Förslag till statsbudget för år 1997

Rättsväsendet

(utgiftsområde 4)

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 4

2 Lagtext.................................................... 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387). 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken...... 6

 2.3 Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

 (1986:617).......................................... 7

 2.4 Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) 9

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1845) om

 tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och

 statsstödsregler.................................... 10

3 Rättsväsendet.............................................. 11

 3.1 Övergripande mål.................................... 11

 3.2 Kriminalpolitiska prioriteringar.................... 12

 3.3 Ett modernt rättsväsende............................ 13

 3.4 Utgångspunkter för besparingar...................... 14

4 Polisväsendet.............................................. 17

 4.1 Huvudlinjer i reformeringen av polisen.............. 17

 4.1.1 Allmänna strategier ................................ 17

 4.1.2 Prioriterade områden................................ 18

 4.1.3 Närpolisreformen.................................... 20

 4.1.4 Brottsutredningsverksamheten ....................... 21

 4.1.5 Samverkan med åklagare.............................. 21

 4.1.6 Internationell samverkan ........................... 22

 4.2 Övriga frågor ...................................... 23

 4.2.1 Polisutbildningen .................................. 23

 4.2.2 Beredskapsstyrkan för att bekämpa terroraktioner.... 24

 4.2.3 Registernämnden..................................... 25

 4.2.4 Vissa organisatoriska frågor........................ 26

 4.2.5 Utlänningsverksamhet ............................... 26

 4.3 Polisväsendets resultat............................. 26

 4.3.1 Resursinsatser och produktivitet.................... 26

 4.3.2 Reform- och rationaliseringsarbetet................. 27

 4.3.3 Resultatuppföljning................................. 29

 4.3.4 Regeringens bedömning............................... 29

 4.4 Anslag.............................................. 31

 A 1. Polisorganisationen................................. 31

 A 2. Säkerhetspolisen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .

34

5 Åklagarväsendet............................................ 35

 5.1 Förändringar inom åklagarväsendet................... 35

 5.1.1 Ny åklagarorganisation m.m.......................... 35

 5.1.2 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten.......... 36

 5.1.3 Utvecklad samverkan mellan åklagarväsendet och polisen 39

 5.1.4 Utökad användning av strafföreläggande.............. 39

 5.1.5 Åtgärder för att öka säkerheten och skyddet för anställda

 inom rättsväsendet.................................. 39

 5.2 Åklagarväsendets resultat........................... 40

 5.3 Anslag.............................................. 41

 B 1. Åklagarväsendet .................................... 41

6 Domstolsväsendet m.m....................................... 43

 6.1 Förändringar inom domstolsväsendet.................. 43

 6.1.1 En renodlad domstolsverksamhet med tyngdpunkt i första

 instans............................................. 43

 6.1.2 En ny, effektivare och mer flexibel domstolsorganisation 44

 6.1.3 Ett effektivare förfarande i hovrätterna............ 45

 6.1.4 Effektivare mål- och ärendehantering................ 45

 6.1.5 Säkerheten för anställda inom rättsväsendet ........ 46

 6.2 Resultatinformation................................. 46

 6.2.1 Domstolarnas resultat................................46

 6.2.2 Domstolsverkets resultat............................ 48

 6.2.3 Rättshjälpsmyndighetens resultat.................... 48

 6.3 Anslag.............................................. 49

 C 1. Domstolsväsendet m.m. .............................. 49

7 Kriminalvården............................................. 52

 7.1 Förändring och utveckling inom kriminalvården....... 52

 7.1.1 Fortsatt utveckling av verkställighetens innehåll... 52

 7.1.2 Humanare utformning av häktesverksamheten........... 53

 7.1.3 Effektivare platsutnyttjande........................ 53

 7.1.4 Ny lokal organisation............................... 54

 7.2 Kriminalvårdens resultat............................ 56

 7.2.1 Frivård............................................. 56

 7.2.2 Anstalter........................................... 57

 7.2.3 Häkten.............................................. 58

 7.2.4 Beläggningsfrågor................................... 59

 7.3 Anslag.............................................. 60

 D 1. Kriminalvården.......................................60

8 Kronofogdemyndigheterna.................................... 63

 8.1 Förändring och utveckling .......................... 63

 8.1.1 Förbättrad kvalitet i indrivningsarbetet............ 63

 8.1.2 Snabbare fastighetsförsäljning...................... 64

 8.1.3 Regionindelning av kronofogdemyndigheterna.......... 64

 8.2 Kronofogdemyndigheternas resultat................... 67

 8.2.1 Resultatredovisningen............................... 67

 8.2.2 Regeringens bedömning............................... 69

 8.3 Anslag...............................................70

 E 1. Kronofogdemyndigheterna..............................70

9 Övrig verksamhet inom rättsväsendet........................ 71

 9.1 Anslag.............................................. 71

 F 1. Brottsförebygganderådet..............................72

 F 2. Rättsmedicinalverket.................................75

 F 3. Gentekniknämnden.....................................78

 F 4. Brottsoffermyndigheten...............................79

 F 5. Ersättning för skador på grund av brott............. 81

 F 6. Rättshjälpskostnader.................................82

 F 7. Diverse kostnader för rättsväsendet..................84

 F 8. Bidrag till vissa internationella sammanslutningar . 85

 F 9. Bidrag till brottsförebyggande arbete............... 85

10 Övrig statlig verksamhet .................................. 87

 10.1 Allmänna advokatbyråer.............................. 87

Bilaga 4.1 Redovisning av Brottsofferutredningens hittills

 utförda arbete.......................................89

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i polislagen

(1984:387),

 2. antar regeringens förslag till lag om ändring i utsökningsbalken,

 3. antar regeringens förslag till lag om ändring i utsöknings-

 registerlagen (1986:617),

 4. antar regeringens förslag till lag om ändring i konkurslagen

 (1987:672),

 5. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1845)

 om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och

 statsstödsregler,

 6. för budgetåret 1997 anvisar anslagen under utgiftsområde 4

 Rättsväsendet enligt följande uppställning:

Anslag Anslagstyp

Anslagsbelopp

 (tusental

kr)

A 1. Polisorganisationen ramanslag

10 488 194

A 2. Säkerhetspolisen ramanslag

509 022

B 1. Åklagarväsendet ramanslag

627 237

C 1. Domstolsväsendet m.m. ramanslag

2 916 184

D 1. Kriminalvården ramanslag

3 837 161

E 1. Kronofogdemyndigheterna ramanslag

1 298 135

F 1. Brottsförebyggande rådet ramanslag

25 355

F 2. Rättsmedicinalverket ramanslag

165 728

F 3. Gentekniknämnden ramanslag

2 127

F 4. Brottsoffermyndigheten ramanslag

9 500

F 5. Ersättning för skador på grund av brott ramanslag

71 500

F 6. Rättshjälpskostnader ramanslag

853 972

F 7. Diverse kostnader för rättsväsendet ramanslag

10 222

F 8. Bidrag till vissa internationella samman- ramanslag

3 000

 slutningar

F 9. Bidrag till brottsförebyggande arbete ramanslag

7 200

Summa för utgiftsområdet

20 824 537

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387)

 Härigenom föreskrivs att 5 § polislagen (1984:387) skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 §1

--------------------------------------------------------------------

 För ledningen av polismyndig- För ledningen av polismyndig-

heten finns en polisstyrelse. heten finns en polisstyrelse.

Polisstyrelsen består av polis- Polisstyrelsen består av polis-

myndighetens chef (polische- myndighetens chef (polische-

fen), av dess biträdande chef fen), av dess biträdande chef

(biträdande polischefen), om så- (biträdande polischefen), om så-

dan finns, samt av det antal dan finns, samt av det antal

valda ledamöter, lägst sex och valda ledamöter som länsstyrelsen

högst tio, som länsstyrelsen be- bestämmer, dock lägst sex.

stämmer.

 Polisstyrelsens ledamöter utom polischefen och biträdande polischefen skall

väljas av kommunfullmäktige, om polisdistriktet omfattar endast en kommun, och

annars av landstinget. Om det i polisdistriktet finns en kommun som inte ingår i

landstingskommunen, skall valet förrättas av landstinget och kommunfullmäktige

med den fördelning mellan dem som länsstyrelsen bestämmer efter befolknings-

talen. För de valda ledamöterna skall lika många suppleanter väljas.

 De ledamöter och suppleanter som utses genom val skall vara svenska

medborgare, vara bosatta inom distriktet och ha rösträtt vid val av

kommunfullmäktige. De bör väljas så att erfarenhet av kommunalverksamhet blir

företrädd bland dem. Vid valet bör vidare beaktas att de olika delarna av

polisdistriktet och om möjligt alla kommuner i distriktet blir representerade.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1989:128.

2.2 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken1

 dels att i 2 kap. 15, 16 och 24 §§, 4 kap. 8, 27 och 32 §§ samt 16 kap. 1 och

10 §§ orden det län skall bytas ut mot den region samt att i 4 kap. 8 §

orden Stockholms län skall bytas ut mot Stockholm ,

 dels att 18 kap. 1 § skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

18 kap.

1 §2

--------------------------------------------------------------------

 Kronofogdemyndighetens be- Kronofogdemyndighetens beslut

slut överklagas skriftligen hos överklagas skriftligen hos en

den tingsrätt inom vars dom- tingsrätt inom kronofogdemyn-

krets kronofogdemyndigheten dighetens verksamhetsområde som

har sitt säte. regeringen föreskriver.

 I den mån det inte föreskrivs något annat i detta kapitel gäller lagen

(1996:242) om domstolsärenden vid överklagande i utsökningsmål.

Kronofogdemyndigheten skall dock inte vara part i domstolen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse av

2 kap. 15 § 1994:1413

2 kap. 16 § 1988:385

2 kap. 24 § 1988:385

4 kap. 8 § 1995:298

4 kap. 27 § 1994:444

4 kap. 32 § 1988:385

16 kap. 1 § 1993:893

16 kap. 10 § 1993:893.

2 Senaste lydelse 1996:248.

2.3 Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsregisterlagen (1986:617)1

 dels att i 1 och 2 §§ ordet län i olika böjningsformer skall bytas ut mot

 region i motsvarande böjningsform,

 dels att 7 och 7 a §§ skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 §2Riksskatteverket och kronofogdemyndigheterna får för de ändamål som anges i

1 § ha terminalåtkomst till det centrala utsökningsregistret.

 Terminalåtkomsten för en kronofogdemyndighet får avse endast uppgifter om

 1. den som är registrerad hos myndigheten som gäldenär i mål om exekutiva

åtgärder,

 2. den som i annat fall än som avses under 1 är gäldenär eller svarande i mål

eller ärende som handläggs hos myndigheten,

 3. make till person som avses under 1,

 4. den som är gemensamt betalningsansvarig med person som avses under 1,

 5. fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag som avses i punkt 14 av

anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) och delägare i sådant

företag, om företaget eller delägare i detta är gäldenär som avses under 1,

 6. skuldsanering, företagsrekonstruktion, konkurs och näringsförbud.

--------------------------------------------------------------------

 I fråga om kronofogdemyndighet

som är tillsynsmyndighet i

konkurs gäller terminalåtkomsten

enligt andra stycket 1 också

gäldenärer i annat län, om detta

ingår i tillsynsområdet.

 I den utsträckning som regeringen föreskriver får en sökande eller dennes

ombud ha terminalåtkomst till uppgifter i det centrala utsökningsregistret om de

mål eller ärenden som sökanden gett in.

7 a §Terminalåtkomst till regionala utsökningsregister får finnas för de ändamål

som anges i 1 § och i den utsträckning som anges i andra - femte styckena nedan.

 Riksskatteverket får ha terminalåtkomst till uppgifter i regionala

utsökningsregister som avses i 6 a § första stycket.

--------------------------------------------------------------------

 En kronofogdemyndighet får ha En kronofogdemyndighet får ha

terminalåtkomst till det terminalåtkomst till det regionala

regionala utsökningsregistret för utsökningsregistret för regionen.

länet och, om

kronofogdemyndigheten är

tillsynsmyndighet i konkurs,

till uppgifter som avses i 6 a §

första stycket 1 i det regionala

utsökningsregistret för ett annat

län som ingår i tillsynsområdet.

 Regeringen får föreskriva att Riksskatteverket får ha terminalåtkomst till

handling som avses i 6 a § andra stycket och att en kronofogdemyndighet får ha

terminalåtkomst till uppgifter och handlingar i de regionala utsökningsregistren

utöver vad som har sagts i tredje stycket.

 I den utsträckning som regeringen föreskriver får en sökande eller dennes

ombud ha terminalåtkomst till uppgifter i regionala utsökningsregister om de mål

eller ärenden som sökanden gett in.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse av

1 § 1995:441

2 § 1995:1370.

2 Senaste lydelse 1996:773.

2.4 Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 25 § konkurslagen (1987:672) skall ha följande

lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 kap.

25 §

--------------------------------------------------------------------

 Regeringen utser vissa krono- Kronofogdemyndigheterna är till-

fogdemyndigheter att vara synsmyndigheter.

tillsynsmyndigheter.

 En kronofogdemyndighet som är

tillsynsmyndighet får, enligt

föreskrifter som meddelas av

regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer, förordna en

annan kronofogdemyndighet att

handlägga tillsynsuppgift i kon-

kursen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1845) om tillämpningen av

Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler

 Härigenom föreskrivs att i 4 § lagen (1994:1845) om tillämpningen av

Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler orden Stockholms

län skall bytas ut mot Stockholm .

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

3 Rättsväsendet

--------------------------------------------------------------------

| Det övergripande målet för rättsväsendet är den enskildes rätts-|

| säkerhet och rättstrygghet. Målet för kriminalpolitiken är att |

| minska brottsligheten och öka människors trygghet. Verksamheten |

| skall bedrivas med följande inriktning: |

| - Brottsligheten skall förebyggas och bekämpas genom en human |

| och rationell kriminalpolitik grundad på kunskap om brottslig- |

| heten och dess orsaker och med utnyttjande av moderna och |

| effektiva metoder. |

| - Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk |

| brottslighet skall prioriteras. |

| - Brottsoffrens ställning skall stärkas. |

| - Rättsväsendets verksamhet skall hålla hög kvalitet och bli mer|

| kostnadseffektiv. |

--------------------------------------------------------------------

 Rättsväsendets utgiftsområde omfattar polisväsendet, åklagarväsendet,

domstolsväsendet, kriminalvården och kronofogdemyndigheterna. Även

Brottsförebyggande rådet, Rättsmedicinalverket, Gentekniknämnden, Brotts-

offermyndigheten, Rättshjälpsmyndigheten, rättshjälpen samt de allmänna advokat-

byråerna, som är avgiftsfinansierade, ingår i utgiftsområdet. De totala

utgifterna för rättsväsendet uppgår under budgetåret 1997 till ca 20,8 miljarder

kronor.

 Den centrala uppgiften för rättsväsendets myndigheter är att värna den

enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Detta sker bl.a. genom att förebygga

och beivra brott samt genom att lösa tvister såväl mellan enskilda som mellan

enskilda och det allmänna. En viktig uppgift för rättsväsendet är också att

verkställa rättsanspråk som inte har reglerats på frivillig väg.

3.1 Övergripande mål

Det övergripande målet för rättsväsendet är den enskildes rättssäkerhet och

rättstrygghet. Målet för kriminalpolitiken är att minska brottsligheten och öka

människors trygghet.

 Rättssäkerheten är central i förhållandet mellan den enskilde och det allmänna

i en demokratisk rättsstat. Rättssäkerheten ställer höga krav på bl.a.

likformighet och förutsebarhet i rättskipning och myndighetsutövning. Den

ställer därmed också höga krav på lagstiftningen. Lagarna skall värna

demokratin, yttrandefriheten och andra mänskliga rättigheter. De skall vara

lättbegripliga, konsekventa, svåra att kringgå eller missbruka och kunna stå sig

under en lång tid.

 Rättstryggheten rör förhållandet mellan enskilda och omfattar den enskildes

självklara krav på trygghet för liv, hälsa, integritet och egendom.

Rättstryggheten uppnås främst genom en effektiv brottsförebyggande och

brottsbeivrande verksamhet samt genom att respekten för lag och rätt

upprätthålls. Rättstrygghet innefattar också att det finns en väl fungerande

ordning för tvistlösning såväl mellan enskilda som mellan enskilda och det all-

männa. En human och säker kriminalvård samt ett väl

fungerande exekutionsväsende är vidare av stor betydelse för att upprätthålla

rättstryggheten och respekten för lag och rätt.

 Rättssäkerheten och rättstryggheten kräver att rättsväsendet i alla dess delar

är effektivt och håller hög kvalitet.

 De förslag som lämnas nedan syftar till att ge rättsväsendet förbättrade

möjligheter att värna rättssäkerheten och rättstryggheten samt att bekämpa

brottsligheten.

3.2 Kriminalpolitiska prioriteringar

Kriminalpolitiken skall grundas på en helhetssyn och en inriktning av den

allmänna politiken som leder till social trygghet, en rättvis fördelning och ett

samhälle som vilar på solidaritet människor emellan. Brottsligheten medför att

enskilda kan drabbas hårt av skador och förmögenhetsförluster. Den skapar också

rädsla och otrygghet, även hos dem som inte utsätts för brott. Brottsligheten

har ökat kraftigt under efterkrigstiden. Antalet anmälda brott har ökat från ca

200 000 år 1950 till 1 150 000 år 1995. Utan tvivel har inte bara den anmälda

utan även den faktiska brottsligheten ökat väsentligt. Detta kan inte

accepteras. Att utvecklingen mot allt fler brott bryts är av avgörande betydelse

för den enskildes rättstrygghet. Rättsväsendet skall därför förebygga och be-

kämpa brottsligheten samt öka människors trygghet.

 En utgångspunkt för det brottsförebyggande program som regeringen presenterade

i juni 1996 är att brottsligheten måste angripas med en bred kriminalpolitisk

ansats. Rättväsendets insatser är av stor betydelse, men en framgångsrik

kriminalpolitik förutsätter också insatser inom andra samhällsområden. Detta är

uppenbart i fråga om det brottsförebyggande arbetet där medverkan från andra

samhällssektorer är en förutsättning. Andra utgångspunkter för regeringens

brottsförebyggande program är att brottslighetens orsaker måste angripas lokalt,

att det medborgerliga initiativet och engagemanget från allmänheten skall tas

till vara samt att den kunskap som finns om brottsligheten och dess orsaker

skall fördjupas och tillämpas. Tidiga insatser för att hindra att ungdomar i

riskzonen hamnar i en kriminell livsstil är också av central betydelse.

 Särskild uppmärksamhet måste även i fortsättningen ägnas kampen mot

våldsbrotten, narkotikabrottsligheten och den ekonomiska brottsligheten. Vidare

skall arbetet med att stärka brottsoffrens ställning fortsätta. Detta gäller

inte minst i fråga om kvinnor som utsatts för våld och andra övergrepp. Den

utredning som regeringen tillsatt för att utvärdera åtgärder på

brottsofferområdet (dir. 1995:94) lämnade den 12 juni 1996 en översiktlig

redovisning till regeringen av det dittills utförda arbetet, avsedd att ligga

till grund för den avrapportering riksdagen begärt (bet. 1994/95:JuU13, rskr.

1994/95:261). En sammanfattning av redovisningen bifogas i bilaga 4.1.

 Samhällsutvecklingen ger upphov till nya typer av brottslighet, vilka ställer

krav på rättsväsendets flexibilitet och förmåga att klara av nya uppgifter. Ny

teknik, nya livsmönster och förändrade värderingar ställer rättsväsendet inför

stora utmaningar. Samhället måste kraftfullt ta avstånd från rasistiska och

invandrarfientliga yttringar, annars kan på sikt grunderna för demokratin

äventyras. Brottslighet med rasistiska inslag måste därför bekämpas med kraft.

 En typ av brottslighet som visat en oroande utveckling är den grova och

organiserade brottslighet som bedrivs i slutna kriminella subkulturer och

innefattar såväl vålds- och narkotikabrottslighet som ekonomisk brottslighet,

ofta med internationell anknytning. Den innebär ett hot mot rättsstatens funda-

ment, bl.a. genom att målsägande och vittnen hotas. För att stoppa denna typ av

kriminalitet krävs särskilda insatser av rättsväsendet.

 Den ekonomiska brottsligheten utgör ett allvarligt samhällshot som måste

bekämpas med all kraft. Regeringen har i april 1995 slagit fast en strategi för

samlade åtgärder mot denna brottslighet (skr. 1994/95:217, bet. 1994/95:JuU25,

rskr. 1994/95:412). Arbetet drivs målmedvetet vidare med att genomföra det breda

åtgärdsprogram som omfattas av strategin. En av de mest angelägna åtgärderna är

att införa en effektivare myndighetsorganisation inom området. Under år 1997

skall en särskild myndighet, Ekobrottsmyndigheten, inrättas med operativa och

samordnande uppgifter i kampen mot den ekonomiska brottsligheten (se avsnitt

5.1.2).

 När det gäller insatser mot den gränsöverskridande brottsligheten, bl.a.

internationell narkotikahandel och avancerad ekonomisk brottslighet, ger sam-

arbetet med andra länder större möjligheter att lyckas. Av särskilt värde är

arbetet inom EU, där ikraftträdandet av Europolkonventionen avsevärt kommer att

förbättra möjligheterna att bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten.

Kampen mot denna brottslighet bedrivs också inom FN:s narkotikaprogram, UNDCP,

samt inom Schengensamarbetet. Här kan också nämnas det arbete som bedrivs inom

ramen för den s.k. Östersjökonferensen för att utveckla ett samarbete mellan

polis, tull och andra organ från länderna runt Östersjön samt den nyligen

inrättade aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet. Inom

Justitiedepartementet har tillkallats en arbetsgrupp med uppgift att kartlägga

den internationella ekonomiska brottsligheten och utarbeta förslag till

inriktning av åtgärderna mot sådan brottslighet.

3.3 Ett modernt rättsväsende

Ett väl fungerande rättsväsende är av fundamental betydelse för att upprätthålla

den demokratiska rättsstaten. Rättsväsendet skall hålla hög kvalitet och vara

kostnadseffektivt. Att rättsväsendet kan hantera sina uppgifter korrekt och inom

rimlig tid är centralt för att upprätthålla rättssäkerhet och rättstrygghet.

Vidare är en effektiv indrivning av skatter och avgifter av stor betydelse för

statens finanser.

 Samverkan mellan rättsväsendets myndigheter samt med andra som berörs av och

kan påverka brottsligheten skall öka. Rättsväsendet skall också fortsätta att

utveckla moderna organisations- och arbetsformer. En samlad IT-strategi skall

utformas och satsningen på ny teknik skall fortsätta.

 För att öka rättsväsendets möjligheter att nå de uppsatta målen har en rad

åtgärder vidtagits i syfte att effektivisera och rationalisera rättsväsendet.

Detta gäller såväl rättsreglerna som verksamheten och organisationen. Inom

polisen pågår ett arbete med att införa ett problemorienterat arbetssätt,

utveckla närpolisverksamheten och förändra myndighetsstrukturen. Inom

åklagarväsendet har en ny organisation och nya arbetsformer införts. Vidare har

arbetet med att utveckla nya former för samarbete mellan polis och åklagare

påbörjats. Ett annat exempel på reformarbete med den nämnda inriktningen är den

utredning som regeringen tillsatt för att se över den organisatoriska strukturen

inom domstolsväsendet (dir. 1995:102). Syftet är att skapa en effektiv

domstolsorganisation som svarar mot de ökande kraven på domstolarnas kompetens

och förmåga att handlägga allt svårare mål. Inom kriminalvården har förändringen

av vårdarrollen mot ett utvecklat kontaktmannaskap med bl.a. verk-

samhetsanpassade arbetstider inneburit både högre kvalitet i verksamheten och

effektivare användning av personalen. I samma syfte planeras en rationalisering

av myndighetsstrukturen. Inom exekutionsväsendet planeras en sammanslagning av

kronofogdemyndigheter den 1 januari 1977.

 Vad gäller rättsreglerna har vissa större reformer nyligen slutförts. Nämnas

kan instansordningsreformen vid de allmänna förvaltningsdomstolarna och den nya

ärendelagen. Regeringen har i prop. 1996/97:9 föreslagit förändringar av

rättshjälpen. Vidare pågår en översyn av handläggningsreglerna i hovrätt och en

översyn av straffsystemet.

 När det gäller samordning av rättsväsendets informationsförsörjning har

huvuddelen av rättsväsendets myndigheter samt Generaltullstyrelsen och

Riksskatteverket på regeringens uppdrag nyligen lämnat förslag till en samlad

strategi. Frågan bereds vidare inom Justitiedepartementet.

3.4 Utgångspunkter för besparingar

Kostnaderna inom Justitiedepartementets ansvarsområde skall minska med 630

miljoner kronor t.o.m. budgetåret 1998, varav 300 miljoner kronor under

budgetåret 1997. Med hänsyn till de förändringar som sker av kriminalvårdens

verksamhet samt till beläggningsutvecklingen och anslagssparandet har regeringen

bedömt att det finns utrymme att minska anslaget till kriminalvården med 287

miljoner kronor för budgetåret 1997. Resterande besparing för år 1997 görs på

rättshjälpsanslaget. Regeringen har vidare bedömt att utrymme finns att minska

anslaget till kriminalvården även år 1998, och att sparkravet preliminärt bör

bestämmas till 136 miljoner kronor. Resterande besparing för budgetåret 1998 har

preliminärt fördelats med 55 miljoner kronor på polisväsendet, 25 miljoner

kronor på åklagarväsendet och 114 miljoner kronor på rättshjälpen. Övriga

myndigheter inom Justitiedepartementets område har undantagits från besparingar.

Beroende på tidigare fastlagda justeringar blir även polisväsendets anslagsnivå

i praktiken oförändrad. Domstolsväsendets möjligheter att klara ytterligare

besparingar är beroende av att planerade reformer genomförs. Detta faktum till-

sammans med den osäkerhet som finns om hur antalet mål och ärenden utvecklar sig

kommande år gör att regeringen inte föreslår några besparingar inom

domstolsväsendets område för budgetåren 1997 och 1998. Fördelningen av

besparingarna för år 1998 kan komma att ändras med hänsyn till hur de verk-

samhetsmässiga och ekonomiska förutsättningarna utvecklas inom respektive

myndighetsområde. Exekutionsväsendet och Rättsmedicinalverket är ålagda att

minska sina utgifter med elva procent under budgetåren 1995/96 - 1998. För

budgetåren 1997 och 1998 har besparingar motsvarande tre procent per år ålagts

dessa verksamheter.

 Utrymmet för besparingar skapas till stor del genom att det genomgripande

reformarbetet inom rättsväsendet fortsätter. Denna fråga har berörts i avsnitt

3.3. Regeringen återkommer senare med de förslag till lagstiftning som är

nödvändiga för att förbättra och effektivisera verksamheten samt minska

utgifterna inom utgiftsområdet.

 Rationaliseringskraven ställer ökade krav på uppföljning av resultat och

ekonomi. Myndigheterna måste därför fortsätta att utveckla och förbättra sin

resultatrapportering främst när det gäller volym, kostnader och kvalitet i

verksamheten. Metoder för uppföljning och utvärdering av verksamhetens effekter

måste också utvecklas. Vid sidan av myndigheternas årsredovisningar är en samlad

resultatredovisning för rättsväsendet en viktig del av uppföljningssystemet.

Justitiedepartementet har därför påbörjat en försöksverksamhet för att ta fram

en samlad resultatredovisning för år 1996 med utgångspunkt i det förslag som

lämnades av Utredningen om en samlad resultatredovisning för det kriminal-

politiska området (SOU 1995:136).

Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 4 framgår av följande sammanställning

(miljoner kronor):

 Utgift Anvisat Utgiftsprognos Förslag

Beräknat

 därav

 1994/95 1995/96 1995/96 1996 1997 1998

1999

Polisväsendet 10 716 16 082 17 042 11 528 10 996 11 335

11 724

Åklagarväsendet 603 905 956 663 627 622

645

Domstolsväsendet m.m. 2 880 4 224 4 273 2 915 2 916 3 017

3 120

Kriminalvården 3 770 6 152 5 635 3 917 3 837 3 810

3 946

Kronofogdemyndigheterna 1 154 2 005 1 895 1 327 1 298 1 296

1 337

Övrig verksamhet inom 1 123 1 751 1 757 1 249 1 149 1 035

1 045

rättsväsendet

Totalt för utgiftsområde 4 20 246 31 119 31 558 21 599 20 825 21 115

21 817

Totalbeloppen avviker från de belopp som angavs i den ekonomiska

vårpropositionen (1995/96:150). För år 1997 är avvikelsen ca 364 miljoner

kronor. Orsaken till avvikelsen är främst att sammanlagt ca 354 miljoner kronor

kommer att föras över till utgiftsområde 8. Invandrare och flyktingar. De

överförda medlen avser bl.a. kostnader för asyl- och medborgarskapsutredningar,

förvar samt transporter av avvisade och utvisade. Nämnda överföring föranleds av

att regeringen inom kort avser att lägga en proposition med förslag om att vissa

delar av polisens utlänningsverksamhet skall föras över till Statens invandrar-

verk.

4 Polisväsendet

--------------------------------------------------------------------

|- Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet|

|skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet skall ägnas brott med|

|rasistiska inslag. |

|- Polisen skall arbeta problemorienterat inom såväl närpolis och|

|kvalificerad kriminalpolis som övrig polisverksamhet. |

|- Polisen skall effektivisera brottsutredningarna och utveckla|

|samverkan med åklagarväsendet. |

|- Polisen skall prioritera utbyggnaden av närpolisen. |

|- Rikspolisstyrelsen skall påbörja planeringen inför den nya grund-|

|utbildningen av poliser. |

|- Verksamheten för bekämpning av terroraktioner samordnas med annan|

|polisverksamhet. |

--------------------------------------------------------------------

 Polisens verksamhet syftar enligt 1 § polislagen (1984:387) till att upp-

rätthålla allmän ordning och säkerhet och i övrigt tillförsäkra allmänheten

skydd och annan hjälp. Det övergripande målet för polisverksamheten skall vara

att minska brottsligheten samt att öka människors trygghet.

 Den lokala polisorganisationen består för närvarande av 43 polismyndigheter.

 Länsstyrelsen är högsta polisorgan i länet och bestämmer bl.a. verksamhetens

huvudsakliga inriktning, indelningen i polisdistrikt, polismyndigheternas

grundläggande organisation och fördelningen av medel inom länets

polisorganisation. De flesta polisfrågor hos länsstyrelsen handläggs av

länspolismästaren, som är regional polischef och tillika polischef inom den

lokala organisationen.

 Rikspolisstyrelsen är central förvaltningsmyndighet för polisväsendet. Till

Rikspolisstyrelsen hör Säkerhetspolisen och Rikskriminalpolisen. Vid

Rikspolisstyrelsen finns också Polishögskolan. Till polisväsendet hör dessutom

Statens kriminaltekniska laboratorium, som är en myndighet under

Rikspolisstyrelsen.

 Rikspolisstyrelsen är ansvarig myndighet för totalförsvarsfunktionen Ordning

och säkerhet.

4.1 Huvudlinjer i reformeringen av polisen

4.1.1 Allmänna strategier

För att ha större möjlighet att uppnå de kriminalpolitiska målen - att minska

brottsligheten och öka tryggheten - måste arbetet med att utarbeta

ändamålsenliga arbetsformer och strukturer fortsätta. Polisen måste utveckla

effektiva arbetsmetoder för att förebygga brott och ordningsstörningar och för

att förstärka utredningsverksamheten. Det problemorienterade arbetssättet skall

ligga till grund för all polisverksamhet. Att arbeta problemorienterat innebär

bl.a. att systematiskt definiera vilka förhållanden som orsakar och underlättar

brott och andra störningar av den allmänna ordningen. Utifrån dessa kunskaper

vidtas sedan de åtgärder som är bäst ägnade att minska riskerna för brottslighet

och ordningsstörningar. En bärande tanke i detta arbete skall vara att polisen

skall finnas på tider och platser där risken annars är stor att brott begås.

 Arbetet måste också inriktas på att se till att kompetensen inom polisen inte

bara vidmakthålls utan också ökar. Det gäller för inriktningen av den nya

polisutbildningen, men också exempelvis för att mer effektivt kunna bekämpa den

allra grövsta brottsligheten. Vidare måste ny teknik tas i anspråk.

 En annan förutsättning för att polisen skall kunna förstärka sina insatser är

att polisens samverkan med andra utvecklas. Det gäller särskilt dem som berörs

av eller som kan förebygga brottslighet. Det gäller också samverkan med

åklagarväsendet där mycket kan göras för att de samlade resurserna skall

utnyttjas så effektivt som möjligt. Vidare måste polisen utveckla de möjligheter

som det internationella samarbetet ger att bekämpa främst den organiserade

brottsligheten.

4.1.2 Prioriterade områden

Polisen skall prioritera kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk

brottslighet. Regeringen har vidtagit och planerar flera åtgärder för att

effektivisera polisens arbete med att bekämpa brottsligheten inom dessa områden.

 Våldsbrottsligheten har fortsatt att öka trots att omfattande insatser

vidtagits för att motverka en sådan utveckling. Detta är allvarligt, särskilt

som våldsbrottsligheten också tagit sig nya uttryck. Utvecklingen av

brottslighet där vapen används är oroväckande, liksom den brottslighet som

förekommer bland medlemmar i vissa motorcykelorganisationer. Brott med

rasistiska förtecken är särskilt allvarliga eftersom de angriper den

demokratiska rättsstatens principer.

 Enligt regeringens bedömning behövs ytterligare insatser för att motverka

våldsbrottsligheten. Sådana insatser måste inkludera och engagera hela

samhället. Det är också utgångspunkten i regeringens brottsförebyggande program

samt i det initiativ regeringen tagit för att sprida information om och

inspirera till arbete mot våldet, bl.a. genom skrifterna Motverka våldet och

Hjälp mot våld.

 I samband med större evenemang eller andra situationer där många människor

samlas uppstår en ökad risk för brott och ordningsstörningar. Regeringen

överväger därför att ge polisen större möjligheter än för närvarande att ingripa

i sådana situationer och att ge polisen utvidgade befogenheter, såsom att spärra

av eller på annat sätt förbjuda tillträde till vissa områden eller utrymmen och

att tillfälligt omhänderta viss egendom. Också förutsättningarna för att vägra

tillstånd av och ingripa mot demonstrationer skall ses över. Bakgrunden härtill

är att det under senare tid i ökad utsträckning förekommit brott och allvarliga

ordningsstörningar i samband med demonstrationer som haft rasistiska inslag.

 Tillgången till vapen inverkar på den grova våldsbrottsligheten. På re-

geringens initiativ pågår en översyn av vapenlagstiftningen. Översynen, som

inriktas på att förebygga våldsbrott, har inletts med en utvärdering av förbudet

att bära knivar och vissa andra farliga föremål på allmän plats. Ett förslag har

lagts fram om att förbudet också skall gälla skjutvapen. Dessutom föreslås

skärpta straff för allvarligare överträdelser av förbudet.

 Användning av övervakningskameror bl.a. i butiker och banker kan på ett

effektivt sätt förebygga brott, t.ex. rån. För närvarande övervägs vilka

möjligheter som finns att öka användningen av övervakningskameror i detta syfte.

 Även om rasism och främlingsfientlighet i stor utsträckning motverkas med

andra åtgärder än lagstiftning är det viktigt att den lagstiftning som finns är

effektiv. Mot denna bakgrund har lagen om förbud mot politiska uniformer setts

över och förslag till en ny straffbestämmelse i brottsbalken utarbetats.

Förslaget innebär i huvudsak att det skall vara straffbart att offentligt bära

hakkors eller andra sådana symboler som kan förknippas med allvarlig förföljelse

av folkgrupp. Bestämmelsen skall gälla endast sådana fall som inte är straffbara

som hets mot folkgrupp. Förslaget har remissbehandlats och bereds nu i

Justitiedepartementet.

 En fråga som särskilt aktualiseras i samband med gängbrottslighet, t.ex.

brottsligheten bland medlemmar i vissa motorcykelorganisationer, är skyddet för

målsägande och vittnen. Brottsofferutredningen har i uppdrag att undersöka

frågan om hot mot målsäganden och vittnen och se vilka åtgärder som kan krävas.

Regeringen kommer också att förelägga riksdagen förslag till skärpningar av

straffet för övergrepp i rättssak.

 En annan angelägen brottsofferfråga är våldet mot kvinnor. Ett gott underlag

för att föra denna fråga framåt finns nu i kvinnovåldskommissionens

huvudbetänkande (SOU 1995:60). Betänkandet bereds för närvarande i

Socialdepartementet.

 Polisen har vidare ett särskilt ansvar för att ytterligare utveckla och

förbättra sina insatser när det gäller sexuella övergrepp mot barn.

 Polisen skall, förutom att göra egna förebyggande och brottsutredande

insatser, vara en drivande kraft i samordningen av olika aktörers insatser mot

våldet.

 Narkotikabrottsligheten är ett av de mest prioriterade områdena för polisen.

Även om narkotikamissbruket vid en internationell jämförelse har en begränsad

omfattning i Sverige finns det en oroande tendens till en mer drogpositiv

hållning och ett ökat experimenterande med narkotika i vissa ungdomsgrupper.

 För att kunna bekämpa narkotikaproblemet krävs ett nära samspel mellan

förebyggande åtgärder, kontrollpolitik och behandling av narkotikamissbrukare.

 Polisens arbete inriktas på att bekämpa narkotikahandeln i alla dess led, från

omfattande organiserad handel till småskalig gatuhandel. Den förändring som sker

inom polisen med en satsning på ett problemorienterat arbetssätt och

närpolisverksamhet har medfört ökade möjligheter att identifiera och ingripa mot

lokal narkotikahantering. Detta bidrar till att unga missbrukare fångas upp och

ökar socialtjänstens möjligheter till tidiga insatser. Den förstärkta

kriminalunderrättelseverksamhet som för närvarande byggs upp inom polisen leder

till en bättre kännedom om de olika försäljningsled som finns och således till

ökade möjligheter att ingripa mot dessa.

 Inte minst viktigt när det gäller kampen mot narkotikabrottsligheten är det

internationella samarbetet på området. Sverige deltar också mycket aktivt i

detta. Genom EU och Schengensamarbetet förbättras våra möjligheter att bekämpa

narkotikan bl.a. med de ökade möjligheter till polissamarbete som öppnas.

Sverige kommer också fortsätta att vara en drivande kraft i narkotikafrågan i

andra internationella organ som Nordiska rådet, Europarådet och FN.

 Det är vidare regeringens bedömning att ekobrottsligheten måste bekämpas med

kraft. Om samhället inte kan hävda de ekonomiska spelreglerna, medför detta att

konkurrensförhållanden snedvrids och att de som på ett hederligt sätt försöker

driva verksamheter slås ut. Detta undergräver både samhällsekonomin och

samhällsmoralen och kan på sikt urholka förtroendet för den demokratiska

rättsstaten. Genom denna brottslighet undandras det allmänna stora ekonomiska

värden.

 Polisens insatser mot den ekonomiska brottsligheten har ökat. Utbild-

ningsinsatser och nya anställningar av bl.a. ekonomer är åtgärder som vidtagits

för att höja kompetensen. Regeringen anser att den effektivisering som påbörjats

av polisens insatser mot ekobrottslighet måste fortsätta, bl.a. genom utbildning

och metodutveckling. Detta är dock inte tillräckligt. Enligt regeringens

uppfattning måste delar av ekobrottsbekämpningen struktureras om för att kunna

bli effektivare. Regeringen avser därför att under Riksåklagaren inrätta en

särskild ekobrottsmyndighet med operativa och samordnande uppgifter.

 När det gäller polisens ekobrottsbekämpning hänvisas i övrigt till avsnittet

om åklagarväsendet (avsnitt 5.1.2 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten).

4.1.3 Närpolisreformen

Närpolisreformen innebär att tyngdpunkten i polisarbetet flyttas närmare dem som

berörs av brottsligheten och att polisen får större möjligheter att gripa in i

ett tidigt skede. Närpolisverksamheten har stor betydelse för att förebygga och

bekämpa s.k. vardagsbrottslighet, såsom inbrott, misshandel, skadegörelse och

gatulangning av narkotika. Inom sitt område svarar närpolisen i princip för alla

slag av polisverksamhet, dvs. att förebygga, ingripa mot och utreda begångna

brott samt att komma till rätta med ordningsstörningar. Det problemorienterade

arbetssättet skall ligga till grund för närpolisverksamheten. Att arbeta pro-

blemorienterat innebär bl.a. att systematiskt definiera vilka förhållanden som

orsakar och underlättar brott och andra störningar av den allmänna ordningen.

