsfepp av kväveoxider,

som nästan uteslutande härrör firän socfepannor, sulfitpanor och

mesaugnar. När det gäUer scxfepannor finns det i dag eUer utvecklas

åtgärder som reducerar utsfeppen tiU en kosttiad som understiger 40 kr

per kg utsfepp. För skogsindustrins sulfitpannor cx;h mesaugnar är

kunskapema dcx;k otUlräckUga om vilka utsfeppsreduktioner som är

möjUga tiU en rimUg kostnad. Vidare måste klargöras hur kväve-

3

oxidutsfeppen ska kunna minskas utan att den önskvärda utvecklingen

mot en slutning av skogsindustrins processer påverkas negativt.

Prop. 1993/94:150

Regeringen har för avsUct att utrecfe dessa frågor (x:h återkomma tiU    BU. 14 riksdagen med försfeg tiU åtgärder.

I det nyssnämnda betänkandet redovisas de erferenheter som finns av systemet från år 1992, dvs. det försfe avgiftsåret. Under denna period minskade utsfeppen av kväveoxider firån de berörda anfeggningama från ca 159 milUgram per megajoule (mg/MJ) tillförd energi tiU ca 103 mg/MJ. Från 163 anfeggningar (av totalt 185) för vilka utredningen hade tiUgång tiU information minskade utsfeppen från ca 21 000 ton tiU ca 13 5(X) ton. Av minskningen kan uppskattningsvis 50 % hänföras tiU kväveoxidavgiften. När avgiften infördes fömtsågs (prop. 1989/90:141) en utsläppsminskning tiU följd av avgiften på i storleksordningen 2 000 ton per år.

E)et är av avgörande betydelse att mätsystemen ftingerar cx;h ger tiUförUtUga resultet. Utredaren redovisar att kraven pä mätatmstningens tiUgängUghet har varit uppfyUda i nästan samtUga feU cx;h att mycket & mätsystem har visat sig ha aUvarUga fel vid konttoUer. Osäkerheten när det gäUer att feststäUa de fektiska årUga utsfeppen uppskattas tiU ± 5 -10 % av utredaren.

Regeringen konsteterar att avgiftssystemet hittills har fungerat mycket bra och medfört större utsfeppsminskningar än vad man urspmngUgen ttodde. I Natarvårdsverkets fortsatte arbete med avgiftssystemet bör frågan om att begränsa kvarsfeende osäkerheter när det gäUer mätvärden prioriteras. Vidare finns det en viss osäkerhet när det gäUer frågan om det uppkommer bieffekter som en följd av långtgående åtgärder för att minska kväveoxidutsfeppen, exempelvis genom att utsfeppen av andra föroreningar ökar. Natarvårdsverket har i sitt remissvar över betänkandet angett att man är beredd att utrecfe denna fråga. Regeringen anser att det finns skäl att uppmärksamma problemet och avser att återkomma tiU frågan.

När det gäUer systemets administration anser utredaren att tiden mellan deklaration (x:h slutredovisning bör förkortas. För närvarande gäUer att den slutUga debiteringen av avgifter, efter avdrag för belopp som skaU återföras, sker under hösten året efter avgiftsåret. Utbetalningar i feU cfe återföringen överstiger avgiftema sker senast den 1 december samma år. Regeringen mstämmer i att det är angefeget att tiden blir så kort som möjUgt. En förkortning av tiden bör dock inte övervägas innan den före­slagna breddningen av systemet har trätt i kraft.

4 Avgiftsskyldighet för mindre pannor

Prop. 1993/94:150 BU. 14

Regeringens förslag: Avgiftsskyldigheten utvidgas tiU att omfette produktionsenheter med en energiproduktion på minst 25 GWh per år i StäUet för som nu minst 50 GWh. Därigenom kommer ytterUgare ca 500 paimor med årUga utsfepp av ca 10 000 ton kväveoxider att om&ttas av avgiftsplikt. Den nu gällande begränsningen tiU pannor med en tillförd effekt av 10 MW tas bort. Dessutom mordnas sfetionära förbränningsmotorer i avgiftssystemet.

Utdvidgningen föreslås ske stegvis, så att pannor som prcxlucerar minst 40 GWh per år blir avgiftspliktiga den 1 januari 1996 och pannor som producerar minst 25 GWh blir avgiftspliktiga den 1 januari 1997.

Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens försfeg. Uttedaren föreslår att utvidgningen av avgiftssystemet skaU b:äda i kraft den 1 januari 1996.

Remissinstanserna: Försfeget att sänka gränsen för avgiftsplikt tiU 25 GWh per år tiUstyrks av Närings- och teknikutvecklingsverket. Statens naturvårdsverk. Kommunförbundet, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag, LarulstingsfÖrbundet, Svenska Gasföreningen, Svenska Kolinstitutet och Naturskyddsföreningen. Värmeverksföreningen avstyrker försfeget. Föreningen anser att kraven på mättiing och mätatmsbiing måste mjukas upp om mindre enheter skaU omfettas och att de mindre pannorna bör behandlas som en särskUd gmpp vid återföringen av avgiftsmedel. Liknande synpunkter framförs av KrqfiverksfÖreningen, som anser att en kompletterande gräns för avgiftsskyldighet på 5 - 6 MW tiUförd effekt bör tiUämpas. Industriförbundet, Skogsirulustriema, Kemikontoret och Jemkontoret avstyrker i ett gemensamt yttrande en utvidgad avgiftspUkt. Främst hänvisas tiU kostnadema för mätatmstningen. LUcnande synpunkter framförs av Sågverkens riksförbund och Svenska Bioenergiföreningen.

Skälen för regeringens förslag: När kväveoxicfevgiften infördes var utgångspunkten att även mindre pannor i princip borde ingå i systemet. För beräkning av avgiften krävs dcKk att utsfeppen mäts kontinuerUgt med utmstning som uppfyUer höga krav. Det konsteterades att kostnaden för en mätatmstning som uppfyUer dessa krav måste sfe i rimUg refetion tUl den vinst som pannägaren kan göra genom att begränsa utsfeppen och minska mUjöavgiften. EnUgt bedömningar som gjordes av MUjöavgiftsutredningen i betänkandet Ekonomiska styrmedel i mUjöpoUtiken (SOU 1989:83) kunde den årUga kostaaden beräknas tUl ca 350 000 kr per anfeggning, inklusive kosttiadema för tUlsyn och konfroU.

Uttedaren konsfeterar att de mätsystem som instaUerats har fungerat Prop. 1993/94:150 mycket bra och haft hög tUlgängUghet (över 95 %). EnUgt utredaren BU. 14 beräknas den årUga kostaaden för mätning inom en nära framtid uppgä tiU ca 110 000 kr per år, aUtså mindre än en tredjedel av kostiiaden enUgt den bedömning som gjordes år 1988. Detfe fömtsätter att kostnaden för ett komplett mätsystem minskar från 500 (X)0 - 700 (X)0 kr, som är priset i dag, tiU ca 250 000 kr. Utredaren bedömer att denna prisutveckling är sannolik med hänsyn tiU de kostnadsreducerande åtgärder som nu är tekniskt möjUga utan att mätsystemens tUlforUtUghet och påUdiighet påverkas beaktansvärt.