Utifrån dessa kunskaper vidtas sedan de åtgärder som är bäst ägnade att minska

riskerna för brottslighet och ordningsstörningar. Grundtanken är att detta

arbete skall genomföras av närpolisen i samarbete med enskilda, myndigheter,

föreningar och näringsidkare.

 Närpolisverksamheten skall bli basen i polisens verksamhet. För att detta

skall bli möjligt har polisen på de flesta håll ändrat sin organisation. Av

central betydelse är dock att förändringen inte stannar vid detta utan att

närpolisverksamheten utvecklas mot ett mer problemorienterat arbetssätt, en

förbättrad utredningsverksamhet och en större samverkan med dem som berörs av

brottsligheten. Vidare kräver det problemorienterade arbetssättet att

arbetstiderna anpassas till behovet av polisverksamhet. En annan viktig fråga i

detta utvecklingsarbete är att organisera utryckningsverksamheten så att när-

polisernas planerade aktiviteter kan genomföras på ett effektivt sätt.

4.1.4 Brottsutredningsverksamheten

Länskriminalavdelningar för den mest kvalificerade brottsutredningsverksamheten

har inrättats i många län. Nästan alla län har enheter för kriminal-

underrättelseverksamhet. I takt med att närpolisen tar över ansvaret för ut-

redning av vardagsbrottsligheten kommer kriminalpolisens möjligheter att

koncentrera sig på de mer komplicerade och omfattande brottsutredningarna att

öka. En sådan utveckling är nödvändig.

 Denna inriktning av brottsutredningsverksamheten ställer emellertid stora krav

på att utveckla kompetensen hos personalen på alla nivåer. Utbildningsinsatser

har också gjorts vad gäller både den mer kvalificerade brottsutredningsverk-

samheten och den utredningsverksamhet som rör vardagsbrottsligheten. Regeringens

uppfattning är att denna kompetensutveckling måste fortsätta.

 En annan viktig faktor för att få en effektiv brottsutredningsverksamhet är

att ny teknik tas i anspråk. På regeringens initiativ har riksdagen nyligen be-

slutat om lagändringar som gör det möjligt för polisen att använda dolda

fjärrmanövrerade kameror vid förundersökningar som avser grova brott. Även

reglerna om hemlig teleavlyssning och teleövervakning har anpassats till den

tekniska utvecklingen och till förändringarna på telemarknaden. Polisen måste

också ges möjlighet att på ett effektivt sätt systematisera och bearbeta

information som kommer fram vid den spaning som bedrivs. Registerutredningen har

nyligen föreslagit (SOU 1996:35) att polisen med hjälp av ADB skall få

registrera vad som kommit fram i underrättelseverksamhet och föra särskilda

register med uppgifter om DNA-analys i brottmål. Frågan bereds för närvarande

inom Justitiedepartementet.

4.1.5 Samverkan med åklagare

En mer aktiv ledning av förundersökningarna är av central betydelse för att

kunna styra och prioritera verksamheten och därigenom öka snabbheten och

kvaliteten i utredningsarbetet.

 Samverkansformerna mellan polis och åklagare skall därför utvecklas. Ett väl

fungerande samarbete i de enskilda brottsutredningarna är inte tillräckligt.

Samarbetet och samverkan vad gäller prioriteringar, planering och utbildning

måste därför också förbättras.

 För att påskynda en sådan utveckling har regeringen beslutat mål och

riktlinjer för polisens och åklagarväsendets samverkan på det kriminalpolitiska

området (se vidare 5.1.3 Utvecklad samverkan mellan åklagarväsendet och poli-

sen).

4.1.6 Internationell samverkan

Sveriges medlemskap i EU har inneburit nya möjligheter att utveckla samarbetet

med polis- och tullmyndigheter i andra länder. I avvaktan på att konventionen om

den europeiska polisbyrån Europol skall ratificeras beslutade ministrarna i EU i

juni 1993 att bilda Europols narkotikaenhet (ENE). ENE är ett organ för

polissamarbete mellan EU-länder i fråga om viss grov organiserad internationell

brottslighet, främst narkotikabrottslighet. ENE:s uppgifter övertas av Europol

när denna börjar verka. Europol skall ha som mål att förbättra effektiviteten

hos behöriga myndigheter i medlemsstaterna och deras samarbete vad gäller att

förebygga och bekämpa terrorism, olaglig narkotikahandel och andra former av

internationell brottslighet. Europol skall i första hand ha som uppgift att

inhämta, sammanställa och analysera information samt underlätta information-

sutbyte mellan medlemsstaterna.

 De nordiska ländernas polis och tull samarbetar sedan många år på ett

effektivt sätt i fråga om brottsbekämpningen, bl.a. genom att stationera

gemensamma nordiska polis- eller tullsambandsmän i olika länder.

 Samarbete inom Östersjöområdet sker genom det arbete som bedrivs inom ramen

för den s.k. Östersjökonferensen för att utveckla ett samarbete mellan polis,

tull och andra organ från länderna runt Östersjön samt genom den nyligen

inrättade aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet.

 Sedan den 1 maj 1996 är Sverige tillsammans med övriga nordiska länder

observatör i Schengensamarbetet. Observatörskapet är ett första steg mot ett

fullt deltagande i samarbetet. Schengensamarbetets mål är att förverkliga den

fria rörligheten för personer inom området. Polissamarbetet inom Schengen

innebär att den internationella brottsligheten kommer att kunna förebyggas och

bekämpas bättre än i dag. Härvid kommer det gemensamma dataregistret Schengen

Information System (SIS) att fylla en viktig funktion.

 Enligt regeringens bedömning kommer det internationella samarbetet i olika

fora att ge polisen ännu bättre förutsättningar att bedriva kriminalunderrättel-

severksamhet och därmed en verkningsfull brottsbekämpning. Detta ökar

möjligheterna att motverka att internationell brottslighet får fäste i Sverige.

 I detta sammanhang vill regeringen också erinra om det initiativ som Sverige

tagit i den världsomspännande kampen mot sexuellt utnyttjande av barn.

Världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, som hölls i

Sverige den 27 - 31 augusti 1996, har bidragit till att ge polisen bättre

kunskaper och förutsättningar att i samverkan med andra bekämpa barnpornografi

och annan sexuell exploatering av barn.

4.2 Övriga frågor

4.2.1 Polisutbildningen

För att polisen också i framtiden på effektivast möjliga sätt skall kunna

utvecklas och lösa sina uppgifter måste utbildning och rekrytering ses över.

Regeringen gav därför i juli 1995 en arbetsgrupp inom Justitiedepartementet i

uppdrag att se över rekryteringen och utbildningen av poliser. Arbetsgruppen

presenterade i mars 1996 den första etappen av sitt uppdrag. I promemorian

Rekrytering och grundutbildning av poliser (Ds 1996:11) har arbetsgruppen lämnat

ett förslag till genomgripande förändringar av polisutbildningen.

 I korthet innebär förslaget att polisutbildningens teoridel förstärks något

och att praktiktjänstgöringen förkortas avsevärt och förläggs sist i ut-

bildningen. Arbetsgruppen föreslår ett första studieår med studier vid allmän

högskola i bl.a. juridik och beteendevetenskap. Därefter genomförs den mer

allmänpolisiära utbildningen, varvad med viss samhällspraktik, vid Polishögsko-

lan. Dessa delar av utbildningen föreslår arbetsgruppen skall studieme-

delsfinansieras. Därefter följer en sex månader lång avlönad praktik-

tjänstgöring. En möjlighet öppnas också att direkt rekrytera ekonomer och andra

specialister till polisyrket.

 Promemorian har remissbehandlats. Flertalet remissinstanser tillstyrker

huvuddragen i förslaget. Remissinstanserna redovisar dock delade meningar

beträffande arbetsgruppens förslag om det första utbildningsåret och om behovet

av att ge specialister polismans ställning. En del anser att det bör uppställas

ett högre kunskapskrav än det som i dag gäller, innan den polisiärt inriktade

grundutbildningen inleds. Andra har haft avvikande synpunkter på vilka

ämnesområden studierna vid den allmänna högskolan skall omfatta. Några har t.ex.

framhållit vikten av att kriminologi ingår. Andra anser att det är angeläget att

studierna i juridik anpassas till polisverksamheten, vilket enligt deras åsikter

bäst sker genom att juridikstudierna även i fortsättningen bedrivs vid

Polishögskolan. Vissa remissinstanser har ansett att praktiken inte skall

förläggas sist i utbildningen utan att den bör åtföljas av en uppföljningsperiod

vid Polishögskolan. En del remissinstanser har också haft synpunkter på

lokaliseringen av utbildningen samt på antagningskrav och anställningstidpunkt.

Andra har påtalat att rekryterings- och grundutbildningsfrågorna är nära kopp-

lade till vidareutbildningen och till polischefsutbildningen och att arbetsgrup-

pens förslag till grundutbildning är svårt att slutligt bedöma innan gruppen

fullgjort hela sitt uppdrag. Rikspolisstyrelsen har också anfört att det enligt

styrelsens bedömning inte föreligger något rekryteringsbehov till polisyrket

före år 1998.

 Arbetsgruppen fortsätter sitt arbete och skall nu se över polischefsut-

bildningen och vidareutbildningen. I uppdraget ligger också att överväga

Polishögskolans uppgifter och organisation. Slutredovisningen skall ske till den

1 februari 1997.

Regeringens bedömning

Regeringen har för avsikt att ge Rikspolisstyrelsen i uppdrag att med

utgångspunkt i arbetsgruppens förslag och remissyttrandena detaljplanera en ny

grundutbildning för poliser. Arbetet skall inriktas på att utbildningen kan

inledas år 1998. Regeringen anser att utbildningen bör utformas i huvudsak

enligt arbetsgruppens förslag. För tillträde till den del av polisutbildningen

som skall äga rum vid Polishögskolan bör det krävas att studier bedrivits vid

allmän högskola ungefär i den omfattning och med den inriktning som

arbetsgruppen föreslagit. Kunskaperna bör kunna förvärvas antingen på det sätt

som arbetsgruppen föreslagit, genom kurser särskilt anordnade för elever som

sedan skall gå vidare till den fullständiga utbildningen eller genom befintliga

kurser inom den allmänna högskolan med ungefär motsvarande innehåll.

Utbildningen bör också innehålla praktiktjänstgöring av ungefär den omfattning

som arbetsgruppen föreslagit. Vidare anser regeringen att behovet av att ge

personer med annan specialitet, t.ex. tekniker eller ekonomer, polismans ställ-

ning måste beaktas.

 Regeringen kommer att besluta om utbildningen och dess rättsliga reglering när

Rikspolisstyrelsen har redovisat sitt uppdrag. I detta sammanhang bör anmärkas

att det ankommer på Rikspolisstyrelsen att noga följa att tillgång finns till

det antal poliser som behövs för verksamheten. Det ankommer också på

Rikspolisstyrelsen att vidta de åtgärder som kan vara nödvändiga för att

säkerställa behovet.

4.2.2 Beredskapsstyrkan för att bekämpa terroraktioner

Riksdagen beslutade vid behandlingen av 1990 års budgetproposition (prop.

1989/90:100, bilaga 15, bet. 1989/90:JuU27, rskr. 1989/90:211) att resurser

skulle avsättas för att inrätta en särskild beredskapsstyrka för att bekämpa

terroraktioner. Av 2 kap. 9 § polisförordningen (1984:730) framgår att styrkan

skall finnas vid Polismyndigheten i Stockholms län. Sedan september 1994 är

styrkan bemannad i huvudsaklig överensstämmelse med de riktlinjer som

statsmakterna lämnat. Beredskapsstyrkan får tas i anspråk endast för bekämpning

av terroraktioner och först efter regeringens beslut eller, om regeringens

tillstånd inte hinner inhämtas, beslut av chefen för Justitiedepartementet.

 Rikspolisstyrelsen inspekterade i maj 1995 beredskapsstyrkan. I anledning av

inspektionen har Rikspolisstyrelsen och Polismyndigheten i Stockholms län i en

skrivelse till regeringen den 10 juni 1996 gemensamt föreslagit att

beredskapsstyrkan som sådan skall avskaffas och ersättas med en skyldighet för

Polismyndigheten i Stockholms län att ha polismän med kompetens för

terrorbekämpning. Detta skulle möjliggöra för polismyndigheten i Stockholm att

integrera beredskapsstyrkans personal i den särskilda insatsstyrka (piketen) som

finns organiserad inom Polismyndigheten i Stockholms län. Rikspolisstyrelsen och

Polismyndigheten i Stockholms län framhåller att genom en sådan integrering av

beredskapsstyrkan och piketen erhålls en sammanhållen organisation och betydande

rationaliseringsvinster. Rikspolisstyrelsen och Polismyndigheten i Stockholms

län framhåller också att det kan vara lämpligt att beslut om insatser mot

terroraktioner fattas på en högre beslutsnivå än övriga polisinsatser. De anger

som alternativa beslutsnivåer regeringen, chefen för Justitiedepartementet eller

Rikspolisstyrelsen.

Regeringens bedömning

Regeringen anser att den nuvarande organisatoriska lösningen för bekämpning av

terroraktioner bör förändras. I likhet med Rikspolisstyrelsen och Polismyndig-

heten i Stockholms län finner regeringen att det finns flera fördelar med att

integrera beredskapsstyrkans personal med den särskilda insatsstyrkan (piketen)

vid Polismyndigheten i Stockholms län. Bl.a. kan rationaliseringsvinster göras i

form av samordnad utbildning och rekrytering. Den kompetens som den särskilda

beredskapsstyrkans personal tillägnat sig bör tas tillvara så att det gagnar

hela polisväsendet. Regeringen vill understryka att det är av yttersta vikt att

kompetensen för bekämpning av terroraktioner vidmakthålls.

 När styrkan integreras med piketen uppkommer frågan huruvida den nuvarande

särregleringen avseende beslutsordningen alltjämt skall gälla för polisinsatser

mot terroraktioner. Med den föreslagna omorganisationen blir bekämpningen av

terroraktioner en av flera uppgifter för de specialutbildade poliserna.

Tolkningssvårigheter kan därför inte uteslutas i fråga om vilken beslutsordning

som skall tillämpas för deras insatser. Frågan om en särskild beslutsordning

skall tillämpas på styrkans ianspråkstagande för terroraktioner bereds vidare

inom Justitiedepartementet. Avsikten är att regeringen skall besluta om den

föreslagna förändringen under våren 1997.

4.2.3 Registernämnden

En ny myndighet, Registernämnden, inrättades den 1 juli 1996. Registernämnden

har till uppgift bl.a. att i ärenden om registerkontroll enligt

säkerhetsskyddslagen (1996:627) pröva frågor om utlämnande av uppgifter i

polisregister. Motsvarande uppgift fullgjordes tidigare av Rikspolisstyrelsens

styrelse enligt den numera upphävda personalkontrollkungörelsen (1969:446).

Registernämnden skall också följa Säkerhetspolisens registrering av uppgifter i

polisregister, särskilt med avseende på förbudet mot att registrera enskildas

åsikter enbart av det skälet att de genom organisationstillhörighet eller på

annat sätt gett uttryck för en politisk uppfattning. Registernämnden finansieras

över Säkerhetspolisens anslag.

 Enligt regeringens bedömning ökar den demokratiska insynen i Säkerhetspolisens

verksamhet genom Registernämndens verksamhet.

4.2.4 Vissa organisatoriska frågor

Rikspolisstyrelsen har föreslagit regeringen att en ändring görs i den

bestämmelse i polislagen som reglerar hur många valda ledamöter som högst får

ingå i en polisstyrelse. Enligt 5 § polislagen skall antalet valda ledamöter

uppgå till lägst sex och högst tio. Rikspolisstyrelsen har framhållit att den

övre gränsen för antalet ledamöter vållat en del olägenheter i samband med det

pågående rationaliseringsarbetet. Styrelsen har därvid påpekat att det i takt

med att de nya länsmyndigheterna införs, blivit allt svårare att uppfylla kravet

på att om möjligt alla kommuner i distriktet blir representerade. Styrelsen

föreslår därför att den övre gränsen för hur många valda ledamöter som får ingå

i en polisstyrelse avskaffas.

 Regeringen delar Rikspolisstyrelsens bedömning att det är av största vikt för

det fortsatta rationaliseringsarbetet att säkerställa att de som berörs av

förändringsarbetet också får ett inflytande häröver. Det pågående arbetet

ställer krav på de regionala och lokala polisorganisationernas förmåga att finna

lämpliga organisationsstrukturer. I förändringsarbetet får inte lagstiftningen i

fråga om antalet polisstyrelseledamöter vara något hinder. Det bör därför

överlämnas åt länsstyrelsen att bestämma det högsta antalet valda ledamöter i

polisstyrelsen. Detta åstadkoms genom den ändring i 5 § polislagen som

regeringen nu föreslår.

4.2.5 Utlänningsverksamhet

Regeringen avser att inom kort lägga en proposition om den svenska

immigrationspolitiken. I den kommer regeringen att bl.a. föreslå att vissa delar

av polisens utlänningsverksamhet skall föras över till Statens invandrarverk.

Förslaget i denna del innebär att ansvaret för grundutredningar i asylärenden

överförs den 1 januari 1997 samt att ansvaret för övriga tillståndsärenden och

förvarstagna överförs den 1 oktober 1997. Regeringen avser vidare att tillsätta

en särskild utredningsman för att utreda om ansvaret för verkställighet av

avvisnings- och utvisningsbeslut bör flyttas från polisen till Invandrarverket.

Samtidigt skall utredas om verksamheten att transportera avvisade och utvisade

ur landet bör flyttas från Kriminalvårdsverket till Invandrarverket. Slutligen

skall utredningen belysa frågor om ansvarsfördelning och metoder för den inre

utlänningskontrollen.

4.3 Polisväsendets resultat

4.3.1 Resursinsatser och produktivitet

Polisen ökade under budgetåret 1994/95 sina insatser inom de prioriterade

områdena - våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet. Insatserna

fortsatte att öka under de första tolv månaderna

av budgetåret 1995/96. För utredning av våldsbrott avsatte polisen under bud-

getåret 1994/95 drygt fyra procent fler resurstimmar än året innan. Även andra

satsningar i form av ökad övervakning på fredags- och lördagskvällar samt

intensifierat samarbete med restaurangägare och ordningsvakter har gjorts.

Antalet våldsbrottsärenden ökade under budgetåret 1994/95 med 15 procent samti-

digt som ett oförändrat antal ärenden redovisades till åklagare. Detta fick till

följd att balanserna steg med cirka tio procent. Balanserna fortsatte att öka

under andra halvåret 1995 men visade på en liten minskning under första halvåret

1996.

 Polisens insatser för utredning av ekonomisk brottslighet ökade under bud-

getåret 1994/95 med fyra procent. Extra satsningar har också gjorts på spanings-

och underrättelseverksamhet med syfte att tidigare upptäcka och ingripa mot den

ekonomiska brottsligheten. Antalet ärenden som redovisades till åklagare ökade

under budgetåret men till följd av att antalet nya ärenden blev större ökade

ändå antalet ärenden i balans kraftigt.

 När det gäller insatserna mot narkotikabrott kan konstateras att antalet

ingripanden på gatunivå har ökat. Satsningar görs vid många polismyndigheter för

att förhindra nyrekrytering av narkotikamissbrukare, bl.a. har s.k. gatulang-

ningsgrupper inrättats. Vidare följer polismyndigheterna, i samarbete med andra

myndigheter, mer systematiskt upp narkotika- och missbrukssituationen. Resursin-

satsen mot narkotikabrott har ökat under perioden 1992/93 - 1994/95. Insatserna

har fortsatt att öka under budgetåret 1995/96. Detta har lett till att allt fler

narkotikabrott upptäcks och att antalet ärenden som överlämnas till åklagare

ökar.

 I trafiken minskade antalet dödade och skadade. Trots att de insatta

resurstimmarna minskade med cirka tre procent under budgetåret 1994/95 har

polisen i sin trafikövervakningsverksamhet ökat antalet genomförda alkoholtester

på bilförare med drygt tio procent och antalet förelägganden av ordningsbot -

till största delen avseende hastighetsöverträdelse - med 52 procent. De

viktigaste förklaringarna till den ökade produktiviteten är användningen av nya

tekniska hjälpmedel, bl.a. laserpistolen, och att trafikövervakning nu i större

utsträckning även bedrivs av andra enheter än särskilda trafikpolisenheter.

 Rikspolisstyrelsen har under budgetåret 1995/96 gjort insatser för att upp-

märksamma kriminalitet som har sin grund i rasistiska motiv. Under våren 1996

anordnades ett seminarium med syftet att öka kunskapen inom polisen i frågor om

rasistisk och liknande brottslighet. Ett uppföljningseminarium planeras till

hösten. Vidare kommer Rikspolisstyrelsen att ge ut en handbok för polisen som

bl.a. kommer att innehålla en strategi för bekämpning av rasistisk brottslighet.

 Inom Säkerhetspolisen sker en kartläggning av våldsbrottslighet med

högerextrem och rasistisk anknytning. En preliminär redovisning har presenterats

och en slutlig rapport beräknas vara färdig vid årsskiftet.

4.3.2 Reform- och rationaliseringsarbetet

Utbyggnaden av närpolisen har, efter en svag utveckling under budgetåret

1994/95, ökat väsentligt under innevarande budgetår. I flertalet län har

omfattande utbildningsinsatser gjorts för att närpolisen skall kunna arbeta på

ett förebyggande och problemorienterat sätt. Dessutom har Rikspolisstyrelsen

utvecklat ett omfattande kursutbud inom ramen för den ekonomiska satsningen på

utveckling av närpolisen. Enligt Rikspolisstyrelsen kommer utbyggnaden av

närpolisen i flertalet län att vara avslutad under perioden 1996-1998. Ambitio-

nen i dessa län har varit att närpolisverksamheten skall omfatta ca 30 procent

av den totala verksamheten. Rikspolisstyrelsen gör bedömningen att nästan alla

län kommer att uppnå sina mål före år 2000.

 Organisationsutvecklingen av den kvalificerade brottsutredningsverksamheten

har enligt Rikspolisstyrelsens senaste halvårsrapport lett fram till att denna

verksamhet i nio län bedrivs i nyinrättade länsavdelningar. I övriga län

bedrivs verksamheten på sedvanligt sätt i regionala rotlar.

Kriminalunderrättelseverksamheten, som skall vara ett stöd för den kvalificerade

brottsutredningsverksamheten, för närpolisen och för andra polisfunktioner, har

under året byggts ut och finns nu i alla län. Kraftfulla insatser har gjorts

bl.a. vad gäller kompetensutvecklingen.

 Förändringsarbetet inom polisen har övergångsvis medfört vissa negativa

konsekvenser för i första hand utredningsverksamheten. Detta visar sig bl.a. i

att andelen ärenden som redovisades till åklagare sjönk under budgetåret 1994/95

och under hösten 1995. Denna negativa trend tycks dock ha brutits under första

halvåret 1996. Enligt Rikspolisstyrelsen krävs mycket handledning och utbildning

för att få en effektiv utredningsverksamhet inom närpolisen. Styrelsen

konstaterar också att de närpolisområden som lyckats bäst är de som tillförts

erfarna utredare till sin organisation.

 Samtidigt med reformkraven har regeringen ålagt polisen ett mer generellt krav

att rationalisera verksamheten. Rikspolisstyrelsen har enligt regleringsbrevet

för budgetåret 1995/96 i uppdrag att stödja den lokala polisorganisationen och

att vara motor i rationaliseringsarbetet. Vidare skall Rikspolisstyrelsen till

regeringen varje halvår redovisa bl.a. hur rationaliseringsarbetet fortskrider.

 För att ytterligare driva på rationaliseringsarbetet har regeringen i januari

1996 uppdragit åt Riksrevisionsverket (RRV) att genomföra en större granskning

av polisväsendet. RRV skall göra en lägesbeskrivning av polisväsendets resurs-

utnyttjande och identifiera väsentliga hinder för ett effektivare resursut-

nyttjande. Styrning och uppföljning, såväl inom varje polismyndighet som inom

polisväsendet i stort, är därvid av särskilt intresse. Även effektiviteten i

resursanvändningen skall belysas mot bakgrund av de mål, prioriteringar och

uppgifter som statsmakterna har lagt fast. Vidare skall RRV utarbeta förslag

till åtgärder för ett effektivare resursutnyttjande och bedöma de resursvinster

som varje förslag kan beräknas leda till. Uppdraget skall redovisas i sin helhet

till regeringen senast i november 1996. RRV har i april 1996 i en delrapport,

Anslagssparandet inom polisväsendet, konstaterat vissa brister i polisväsendets

ekonomistyrning.

 I en annan delrapport i september 1996 vilken rör vissa avtals- och arbets-

givarfrågor inom polisväsendet har RRV lämnat förslag till förändringar efter

att bl.a. ha konstaterat att verksamhetsintresset inte alltid är styrande för

arbetstidens förläggning. RRV har även behandlat frågor om arbetstidens

förläggning och andra rationaliseringsfrågor i sin granskning av verksamheten

vid några av polisens ordningsavdelningar (RRV 1995:41). En slutsats av denna

granskning är att tillgängliga resurser inom ordningsavdelningarna skulle kunna

utnyttjas effektivare bl.a. genom att öka andelen periodplanerad arbetstid och

genom att öka enmanstjänstgöringen, framför allt i det problemorienterade och

förebyggande polisarbetet. Rikspolisstyrelsen har påbörjat ett arbete som skall

leda fram till att arbetstiderna bättre anpassas till polisväsendets behov. Av

den senaste halvårsredovisningen framgår att Rikspolisstyrelsen bl.a. har

träffat en principöverenskommelse med de fackliga organisationerna om att inleda

en förhandling om arbetstiden.

 Av Rikspolisstyrelsens redovisningar framgår vidare att det finns utrymme för

ytterligare rationaliseringar, bl.a. inom ledningsfunktionerna och genom att

införa mer enmanstjänstgöring. En utveckling av IT-stödet bör enligt

Rikspolisstyrelsen också innebära ytterligare rationaliseringar samt ge möjlig-

heter att utveckla samarbetet mellan myndigheter. Styrelsen konstaterar också

att länsstyrelserna inte prioriterat utbildning och kompetensutveckling

tillräckligt högt. Enligt Rikspolisstyrelsen är den civilanställda personalen

fortfarande den mest eftersatta gruppen när det gäller utbildning och kompeten-

sutveckling.

4.3.3 Resultatuppföljning

Rikspolisstyrelsen började under budgetåret 1994/95 på regeringens uppdrag att

utveckla ett system för målstyrning och resultatuppföljning av verksamheten inom

polisväsendet. Uppdraget bestod i att skapa en för landet enhetlig

begreppsapparat och målstruktur. Rikspolisstyrelsen skulle vidare ta fram

resultatmått som kan ge en relevant bild av verksamhetens utveckling och av hur

verksamhetsmålen uppfylls.

 Rikspolisstyrelsen har nu tagit fram ett förslag till resultatmodell, där

redovisningen bl.a. är uppbyggd för att spegla regeringens prioriteringar. Om

dessa förändras, skall resultatmodellen kunna förändras och utvecklas från år

till år. Avsikten är att den nya resultatmodellen skall kunna tillämpas fr.o.m.

budgetåret 1997.

4.3.4 Regeringens bedömning

Det är angeläget att polisen förstärker och utvecklar såväl sina möjligheter att

förebygga som att utreda brott.

 Av polisens redovisningar framgår att antalet anmälda våldsbrott ökar, medan

den tidigare utvecklingen med en ökande andel outredda ärenden synes ha brutits

under första halvåret 1996. Det är därför angeläget att den redan inledda sats-

ningen på att förstärka utredningsverksamheten fortsätter. Det är också viktigt

att arbetet med att utveckla och tillämpa metoder för att förebygga våldsbrott

fortsätter.

 När det gäller bekämpningen av narkotikabrottsligheten inriktas arbetet mot

att förhindra nyrekrytering. Satsningarna överensstämmer med regeringens

intentioner. Det är positivt att allt fler narkotikabrott upptäcks och att

antalet ärenden som överlämnas till åklagare ökar.

 Ökningen av ekobrottsbalanserna understryker betydelsen av regeringens uppdrag

till Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen att arbeta av balanserna samt av den

reform av myndighetsorganisationen för ekobrottsbekämpning som redovisas nedan

(se avsnitt 5.1.2 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten).

 Av Rikspolisstyrelsens redovisning framgår att den brottsutredande

verksamheten utvecklats på ett otillfredsställande sätt fram t.o.m. andra

halvåret 1995. Därefter synes utvecklingen ha vänt i positiv riktning, särskilt

inom de prioriterade områdena. Det är dock för tidigt att bedöma om denna

förändring kommer att bestå. Satsningen på att inrätta länskriminalavdelningar

samt de därtill hörande satsningarna på metod- och kompetensutveckling måste

därför fortsätta. Särskilda insatser för att förstärka utredningskompetensen

inom närpolisen måste också göras. Det utvecklade samarbetet med åklagarväsendet

som behandlas i avsnitt 4.1.5 har bl.a. detta syfte.

 En av de mest angelägna uppgifterna för polisen är att utveckla det

brottsförebyggande arbetet. Av polisens resultatredovisning är det svårt att

utläsa hur polisen hanterat denna uppgift. Regeringen anser därför att

Rikspolisstyrelsen måste fortsätta utvecklingsarbetet inom området

resultatuppföljning med att utarbeta metoder och resultatmått för att följa upp

även det brottsförebyggande arbetet.

 Antalet dödade och skadade i vägtrafiken har minskat, bl.a. till följd av

polisens arbete. Polisens samlade insatser på trafikområdet är av strategisk

betydelse för att nå trafiksäkerhetsmålen. Polisen bör därför fortsätta sitt

arbete med att utveckla och effektivisera sin verksamhet inom trafikområdet. Vad

gäller fordonskontroll på väg hänvisas till vad regeringen anför under

utgiftsområde 22 - Kommunikationer - avsnitt Särskilda frågor.

 Utbyggnaden av närpolisen har fortsatt. Det inger dock oro att vissa län här

har en något låg ambition. Enligt regeringen måste Rikspolisstyrelsen därför

fortsätta att följa utvecklingen och sprida de erfarenheter som vinns i

närpolisfrågor i den lokala polisorganisationen. Vidare bör Rikspolisstyrelsen i

detta arbete särskilt stödja och påskynda utvecklingen i de län där utbyggnaden

av närpolisen går sakta.

 Arbetet med att verksamhetsanpassa arbetstiderna är enligt regeringens

bedömning av avgörande betydelse för att åstadkomma en effektivare

polisverksamhet. I vissa län planerar närpolisen numera sina arbetstider direkt

efter den verksamhet som skall bedrivas. Planering sker månad för månad, s.k.

periodplanerad arbetstid. Polisen har också på vissa ställen sett över och

rationaliserat utryckningsverksamheten. Genom förändringarna har polisens

resurser på ett bättre och mer flexibelt sätt kunnat styras till tider då risken

för brott och ordningsstörningar är störst.

 Regeringen anser det angeläget att arbetet med att verksamhetsanpassa

arbetstiderna och att utveckla och öka enmanstjänstgöringen fortsätter. Detta

ligger i linje med utvecklingen av det problemorienterade arbetet samtidigt som

det leder till en effektivare polisverksamhet.

 Även om ett omfattande rationaliseringsarbete pågår inom hela polisväsendet

finns det enligt regeringen dock fortfarande ett stort utrymme för att åstadkom-

ma en bättre och effektivare polisverksamhet. Detta gäller inte minst samarbetet

över länsgränser och med andra myndigheter. Även när det gäller länsmyndigheter

samt lednings- och befälsfunktioner finns det fortfarande ett visst utrymme för

rationaliseringar. Rikspolisstyrelsens återkommande halvårsredovisningar

avseende rationaliseringsarbetet, liksom den kommande granskningsrapporten från

Riksrevisionsverket kommer att ge ett gott underlag för den fortsatta

utvärderingen av förändringsarbetet.

 Regeringen anser vidare att arbetet med att införa mål- och resultatstyrning

på alla nivåer i polisväsendet skall intensifieras. Ett viktigt led i detta

arbete är att slutföra arbetet med den centrala modellen för resultatredovisning

så att den kan användas fr.o.m. budgetåret 1997. En sådan modell är en

förutsättning för att ge såväl Rikspolisstyrelsen som regeringen och riksdagen

möjligheter till uppföljning av polisväsendets samlade verksamhet och resultat.

Rikspolisstyrelsen har en viktig uppgift i att fortsätta att utveckla och förnya

resultatmodellen.

4.4 Anslag

A 1. Polisorganisationen

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 10 251 272 Anslagssparande 863 801

1)2) Utgiftsprognos 16 327 200 2)

1995/96 Anslag 15 367 312 därav 1996 11 050 300 2)

2)

1997 Förslag 10 488 194

1998 Beräknat 10 808 236

1999 Beräknat 11 178 655

1 Beloppen anges i tusental kr

2 Anslagen B 1. Rikspolisstyrelsen, B 3. Polishögskolan, B 4. Statens

kriminaltekniska laboratorium, B 5. Lokala polisorganisationen och B 6.

Utlänningsärenden

Från anslaget betalas kostnaderna för verksamheten vid polismyndigheterna, Riks-

polisstyrelsen (med undantag av Säkerhetspolisen), Rikskriminalpolisen, Polis-

högskolan och Statens kriminaltekniska laboratorium.

 En jämförelse mellan budget och utfall för budgetåret 1994/95 visar att poli-

sväsendet detta år hade ett anslagssparande på 199 miljoner kronor.

 Polisen har under en treårsperiod (1993/94-1995/96) genomfört ålagda bespa-

ringar på sammanlagt 790 miljoner kronor och därutöver under budgetåren 1992/93-

1994/95 redovisat ett sammanlagt anslagssparande på drygt 860 miljoner kronor.

Innevarande budgetår visar dock utfallet för de första 12 månaderna att polisens

förbrukning av medel överstiger anslagstilldelningen. En anledning till detta är

att polisväsendet liksom andra myndigheter fått merkostnader till följd av bl.a.

löneökningar, höjningen av arbetsgivaravgiften och införandet av fastighetsskatt

på kontorslokaler. Enligt Rikspolisstyrelsens prognos kommer merparten av an-

slagssparandet att vara förbrukat vid budgetårets slut.

 Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende polisväsendet för budgetåret 1994/95.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

|Övergripande mål |

| |

|Det övergripande målet för polisen är att minska brottsligheten och öka|

|människors trygghet. Detta sker genom att förebygga och bekämpa |

|brottslighet. Polisarbetet skall ske problemorienterat, rättssäkert,|

|effektivt och i samverkan med dem som berörs av och som kan påverka|

|brottsligheten. Polisen skall prioritera kampen mot våldsbrott, |

|narkotikabrott och ekonomisk brottslighet. Särskild uppmärksamhet |

|skall ägnas brott med rasistiska inslag. |

| |

|Resurser 1997 |

| |

|Ramanslag 10 488 194 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Rikspolisstyrelsen har i en skrivelse till regeringen i juni 1996 lämnat en

lägesredovisning och presenterat de åtgärder styrelsen har vidtagit för att

åstadkomma balans i polisens ekonomi. Bl.a. har Rikspolisstyrelsen tillsammans

med länspolismästarna lagt fast planeringsförutsättningar för de närmaste tre

åren med målsättningen att polisväsendets ekonomi därefter i huvudsak skall vara

i balans.

 Förändringsarbetet leder till omstruktureringar som i hög grad påverkar

personalbehovet. Rikspolisstyrelsen har bl.a. redovisat att de nya ekonomi- och

personaladministrativa systemen förväntas minska behovet av personal för dessa

uppgifter. Omstruktureringen inom polisväsendet innebär också att det uppstår

ett behov av omflyttning av polispersonal inom landet. För att underlätta

rationaliseringsarbetet och omstruktureringen har personal erbjudits att gå i

pension i förtid.

 Den 30 juni 1996 fanns det 24 700 anställda inom polisen. Av dessa var 17 300

poliser. Jämfört med den 30 juni 1995 har antalet anställda inom polisen blivit

drygt 550 personer färre. Totalt har drygt 1 450 personer slutat under de första

tolv månaderna budgetåret 1995/96, nästan alla med någon form av pension. Samti-

digt har nästan 900 personer anställts. Av dessa är 390 poliser som blivit klara

med polisutbildningen. För andra halvåret 1996 och hela år 1997 gör Rikspolis-

styrelsen den bedömningen att drygt 1 100 anställda kan komma att sägas upp.

Vidare leder förslaget om överförande av vissa delar av utlänningsverksamheten

till Statens invandrarverk till att ytterligare personal kan bli berörd.

 Rikspolisstyrelsens bedömning är att det med hänsyn till verksamhetsbehov och

personalsammansättning först under år 1998 kommer att finnas behov av att rekry-

tera polisaspiranter. Vad gäller polischefspersonal gör Rikspolisstyrelsen

bedömningen att det för närvarande inte finns något direkt rekryteringsbehov.

Behovet av annan personal kommer enligt Rikspolisstyrelsen på sikt att minska

till följd av ökat ADB-stöd och förändrade administrativa rutiner. På tekni-

kområdet - och då särskilt inom IT-området - kommer emellertid personalbehovet

att öka.

 Inom en effektiv polisorganisation måste det finnas såväl poliser som

administrativ personal och experter av olika slag. Att få en väl avvägd

sammansättning av personal inom polisen kommer enligt regeringens bedömning

framöver att vara en väsentlig uppgift. Rikspolisstyrelsen skall ge den lokala

polisorganisationen stöd och råd i detta arbete.

 Det beräknade anslaget för budgetåret 1997 överensstämmer i huvudsak med det

anvisade anslaget för innevarande budgetår. Medel motsvarande 160 miljoner

kronor har dock överförts till utgiftsområde 8. Invandring och flyktingar för

den utlänningsverksamhet som polisen i dag utför med undantag av medel för

polisens kostnader för verkställighet av avlägsnandebeslut i asylärenden. Vidare

har, i enlighet med vad som förutskickades i 1995 års budgetproposition, från

anslaget avräknats 69,9 miljoner kronor med anledning av den utökade avgifts-

finansieringen av polisens stämningsmannadelgivning.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 10 808 miljoner kronor

respektive 11 178 miljoner kronor. I de beräknade utgifterna för år 1998 ingår

ett preliminärt sparkrav på 55 miljoner kronor. Beroende på tidigare fastlagda

justeringar blir dock anslagsnivån i praktiken oförändrad. Kravet utgör en del i

det besparingsbeting på 630 miljoner kronor som har fastställts för Justitiede-

partementets område.

 I övrigt hänvisar regeringen till den resultatinformation som tidigare lämnats

under verksamhetsområdet polisväsendet.

A 2. Säkerhetspolisen

--------------------------------------------------------------------

1995/96 Anslag 714 432

1)2)

1997 Förslag 509 022

1998 Beräknat 526 634

1999 Beräknat 545 315

1 Beloppen anges i tusental kr

2 Anslaget B 2. Säkerhetspolisen

Regeringens överväganden

Regeringen föreslår att Säkerhetspolisen tilldelas ett anslag på 509 022 000

kronor.

5 Åklagarväsendet

--------------------------------------------------------------------

|- En ny åklagarorganisation har införts. |

|- För att effektivisera kampen mot den ekonomiska brottsligheten|

|kommer en särskild myndighet, Ekobrottsmyndigheten, att inrättas|

|under Riksåklagaren. Samtidigt kommer Statsåklagarmyndigheten för|

|speciella mål att upphöra. |

|- Åklagarväsendet och polisen skall i ökad omfattning samverka på det|

|kriminalpolitiska området genom att utveckla sina samarbetsformer|

|och arbetet med prioriteringar. Åklagarväsendet skall aktivt med-|

|verka till att kompetens, arbetsmetoder och samarbetsformer|

|utvecklas inom närpolisen. |

|- Strafföreläggande skall kunna innefatta villkorlig dom i vissa|

|fall. |

--------------------------------------------------------------------

 Central förvaltningsmyndighet för åklagarväsendet är Riksåklagaren. Hos

myndigheten finns enheter för bl.a. åklagarverksamhet, tillsyn och

metodutveckling. Chef för myndigheten är riksåklagaren, som också är högste

åklagare under regeringen.

 Åklagarväsendets organisation i övrigt består av åklagarmyndigheterna i

Stockholm, Västerås, Linköping, Malmö, Göteborg, Sundsvall och Umeå, var och en

under ledning av en överåklagare. Vid dessa myndigheter finns för närvarande

sammanlagt 42 åklagarkammare. Härutöver finns Statsåklagarmyndigheten för

speciella mål. Vid denna myndighet, som också den leds av en överåklagare,

handläggs främst mål om kvalificerad ekonomisk brottslighet som har nationell

utbredning eller internationell anknytning.

5.1 Förändringar inom åklagarväsendet

5.1.1 Ny åklagarorganisation m.m.

Sedan åklagarväsendet förstatligades år 1965 har dess organisation, bortsett

från en regional reform år 1985 och smärre förändringar i distriktsindelningen,

varit i stort sett oförändrad fram till i våra dagar.

 Efter riksdagens godkännande våren 1996 av nya riktlinjer för åklagarväsendets

organisation (prop. 1995/96:110, bet. 1995/96:JuU13, rskr. 1995/96:172) har

åklagarväsendet fått en i grunden ny organisationsstruktur. Den närmare

regleringen framgår av åklagarförordningen (1996:205).

 Sedan den 1 juli 1996 är landet indelat i sju åklagardistrikt med en

åklagarmyndighet i varje distrikt. Vid varje sådan myndighet finns ett antal

åklagarkammare, till vilka den brottsbeivrande verksamheten är koncentrerad.

Riksåklagaren bestämmer om åklagarkamrarnas antal och lokalisering och på vilka

övriga orter åklagarverksamhet skall bedrivas. Dessutom finns liksom tidigare

Statsåklagarmyndigheten för speciella mål. Nyordningen har inneburit att

åklagarväsendets organisation nu är effektivare, mer flexibel och mindre sårbar

än tidigare. Den nya organisationen möjliggör på sikt en effektivare

åklagarverksamhet till lägre kostnader.

 De åtgärder som en arbetsgrupp inom Justitiedepartementet i maj 1994 föreslog

i promemorian Tjänstestrukturen för åklagare, m.m. (Ds 1994:95) har, såvitt

avser åklagarutbildningen och därtill hörande frågor, genomförts under

innevarande budgetår. Regeringen avser att ta ställning till övriga frågor i

promemorian i samband med att bestämmelserna om åklagare i 7 kap.

rättegångsbalken ses över och kapitlets utformning moderniseras.

5.1.2 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten

Ekobrottsberedningens förslag

I december 1994 inrättade regeringen en särskild arbetsgrupp, regeringens

ekobrottsberedning, för att under chefen för Justitiedepartementet samordna

regeringens åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. I gruppen ingår

företrädare för Justitie-, Finans- och Näringsdepartementen.

 Med bl.a. ekobrottsberedningens inledande arbete som grund beslutade

regeringen i april 1995 en strategi för samhällets samlade åtgärder mot den

ekonomiska brottsligheten. Strategin bygger till stora delar på de iakttagelser

och förslag i fråga om ekobrottsbekämpningen som Riksdagens revisorer hade

redovisat i sin rapport Den ekonomiska brottsligheten och rättssamhället

(1993/94.6). Regeringens strategi redovisades i en skrivelse till riksdagen

(skr. 1994/95:217). En av huvudpunkterna i strategin är att effektivisera

myndigheternas verksamhet när det gäller att förebygga och ingripa mot ekonomisk

brottslighet. Detta skall ske bl.a. genom att utveckla myndigheternas kompetens

och samarbete. Vidare uttalas i strategin att en översyn skall göras av

myndighetsstrukturen för ekobrottsbekämpning. Därvid skall bl.a. övervägas om

det bör inrättas en särskild myndighet för ekobrottsbekämpning, en fråga som

hade förts fram bl.a. av Riksdagens revisorer. Riksdagen hade ingen erinran mot

vad regeringen uttalade i skrivelsen (bet. 1994/95:JuU25, rskr. 1994/95:412).

 Som ett resultat av ekobrottsberedningens arbete avser Justitiedepartementet

att bl.a. tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att övervaka frågor om åtgärder

mot internationell ekonomisk brottslighet.

 Ekobrottsberedningen har utrett frågan om myndighetsstrukturen för eko-

brottsbekämpning. Som direktiv för utredningsarbetet har tjänat vad regeringen

uttalade i skrivelsen till riksdagen om den framtida myndighetsstrukturen på

området samt vad som anfördes vid riksdagens behandling av skrivelsen. Arbetet

redovisades i januari 1996 i rapporten Effektivare ekobrottsbekämpning (Ds

1996:1). Rapporten har remissbehandlats.

En ny organisation för ekobrottsbekämpning

Ekobrottsberedningens rapport och de synpunkter som har kommit fram vid

remissbehandlingen ger en god grund vid utformningen av framtidens organisation

för bekämpning av ekonomisk brottslighet.

 Flertalet av remissinstanserna ställer sig bakom ekobrottsberedningens

allmänna utgångspunkter för hur ekonomisk brottslighet skall bekämpas. Det

handlar bl.a. om att rikta in verksamheten med utgångspunkt i en för ekobrotts-

bekämpningen gemensam strategi, att bygga upp och säkra kompetens och resurser,

att utveckla ett nära operativt samarbete mellan olika slags specialister, att

arbeta problemorienterat och brottsförebyggande, att satsa på metodutveckling,

att utveckla underrättelseverksamheten samt att samordna ekobrottsbekämpningen

med annan brottsbekämpande verksamhet. Ett förslag som också har vunnit allmänt

stöd är att ekobrottsutredningar som huvudregel skall bedrivas i fasta åklagar-

ledda arbetsgrupper, i vilka poliser, ekonomer och andra specialister ingår. Den

framtida organisationen bör enligt regeringens mening byggas upp med dessa

principer som utgångspunkt.

 Regeringen delar ekobrottsberedningens uppfattning att det bör inrättas en ny

myndighet för bekämpning av ekonomisk brottslighet. En sådan lösning inrymmer

avgörande fördelar när det gäller att ta ett samlat grepp om

ekobrottsbekämpningen, både i operativt hänseende och i fråga om samordningen

med övriga aktörer inom det vidsträckta fält som ekobrottsbekämpningen utgör.

Däremot anser inte regeringen att det är nödvändigt att ge den nya myndigheten

ställning som kombinerad åklagarmyndighet och polismyndighet. En sådan

organisatorisk lösning skulle medföra en rad lagtekniska problem och därmed

försena den angelägna reformen. De fördelar i fråga om gemensam operativ ledning

och långsiktig resurssäkring som skulle kunna utgöra motiv för en sådan lösning

bör i allt väsentligt kunna åstadkommas med andra organisatoriska lösningar.

 Reformarbetet bör inriktas på att tillskapa en ny organisation för ekob-

rottsbekämpning enligt följande.

 Inom åklagarväsendet inrättas en ny myndighet, Ekobrottsmyndigheten.

Myndigheten svarar för all åklagarverksamhet inom ekobrottsområdet, såväl på

central som på regional nivå. På regional nivå skall myndigheten finnas

etablerad i landets samtliga sju åklagardistrikt. Förutom att svara för dessa

operativa uppgifter skall Ekobrottsmyndigheten som stabsorgan i frågor om

ekobrottsbekämpning även ha uppgifter när det gäller nationell samordning,

central redovisning och analys, brottsförebyggande verksamhet, information m.m.

Statsåklagarmyndigheten för speciella mål upphör och dess verksamhet övertas av

Ekobrottsmyndigheten.

 Arbetet inom Ekobrottsmyndigheten skall som huvudregel bedrivas i åklagarledda

arbetsgrupper enligt vad som anförts ovan. All personal som ingår i den nya

organisationen skall vara samlokaliserad och arbeta under åklagarledning. De

poliser som ingår i organisationen skall dock vara anställda inom polisen och

inte vid Ekobrottsmyndigheten. Denna får inte ställning som polismyndighet men

väl som åklagarmyndighet. Specialisterna kan antingen vara anställda inom

polisen eller direkt vid Ekobrottsmyndigheten. De sju distrikt i vilka

åklagarväsendet är indelat skall utgöra den geografiska basen också för den nya

organisationens polisiära beståndsdelar på regional nivå. Med en sådan organisa-

tion kommer ekobrottsbekämpningen såväl centralt som regionalt att kunna

bedrivas under enhetlig ledning och med full integrering av olika specialist-

kompetenser, vilket bör leda till en väsentlig höjning av ekobrottsbekämpningens

effektivitet.

 Inom ramen för den nya organisationen skall en hög specialistkompetens byggas

upp och organisationen skall ha tillgång till resurser för spaning och under-

rättelseverksamhet inom ekobrottsområdet. Personal från skatteförvaltningen och

exekutionsväsendet samt vid behov från andra myndigheter skall placeras vid

Ekobrottsmyndigheten.

 Den nya organisationen utformas så att det där kan föras en sammanhållen och

konsekvent personalpolitik som säkerställer en långsiktig personalförsörjning.

Detta kan innefatta att Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen kommer överens om

vilka polisiära resurser som skall ställas till utredningsorganisationens

förfogande och att Rikspolisstyrelsen av regeringen ges de befogenheter som

behövs för att genomföra överenskommelsen för polisens del. I arbetet med att

bygga upp den nya organisationen kommer därför utarbetandet av ett effektivt

resursstyrningssystem att utgöra en viktig del.

 En central samrådsgrupp för berörda verkschefer inrättas med riksåklagaren som

ordförande (Ekorådet).

 Den nya organisationen bör inrättas redan under år 1997.

Avarbetning av balanserade ekobrottsärenden m.m.

Under hösten 1995 inventerade Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen på

regeringens uppdrag förekomsten av balanserade ekobrottsärenden vid

åklagarmyndigheterna och polismyndigheterna. Inventeringen visade att det fanns

en stor mängd sådana ärenden vid myndigheterna och att handläggningstiderna,

framför allt i storstadsområdena, kunde förväntas bli långa. Regeringen uppdrog

därför i mars i år åt Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen och samtliga

länsstyrelser att gemensamt genomföra ett projekt i syfte att väsentligt minska

antalet balanserade ekobrottsärenden. Samtidigt uppdrogs åt Domstolsverket att

halvårsvis redovisa bl.a. utvecklingen av domstolarnas handläggningstider i

fråga om ekobrottmål. Uppdragen skall slutredovisas under år 1998.

 Vidare har regeringen i juni 1995 uppdragit åt Domstolsverket, Riksåklagaren,

Rikspolisstyrelsen, Generaltullstyrelsen, Riksskatteverket och Patent- och

Registreringsverket att i samverkan höja myndighetskompetensen i fråga om

ekobrottsbekämpning. I enlighet med uppdraget har en omfattande

kompetensutveckling inletts inom bl.a. åklagarväsendet och polisen.

 En utförlig redovisning av regeringens åtgärder mot den ekonomiska

brottsligheten kommer under hösten att lämnas i en skrivelse till riksdagen.

5.1.3 Utvecklad samverkan mellan åklagarväsendet och polisen

För att förverkliga det kriminalpolitiska målet att minska brottsligheten och

öka människors trygghet krävs insatser från såväl myndigheter som enskilda.

Rättsväsendets myndigheter intar i detta sammanhang en central roll.

Effektiviteten i myndigheternas samlade insatser för att förebygga och lagföra

brott måste dock höjas betydligt. Regeringen har därför beslutat mål och

riktlinjer för hur åklagarväsendet och polisen skall utveckla sina

samarbetsformer, utveckla arbetet med prioriteringar inom den brottsutredande

verksamheten och i övrigt utveckla åklagarväsendets roll i det kriminalpolitiska

arbetet. Målen och riktlinjerna tar i första hand sikte på en utökad samverkan

myndigheterna emellan vid planeringen av verksamheten, men berör även frågor om

hur prioriteringar skall göras samt frågor om närpolisverksamhet, utbildning och

metodutveckling. Bland annat skall åklagarväsendet aktivt medverka till att

kompetens, arbetsmetoder och samarbetsformer inom närpolisens brottsutredande

verksamhet utvecklas. Samverkansarbetet skall följas upp av Riksåklagaren och

Rikspolisstyrelsen var för sig och redovisas i samband med myndigheternas

årsredovisningar.

5.1.4 Utökad användning av strafföreläggande

Regeringen föreslår i proposition 1996/97:8 bl.a att vissa bestämmelser i 48

kap. rättegångsbalken ändras så att åklagare får möjlighet att utfärda

strafföreläggande i de fall det är uppenbart att rätten skulle döma till

villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter. I propositionen

föreslås vidare att denna möjlighet begränsas till att omfatta endast misstänkta

som fyllt arton år då brottet begicks.

 Enligt regeringens bedömning kommer reformen att medföra endast marginella

besparingar för åklagarväsendets del, medan större besparingar kan förväntas på

domstolsväsendets område. Reformen avses träda i kraft den 1 juli 1997.

5.1.5 Åtgärder för att öka säkerheten och skyddet för anställda inom

rättsväsendet

Riksåklagaren har på regeringens uppdrag och i samverkan med Domstolsverket och

Rikspolisstyrelsen undersökt behovet av att stärka säkerheten och skyddet för

anställda inom rättsväsendet. Uppdraget redovisades i december 1995 i form av en

rapport, i vilken föreslås olika åtgärder för att öka kunskaperna om risker och

skyddsmöjligheter. I rapporten föreslås vidare åtgärder av förebyggande slag och

åtgärder för det fall att en anställd har blivit utsatt för hot eller våld.

 Regeringen har därefter uppdragit åt Riksåklagaren att efter remissbehandling

av rapporten senast den 1 november i år redovisa en analys av

kostnadskonsekvenserna av förslagen samt att därvid ange de åtgärder som bör

vidtas av berörda myndigheter och av regeringen. Även detta arbete skall ske i

samverkan med Domstolsverket och Rikspolisstyrelsen.

5.2 Åklagarväsendets resultat

De uppgifter som åligger de allmänna åklagarna, såsom att leda förundersök-

ningar, fatta beslut i åtalsfrågor och föra talan i domstol, skall fullgöras på

ett rättssäkert sätt, inom rimlig tid och med ett effektivt resursutnyttjande.

Riksåklagaren skall genom att bl.a. bedriva tillsyns- och metodutvecklingsarbete

skapa förutsättningar för detta.

 Under budgetåret 1994/95 minskade såväl antalet inkommande som avslutade

ärenden inom åklagarväsendet. Samtidigt minskade antalet balanserade ärenden.

Vad gäller ärenden om brott enligt brottsbalken eller specialstraffrättsliga

bestämmelser med fängelse i straffskalan har utvecklingen emellertid vänt och

antalet inkommande ärenden ökat under första halvåret 1996. Fortfarande är dock

antalet inkommande ärenden betydligt lägre än under tidigare budgetår. Den

ökning som nu skett bedöms inte vara tillfällig utan ett tecken på att polisens

brottsutredande verksamhet tagit ny fart efter omorganisationen. Hur antalet

ärenden framöver kommer att utvecklas är svårt att bedöma.

 Personalresurserna är svåra att påverka på kort sikt. I en situation där

antalet ärenden har minskat och resurser frigjorts är det därför särskilt

viktigt att de frigjorda resurserna används på ett effektivt sätt. För åkla-

garväsendets del bör då i första hand resursinsatsen i fråga om förunder-

sökningsledning öka, vilket kan antas förbättra förundersökningarnas kvalitet. I

vilken omfattning åklagarna bedriver förundersökningsledning framgår inte av den

nuvarande resultatredovisningen, varför det heller inte går att göra några

jämförelser mellan olika budgetår i detta avseende.

 De åtgärder som regeringen har vidtagit för att höja effektiviteten i

bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten redovisas i avsnitt 5.1.2.

Regeringens bedömning

Den resultatinformation som finns ger enligt regeringens uppfattning inte

tillräckligt underlag för en bedömning av om åklagarväsendet uppfyllt det

övergripande målet. Resultatinformationen behöver därför förbättras.

 För att åstadkomma detta har arbetet med att formulera relevanta verk-

samhetsmål och återrapporteringskrav intensifierats. Bland annat har

Riksåklagaren på regeringens uppdrag i april i år föreslagit en modell för mål-

och resultatstyrning inom åklagarväsendet. Regeringen bedömer att detta arbete

kommer att leda till en bättre resultatinformation, av vilken exempelvis

resursinsatsen när det gäller förundersökningsledning kan utläsas.

5.3 Anslag

B 1. Åklagarväsendet

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 603 281 Anslagssparande 21 914

1)2) Utgiftsprognos 955 800 2)

1995/96 därav 1996 662 800 2)

Anslag

905 073

2)

1997 Förslag 627 237

1998 Beräknat 621 655

1999 Beräknat 645 025

1 Beloppen anges i tusental kr

2 Anslagen C1. Riksåklagaren och C2. Åklagarmyndigheterna

En jämförelse mellan budget och utfall budgetåret 1994/95 visar att

förbrukningen översteg anslaget med ca 21 miljoner kronor. Dessutom visar pro-

gnosen för anslagsbelastningen under innevarande budgetår att förbrukningen

kommer att överstiga anslaget med ca 50 miljoner kronor.

 Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende åklagarväsendet för budgetåret 1994/95.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

|Övergripande mål |

| |

|Åklagarväsendet skall se till att den som har begått brott lagförs.|

|Åklagarverksamheten skall bedrivas rättssäkert, effektivt och i nära|

|samarbete med polisen. Beivrande av våldsbrott, narkotikabrott och|

|ekonomisk brottslighet skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet|

|skall ägnas brott med rasistiska inslag. |

| |

|Resurser |

| |

|Ramanslag 627 237 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Det kriminalpolitiska målet är att minska brottsligheten och öka människors

trygghet. För budgetåret 1997 skall åklagarväsendets övergripande mål vara att

se till att den som har begått brott lagförs. Åklagarverksamheten skall bedrivas

rättssäkert, effektivt och i nära samarbete med polisen. Beivrande av

våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet skall prioriteras.

Särskild uppmärksamhet skall ägnas brott med rasistiska inslag. Förutom att

betydelsen av ett nära samarbete med polisen uppmärksammas, innebär den

modifierade formuleringen enligt regeringens uppfattning ett förtydligande av

målet jämfört med innevarande budgetår.

 För budgetåret 1995/96 beräknas åklagarväsendets medelsförbrukning överstiga

tilldelade medel med uppemot 50 miljoner kronor. För att inte anslagskrediten om

32 miljoner kronor skall överskridas krävs kostnadssänkningar. Riksåklagaren har

därför bl.a. infört anställningsstopp för hela åklagarväsendet, vilket beräknas

minska antalet anställda med i storleksordningen 70 personer till följd av att

personal som slutar genom s.k. naturlig avgång inte ersätts. Därutöver kommer ca

190 kanslianställda att ha sagts upp under innevarande budgetår, vilket dock

leder till sänkta kostnader först år 1997. Det ansträngda budgetläget beror

bl.a. på att den tidigare organisationen utgjort ett hinder mot att genom

rationaliseringar möta vissa kostnadsökningar, bl.a. till följd av relativt

kostsamma löneavtal.

 Under budgetåret 1997 kommer ytterligare kostnadssänkande åtgärder att vidtas

i form av personalneddragningar och avveckling av lokaler. Trots detta beräknas

anslagskrediten även detta år behöva utnyttjas fullt ut, främst beroende på

vissa kvardröjande omställningskostnader i samband med övergången till den nya

organisationen. Detta i kombination med det

förhållandet att antalet inkommande ärenden verkar vara på väg att öka igen

efter en minskning under perioden 1993-1995, gör att regeringen anser att

åklagarväsendet inte bör åläggas någon besparing för budgetåret 1997. Anslaget

har därför beräknats till 627 237 000 kronor.

 För budgetåret 1998 beräknas den nya organisationen och andra ratio-

naliseringsåtgärder möjliggöra kostnadssänkningar som motiverar att

åklagarväsendet med i storleksordningen 25 miljoner kronor bidrar till det

besparingsbeting om 330 miljoner kronor som för detta år ålagts

Justitiedepartementets område.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 621 655 000 respektive

645 025 000 kronor.

6 Domstolsväsendet m.m.

--------------------------------------------------------------------

|- Genom reformer och rationaliseringsåtgärder skapas ett mer flexi-|

|belt och effektivt domstolsväsende. |

--------------------------------------------------------------------

 Domstolsverket är central förvaltningsmyndighet för de allmänna domstolarna,

de allmänna förvaltningsdomstolarna, arrendenämnderna, hyresnämnderna, Rätts-

hjälpsmyndigheten och de allmänna advokatbyråerna.

 Allmänna domstolar är de 97 tingsrätterna, 6 hovrätterna och Högsta domstolen.

Allmänna förvaltningsdomstolar är de 24 länsrätterna, 4 kammarrätterna och Rege-

ringsrätten. Den 1 oktober 1996 minskar antalet tingsrätter i och med

sammanläggningen av Borås och Sjuhäradsbygdens tingsrätter. Under förutsättning

att riksdagen godkänner regeringens prop. 1995/96:224 kommer antalet länsrätter

att minska den 1 januari 1997 då länsrätterna i Kristianstads och Malmöhus län

läggs samman till Länsrätten i Skåne län, med kansliort i Malmö (prop.

1995/96:38, bet. 1995/96:Bou9, rskr. 1995/96:206).

 Rättshjälpsmyndigheten handlägger ärenden om rättshjälp. Rättshjälps-

myndighetens beslut överklagas till Rättshjälpsnämnden.

6.1 Förändringar inom domstolsväsendet

För att möta de ökande kraven som ställs på domstolarna och säkerställa en hög

kvalitet samt göra domstolsverksamheten mer kostnadseffektiv pågår sedan flera

år ett omfattande reformarbete.

6.1.1 En renodlad domstolsverksamhet med tyngdpunkt i första instans

Domstolsutredningens förslag är i stora delar genomförda (SOU 1991:106).

Beredningen av resterande förslag fortsätter inom regeringskansliet med siktet

inställt på att genomföra de flesta förslag som rör processrättsliga frågor.

Reformerna syftar till att domstolsverksamheten skall renodlas och koncentreras

på de dömande uppgifterna. Tyngdpunkten i rättskipningen skall ligga i första

instans.

 Ett par viktiga reformer som har sitt ursprung i Domstolsutredningens

betänkande har nyligen avslutats. Det gäller införandet av tvåpartsprocess och

en ny instansordning i de allmänna förvaltningsdomstolarna samt införandet av en

ny lag (1996:242) om domstolsärenden.

 Genomförandet av instansordningsreformen har lett till att länsrätt nu har

ersatt kammarrätt som första domstolsinstans för i stort sett alla måltyper i de

allmänna förvaltningsdomstolarna. Reformen innebär vidare att krav på

prövningstillstånd införts i ledet mellan länsrätt och kammarrätt i flertalet

måltyper. Reformen har lett till att fem kammarrättsavdelningar har kunnat

avvecklas under innevarande budgetår. Ytterligare tre avdelningar kommer att

kunna avvecklas vid årsskiftet 1996/97. Regeringen följer givetvis noga

effekterna av instansordningsreformen med avseende på kammarrätternas och

länsrätternas arbetssituation. I det syftet har reformen fortlöpande diskuterats

vid sammanträffanden med kammarrättspresidenterna. Vidare har Domstolsverket på

regeringens uppdrag gjort en första utvärdering av reformens effekter (DV

rapport 1996:4). Utvärderingen kommer under 1997 att följas upp med en analys av

hur kammarrätternas och länsrätternas personalbehov har förändrats till följd av

de reformer som genomförts under de senaste åren.

 Den nya lagen om domstolsärenden innehåller bestämmelser som gör det möjligt

att hantera mer kvalificerade ärenden på ett effektivare sätt. Det blir t.ex.

möjligt för tingsrätterna att oftare än tidigare avgöra ärenden med endast en

lagfaren domare i stället för med flera sådana och det ges utvidgade möjligheter

att avgöra ärenden utan skriftväxling. Vidare utvidgas möjligheterna att

delegera arbetsuppgifter till kanslipersonal vid domstolarna till att även

omfatta enkla ärenden om bouppteckning och arvsskatt.

 Bland Domstolsutredningens förslag finns också frågor som rör domstolarnas

organisation och administration, exempelvis frågorna om den organisatoriska

hemvisten för bouppteckningsverksamheten och inskrivningsmyndigheterna. I

betänkandet föreslogs att hanteringen av bouppteckningar och arvsskatt skulle

föras över till skattemyndigheterna. En särskild utredare har nu fått i uppgift

att ta ställning till ett flertal frågor som rör bouppteckningsverksamheten. Ett

första betänkande skall redovisas senast den 30 september 1996. Beträffande

inskrivningsmyndigheterna har regeringen gett Domstolsverket i uppdrag att i

samråd med Lantmäteriverket lämna förslag till inskrivningsmyndigheternas

framtida organisation. Domstolsverket skall redovisa uppdraget senast den 20

december 1996.

6.1.2 En ny, effektivare och mer flexibel domstolsorganisation

Uppdragen angående boupptecknings- och inskrivningsverksamhetens framtida

organisation har samband med 1995 års domstolskommittés uppgift att göra en

översyn av den organisatoriska strukturen inom domstolsväsendet. Enligt

direktiven skall kommittén nämligen utgå från att bl.a. inskrivningsväsendet och

bouppteckningsverksamheten i framtiden inte skall ligga kvar hos tingsrätterna

(dir. 1995:102). Kommittén skall också utgå från att hyres- och

arrendenämndernas verksamhet kommer att integreras med tingsrätternas. Den

frågan bereds för närvarande inom regeringskansliet.

 I övrigt anges i direktiven till domstolskommittén att översynen skall göras

med utgångspunkt i de ökande kraven på domstolarnas, främst underrätternas,

kompetens och förmåga att handlägga allt svårare mål samt kraven på

rationaliseringar inom domstolsväsendet. Domstolsväsendet skall vara organiserat

så att det kan uppfylla högt ställda krav på kvalitet i rättskipningen och

kompetens hos domstolspersonalen. Domstolarna måste också ges personalmässiga

och organisatoriska förutsättningar att utforma sin beredningsorganisation på

ett sätt som i högre grad än för närvarande kan medverka till att domarrollen

renodlas mot de dömande uppgifterna. Enligt regeringens bedömning är det

omöjligt för domstolsväsendet att i sin nuvarande organisation med ett stort

antal mycket små domstolar möta de ökande kraven. Domstolsväsendet måste därför

omorganiseras. Att en sådan omorganisation kommer att leda till ett minskat

antal domstolar är ofrånkomligt.

 En annan övergripande utgångspunkt för utredningen är att samverkan mellan

olika slag av domstolar på samma nivå skall utvecklas betydligt. Vad gäller

överinstanserna sägs att en sammanslagning av Högsta domstolen och

Regeringsrätten liksom av hovrätter och kammarrätter kan komma i fråga om

utredningen skulle finna detta lämpligt. I en första etapp, som kommer att

redovisas i början av 1997, skall kommittén lämna förslag till en ny

organisation för domstolsväsendet som helhet. Med hänsyn till bl.a. rimlig

samhällsservice samt geografiska, demografiska och ekonomiska förhållanden skall

utredningen föreslå var i landet domstolarna skall vara belägna. I direktiven

anges slutligen att kommitténs förslag till en ny domstolsorganisation på sikt

skall medföra en sänkning av det årliga medelsbehovet för domstolsväsendet med

minst 200 miljoner kronor.

6.1.3 Ett effektivare förfarande i hovrätterna

Beredningen av Hovrättsprocessutredningens förslag pågår (SOU 1995:124).

Utredningen föreslår bl.a. att ett system med generellt krav på

prövningstillstånd skall införas i ledet mellan tingsrätt och hovrätt. Syftet är

att målen skall kunna avgöras på ett snabbare och mer ändamålsenligt sätt och

att hovrätternas resurser skall kunna koncentreras till de mer svårbedömda och

kvalificerade målen. Till följd av de reformförslag som läggs fram kommer det

enligt utredningens bedömning att frigöras resurser motsvarande 100 miljoner

kronor per år inom domstolsväsendet. Om förslagen genomförs kommer de alltså att

leda till stora rationaliseringsvinster även om det kan komma att finnas behov

av att behålla en del av resurserna inom domstolsväsendet, bl.a. för att

förstärka tingsrätterna.

6.1.4 Effektivare mål- och ärendehantering

Under lång tid har det, främst under Domstolsverkets ledning, bedrivits ett

arbete som syftat till att rationalisera, förenkla och göra domstolarnas mål-

och ärendehantering effektivare.

 Ett exempel på detta är införandet av ett databaserat målhanteringssystem

(MÅHS) vid tingsrätterna och länsrätterna. Vid ingången av 1996 hade MÅHS

införts vid mer än 40 domstolar, fördelat tämligen jämnt på tingsrätter och

länsrätter. Arbetet med MÅHS drivs vidare med inriktning dels på att utveckla

och förbättra den befintliga versionen för underrätterna, dels på att skapa

anpassade versioner för överrätterna och för de största hyresnämnderna.

 Vidare genomför Domstolsverket, på uppdrag av regeringen, under budgetåret

1995/96 ett antal idéseminarier om hur administrationen och målhanteringen inom

de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna kan göras

snabbare och effektivare inom ramen för gällande regelverk. Syftet är att ta

till vara domarnas kunskap och erfarenheter för att genom informationsutbyte

utveckla rutiner och arbetsformer. Enligt uppdraget bör vid seminarierna även

diskuteras hur bemötandet av vittnen och målsägande i domstol kan förbättras.

Seminarierna genomförs i viss utsträckning i samverkan med andra berörda myndig-

heter och organisationer, t.ex. Riksåklagaren, Riksskatteverket, Riksför-

säkringsverket och Sveriges advokatsamfund. Resultatet av seminarierna skall

publiceras och spridas till ledning för andra. Det som kommit fram vid

seminarierna kan givetvis också komma att leda till förändringar av ineffektiva

regler.

6.1.5 Säkerheten för anställda inom rättsväsendet

Under innevarande budgetår har det inträffat ett antal händelser som gjort att

frågan om åtgärder för att förebygga hot och våld mot anställda inom

rättsväsendet aktualiserats. Som redovisas i avsnitt 5.1.5 har Riksåklagaren

fått i uppdrag att, i samverkan med Domstolsverket och Rikspolisstyrelsen,

undersöka vilka åtgärder som kan vidtas för att stärka säkerheten och skyddet

för anställda inom rättsväsendet.

 I det här sammanhanget kan även nämnas att Domstolsverket, bl.a. med anledning

av den uppmärksammade händelsen i Eskilstuna tingsrätt, har hållit en

överläggning med representanter för ett antal domstolar om möjliga åtgärder för

att öka säkerheten vid domstolarna.

6.2 Resultatinformation

6.2.1 Domstolarnas resultat

Det övergripande målet för domstolarna är att på ett rättssäkert sätt och inom

rimlig tid avgöra de mål och ärenden som de har att handlägga.

 Gemensamt för samtliga domstolskategorier utom Högsta domstolen och

Regeringsrätten är att såväl antalet inkommande som antalet avgjorda mål och

ärenden minskade under budgetåret 1994/95. Även mål- och ärendebalanserna

minskade något utom vid Regeringsrätten där balansen ökade. Utvecklingen har i

stort sett varit densamma under perioden juli 1995 - juni 1996. Eftersom

Regeringsrätten den 1 juli 1995 övertog Försäkringsöverdomstolens roll som sista

instans vid prövningen av socialförsäkringsmål har dock antalet inkomna,

avgjorda och balanserade mål vid Regeringsrätten ökat. Vidare har antalet balan-

serade mål vid hovrätterna och antalet balanserade skattemål vid kammarrätterna

ökat.

 De genomsnittliga omloppstiderna är i stort oförändrade jämfört med tidigare.

För flertalet mål- och ärendekategorier har dock balanserna i genomsnitt blivit

äldre, vilket delvis kan förklaras med att antalet inkommande och avgjorda mål

minskat.

 Styckkostnaderna ökade något under budgetåret 1994/95 vilket delvis kan bero

på att inflödet av mål och ärenden minskade mer än resurserna.En undersökning av

överklagande- och ändringsfrekvensen vid de allmänna domstolarna (DV-rapport

1995:3) visar att andelen mål som överklagas till hovrätt har ökat samtidigt som

andelen överklaganden som föranleder ändring har sjunkit.

Regeringens bedömning

Den resultatinformation som finns ger inte ett tillräckligt underlag för en

bedömning av om domstolarna uppfyllt det övergripande målet. Arbetet med att

formulera relevanta verksamhetsmål och återrapporteringskrav har därför

intensifierats. Detta kommer enligt regeringens uppfattning att successivt

förbättra resultatinformationen med början i årsredovisningen för innevarande

budgetår.

 Det underlag som finns talar dock för att situationen vad gäller omloppstider

och balanser m.m. är tillfredsställande. Ett undantag från detta utgör antalet

oavgjorda skattemål och socialförsäkringsmål i länsrätterna och kammarrätterna.

Arbetet med att få ned dessa balanser måste fortsätta. Annat som inger viss oro

och som regeringen noga kommer att följa är balanssituationen vid

Regeringsrätten och vid hovrätterna. Vidare är det angeläget att

åldersstrukturen på de oavgjorda målen förbättras för de målkategorier där

problemen med gamla oavgjorda mål är störst.

 Arbetsbelastningen har inte minskat i samma utsträckning som antalet

inkommande mål och ärenden. Så har domstolarna t.ex. tillförts ett stort antal

nya måltyper varav många med anknytning till EG-rätten. De nya måltyperna

ställer ökade krav på domstolarnas kompetens och innebär att det övergångsvis

krävs stora utbildningsinsatser. Vidare finns det tecken som tyder på att de

tyngre och mer arbetskrävande tvistemålen och skattemålen inte minskat i samma

omfattning som de mindre krävande målen.

 Det är svårt att bedöma hur domstolarnas arbetsbelastning kommer att förändras

under de närmaste åren. Det finns omständigheter som talar för förändringar både

i sänkande och höjande riktning. I höjande riktning verkar t.ex. 1996 års

allmänna fastighetstaxering som kan komma att leda till att ett mycket stort

antal fastighetstaxeringsmål kommer in till länsrätterna under år 1997. Vidare

kan den satsning som görs inom bl.a. polis- och åklagarväsendena för att bekämpa

den ekonomiska brottsligheten leda till fler mål vid domstolarna (jfr avsnitt

5.1.2). I sänkande riktning verkar t.ex. de regeländringar som kan bli en följd

av Hovrättsprocessutredningens förslag och den utökade användningen av

strafföreläggande som föreslås i prop. 1996/97:8.

6.2.2 Domstolsverkets resultat

Domstolsverkets övergripande mål är att med iakttagande av domstolarnas

självständighet enligt regeringsformen se till att domstolarnas verksamhet

bedrivs effektivt.

 Under sommaren 1994 lät Domstolsverket genomföra en enkätundersökning i syfte

att ta reda på hur domstolarna uppfattade kvaliteten i verkets arbete.

Resultatet visade att domstolarna överlag har en positiv uppfattning om hur

verket sköter sina arbetsuppgifter. Domstolsverket har under 1995 infört en ny

enhetsindelning som förväntas leda till att organisationen bättre anpassas till

verkets uppgifter.

 Flertalet av de styckkostnader för prestationer som Domstolsverket redovisar

steg budgetåret 1994/95 jämfört med tidigare år.

Regeringens bedömning

Regeringens bedömning är att Domstolsverket genom att bl.a. fördela resurserna

till domstolarna, utveckla ADB-systemen och stödja domstolarna vad gäller

administrativa frågor har medverkat till att göra domstolarnas verksamhet mer

effektiv och rationell.

 Styckkostnaderna kommer förmodligen att kunna sänkas till följd av den

minskning av personalkostnaderna som verket inlett. Regeringen kommer att följa

hur detta faller ut.

6.2.3 Rättshjälpsmyndighetens resultat

Rättshjälpsmyndighetens övergripande mål är att hantera rättshjälpsfrågor snabbt

och korrekt samt att i övrigt lämna god service rörande rättshjälp. Det

övergripande målet har brutits ned i verksamhetsmål som rör bl.a.

handläggningstider.

 De ADB-problem som drabbat myndigheten sedan den tillkom har fortsatt.

Riksrevisionsverket skriver i sin årliga rapport 1995 bl.a. att bristerna i ADB-

systemet har medfört att faktureringen tidvis blivit kraftigt försenad och att

avstämning inte kunnat ske på ett tillfredsställande sätt gentemot redovisningen

i övrigt och förespråkar en genomgripande förnyelse av systemet. Domstolsverket

begär i anslagsframställningen avseende budgetåret 1997 att medel tillförs för

att komma till rätta med problemen.

Regeringens bedömning

Rättshjälpsmyndigheten har, trots de driftstörningar som drabbat myndigheten

till följd av problem med ADB-systemet under budgetåret 1994/95, uppnått

verksamhetsmålen. Dataproblemen har dock tilltagit. Regeringen anser därför att

medel måste tillföras så att bristerna kan åtgärdas.

6.3 Anslag

C 1. Domstolsväsendet m.m.

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 2 880 107 Anslagssparande 259 275

1)2) Utgiftsprognos 4 272 700 2)

1995/96 Anslag 4 224 2152) därav 1996 2 915 5002)

1997 Förslag 2 916 184

1998 Beräknat 3 016 654

1999 Beräknat 3 119 843

1 Beloppen anges i tusental kr

2 Anslagen D1. Domstolsverket, D2. Domstolarna m.m., F2. Rättshjälpsmyndigheten,

F4. Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag och F5. Vissa domstolskostnader m.m.

Från anslaget betalas kostnaderna för de allmänna domstolarna, de allmänna

förvaltningsdomstolarna, hyresnämnderna, arrendenämnderna, Domstolsverket och

Rättshjälpsmyndigheten.

 Dessutom betalas kostnader för vissa uppdrag som juristerna vid de allmänna

advokatbyråerna enligt författningsbestämmelser bör utföra t.ex. som likvidator,

förmyndare eller god man.

 Från anslaget betalas även vissa domstolskostnader, t.ex. kostnader för

förvaltararvoden i konkurser och kostnader för tolk.

 En jämförelse mellan budget och utfall år 1994/95 visar att förbrukningen

översteg anslaget med ca 10 miljoner kronor. Dessutom visar prognosen för

anslagsbelastningen under innevarande budgetår att förbrukningen kommer att

överstiga anslaget med ca 48 miljoner kronor.

 Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende domstolsväsendet m.m. för år 1994/95.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

|Övergripande mål |

| |

|Domstolarna skall avgöra mål och ärenden på ett rättssäkert och ef-|

|fektivt sätt. |

| |

|Resurser 1997 |

| |

|Ramanslag 2 916 184 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 För budgetåret 1997 skall det övergripande målet vara att domstolarna skall

avgöra mål och ärenden på ett rättssäkert och effektivt sätt. Skälet till att

målet modifieras något är att rimlig tid inte behöver anges särskilt eftersom

det är en del av rättssäkerheten medan det däremot behöver klargöras att målet

även omfattar effektiviteten (jfr avsnitt 6.2.1). Domstolsväsendet

har under budgetåren 1992/93 - 1994/95 byggt upp ett relativt stort

anslagsöverskott (ca 260 miljoner kronor). Överskottet beror bl.a. på ett ökat

kostnadsmedvetande till följd av att budgetansvaret har decentraliserats.

 För innevarande budgetår har domstolsväsendet ett besparingsbeting på 89

miljoner kronor (detta belopp och beloppen nedan avser 12 månader). Samtidigt

har s.k. engångsanvisningar motsvarande ca 43 miljoner kronor upphört. Utöver

detta innebär ett antal politiska beslut (bl.a. fastighetsskatt på

kontorslokaler och produktivitetskrav) och andra händelser (bl.a. löneavtal och

ökade investeringskostnader) att behovet av att sänka kostnadsnivån ökat med

ytterligare ca 130 miljoner kronor.

 Domstolsväsendet kommer under budgetåret att minska kostnadsnivån med ca 180

miljoner kronor. Detta klaras i första hand av genom personalminskningar med i

storleksordningen 550 personer, varav ca 140 personer har sagts upp. Resten av

personalminskningen har skett genom s.k. naturlig avgång. Så har t.ex.

minskningen av antalet inkommande mål och ärenden gjort det möjligt att inte

återbesätta ett tjugotal anställningar som ordinarie domare.