En sänkning av gränsen för avgiftsskyldighet tiU 25 GWh per år skuUe lecfe tiU att antalet pannor för vilka avgift betalas skuUe öka med ca 500. Dessa pannor sfepper för närvarande ut ca 10 000 ton kväveoxider per år. Genom olika åtgäider upp tiU en kostnad motsvarande 40 kr per kg kväveoxider finns en potential för att minska utsfeppen med upp tiU 5 500 ton.

Regeringen anser med hänsyn tiU vad som nu har framkommit om kostnadema för mätning cx;h om de möjUga utsfeppsminskningama att avgiftssystemet bör utvidgas i enUghet med utredarens försfeg. Nägon åtskillnad mellan små och stora pannor i fråga om återföring bör inte tiUämpas. LUcaså bör sfetionära förbränningsmotorer som används för energiprcxluktion ingå i avgiftssystemet. Utsfeppen från sädana motorer kan vara betydande om de mte förses med effektiv reningsutmstning. Den gräns på 10 MW i tillförd effekt som i dag gäUer för att en produktionsenhet skaU vara avgiftspliktig har i praktiken inte visat sig ha nägon betydelse. Den bör därför tas bort.

För pannor med mindre energiproduktion än 25 MWh per år kan det av kostnadsskäl inte krävas att mätatmstning instaUeras. De kan cferför inte inordnas i avgiftssystemet. Även för dessa pannor finns dcKk en potential för stora utsfeppsminskningar tiU rimUga kosttiader, t.ex. genom instaUation av s.k. feg-NOx-brännare. Det finns enUgt regeringens mening skäl att överväga åtgärder av annat sfeg för att begränsa utsfeppen från dessa pannor.

Ufredaren har föresfegit att den utvidgade avgiftsskyldigheten skaU gälfe från den 1 januari 1996. Regeringen anser att det är viktigt att pannägama ges tillräckUg tid för att instaUera mätatmstning innan de blir avgiftsskyldiga. Dette gäUer särskUt de mindre pannorna inom det intervaU på 25 - 50 GWh som nu föresläs omfettas av avgiftspUkt. För dessa paimor är mätkosbiadema av särskUt stor betydelse refetivt sett cx;h en utveckling mot fegre kostaader för mättiing särskUt betydelsefiiU. Regeringen föreslår mot den bakgmnden att utvidgningen av systemet sker stegvis, så att pannor med en energiprcxluktion mellan 40 cx:h 50 GWh görs avgiftspliktiga den 1 januari 1996. För pannor med en produktion meUan 25 och 40 GWh bör avgiftsplikt gälfe frän den 1 januari 1997. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen och erferenhetema vid utvidgningen av systemet, särskUt när det gäUer kostiiaden för och tiUgången på mätatmstning.

5 Schablonberäkning av avgift

Prop. 1993/94:150 Bil. 14

Regeringens förslag: Om utsfeppen normalt mäts med en utmstning som uppfyUer kraven, skaU den schablonberäkning som måste ske när utmstningen tUlfalUgt är ur funktion under högst 60 dygn fä gmndas på cfete från utsfeppsmättiingar under jämförbara driftförhåUanden med ett tiUägg pä 50 %.

Utredarens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. EnUgt betänkandet bör schablonberäkningen gmndas pä genomsnittUga utsfepp under de senaste sex månaderna då mätvärden finns tiUgängUga. Någon begränsning av den tid då schablonberäkning fer användas föreslås inte.

Remissinstansema: Försfeget tiUstyrks av VärmeverksJ&reningen. Natur­vårdsverket tiUstyrker försfeget men anser att det bör anges att den nya schablonberäkningen bara skaU fä användas för pannor där mätning av utsfeppen normalt sker. EnUgt verket bör utgångspunkten för schablonbe­räkningen vara tidigare mäbiingar under jämförbara driftförhållanden. Det bör inte vara möjUgt att stänga av mätatmstningen när utsfeppen är höga och utayttja den nya schablonen.

Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande schablonregeln för beräkning av avgift när cfete från mätningar inte finns tiUgängUga gmndas på energunängden i det tiUförda bränslet. Schablonberäkningen medför att avgiften blir hög cx;h regeln innebär därför ett starkt incitament för anfeggningsägaren att säkerstäUa att mätabusbiing instaUeras cx;h används. Den har cx;ksä tillämpats i mycket begränsad omfettning i deklarationerna tiU kväveoxicfevgift.

Funktionsstörningar som leder tiU att date från mäbiingar inte finns att tiUgå för korte pericxier är dock svåra att undvika även i ett välskött system. Det är därför rimUgt att det finns en mindre sträng schablon som kan tillämpas för produktionsenheter där mättiing normalt sker. Ufredaren har föresfegU att utsfeppen skaU fä beräknas tiU 150 % av de genomsnittUga utsfeppen per megajoule tiUfört bränsle under de senaste sex månadema som mätcfete finns tiUgängUga. En fömtsätttiing är att en nfetatmstning finns instaUerad som uppfyUer uppstäUda krav.

Regeringen anser att försfeget bör genomföras. Med hänsyn tiU vad Natarvårdsverket anfört bör den nya schablonregeln utformas på ett något annorlunda sätt än som föreslås av utredaren. Under fömtsättning att en mätatmstning finns instaUerad som uppfyUer uppstäUda krav bör schablonberäkningen få gmndas på utsfepp som uppmätts under jämförbara driftförhållanden under kalenderåret. Det nya beräkningssättet bör 13 tillämpas under högst två månader per kalenderår.

Ändringen bör träcfe i kraft den 1 januari 1995.

6 Upprättat lagförslag

Prop. 1993/94:150

BU. 14 Inom MUjö- och natarresursdepartementet har upprättets försfeg tiU feg om ändring i fegen (1990:613) om mUjöavgift på utsfepp av kväveoxider vid energiprcxluktion. Lagförsfeget finns i bilaga 14.6.

1 Författningskommentar

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion

2§

Genom den nya punkten 3 i förste stycket görs stetionära förbrännings­motorer som används för energiproduktion avgiftspliktiga.

3§

Begränsningen tiU prcxiuktionsenheter med en tiUförd effekt på minst 10 MW har tegits bort. Samtidigt utvidgas tillämpningsområdet tiU att omfetta prcxiuktionsenheter som har en uppmätt, nyttiggjord energiproduktion under redovisningsperioden av minst 25 (jWh.

5§

Genom det nya tredje stycket införs en ny metcxi för schablonberäkning

av utsfeppen.  Schablonberäkning används när mätning enUgt andra

stycket   inte   kan   ske,    exempelvis   vid    funktionsstörningar   hos

mätatmstningen.