Personalminskningarna har vidare möjliggjorts genom att ett antal reformer och

regeländringar slagit igenom under året (bl.a. instansordningsreformen,

fastighetsdatareformen, avvecklingen av Försäkringsöverdomstolen samt den

pågående installationen av målhanteringssystemet i underrätterna). Resterande

del av behovet att sänka kostnadsnivån (ca 80 miljoner kronor) har finansierats

med anslagssparande. Anslagssparandet har alltså gjort det möjligt för dom-

stolarna att skjuta en del av behovet att sänka kostnaderna på framtiden.

 År 1997 kommer domstolarnas behov att sänka sina kostnader att uppgå till ca

50 miljoner kronor (bl.a. produktivitetskrav och ökade investeringskostnader)

utöver redan nämnda 80 miljoner kronor. Om domstolsväsendet skall kunna klara

sänkningen av kostnadsnivån utan att verksamheten påverkas negativt krävs det

ytterligare effektiviseringsarbete, reformer och regeländringar. På längre sikt

kommer givetvis det arbete som utförs av 1995 års domstolskommitté att vara av

stor betydelse. Förändringar till följd av Hovrättsprocessutredningens förslag

är exempel på en reform som på kortare sikt kommer att vara av stor betydelse

för möjligheten att klara sänkningen av kostnadsnivån. Detsamma gäller den

utökade användning av strafföreläggande som föreslås i prop. 1996/97:8. I det

här sammanhanget skall också nämnas att det inom Justitiedepartementet pågår ett

arbete med att se över domstolarnas sammansättning bl.a. med avseende på antalet

nämndemän. Regeringen har för avsikt att i den delen återkomma till riksdagen

med förslag under våren 1997. I samband därmed kommer också nämndemännens

ersättningar att ses över.

 Domstolsväsendets möjligheter att klara kostnadssänkningarna är alltså

beroende av att de reformer som planeras genomförs. Detta faktum tillsammans med

den osäkerhet som finns om hur antalet mål och ärenden utvecklar sig kommande

år, gör att regeringen inte föreslår några ytterligare besparingar inom

domstolsväsendets område för budgetåret 1997.

 Eftersom det krävs en viss övergångstid innan det pågående effektivi-

seringsarbetet och de planerade regeländringarna får full effekt bedömer

regeringen att domstolsväsendet inte heller budgetåret 1998 bör åläggas några

besparingar.

 Rättshjälpsmyndighetens problem med ADB-systemet har fortsatt under

innevarande budgetår. Ett dåligt fungerande system riskerar att leda till

förlorade intäkter bl.a. till följd av uteblivna återbetalningar. Regeringen

har för avsikt att engångsvis tillföra myndigheten 5,6 miljoner kronor för att

få ett väl fungerande ADB-system.

 Anslaget tillförs drygt 9 miljoner kronor till följd av att domstolarna

fr.o.m. 1997 mister dispositionsrätten till anslaget F7. Diverse kostnader för

rättsväsendet. Merkostnader för domstolarna till följd av lagen (1991:2010) om

ändring i bilavgaslagen (1986:1386) medför att 458 000 kronor överförs från

utgiftsområde 20. Allmän miljö- och naturvård. Samtidigt överförs 3 miljoner

kronor till utgiftsområde 10. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp med

anledning av beslut om införande av tvåpartsprocess i socialförsäkringsmål

(prop. 1995/96:128, bet. 1995/96:SfU6, rskr. 1995/96:186). Den föreslagna

förstärkningen av Justitiekanslerns anslag (Utgiftsområde 1. Rikets styrelse,

avsnitt D1.) finansieras delvis (600 000 kronor) genom en överföring från detta

anslag. Sammantaget beräknas 1997 års anslag till 2 916 184 000 kronor.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 3 016 654 000 kronor

respektive 3 119 843 000 kronor.

7 Kriminalvården

--------------------------------------------------------------------

| - Alternativen till fängelse skall utvecklas. |

| - Utvecklingen av verkställighetsinnehållet skall fortsätta och |

| frigivningsförberedelserna förbättras. |

| - Åtgärder skall vidtas för att skapa en humanare häktesverksam-|

| het. |

| - Häktes-, anstalts- och frivårdsverksamhet skall kunna bedrivas|

| inom samma lokala myndighet. |

--------------------------------------------------------------------

 Kriminalvårdens huvuduppgifter är att på ett säkert sätt verkställa påfölj-

derna fängelse och skyddstillsyn, att ansvara för övervakningen av villkorligt

frigivna och för verksamheten vid häktena samt att utföra personutredningar.

Kriminalvården ombesörjer vidare transporter av personer som skall avvisas eller

utvisas från Sverige.

 Kriminalvårdens verksamhet skall kännetecknas av en human människosyn, god

omvårdnad och ett aktivt påverkansarbete med iakttagande av hög grad av säkerhet

samt respekt för den enskildes integritet och rättssäkerhet. Verksamheten skall

inriktas på åtgärder som påverkar den dömde att inte återfalla i brott.

 Kriminalvårdsstyrelsen är central förvaltningsmyndighet för all kriminal-

vårdsverksamhet. Styrelsen är chefsmyndighet för 7 regionmyndigheter, 28 häkten,

67 anstalter, 50 frivårdsmyndigheter samt Transporttjänsten. I administrativt

hänseende är styrelsen chefsmyndighet även för Kriminalvårdsnämnden och de 30

övervakningsnämnderna.

7.1 Förändring och utveckling inom kriminalvården

7.1.1 Fortsatt utveckling av verkställighetens innehåll

Arbetet inom kriminalvården skall bedrivas på ett säkert sätt och i syfte att

förebygga återfall i brott. Satsningen på att utveckla innehållet i

verkställigheten måste därför fortsätta. För att säkerställa en hög kvalitet i

detta arbete måste metoder för utvärdering och uppföljning tas fram. Utbildning,

behandling, sysselsättning och påverkansprogram bör kombineras med andra

insatser för att underlätta den dömdes anpassning i samhället. Detta förutsätter

ett väl utvecklat samarbete med andra myndigheter, organisationer och enskilda.

En viktig uppgift är att se till att de dömda som har behov av det får tillgång

till missbruks- och psykiatrisk vård.

 Inom anstalterna innebär den angivna inriktningen att planeringen för den

intagne skall omfatta allt från den dagliga verksamheten på avdelningen till

t.ex. arbete, studier, påverkansprogram, olika former av behandling, fritids-

aktiviteter, utevistelser och förberedelser inför frigivningen. Denna helhetssyn

skall också omfatta de åtgärder som bör vidtas efter den villkorliga

frigivningen. Det är av stor betydelse att den intagne själv medverkar i

planeringen. Ett väl fungerande kontaktmannaskap och en fortgående höjning av

personalens kompetens är viktiga förutsättningar för en fortsatt utveckling av

verksamhetsinnehållet.

 Regeringens ambition är att begränsa användningen av fängelsestraff och

utvidga användningen av alternativa påföljder och verkställighetsformer. En

angelägen uppgift i detta sammanhang är att ge frivårdspåföljderna ett sådant

innehåll att de framstår som trovärdiga alternativ till fängelse. Det är vidare

viktigt att frivården fortsätter att utveckla arbetsmetoderna för att möta de

ökade krav som kommer att ställas med anledning av att försöksverksamheten med

elektronisk övervakning utvidgas från den 1 januari 1997.

7.1.2 Humanare utformning av häktesverksamheten

I en human och modern rättsstat är det en angelägen uppgift att se till att

frihetsberövande utformas på ett sådant sätt att de inte är mer ingripande än

vad som är nödvändigt med hänsyn till de skäl som föranlett åtgärden. När det

gäller häktade blir frihetsberövandet många gånger ingripande och det är

angeläget att motverka onödiga restriktioner och ingrepp. Europarådets kommitté

till förhindrande av tortyr och annan inhuman eller förnedrande behandling eller

bestraffning har i samband med besök i Sverige åren 1991 respektive 1994 riktat

kritik mot förhållandena vid de svenska häktena. Kritiken avsåg bl.a. de

inskränkningar i kontakten med omvärlden som en stor del av de häktade får vid-

kännas samt bristen på aktiviteter och gemensamhet för de intagna.

 Kriminalvårdsstyrelsen har nu på regeringens uppdrag lämnat förslag till

åtgärder för att skapa en humanare häktesverksamhet. Vissa av de föreslagna

åtgärderna, t.ex. för att öka besöksverksamheten och aktiviteterna under helger,

bör kriminalvården omgående kunna genomföra. Kriminalvården bör även fortsätta

arbetet för att öka möjligheterna till gemensamhet på häktena. Det är också

angeläget att det vidtas ytterligare åtgärder för att kunna erbjuda mer

meningsfull sysselsättning, både i gemensamhet och i enrum. En viktig uppgift

för kontaktmännen är att motivera intagna som har missbruksproblem till behand-

ling. När det gäller intagna med restriktioner är det viktigt att det upprättas

ett nära samarbete mellan häktena och åklagarna så att de besök och andra ak-

tiviteter som kan genomföras utan att utredningen äventyras kommer till stånd.

 Kriminalvårdsstyrelsen har även lämnat vissa förslag till lagändringar. Dessa

förslag remissbehandlas nu tillsammans med de förslag om ändrade regler för

beslutsprocessen avseende restriktioner för häktade som tagits fram inom

Justitiedepartementet. Förslagen kommer därefter att beredas vidare inom

departementet.

7.1.3 Effektivare platsutnyttjande

Ett visst utrymme i anstaltsorganisationen är nödvändigt för att det skall vara

möjligt att placera varje intagen på en plats med rätt säkerhetsnivå och

verksamhetsinriktning. Riksdag och regering har vid flera tillfällen uttalat att

anstaltsbeläggningen inte bör överstiga 85 %. Under senare tid har emellertid

stora förändringar skett som har betydelse för hur stort utrymmet i

anstaltsorganisationen behöver vara. Flera anstalter har genom tillbyggnader

blivit större, vilket har ökat möjligheterna till differentiering av de intagna

inom samma anstalt. Vidare pågår ett utvecklingsarbete med ett databaserat

platsplaneringssystem som ger möjligheter till ett bättre utnyttjande av

platserna. Variationer i beläggningen över året är främst beroende av antalet

intagna med korta strafftider. Denna grupp har sedan år 1991 legat på en

väsentligt lägre nivå än tidigare och kommer sannolikt att minska ytterligare i

och med att försöksverksamheten med elektronisk övervakning utvidgas fr.o.m. den

1 januari 1997. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att det extra

utrymme som måste finnas i anstaltsorganisationen kan minska och platserna

därmed utnyttjas effektivare, självfallet med bibehållen säkerhet och hög

kvalitet. Den hittillsvarande generella normen för beläggningen är ett alltför

trubbigt instrument för att mäta och säkerställa kvalitet - den utgör endast ett

kvantitetsmått. Det bör i stället ankomma på Kriminalvårdsstyrelsen att se till

att anstaltsorganisationen kan svara mot de krav och riktlinjer som riksdagen

och regeringen ställt upp. Det gäller säkerhet, utbildning, behandling och annat

verkställighetsinnehåll, närheten till hemorten samt differentiering t.ex. med

hänsyn till ålder, kön, narkotikamissbruk eller psykisk störning. Regeringen har

för avsikt att i regleringsbrevet för kriminalvården närmare ange de krav och

riktlinjer som skall ligga till grund för utformningen av

anstaltsorganisationen.

7.1.4 Ny lokal organisation

Kriminalvårdsstyrelsens hemställan

Kriminalvårdsstyrelsen har hemställt om att principerna för organisationen på

den lokala nivån inom kriminalvården ändras så att det blir möjligt att inom

samma organisatoriska enhet bedriva verksamhet inom häkte, anstalt och frivård.

Den 1 september 1996 fanns 28 häkten, 67 anstalter och 50 frivårdsmyndigheter.

Många av dessa lokala myndigheter, framför allt vissa frivårdsmyndigheter, är

mycket små.

 Anledningen till Kriminalvårdsstyrelsens framställning är de nya krav som

ställs på organisationen, bl.a. mot bakgrund av försöksverksamheten med

elektronisk övervakning, den ökande programverksamheten, behovet av samverkan

med andra myndigheter samt behovet av högre kompetens inom administrationen.

 Enligt Kriminalvårdsstyrelsen bör ledning och administration för häkte,

anstalt och frivård inom samma geografiska område samordnas i lokala

kriminalvårdsmyndigheter med gemensam chef, ledningsgrupp och administration.

Remissinstanserna

Kriminalvårdsstyrelsen har inhämtat synpunkter på sitt förslag om ny

organisation på den lokala nivån inom kriminalvården från Domstolsverket,

Rikspolisstyrelsen, Riksåklagaren, Rättsmedicinalverket, Landstingsförbundet,

Justitieombudsmannen och Riksrevisionsverket. Huvuddelen av remissinstanserna

tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. Domstolsverket och

Justitieombudsmannen anser dock att ett genomförande av förslaget kräver

ändringar inte bara i Kriminalvårdsverkets instruktion utan även i övriga

författningar vari de nuvarande myndigheterna inom kriminalvården berörs. Även

Riksrevisionsverket ser i princip positivt på förslaget, men anser att

underlaget inte är tillräckligt för beslut. Enligt Riksrevisionsverket bör man

först utreda bl.a. frågan om samlokalisering av verksamhetsgrenarna och hur en

sådan påverkar rättsväsendet i övrigt samt kopplingen till kriminalvårdens

regionala organisation.

Regeringens bedömning

Enligt regeringens bedömning skulle en samordning av de olika myndighetstyperna

ge verksamhetsmässiga fördelar både i kriminalvårdens inre organisation och i

det externa arbetet. Exempelvis underlättas utbyggnaden av alternativ till

fängelsestraff, utvecklande och bedrivande av gemensamma motivations- och påver-

kansprogram och arbetet med att förbättra frigivningsförberedelserna. Fördelarna

består bl.a. i att kriminalvården lokalt kan framträda med en samlad profil i

förhållande till sina samarbetspartners. Resurserna kan dessutom utnyttjas

effektivt genom att de administrativa funktionerna samordnas och förutsätt-

ningarna för en rationell och heltäckande planering ökar. Regeringen delar där-

för Kriminalvårdsstyrelsens bedömning att det bör bli möjligt att bedriva häk-

tes-, anstalts- och frivårdsverksamhet inom samma myndighet. Enligt

regeringens mening finns det inget som hindrar att kriminalvårdsanstalt, häkte

eller frivårdsmyndighet endast ingår som delar i en större myndighet, även om de

i ett antal lagar pekas ut som den instans som har att pröva en fråga.

Regeringen anser därför inte att det är nödvändigt med några lagändringar för

den föreslagna organisationsförändringen. Det räcker att det framgår av för-

ordningen (1990:1018) med instruktion för Kriminalvårdsverket att en lokal

kriminalvårdsmyndighet är häkte, kriminalvårdsanstalt och frivårdsmyndighet, i

den mån sådan verksamhet ingår i myndigheten.

 Det bör ankomma på Kriminalvårdsstyrelsen att, med utgångspunkt i de krav som

regering och riksdag ställer upp bl.a. avseende tillgången på anstalts- och häk-

tesplatser, utarbeta ett förslag om vilka lokala kriminalvårdsmyndigheter som

skall finnas och vilka verksamhetsgrenar som skall ingå i dem. Regeringen bör

kunna fatta de beslut som behövs under våren 1997.

 Enligt regeringens mening har de av Riksrevisionsverket väckta frågorna om

samlokalisering av verksamhetsgrenarna och kopplingen till kriminalvårdens

regionala organisation inte något omedelbart samband med den planerade

organisatoriska integreringen.

7.2 Kriminalvårdens resultat

7.2.1 Frivård

Under den senaste tioårsperioden har medelantalet personer under övervakning per

dag varierat mellan 11 400 och 12 400, det högsta antalet avser budgetåret

1994/95. Mellan budgetåren 1993/94 och 1994/95 har medelantalet

skyddstillsynsdömda per dag ökat med 545 från 7 630 till 8 175. Framför allt har

antalet kontraktsvårdsärenden ökat, medan antalet skyddstillsynsdömda exklusive

kontraktsvård och samhällstjänst har minskat något. Den 1 juli 1996 uppgick

antalet skyddstillsynsdömda till ca 7 930, vilket är en minskning med ca 540

personer sedan den 1 juli 1995.

 Regeringen gav den 2 juni 1994 Kriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att lämna en

samlad redovisning och bedömning av såväl genomförda som pågående eller

planerade förändringar av frivårdsverksamheten. Kriminalvårdsstyrelsens

redovisning i Frivårdsuppdraget, Rapport 1995-05-31 innehåller en kartläggning

och en långsiktig inriktning av verksamheten. Enligt rapporten skall frivårdens

programverksamhet vara brottsrelaterad, dvs. den skall utgå från den dömdes

kriminalitet och syfta till att minska risken för återfall i brott. I sitt

arbete konstaterade styrelsen vidare att ett antal områden inom frivården

behövde vidareutvecklas, tydliggöras och regleras. Frivårdsprojektet fortsätter

därför i en andra etapp, där även de synpunkter som lämnats av Riksdagens

revisorer (rapport 1994/95:3) och Riksrevisionsverket (RRV 1995:36) i samband

med deras granskning av frivården kommer att beaktas. I arbetet ingår bl.a. att

fastställa en basnivå för innehållet i skyddstillsyn och övervakning efter

villkorlig frigivning.

 Som ett led i arbetet för att öka förtroendet för frivården har regeringen

uppdragit åt Domstolsverket och Kriminalvårdsstyrelsen att utveckla former för

regelbundna överläggningar mellan domstolar och frivårdsmyndigheter. Av de

delrapporter som har lämnats framgår att flera regionala konferenser kommer att

genomföras för utbyte av information och för att utveckla samverkansformerna på

samtliga nivåer. Vid konferenserna kommer bl.a. företrädare för dom-

stolsväsendet, åklagarväsendet och kriminalvården att delta.

Regeringens bedömning

Regeringen har under flera års tid ställt krav på förändringar av frivårdens

verksamhet i syfte att skapa förutsättningar för en ökad användning av

frivårdspåföljderna. För detta krävs att innehållet i påföljderna görs mer tyd-

ligt och konsekvent. Under de senaste åren har också skett en ökning av antalet

domar på skyddstillsyn med kontraktsvård respektive samhällstjänst. När det

gäller övriga skyddstillsynsdomar är utvecklingen däremot negativ. En ökad

användning av frivårdspåföljderna förutsätter att de har ett sådant innehåll att

de framstår som trovärdiga alternativ till fängelse. Det är därför viktigt att

kriminalvården fortsätter arbetet med att effektivisera och utveckla frivårds-

påföljderna. Som Riksdagens revisorer har påpekat (sid. 84) är det därför ange-

läget att följa upp och utvärdera resultaten. Utvecklingen av frivården på

längre sikt är dock även beroende av andra faktorer, såsom utformningen av

regelverket. Av intresse i detta sammanhang är bl.a. Straffsystemkommitténs

förslag i betänkandet Ett reformerat straffsystem (SOU 1995:91), som har remiss-

behandlats och nu bereds vidare inom Justitiedepartementet.

7.2.2 Anstalter

Verkställighetens innehåll vid anstalterna utvecklas fortlöpande. Detta leder

till högre krav på differentiering av de intagna, t.ex. på grund av missbruk av

narkotika eller behov av utbildning eller behandling. Antalet platser avsedda

för motivations- och påverkansarbete av narkotikamissbrukare ökade förra

budgetåret med 72, till totalt 538 platser. Av Kriminalvårdsstyrelsens

årsredovisning framgår att den totala sysselsättningsgraden för de intagna ökat

från 79 procent budgetåret 1993/94 till 83 procent budgetåret 1994/95. De

särskilda brottspreventiva påverkansprogrammen har mellan de två budgetåren ökat

från 4,8 till 7,7 procent av den totala sysselsättningstiden. För att

säkerställa en hög kvalitet på de olika påverkansprogrammen pågår arbete med att

ta fram krav och råd för kvalitetssäkring av dessa. Med början under budgetåret

1997 kommer ett sådant kvalitetssäkringssystem successivt att införas.

 För att underlätta förändringen av vårdarrollen mot ett utvecklat

kontaktmannaskap har verksamhetsanpassade arbetstider numera införts vid

samtliga anstalter och häkten. Detta har lett till en kvalitetshöjning och en

effektivare användning av personalen.

 Att det inom kriminalvården vistas intagna med psykiska störningar ställer

särskilda krav på verksamheten i anstalterna. I regleringsbrevet för innevarande

budgetår fick därför Kriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att inrätta stöd-

avdelningar för intagna som har särskilda problem på grund av personlighets-

störning eller psykisk särart. Av Kriminalvårdsstyrelsens anslagsframställning

framgår att det pågår ett planeringsarbete för att inrätta sådana stöd-

avdelningar med sammanlagt 90 platser. Med hänsyn till framför allt dessa

avdelningars speciella krav på lokalutformning krävs enligt Kriminal-

vårdsstyrelsen att stödplatserna tillskapas genom tillbyggnad av separata

avdelningar. På grund av ett omfattande byggnadsplaneringsarbete har utbyggnaden

av dessa platser kraftigt försenats.

 Det totala antalet rymningar direkt från anstalt minskade från 473 under

budgetåret 1993/94 till 409 under budgetåret 1994/95. Antalet rymningar från

anstalter i säkerhetsklass I och II minskade under samma tid från 103 till 93.

Rymning direkt från anstalt i säkerhetsklass I har inte inträffat sedan år 1991.

Antalet misskötta permissioner genom uteblivande minskade från 615 budgetåret

1993/94 till 527 budgetåret 1994/95 trots att antalet permissioner ökade

kraftigt under samma period. Under den senaste tioårsperioden har andelen

misskötta permissioner minskat från 3,3 procent budgetåret 1985/86 till 0,9

procent budgetåret 1994/95.

 En viktig uppgift för kriminalvården är att hålla anstalterna fria från

narkotika och stora insatser har också gjorts på detta område. Det är enligt

Kriminalvårdsstyrelsen svårt att ge en samlad bild av problemen på

narkotikaområdet. Kriminalvårdsstyrelsen har därför påbörjat ett projekt, vars

mål är att bl.a. få fram ett säkrare underlag för en helhetsbedömning av

narkotikasituationen inom den slutna kriminalvården.

Regeringens bedömning

Det är viktigt att tiden i anstalt tas till vara på ett sätt som motverkar

återfall i brott och att satsningarna på att utveckla verkställighetsinnehållet

fortsätter. Att kontaktmannaskap och verksamhetsanpassade arbetstider nu har

införts skapar bättre möjligheter till ett aktivt påverkansarbete och leder

också till ökad säkerhet. Arbetet med att följa upp och utvärdera behandlingen

och de olika påverkansprogrammen är en förutsättning för att kriminalvården

skall kunna mäta och bedöma omfattningen av och effektiviteten i verksamheten.

Regeringen ser det som angeläget att fortsätta detta arbete.

 Av Kriminalvårdsstyrelsens resultatredovisning framgår att kriminalvården haft

svårt att tillgodose de speciella behov som psykiskt störda intagna har. Det är

därför angeläget att kriminalvården nu vidtar de åtgärder som behövs för att

stödavdelningar för intagna med psykiska störningar skall kunna tas i bruk så

snart som möjligt.

 Det är positivt att antalet rymningar direkt från anstalt, liksom antalet

misskötta permissioner genom uteblivande, fortsätter att minska. Regeringen är

vidare positiv till det arbete som kriminalvården har inlett för att bättre

kunna bedöma narkotikaproblemens omfattning och för att kunna följa upp de

åtgärder som vidtas. Sådan kunskap är en förutsättning för att kriminalvården

skall kunna förbättra metoderna för att komma till rätta med narkotikaproblemen.

7.2.3 Häkten

Under senare tid har nya häkten tagits i bruk med bättre förutsättningar för en

human häktesverksamhet. Vid andra häkten har det genom ombyggnad skapats utökade

gemensamhetsutrymmen. Genom införande av kontaktmannaskap och en

verksamhetsanpassad arbetstidsförläggning har aktiviteterna för de häktade, även

för dem med restriktioner, kunnat utvecklas och utökas.

 Mellan budgetåret 1993/94 och år 1995 har antalet personer med lagakraftvunna

domar som avvaktar placering i anstalt minskat från i genomsnitt omkring 180

till ca 90. Även genomsnittssiffran för antalet förvarstagna enligt

utlänningslagen har under samma period gått ned, från omkring 95 till omkring

35.

Regeringens bedömning

Regeringen ser positivt på de förändringar av verksamheten vid häktena som

pågår, men konstaterar samtidigt att det krävs ytterligare åtgärder för att

häktesverksamheten skall få en tillfredsställande utformning (se avsnitt 7.1.2).

 Det är också positivt att antalet personer med lagakraftvunna domar och

antalet förvarstagna enligt utlänningslagen har minskat på häktena. Regeringen

anser att det är en angelägen uppgift att verka för att så få som möjligt ur

dessa kategorier vistas på häktena. Regeringen har för avsikt att återkomma till

bl.a. frågan om placering av förvarstagna enligt utlänningslagen i en särskild

proposition om migrationspolitiken.

7.2.4 Beläggningsfrågor

Under åren 1994 och 1995 var medelbeläggningen vid kriminalvårdsanstalterna

omkring 4 350 intagna, vilket motsvarar ca 87 procent i beläggningsnivå. Under

det första halvåret 1996 har dock beläggningen minskat med ca fem procent

jämfört med samma tid år 1995.

 Medelbeläggningen vid häktena har sedan mitten av 1980-talet ökat årligen fram

till budgetåret 1993/94, från drygt 800 till närmare 1 380, för att därefter

minska till drygt 1 200 under år 1995. Närmare tre fjärdedelar av

beläggningsminskningen gällde personer med lagakraftvunna domar och förvarstagna

enligt utlänningslagen. Medelbeläggningen låg under år 1995 omkring 82 procent.

 Kriminalvårdsstyrelsen konstaterar att antalet meddelade fängelsedomar har

minskat från drygt 16 200 år 1993 till omkring 15 200 år 1994 och drygt 14 700

år 1995. Det minskade antalet fängelsedomar kommer enligt styrelsen att med viss

tidsförskjutning påverka beläggningen vid anstalterna. Styrelsen anser dock att

den långsiktiga beläggningsutvecklingen vid anstalter och häkten är svårbedömd.

Kriminalvårdsstyrelsen utgår emellertid från att beläggningsnivån under den

närmaste tiden kommer att vara oförändrad eller något lägre än under år 1995.

Regeringens bedömning

Genom utvidgningen av försöksverksamheten med elektronisk övervakning fr.o.m.

den 1 januari 1997 bedöms behovet av platser vid de öppna anstalterna komma att

minska med omkring 400. Motsvarande antal platser beräknas kunna avvecklas under

år 1997.

 Antalet fängelsedomar har minskat under åren 1994 och 1995. Minskningen har

fortsatt under första halvåret 1996. Nedgången kan dock vara tillfällig. En

prognos för den fortsatta beläggningsutvecklingen vid anstalter och häkten

skulle därför bli mycket osäker. Regeringen ser inte skäl att göra någon annan

bedömning än Kriminalvårdsstyrelsen om att beläggningsnivån under den närmaste

tiden kommer att vara oförändrad eller något lägre än under år 1995.

7.3 Anslag

D 1. Kriminalvården

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 3 770 349 Anslagssparande 575 657

1)2) Utgiftsprognos 5 635 002 2)

1995/96 Anslag 6 151 6532) därav 1996 3 916 600 2)

1997 Förslag 3 837 161

1998 Beräknat 3 809 859

1999 Beräknat 3 946 466

1 Beloppen anges i tusental kr

2 Anslagen E 1. Kriminalvårdsstyrelsen, E 2. Kriminalvården och E 3.

Utlandstransporter

Från anslaget betalas kostnaderna för verksamheten vid Kriminalvårdsstyrelsen,

regionmyndigheterna, kriminalvårdsanstalterna och häktena, verksamheten inom

frivården samt Transporttjänstens verksamhet till den del denna inte avser

utlandstransporter. Från anslaget betalas även kostnaderna för Kriminal-

vårdsnämndens verksamhet och ersättning åt ledamöter m.fl. i övervak-

ningsnämnderna.

 Kriminalvårdens anslagssparande uppgick vid förra budgetårets utgång till 575

miljoner kronor, varav 328 miljoner kronor hänför sig till budgetåret 1994/95.

Dessutom visar prognosen för anslagsbelastningen under innevarande budgetår att

kriminalvården kommer att spara ytterligare ca 450 miljoner kronor. Kriminal-

vårdsstyrelsen förklarar anslagssparandet i huvudsak med en lägre beläggning än

förväntad, senareläggning eller avstående från planerad anstalts- och häktes-

utbyggnad, effektivare utnyttjande av personalresurserna samt färre antal

vistelser i behandlingshem.

 Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende kriminalvården.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| Verksamheten inom kriminalvården skall bedrivas på ett humant |

| och säkert sätt. Kriminalvården skall bedriva ett aktivt arbete |

| för att påverka den dömde att inte återfalla i brott. |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 3 837 161 tkr |

| Arbetsdriftens avgiftsinkomster beräknas till 180 000 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Beläggningsnivån har fr.o.m. hösten 1994 legat under den prognostiserade. Med

anledning av detta har viss planerad anstalts- och häktesutbyggnad inte behövts

genomföras. För närvarande råder i princip balans mellan platstillgång och

klienttillströmning. Till följd av den lägre beläggningsnivån och den planerade

utvidgningen av försöksverksamheten med elektronisk övervakning räknar Kriminal-

vårdsstyrelsen med att successivt kunna avveckla ca 600 anstaltsplatser under år

1997. Som framgår av avsnitt 7.1.3 finns det också förutsättningar för att ut-

nyttja platserna effektivare. De planerade organisationsförändringarna inom

kriminalvården kommer att medföra effektiviseringar och rationaliseringar av

verksamheten. Inräknat det förväntade anslagssparandet för innevarande budgetår

(450 miljoner kronor) kommer det ackumulerade anslagssparandet att uppgå till i

storleksordningen en miljard kronor. Anslagssparandet kommer för budgetåret 1997

att tillföras anslaget D1. Kriminalvården. De förklaringar som Kriminal-

vårdsstyrelsen har lämnat till anslagssparandet framstår enligt regeringen som

rimliga. Anslagssparandet visar således att det redan i dag finns ett utrymme

för besparingar.

 Med hänsyn till de angivna förändringarna inom kriminalvården, beläggnings-

utvecklingen och anslagssparandet bör enligt regeringens mening besparingskravet

för budgetåret 1997 bestämmas till 287 miljoner kronor. Anslaget har beräknats

med beaktande härav. Vidare kommer 330 miljoner kronor av kriminalvårdens

anslagssparande att dras in. Av dessa kommer ca 130 miljoner kronor att användas

för att finansiera överskridanden på förslagsanslagen B6. Utlänningsärenden och

F1. Rättshjälpskostnader för innevarande budgetår. Indragningen av resterande

200 miljoner kronor ingår som en del i finansieringen av vissa

sysselsättningspolitiska åtgärder.

 De medel, motsvarande 130 miljoner kronor, som avser utlandstransporter inom

Statens invandrarverks ansvarsområde överförs till utgiftsområde 8. Invandrare

och flyktingar. Kriminalvården kommer dock tills vidare att ombesörja även

sådana transporter, varför styrelsen föreslås få dispositionsrätt till dessa

medel.

 Regeringen föreslår att samtliga medel till kriminalvårdens verksamhet

tilldelas via ett anslag.

 Kriminalvården kommer preliminärt att år 1998 åläggas ytterligare besparings-

krav med 136 miljoner kronor. För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå

till 3 809 859 000 kronor respektive 3 946 466 000 kronor.

 I övrigt hänvisar regeringen till den resultatinformation som lämnats i

avsnitt 7.2.

8 Kronofogdemyndigheterna

--------------------------------------------------------------------

| - Kvaliteten i indrivningsarbetet skall förbättras. |

| - Handläggningstiderna i den exekutiva fastighetsförsäljningen |

| skall förkortas. |

| - Bärkraftiga regioner skall skapas inom exekutionsväsendet. |

--------------------------------------------------------------------

 Inom exekutionsväsendet finns det i dag 24 kronofogdemyndigheter med

verksamhet på ca 95 orter. Riksskatteverket (RSV) är central

förvaltningsmyndighet för frågor om verkställighet enligt utsökningsbalken och

andra frågor inom kronofogdemyndigheternas verksamhetsområde.

 Kronofogdemyndigheternas uppgift som verkställande myndigheter är att på

uppdrag av borgenärer och andra sökande verkställa rättsanspråk som inte har

reglerats på frivillig väg. Ansökningar om verkställighet skall handläggas

snabbt och med hög kvalitet. Kronofogdemyndigheterna skall även i övrigt genom

information och liknande förebyggande åtgärder verka för att

betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som kan bli föremål för

verkställighet fullgörs frivilligt i rätt tid och ordning.

8.1 Förändring och utveckling

8.1.1 Förbättrad kvalitet i indrivningsarbetet

Under de första åren på 1990-talet utsattes kronofogdemyndigheternas verksamhet

för stora påfrestningar till följd av den kraftiga ökningen av antalet mål och

ärenden inom alla delar av verksamheten. Särskilda svå-righeter uppstod till

följd av att denna ökning sammanföll i tiden med att kronofogdemyndigheterna

övertog ansvaret för den summariska processen från tingsrätterna den 1 januari

1992. Det första året var antalet mål om betalningsföreläggande och handräckning

40 procent större än det antal som hade legat till grund för

bemanningsberäkningar m.m. för det nya förfarandet.

 Även om verksamheten tack vare rationaliseringsåtgärder och vissa

resurstillskott har kunnat bedrivas på ett i huvudsak tillfredsställande sätt,

trots de stora volymökningarna, har det varit ofrånkomligt att det inom vissa

områden funnits svårigheter att upprätthålla önskvärd kvalitet (jfr bl.a. prop.

1993/94:100 bil. 8 s. 40). Det gäller naturligtvis främst sådana områden där det

finns förhållandevis stort utrymme för att anpassa insatserna efter rådande

förhållanden, vilket bl.a. gäller utredningar i indrivningsverksamheten. Trots

att målmängden ökade även här var det indrivningsverksamheten som fick avstå

resurser för att man skulle klara av de akuta problemen främst på den summariska

processens område.

 Under de två senaste verksamhetsåren har mål- och ärendemängden inom flera av

verksamhetsgrenarna stagnerat och även minskat. Tydligast är minskningen vad

gäller den summariska processen. I det läget måste det, som regeringen redan

tidigare har framhållit, vara en prioriterad uppgift att genom återföring av

resurser skapa förutsättningar för att återställa och förbättra kvaliteten i

indrivningsarbetet. Enligt regeringens bedömning är detta dock inte

tillräckligt. Det krävs också åtgärder för att bättre ta till vara och utveckla

kompetensen hos personalen. Det var mot den bakgrunden som regeringen i de

myndighetsspecifika direktiven uppdrog åt RSV att utreda förutsättningarna för

en indelning av indrivningsverksamheten utifrån gäldenärskategorierna pri-

vatpersoner respektive näringsidkare. Regeringen ser med tillfredsställelse på

att RSV, enligt den redovisning som lämnats i den fördjupade

anslagsframställningen, ser möjligheter till stora förbättringar genom en sådan

indelning och avser att genomföra denna inom den närmaste tiden.

8.1.2 Snabbare fastighetsförsäljning

Inom vissa områden ligger mål- och ärendemängden fortfarande klart över vad som

gällde före det tidiga 1990-talets snabba ökning. Balanserna av mål och ärenden

är stora inte minst vad gäller exekutiv försäljning av fastigheter m.m. Inom

detta område är det enligt regeringens mening mycket angeläget att på olika sätt

öka genomströmningen. Långa handläggningstider leder till ökade räntefordringar

och därmed större risk för att borgenärerna inte kan tillgodoses och för att

gäldenärerna även efter genomförd exekutiv försäljning belastas med en restskuld

som är hänförlig till fastigheten. Flera åtgärder har också vidtagits för att

förkorta handläggningstiderna. Utöver omfördelning av resurser kan nämnas att

RSV infört datorstöd för den exekutiva fastighetsförsäljningen. Arbete pågår med

att vidareutveckla detta stöd. Vidare har statsmakterna beslutat om ändringar i

utsökningsbalkens regler om exekutiv fastighetsförsäljning som ger

kronofogdemyndigheterna möjlighet att i större utsträckning än tidigare välja

underhandsförsäljning i stället för auktion (jfr prop. 1993/94:191, bet.

1993/94:LU30, rskr. 1993/94:350, SFS 1994:444). Ytterligare förslag som syftar

till att rationalisera arbetet med exekutiv fastighetsförsäljning bereds för

närvarande inom regeringskansliet.

8.1.3 Regionindelning av kronofogdemyndigheterna

Redan när den nuvarande organisationen för exekutionsväsendet infördes den 1

juli 1988 stod det klart att anknytningen till länsindelningen, trots att den

innebar ett stort framsteg jämförd med den dittillsvarande organisationen med 81

distrikt, inte var en i alla avseenden bra lösning. Många av

myndigheterna är även i den länsanknutna organisationen så små att de inte ger

tillräckligt underlag för att handha olika interna stödfunktioner på ett

kostnadseffektivt sätt. De mindre myndigheterna har också svårt att bygga upp

och vidmakthålla tillräcklig kompetens för vissa operativa funktioner där kravet

på specialistkunnande är stort men arbetsvolymerna små i förhållande till

myndigheternas huvudsakliga uppgift - indrivningsarbetet. Vad gäller de interna

stödfunktionerna har kompetenskraven ökat, bl.a. beroende på ett större behov av

anpassning till ny teknik m.m. (administrativ utveckling) och skärpta krav på

uppföljning och analys av verksamheten.

Samverkansmodellen

Det är sådana ökade krav, liksom nödvändigheten att bevara och även utveckla

sakverksamheten trots krav på besparingar, som har tvingat fram nya lösningar.

Genom beslut av RSV genomfördes fr.o.m. den 1 juli 1994 s.k. ordnad samverkan.

Landets kronofogdemyndigheter grupperades i åtta samverkansområden. I vart och

ett av dessa utsågs en av myndigheterna till samordningsmyndighet. Till denna

koncentrerades för området gemensamma resurser för stödfunktionerna och viss

kompetens för de smala operativa funktionerna.

 Samverkansmodellen har otvivelaktigt gett vissa fördelar från bl.a. kompetens-

och styrningssynpunkt. En avgörande svaghet med modellen är emellertid att

cheferna för samordningsmyndigheterna inte har samma befogenheter i det eller de

andra län som ingår i området som de har i sitt eget län. Detta medför att

samordningen inom området blir resurskrävande och återverkar också negativt på

RSV:s styrning av verksamheten.

RSV:s förslag

Mot bakgrund av de svagheter hos samverkansmodellen som konstaterats redovisade

RSV på regeringens uppdrag i sin anslagsframställning ett förslag till ny

organisation med färre myndigheter. Förslaget innebar att vart och ett av sam-

verkansområdena skulle bilda en kronofogdemyndighet fr.o.m. den 1 januari 1997.

Sätesorter för de nya myndigheterna skulle enligt förslaget vara de orter som i

dag är sätesorter för samordningsmyndigheterna.

Regeringens bedömning och förslag

Regeringen delar uppfattningen att det bör bildas större och färre myndigheter,

och anser i likhet med RSV att indelningen i samverkansområden i huvudsak bör

följas. Förutsättningarna påverkas emellertid av den förändring som nyligen har

beslutats vad gäller länsindelningen. Genom bildandet av Skåne län skapas en

bärkraftig region i Södra Sverige utan att man behöver frångå länsindelningen.

Regionen bör således omfatta Skåne län. Vidare gäller att det pågår ett ut-

redningsarbete om ett västsvenskt län (jfr bl.a. dir. 1996:11).

 Det som nu har sagts innebär att vissa justeringar i RSV:s förslag blir

nödvändiga. Jämfört med indelningen i samverkansområden medför ändringarna

framför allt den fördelen att storleksspannet mellan regionerna blir mindre än

mellan dessa områden. Som tidigare nämnts har redan i samverkansmodellen

gemensamma administrativa resurser förts till samordningsmyndigheten. Inte minst

av hänsyn till personalen bör enligt regeringens mening så långt det är möjligt

samordningsmyndigheternas centralorter göras till sätesorter för de nya

myndigheterna.

 Regeringens förslag innebär att det fr.o.m. den 1 januari 1997 för Norrbottens

och Västerbottens län bildas en myndighet med Umeå som sätesort, för Gävleborgs,

Västernorrlands och Jämtlands län en myndighet med Härnösand som sätesort, för

Värmlands, Örebro och Dalarnas län en myndighet med Falun som sätesort, för

Stockholms och Gotlands län en myndighet med Stockholm som sätesort, för

Uppsala, Södermanlands och Västmanlands län en myndighet med Eskilstuna som

sätesort, för Östergötlands och Jönköpings län en myndighet med Jönköping som

sätesort, för Hallands, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs och Skaraborgs län en

myndighet där åtminstone tills vidare Göteborg skall vara sätesort, för

Kronobergs, Kalmar och Blekinge län en myndighet med Kalmar som sätesort samt

för Skåne län en myndighet med Malmö som sätesort.

 I det pågående utredningsarbetet ingår att utarbeta ett underlag om lo-

kaliseringen av regional offentlig förvaltning i ett nytt västsvenskt län (dir.

1996:59). Det finns därför inte förutsättningar för att nu ta slutgiltig ställ-

ning beträffande sätesorten för den nya myndigheten i Västsverige. Det kan

vidare bli aktuellt med vissa justeringar i dennas verksamhetsområde längre fram

beroende på vilket län vissa kommuner i gränsområdena förs till. Med den lösning

som föreslås i fråga om sätes-orter, och med tanke på att den operativa

verksamhet som bedrivs på ca 95 orter inte berörs av sammanslagningen, gör

regeringen bedömningen att konsekvenserna av denna vad gäller personalens

tjänstgöringsorter blir mycket små.

Författningsreglering

I dag överklagas kronofogdemyndighetens beslut till en tingsrätt i varje län,

nämligen tingsrätten på kronofogdemyndighetens sätesort. Med hänsyn till bl.a.

resursfördelningen mellan tingsrätterna är det önskvärt att behålla i huvudsak

nuvarande fördelning av överklagandena. Det kräver emellertid ändringar i

författningsregleringen. För att inte tyngas av en omfattande uppräkning bör den

nuvarande bestämmelsen om överklagande i 18 kap. 1 § utsökningsbalken, som

alltså utpekar tingsrätten på sätesorten som behörig, ändras till ett bemyndi-

gande för regeringen att föreskriva vilka tingsrätter inom kronofogde-

myndighetens verksamhetsområde, dvs. regionen, som är behöriga. Med stöd av be-

myndigandet kommer regeringen att ge sådana föreskrifter att den faktiska

fördelningen av överklagandena ändras så litet som möjligt jämfört med dagens

ordning.

 Genomförandet av den nya organisationen kräver även i övrigt ändringar i ett

antal lagar. Det gäller först och främst ytterligare några bestämmelser i

utsökningsbalken, där bl.a. beträffande en viss kategori av mål

Kronofogdemyndigheten i Stockholms län anges som ensam behörig. Även

bestämmelserna i utsökningsregisterlagen (1986:617) om bl.a. terminalåtkomst

till registren måste ändras, liksom bestämmelsen i 7 kap. 25 § konkurslagen

(1987:672) om tillsynsmyndighet i konkurs. I lagen (1994:1845) om tillämpningen

av Europeiska gemenskapens konkurrens- och statsstödsregler finns också en

bestämmelse som utpekar Kronofogdemyndigheten i Stockholms län som ensam

behörig.

 Inom Finansdepartementet har utarbetats förslag till ändringar i de nu nämnda

lagarna. Förslagen har utformats efter samråd med RSV. Vad gäller förslaget till

lag om ändring i utsökningsregisterlagen har yttrande inhämtats från

Datainspektionen, som inte haft något att erinra mot för-slaget.

 Lagändringarna är av sådant slag att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Förslagen har därför inte lagrådsbehandlats.

 Ytterligare ett antal lagar innehåller bestämmelser där det talas om

 kronofogdemyndigheten i det län eller liknande. Även dessa bestämmelser bör på

sikt ändras så att de bättre avspeglar den nya organisationen. Detta bör

emellertid kunna anstå till någon tid efter ikraftträdandet av den nya

organisationen. För varje län kommer det ju även fortsättningsvis att finnas en

kronofogdemyndighet som är behörig, låt vara att dess verksamhetsområde även

omfattar ett eller flera andra län. Med hänsyn till detta och till intresset av

att inte redovisa omfattande författningsförslag i budgetpropositionen avser

regeringen att i stället lägga fram förslag till resterande lagändringar så att

de kan behandlas av riksdagen tidigt under 1997.

8.2 Kronofogdemyndigheternas resultat

8.2.1 Resultatredovisningen

Verksamhetsgrenen indrivning, exklusive fastighetsförsäljning, svarar för mer än

70 procent av den totala resursåtgången, summarisk process och

fastighetsförsäljning för vardera ca 10 procent, konkurstillsyn för knappt 4

procent och skuldsanering för drygt 2 procent. Den förebyggande verksamheten

svarar för ca 0,5 procent. År 1995 har resursinsatsen uttryckt som andel av de

totala resurserna ökat jämfört med 1994 vad gäller indrivning men minskat på

alla andra områden utom förebyggande verksamhet, där insatsen är oförändrad.

Beträffande skuldsanering kan någon jämförelse inte göras, eftersom den

arbetsuppgiften tillkom den 1 juli 1994.

 Av RSV:s årsredovisning framgår att kronofogdemyndigheternas före-byggande

verksamhet 1994/95 har nått ut till ca 44 000 gymnasieelever, vilket innebär att

man nått gymnasieskolans avgångsklasser i ungefär samma utsträckning som

1993/94. Därutöver har drygt 18 000 personer i andra kategorier informerats.

Andelen nya gäldenärer som är under 25 år kan enligt RSV ses som ett mått på

effekten av den förebyggande verksamheten. Denna andel har sedan 1991 minskat

med närmare 2 procentenheter. Från 1994 till 1995 var andelen i stort sett

oförändrad.

 Handläggningstiderna för mål om betalningsföreläggande och handräckning har

successivt förkortats sedan starten 1992 och mot slutet av perioden har

balanserna av äldre mål minskat påtagligt. Andelen mål där föreläggande eller

begäran om komplettering utfärdats inom fem arbetsdagar har ökat från 50 procent

1993 till 89 procent 1995. Under samma tid har andelen mål med total

handläggningstid understigande tre månader ökat från 60 till 78 procent. Andelen

inneliggande mål för vilka handläggningstiden överstiger 12 månader har minskat

från 3,2 till 1,3 procent.

 De verksamhetsmål för indrivningen som anges i regleringsbrevet hänför sig

dels till utredningstiden, dels till kvaliteten i utredningarna. RSV har i sina

riktlinjer för verksamheten dessutom ställt upp mål beträffande utvecklingen av

det indrivna beloppet. Med utgångspunkt i sammantaget indrivet belopp i allmänna

och enskilda mål har produktiviteten ökat med ca 20 procent 1994/95, jämfört med

1993/94. I resultatredovisningen konstaterar dock verket att många externa

faktorer påverkar det indrivna beloppet. Vad gäller utredningstiderna återstod

vid utgången av 1994/95 ännu mycket att göra för att nå målet att utredning-

stiden skall vara högst tre månader i enskilda mål med begränsad tillgångs-

undersökning och allmänna mål där insatserna begränsats på motsvarande sätt.

Några uttalanden om kvalitetsförändringar görs inte. Det totala indrivna

beloppet har minskat år 1995 jämfört med 1994. Den största minskningen svarar de

allmänna målen för, där också det belopp som lämnats för indrivning har sjunkit.

Vad gäller de allmänna målen är dock att märka att det indrivna beloppet år 1994

var exceptionellt stort på grund av de fördröjningar i överlämnandet för indriv-

ning som inträffade år 1993 som en följd av tekniska problem i samband med

införandet av ett nytt avgiftssystem vid försenade skattein-betalningar.

 Antalet ärenden om exekutiv fastighetsförsäljning fyrdubblades under tiden

1989 - 1993 och ligger fortfarande på en hög nivå jämfört med 1980-talet.

Antalet genomförda försäljningar har de senaste åren ökat kraftigt men de

genomsnittliga handläggningstiderna är fortfarande mycket långa.

 Under 1995 minskade den utgående balansen av oavslutade konkurstillsynsärenden

för andra året i rad. År 1994 minskade antalet för första gången sedan 1987.

Även antalet nya konkurser minskade, för tredje året i rad, men är fortfarande

ungefär dubbelt så stort som i mitten av 1980-talet. Andelen avslutade kon-

kurser där förvaltaren gjort anmälan om brottsmisstanke var oförändrad sedan den

första mätperioden, andra kvartalet 1993.

 En klar majoritet av kronofogdemyndigheternas skuldsaneringsförslag har under

1994/95 inte godtagits av borgenärerna utan fått överlämnas till tingsrätterna.

Dessa har dock i flertalet fall följt kronofogdemyndighetens förslag. Sammanlagt

har 80 procent av förslagen lett till frivillig eller tvingande skuldsanering.

8.2.2 Regeringens bedömning

Regeringen bedömer resultatet av verksamheten som helhet som tillfredsställande.

Som RSV framhållit är det svårt att dra slutsatser om myndigheternas arbete av

utvecklingen av det indrivna beloppet, eftersom detta påverkas starkt av ett

antal externa faktorer. Vad gäller allmänna mål torde en jämförelse av beloppet

1995 med genomsnittet för 1993 och 1994 ge en riktigare uppfattning om

utvecklingen än en jämförelse med enbart 1994.

 Med hänsyn till bl.a. de senaste årens förändringar i mål- och ärende-

tillströmning inom olika verksamhetsgrenar, och den överföring av resurser

mellan verksamhetsgrenarna som detta föranlett, är utvecklingen av

styckkostnader och produktivitet för enskilda grenar av verksamheten svårbedömd.

 I årsredovisningen sägs att det av RSV uppställda målet vad gäller antalet

handlagda mål om betalningsföreläggande och handräckning per handläggare inte

har uppnåtts. Det som åsyftas är att RSV i sina riktlinjer för verksamheten har

uttalat att myndigheterna bör inrikta verksamheten mot en produktivitet av 4 000

mål per handläggare och år, något som inte uppnåtts som riksgenomsnitt.

Formuleringen är inte helt entydig vad gäller karaktären hos det uttalade målet

och enligt vad regeringen inhämtat har man vid RSV varit medveten om att målet i

vart fall på kort sikt inte skulle kunna uppnås. Regeringen kommer i reg-

leringsbrevet att precisera kraven på återrapportering vad gäller pro-

duktivitetsutvecklingen.

 Som redan framgått ser regeringen det fortfarande som en särskilt angelägen

uppgift att nu, när mängden inkomna mål och ärenden stabiliserats eller minskat

inom flera områden, återföra de resurser till indrivningsverksamheten som

tillfälligt disponerats för andra ändamål. Inriktningen bör vara att bl.a. på

detta sätt under 1997 uppnå verksamhetsmålet vad gäller handläggningstider i

indrivningsverksamheten, samtidigt som kvaliteten i utredningarna förbättras.

Regeringen ser det vidare som mycket angeläget att få ned handläggningstiderna i

den exekutiva fastighetsförsäljningen. Balanserna är också stora på

konkurstillsynens område. Tillsynsmyndigheterna har bl.a. till uppgift att verka

för att avvecklingen inte fördröjs i onödan. Möjligheterna att i praktiken

påverka handläggningstiderna är emellertid starkt begränsade.

 Vad gäller betalningsföreläggande och handräckning är svårigheterna att få

svarandena delgivna det största problemet. En viktig uppgift bör därför nu vara

att minska antalet fall där delgivningen misslyckas eller drar ut mycket långt

på tiden. Flera lagstiftningsåtgärder har på senare tid vidtagits för att

effektivisera delgivningen. Enligt regeringens bedömning bör främst över-

flyttningen av ansvaret för kostnaderna för stämningsmannadelgivning till

kronofogdemyndigheterna ge bättre förutsättningar för en effektiv del-

givningsverksamhet inom den summariska processen.

 I enlighet med regeringens uppdrag redovisade RSV i den fördjupade

anslagsframställningen ett förslag till uppföljningssystem för kronofog-

demyndigheterna. Den redovisning som lämnades tog till stora delar sikte på

tekniska lösningar och presentationsmöjligheter för uppföljningsdata på olika

nivåer i organisationen. Vad gäller val av, systematik i och närmare definition

av resultatmått, förslag till verksamhetsmål och övergripande mål för

verksamheten m.m. var avsikten att arbetet skulle fortsätta med inriktningen att

ett i organisationen väl förankrat förslag skulle kunna läggas fram under

hösten. Behovet av fortsatt beredning gäller i första hand verksamhetsmålen och

de resultatmått som skall bilda utgångspunkt för dessa.

 Det fortsatta arbetet med uppföljningssystem måste enligt regeringens mening

bl.a. innefatta utveckling av kvalitetsmål. Detta gäller särskilt med tanke på

att det i kronofogdemyndigheternas verksamhet, som tidigare har berörts, finns

områden där utrymmet för att anpassa insatserna till det rådande arbetsläget är

betydande, medan motsatsen gäller på vissa andra områden.

 Regeringen konstaterar att RRV inte har riktat någon invändning mot RSV:s

årsredovisning avseende exekutionsväsendet.

 Vidare kan regeringen i dag konstatera att de villkor vad gäller mål- och

ärendevolymer som ställts upp för de besparingar som beslutades med anledning av

1995 års budgetproposition hittills har uppfyllts. Besparingskravet på tre

procent för vart och ett av åren 1997 och 1998 bör således fortfarande gälla.

8.3 Anslag

E 1. Kronofogdemyndigheterna

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 1 153 3641) Anslagssparande 128 454

1995/96 Anslag 2 004 551 Utgiftsprognos 1 895 000

 därav 1996 1 327 000

1997 Förslag 1 298 135

1998 Beräknat 1 296 386

1999 Beräknat 1 336 884

1 Beloppen anges i tusental kr. I beloppen ingår medel som t. o. m. 1995/96

anvisats på förslagsanslaget Förrättningskostnader m.m.

Över anslaget finansieras all verksamhet som bedrivs av kronofogdemyndigheterna,

liksom även det teknikstöd för verksamheten som tillhandahålls av eller genom

den användarfinansierade resultatenheten DataService vid RSV.

 Visst utvecklingsarbete på det tekniska området finansieras dock över anslaget

till RSV, liksom verkets uppgifter som central förvaltningsmyndighet inom

kronofogdemyndigheternas verksamhetsområde (utgiftsområde 3, A 1.

Riksskatteverket).

 Under budgetåren 1993/94 och 1994/95 byggdes ett anslagssparande upp som vid

bokslutstillfället den 30 juni 1995 uppgick till drygt 128 miljoner kronor.

RSV:s senaste prognos tyder på att anslagssparandet vid utgången av år 1996

kommer att uppgå till ca 189 miljoner kronor.

 De främsta orsakerna till att det uppkommit ett inte obetydligt an-

slagssparande är enligt RSV ett ökat allmänt kostnadsmedvetande och

inledningsvis små investeringar, framgångsrik prispress i RSV DataService

verksamhet, vissa eftersläpningar i rekryteringen av personal och ränta på det

redan positiva saldot. Regeringen gör inte någon annan bedömning. Tillgängligt

underlag ger dock inte möjlighet att närmare bedöma hur mycket var och en av

dessa faktorer har bidragit till anslagssparandet.

 Regeringen har i juni 1995 i enlighet med ett förslag från RSV beslutat om

indragning av ca 25 miljoner kronor på anslaget. I den sysselsättningspolitiska

propositionen (prop. 1995/96:222) har regeringen redovisat en planerad

ytterligare indragning av anslagsmedel inom bl.a. Finansdepartementets område

för att finansiera vissa sysselsättningsskapande åtgärder. Det finns för

närvarande inte tillräckligt underlag för att bedöma hur stor del av

indragningen som bör falla på anslaget till kronofogdemyndigheterna.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| Det övergripande målet ligger fast. |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 1 298 135 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Anslaget för 1997 har beräknats på följande sätt.

 Anslagsbasen för innevarande budgetår på tolvmånadersbasis har på grund av det

beslutade effektiviseringskravet minskats med 3 procent eller 34,6 miljoner

kronor. Vidare har återstoden av ett tidigare anvisat tillfälligt resurstill-

skott dragits bort (10 miljoner kronor). Till anslaget har förts dels vissa

medel för indrivning av avgifter till brottsofferfonden som kronofog-

demyndigheterna tidigare disponerat under anslaget till kriminalvården, dels

medel som tidigare anvisades på sjunde huvudtitelns förslagsanslag A 4.

Förrättningskostnader och dels medel motsvarande kronofogdemyndigheternas

förbrukning budgetåret 1994/95 på andra huvudtitelns förslagsanslag F 6. Diverse

kostnader för rättsväsendet.

 För 1998 har anslaget beräknats till 1 296,4 miljoner kronor och för 1999 har

det beräknats till 1 336,9 miljoner kronor.

9 Övrig verksamhet inom rättsväsendet

9.1 Anslag

F 1. Brottsförebyggande rådet

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 22 894 1) Anslagssparande 10 577

1995/96 Anslag 37 708 Utgiftsprognos 48 300

 därav 1996 36 800

1997 Förslag 25 355

1998 Beräknat 26 024

1999 Beräknat 26 817

1 Beloppen anges i tusental kr

Brottsförebyggande rådet (BRÅ) är ett kvalificerat expertorgan under regeringen.

Rådets övergripande mål är att främja brottsförebyggande insatser genom att

arbeta med utveckling, utvärdering, tillämpad forskning och information inom det

kriminalpolitiska området och därigenom bidra till att minska brottsligheten och

öka människors trygghet i samhället. Viktiga inslag i verksamheten är att ta

fram underlag till regeringen för åtgärder och prioriteringar i det kriminal-

politiska arbetet, utvärdering av vidtagna åtgärder samt stöd till lokalt

brottsförebyggande arbete.

 En jämförelse mellan budget och utfall år 1994/95 visar att BRÅ har byggt upp

ett stort anslagssparande. Det sammanlagda anslagssparandet vid slutet av

budgetåret uppgick till ca 10,6 miljoner kronor. Prognosen för

anslagsbelastningen under innevarande budgetår pekar på att BRÅ kommer att

förbruka anslagssparandet.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| Det övergripande målet för BRÅ ligger fast. |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 25 355 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Regeringen har den 10 juni 1996 fattat beslut om ett nationellt brottsföre-

byggande program. Som ett led i genomförandet av programmet skall på sikt BRÅ:s

verksamhet till stöd för lokalt brottsförebyggande arbete lyftas fram och

utvecklas ytterligare. BRÅ skall prioritera uppgifter med inriktning på att

främja lokalt arbete. BRÅ skall bl.a. utveckla former för att, i samverkan med

andra, stimulera det lokala brottsförebyggande arbetet samt verka för att lokal

brottsförebyggande verksamhet organiseras på ett lämpligt sätt. Vidare skall BRÅ

bistå med information om brottsförebyggande arbete och verka för att behovet av

kvalificerad utbildning på lokal nivå tillgodoses. Det finns också ett stort

behov av att BRÅ biträder med uppföljningar och utvärderingar av olika brotts-

förebyggande projekt.

 För att BRÅ skall kunna möta kravet på ett utvecklat stöd till lokalt brotts-

förebyggande arbete är det nödvändigt att det görs vissa omprioriteringar och

förändringar av verksamhetens inriktning. Sådana förändringar övervägs därför

inom Justitiedepartementet i samband med en översyn av rättsväsendets forsk-

nings- och utvecklingsverksamhet. Förändringarna beräknas kunna genomföras under

år 1997. En särskild kommitté har tillsatts för att t.o.m. år 1997 verka för

genomförandet av intentionerna i det nationella brottsförebyggande programmet.

 Det huvudsakliga syftet med översynen är dock att överväga hur forsknings- och

utvecklingsverksamheten inom rättsväsendet bör vara organiserad i framtiden. I

arbetet ingår att ta ställning till om de samlade resurserna för forsknings- och

utvecklingsverksamhet inom rättsväsendet kan utnyttjas på ett bättre sätt. Till

detta hör bl.a. att bedöma om en sammanläggning av den forsknings- och utveck-

lingsverksamhet som bedrivs inom rättsväsendet, främst den vid BRÅ och

Rikspolisstyrelsens forskningsenhet, skulle kunna ge forskningsmässiga fördelar

och leda till ett effektivare resursutnyttjande. I arbetet ligger också att ta

ställning till frågor om den framtida forskningen rörande ekonomisk

brottslighet, varvid i underlaget ingår ett betänkande som nyligen lagts fram av

Utredningen om ekobrottsforskning (SOU 1996:84).

BRÅ:s resultat

Tyngdpunkten i BRÅ:s verksamhet har under budgetåret 1994/95 legat på områdena

brottsprevention och officiell statistik för rättsväsendet. Resurserna för

forsknings- och utvecklingsverksamhet har främst koncentrerats till

regeringsuppdraget avseende utarbetande av underlag för det nationella

brottsförebyggande programmet.

 Under senare år har BRÅ förstärkt sin forskningskompetens så att verksamheten

blivit mer tvärvetenskaplig och spänner över fler områden. Exempel på områden

som BRÅ arbetar med är brottslighetens nivå, struktur och utveckling,

rättsmedvetande- och brottsofferundersökningar, teorier och praktik inom

brottsprevention från tidiga åtgärder till lokalt brottsförebyggande arbete,

rasistiskt våld och motvåld, ekobrottslighet och samhällets reaktioner på brott.

 Från den 1 juli 1994 har BRÅ övertagit ansvaret för den officiella

rättsstatistiken. BRÅ har även tagit över produktionen av domstols- och

kriminalstatistiken. Målet är att skapa en modern informationsdatabas för den

officiella rättsstatistiken, vilken skall tillgodose regeringskansliets, rätts-

väsendets myndigheters och andra användares behov av ändamålsenligt underlag för

verksamhetsplanering, uppföljning, och forskning. BRÅ har inrättat en styrgrupp

för detta arbete, där företrädare för Justitiedepartementet, rättsväsendets myn-

digheter och Statistiska centralbyrån ingår. BRÅ har också inrättat en referens-

grupp för att ge andra användare av den officiella statistiken, t.ex.

universiteten, möjlighet till påverkan. Enligt BRÅ har det varit nödvändigt med

relativt ingripande förändringar i statistiken, varför utgivningen av

statistiken senarelagts. BRÅ räknar dock med att år 1997 vara i fas med

utgivningen av publikationer när det gäller den officiella rättsstatistiken.

 BRÅ bedriver en omfattande informationsverksamhet vad avser brottsprevention

och andra kriminalpolitiska frågor via bl.a. massmedier, konferenser, seminarier

och kurser. BRÅ har två egna tidskrifter, varav en engelskspråkig, som

tillsammans har en upplaga på ca 15 000 exemplar. BRÅ har också ett brett

internationellt kontaktnät för erfarenhets- och forskningsutbyte.

 Som framgår ovan uppgick BRÅ:s sammanlagda anslagssparande vid slutet av

budgetåret till ca 10,6 miljoner kronor. BRÅ förklarar anslagssparandet med en

koncentration av resurserna på några stora projekt, vakanser under budgetåret

samt att man velat förbereda sig för att klara en planerad ökning av antalet

projekt.

 Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende BRÅ.

Regeringens bedömning

De områden som BRÅ har prioriterat ligger väl i linje med den förstärkning av

rådets inriktning mot stöd till lokalt brottsförebyggande arbete som krävs för

att på sikt ta hand om de uppgifter som följer av det nationella

brottsförebyggande programmet.

 BRÅ har lagt ned ett omfattande arbete på den officiella rättsstatistiken,

framför allt för att modernisera statistikproduktionen och höja kvaliteten i

statistiken. Detta arbete har varit värdefullt. Det är också positivt att BRÅ

räknar med att snart vara i fas med utgivningen av rättsstatistiken.

 De förklaringar till anslagssparandet som BRÅ har angivit framstår enligt

regeringens bedömning som rimliga.

 Regeringen beräknar anslaget för år 1997 till 25 355 000 kronor. För åren 1998

och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 26 024 000 kronor respektive 26 817 000

kronor. Vid beräkningen har inte hänsyn tagits till eventuella förändringar av

rådets verksamhet, t.ex. när det gäller ansvaret för forsknings- och

utvecklingsverksamheten.

F 2. Rättsmedicinalverket

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 149 149 1) Anslagssparande 25 009

1995/96 Anslag 248 173 Utgiftsprognos 258 200

 därav 1996 178 600

1997 Förslag 165 728

1998 Beräknat 166 831

1999 Beräknat 173 029

1 Beloppen anges i tusental kr

Rättsmedicinalverket (RMV) är central förvaltningsmyndighet för rätts-

psykiatrisk, rättsmedicinsk, rättskemisk och rättsgenetisk verksamhet i den

utsträckning sådana frågor inte handläggs av någon annan statlig myndighet.

 RMV genomgick en fördjupad prövning inför budgetåret 1995/96 (prop.

1994/95:100 bil. 6 s. 243, bet. 1994/95:SoU15, rskr. 1994/95: 294) där följande

övergripande mål fastslogs av riksdag och regering för planeringsperioden

1995/96 - 1998:

 Den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten skall leverera beslutsunderlag

av hög kvalitet till rättsväsendet. Underlaget skall lämnas inom lagstadgad tid.

Vidare skall de rättsmedicinska, rättskemiska och rättsgenetiska

undersökningsverksamheterna medverka till att goda förutsättningar för

rättssäkerhet och effektivitet skapas inom rättsväsendet. RMV skall som ett led

i samhällets brottsförebyggande verksamhet prioritera arbetet med att informera

om de erfarenheter som vunnits inom de rättsmedicinska, rättskemiska och

rättspsykiatriska verksamheterna. Verket skall vidare bedriva utvecklingsarbete

och stöd åt forskning av betydelse för verksamheten.

 En jämförelse mellan budget och utfall år 1994/95 visar att RMV:s

uppdragsintäkter ökade med ca 50 procent (till 55,3 miljoner kronor) medan

anslagsutnyttjandet minskade med ca 8 procent (till 149,1 miljoner kronor). De

ökade uppdragsintäkterna medförde ökade driftskostnader men totalt sett uppstod

ett anslagssparande efter budgetåret 1994/95 som uppgick till 25 miljoner

kronor.

 Prognosen för anslagsbelastningen under innevarande budgetår visar att RMV:s

utgifter kommer att överstiga anslaget med ca fem procent. RMV:s ackumulerade

anslagssparande kommer bl.a. att användas till avvecklingskostnader inom

rättspsykiatrin.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| RMV genomgick fördjupad prövning inför budgetåret 1995/96 och i |

| samband med beslut om budgeten fattade riksdagen beslut om mål |

| och riktlinjer för RMV:s verksamhet under planeringsperioden |

| 1995/96 - 1998. Dessa mål bör ligga fast under budgetåret 1997. |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 165 728 tkr |

| Beräknade avgiftsinkomster 33 000 tkr |

--------------------------------------------------------------------

Resultatbedömning

RMV:s årsredovisning visar att de övergripande mål som statsmakterna uppställt

för RMV:s verksamheter liksom verksamhetsmål och riktlinjer i allt väsentligt

har kunnat infrias. Undersöknings- och handläggningstider uppfyller med få

undantag de krav som ställts i bl.a. regleringsbrev. I regleringsbrevet för

1994/95 anges t.ex. att andelen rättspsykiatriska undersökningar som ändras

efter granskning inte bör överstiga tre procent. Andelen som ändrades efter

granskning 1994/95 var drygt en procent. Inom rättsmedicinen var målet en

medianhandläggningstid på 35 dagar för obduktionsärenden och under 1994/95 hölls

medianhandläggningstiderna kring 28 dagar. Ett betydande kvalitetssäkringsarbete

har bedrivits för att nå en hög och jämn standard i undersöknings- och

analysarbetet. Vidare har verket prioriterat metodutvecklings- och

kompetensutvecklingsarbete. RMV har också förstärkt forsknings- och

utvecklingsinsatserna bl.a. genom att inrätta ett verksgemensamt FoU-kansli.

Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende RMV.

 Den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten är i sin helhet anslags-

finansierad. Utredningstiderna, frekvensen anstånd och överprövningar av

ärendena uppfyller lagstadgade krav och de mål som ställts upp i bl.a.

regleringbrev.

 Den rättsmedicinska verksamheten är till övervägande delen anslagsfinansierad.

Under 1994/95 har kvalitetssäkringsarbetet fortsatt haft hög prioritet. RMV har

också i enlighet med målen för verksamheten vidtagit åtgärder för att förbättra

läkarrekryteringen.

 Den rättskemiska avdelningens verksamhet är såväl anslags- som upp-

dragsfinansierad. Den uppdragsfinansierade delen har ökat från 8,4 miljoner

kronor under budgetåret 1993/94 till 11,2 miljoner kronor under budgetåret

1994/95. Kvalitet och säkerhet har prioriterats och verksamheten har

effektiviserats genom bl.a. ny teknik.

 Rättsgenetiken är i sin helhet avgiftsfinansierad. Övergången till DNA-baserad

faderskapsundersökning är nu helt genomförd vilket väsentligt ökat säkerheten i

undersökningarna. Kvalitetssäkring och effektivisering har prioriterats.

 Kontinuerlig effektivisering av verksamheten tillsammans med ökade

uppdragsintäkter har lett till ett anslagssparande som efter budgetåret 1994/95

uppgick till 25 miljoner kronor.

 Regeringen delar i allt väsentligt de bedömningar som RMV lämnat i sin

årsredovisning m.m. och menar att arbetet även fortsättningsvis bör bedrivas med

samma inriktning.

Rättspsykiatriska undersökningsverksamhetens organisation och dimensionering

Det har vid RMV:s avdelningar i Stockholm och Göteborg funnits en viss

överkapacitet av vårdplatser vilka har ställts till sjukvårdshuvudmännens

förfogande enligt avtal med Stockholms läns landsting och Göteborgs kommun. Med

anledning av att riksdag och regering vid olika tillfällen (bl.a. i prop.

1994/95:100 bil. 6 s. 245-247, bet. 1994/95: SoU15, rskr. 1994/95:294 och prop.

1994/95:194 s. 25-27, bet. 1994/ 95:SoU23, rskr. 1994/95:382) har fastslagit

att statliga undersökningsenheter skall ha till uppgift att bedriva

rättspsykiatrisk vård endast under den tid som rättspsykiatrisk undersökning

pågår, har RMV givits i uppdrag att avveckla den kapacitet inom

rättspsykiatriska undersökningsverksamheten som verket inte behöver utnyttja

samt att så långt möjligt överföra vårdpersonal och lokaler till sjukvårdshuvud-

männen. RMV har i sin anslagsframställan redovisat att vissa avvecklingskost-

nader kan bli aktuella i samband med genomförandet av nämnda uppdrag. Dessa

avvecklingskostnader avses kunna finansieras av RMV:s anslagssparande.

 Regeringen har vidare i beslut den 21 december 1995 uppdragit åt RMV att göra

en översyn över och analysera nuvarande dimensionering och struktur av den

rättspsykiatriska undersökningsverksamheten i relation till nuvarande och

förväntad framtida efterfrågan från landets domstolar. Uppdraget skall redovisas

till regeringen senast den 31 december 1996.

Slutsatser

RMV omfattas av det generella besparingskravet på statlig konsumtion. Således

har anslaget minskats med tre procent för 1997 och 1998. För 1998 beräknas

ramanslaget uppgå till 166 831 miljoner kronor och för 1999 till 173 029

miljoner kronor. Beräkningarna grundar sig på verkets nuvarande struktur och på

aktuella efterfrågeförhållanden från bl.a. domstolar och polismyndigheter. Det

finns idag inga tecken som tyder på att stora förändringar är att vänta inom

någon av RMV:s verksamhetsgrenar. Som ett resultat av översynen av den rätts-

psykiatriska undersökningsverksamheten kan dock förändringar bli aktuella vilka

kan påverka anslagets framtida storlek.

F 3. Gentekniknämnden

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 1 040 1) Anslagssparande 600

1995/96 Anslag 3 086 Utgiftsprognos 3 000

 därav 1996 2 300

1997 Förslag 2 127

1998 Beräknat 2 199

1999 Beräknat 2 276

1 Beloppen anges i tusental kr

Gentekniknämndens övergripande mål är att främja en etiskt försvarbar och säker

användning av gentekniken så att oönskade effekter på människors och djurs hälsa

och miljön undviks.

 Gentekniknämnden skall bl.a. yttra sig över ansökningar om tillstånd enligt

lagen (1994:900) om genetiskt modifierade organismer och samråda med andra

myndigheter när dessa meddelar föreskrifter. Nämnden skall vidare bedriva

rådgivande verksamhet samt följa utvecklingen på genteknikområdet och bevaka de

etiska frågorna.

 Gentekniknämnden inrättades den 1 juli 1994 och övertog bl.a. de

arbetsuppgifter som tidigare hade åvilat Delegationen för hybrid-DNA-frågor.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

|Övergripande mål |

| |

|Gentekniknämndens övergripande mål skall ligga fast. |

| |

|Resurser 1997 |

| |

|Ramanslag 2 127 tkr |

--------------------------------------------------------------------

Resultatinformation

Flera decenniers forskningsinsatser på genteknikens område har nu lett till att

praktiska och kommersiella produkter inom främst läkemedels- och

jordbrukssektorerna börjat tas fram. Detta har fört med sig att tekniken även

börjat tillämpas inom livsmedelssektorn. Forskningen har bl.a. skapat

möjligheter att med utnyttjande av gentekniken bryta ner annars svårnedbrytbara

miljögifter.

 Utvecklingen på genteknikområdet går allt snabbare och en missbedömning av

teknikens användning kan medföra irreparabla skador på miljön. Gentekniknämndens

verksamhet är därför mycket betydelsefull. Samhällets åtgärder på området syftar

till att minimera riskerna för att sådana och andra oönskade effekter skall

uppstå. I takt med att användningen av gentekniken ökar, ökar också det område

som nämnden har att bevaka.

 Av verksamhetsredogörelsen för budgetåret 1994/95 framgår att nämnden genom

att bl.a. delta i beredningsgrupper, avge yttranden, utarbeta rapporter och

anordna konferenser aktivt har verkat för att det övergripande målet skall kunna

uppnås.

Regeringens bedömning

Enligt regeringens bedömning är omfattningen av Gentekniknämndens verksamhet väl

avvägd, varför nämnden bör anvisas ett anslag som är oförändrat i förhållande

till innevarande budgetår. Med hänsyn till den snabba utveckling som pågår inom

genteknikområdet avser regeringen att noga följa Gentekniknämndens verksamhet

och se till att nämnden har de resurser som krävs.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 2 199 000 kronor

respektive 2 276 000 kronor.

F 4. Brottsoffermyndigheten

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 6 081 Anslagssparande 2 091

1)2) Utgiftsprognos 13 500

1995/96 Anslag 13 781 3) därav 1996 10 000

1997 Förslag 9 500

1998 Beräknat 9 517

1999 Beräknat 9 776

1) Beloppen anges i tusental kr

2) Anslaget G 3. Brottsskadenämnden: Förvaltningskostnader

3) Därav 1,5 miljoner kronor anvisade på tilläggsbudget

Brottsoffermyndighetens övergripande mål och uppgifter är att främja

brottsoffers rättigheter samt bevaka deras behov och intressen. Myndigheten

skall särskilt pröva ärenden om brottsskadeersättning och ärenden om bidrag från

brottsofferfonden. Vid myndigheten finns en särskild nämnd för prövning av vissa

ärenden om brottsskadeersättning samt ett råd för prövning av frågor om bidrag

från brottsofferfonden.

 En jämförelse mellan budget och utfall år 1994/95 visar att myndigheten

sparade närmare 1,9 miljoner kronor förra budgetåret. Prognosen för anslags-

belastningen under innevarande budgetår visar att myndigheten kommer att använda

ca 1 miljon kronor av sitt ackumulerade sparande.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| Det övergripande målet för Brottsoffermyndigheten ligger fast. |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 9 500 tkr |

--------------------------------------------------------------------

Brottsoffermyndighetens resultat

Antalet inkomna brottsskadeärenden fortsätter att öka och uppgick år 1995 till

drygt 4 400, vilket är en ökning med ca 250 ärenden jämfört med år 1994. Antalet

inkomna personskadeärenden ökade från 3 400 till 3 800. För antalet

sakskadeärenden redovisas en minskning. Under de första tolv månaderna under

innevarande budgetår har brottsskadeärendena ökat med tio procent jämfört med

budgetåret 1994/95. Enligt Brottsoffermyndighetens bedömning kommer det totala

antalet brottsskadeärenden fortsätta att öka även under 1997.

 Brottsoffermyndigheten har satt upp tre delmål för handläggningen av

brottsskadeärenden. De skall handläggas säkert, snabbt och billigt. Under

budgetåret 1994/95 avgjordes 57 procent av personskadeärendena och 59 procent av

sakskadeärendena inom tre månader, vilket är en lägre andel jämfört med året

innan. Antalet balanserade ärenden ökade med ca 500 förra budgetåret och uppgick

vid utgången av budgetåret 1994/95 till drygt 1 800 ärenden. Huvuddelen av

ökningen ägde rum under början av det budgetåret. Brottsoffermyndighetens

handläggningskostnad uppgick förra budgetåret till 1 768 kronor per ärende,

vilket är en kostnadsökning med en procent. Ett mått på säkerheten och kvali-

teten i handläggningen är enligt myndigheten frekvensen bifallsbeslut i samband

med omprövningar. Denna andel uppgick budgetåret 1994/95 till 29 procent. An-

delen omprövningsansökningar av det totala antalet avgjorda ärenden uppgick

såväl budgetåret 1994/95 som budgetåret 1993/94 till tre procent.

 Från brottsofferfonden har under kalenderåret 1995 utbetalats ca 6,5 miljoner

kronor till olika brottsofferprojekt. Av dessa medel har ideella organisationer

erhållit ca 2,8 miljoner kronor, varav Brottsofferjourernas riksförbund har

tilldelats 1,2 miljoner kronor under budgetåret 1995/96 för den löpande

verksamheten. Olika forskningsprojekt har beviljats ca 2,7 miljoner kronor.

Resterande medel har utbetalats dels till privat och offentlig

brottsofferinriktad verksamhet, dels till informationsinsatser. Fondens totala

tillgångar under år 1995 uppgick till ca 10 miljoner kronor.

 Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende Brottsoffermyndigheten.

Regeringens bedömning

Att andelen avgjorda ärenden har minskat samt att ärendebalansen och

omloppstiderna har ökat torde ha samband med att verksamheten har utlokaliserats

från Stockholm till Umeå. Verksamheten i Umeå startades med helt ny personal,

vilket kan förklara en lägre produktivitet. Utlokaliseringen är också en

förklaring till myndighetens relativt stora sparande förra budgetåret, vilket

bl.a. beror på att avvecklingskostnaderna för Stockholmskontoret blev lägre än

beräknat.

 Enligt regeringens mening bör myndigheten nu med mer erfaren personal kunna

öka antalet avgjorda ärenden. En sådan utveckling kan också utläsas av myndig-

hetens statistikuppgifter. Av årsredovisningen för budgetåret 1994/95 och an-

slagsframställningen för budgetåret 1997 framgår att antalet avgjorda ärenden

har ökat kraftigt fr.o.m. andra hälften av budgetåret 1994/95. Under de tolv

första månaderna innevarande budgetår har antalet avgjorda ärenden ökat med 26

procent jämfört med föregående budgetår. I regleringsbrevet för innevarande

budgetår anges att minst 70 procent av brottsskadeärendena skall handläggas inom

tre månader och att ärendebalansen skall minska.

 Regeringen delar Brottsoffermyndighetens uppfattning att antalet brotts-

skadeärenden kan förväntas öka även under budgetåret 1997. Tidigare har

myndigheten effektiviserat sin verksamhet för att kunna möta volymökningar.

Regeringen anser att kostnaderna för handläggningen av den beräknade mängden

brottsskadeärenden inte längre ryms inom den befintliga ekonomiska ramen.