Utsfeppen får enUgt den nya regeln under högst 60 dygn per kalenderår beräknas tiU en och en halv gånger den mängd kväveoxider, räknat som kvävedioxid, som i genomsnitt uppmätts under en lika lång tid med jämförbara driftförhållanden under samma kalenderår. En fömt­sättning för att metoden skaU fä användas är att en mätatmstning finns instaUerad som uppfyUer uppstäUda krav. Vidare gäUer således den begränsningen att den nya schablonberäkningen får tillämpas sammanfegt högst 60 dygn per kalenderår. Om mätatmstningen är ur fiinktion en längre tid måste aUtsä den andra metoden för schablonberäkning användas ifer det gäUer den överskjutande tiden. Utsfeppen anses då Uksom tidigare motsvara 0,6 gram kväveoxider per megajoule tiUfört bränsle om produktionen skett i en gastarbin cx:h 0,25 gram i övriga feU.

Beräkningen enUgt den nya metoden skaU ske med utgångspunkt frän en Uka lång tid under kalenderåret då utsläppsmätning skett enUgt kraven i andra stycket och då driftförhållandena varit jämförbara. Med det senare avses firämst förbränningsförhålfendena och det använda bränslet. I praktiken innebär detta också att om särskUd utmstning använts eUer särskUcfe åtgärder vidtegits för att begränsa utsfeppen under den tid som utsläppsmätningen avser, måste förhållandena i dette avseende vara desamma under den period som schablonberäkningen skaU avse.

Bcraftträdande

Prop. 1993/94:150

De nya reglema om schablonberäkning i 5 § träder i kraft den 1 januari    Bil. 14 1995. I övrigt träder reglema i kraft den 1 januari 1996. Avgift tas dcx;k inte ut för kalenderåret 1996 om energiproduktionen i produktionsenheten under året understiger 40 GWh.

8 Förslag till riksdagsbeslut

Rergeringen föreslår att rikscfegen antar regeringens försfeg tiU feg om ändring i fegen (1990:613) om mUjöavgift på utsfepp av kväveoxider vid energiproduktion (bilaga 14.6).

Sammanfattning av betänkandet SOU 1993:118

Prop. 1993/94:150

BU. 14.1 Den 1 januari 1992 infördes i Sverige ett system enUgt vilket mUjöavgift tes ut på utsfepp av kväveoxider vid energiproduktion. Avgiftsplikten gäUer för pannor eUer gastarbiner med en minste tiUförd effekt av 10 megawatt (MW) och en nyttiggjord energiproduktion av minst 50 gigawattinunar (CJWh) under ett kalenderår. Avgiftens storlek är 40 kronor per kUo utsfepp av kväveoxider.

Regeringen bemyndigade den 13 maj 1993 chefen för MUjö- och natarresursdepartementet att tiUkaUa en särskUd utredare med huvud­uppgiftema att dels utreda fömtsätttiingama för och effektema av en breddning av nuvarande avgiftssystem för kväveoxidutsfepp från ener-giproduktionsanfeggmngar, dels lämna försfeg tiU finansiering av pågå­ende kalkningsverksamhet. I utredningen skuUe ocksä ingå bl.a. att över­väga behovet av tekniska förändringar av avgiftssystemet samt dispensmöjUgheter.

Ufredningen tiUsattes och inledde sitt arbete i augusti 1993.

I ett tidigare avlämnat delbetänkande - "Finansiering av kalknings­verksamhet" - har utredningen redovisat altemativa försfeg tUl finans­iering av kaUcningsverksamheten. Övriga tiU utredningen hörande frågor redovisas i dette betänkande.

Riksdagen beslutede 1988 att de svenska utsfeppen av kväveoxider bör minska med 30 procent mellan åren 1980 och 1995. Utsläppen har under perioden 1980 - 1992 minskat firån ca 425 000 tiU 384 000 ton per år, vUket motsvarar ca nio procent.

Den störste utsfeppskällan är vägtrafiken, som svarar för omkring 159 (XX) ton per år. Från förbränning cx;h industriprcx:esser - de verksam­heter som är föreinål för utredningens prövning av möjUghetema att utvidga avgiftssystemets tUlämpningsområde - uppgår utsfeppen sam­manteget tiU ca 68 

(XX) 

ton per år.

Ufredningen har kartfegt vilka åtgärder som vidtegits CKh som planeras med anledning av avgiftssystemet, vad åtgäidema för att minska cx:h följa upp utsfeppen kostet, vilka resultet som uppnåtts i form av utsläppsminskning ckU om avgiftssystemet haft några bieffekter dämt­över. Av utvärderingen framgår bl.a. att utsfeppen av kväveoxider från de anfeggningar som berörs av kväveoxidavgiften har minskat från ca 159 mg/MJ tillförd energi tiU ca 103 mg/MJ tUlförd energi. Av minsk­ningen kan ungefär hälften duekt hänföras tUl NOx-avgiftens mförande. Från de 163 (av totalt 185 st) anläggningar som utredningen haft tiUgång tiU mformation från har utsläppen sammanteget minskat från ca 21 000 ton tiU ca 13 500 ton.

Kostaadema för att reducera utsfeppen genom förbränningstekniska åtgärder varierar beroende på bränsleval med i medeltal mellan 4 tx:h 52 kr/kg. Motsvarande kostnad vid reningsåtgärder varierar mellan 10 och 50 kr/kg.

När det gäUer fömtsättningama att utvidga avgiftssystemets tillämp­

ningsområde tiU mindre energiproduktionsanfeggningar än de som för

närvarande ingår har utredningen övervägt tre oUka långt gående steg;

10

-

att sänka avgiftsplikten firån en minste årUg energiproduktion om 50   Prop. 1993/94:150 GWh tiU 25 GWh (oavsett anfeggningens effekt),

BU. 14.1

-

att utsträcka avgiftsplikten tiU alfe anfeggningar med en effekt större än 1 MW, samt

-

att utsttcka avgiftsplikten tiU alfe energiprcxiuktionsanfeggningar.

Efter en genomgång av beståndet av olika sfegs anfeggningar cx:h drift­förhållanden har utredningen funnit att det finns goda fömtsättningar att sänka den nuvarande nedre gränsen för avgiftsplikt från 50 GWh tiU 25 GWh. Genom denna åtgärd kan upp tiU ca 500 pannor med ett samman­teget årUgt utsfepp av ca 10 000 ton kväveoxider komina att ingå i avgiftssystemet fömtom de som redan är avgiftspliktiga. För den gmppen av anfeggningar är det, enUgt utredningens mening, rimUgt att stälfe krav på kontinuerUg mätning av utsfeppen.

Även feste förbränningsmotorer bör ingå i avgiftssystemet.