Brottsoffermyndigheten bör därför tilldelas ytterligare 1,2 miljoner kronor

budgetåret 1997.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 9 517 000 kronor

respektive 9 776 000 kronor.

F 5. Ersättning för skador på grund av brott

--------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 41 809 1)

1995/96 Anslag 102 500

1997 Förslag 71 500

1998 Beräknat 73 287

1999 Beräknat 74 974

--------------------------------------------------------------

Utgiftsprognos 90 000

 därav 1996 67 100

1) Beloppen anges i tusental kr

Från anslaget betalas ersättning av statsmedel enligt brottsskadelagen

(1978:413) för skador på grund av brott. De huvudsakliga faktorer som styr

utgifterna på anslaget är antalet beviljade ansökningar om brottsskadeersättning

och ersättningarnas storlek. Anslaget disponeras av Brottsoffermyndigheten.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 71 500 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Som framgår av redovisningen under anslaget F 4. Brottsoffermyndigheten har

antalet ansökningar om brottsskadeersättning ökat under kalenderåret 1995 och

kan förväntas fortsätta öka under budgetåret 1997. Med hänsyn härtill har

regeringen beräknat anslaget till 71 500 000 kronor.

 För budgetåren 1998 och 1999 har anslaget beräknats tilll 73 287 000 kronor

respektive 74 974 000 kronor.

F 6. Rättshjälpskostnader

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 869 007

1) Utgiftsprognos 1 278 300

1995/96 Anslag 1 278 300 därav 1996 902 200

1997 Förslag 853 972

1998 Beräknat 736 872

1999 Beräknat 736 872

1) Beloppen anges i tusental kr

Från anslaget betalas de kostnader som enligt 21 kap. 10 § rättegångsbalken,

rättshjälpslagen (1972:429; omtryckt 1993:9) och lagen (1988:609) om

målsägandebiträde skall betalas av allmänna medel. Rättshjälp omfattar allmän

rättshjälp, rättshjälp åt misstänkt i brottmål (bl.a. offentlig försvarare),

rättshjälp genom offentligt biträde samt rådgivning. De faktorer som styr

kostnaderna är framför allt antalet ärenden, ärendenas omfattning och

svårighetsgrad, ersättningsnivån till biträden och offentliga försvarare samt

den andel av rättshjälpskostnaderna som betalas av den rättssökande.

 Enligt 22 § rättshjälpslagen och 21 kap. 10 § rättegångsbalken bestämmer

regeringen den timkostnadsnorm som ligger till grund för ersättning för arbete

på rättshjälpsområdet. Ersättningen till biträden och offentliga försvarare

regleras också i viss utsträckning med hjälp av taxor. För närvarande finns två

taxor; en taxa för ersättning till offentliga försvarare i vissa brottmål i

tingsrätt och hovrätt och en taxa för ersättning till biträde i mål om

äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan (DVFS 1996:13, B32 resp. 1996:14,

B33). Taxorna beslutas av Domstolsverket på grundval av timkostnadsnormen.

Regeringen har bestämt timkostnadsnormen för perioden den 1 juli 1996 - den 31

december 1997 till 803 kronor exklusive mervärdesskatt (1004 kr inklusive

mervärdesskatt).

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

|Resurser 1997 |

| |

|Ramanslag 853 972 tkr |

--------------------------------------------------------------------

Ny rättshjälpslag

Regeringen har beslutat om en proposition med förslag till en ny rättshjälpslag

med följdändringar (prop. 1996/97:9). Förslagen bygger på de förslag som lämnats

av Rättshjälpsutredningen (SOU 1995:81).

 Den nya rättshjälpslagen innebär en mängd förändringar. En viktig nyhet är att

rättshjälpen blir generellt subsidiär till rättsskyddet. Den som har en

rättsskyddsförsäkring som täcker den aktuella angelägenheten skall inte få

rättshjälp. Inte heller skall den som med hänsyn till sitt försäkringsskydd i

övrigt eller sina ekonomiska och personliga förhållanden borde ha haft en

rättsskyddsförsäkring kunna få rättshjälp. Om det finns särskilda skäl skall

dock rättshjälp kunna beviljas också den som borde ha haft en

rättsskyddsförsäkring.

 Samtidigt som rättshjälpens grundläggande syfte att utgöra ett yttersta

skyddsnät för dem som inte kan få rättsligt bistånd på annat sätt behålls,

innebär det nya systemet också stora kostnadssänkningar. Den föreslagna nya

rättshjälpslagen med följdändringar beräknas leda till besparingar på knappt 200

miljoner kronor per år.

 För en beskrivning av övriga förändringar hänvisas till nämnda proposition.

 Förslaget att rättshjälpen skall vara subsidiär till rättsskyddet kan inte

genomföras om inte försäkringsbolagen ges tillräcklig tid att anpassa sin

organisation och sina försäkringsvillkor. Förändringarna föreslås därför träda i

kraft den 1 december 1997.

 Om allmän rättshjälp eller rättshjälp åt misstänkt i brottmål har sökts före

den 1 december 1997 gäller dock äldre bestämmelser. De nya bestämmelserna

kommer därför att minska kostnaderna för rättshjälpen successivt. Budgetåret

1998 bedömer regeringen att minskningen blir i storleksordningen 75 miljoner

kronor; 1999 minskar kostnaderna med ytterligare ca 120 miljoner kronor.

Överföring av budgetansvar

Departementen, polismyndigheterna, Statens invandrarverk (SIV) och

Utlänningsnämnden fattar beslut om rättshjälp i form av offentligt biträde i

ärenden enligt utlänningslagen (1989:529) och lagen (1991:572) om särskild

utlänningskontroll. Kostnaderna belastar innevarande budgetår andra huvudtitelns

anslag F1. Rättshjälp m.m. I stort sett hela belastningen härrör från beslut av

SIV och Utlänningsnämnden. I nämnda proposition (prop. 1996/97:9) föreslås att

bestämmelser om rätten till offentligt biträde fr.o.m. den 1 december 1997

regleras direkt i den materiella lagstiftningen. Eftersom budgetansvaret enligt

regeringens uppfattning bör ligga där den största möjligheten att påverka

belastningen av ett anslag finns, kommer medel för detta ändamål att fr.o.m.

1997 att föras över till utgiftsområde 8. Invandrare och flyktingar.

 Med hänsyn till ovan nämnda förändringar har regeringen beräknat anslaget till

853 972 000 kronor.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 736 872 000 kronor

respektive år.

F 7. Diverse kostnader för rättsväsendet

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 29 699 1)

1995/96 Anslag 53 202 Utgiftsprognos 51 500

 därav 1996 38 600

1997 Förslag 10 222

1998 Beräknat 10 546

1999 Beräknat 10 886

1 Beloppen anges i tusental kr

Från anslaget betalas en rad kostnader för rättegångsväsendet, bl.a.

ersättningar till vittnen, parter och rättegångsbiträden samt kostnader för

statens rättegångar.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

|Resurser 1997 |

| |

|Ramanslag 10 222 tkr. |

--------------------------------------------------------------------

 Innevarande budgetår disponerar utöver de 24 länsstyrelserna ett femtiotal

myndigheter anslaget. Av dessa mister bl.a. Rikspolisstyrelsen, Riksåklagaren,

domstolarna samt skatte- och kronofogdemyndigheterna dispositionsrätten till

anslaget och anvisas i stället medel inom respektive myndighetsanslag för att

finansiera kostnader som t.o.m. innevarande budgetår finansieras från anslaget.

En fördel med detta är att administrationen för myndigheterna förenklas. En

sådan förändring är dock inte lämplig för flertalet av de mindre myndigheter som

disponerar anslaget eftersom dessa inte har samma möjligheter att hantera

tillfälliga förändringar av utgiftsnivån.

 Med hänsyn till nämnda förändring har regeringen beräknat anslaget till

10 222 000 kronor.

 För åren 1998 och 1999 beräknas utgifterna uppgå till 10 546 000 kronor

respektive 10 886 000 kronor.

F 8. Bidrag till vissa internationella sammanslutningar

------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 2 994 1)

1995/96 Anslag 3 879

1997 Förslag 3 000

1998 Beräknat 3 000

1999 Beräknat 3 000

------------------------------------------------------------------

Utgiftsprognos 3 900

 därav 1996 2 300

1) Beloppen anges i tusental kr

Från anslaget lämnas bidrag till Världsorganisationen för den intellektuella

äganderätten, till Internationella institutet i Rom för unifiering av privat-

rätten och till Permanenta byrån i Haagkonferensen för internationell

privaträtt.

 Från anslaget lämnas vidare medel till Sveriges bidrag till Nordiska sam-

arbetsrådet för kriminologi, till det FN-anknutna kriminologiska institutet i

Helsingfors (HEUNI) och till vissa andra internationella sammanslutningar med

anknytning till Justitiedepartementets ansvarsområde.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 3 000 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Anslaget bör uppgå till tre miljoner kronor för budgetåret 1997. För

budgetåret 1998 respektive 1999 har anslaget beräknats till samma belopp som för

år 1997.

F 9. Bidrag till brottsförebyggande arbete

--------------------------------------------------------------

1995/96 Anslag 10 800 1)

1997 Förslag 7 200

1998 Beräknat 7 200

1999 Beräknat 7 200

--------------------------------------------------------------

Utgiftsprognos 10 800

 därav 1996 10 800

1) Beloppen anges i tusental kr

Regeringen har i juni i år presenterat ett nationellt brottsförebyggande

program. En av grundtankarna i programmet är att regeringen skall främja det

lokala brottsförebyggande arbetet. För detta ändamål finns för budgetåret

1995/96 under anslaget A 6. Bidrag till brottsförebyggande arbete anvisat 10,8

miljoner kronor.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 7 200 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 Enligt regeringens mening bör det även för budgetåret 1997 avsättas medel för

att främja initiativ i det brottsförebyggande arbetet, t.ex. för att utveckla

nya metoder och arbetsformer som innebär att detta arbete kan föras framåt.

Regeringen föreslår att 7,2 miljoner kronor anvisas för detta ändamål.

 För budgetåret 1998 respektive budgetåret 1999 har anslaget beräknats till

samma belopp som för budgetåret 1997.

10 Övrig statlig verksamhet

10.1 Allmänna advokatbyråer

De allmänna advokatbyråernas främsta uppgift är att lämna biträde och rådgivning

enligt rättshjälpslagen. Jurist vid allmän advokatbyrå bör också åta sig uppdrag

som god man, likvidator eller liknande i de fall uppdragen annars skulle vara

svåra att få utförda därför att ersättning inte kan påräknas. Byråerna får

täckning för sina kostnader i dessa ärenden från ett driftbidragsanslag. Om det

kan ske utan hinder för den verksamhet som bedrivs enligt rättshjälpslagen,

skall byråerna även lämna annat biträde i rättsliga angelägenheter.

 Det finns 26 allmänna advokatbyråer varav sju 7 skall bedriva social

mottagning på 15 olika mottagningsplatser.

Ekonomiskt mål

De allmänna advokatbyråernas ekonomiska mål har hittills varit att varje byrå

skall generera intäkter som minst motsvarar verksamhetens kostnader inklusive

kostnaderna för att bevara det verkliga värdet av rörelsekapitalet. Bakgrunden

till kravet att intäkterna även skall täcka kostnaderna för att bevara det

verkliga värdet av rörelsekapitalet är att staten tidigare i två omgångar

tillfört byråerna medel för att täcka behovet av rörelsekapital (prop.

1979/80:101, bil. 1, bet. 1979/80:JuU36, rskr. 297, prop. 1985/86:101, bil. 1,

bet. 1985/86:JuU14, rskr. 82). Motivet till att anvisa statskapital var att

byråerna sammantaget hade en balanserad förlust och därmed inte själva kunde

finansiera rörelsekapitalbehovet. I ett regeringsbeslut den 26 oktober 1995

beslutade regeringen att statskapitalet, som då uppgick till ca 15,5 miljoner

kronor, skulle återbetalas. Skälet för regeringens beslut var att den

balanserade förlusten hade övergått i ett balanserat överskott på ca 48 miljoner

kronor.

 I och med att statskapitalet har återbetalats bör det ekonomiska målet

fr.o.m. budgetåret 1997 vara att varje byrå skall generera intäkter exklusive

finansiella intäkter som motsvarar minst verksamhetens kostnader exklusive

finansiella kostnader, dvs. full kostnadstäckning i enlighet med

avgiftsförordningen (1992:191).

Resultatutveckling

---------------------------------------------------------------------

| |1991/92 |1992/93 |1993/94 |1994/95 |1995/96 |1997 |

---------------------------------------------------------------------

|Intäkter exkl.|113,2 |115,9 |114,1 |101,5 |133,6 |92,0 |

|finansiella | | | | | | |

|intäkter1 | | | | | | |

---------------------------------------------------------------------

|Kostnader |107,3 |110,1 |112,6 |102,1 |141,8 |93,0 |

|exkl. | | | | | | |

|finansiella | | | | | | |

|kostnader1 | | | | | | |

---------------------------------------------------------------------

|Resultat |+ 5,9 |+ 5,8 |+ 1,5 |- 0,6 |- 8,2 |- 1,0 |

---------------------------------------------------------------------

1 Löpande priser i miljoner kronor

Som synes har de allmänna advokatbyråerna minskat sina kostnader under perioden,

bl.a. till följd av att byråerna i Kalmar och Sundsvall har avvecklats.

 Huvudförklaringen till att byråernas sammantagna resultat har försämrats är

att antalet fakturerade ärenden minskat såväl inom som utanför

rättshjälpsområdet. Minskningen beror bl.a. på att konkurrensen från de privata

byråerna om rättshjälpsärendena ökat i samband med den allmänna

konjunkturnedgången och på vissa förändringar av rättshjälpsreglerna (bl.a.

begränsningar av möjligheterna till rättshjälp i asylärenden samt höjda grund-

och tilläggsavgifter).

Regeringens bedömning

Mot bakgrund av de allmänna advokatbyråernas ekonomiska mål är det

prognostiserade utfallet för år 1995/96 inte tillfredsställande. Resultaten

varierar dock avsevärt mellan byråerna. Domstolsverket har tillsammans med de

byråer som har sämst måluppfyllelse utarbetat ett åtgärdspaket som syftar till

att vända utvecklingen. Regeringens uppfattning är också att byråerna

sammantagna resultat år 1997 kommer att förbättras avsevärt. Regeringen kommer

att noga följa hur de åtgärder som vidtas faller ut.

Redovisning av Brottsofferutredningens hittills utförda arbete

Justitieutskottet behandlade i betänkandet Anslag till Brottsoffermyndigheten,

m.m. (bet. 1994/95:JuU13) ett antal motioner rörande olika former av hjälp och

stöd till brottsoffer. Utskottet uttalade med anledning av motionerna att det är

tid att med ett samlat grepp utvärdera det lagstiftningsarbete m.m. som den

senaste tioårsperioden har pågått på brottsofferområdet och att ett arbete med

en utvärdering av de åtgärder som har vidtagits snarast bör inledas. Med

hänvisning till att arbetet med en utvärdering kunde väntas bli tämligen

omfattande ansåg justitieutskottet att det kunde bli nödvändigt med en

avrapportering till riksdagen, t.ex. i nästkommande års budgetproposition, innan

en slutlig rapport och eventuella förslag läggs fram för riksdagen. Riksdagen

beslutade den 19 april 1995 (rskr. 1994/95:261) att som sin mening ge regeringen

till känna vad utskottet anfört.

 Regeringen beslutade den 15 juni 1995 direktiv till en särskild utredare med

uppdrag att utvärdera de åtgärder som den senaste tioårsperioden har gjorts på

brottsofferområdet (Dir. 1995:94).

 Utredningen har i uppgift att ge en bred redovisning av vad som har gjorts och

kartlägga vilka rättigheter och vilka möjligheter till hjälp ett brottsoffer

har. De samlade effekterna av dessa rättigheter skall analyseras. Med

utgångspunkt i den samlade kunskapen och analysen skall utredaren föreslå de

förändringar som kan vara befogade. Detta gäller inte enbart förändringar i

lagstiftningen utan också förändringar t.ex. av handläggningsrutiner och rutiner

för samarbete myndigheter emellan och förbättrad utbildning.

 Som en allmän utgångspunkt anges i direktiven att det är av stor betydelse att

åtgärder för brottsoffer sätts in där de verkligen behövs. En viktig uppgift för

utredaren är alltså att undersöka om de resurser som finns används på bästa

sätt. En annan betydelsefull fråga för utredaren är hur regelsystemet tillämpas

på myndighetsnivå, dvs. hur lagändringar och andra insatser har fallit ut i

praktiken.

 Brottsofferutredningens arbete påbörjades i januari 1996 och skall vara

avslutat vid utgången av år 1997. Till utredningen är en referensgrupp knuten,

med företrädare för bl.a. ideella organisationer.

 Utredningen lämnade den 12 juni 1996 en översiktlig redovisning till

regeringen av det hittills utförda arbetet, avsedd att ligga till grund för den

avrapportering riksdagen begärt.

 En stor del av utredningens arbete hittills har bestått i att inhämta

kunskaper, att kartlägga vilka andra utredningar och forskningsprojekt m.m. som

pågår på brottsofferområdet samt i kontakter med organisationer och myndigheter.

En närmare kartläggning av de utbildningsinsatser för skilda yrkeskategorier när

det gäller frågor om brottsoffer som har genomförts under senare tid och som

planeras för framtiden kommer att göras.

 Utredningen har fått tillstånd av Justitiedepartementet att anlita Socio-

logiska institutionen, Lunds universitet för ett forskningsprojekt med sikte på

att undersöka erfarenheterna av besöksförbud och hur stödet i form av

målsägandebiträde har fungerat ur brottsoffrens perspektiv. Undersökningen

kommer också att innefatta det bemötande brottsoffer får i kontakter med

myndigheter inom rättsväsende, socialtjänst och sjukvård och skall göras i form

av djupintervjuer.

 Utredningen har vidare för avsikt att genomföra en enkätundersökning där

landets kronofogdemyndigheter tillfrågas om sina synpunkter på de bestämmelser

som infördes år 1994 och som innebär att domstolen självmant sänder domar i

vilka skadestånd har utdömts till kronofogdemyndigheten, som i sin tur frågar

målsäganden om han eller hon vill att domen skall verkställas genom myndighetens

försorg. Vidare skall utredningen undersöka hur polisens utredningsskyldighet

beträffande målsägandens anspråk på skadestånd fungerar.

 Utredningen avser också att studera systemen för stöd till brottsoffer genom

lekmän i England och Kanada, vilka är föregångare på det området. Under 1997

kommer utredningen att starta en utvärdering av Rikskvinnocentrum för kvinnor

som misshandlats och våldtagits.

Förslag till statsbudget för år 1997

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

(utgiftsområde 5)

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Inledning.................................................. 4

 2.1 Internationell säkerhet och globalt samarbete....... 5

 2.2 Sverige i Europa.................................... 7

 2.3 Samarbete i Norden och Östersjöområdet.............. 9

 2.4 Sverige i världen................................... 10

 2.5 En fri världshandel................................. 11

 2.6 Utgångspunkter för besparingar samt den beräknade

 utgiftsutvecklingen................................. 12

3 A Utrikesförvaltningen m.m............................ 14

 3.1 Allmänt............................................. 14

 3.2 Anslag.............................................. 14

 A 1. Utrikesförvaltningen................................ 16

 A 2. Nordiskt samarbete ................................. 17

 A 3. Ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. 18

4 B Internationella organisationer ..................... 19

 B l. Bidrag till vissa internationella organisationer.... 22

 B 1.1. Förenta nationerna.................................. 23

 B 1.2. Europarådet......................................... 26

 B 1.3. Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) 27

 B 1.4. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU (GUSP)

 28

 B 1.5. Schengensamarbetet.................................. 29

 B 1.6. Övriga internationella organisationer............... 29

 B 2. Nordiska ministerrådet.............................. 29

 B 3. Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD)

 30

 B 4. Fredsfrämjande verksamhet........................... 31

5 C Information om Sverige i utlandet................... 33

 5.1 Allmänt............................................. 33

 5.2 Resultatinformation................................. 33

 C 1. Svenska Institutet.................................. 34

 C 2. Övrig information om Sverige i utlandet............. 35

6 D Nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor......... 37

 6.1 Allmänt............................................. 37

 6.2 Resultatinformation................................. 37

 D 1. Utredningar och andra insatser på det utrikespolitiska

 området............................................. 38

 D 2. Information och studier om säkerhetspolitik och

 fredsfrämjande utveckling........................... 38

 D 3. Bidrag till Stockholms internationella fredsforsk-

 ningsinstitut (SIPRI)............................... 39

 D 4. Forskning till stöd för nedrustning och internationell

 säkerhet ........................................... 39

 D 5. Utrikespolitiska Institutet ........................ 40

 D 6. Forskningsverksamhet av särskild utrikes- och

 säkerhetspolitisk betydelse ........................ 41

7 E Övriga utrikespolitiska frågor...................... 42

 E 1. Strategisk exportkontroll........................... 42

 E 1.1. Inspektionen för strategiska produkter.............. 42

 E 1.2. Internationella exportkontrollarrangemanget......... 43

 E 2. Bidrag till Stiftelsen Östekonomiska Institutet..... 44

 E 3. Europainformation m.m............................... 44

 E 4. Bidrag till organisationer för mänskliga rättigheter och

 folkrätt............................................ 45

8 Avgiftsfinansierad verksamhet ............................. 46

 Delegationen för översättning av EG:s regelverk............ 46

Bilaga 5.1 Sveriges samlade bidrag till FN . . . . . . . . . . . . . . . . .

 47

Bilaga 5.2 Förteckning över Sveriges utlandsmyndigheter samt

 ackrediteringar för de Stockholmsbaserade ambassadörerna per den 1

 september 1996...................................... 50

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 för budgetåret 1997 anvisar anslagen under utgiftsområde 5.

Utrikesförvaltning och internationell samverkan enligt följandeuppställning:

___________________________________________________________

Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp

 (tusental kr)

___________________________________________________________

A 1. Utrikesförvaltningen Ramanslag 1 667 384

A 2. Nordiskt samarbete Ramanslag 1 442

A 3. Ekonomiskt bistånd till svenska

 medborgare i utlandet m.m. Ramanslag 4 371

B 1. Bidrag till vissa internationella

 organisationer Ramanslag 452 462

B 2. Nordiska ministerrådet Ramanslag 303 700

B 3. Organisationen för ekonomiskt

 samarbete och utveckling

 (OECD) Ramanslag 24 207

B 4. Fredsfrämjande verksamhet Ramanslag 150 206

C 1. Svenska Institutet Ramanslag 55 237

C 2. Övrig information om Sverige i

 utlandet Ramanslag 10 266

D 1. Utredningar och andra insatser

 på det utrikespolitiska områdetRamanslag 2 322

D 2. Information och studier om

 säkerhetspolitik och fredsfräm-

 jande utveckling Ramanslag 9 250

D 3. Bidrag till Stockholms interna-

 tionella fredsforskningsinstitut

 (SIPRI) Obetecknat anslag 20 571

D 4. Forskning till stöd för nedrustning

 och internationell säkerhet Ramanslag 12 235

D 5. Utrikespolitiska Institutet Obetecknat anslag 10 112

D 6. Forskningsverksamhet av särskild

 utrikes- och säkerhetspolitisk

 betydelse Ramanslag 3 597

E 1. Strategisk exportkontroll Ramanslag 13 857

E 2. Bidrag till Stiftelsen Öst-

 ekonomiska Institutet Obetecknat anslag 4 636

E 3. Europainformation m.m. Ramanslag 8 800

E 4. Bidrag till organisationer för

 mänskliga rättigheter och

 folkrätt Ramanslag 2 548

Summa för utgiftsområdet 2 757 203

___________________________________________________________

2 Inledning

Utgiftsområdet Utrikesförvaltning och internationell samverkan består av

följande verksamhetsområden: utrikesförvaltning, internationella organisa-

tioner, information om Sverige i utlandet, nedrustnings- och säkerhetspolitiska

frågor samt övriga utrikespolitiska frågor.

 Internationell solidaritet och samverkan är av grundläggande betydelse för

Sveriges säkerhet och människors livsvillkor i vårt land. Internationalisering

och globalisering har dramatiskt förändrat politik, ekonomi, miljö och sociala

förhållanden. De stora och långsiktiga frågorna om fred, demokrati och hållbar

utveckling kräver ett ökat och mer effektivt internationellt samarbete.

 Sveriges medverkan i detta internationella samarbete tar tillvara vårt eget

lands intressen. Det ger oss samtidigt en möjlighet att bidra till säkerhet och

utveckling, i närområdet, i Europa och globalt.

 I Sveriges långvariga stöd för fredlig konfliktlösning, folkrätten och en fri

världshandel förenas egenintresse och solidaritet. Samtidigt inspireras vår

utrikespolitik av centrala mål för det egna samhällsbygget, som fördjupad

demokrati, rättsstyre, öppenhet, folkrörelsemedverkan, social rättvisa,

jämställdhet, ekologisk balans och kamp mot arbetslösheten. Internationellt

samarbete genom multilaterala organisationer har blivit alltmer betydelsefullt.

För Sveriges del intar två organisationer här en särställning, Förenta

nationerna (FN) och Europeiska unionen (EU). Sveriges aktiva medverkan i FN-

arbetet har i 50 år varit en hörnsten i vår utrikespolitik. Medlemskapet i EU

har givit oss nya möjligheter att delta i arbetet för att bygga säkerhet och

samarbete i och bortom Europa.

 Sverige deltar aktivt i arbetet i andra organisationer för en europeisk

säkerhetsstruktur. Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE)

spelar en viktig roll på flera områden. Samarbetet i Norden och Östersjöområdet

är särskilt viktigt för Sverige.

 Politiska förbindelser, handel, utvecklingssamarbete, migration m.m. har

blivit alltmer sammanflätade aspekter i det internationella samarbetet.

Utrikesdepartementets organisation har reformerats i syfte att skapa bättre

förutsättningar för att bedriva en sammanhållen svensk utrikespolitik. Målet är

att anpassa organisation och arbetssätt till de uppgifter vi ställs inför genom

den tilltagande internationaliseringen, det växande beroendet mellan

Utrikesdepartementets traditionella politikområden och EU-medlemskapet.

 Sverige står inför viktiga utrikespolitiska uppgifter, i världen, Europa,

Östersjöområdet och Norden. Dessa uppgifter skall genomföras under en period när

fortsatta och betydande besparingar skall göras inom utgiftsområdet. Detta

ställer krav på stränga prioriteringar såväl mellan som inom olika

verksamhetsområden.

 Informationen om Sverige i utlandet är en viktig del av svensk utrikespolitik.

En god och väl samordnad sådan information bidrar till att förtroendet för vårt

land stärks.

2.1 Internationell säkerhet och globalt samarbete

Genom att delta i fredsfrämjande och humanitära insatser kan Sverige bidra till

fred och säkerhet. Sveriges förmåga, möjligheter och förutsättningar i detta

avseende skall utvecklas.

 Utvecklingen efter det kalla krigets slut har riktat ökad uppmärksamhet på

åtgärder för att förebygga konflikter, såväl inom som mellan stater.

Konfliktförebyggande engagerar ett stort antal aktörer, från internationella och

regionala organisationer till enskilda stater och icke-statliga organisationer.

Ett övergripande ansvar åvilar FN.

 Förebyggande av konflikter förutsätter politisk vilja och initiativkraft. Det

är viktigt att utnyttja och utveckla det breda spektrum av möjliga åtgärder som

står till världssamfundets förfogande. Sverige strävar efter att ytterligare

stärka kapaciteten att bidra till detta arbete. Vi vill ge ökad betoning åt

civila inslag i den fredsfrämjande verksamheten.

 En studie genomförs för närvarande om konfliktförebyggande verksamhet. En

särskild studie har också nyligen genomförts om säkerhet och utveckling i

Afrika.

 FN är den enda globala organisation som har ett mandat som omfattar såväl

internationell säkerhet som ekonomisk och social utveckling i alla dess

aspekter. FN:s betydelse accentueras av att de stora hoten mot människors

säkerhet och framtid är globala och måste hanteras gemensamt.

 Sverige är kandidat i valet i höst till FN:s säkerhetsråd för tvåårsperioden

1997-98. Kandidaturen är ett uttryck för den höga prioritet regeringen tillmäter

FN:s verksamhet.

 FN-systemet står för närvarande inför svåra utmaningar och problem.Sverige

deltar, också genom EU och i samarbete med de nordiska länderna, aktivt i

arbetet för att reformera FN-systemet. Organisationen behöver förnyas,

vitaliseras och effektiviseras. Viktiga slutsatser och förslag på detta område

återfinns i rapporten Vårt globala grannskap som presenterats av Kommissionen

för globalt samarbete.

 Säkerhet har blivit ett brett begrepp i en värld där nationsgränser är alltmer

porösa och ibland närmast fiktiva. Fattigdom, flyktingströmmar, miljöförstöring,

narkotikahandel, terrorism, grov organiserad brottslighet, spridning av

massförstörelsevapen, humanitära katastrofer och undertryckande av grundläggande

mänskliga rättigheter utgör omedelbart eller på sikt hot mot vår säkerhet. De

ställer krav på multilaterala insatser.

 Respekten för folkrätten måste stärkas. Detta är av grundläggande betydelse

för internationell fred och säkerhet och för samarbetet mellan stater.

 Sverige verkar för att främja de mänskliga rättigheterna som led i att bygga

varaktiga demokratier och rättssamhällen och förebygga konflikter. Olika

insatser behövs för att stärka efterlevnaden och övervakningen av de

internationella normerna för de mänskliga rättigheterna. Sverige kommer att

fortsatt med kraft engagera sig i detta arbete som bedrivs på såväl bilateral

som multilateral nivå. Vidare pågår ett arbete, som Sverige i flera fall är nära

engagerat i, på en fortsatt utveckling av internationella konventioner och

regler på detta område. Sverige slår vakt om FN:s arbete för de mänskliga

rättigheterna och verkar för att dessa frågor bättre skall beaktas i FN:s

utvecklingsarbete och i dess fredsbevarande och fredsfrämjande insatser.

 Nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen är av största betydelse

för internationell säkerhet och ekonomisk utveckling. Särskilt viktigt är att nu

få till stånd ett totalförbud för kärnvapenprov. Konventionen mot kemiska vapen

bör träda i kraft snarast och med deltagande av de i sammanhanget viktigaste

staterna. Det är också angeläget att få till stånd förhandlingar om ett förbud

mot tillverkning av klyvbart material för vapenändamål. Målet är att alla

kärnvapen skall förbjudas, i likhet med andra massförstörelsevapen.

 Under svensk ledning har ett nytt internationellt protokoll med skärpta regler

om användningen av truppminor (antipersonella minor) förhandlats fram. Sverige,

som avser att införa totalförbud mot användning av truppminor (antipersonella

minor) och förstöra befintliga lager, kommer att fortsätta att verka för ett

internationellt förbud mot dessa vapen.

 Ett arrangemang för exportkontroll, Wassenar-arrangemanget, med deltagande av

såväl medlemmarna i NATO-alliansens forna export-kontrollarrangemang som f.d.

Warszawapaktsmedlemmar, har förhandlats fram under svenskt ordförandeskap.

Sverige fäster stor vikt vid en effektiv implementering av detta arrangemang,

som syftar till att hindra spridning av både vapen och strategiskt känsliga

produkter som kan ha militärt destabiliserande verkan och hota fred och

säkerhet.

 Miljöförstöring och utarmning av naturresurser hotar vår överlevnad. Lösningen

på dessa globala framtidsfrågor ligger i de beslut som fattasi dag. Arbetet för

hållbar utveckling, på grundval av Agenda 21, handlingsprogrammet från

Riokonferensen 1992, kommer att behandlas vid ett extra möte 1997 med FN:s

generalförsamling. Detta blir det viktigaste internationella miljömötet efter

Rio. Samtidigt kommer regeringen att intensifiera det regionala miljöarbetet,

både i EU och i Östersjöområdet.

 Stora FN-konferenser har under 1990-talet ägnats åt miljö, mänskliga

rättigheter, befolkning, kvinnor och social utveckling samt boende och

bebyggelsefrågor. De har i högre grad än tidigare konferenser satt individens

säkerhet och rättigheter i centrum och betonat regeringars ansvar i dessa

sammanhang. Sverige verkar, inte minst inom EU, för en effektiv och samordnad

uppföljning av de stora konferenserna inom FN-systemet.

 Konferenserna har betonat att jämställdhet är en nyckel till att lösa många

globala ödesfrågor. Jämställdhet är också en fråga om demokrati och mänskliga

rättigheter och en viktig förutsättning för hållbar utveckling. Sverige har,

bland annat vid FN:s fjärde kvinnokonferens i Peking hösten 1995, aktivt verkat

för att ett jämställdhetsperspektiv skall läggas på verksamhet och planering på

alla samhällsområden.

 Sveriges stöd till multilateralt utvecklingssamarbete behandlas under

utgiftsområde 7. Internationellt bistånd.

2.2 Sverige i Europa

Med det kalla krigets slut minskade risken för ett nytt stort krig i Europa.

Stormaktsmotsättningarna, liksom de militära styrkorna på kontinenten, har

kraftigt reducerats.

 Detta betyder inte att Europas fred och säkerhet är tryggad. Även om de rent

militära hoten har kommit i bakgrunden, så har händelse-utvecklingen i det f.d.

Jugoslavien visat vilken sprängkraft som finns i etniska motsättningar,

religiösa konflikter och social upplösning.

 Arbetet på att skapa en alleuropeisk ordning för säkerhet och fred måste

intensifieras. Sverige har ett starkt politiskt intresse och en moralisk

skyldighet att fullt ut delta i byggandet av en alleuropeisk säkerhets-struktur.

Vår aktiva medverkan i EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiska samarbete

(GUSP) är ett bidrag, liksom vårt deltagande i Partnerskap för fred (PFF) och i

den NATO-ledda IFOR-styrkan i det f.d. Jugoslavien.

 Den enskilt viktigaste faktorn för framväxten av ett nytt samarbets- och

säkerhetsmönster i Europa är att det demokratiska och ekonomiska reformarbetet i

Ryssland fullföljs. I Sveriges alleuropeiska engagemang ingår en nära dialog med

Ryssland och stöd för reformprocessen.

 Det är av central betydelse att den nu rådande freden i det f.d. Jugoslavien

blir hållbar. Sverige kommer att fortsatt verka för att Daytonavtalet efterlevs

och att Bosnien och Hercegovina bevaras som ett sammanhållet och mångkulturellt

land.

 Sverige deltar i IFOR och andra fredsfrämjande insatser och ger humanitärt

katastrofbistånd till området. Det är av största vikt att flyktingar får

möjlighet att fritt återvända. Vår förhoppning är att den politiska situationen

skall medge att det f.d. Jugoslavien snart kan omfattas av en mera långsiktig

återuppbyggnad och helt integreras i Europa.

 Sveriges militära alliansfrihet består. Den syftar till att vi skall kunna

vara neutrala i händelse av krig i vårt närområde. Samtidigt ger den oss goda

möjligheter att aktivt verka för egen, regional, europeisk och global säkerhet.

 Som fullvärdig medlem i EU tar Sverige sitt ansvar för Unionens globala

engagemang. Detta gäller såväl inom det politiska området som inom ekonomi,

utvecklingssamarbete och andra områden.

 Under det första årets medlemskap har Sverige i samarbete med likasinnade

länder kunnat påverka beslut i den riktning vi eftersträvar, bl.a. vad gäller

öppenhet i rådets arbete och för ökad frihandel.

 EU:s regeringskonferens syftar till att se över de fördrag som samarbetet

vilar på. Regeringen har i nära samverkan med riksdagen utarbetat svenska

ståndpunkter inför konferensen.

 Regeringen lägger stor vikt vid att i regeringskonferensen driva frågor som är

viktiga för medborgarnas trygghet och välstånd. Sverige prioriterar förändringar

i fördragen som förstärker samarbetet för att minska arbetslösheten i Europa,

förbättrar miljön och som leder till att Unionens institutioner verkar under

större öppenhet. EU:s utrikes- och säkerhetspolitiska samarbete och insatser för

att bekämpa internationell brottslighet måste också förstärkas och

effektiviseras.

 EU står under det närmaste decenniet inför en rad stora utmaningar. En central

uppgift är att bana väg för nya medlemsländer från Öst- och Centraleuropa. EU-

medlemskap innebär för dessa länder ytterligare steg i utvecklingen mot fred,

stabilitet och välstånd.

 Sverige agerar aktivt inom EU för en utvidgning och lägger här särskilt vikt

vid de baltiska staterna. Sverige framhåller starkt betydelsen av en gemensam

förhandlingsstart för samtliga kandidatländer. Förhandlingar torde kunna inledas

under 1998.

 Under 1998 kommer också förhandlingar om EU:s nästa femårsbudget att

intensifieras. I denna förhandling kommer Sverige att lägga stor vikt vid att

EU:s resurser används på ett effektivt sätt. Det finns särskilt behov av

reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken och EU:s regional-

politik som står för närmare tre fjärdedelar av budgeten. Vid denna tid kommer

även de avgörande besluten om deltagande i den tredje fasen av Ekonomiska och

monetära unionen att aktualiseras. För svensk del kommer beslut om deltagande

att fattas av riksdagen.

 Västeuropeiska unionen, VEU, har under senare år utvecklats till ett viktigt

forum för säkerhetspolitisk dialog i Europa. VEU kommer att koncentrera sin

verksamhet på konflikthantering i vid bemärkelse, som fredsbevarande verksamhet,

krishantering och räddningsaktioner.

 Sveriges observatörskap i VEU innebär inga försvarsförpliktelser. Det ger oss

däremot ökat inflytande över utformningen av en ny säkerhetsstruktur för Europa

och möjlighet att delta i organisationens operationer för konflikthantering.

Tillsammans med Finland presenterade Sverige i april ett förslag om att stärka

EU:s kapacitet för konflikt-hantering genom ett närmare samarbete med VEU.

 Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) är en viktig del av

det alleuropeiska säkerhetssamarbetet. Sverige deltar aktivt i OSSE-arbetet för

konfliktförebyggande åtgärder och konflikthantering. Detta arbete bedrivs

utifrån ett brett säkerhetsbegrepp, som omfattar såväl politiska, som

humanitära, ekonomiska och militära aspekter.

 Aktuella uppgifter för OSSE är bland annat ett omfattande stöd till

återuppbyggnad i det f.d. Jugoslavien, medling i konflikterna i Tjetjenien och

Nagorno Karabach och fortsatta förhandlingar om rustningskontroll inom ramen för

CFE-avtalet. OSSE:s högkommissarie för nationella minoriteter spelar en central

roll för att förhindra uppkomsten av etniska konflikter.

 Europarådet har som huvuduppgift att främja demokrati och mänskliga

rättigheter i Europa. En av organisationens för närvarande högst prioriterade

uppgifter är att stödja demokratiseringsprocesserna i Central- och Östeuropa. De

områden som Europarådet koncentrerar sina insatser till är uppbyggnaden av

rättssamhället och att få de mänskliga rättigheterna fast förankrade i det

legala och politiska systemet.

2.3 Samarbete i Norden och Östersjöområdet

Det nordiska samarbetet förblir av stor betydelse för de nordiska länderna och

medborgarna i Norden. Sedan några år tillbaka pågår en effektivisering och

koncentration av det nordiska samarbetet i syfte att bättre anpassa det till den

nya situation som uppstått genom Sveriges och Finlands medlemskap i EU och EES-

avtalet och genom de övriga förändringarna i vår närmaste omvärld.

 De tre nordiska länderna i EU har på många områden sammanfallande intressen

och värderingar. Ett särskilt område för löpande kontakter och nära samverkan är

EU:s regeringskonferens där det är viktigt att dessa gemensamma intressen och

värderingar får största möjliga genomslag.

 Sverige, liksom de övriga nordiska medlemmarna, kommer även i sitt EU-arbete

att ha mycket nära förbindelser med Norge och Island. I det europeiska

integrationsarbetet bygger samarbetet med Norge och Island formellt på EES-

avtalet. Därutöver verkar Sverige för ett nära samarbete med Norge och Island

även på alla andra områden. Samtidigt fördjupas det nordiska samarbetet i

enlighet med de villkor som de olika nordiska ländernas vägval innebär.

 Den dynamiska utvecklingen inom Östersjöområdet erbjuder en historisk utmaning

att skapa ett tätt nätverk av regionalt samarbete.

 En målsättning för detta samarbete är att främja demokratiserings-processen i

Ryssland och Rysslands fortsatta integration i det europeiska samarbetet. Ett

annat mål är att stödja de baltiska ländernas och Polens närmande till EU. Ett

tredje mål är att stärka regionens ställning inom EU. Ett ytterligare mål är att

förbättra miljön i Östersjöområdet.

 Östersjörådet, det enda organ i vilket alla strandstater jämte Norge, Island

och EG-kommissionen är företrädda, har kommit att spela en allt större roll.

Sverige eftersträvade under sitt i juni avslutade ordförandeskap att ge

samarbetet ytterligare politisk tyngd, bland annat genom den

regeringschefskonferens som hölls i Visby i maj. Genom denna konferens gavs

impulser till vidgad samverkan inom tre områden: mellanfolkliga kontakter och

stärkande av demokratin, ekonomiskt samarbete och förbättring av miljön.

Regeringscheferna beslöt att inrätta en aktionsgrupp under svenskt

ordförandeskap för att bekämpa den organiserade brottsligheten i

Östersjöområdet.

 Vid Östersjörådets femte ministermöte i Kalmar antog utrikesministrarna ett

handlingsprogram som byggde vidare på Visbydeklarationen. Regeringen kommer att

verka för att handlingsprogrammet skall förverkligas och för att de möjligheter

som samarbetet i Östersjöregionen öppnar skall förverkligas.

 EG-kommissionens nyligen framlagda initiativ om Östersjösamarbetet vittnar om

att dessa frågor kommit ytterligare i fokus inom EG. Nordiskt samarbete visavi

närområdena länkas in i Sveriges bilaterala och multilaterala agerande.

 Genom att främja allsidiga kontakter med Ryssland, såväl på europeisk som på

regional nivå samt mellan de baltiska länderna och Ryssland ökar vi

förutsättningarna för stabilitet i Östersjöområdet. Stödet till nordvästra

Ryssland och Kaliningrad är av stor betydelse.

 Samarbetet inom de regionala organen, Östersjörådet och Barentsrådet, där

Sverige är ordförande under större delen av 1997, fortsätter att utvecklas och

är uttryck för den allt närmare samverkan som utvecklas med och mellan alla våra

grannländer.

2.4 Sverige i världen

Sveriges engagemang och ansvar stannar inte vid Europas gränser. Genom FN och

andra internationella organisationer söker vi bidra till internationell fred och

säkerhet och till att hantera de globala överlevnadshoten. Ett väsentligt nytt

inslag i Sveriges förbindelser utanför Europa utgörs av vårt aktiva deltagande i

EU:s omfattande politiska dialogverksamhet och biståndssamarbete.

 Sverige anser att det är av stor vikt att stärka samarbetet mellan Europa och

de nordamerikanska staterna. Dialogen med Förenta staterna och Canada bör utgöra

en högt prioriterad uppgift inom EU-arbetet. Denna dialog har stor betydelse för

den övergripande säkerhetssituationen i Europa, inklusive centrala frågor om

Sveriges närområde och etablerandet av en global säkerhetsordning. Dialogen har

därtill naturligtvis stor betydelse för en rad enskilda sakområden, exempelvis

det multilaterala handelssystemet.

 Sveriges bilaterala förbindelser med länder i Mellanöstern, Afrika,

Latinamerika, Asien och Oceanien omfattar politiska relationer, utveck-

lingssamarbete och handel. Omorganisationen av Utrikesdepartementet skall inte

minst möjliggöra en bättre samordning mellan dessa aspekter.

 Sveriges utvecklingssamarbete med u-länder och länder i Central- och Östeuropa

behandlas under utgiftsområde 7. Internationellt bistånd.

 Sverige har en lång tradition av engagemang för en allomfattande

fredsuppgörelse i Mellanöstern och är en betydande bidragsgivare till

palestinierna på de ockuperade områdena. Medlemskapet i EU har gett Sverige

ytterligare möjligheter att påverka utvecklingen i Mellanöstern.

 EU:s uppmärksamhet på läget vid Medelhavets södra och östra kuster har

påtagligt ökat på senare tid. En medelhavsstrategi har utarbetats som omfattar

såväl utrikes- och säkerhetspolitik som handel, bistånd och kultur. Samarbete på

dessa områden syftar till att skapa stabilitet och välstånd i regionen.

 Sverige vill utveckla formerna för samarbete med länderna i södra Afrika. Ett

viktigt område är insatser för att trygga och fördjupa det demokratiska

styrelseskicket i Sydafrika och övriga delar av regionen. Regeringen kommer att

ta initiativ som syftar till att stärka säkerheten inom och mellan länderna i

regionen. Grunden för vidgade kommersiella relationer har lagts.

 Folkmordet i Rwanda och den allt allvarligare situationen i Burundi

illustrerar betydelsen av ett starkt stöd för förebyggande och konflikt-lösande

åtgärder på hela den afrikanska kontinenten. De afrikanska länderna själva och

den afrikanska enhetsorganisationen (Organization of African Unity; OAU) har här

en central uppgift.

 Utvecklingen i Latinamerika uppvisar glädjande inslag, exempelvis vad gäller

demokrati och ekonomi. Bl.a. i El Salvador och i Guatemala bidrar Sverige till

arbetet för fred och demokrati. Insatser i Nicaragua fortsätter och Sverige

följer noggrant utvecklingen i Cuba och Haiti. Sverige har numera genom sitt

medlemskap i Organisationen för amerikanska stater (OAS), fått ökade möjligheter

att aktivt följa utvecklingen i området.

 Stora delar av Asien genomgår en fortsatt dynamisk utveckling. Efter ett par

decennier av snabb ekonomisk tillväxt befinner sig flera länder i en

övergångsfas från u-land till i-land. En betydande del av tillväxten i

världsekonomin fram till sekelskiftet beräknas ske i Asien. I flertalet länder

har samtidigt marknadsekonomiska reformer skapat förutsättningar för en snabb

integrering i den globala ekonomin. Såväl Sverige som övriga EU-länder lägger

stor vikt vid att vidareutveckla de ekonomiska förbindelserna med Asien.

 Trots den ekonomiska tillväxten finns fortfarande en majoritet av världens

fattiga i Asien. Miljöproblem med globala konsekvenser ökar snabbt och kräver

ökad internationell uppmärksamhet. Arbetet för mänskliga rättigheter är

ytterligare ett viktigt inslag i förbindelserna.

2.5 En fri världshandel

Utrikeshandel är en allt starkare drivkraft för global ekonomisk utveckling och

tillväxt, inte minst i tredje världen. Världshandeln växer snabbare än den

samlade världsproduktionen. För ett starkt utrikeshandelsberoende land som

Sverige är en bevarad och stärkt frihandel en nödvändighet.

 Sverige verkar därför för multilateralt samarbete och väl fungerande

spelregler för den internationella handeln. Detta är en förutsättning för att

alla länder, oavsett ekonomisk styrka, skall kunna ges lika rättigheter på detta

område.

 Bildandet av världshandelsorganisation (World Trade Organization; WTO) och

förhandlingsresultatet från den s.k. Uruguayrundan var en seger för det

multilaterala samarbetet och utvecklingen av sådana spelregler. Alla länder bör

omfattas av detta gemensamma regelverk.

 WTO måste också kunna ta sig an stora framtidsfrågor om handel och miljö samt

om investeringar. Det är av största vikt att den globala handelsliberaliseringen

fortsätter och att de återstående förhandlingarna på tjänsteområdet snarast

avslutas.

 Regionala frihandelsarrangemang kan utgöra viktiga komplement till

multilaterala lösningar. Sveriges eget agerande under de senaste årtiondena är

ett gott exempel på sådan positiv samverkan, samtidigt som vi stegvis fördjupat

vårt samarbete med Europa har vi aktivt drivit på multilaterala förhandlingar.

 Regeringen har sedan inträdet i EU med största kraft drivit Sveriges

traditionella frihandelslinje. Sverige skall fortsätta att slå vakt om EU:s

öppenhet mot omvärlden. Vi fortsätter att arbeta för att främja u-ländernas

tillträde till de europeiska marknaderna och fäster särskild vikt vid ett

närmare samarbete med länderna i Central- och Östeuropa.

 Anslagen till WTO och organisationer för internationell handel och

råvarusamarbete hör från 1997 till utgiftsområde 24. Näringsliv.

2.6 Utgångspunkter för besparingar samt den beräknade utgiftsutvecklingen

Regeringens utgångspunkt vid fastställandet av besparingar inom utgiftsområde 5

har varit de förslag som presenterades i budget-propositionen 1995 och

vårpropositionen 1996 och som riksdagen ställt sig bakom. Besparingarna fram

till år 1998 sker sålunda främst genom kostnadsminskningar inom

utrikesförvaltningen, minskade bidrag till det nordiska samarbetet samt en

minskning av de s.k. bidragsanslagen. I samband med den uppdelning på

utgiftsområdena 5 och 6. Totalförsvar, som inför 1997 sker av det tidigare

anslaget för Fredsbevarande verksamhet under tredje huvudtiteln, genomförs den i

vårpropositionen 1996 föreslagna besparingen på 250 miljoner kronor. I

vårpropositionen har vidare anmälts en ytterligare besparing på 20 miljoner

kronor inom utgiftsområde 5, som kommer att göras år 1998.

 Jämfört med de utgifter som i vårpropositionen beräknades för utgiftsområde 5

år 1997 på 2 724 miljoner kronor, har en ökning skett med 33 miljoner kronor.

Ökningen förklaras huvudsakligen av förändringar i valutakursantaganden samt av

överflyttning av personal till Utrikesdepartementet med anledning av den senaste

regerings-ombildningen.

 Den beräknade utgiftsutvecklingen för de i utgiftsområde 5 ingående

verksamhetsområdena är följande (miljoner kronor):

___________________________________________________________________________

 Utgift Anvisat Utgiftsprognos Förslag

Beräk-

Beräk-

 därav nat

nat

 1994/95 1995/96 1995/96 1996 1997 1998

1999

________________________________________________________________________________

_____________

Utrikesförvaltningen m.m. 1 517 2 790 2 737 1 998 1 6731 758

1 806

Internationella organisationer 1 488 2 286 2 425 1 682 931865

888

Information om Sverige i utlandet 71 105 112 69 65 64

66

Nedrustnings- och säkerhetspolitiska

frågor 58 93 95 60 58 58

59

Övriga utrikespolitiska frågor 35 38 43 33 30 29

29

Totalt för utgiftsområde 5 3 169 5 312 5 412 3 842 2 7572 774 2

849

________________________________________________________________________________

_____________

3 A Utrikesförvaltningen m.m.

--------------------------------------------------------------------

| En genomgripande omorganisation av Utrikesdepartementet har |

| genomförts i syfte att möta en tilltagande internationalisering |

| främst på grund av EU-medlemskapet. |

| |

| Genomförandet av utrikesförvaltningens omfattande sparbeting |

| fortsätter. |

| |

| Omprioriteringar har skapat utrymme även för angelägna satsningar|

| i form av nya utlandsmyndigheter och införande av ny teknik på |

| både det ekonomiadmistrativa området och ADB-området. |

--------------------------------------------------------------------

3.1 Allmänt

Regeringens oförändrat höga ambitioner på det utrikespolitiska området ställer

krav på en väl fungerande utrikesförvaltning. Det fortsatt ansträngda

statsfinansiella läget, som inneburit att utrikesförvaltningen ålagts ett

sparbeting på ca 170 miljoner kronor, innebär därmed att prioriteringar och

svåra avväganden måste göras vid användning av tillgängliga medel. Långsiktiga

ambitionshöjningar inom ett område, till följd av förändringar i vår omvärld

eller av andra skäl och som kräver resursförstärkningar, måste motsvaras av

ambitionssänkningar inom andra områden eller rationalisering och effektivisering

av existerande verksamhet.

 I syfte att skapa bättre förutsättningar för att bedriva en sammanhållen

svensk utrikespolitik genomfördes den 1 juli i år en genomgripande

omorganisation av Utrikesdepartementet. Målet med omorganisationen är att

anpassa Utrikesdepartementet till de nya uppgifter för utrikespolitiken som en

tilltagande internationalisering, det växande ömsesidiga beroendet mellan

Utrikesdepartementets traditionella politikområden samt inte minst EU-

medlemskapet medfört. Departementets nya organisation, som omfattar både

funktionella och geografiska enheter, innebär en integration av funktioner som i

den gamla organisationen fanns på i första hand politiska avdelningen,

handelsavdelningen och avdelningen för internationellt utvecklingssamarbete.

 Till följd av regeringsombildningen i mars månad i år då ansvaret för asyl-

och migrationsfrågorna överfördes till Utrikesdepartementet ingår dessa frågor i

den nya integrerade organisationen, medan ansvaret för exportfrämjande inklusive

exportfinansiering m.m. har flyttats till Närings- och handelsdepartementet.

3.2 Anslag

Verksamhetsområdets beloppsmässigt viktigaste utgift utgörs av

förvaltningskostnader för utrikesförvaltningen, d.v.s. såväl Utrikes-

departementet som utrikesrepresentationen. Löner och ersättningar för

merkostnader som uppstår för de utlandsstationerade svarar här för den största

delen. Med hjälp av riktade lönesatsningar och andra åtgärder har departementet

fortsatt sina ansträngningar att förbättra jämställdheten mellan kvinnor och

män. Ytterligare åtgärder kan komma att behövas även under kommande budgetår.

 Näst efter lönekostnaderna utgör kostnaderna för lokaler och bostäder för

utrikesrepresentationen den största utgiftsposten. Inom ramen för det sparbeting

som ålagts departementet genomförs bl.a. åtgärder som syftar till att på sikt

minska de totala kostnaderna för chefsbostäder, kanslilokaler och bostäder för

den utsända personalen. Sådana åtgärder kan vara dels att särskilt

kostnadskrävande objekt ersätts med billigare men minst lika välfungerande

alternativ, dels att fastigheterna nyttjas bättre genom bl.a. förtätning,

underuthyrning och lokalsamverkan med andra länder. Budget och ansvar för

personalbostäderna har delegerats till utlandsmyndigheterna som genom närheten

till hyresmarknaden har bäst förutsättningar att hålla nere kostnaderna. Ett

utvecklingsarbete har inletts som syftar till att med utgångspunkt i

funktionskrav inom områden som säkerhet, försörjning och beredskap,

representativitet m.m. finna lösningar som bättre anpassas till den lokala

miljön och tekniska och säkerhetsmässiga förutsättningr och behov på orten. En

ny ambassadanläggning i Riga och ett nytt ambassadkansli i Dar es Salaam, det

senare uppfört i samverkan med Finland, har under budgetåret 1995/96 tagits i

drift. Arbetet med den nordiska ambassadanläggningen i Berlin fortskrider

planenligt med siktet inställt på att anläggningen skall stå klar år 1999.

 Förutom att genomföra nödvändiga prioriteringar mellan olika verksamheter

krävs även fortsatta ansträngningar att modernisera och rationalisera

verksamheten inom utrikesförvaltningen. Ett för hela regeringskansliet gemensamt

ADB-baserat ekonomiadministrativt system, AGRESSO, beräknas att tas i drift per

den 1 januari 1997. Sedan övergång till en s.k. ny teknisk plattform för ADB och

kommunikation i stort sett genomförts vid departementet fortsätter denna

tekniska modernisering under kommande år vid utlandsmyndigheterna.

Investeringarna inom telekommunikationsområdet har redan medfört minskade

kostnader vid utlandsmyndigheterna.

 För innevarande mandatperiod har UD:s förvaltningsanslag ålagts ett sparbeting

på totalt ca 170 miljoner kronor. För att genomföra detta sparande minskades

förvaltningskostnaderna inför budgetåret 1995/96 med drygt 70 miljoner kronor.

Detta skedde genom nedläggning av sju utlandsmyndigheter, indragning av drygt 30

utsända tjänster vid kvarvarande utlandsmyndigheter, uppsägning av

lokalanställda främst vid de myndigheter som lagts ned, rationaliseringar på

fastighetsområdet, förändringar, som skett efter förhandlingar med de fackliga

organisationerna, när det gäller vissa ersättningar i samband med

utlandsstationering samt genom en generell reducering av driftskost-naderna med

5 % (s.k. osthyvling). Besparingsarbetet bedrevs på ett sådant sätt att det även

skulle skapa utrymme för de ambitionshöjningar i form av nya utlandsmyndigheter

som förändringar i vår omvärld kräver, nämligen i Sarajevo (Dayton-avtalet),

Luxemburg (EU-medlemskapet) och Shanghai (en snabbt växande marknad för svensk

export). Dessutom kommer den svenska ambassaden i Beirut, som varit stängd under

ett antal år, att åter öppnas och bemannas med utsänd personal.

 För att uppnå det fastställda sparbetinget krävs fortsatta kostnadsminskningar

inom flera av de områden, som ovan redovisats, men utgångspunkten inför

departementets beslut om de konkreta åtgärderna under 1997 är att inga

ytterligare utlandsmyndigheter skall läggas ned eller uppsägningar av UD-

anställda skall behöva ske. Merparten av sparandet bör kunna uppnås genom det

ökade kostnadsmedvetande, som hittills bedrivna spararbete medfört, samt genom

fortsatt rationalisering och effektivisering av verksamheten. Varje nytt

sparbeting som genomförts minskar naturligtvis utrymmet för ytterligare

rationalisering varför någon redovisning av vilka åtgärder som kan komma att

behövas inför år 1998 inte kan göras nu.

 Till verksamhetsområdet hör vidare anslagen för Nordiskt samarbete samt

Ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m.

Den beräknade utgiftsutvecklingen på verksamhetsområdet Utrikesförvalt-ningen

m.m. t.o.m. år 1999 är följande (miljoner kronor):

____________________________________________________________

Utgift Anvisat Utgifts-därav Förslag Beräknat Beräknat

1994/95 1995/96 prognos 1996 1997 1998 1999

 1995/96

1 517 2 790 2 737 1 998 1 673 1 758 1 806

 ____________________________________________________________

A 1. Utrikesförvaltningen

1994/951 Utgift 1 512 4232 Anslagssparande 261 2013

1995/961 Anslag 2 781 942 Utgiftsprognos 2 729 700 därav 19961

992 000

1997 Förslag 1 667 384

1998 Beräknat 1 752 411

1999 Beräknat 1 800 171

1Anslagen A 1. Utrikesförvaltningen, A 2. Kursdifferenser, A 3. Honorärkonsuler,

A 5. Utredningar m.m. och A 6. Officiella besök m.m.

2Beloppen anges i tusental kr.

3Inkl. en reservation på 18 087 för anslaget A 5. Utredningar m.m.

Anslaget används för departementets och utlandsmyndigheternas löner och andra

förvaltningskostnader, till vilka främst hör kostnader för chefs- och

personalbostäder samt kanslier, utlandstillägg, löner för lokalanställd

personal, resor och deltagande i internationella möten och förhandlingar,

driftskostnader för den omfattande ADB- och telekommunikations-verksamheten samt

ränte- och amorteringskostnader för gjorda investeringar i

anläggningstillgångar. Genom en förändring av anslagsstrukturen innefattar

anslaget fr.o.m. budgetåret 1997 även de tidigare anslagen för honorärkonsuler,

utredningar och officiella besök.

 Utrikesförvaltningen har som sina främsta uppgifter att bevaka och främja

svenska intressen, politiska såväl som handels- och biståndsrelaterade. Detta

skall göras genom politisk, ekonomisk och handelspolitisk bevakning, genom

exportfrämjande verksamhet, insatser inom kultur och information samt

handläggning av rättsfrågor. Genom de neddragningar som skett vid myndigheterna

utomlands ställs större krav på prioriteringar och effektivitet.

Verksamhetsplaneringen med mål- och resultatstyrning av utlandsmyndigheterna har

utvecklats ytterligare efter Utrikesdepartementets omorganisation.

 Utrikesförvaltningens förvaltningskostnader styrs av pris- och

löneutvecklingen både i Sverige och i de omkring 90 länder där det finns

utlandsmyndigheter samt av kronkursens utveckling. Hänsyn har tagits till dessa

faktorer vid fastställandet av förslag till anslag för budgetåret 1997.

 Vid anslagsberäkningen för treårsperioden har också beaktats de beslut om

besparingar som fattades av riksdagen åren 1995 och 1996 och som redovisats

närmare i det föregående. I den besparingsplan som gjordes upp för perioden

1995/96 - 1998 lades vikten vid att åstadkomma den största besparingen första

året. Anslagsutvecklingen visar därför på ett relativt stort sparande för

budgetåret 1995/96.

 Kostnader som kan uppstå med anledning av garantier för banklån till personal

respektive uppsagda anställda inom utrikesförvaltningen belastar detta anslag.

Utestående lån uppgår för närvarande till drygt 12 miljoner kronor.

 För år 1998 beräknas utgifterna till 1 752 miljoner kronor. Beräkningen utgår

ifrån att det av riksdagen beslutade saneringsprogrammet fullföljs. För år 1999

beräknas utgifterna till 1 800 miljoner kronor.

A 2. Nordiskt samarbete

1994/95 Utgift 1 4371

1995/96 Anslag 2 115 Utgiftsprognos 1 200

 därav 1996 900

1997 Förslag 1 442

1998 Beräknat 1 460

1999 Beräknat 1 494

1Beloppen anges i tusental kr

 Från anslaget betalas kostnader för Sveriges deltagande i samarbetet inom ramen

för Nordiska ministerrådet (samarbetsministrarna) och Nordiska

samarbetskommittén m.fl. samarbetsorgan samt för deltagande i vissa andra former

av nordiskt samarbete, däribland det svensk-norska samarbetet. Regeringen

beräknar anslaget för nästa budgetår till 1 442 000 kr.

A 3. Ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m.

1994/95 Utgift 3 5661

1995/96 Anslag 6 410 Utgiftsprognos 6 410

 därav 1996 5 278

1997 Förslag 4 371

1998 Beräknat 4 480

1999 Beräknat 4 583

1Beloppen anges i tusental kr

Av anslaget används huvuddelen till att täcka de kostnader som avses i lagen

(1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. Det

rör sig om periodiskt understöd till vissa i utlandet, främst i Sydamerika,

bosatta svenska medborgare. Därutöver betalas från anslaget eftergifter och

jämkning av fordringar för utgivet tillfälligt ekonomiskt bistånd till

nödställda svenska medborgare i utlandet samt för brottmål och kostnader vid

dödsfall. Anslaget används också till rättsligt bistånd till brottsoffer

utomlands.

 Kostnaderna för periodiskt understöd beräknas kunna hållas konstanta, medan

det ökande antalet frihetsberövanden på grund av grova narkotikabrott i utlandet

kan komma att medföra ökande kostnader för rättshjälp. Vidare kan Sveriges

åtaganden inom EU komma att medföra ökad belastning vad beträffar tillfälligt

ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet.

 I anslaget finns en medelsram på 50 000 kr för särskilda informations-insatser

riktade till utlandsresenärer, främst ungdomar, i syfte att minska belastningen

på utrikesförvaltningens konsulära resurser.

 Från anslaget betalas också kostnader för expertgruppen för identifiering av

katastroffall utomlands, kostnader i sjöfartsfrågor samt avgifter för

stämningsmannadelgivning.

4 B Internationella organisationer

--------------------------------------------------------------------

|Sverige skall ge betydande bidrag till FN:s fredsbevarande |

|operationer, politiska arbete och verksamhet på det ekonomiska och|

|sociala området. |

| |

|Sverige skall aktivt delta i pågående arbete för att stärka och |

|effektivisera FN. Kandidaturen till säkerhetsrådet är ett uttryck för|

|den betydelse vi tillmäter FN. |

| |

|Europarådets traditionella roll i arbetet för demokrati och mänskliga|

|rättigheter har fått en ny dimension genom att flertalet länder i |

|Central- och Östeuropa upptagits som medlemmar i organisationen. |

| |

|Sverige deltar aktivt i OSSE:s verksamhet, som bygger på ett brett|

|säkerhetsbegrepp. OSSE:s organisation kommer att ses över. |

| |

|Sverige deltar aktivt i det omfattande utrikespolitiska samarbetet|

|inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP). |

|Samarbetet innebär nya, konkreta åtaganden när EU beslutar att agera|

|gemensamt. |

| |

|Inriktningen och organisationen av det nordiska samarbetet förändras|

|till de nya förutsättningar som skapats av Sveriges och Finlands EU-|

|medlemskap. |

| |

|Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) |

|förblir ett viktigt samarbetsorgan för industriländer. |

| |

|Sverige skall fortsatt delta med såväl militär som civil personal i|

|fredsfrämjande insatser. Anslaget för denna verksamhet delas mellan|

|utgiftsområde 5 och 6. |

--------------------------------------------------------------------

Regeringen föreslår att 931 miljoner kronor anslås under utgiftsområde 5 för

Internationella organisationer. Härutöver finansieras även internationella

organisationer under utgiftsområde 7. Internationellt bistånd.

 Inom verksamhetsområdet finansieras i första hand bidrag till Förenta

nationerna, Europarådet, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

(OSSE), den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU (GUSP), Nordiska

ministerrådet, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD)

samt kostnader för fredsfrämjande verksamhet.

 Multilateralt samarbete inom internationella organisationer är av avgörande

betydelse för små och medelstora länder. Detta är särskilt påtagligt för ett

land som Sverige, som är starkt avhängigt av den politiska och ekonomiska

utvecklingen i omvärlden, och som även har ambitioner att söka påverka denna

utveckling.

 Kostnaden för Sveriges medlemskap i internationella organisationer styrs av

organisationernas budgetar, Sveriges bidragsandel och - då medlemsavgiften

oftast är i utländsk valuta - av kronans värde. Budgetering av anslagen inför

1997 har skett så noggrant som möjligt. Hänsyn har tagits till senast

tillgänglig information om organisationernas budgetar och senaste prognoser för

kronans värde.

 Sverige strävar efter en effektivare verksamhet inom ramen för en återhållsam

budgetutveckling. Vi verkar vidare för kontinuerlig uppfölj-ning och utvärdering

av organisationernas verksamhet.

 Sverige har sedan medlemskapet 1946 givit mycket betydande bidrag till FN:s

fredsbevarande operationer, till medling och andra politiska insatser liksom

till organisationens ekonomiska och sociala verksamhet. Detta engagemang skall

fullföljas och få en bred inriktning på militära såväl som civila insatser.

 FN:s centrala roll i Sveriges utrikespolitik motiverar vår kandidatur till

säkerhetsrådet. Sverige vill bidra till att stärka folkrättens ställning, till

ökad vikt vid åtgärder för att förhindra konflikter och till att söka lösa

konflikter med fredliga medel.

 Sverige skall medverka till att stärka och effektivisera FN-systemet. Sverige

skall fortsatt aktivt delta i de pågående förhandlingar som syftar till att

reformera FN-systemet. I många av dessa frågor får våra synpunkter ökad

genomslagskraft genom EU-samarbetet. Även nordiskt samarbete är här av

betydelse, bland annat fortsättningen av det nordiska FN-projektet på det

ekonomiska och sociala området.

 Sverige tillhör den minoritet av FN:s medlemsstater som alltid betalar

obligatoriska bidrag till fullo och i tid. Det är en mycket angelägen uppgift

att förbättra betalningsdisciplinen, liksom att reformera FN:s bidragsskalor och

göra organisationen mer kostnadseffektiv.

 Besparingskrav i FN:s reguljära budget kommer under de kommande två åren att

innebära en något minskad reell utgiftsram i dollar.

 Sverige stöder Europarådets strävanden att främja demokrati och mänskliga

rättigheter. Efter omvälvningsprocessen i Central- och Östeuropa har Europarådet

fått en ny roll som samarbetsforum med länderna i denna region.

 Femton central- och östeuropeiska stater har hittills under 1990-talet

upptagits som medlemmar i organisationen. Europarådet har nu totalt 39

fullvärdiga medlemmar och ytterligare ansökningar föreligger. I såväl nyblivna

medlemsländer som kandidatländer anordnar Europarådet stödprogram.

 Sverige deltar aktivt i OSSE:s arbete. Genom sin alleuropeiska karaktär och

utgångspunkten i ett brett säkerhetsbegrepp ger OSSE ett viktigt bidrag till en

alleuropeisk säkerhetsordning. Verksamheten omfattar insatser för demokrati och

fredlig konfliktlösning i länder och regioner, liksom arbete för mänskliga

rättigheter, minoritetsfrågor och valövervakning.

 Under året har OSSE-representationer i Bosnien och Hercegovina och i Kroatien

tillkommit. Representationen i Sarajevo har ansvar för viktiga element i

fredsprocessen och den är av en storleksordning som saknar tidigare

motsvarighet. OSSE har haft förhandlingsframgångar i Tjetjenien-konflikten.

 Sverige biträder aktivt i Minskgruppen för en lösning av konflikten kring

Nagorno Karabach. Beredskap för en eventuell fredsbevarande insats i regionen

finns.

 Sverige blev genom medlemskapet i EU del i ett nytt och omfattande

utrikespolitiskt samarbete inom ramen för unionens gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitik (GUSP). Detta arbete utgör den andra pelaren i unionens arbete.

Grundidén i GUSP-samarbetet är att medlemsstaterna agerar gemensamt, exempelvis

genom så kallade gemensamma åtgärder och gemensamma ståndpunkter, liksom genom

deklarationer och diplomatiska framställningar gentemot icke-medlemsländer.

 Sverige deltar aktivt inom GUSP-arbetet, som innebär samarbete inom nya

strukturer och nya, konkreta åtaganden när EU beslutar att agera gemensamt.

Aktuella frågor för sådant samarbete är valövervakning i Ryssland och Palestina,

åtgärder vad gäller truppminor och stöd till fredsprocessen i det f.d.

Jugoslavien, däribland EU-administrationen i Mostar.

 Sverige anser att GUSP är av central betydelse i den fortsatta europeiska

integrationen. Vi söker bidra till att samarbetet utvecklas och effektiviseras.

Den pågående regeringskonferensen om EU:s framtid diskuterar bland annat, också

på grundval av svenska förslag, hur den gemensamma analyskapaciteten inom GUSP

skall kunna utvecklas.

 Sveriges och Finlands EU-medlemskap har skapat nya förutsättningar för det

nordiska samarbetet och förstärkt behovet av det.

 Satsningen på kultur- och undervisningssamarbete har fortsatt. Det informella

samrådet i europafrågor har utvecklats. I närområdet har det baltiska

investeringsprogrammet förlängts och ett nordiskt informations-kontor etablerats

i S:t Petersburg.

 Nordiska rådets organisation och arbetsformer har anpassats till den nya

inriktningen av samarbetet. Sekretariaten för Nordiska ministerrådet och

Nordiska rådet har samlokaliserats i Köpenhamn. Ett antal nordiska institutioner

kommer att avvecklas eller omstruktureras.

 Regeringen har drivit besparingslinjen vidare vad gäller Nordiska

ministerrådets budget. Avsikten är att verka för besparingar även kommande år

som underlag för prioritering och kraftsamling till områden där det nordiska

samarbetet erbjuder komparativa fördelar.

 OECD har en viktig roll som samarbetsorgan för världens industrinationer.

Organisationen har fortsatt en stor dragningskraft och förhandlingar om

medlemskap pågår med flera länder.

 Vid förhandlingar om bidrag till ovannämnda internationella organisationer

arbetar Sverige utifrån de riktlinjer för ekonomisk styrning av internationella

organisationer som utarbetats inom Utrikes-departementet.

 Sverige skall fortsatt bidra med såväl militär som civil personal till

internationell fredsfrämjande verksamhet.

 Den svenska bataljon som för närvarande tjänstgör inom ramen för den

multinationella fredsstyrkan IFOR i Bosnien utför ett mycket värdefullt arbete.

Truppinsatser av detta slag är samtidigt kostsamma.

 Sverige deltar med en pluton i FN:s förebyggande styrka i Makedonien UNPREDEP.

I övrigt har Sverige under året deltagit med militära och civila observatörer,

civilpoliser och sanktionsövervakare i ett l5-tal missioner runt om i världen.

Denna breda inriktning om det fredsfrämjande arbetet skall fortsätta.

 Från och med budgetåret 1997 delas anslaget för fredsbevarande verksamhet

mellan utgiftsområde 5 och 6. Under utgiftsområde 5 bekostas svenskt deltagande

i fredsfrämjande verksamhet, t.ex. med observatörer, civilpoliser, övervakare

och andra civila insatser. Anslaget kan också användas för utbildningsinsatser

med anknytning till PFF.

Av nedanstående tabell framgår utvecklingen av de i verksamhetsområdet ingående

anslagen (miljoner kronor).

___________________________________________________________

Utgift Anvisat Utgifts-därav Förslag Beräknat Beräknat

1994/95 1995/96 prognos 1996 1997 1998 1999

 1995/96

1 488 2 286 2 425 1 682 931 865 888

_____________________________________________________________

B l. Bidrag till vissa internationella organisationer

l994/951 Utgift 413 3822

l995/963 Anslag 414 492 Utgiftsprognos 442 300

 därav 1996 288 500

1997 Förslag 452 462

1998 Beräknat 432 855

1999 Beräknat 443 678

1Anslagen B 1. Förenta nationerna, B 3. Europarådet, B 8. Övriga internationella

organisationer m.m., anslagsposterna 5 och 8, och B 10. Konferensen om säkerhet

och samarbete i Europa (ESK).

2Beloppen anges i tusental kr.

3Anslagen B 1. Förenta nationerna, B 3. Europarådet, B 8. Övriga internationella

organisationer m.m., anslagsposterna 3 och 6, B 10. Organisationen för säkerhet

och samarbete i Europa (OSSE) och B 11. Den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken inom EU.

 Från anslaget betalas obligatoriska utgifter för Sveriges medlemskap i ett

antal internationella organisationer. Sverige är folkrättsligt bunden att betala

dessa avgifter.

 Obligatoriska bidrag uttaxeras enligt en på förhand fastställd

fördelningsnyckel, som varierar från organisation till organisation.

Utvecklingen av de olika organisationernas budgetar blir därmed en av de

viktigaste utgiftsstyrande faktorerna. Eftersom bidragen uttaxeras i annan

valuta än svenska kronor påverkar även kronans kurs utgiftsnivån.

 Genom en förändring i anslagsstrukturen omfattar anslaget fr.o.m. år 1997 de

tidigare anslagen till Förenta nationerna, Europarådet, Organisationen för

säkerhet och samarbete i Europa (OSSE), den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken inom EU (GUSP), Permanenta skiljedomstolen i[REDACTED_EFTERNAMN], den s.k.

Fact Finding Commission och skattejusteringsbidrag. I anslaget ingår också de

nya bidragen till Schengensamarbetet och Havsrättsdomstolen i Hamburg.

B 1.1. Förenta nationerna

Stödet till Förenta nationerna utgör en hörnsten i svensk utrikespolitik.

Sverige verkar aktivt bl.a. för att stärka FN:s fredsfrämjande förmåga samt att

reformera FN:s ekonomiska och sociala verksamhet.

 Från anslaget betalas obligatoriska kostnader för Sveriges andel till FN:s

reguljära budget och till FN:s fredsbevarande insatser. Vidare har under

anslaget medel beräknats för Sveriges bidragsandel till FN:s organisation för

industriell utveckling, Unido, till den internationella kontroll-organisation

som år l996 avses etableras i[REDACTED_EFTERNAMN] för att övervaka efterlevnaden av FN:s

konvention mot kemiska vapen samt för att möjliggöra uppföljning av ingångna

konventioner.

Regeringens överväganden

1. Förenta nationernas reguljära budget för tvåårsperioden l996-97 fastställdes

av den 50:e generalförsamlingen till 2 608,3 miljoner US- dollar. Den antagna

tvåårsbudgeten innebär en klar real minskning av FN:s resurser. Sveriges

bidragsandel, som för kalenderåret l996 fastställts till 1,2275 %, kommer år

l997 att uppgå till l,23 %. Regeringen bedömer preliminärt att l25 989 000 kr

bör avsättas för att betala Sveriges bidrag till FN:s reguljära budget

budgetåret l997.

FN:s reguljära budget (miljoner US-dollar) för tvåårsperioden

____________________________________________________

1990-91 1992-93 1994-95 1996-97

____________________________________________________

2 134,1* 2 467,5* 2 632,4* 2 608,3

____________________________________________________

*) efter revidering

Sveriges bidrag till FN:s reguljära budget, mkr

Utfall Prognos Förslag

 ___________________________________________

l993 l994 l995 l996 l997

80,2 92,8 100,2 88,8* 126

__________________________________________

*) preliminärt

2. Sveriges andel av de uttaxerade bidragen till budgetarna för FN:s

fredsbevarande operationer uppgår likaså till l,2275 % innevarande budgetår och

för år l997 till l,23 %. Det svenska bidraget uppskattas budgetåret l997 till

249,3 miljoner kronor. Beräkningen innehåller dock ett stort mått av osäkerhet

genom att Säkerhetsrådet löpande kan fatta beslut om nya insatser.

Följande fredsbevarande operationer (l4 st) finansieras med uttaxerade bidrag

enligt en överenskommen bidragsskala.

FN:s vaktstyrka på Cypern, UNFICYP (l964)

FN:s truppåtskillnadsövervakande styrka, UNDOF (Israel-Syrien) (l974)

FN:s interimstyrka i Libanon, UNIFIL (l978)

FN:s observationsgrupp i Irak-Kuwait, UNIKOM (l991)

FN:s mission för folkomröstningen i Västra Sahara, MINURSO (l991)

FN:s observatörsgrupp i Liberia, UNOMIL (l992)

FN:s observatörsgrupp i Haiti, UNMIH (l993)

FN:s observatörsgrupp i Georgien, UNOMIG (l993)

FN:s observatörsgrupp i Tadzjikistan, UNMOT (l994)

FN:s kontrollgrupp i Angola, UNAVEM III (l995)

FN:s förebyggande styrka i Makedonien, UNPREDEP (l995)

FN:s mission i Bosnien-Hercegovina, UNMIBH (l995)

FN:s observatörsmission i Prevlaka, UNMOP (l996)

FN:s övergångsadministration för Östra Slavonien, Baranja och Västra Sirmium,

UNTAES (l996)

Härutöver finansieras två missioner över den reguljära budgeten, nämligen

FN:s kommission för stilleståndsövervakning i Palestina, UNTSO (l948)

FN:s militära observatörsgrupp i Indien och Pakistan, UNMOGIP (l949)

Beslut har under innevarande budgetår fattats om att avveckla FN:s skyddsstyrka

i f.d. Jugoslavien, UNPROFOR samt FN:s stödgrupp i Rwanda, UNAMIR. Antalet

fredsbevarande operationer som bekostas över det särskilda kontot är dock

oförändrat l4 genom att Säkerhetsrådet fattat beslut om nya insatser. Dessa nya

insatser är dock mindre omfattande och därmed mindre kostsamma än t.ex. de

insatser, som nyligen avslutats i Somalia och Bosnien. Detta beror dock inte på

att behovet av insatser minskat utan får närmast tillskrivas den finanskris FN

för närvarande genomgår.

Sveriges bidrag till FN:s fredsbevarande operationer, mkr

_____________________________________

1992/93 Utfall 189,8

1993/94 Utfall 268,4

1994/95 Utfall 247,6

1995/96 Prognos 260,0

l997 Förslag 249,3

_____________________________________

3. Målet för FN:s organisation för industriell utveckling (United Nations

Industrial Development Organization; UNIDO) är att främja och påskynda den

industriella utvecklingen i utvecklingsländerna. Sveriges bidragsandel uppgår år

l996 till 1,7061 %. För kalenderåret l997 har den fastställts till 1,71 %.

Preliminärt bör l0 644 000 kr avsättas för att täcka det svenska bidraget för år

l997.

Sveriges bidrag till FN:s organisation för industriell utveckling, mkr.

____________________________

1993/94 Utfall 9,8

1994/95 Utfall 10,0

1995/96 Prognos 11,0*

1997 Förslag 10,6

____________________________

*) preliminärt

4. Sveriges bidragsandel för FN:s konvention mot kemiska vapen uppgår

kalenderåret l996 till 1,22097 %. Konventionens syfte är att totalförbjuda en

hel kategori av massförstörelsevapen, de kemiska, och att reglera hur de i dag

existerande lagren av dessa vapen skall förstöras. Bidragsandelen för den

färdiga kontrollorganisation som kommer att inrättas i[REDACTED_EFTERNAMN] fastställs när

konventionen träder i kraft, vilket sker när 65 stater anslutit sig till

konventionen. I september l996 har 62 länder ratificerat konventionen.