Det finns - bl.a. med hänsyn tiU kravet pä konkurrensneutraUtet - skäl som talar för att även mindre anfeggningar blir avgiftspliktiga. Utred­ningen förordar frots det inte att sådana anfeggningar förs tiU avgiftssys­temets tUlämpningsområde. Det vore inte rimUgt att kräva kontinuerUg mätning av utsfeppen från dessa anfeggningar så länge som nfetnings-kostnadema är av den storleksordning som nu kan fömtses. Ett inord­nande skuUe därigenom behöva ske baserat på en schablonmässig be­dömning av deras utsfepp. För att fä sänkt utsfeppsavgift skuUe i så feU krav fä ställas på att anfeggningsägama genom antingen friviUig kontinuerUg mätning eUer instaUation av typgodkända feg-NOx-brännare kan styrka fegre utsfepp. Det skuUe i sin tar mnebära att man lämnade den för avgiftssystemet gemensamma nämnare som den kontinuerUga utsfeppsmätningen utgör. Vidare skuUe en omfettande registrering av ett mycket stort antal mindre pannor behöva göras för att dessa sedan skuUe hanteras i ett administrativt system.

Ufredningen understryker emeUertid vikten av att energiproduktionsan­feggningar av olika storlek inte behandlas olika på ett sätt som snedvrider konkurrensen dem emellan. Det är därför angefeget att de olika mUjö­poUtiska styrmedel som står tUl buds utformas så att den kombinerade effekten av dem motverkar den snedvridning - tiU förmån för de mindre anfeggningama- som riskerar bU resultetet av att endast de större anfeggningar som ingår i avgiftssystemet blir belastede med kostnader för att minska kväveoxidutsfeppen och att kontinuerUgt mate dem.

När det gäUer att avgöra i vilken utsttäckning det skuUe vara ändamåls­enUgt att utvidga avgiftssystemets tillämpningsområde tiU att också omfette industrieUa processer redovisar utredningen ett antal utgångs­punkter för sina övervägandena;

-

det måste finnas teknologiska fömtsättiiingar att påverka utsfeppen för att det ekonomiska incitament som en avgift utgör skaU ha tfegon verkan,

-

med hänsyn tiU att många av de processer som kan bU aktaelfe att mgå i avgiftssystemet redan har prövats eUer kommer att prövas enUgt mUjöskyddslagen gäUer det att avgöra om avgiften kan komma att bU

11 ett verkningsfuUt kompletterande styrmedel,

13 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 150. Bilaga 3-14

-

ett inordnande i avgiftssystemet kan underfettas av att det för mänga    Prop. 1993/94:150 prcx:esser redan finns krav pä mätning av kväveoxidutsfeppen,

BU. 14.1

-

hänsyn måste tas tiU hur ett inordnande i avgiftssystemet skuUe komma att påverka företegens konkurrensvillkor och utvecklingsbetingelser samt

-

vUcten av att ett visst mått av homogenitet kan upprätthållas mellan dem som ingår i avgiftssystemet med hänsyn i förste hand hur ut­sfeppen mäts cx:h hur återbetalningen beräknas.

Med dessa utgångspunkter har utredningen gått igenom fömtsättiungama för att i avgiftssystemet inordna de processer som finns inom massa- och pappersindustrin, jäm- och stålindustrin, cementindustrin, glasindustrins, raffiitederiema cxh övrig petrokemisk industri samt gmvindustrin. Dessa industrier sfepper samnianteget årUgen ut kväveoxider på närmare 25 000 ton.

Genomgången av de olika branschemas verksamhetsvUlkor och de tekniska och ekononuska möjUghetema att minska utsfeppen av kväve­oxider har lett tiU att utredningen föreslår att avgiftssystemet tUlämp­ningsområde utvidgas tUl att omfette

-

massa- och pappersindustrins scxfepannor, sulfitpannor och mesaugnar,

-

jäm- och stålindustrins värmningsugnar och koksverk samt

-

raffinaderiema inklusive SfetoU Petrokemis tUlverkning av eten tx;h propen i Stenungsund.

Sammanteget svarar dessa förbränningsprocesser för årUga kväveoxid­utsfepp av omkring 14 000 ton.

Innan socfepannor och mesaugnar - som svarar för ca 8 400 ton av utsfeppen - inordnas i avgiftssystemet fömtsatts att det genom komplet­terande analys klargörs hur det skaU ske sä att inte utvecklingen mot slut­ning av massaindustrins processer påverkas negativt.

Ett genomförande av utredningens försfeg tiU utvidgad tillämpning av avgiftssystemet tiU både mindre energianfeggningar och industrielfe för­bränningsprocesser innebär att utsläpp av omkring 24 000 ton kväve­oxider kommer att avgiftsbefeggas utöver nuvarande ca 14 000 ton.

Ufredningen har också tegit upp vissa frågor om avgiftssystemets tillämpning (x:h administration i övrigt. Utredningen föreslär med anledning därav att

-

det infors en möjUghet att, som ett altemativ tiU nuvarande schablon­regel för bestämning av utsfeppsavgift när mätdate saknas, feststälfe avgiften tiU en och en halv gånger den avgift som motsvarar normal­värdet,

-

utsläppsavgift skaU betafes för stetionära förbränningsmotorer på samma villkor som andra energiproduktionsanläggningar,

-

det bör införas vissa möjUgheter för regeringen att lämna dispens eUer att sätta ned utsfeppsavgiften,

-

det för energiproducerande anfeggningar, vars huvudsakUga syfte är att bränna avfeU, införs en möjUghet att basera återbetalningen av

avgiftsmedel på summan av nyttiggjord energi och den energi som kyls

12

bort tiU följd av att den inte kan avsättas.

-     det genomförs vissa förändringar som syftar tiU att avkorta handfegg-    Prop. 1993/94:150

ningstiden från det att företegen lämnat in sina deklarationer tUls dess    BU. 14.1

att in- och återbetalning av avgiftema verkstäUs och slutredovisas.

I betänkandet redovisas de ändringar av gällande fegtext som krävs för att genomföra utredningens försfeg.

Försfegen fömtsätter - efter beslut av regering och riksdag - dels att Stetens Natarvårdsverk fär i uppdrag att utforma de tUlämpningsföre­skrifter m.m. som behövs för att genomföra försfegen, dels att det finns tillräckUg tid för att anskaffa och mstaUera den mätningsutmstmng som behövs för att mate kväveoxidutsfeppen från de tUlkommande anfegg­ningama CKh i övrigt förfoerecfe ett införande. Mot den bakgmnden förordar utredningen att den föresfegna breddningen av avgiftssystemet tillämpningsonuråde träder i kraft först ett cx:h ett halvt eUer två år efter att rikscfegen beslufet om breddningen.

Fömtom överväganden cx;h försfeg rörande breddning och tillämpning av avgiftssystemet för kväveoxidutsfepp redovisar utredningen vissa försfeg rörande kalkningsverksamhetens administration. Således föreslås

-

ansfegstekniska förändringar syftande tiU en bättre uppföljning av ansfegsförbmkningen under budgetåret,

-

att den nu vanUgt förekommande ordningen med förskottsutbetalning av bidrag tiU kalkningen upphör samt

-

att det bör uppdras åt länsstyrelserna att tiU Stetens Natarvårdsverk redovisa en upphandlingsstrategi för länets kalkningsverksamhet cx:h vilket roUspel den fömtsätter. Med utgångspunkt i en sådan redovis­ning bör verket pröva om nu gällande förfettningar utgör ett ända­målsenUgt ramverk för en effektiv upphandling av kalkningsinsatsema.

13

Betänkandets lagförslag

Lag om ändring i lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion

Prop. 1993/94:150 BU. 14.2

Härigenom föreskrivs att mbriken tiU fegen 1990:613 om nuljöavgifit pä utsfepp av kväveoxider vid energiproduktion samt 1-5 och 8 §§ fegen skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Lag om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion

1

§ MUjöavgift betalas tiU sfeten enligt denna feg för utsfepp av kväveoxider från förbränningsan­feggningar för energiproduktion. Med energiproduktion avses bäde el- och värmeproduktion. Avgifts­beloppen skaU tiUgodoföras de avgiftsskyldiga enUgt 8 §.

2

§ Avgiften beräknas för varje produktionsenhet inom en för-bränningsanfeggning. Med pro­duktionsenhet avses

1. panna i vilken varmvatten, het­

vatten, ånga eUer hetolja fram­

stäUs för byggnadsuppvärmning,

elproduktion eUer användning i

industrieUa pnxesser,

2. gastarfoin.

Avgift tas inte ut på utsläpp från förbränning i sodapannor eller lutpannor.

Föreslagen lydebe

Lag om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion och vissa industriprocesser

1

§ MUjöavgift betalas tiU steten enligt denna feg för titsläpp av kväveoxider från förbränningsan­feggningar för eneigiprcxluktion och frän industriprocesser erdigt 2 - 4 §§. Avgiftsbeloppen skaU tiU­godoföras de avgiftsskyldiga enUgt 8 §.

2

§ Avgiften beräknas för varje produktionsenhet inom en för-bränningsanfeggning eller indu­striell process. Med produktions­enhet avses

1. panna i vilken varmvatten, het­

vatten, ånga eUer hetolja fram­

ställs för byggnadsuppvärmning,

elproduktion eUer användning i

industrieUa prcx:esser,

2.

gastarfoin,

3.

stationär förbränningsmotor,

4.

sodapanna, lutpanna eller me­saugn inom massa- och pappersindustrin,

5.

värmningsugn eller koksverk i-Twmjäm- och stålindustrin,

6.

ugn f&r raffinering eller sönderdelning (krackning) av olja eller andra kolväten.

14

3 § Avgift tas ut för produktions­enhet med en tillförd effekt av minst 10 megawatt och en upp­mätt, nyttiggjord energiproduktion uruler redovisrungsperioden av minst 50 gigawattimmar.

3 § Avgift tas ut för produktions­enhet med en rryttiggjord energip­roduktion under redovisnings­perioden av minst 25 gigawat­timmar. För produktionsenheter som inte framställer varmvatten, hetvatten, ånga eller hetolja för byggnadsuppvärmmng, elproduk­tion eller användning i irulustrt-ella processer tas avgift ut om minst 30 gigawattimmar energi tillförs under redovbningsperio­den.

Prop. 1993/94:150 BU. 14.2

4 § Avgiften skaU betalas av den som framställer elektrisk kraft eller värme. Avgiftsskyldigheten inträder när utsläpp av kväveoxi­der sker firån pnxluktionsenheten.

5 § Avgift tas ut med 40 kronor per kUogram utsfeppte kväveoxi­der, räknat som kvävedioxid. Den som kontinuerUgt mäter och regi­strerar utsfeppen med hjälp av en mätatmstning, som uppfyUer särskUcfe krav enUgt föreskrifter av regeringen eUer myndighet som regeringen bestämmer, fär beräkna avgiften på gmndval av mätvärdena. Görs inte en sädan mätning skaU utsfeppen anses motsvara 0,6 gram kväveoxider, räknat som kvävedioxid, per me­gajoule tiUfört bränsle om pro­duktionen sker med hjälp av en gastarbin cx:h 0,25 gram i övriga feU.

4

§ Avgiften skaU betafes av den som bedriver sådan verksamhet som imiebär användning av i2% angivna produktionsenheter. Av­giftsskyldigheten inträder när ut­sfepp av kväveoxider sker från produktionsenheten.

5

§ Avgift tas ut med 40 kronor per kUogram utsfeppte kväveoxi­ der, räknat som kvävedioxid. Den som kontinuerUgt mäter cx;h regi­strerar utsfeppen med hjälp av en mätatmstning, som uppfyUer särskUda krav enUgt föreskrifter av regeringen eUer myndighet som regeringen bestänuner, fär beräkna avgiften pä gmndval av mätvärdena. Görs inte en sådan mätning skaU utsfeppen anses motsvara 0,6 gram kväveoxider, räknat som kvävedioxid, per me­gajoule tillfört bränsle om pro­duktionen sker med hjälp av en gastarfoin cx;h 0,25 gram i övriga feU.

För de fall att mätning inte kan ske, men sådan mätutrustning som uppfyller kraven enligt första stycket har installerats, får utsläppen beräknas som en och en halv gånger det antal gram kväveoxider, räknat som kväve-dioxid, per megajoule tillfört

15

14 Riksdagen 1993194. 1 samL Nr 150. Bilaga 3-14

bränsle som i genomsnitt uppmätt-s under de senaste sex månader för vilka mätvärtien finns till­gängliga.

Prop. 1993/94:150 BU. 14.2

8 § Avgiftsmedel som mte tas i anspråk för en myndighets verk­samhet enUgt denna feg eUer föreskrifter som har meddefets med stöd av fegen, skaU ärUgen tiUgodoföras de avgiftsskyldiga CKh efter ansökan fördefes mellan dem. Fördelningen av det belopp som skaU tUlgodoföras skaU gmn­das på varje sökandes andel av den för samtUga sökande samfede nyttiggjorda energiprcxluktionen i de avgiftspliktiga produktions­enheterna.

8 § Avgiftsmedel som inte tas i anspråk för en myndighets verk­samhet enUgt denna feg eUer föreskrifter som har meddefets med stöd av fegen, skaU årUgen tiUgodoföras de avgiftsskyldiga cx:h efter ansökan fördelas mellan dem. Fördehiingen av det belopp som skaU tiUgodoföras skaU gmn­das på varje sökandes andel av den för samtUga sökande samfede nyttiggjorcfe energiproduktionen i de avgiftspliktiga prcxluktionsen-hetema.

För industriprocesser som inte framställer varmvatten, hetvatten, ånga eller hetolja för byggnads­uppvärmning, elproduktion eller anvärulning i industriella proces­ser, skall återbetalningen grundas på den tillförda energin omräknad med en faktor som motsvarar det gerwmsnittUga förhållandet mel­lan tillförd och nyttiggjord energi för de anläggrungar som ingår i avgiftssystemet under närmast föregående redovisningsperiod.

Denna lag träder i kraft, i ftäga om 5 § den 1 juU 1994, och i övrigt den 1 januari 1996.

16

Förteckning över remissinstanser och sammanställ-     Prop. 1993/94:150

ning av remissyttranden över betänkandet SOU

BU. 14.3

1993:118

1 Remissinstanser

Efter remiss har yttranden över betänkandet inkommit från Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC), Stetens natarvårdsverk (SNV), Jemkontoret, Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Natarskyddsföreningen, Sveriges Industriförbund, Skogsindustriema, Värmeverksföreningen (WF), Svenska kraftverksföreningen. Svenska Petroleuminstitatet (SPl), Kemikontoret, Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO), Svenska Gasföreningen (SGF), Svenska KoUnstitatet och Sveriges Allmännyttiga Bostedsföreteg (SABO).

2          AUmänt om avgiftssystemet

Statens naturvärdsverk finner i likhet med utredningen att avgiften aktivt bidragit tiU en kraftig sänkning av NOx-utsfeppen firån avgifts­befegda verksamheter. Sågverkens Riksförbund anser att det bör över­vägas om inte avgiftssystemet för kväveoxidutsfepp vid energiproduktion kan avvecklas. I andra hand borde, menar förbundet, foiobränsle undantas från avgiftsplikt. Även Skogsindustrierna anser att det nuvarande avgiftssystemet bör avskaffas eftersom, menar förbundet, dess effekter mte står i rimUg proportion tiU dess kostnader. Svenska Hstroleuminsti-tutet anser att dagens system med avgiftsbefeggning av raffinaderiemas ångpannor cx:h hetvattenpannor är principieUt felaktigt eftersom utsfepps-villkoren feststäUs genom koncession. Värmeverksföreningen har analyserat nuvarande system och fiinnit att utsfeppen från de sförre enhetema minskat mer än från de mindre. Det innebär, menar Värme­verksföreningen, att ägama av de mindre pannorna genom systemets konstruktion betalar tiU de större pannornas ägare. Sveriges Industri­förbund, Kemikontoret, Skogsindustrierna och Jemkontoret skriver i ett gemensamt yttrande att den nuvarande fegen är ett exempel på näringsUvets svårigheter att fä tiU stånd rimUgt feste spelregler inom bl.a. mUjöområdet.

3          Förslaget att sänka den nedre gränsen för avgiftsplikt firån 50 GWh

tUl 25 GWh och att inkludera stationära förbränningsmotorer

Naturvårdsverket tiUstyrker den föresfegna utvidgningen av avgiftssyste­

met och finner det natarUgt att inkludera stetionära förbränningsmotorer.

Även NUTEK tiUstyrker försfeget och anför att en bred bas för systemet

är att eftersträva. Verket påpekar ocksä att återbetalningssystemet borde

staderas för att komma tiU rätta med att medel överförs mellan vissa

branscher/sektorer. Svenska Kommunförbundet är positivt tiU att

användnuigen av mUjöavgifter på kväveoxidutsfepp vidgas tiU att omfette

17

mindre produktionsanfeggningar. Svenska Kolinstitutet accepterar en

utvidgning av avgiftssystemet tiU mindre eneigiproduktionsanfeggningar Prop. 1993/94:150 Uksom Svenska Gasföreningen som anser att försfeget är ett steg i ratt BU. 14.3 riktmng. Landstingsförbundet tUIstyrker försfeget och anser att det är en bra väg att genom s.k. morötter ge incitament för att ytterUgare reducera utsfeppen. Föifoundet anser dcx;k att de föresfegna åtgärdema foorde ha vägts mot andra åtgärder, foåde ur mUjö- cx:h kostnadssynpunkt. Naturskyddsföreningen är positiv tiU en utvidgad användning av ekono­miska styrmedel för att reducera utsfeppen av kväveoxider. Föreningen anser dock att försfeget inte går tillräckUgt längt med tanke på vad Sverige fötfoundit sig tiU enUgt kväveoxidprotokoUet. Sveriges Allmän­nyttiga Bostadsföretag anser att den föresfegna förändringen är en rimUg awägning mellan sti:ävan att nunska kväveutsfeppen och risken att snedvrida konkurrensen mellan större och mindre förefeg. Sveriges industriförbund, Kemikontoret, Skogsindustrierna och Jemkontoret skriver i ett gemensamt yttrande att de ekonomiska konsekvensema av försfeget är otillräckUgt analyserat vUket gör betänkandet ofiiUständigt som beslutsunderfeg. Vidare hävdar förbunden att det finns risk för att verksamheter kan hamna i en sittiation där kväveoxidavgiften tar i anspråk sä stor del av rörelsemaiginalen att den blir direkt betangande. Svenska bioenergiföreningen anser att försfeget bör bordfeggas tiiUs firågan om skatt respektive avgift behandfets foättre och foUUgare instmment framtegits som ger högre säkerhetsgrad för erfegda skatter och avgifter. Sågverkens riksförbund avstyrker försfeget och menar att om det föresfegna systemet ändå genomförs bör bioforänslen undantas. Svenska Renhållningsverksföreningen hävdar att försfeget kommer att leda tiU att mindre anfeggningar fär en oaccepfefoelt stor refetiv kostnad för mätningar. Kraftverksföreningen är i princip positiv tiU en ut­vidgning av NOx-avgiftssystemet men menar att kostnadema för mätning och mätatmstning folir orimUgt stara för mindre enheter.

4 Förslaget att utvidga avgiftssystemet tUl att omfatta industripro­cesser

Naturvårdsverket anser att avgiften foör utvidgas tiU att omfetta NOx-

utsfepp från vissa industriprocesser enUgt utredningens försfeg. Verket

menar att systemet därefter bör vara öppet för successiv utvidgning.

Även Naturskyddsföreningen anser att det är mycket positivt att

utredningen förordar att flera industrier omfettas av det utvidgade

avgiftssystemet. Svenska Kommunförbundet stöder också införandet av

mUjöavgifter på kväveoxidutsfepp firån industriprocesser. NUTEK anser

att altemativa möjUgheter tiU att skapa   incitament tiU kvävereduktion

inom industrin foör analyseras. NUTEK anser vidare att det finns flera

svårigheter med att infoga industrin i avgiftssystemet (x;h    försfeget

därför inte foör fiiUföljas. Svenska KoUnstitutet finner det mycket

tveksamt att utvidga tUlämpningsområdet att omfetta även industrieUa

processer, dels av mtemationeUa konkurrensskäl, deb på gmnd av

praktiska svårigheter. Svenska Bioenergiföreningen anser att avgiften

för många verk kommer att vara foetangande och att det finns en risk att

Ig

de mindre pannomas konkurrenskraft försämras gentemot stora pannor.

Föreningen anser att foioforänslen foör undantas systemet. Svenska Prop. 1993/94:150 Renhållningsverksföreningen anser att det foör skapas två separate Bil. 14.3 ekonomiska system för NOx-avgiften, ett för energiprcxlucerande anfeggnuigar t}ch ett för industripnxsser. Kraftverksföreningen anser att industripannor foör hållas utanför avgiftssystemet eftersom pannorna prövas enUgt nuljöskyddsfegen. Värmeverksföreningen föreslår att om industriprocesser skaU inkluderas i systemet, dette delas upp i pooler om­fettande de skUda foianschema och anfeggningsstorlekama. På så sätt kan systemet användas utan risk för överföring av kapital mellan foranschema och företegen mom varje pool foedöms efter samma fömtsätttiingar. LUcnande synpunkter framförs av NUTEK. Sveriges industriförbund. Kemikontoret, Skogsindustrierna och Jemkontoret skriver i ett gemensamt ytttande att systemet fär effekter som strider mot företegens berättigade anspråk på rättssäkerhet cx:h att prövningen enUgt mUjö­skyddsfegen är överfegsen som styrmedel. Svenska Fetroleiuninstitutet avstyrker försfeget cx;h anser att om raffinaderierna äncfe ska ingå i systemet foör leglema om NOx-mätare utformas sä att de mest kost­nadseffektiva och ekonomiska lösningama kan användas.

5 Mätning och förslaget till ny schablonregel

Naturvårdsverket konsteterar att nuvarande system medför vissa orätt­visor för de anfeggningar som foehövt tiUgripa schablon. Verket föreslår därför att schablonregeln ändras men anser att den nya schablonbe­räkningen bara skaU fä tillämpas för pannor där mättiing bmkar ske. Svenska Renhållningsverksföreningen tiUstyrker utredningens försfeg. Sågverkens riksförbund bedömer att flertalet sågverk kommer att anse att kostnadema för mätning och drift av mätsystem är så stora att man väljer att betafe en schafolonavgift som helt saknar styreffekt. Värme­verksföreningen anser att det mte är acceptefoelt att mäticosttteden i vissa feU kan Ugga i samma storleksordning som den förväntede intäkten. Kraftverksföreningen menar att det är orimUgt att kräva samma typ av mätatmstning och mätföreskrifter för de mindre pannorna som gäUer för de stora.

19

6 Återföring av avgiftsmedel tiU avfallsförbränningsanläggningar

Prop. 1993/94:150

BU. 14.3 Naturvårdsverket delar inte utredningens uppfettning att man vid avfeUsförforänning i vissa feU skaU fe tiUgcxlogöra sig den foortkylcfe energunängden. Förslaget missgynnar, menar verket, de anfeggningar som löst sina avsätttiingsprofolem. Även Naturskyddsföreningen är starkt kritisk tUl utredningens försfeg och skriver att det är katastrofelt ur effektivitets- och mUjösynpunkt att införa ett incitament för att producera värme som det inte efterfrågas. Svenska Renhållningsverksföreningen tiUstyrker utredningens försfeg.

7 Administrativa ft'ågor

Naturvårdsverket föreslår att regeringen i förordning fegger fest att verket skaU redovisa sina administrativa kosbiader och innehåUet foelopp för senare fördelning, varvid prövningen av vUka medel som skaU återföras kan tas foort. Verket anser att det är oreaUstiskt att förkorte handfeggningstiden så mycket som ubdningen föreslår. Svenska Renhållningsverksföreningen föreslår att fristen för inlämnande av NOx-deklaratetionen förlängs tiiU den 15 feforuari. Vidare föreslår föreningen att om skillnad i mätresultet uppkommer vid ackrediterad kontroU skaU anfeggningsägaren justera sitt instmment så att det överensstämmer med den ackrediterade mätningen.

8 Övrigt

Naturvårdsverket diskuterar vissa bieffekter av att minimera NOx-utsfeppen och menar att en reglering av bieffekter kan antingen ske genom tiUämpning av nuljöskyddsfegen eUer genom att avgiftssystemet på lämpUgt sätt anpassas. Verket är berett att utrecfe hur en sådan anpassning ska ske cx:h föresfe regeringen att nödvändiga ändringar i reglema för NOx-avgift. Även Svenska Gasföreningen konsteterar att det finns ett behov att utrecfe cx:h värdera foieffektema för att förhindra att en mUjöpåverkan foyts mot en annan. Svenska Gasföreningen anser också att en höjning av NOx-avgiften kan övervägas i syfte att göra fler åtgärder för ytterUgare minskning av NOx-utsfeppen lönsamma. Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag förordar att Ucraftträdandet sker förste två år efter det att rikscfegen foeslutar om förändringen.

20

Lagrådsremissens lagförslag

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion

Prop. 1993/94:150 BU. 14.4

Härigenom föreskrivs att 2, 3 cx;h 5 §§ fegen (1990:613) om mUjö­avgift på utsfepp av kväveoxider vid energiprcxluktion skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Avgiften foeräknas för varje produktionsenhet inom en förbränningsanfeggning. Med produktionsenhet avses

1.  panna i vUken varmvatten,

hetvatten, ånga eUer hetolja

framstäUs för

byggnadsuppvärmning,

elproduktion eUer användning i

industrielfe processer,

2. gastarfoin.

Avgift tas inte ut på utsfepp firån pannor.

Föreslagen lydebe

25

Avgiften beräknas för varje produktionsenhet inom en förbränningsanfeggning. Med produktionsenhet avses

1.  panna i vilken varmvatten,

hetvatten, ånga eUer hetolja

firamstäUs för

byggnadsuppvärmning,

elproduktion eUer användning i

industrielfe prcx:esser,

2. gasturbin,

3.      stationär förbränningsmotor.

förbränning i sodapannor eUer lut-

Avgift tas ut för produktionsenhet med en tillförd effekt av nunst 10 megawatt och en uppmätt, nyttiggjord energiproduktion under redovisningsperioden av minst 50 gigawattimmar.

3

§

Avgift tas ut för produktionsenhet med en uppmätt, nyttiggjord energiproduktion under redovisningspericxlen av minst 25 gigawattimmar.

5§ Avgift tas ut med 40 kronor per kUogram utsfeppte kväveoxider, räknat som kvävedioxid.

Den som kontinuerUgt mäter och registrerar utsfeppen med hjälp av en mätatmsbiing, som UppfyUer särskUda krav enUgt föreskrifter av regeringen eUer

Den som kontinuerUgt mäter och registterar utsfeppen med hjälp av en mätatmsbiing, som uppfyUer särskUda krav enUgt föreskrifter av regeringen eUer

21

myndighet som regeringen bestämmer, fär beräkna avgiften på gmndval av mätvärdena. Görs irue en sådan mätning skall utsläppen anses motsvara 0,6 gram kväveoxider, räknat som kvävedioxid, per megajoule tillfört bränsle om produktionen sker med hjälp av en gasturbin och 0,25 gram i övriga fall.

myndighet som regeringen bestäinmer, fär beräkna avgiften på gmndval av mätvärdena.

Görs inte en sådan mätning skall utsläppen beräknas på följande sätt. Om mätutrustning som avses i andm stycket har installerats, får utsläppen under högst 60 dygn per kalenderår beräknas som en och en halv gånger den mängd kväveoxider, räknat som kvävedioxid, som i gerwmsnitt uppmätts under en Uka lång tid med jämförbara drififörhållanden undersamma kaleruierår. I annat fall skall utsläppen anses motsvara 0,6 gram kväveoxider, räknat som kvävedioxid, per megajoule tillfört bränsle om produktionen sker med hjälp av en gasturbin och 0,25 gram i övriga fall.

Prop. 1993/94:150 BU. 14.4

Denna feg träder i kraft, i fråga om 5 § den 1 januari 1995, och i övrigt den 1 januari 1996. Avgift tas dock inte ut för kalenderåret 1996 om den uppmätta, nyttiggjorda energiproduktionen i produktionsenheten under det kalenderåret understiger 40 gigawattiminar.

22

Lagrådet

Prop. 1993/94:150

BU. 14.5

Utdrag ur protokoU vid sammanttäde 1994-04-12

Närvarande: justitierådet Per Jermsten, justitierådet Lars A.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Sigvard Holsted

EnUgt en fegrådsrenuss den 17 mars 1994 (MUjö- och natarresursdepartementet) har regeringen beslufet inhämte Lagrådets yttrande över försfeg tUl feg om ändring i fegen (1960:613) om mUjöavgift på utsfepp av kväveoxider vid energipnxliUction.

Försfeget har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Per[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrädet lämnar förslaget utan erinran.

23

Förslag till lag om ändring i lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion

Prop. 1993/94:150 BU. 14.6

Härigenom föreskrivs att 2, 3 och 5 §§ fegen (1990:613) om mUjöavgift på utsfepp av kväveoxider vid energiproduktion skaU ha följande lydelse.

Nuvararule lydebe

Avgiften beräknas för varje produktionsenhet inom en förbränningsanfeggning. Med produktionsenhet avses

1.  panna i vUken varmvatten,

hetvatten, ånga eUer hetolja

framstäUs för

foyggnadsuppvärmning,

elproduktion eUer användnmg i

industtielfe processer,

2. gastarfom.

Avgift tas inte ut på utsfepp från pannor.

Föreslagen lydebe

2§

Avgiften beräknas för varje produktionsenhet inom en förbränningsanfeggning. Med prcxluktionsenhet avses

1.  panna i vilken varmvatten,

hetvatten, ånga eUer hetolja

framställs för

byggnadsuppvärmning,

elproduktion eUer användning i

mdustrieUa processer,

2.  gastarbin,

3.     stationär förbränningsmotor.

förbränning i sodapannor eUer lut-

3

§

Avgift tas ut för produktionsenhet med en tillförd effekt av minst 10 megawatt och en uppmätt, nyttiggjord energiproduktion under redovisningsperioden av minst 50 gigawattimmar.

Avgift tas ut för prcxluktionsenhet med en uppmätt, nyttiggjord energi­produktion under redovisningsperioden av minst 25 gigawattimniar.

5§ Avgift tes ut med 40 kronor per kUogram utsfeppte kväveoxider, räknat som kvävedioxid.

Den som kontmuerUgt mäter och registterar utsfeppen med hjälp av en mätatmstiiing, som uppfyUer särskUda krav enUgt föreskrifter av regeringen eUer myndighet som regeringen foe­stämmer, fär foeräkite avgiften på

Den som kontinuerUgt mäter och registiierar utsfeppen med hjälp av en mätatmsttung, som uppfyUer särskUda krav enUgt föreskrifter av regeringen eUer myndighet som regeringen foe-

24

gmndval av nfetväidena. Görs inte en sädan mätning skall utsläppen anses motsvara 0,6 gram kväveoxider, räknat som kvävedioxid, per megajoule tillfört bränsle om produktionen sker med hjälp av en gasturbin och 0,25 gram i övriga fall.

stämmer, fär beräkna avgiften på grandval av mätvärdena.

Görs irUe en sådan mäträng skall utsläppen beräknas på följande sätt. Om mätutrustning som avses i andra stycket är installerad, får utsläppen under högst 60 dygn per kalenderår då mätning inte skett beräknas som en och en halv gånger den mängd kväveoxider, räknat som kvävedioxid, som i genomsnitt uppmätts uruler en lika lång tid med jämförbara driftförhåUanden under samma kaleruierår I annat fall skall utsläppen anses motsvara 0,6 gram kväveoxider, räkruit som kvävedioxid, per megajoule tillfört bränsle om produktionen sker med hjälp av en gasturbin och 0,25 gram i övriga fall.

Prop. 1993/94:150 BU. 14.6

Denna feg träder i kraft, i firåga om 5 § den 1 januari 1995, och i övrigt den I januari 1996. Avgift tas dock mte ut för kalenderåret 1996 om den uppmätte, nyttiggjorcfe energiproduktionen i produktionsenheten under det kalenderåret understiger 40 gigawattimmar.

25

Innehållsförteckning

Prop. 1993/94:150

BU. 14 

BUaga 14 tiU kompletteringspropositionen

1.

Inledning   ......................................................... 1

2.

Bakgrand............................................................ 2

3.

En utvidgning av tiUämpningsområdet...................... 2

4.

Avgiftsskyldighet för mindre pannor......................... 5

5.

Schafolonfoeräkning av avgift................................ 7

6.

Upprättet fegförsfeg............................................ 8

7.

Förfettningskommentar......................................... 8

8.

Försfeg tiU riksdagsfoeslut   .................................. 9

BUaga 14.1 Sammanfettmng av befenkandet SOU 1993:118    .... 10

Bifega 14.2 Betänkandets fegförsfeg   ...................... 14

BUaga 14.3 Förteckning över remissinstanser och sammanställning

av remissyttranden över foetänkandet SOU 1993:118 . . 17

Bifega 14.4 Lagrådsremissens fegförsfeg.................... 21

BUaga 14.5 Lagrådets yttrande   ............................ 23

Bifega 14.6 Försfeg tiU feg om ändring i fegen (1990:613) om mUjö­avgift på utsfepp av kväveoxider vid energiproduktion . 24

26

Innehållsförteckning

Innehåll

P''»?- 

1993/94:150

Propositionens huvudsakliga innehåll

1

Reviderat förslag till statsbudget för budgetåret 1994/95

3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 21 aprU 1994

17

Bilagor:

Bilaga 1

Reviderad finansplan m.m.

Bilaga 1.1

Reviderad nationalbudget 1994

Bilaga 1.2

Långsiktig konsekvenskalkyl för perioden

1994/95-1998/99

Bilaga 1.3

Utdrag ur Riksrevisionsverkets reviderade

inkomstberäkningar för budgetåret 1994/95

Bilaga 1.4

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden,

m.m. budgetåret 1994/95

Bilaga 1.5

Fördelningspolitisk redogörelse

Bilaga 2

Justitiedepartementet

BUaga 3

Utrikesdepartementet

Bilaga 4

Försvarsdepartementet

Bilaga 5

Socialdepartementet

Bilaga 6

Kommunikationsdepartementet

Bilaga 7

Finansdepartementet

Bilaga 8

Utbildningsdepartementet

Bilaga 9

Jordbmksdepartementet

Bilaga 10

Arbetsmarknadsdepartementet

Bilaga 11

Kulturdepartementet

Bilaga 12

Näringsdepartementet

Bilaga 13

Civildepartementet

Bilaga 14

Miljö- och naturresursdepartementet