 Regeringens bedömning är att 2 617 000 kr bör avsättas för att täcka kostnaden

för den svenska andelen av budgeten för den förberedande kommissionen

alternativt den blivande kontrollorganisationen för budgetåret l997.

Sveriges obligatoriska bidrag till FN:s konvention mot kemiska vapen (den

förberedande kommissionen), mkr.

________________________

l993/94 Utfall l,6

l994/95 Utfall l,3

l995/96 Prognos l,3*

l997 Förslag 2,6

________________________

*) preliminärt

5. Uppföljning av konventioner, översynskonferenser m.m.

Under delposten budgeteras för obligatoriska kostnader till följd av bl.a.

översyns- och granskningskonferenser för internationella konventioner. Under

budgetåret l997 kommer översynskonferensen för konventionen mot särskilt

inhumana vapen att fortsätta sin år 1994 påbörjade verksamhet. Vidare finns en

granskningskonferens om förbud mot biologiska vapen inplanerad. Mot bakgrund

härav avsätts 500 000 kr för översyns- och granskningskonferenser.

Uppföljning av konventioner, översynskonferenser m.m.

__________________________

l995/96 Prognos 0,8

l997 Förslag 0,5

__________________________

B 1.2. Europarådet

Europarådets huvuduppgift är att främja demokrati och mänskliga rättigheter.

Europarådet har bl.a. en viktig roll i demokratiseringsprocessen i de central-

och östeuropeiska länderna, varav flertalet numera är fullvärdiga medlemmar i

organisationen. Sverige verkar för att Europarådet koncentrerar sig på de frågor

som rör demokrati och mänskliga rättigheter samt de uppgifter som följer med

organisationens pågående utvidgning.

 Från anslagsposten betalas Sveriges bidrag till Europarådets reguljära budget

samt obligatoriska debiteringar till pensionsbudgeten, en extraordinär budget

för uppförande av den nya byggnaden avsedd för de institutioner som arbetar med

mänskliga rättigheter, Europarådets ungdomsfond och flera s.k.

partsöverenskommelser.

Regeringens överväganden

Skillnaden mellan utfall för 1994/95 och prognos för 1995/96 kan hänföras till

den positiva utvecklingen för kronans kurs.

 Budgetbehandlingen inom Europarådet har de senaste åren präglats av

återhållsamhet. Sverige stöder i princip en sådan linje. Dock finns länder som

förespråkar en real budgettillväxt, med motiveringen att en sådan krävs för att

Europarådet skall kunna fullgöra sina åtaganden, inte minst i de nya

medlemsstaterna. För antagande av budgeten erfordras 2/3 majoritet.

 Under 1996 bidrar Sverige med 2,53 % till Europarådets reguljära budget. Inför

år 1997 har ett budgettak fastställts (i intervallet 962-982 miljoner FRF), men

medlemsländerna har ännu inte enats om hur bidragsskalan skall tillämpas efter

Rysslands inträde i organisationen (som ägde rum i februari). Vidare kan nämnas

att ett av generalsekreteraren förra året lanserat sidoordnat stödprogram,

riktat till i första hand de nyblivna medlemsstaterna Ryssland och Ukraina,

fortfarande till stor del är ofinansierat.

 Ett förslag till ändrad fördelning av betalningsansvaret inom Europarådets

partsöverenskommelse på social- och hälsoområdet skulle, om det antas, leda till

en utgiftsökning på preliminärt ca 300 000 kr för Sveriges del.

 Regeringen bedömer preliminärt att 34 055 000 kronor bör avsättas för att

betala Sveriges bidrag till Europarådets reguljära budget och övriga

obligatoriska debiteringar budgetåret 1997. Mot bakgrund av ovan angivna skäl

innehåller beräkningen dock ett betydande mått av osäkerhet.

Mkr

1994/95 Utfall 39,4

1995/96 Anslag 36,3

1995/96 Prognos 35,6

1997 Förslag 34,1

B 1.3. Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE)

Från anslagsposten betalas obligatoriska kostnader för Sveriges andel av OSSE:s

integrerade budget (sammanlagt ett tjugotal delbudgetar), gemensamt beslutade

särskilda budgetar, OSSE:s kommunikationssystem, skiljedomstolen enligt

konventionen om förlikning och skiljedom inom OSSE (den s.k. Stockholms-

konventionen) samt vissa andra av organisationen debiterade gemensamma

kostnader. Sveriges andel av gemensamma budgetar uppgår f.n. till 3,55%.

Bidragen uttaxeras normalt i österrikiska schilling.

 Under 1996 har missioner tillkommit för Bosnien och Hercegovina samt för

Kroatien (i båda fallen väsentligt större än tidigare existerande missioner).

Missionerna i Estland, Georgien, Federala republiken Jugoslavien (Serbien-

Montenegro; alltjämt vilande), Lettland, Makedonien, Moldavien, Tadzjikistan

(jämte förbindelsekontor i Tasjkent) och Ukraina består. Dessutom arbetar

stödgruppen i Tjetjenien vidare för att främja en fredlig uppgörelse i

konflikten mellan Ryssland och Tjetjenien.

 De olika grupperna för övervakning av sanktionerna mot Federala republiken

Jugoslavien har antingen reducerats eller dragits in. Enheterna för ledning av

sanktionsinsatser består och har beredskap att på nytt upprätta

övervakningsgrupper om så skulle krävas.

 Sverige stöder den s.k. Minsk-gruppens arbete aktivt.

 En planeringsgrupp för en eventuell fredsbevarande insats i Nagorno Karabach

arbetar vid organisationens sekretariat i Wien.

 Frågorna om mänskliga rättigheter och demokratiuppbyggnad leds från kontoret i

Warszawa (Office for Democratic Institutions and Human Rights - ODIHR). Kontoret

samordnar bl.a. insatser för valövervakning i medlemsländerna.

 Minoritetskommissarien med säte i[REDACTED_EFTERNAMN] utför ett betydelsefullt

konfliktförebyggande arbete.

 I förhandlingsarbetet är den främsta övergripande uppgiften frågan om OSSE:s

säkerhetspolitiska roll i Europa.

 Vid toppmötet i Lissabon i december 1996 kommer OSSE:s organisatoriska

struktur att diskuteras i ljuset av kraven på alltmer omfattande insatser för

den gemensamma säkerheten i vår världsdel.

Regeringens överväganden

OSSE, som utvecklats från en diplomatkonferens, fortsätter att utvecklas för att

finna en lämpligt avvägd organisatorisk form för sin roll som regionalt

säkerhetsfrämjande organ. OSSE:s insatsberedskap behöver förstärkas. Regeringen

söker aktivt bidra till att organisationen utvecklas och ges en tydlig roll som

regional säkerhetsorganisation samt att organisationen ges resurser som står i

samklang med det politiska uppdraget.

Mkr

1994/95 Utgift1 22,9

1995/96 Anslag 13,8

1995/96 Prognos 20,5

1997 Förslag 16,0

1Avser anslaget Konferensen om säkerhet och samarbete i Europa (ESK).

B 1.4. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU (GUSP)

Sverige blev genom medlemskapet i EU del i ett nytt omfattande mellanstatligt

samarbete, i frågor rörande den s.k. andra pelaren.

 Grundidén är att detta skall ske genom att medlemsländerna beslutar om

gemensamma åtgärder och gemensamma ståndpunkter, liksom genom deklarationer och

démarscher.

 Sverige deltar aktivt inom GUSP-arbetet, som är av central betydelse för den

fortsatta europeiska integrationen. Detta innebär att verka inom nya strukturer

och nya, konkreta åtaganden när EU beslutar att agera gemensamt.

 Frågor som hittills aktualiserats för sådant samarbete är valövervakning i

Ryssland och Palestina, minröjningsinsatser och stöd till fredsprocessen i det

f.d. Jugoslavien, till större delen avseende EU-administrationen i Mostar.

 Den pågående regeringskonferensen om EU:s framtid har diskuterat bland annat

hur GUSP skall kunna utvecklas och effektiviseras.

 Från anslaget betalas obligatoriska kostnader utgörande Sveriges andel för

beslut inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU.

Fördelningsnyckeln fastställs i varje enskilt fall, oftast med BNP som grund.

Regeringens överväganden

GUSP-samarbetet spelar en central roll i den fortsatta europeiska integrationen.

Den pågående regeringskonferensen om EU:s framtid diskuterar även frågan om

finansieringen av gemensamma åtgärder inom ramen för GUSP.

 Regeringen söker bidra till att samarbetet utvecklas och effektiviseras.

Mkr

1995/96 Anslag 12,6

1995/96 Prognos 6,6

1997 Förslag 8,4

B 1.5. Schengensamarbetet

Sverige deltar sedan den 1 maj 1996 som observatör i Schengensamarbetet i

avvaktan på att förhandlingarna om medlemskap skall slutföras. Under

observatörskapet skall Sverige bidra till Schengensamarbetets administrativa

budget. Bidraget beräknas för 1997 uppgå till 4 253 000 kr.

B 1.6. Övriga internationella organisationer

Anslagsposten omfattar de obligatoriska bidragen till Permanenta skiljedomstolen

i[REDACTED_EFTERNAMN], den s.k. Fact Finding Commission under första tilläggsprotokollet till

Genève-konventionen och den nyinrättade Havsrättsdomstolen i Hamburg samt

kostnader för skattejustering av pensioner för svensk personal som arbetat i de

s.k. koordinerade organisationerna. Anslagsposten har beräknats till 725 000 kr

för 1997.

B 2. Nordiska ministerrådet

1994/95 Utgift 345 9181

1995/96 Anslag 472 500 Utgiftsprognos 473 300

 därav 1996 305 600

1997 Förslag 303 700

1998 Beräknat 250 424

1999 Beräknat 256 683

1Beloppen anges i tusental kr

Sverige arbetar för ett starkare nordiskt samarbete genom medlemskapet i

Nordiska ministerrådet. Från anslaget betalas kostnader för Sveriges andel till

Nordiska ministerrådets budget inklusive bidraget till Nordiska

hälsovårdshögskolan. För att få samma förhållande beträffande

finansieringsansvaret som i de övriga nordiska länderna överförs anslaget till

Nordiska hälsovårdshögskolan fr.o.m. 1997 till Socialdepartementet,

utgiftsområde 9. Hälsovård, sjukvård och social omsorg.

 Faktorer som styr utgifterna under detta anslag är utvecklingen av

organisationens budget, Sveriges andel av budgeten samt valutakurs-förändringar.

Beloppen betalas till större delen i danska kronor. Efter behandling i

Nordiska rådets organ fastställde Nordiska ministerrådet i november 1995

Nordiska ministerrådets budget för år 1996. Budgeten uppgår till totalt 707 474

000 danska kronor. Härutöver tillkommer anslaget till Nordiska

hälsovårdshögskolan, som uppgår till35 730 000 kr. Sveriges andel av Nordiska

ministerrådets budget för verksamhetsåret 1996 är 38,8 % enligt den

fördelningsnyckel som tillämpas.

 Nordiska ministerrådets budget för år 1997 kommer att fastställas först i

november 1996. Sveriges andel av budgeten för 1997 minskar till 35,6 %.

 Anslaget har beräknats till 303 700 000 kr för nästa budgetår.

 Nordiska ministerrådet (utbildnings- och forskningsministrarna) under-tecknade

den 3 september 1966 en överenskommelse om tillträde till högre utbildning för

studerande i de nordiska länderna. Överens-kommelsen innebär också att länderna

kalenderårsvis betalar varandra viss ersättning för sina studenter i ett annat

nordiskt land. Island är undantagen denna bestämmelse.

 Enligt överenskommelsen skall varje land betala ersättning för 75 procent av

det antal studenter som läser i ett annat land. Den årliga ersättningen per

studerande är 22 000 danska kronor. Nordiska minister-rådet godkänner storleken

av den ersättning vart och ett av de fyra länderna skall betala. För att

budgettekniskt administrera denna ordning skall enligt artikel 7 betalningen

mellan länderna avräknas som en minskning eller ökning av dessa länders andel i

den årliga budgeten för Nordiska ministerrådet.

 Regeringen har den 29 augusti 1996 godkänt överenskommelsen. Enligt artikel 10

skall överenskommelsen träda i kraft trettio dagar efter den dag då samtliga

parter har meddelat det finska utrikesdepartementet att överenskommelsen

godkänts, dock tidigast den 1 januari 1997.

 Eftersom betydligt fler studenter från övriga nordiska länder kommer till

Sverige för att studera jämfört med antalet svenska studenter som väljer att

läsa i ett annat nordiskt land, kommer den slutliga kostnaden för Sveriges andel

till Nordiska ministerrådets budget - efter avräkning av utbildningskostnaderna

- att bli något lägre än vad som beräknats under detta anslag. Beloppen för

studentutbytet skall emellertid beräknas i efterhand och kan komma att variera

från år till år. Regeringen kommer från och med budgetåret 1997 att föra bort

beloppet från anslaget B 2. Nordiska ministerrådet som en besparing.

B 3. Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD)

1994/95 Utgift 28 6991

1995/96 Anslag 46 460 Utgiftsprognos 34 200

 därav 1996 21 200

1997 Förslag 24 207

1998 Beräknat 25 137

1999 Beräknat 25 765

1Beloppen anges i tusental kr

Sverige arbetar genom medlemskapet i OECD för långsiktig ekonomisk tillväxt och

finansiell stabilitet i medlemsländerna och för expansion av världshandeln på

multilateral och icke diskrimerande basis.

 OECD har under senare år utsträckt sin verksamhet till att täcka nästan

samtliga samhällsområden. Däribland kan nämnas OECD:s studie rörande

sysselsättning och arbetslöshet och organisationens arbete med s.k.

framtidsfrågor inom handelssystemet (handel och miljö, handel och konkurrens,

handel och investeringar, handel och arbetsvillkor). Denna utvidgning av

verksamheten har fått konsekvenser för organisationens budget och övriga arbete.

 Huvuddelen av OECD:s budget avser kostnader för sekretariatet och de

traditionella OECD-aktiviteterna.

 Samtliga medlemsländer bidrar till finansieringen efter en skala framräknad på

basis av BNP. Den svenska andelen är 1,19%, vilket är en sänkning från 1,3%

1995.

 Utöver den egna budgeten administrerar OECD bidragen till vissa närstående

internationella organ och aktiviteter. I anslaget inkluderas därför även

Sveriges bidrag exempelvis till det internationella energiorganet (International

Energy Agency; IEA), atomenergiorganet (Nuclear Energy Agency; NEA), europeiska

transportministerkonferensen (European Conference of Ministers of Transport;

ECMT), centret för utbildningsforskning (Centre for Educational Research and

Innovation; CERI) samt olika specialprogram.

Regeringens överväganden

OECD befinner sig i en förändringsprocess till följd av budget-nedskärningar

samtidigt som medlemskretsen utvidgats och nya uppgifter tillkommit. Regeringens

målsättning i denna förändringsprocess är att slå vakt om OECD:s kärnverksamhet

och dess beprövade arbetsmetoder, men samtidigt verka för att effektivisera och

rationalisera arbetet.

 OECD:s budget löper under kalenderåret och fastställs i december. Faktorer som

styr utgifterna under detta anslag är dels utvecklingen av organisationens

budget, dels valutakursförändringar - beloppet betalas i utländsk valuta. Med

ledning av tillgängligt underlag har anslaget beräknats till 24 207 000 kr.

B 4. Fredsfrämjande verksamhet

l994/95 Utfall 700 0061 Reservation 136 288

l995/96 Anvisat 1 352 808 Utgiftsprognos 1 475 200

 därav 1996 1 066 400

l997 Förslag 150 206

l998 Beräknat 156 124

l999 Beräknat 162 150

1Beloppen anges i tusental kr

Från och med budgetåret l997 föreslås anslaget för Fredsbevarande verksamhet

under Utrikesdepartementets huvudtitel delas upp på två utgiftsområden.

Kostnader som avser fredsfrämjande verksamhet med trupp, inklusive PFF-övningar,

belastar därmed utgiftsområde 6. Totalförsvar, medan annan fredsfrämjande

verksamhet (se vidare inledningsavsnittet under verksamhetsområde B) belastar

utgiftsområde 5. Utrikesförvaltning och internationell samverkan.

 Anslaget Fredsbevarande verksamhet föreslås fr.o.m. nästa budgetår benämnas

Fredsfrämjande verksamhet eftersom detta blivit en accepterad samlingsbenämning

för olika typer av insatser inklusive konflikt-förebyggande, fredsskapande,

fredsbevarande, fredsframtvingande och fredsbyggande.

 Målet för verksamheten är att kunna bidra till internationellt fredsfrämjande,

i första hand inom FN och OSSE men också i EU:s regi och inom ramen för

Partnerskap för fred (PFF). Det är angeläget att svenska insatser kan göras även

utanför Europa så att Sveriges globala engagemang görs trovärdigt.

 Anslaget Fredsfrämjande verksamhet under utgiftsområde 5 skall användas för

att bekosta insatser med observatörer, olika typer av övervakare, civilpoliser,

för planerings- och förhandlingsarbete samt för att stödja seminarier, studier

samt vissa utbildningsinsatser i och kring ämnet fredsfrämjande. Därutöver kan

även finansieras svensk kursverksamhet inom PFF.

Regeringens överväganden

Kostnaden för den militära fredsfrämjande verksamheten har under budgetåret

l995/96 blivit betydligt högre än vad som förutsågs när förra

budgetpropositionen skrevs. Kostnadsökningar har uppstått till följd av krav på

högre löner samt ändrad tillämpning inom Försvarsmakten av skattelagstiftningen.

 Den del av anslaget som gäller fredsfrämjande verksamhet med militär trupp

överförs från och med år 1997 till utgiftsområde 6. Därigenom bör styrning och

uppföljning kunna effektiviseras. Uppdelningen av fredsfrämjandeanslaget på två

utgiftsområden får emellertid inte hindra regeringen från att, vid behov, kunna

fatta snabba beslut om svenska insatser. Enligt regeringens bedömning bör sådana

kunna inrymmas inom den maximala gränsen för anslagskredit på 10 %. Under

pågående budgetår kan det dock inträffa att anslagsutrymmet måste utökas utöver

vad som ryms inom kreditgränsen. Sådana tillfälliga utgiftsbehov bör i avvaktan

på ett riksdagsbeslut likvidmässigt hanteras genom en ökad kredit på

räntekontokrediten för Fredsfrämjande verksamhet inom den allmänna, av riksdagen

fastställda, kreditramen. (Se även volym 1, avsnitt 4.4.6.)

 Inom regeringen kommer Utrikesdepartementet även i fortsättningen att ha det

övergripande ansvaret för den säkerhetspolitiska dimensionen av Sveriges

deltagande i internationella fredsfrämjande insatser.

5 C Information om Sverige i utlandet

5.1 Allmänt

Informationen om Sverige i utlandet utgör en viktig del av svensk

utrikespolitik.

 Det förtroende och den goodwill som byggs upp i omvärlden genom

informationsinsatser, kulturutbyte samt utbildnings- och forskningsutbyte leder

även till export, ökad turism till Sverige och ökade investeringar i Sverige och

därmed till tillväxt och sysselsättning. Det bör därför fästas stor vikt vid

informationen om Sverige i utlandet i utlandsmyndigheternas verksamhet.

 Det är av största vikt att svenskt samhälle, näringsliv, kulturliv, miljövård

och svenska ståndpunkter blir kända i vår omvärld.

 Samordningen mellan de statliga organens informationsinsatser, liksom

samspelet mellan stat, näringsliv och folkrörelser är av största betydelse.

Nämnden för Sverigeinformation i utlandet inom Utrikesdepartementet har

väsentligt förstärkt utbytet och samverkan mellan berörda myndigheter och

organisationer när det gäller allmän information om Sverige, kulturutbyte,

exportfrämjande, investeringsfrämjande och turism.

 Den beräknade utgiftsutvecklingen på verksamhetsområdet Information om Sverige

i utlandet t.o.m. år 1999 till följd av tidigare fattade beslut är följande

(miljoner kronor):

Utgift Anvisat Utgifts-därav Förslag Beräknat Beräknat

1994/95 1995/96 prognos 1996 1997 1998 1999

 1995/96

71 105 112 69 65 64 66

_____________________________________________________________

5.2 Resultatinformation

Övergripande mål för verksamheten är att skapa ett gott anseende och förtroende

för Sverige och därmed medverka till att bidra till tillväxt och sysselsättning.

 Den tilltagande internationaliseringen och Sveriges konkurrensfördelar inom en

rad sektorer innebär goda förutsättningar att framhäva Sveriges attraktionskraft

och potential. Otillräckliga statliga resurser innebär att genomförandet av

informationsinsatser i utlandet numera är starkt beroende av andra nationella

och lokala samarbetspartners.

C 1. Svenska Institutet

1994/95 Utgift 56 7861 Reservation 3 478

1995/96 Anslag 88 784 Utgiftsprognos 92 262 därav 1996

52 667

1997 Förslag 55 237

1998 Beräknat 54 434

1999 Beräknat 56 071

1Beloppen anges i tusental kr.

Svenska Institutet är en statligt finansierad stiftelse med uppgift att vara ett

centralt informations- och serviceorgan för information om Sverige i utlandet.

 Det övergripande målet för Svenska Institutets verksamhet är att öka kunskapen

om Sverige i utlandet. Detta skall, i enlighet med institutets stadga, ske

genom informationsverksamhet om svenskt samhälls- och kulturliv, kultur- och

erfarenhetsutbyte, utbyte inom utbildning och forskning samt stöd till

svenskundervisning.

 Anslaget, som är Svenska Institutets huvudanslag, finansierar informations-,

kultur- och erfarenhetsutbyte med utlandet. Genomförandet sker i samverkan med

bl.a. den svenska utrikesförvaltningen. Därutöver har institutet anslag och

uppdragsmedel för biståndsrelaterade insatser i Central- och Östeuropa och i

tredje världen (utgiftsområde 7), för uppdrag på utbildnings- och

forskningsområdet (utgiftsområde 16), och för insatser som rör internationellt

kulturutbyte (utgiftsområde 17). Till detta kommer ett antal särskilda uppdrag.

 En jämförelse mellan budget och utfall år 1994/95 visar att reservationen

utgörs av medel som beslutats för informationssatsningar under 1994/95, men som

utbetalats först under 1995/96. Prognosen för anslagsbelastningen under

innevarande budgetår visar att anslagna medel kommer att tillfullo utnyttjas.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| Det övergripande målet skall ligga fast. |

| |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 55 237 tkr |

| |

| |

| Övrigt |

| |

| Vid beräkningen av anslaget har hänsyn tagits till den av |

| riksdagen år 1995 beslutade besparingen för hela mandatperioden.|

| År 1997 uppgår besparingen till 5 182 000 kr, inkl. |

| effektivitetskravet på statlig konsumtion och justering av |

| lokalkostnader. |

--------------------------------------------------------------------

Svenska Institutets års- och resultatredovisning visar att verksamheten svarat

mot de av regeringen fastställda övergripande målen och den inriktning av

verksamheten som institutets styrelse beslutat om. Svenska Institutet spelar en

mycket central roll när det gäller informationen om Sverige i utlandet.

Omvärldens krav och förväntningar på institutet är stora och har ökat markant på

senare år. Det statsfinansiella läget medger f.n. dock inte en höjning av

anslaget för att möta den obalans som konstaterats mellan efterfrågan på och

behov av institutets tjänster och institutets nuvarande resurser.

 Regeringen konstaterar att Regeringskansliets revisionskontor inte haft några

invändningar mot Svenska Institutets årsredovisning.

 För år 1998 beräknas utgifterna uppgå till 54,4 miljoner kronor. Beräkningen

utgår från att det beslutade saneringsprogrammet uppfylls. För år 1999 beräknas

utgifterna uppgå till 56,1 miljoner kronor.

C 2. Övrig information om Sverige i utlandet

1994/95 Utgift 13 9751 Reservation 3 259

1995/96 Anslag 16 386 Utgiftsprognos 19 645

 därav 1996 16 229

1997 Förslag 10 266

1998 Beräknat 9 835

1999 Beräknat 9 835

1Beloppen anges i tusental kr

Det långsiktiga målet är att öka förtroendet för Sverige som internationell

samarbetspartner och därigenom främja svenska intressen och bidra till tillväxt

och sysselsättning. De svenska utlandsmyndigheterna utgör regeringens viktigaste

instrument för att genomföra detta mål i enskilda länder.

 De utgifter som belastar anslaget finansierar i första hand särskilda, av

regeringen prioriterade, informationsinsatser genom de svenska

utlandsmyndigheterna. Det används även till person- och journalist-inbjudningar

samt seminarier och visst kulturutbyte. De huvudsakliga faktorer som styr

utgifterna på området är dels efterfrågan från utländska målgrupper, dels behov

av riktade evenemang och särskilda informationsinsatser i utlandet.

 En jämförelse mellan budget och utfall år 1994/95 visar att reservationen är

medel som beslutats för informationssatsningar under 1994/95, men där viss del

av betalningarna skett under 1995/96. Prognosen för anslagsbelastningen under

innevarande budgetår visar att anslagna medel kommer att tillfullo utnyttjas.

Regeringens överväganden

På grund av det statsfinansiella läget är resurserna för informations-verksamhet

genom de svenska utlandsmyndigheterna knappa. Det svenska samhällets

förväntningar och krav ökar behovet av informationsinsatser, inte minst genom

Sveriges medlemskap i EU. De minskade resurserna kan under vissa gynnsamma

omständigheter i viss mån balanseras genom samarbete med svenska och utländska

intressenter. För år 1998 beräknas utgifterna uppgå till 9,8 miljoner kronor.

Även för år 1999 beräknas utgifterna uppgå till 9,8 miljoner kronor.

6 D Nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor

6.1 Allmänt

De viktigaste frågorna inom verksamhetsområdet är att främja information och

forskning om nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor samt att tillförsäkra

Utrikesdepartementet teknisk sakkunskap vid förhandlingar om nedrustning och

rustningskontroll.

 Huvuddelen av stödet till forskning och information faller på Stockholms

internationella fredsforskningsinstitut (SIPRI) samt Utrikespolitiska

Institutet. Det statliga bidragen utgör grunden för dessa instituts verksamhet,

som fyller en viktig funktion såväl på det nationella som på det internationella

planet. Samtidigt är det angeläget att dessa institutioner eftersträvar en

minskning av sitt beroende av statligt stöd. Anslaget till organisationer och

stiftelser för information och studier om global och europeisk säkerhetspolitik

har till syfte att skapa intresse, engagemang och kunskap kring dessa frågor.

Förordningen som ligger till grund för anslaget har nyligen genomgått en

förändring.

 Sverige deltar aktivt i det internationella nedrustningsarbetet. Detta kräver

tillgång till teknisk sakkunskap, vars säkerställande innefattas i

verksamhetsområdet.

 Stöd åt utredningar, seminarier, utgivande av böcker m.m. ger en flexibel

möjlighet att genom anlitande av insatser utanför Utrikesdepartementet främja

den svenska utrikespolitiken.

 Utgiftsutvecklingen inom verksamhetsområdet framgår av följande

sammanställning (miljoner kronor):

_____________________________________________________________

Utgift Anvisat Utgifts-därav Förslag Beräknat Beräknat

1994/95 1995/96 prognos 1996 1997 1998 1999

 1995/96

58 93 95 60 58 58 59

_____________________________________________________________

6.2 Resultatinformation

De utredningar m.m. som finansierats under verksamhetsområdet det gångna

budgetåret har fallit under prioriterade områden för den svenska

utrikespolitiken. Stöd har utgått till femton organisationer och drygt 130

projekt från anslaget för information och studier om säkerhetspolitik och

fredsfrämjande utveckling och stödet får anses ha nått en god spridningseffekt.

Den forskning och information som bedrivits av Utrikespolitiska Institutet och

Stockholms internationella fredsforsknings-institut faller inom viktiga områden

och har rönt uppskattning i såväl Sverige som utlandet. En förutsättning för det

aktiva svenska deltagandet i det internationella nedrustningsarbetet har varit

den tekniska och vetenskapliga sakkunskap, som tillförts från Försvarets

forskningsanstalt.

D 1. Utredningar och andra insatser på det utrikespolitiska området

1994/95 Utgift 2 2521 Reservation 753

1995/96 Anslag 3 641 Utgiftsprognos 4 394

 därav 1996 3 883

1997 Förslag 2 322

1998 Beräknat 2 259

1999 Beräknat 2 259

1Beloppen anges i tusental kr

Målet med anslaget är att ge stöd till verksamhet som främjar svensk

utrikespolitik, framför allt vad gäller nedrustnings- och säkerhetspolitik. Som

exempel på bidrag från detta anslag under innevarande budgetår kan nämnas stöd

för seminarium om seismisk verifikation i samband med provstoppsförhandlingarna

samt bidrag till utgivning av en bok om minskador.

D 2. Information och studier om säkerhetspolitik och fredsfrämjande utveckling

1994/95 Utgift 14 0921 Reservation 1 557

1995/96 Anslag 17 000 Utgiftsprognos 18 557

 därav 1996 7 623

1997 Förslag 9 250

1998 Beräknat 9 000

1999 Beräknat 9 000

1Beloppen anges i tusental kr

Regeringen beslutar, efter yttrande av en beredningsgrupp, om fördelning av

medel från anslaget i enlighet med förordningen (1993:983) om statligt stöd för

information och studier om säkerhetspolitik och fredsfrämjande utveckling.

Bidrag lämnas som organisationsstöd eller projektbidrag. Den förordning som

ligger till grund för anslaget har nyligen ändrats genom SFS 1996:824. Stödet

omfattar ämnesområdena nedrustning och rust-ningskontroll, konflikthantering

samt andra säkerhetpolitiska ämnen inom ramen för ett vidgat säkerhetspolitiskt

synsätt.

Regeringens överväganden

Regeringen finner att det är väsentligt att kunskap, intresse och engagemang för

frågor som rör global och europeisk säkerhet stimuleras. Stödet till

organisationer och stiftelser för detta ändamål fyller därför en viktig

funktion. En förutsättning för att stöd skall lämnas är att det främjar

verksamhet som är av allmänt intresse och har stor spridningseffekt.

D 3. Bidrag till Stockholms internationella fredsforsk-ningsinstitut (SIPRI)

1994/95 Utgift 16 3881

1995/96 Anslag 32 360 Utgiftsprognos 32 360 därav 1996

21 573

1997 Förslag 20 571

1998 Beräknat 20 634

1999 Beräknat 21 314

1Beloppen anges i tusental kr

Stockholms internationella fredsforskningsinstitut har till ändamål att i

enlighet med de grunder som riksdagen fastställt bedriva forskning i konflikt-

och samarbetsfrågor. Syftet med forskningen är att ge bidrag till förståelsen av

betingelserna för fredliga lösningar av konflikter och för en stabil fred.

Regeringens överväganden

SIPRI:s forskning åtnjuter ett högt internationellt anseende. Genom framförallt

en omfattande publikationsverksamhet men även genom anordnande av seminarier

m.m. har forskningsresultaten en god spridningsffekt. SIPRI har lyckats väl i

att anpassa forskningen efter den internationella utvecklingen.

 I anslagsframställningen förutser SIPRI i stort sett en oförändrad andel

extern finansiering för kommande budgetår. Det är angeläget SIPRI fortsatt

planerar för att en ökande andel av institutets verksamhet kan finansieras från

andra källor än statliga medel.

D 4. Forskning till stöd för nedrustning och internationell säkerhet

1994/95 Utgift 11 7701

1995/96 Anslag 18 711 Utgiftsprognos 18 711 därav 1996

12 474

1997 Förslag 12 235

1998 Beräknat 12 129

1999 Beräknat 12 472

1Beloppen anges i tusental kr

Målet med anslaget är att tillföra Utrikesdepartementet teknisk och vetenskaplig

sakkunskap från Försvarets forskningsanstalt (FOA) vid förhandlingar om

nedrustning, rustningsbegränsning, internationell säkerhet samt vid

internationellt samarbete för att motverka spridning av massförstörelsevapen.

Regeringens överväganden

För att Sverige aktivt skall kunna delta i det internationella arbetet för

nedrustning, rustningskontroll och främjande av internationell säkerhet är

tillgång på teknisk och vetenskaplig expertis en nödvändighet. Med hänsyn till

kontinuiteten i det svenska deltagandet i den internationella

nedrustningsprocessen, liksom behovet av en bestående nationell kompetens för

fullgörandet av internationella åtaganden om icke-spridning vad gäller

massförstörelsevapen, är det av vikt att FOA gör vad som är möjligt för att se

till att dess höga kompetens inom prioriterade områden kan bibehållas över en

lång period.

D 5. Utrikespolitiska Institutet

1994/95 Utgift 9 4781

1995/96 Anslag 15 579 Utgiftsprognos 15 579

 därav 1996 10 386

1997 Förslag 10 112

1998 Beräknat 10 156

1999 Beräknat 10 491

1Beloppen anges i tusental kr

Målet med anslaget till Utrikespolitiska Institutet är ett främja intresse för

internationella frågor samt att öka kunskapen om detta ämne genom forskning och

information till allmänheten.

Regeringens överväganden

Utrikespolitiska Institutets information genom publikationer, seminarier m.m.

riktad till en bred svensk allmänhet fyller en viktig funktion genom att främja

intresset och kunskapen för utrikespolitiska frågor. Institutets forskning har

tilldragit sig stort intresse och den utgör basen för den breda

informationsverksamheten. Regeringen finner institutets arbete med att

säkerställa en tillfredsställande grad av extern finansiering vara av stor vikt.

D 6. Forskningsverksamhet av särskild utrikes- och säkerhetspolitisk betydelse

1994/95 Utgift 3 5601 Reservation 204

1995/96 Anslag 5 248 Utgiftsprognos 5 452

 därav 1996 3 982

1997 Förslag 3 597

1998 Beräknat 3 643

1999 Beräknat 3 727

1Beloppen anges i tusental kr

Målet för anslaget är att stödja forskningsverksamhet av särskild utrikes- och

säkerhetspolitisk betydelse. Huvuddelen av medlen under anslaget finansierar ett

särskilt säkerhetspolitiskt forskningsprogram vid Utrikespolitiska Institutet.

Därutöver fördelar regeringen direkt stöd åt framför allt yngre forskare inom

utrikes- och säkerhetspolitik från detta anslag.

7 E Övriga utrikespolitiska frågor

Inom detta verksamhetsområde redovisas anslaget för strategisk exportkontroll

och Europainformation samt bidragen till Stiftelsen Östekonomiska Institutet och

till organisationer för mänskliga rättigheter och folkrätt. En redogörelse

lämnas under respektive anslag.

 Utgiftsutvecklingen inom verksamhetsområdet framgår av följande

sammanställning (miljoner kronor):

__________________________________________________________ UtgiftAnvisat

Utgifts- därav Förslag Beräknat Beräknat

1994/95 1995/96 prognos 1996 1997 1998 1999

 1995/96

35 38 43 33 30 29 29

_____________________________________________________________

E 1. Strategisk exportkontroll

1995/96 Anslag 12 4001 Utgiftsprognos 12 0302

 därav 1996 11 706

1997 Förslag 13 857

1998 Beräknat 12 798

1999 Beräknat 13 087

1 Anslaget Inspektionen för strategiska produkter, beräknat för 12 månader, samt

anslagsposten New Forum

2Anslaget Inspektionen för strategiska produkter, beräknat för 11 månader, samt

anslagsposten New Forum

Genom en förändring i anslagsstrukturen har innevarande budgetårs anslag E 11.

Inspektionen för strategiska produkter och anslagsposten B 6.9 New Forum slagits

ihop till ett anslag för strategisk exportkontroll.

E 1.1. Inspektionen för strategiska produkter

Inspektionen för strategiska produkter (ISP) inrättades den 1 februari 1996

genom att Krigsmaterielinspektionen inom Utrikesdepartementets handelsavdelning

ombildades till myndighet (prop. 1995/96:31, bet. 1995/96:UU3, rskr.

1995/96:93). Inspektionen sköter tillsyn och annan kontroll enligt lagen

(1992:1300) om krigsmateriel och lagen (1991:341) om strategiska produkter.

 ISP skall sköta tillsyn och annan kontroll enligt lagen om krigsmateriel och

lagen om strategiska produkter. Inspektionen skall också vara nationell

myndighet enligt Sveriges åtaganden inom ramen för icke-spridning av kemiska

vapen. Inspektionen prövar förvaltningsärenden om kontroll över krigsmateriel

och andra strategiskt känsliga produkter.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

--------------------------------------------------------------------

| Övergripande mål |

| |

| De övergripande målen ligger fast. |

| |

| Resurser 1997 |

| |

| Ramanslag 13 857 tkr |

--------------------------------------------------------------------

ISP har nyligen inlett sin verksamhet och har därför inte lämnat vare sig

årsredovisning eller fullständig anslagsframställning med resultat-bedömning.

När nästa års anslagsframställning skall lämnas, bör verk-samheten varit igång

så lång tid att framställningen kan göras fullständig och innehålla en

resultatbedömning.

 Inspektionen har till sitt förfogande dels exportkontrollrådet, dels det

teknisk-vetenskapliga rådet.

 Kostnaderna för verksamheten täcks av avgifter, som redovisas mot särskild

inkomsttitel på statsbudgeten. Avgiften tas ut av de företag vars produkter

omfattas av kontrollen över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga

produkter.

E 1.2. Internationella exportkontrollarrangemanget

Vid möte i Wien i juli 1996 nåddes överenskommelse om ett nytt arrangemang för

exportkontroll, Wassenar-arrangemanget, med deltagande av 33 länder.

Arrangemanget syftar till att hindra spridning av både vapen och strategiskt

känsliga produkter, s.k. dual use-produkter, som kan ha militärt

destabiliserande verkan och hota internationell och regional fred och säkerhet.

Arrangemanget skall tillämpas globalt och icke-diskriminerande. Den är inte

avsedd att hindra legitim handel. Målet är att de deltagande staterna genom

informationsutbyte och diskussioner skall försöka nå fram till en gemensam syn

på hur handeln med dessa produkter utvecklas och vilka risker den kan medföra.

Anslagsposten är avsedd att täcka kostnader för Sveriges deltagande i

arrangemanget. Möjlighet skall också finnas att täcka vissa kostnader som kan

uppstå genom Sveriges deltagande i andra internationella exportkontroll-

arrangemang. Anslagsposten har beräknats till 300 000 kr för nästa budgetår.

E 2. Bidrag till Stiftelsen Östekonomiska Institutet

1994/95 Utgift 2 5001

1995/96 Anslag 5 118 Utgiftsprognos 5 118

 därav 1996 2 554

1997 Förslag 4 636

1998 Beräknat 4 807

1999 Beräknat 4 965

1Beloppen anges i tusental kr

Stiftelsen Östekonomiska Institutet bildades år 1989 sedan avtal träffats mellan

staten och ett antal intressenter från näringslivet. Ett reviderat avtal ingicks

sommaren 1994. Stiftelsen har som syfte att främja kunnandet i Sverige om den

ekonomiska utvecklingen i Central- och Östeuropa och OSS-området.

 Genom nämnda avtal åtar sig staten liksom övriga stiftare att lämna årliga

bidrag för att täcka institutets kostnader. Svenska myndigheter och svenskt

näringsliv tillgodogör sig resultaten av institutets verksamhet. Intresset har

blivit än större genom den omdaningsprocess och reformpolitik som bedrivs i

länderna. Därvid handlar det om struktur-reformer, institutionsuppbyggande och

anpassning till en ökad integration i den globala ekonomin, vilket gjort

analyserna mer komplexa. Behovet av kvalificerad analys genom ett

internationallt erkänt forskningsinstitut som Östekonomiska Institutet är därvid

uppenbar. Enligt regeringens mening är det därför angeläget att stiftarna ger

institutet möjlighet att fortsätta sin verksamhet och att utveckla denna i ett

långsiktigt perspektiv genom ökade resurstillskott. Regeringens tillskott skall

ge institutet en katalytisk effekt och möjliggöra ökad finansiering från andra

källor.

 För budgetåret 1997 föreslås statens bidrag uppgå till 4 636 000 kr, en ökning

med två miljoner kronor. Förutsättningen för att regeringen skall bevilja denna

ökning av anslaget till Östekonomiska Institutet är att övriga stiftare,

uppdragsgivare och andra finansiärer ger institutet en motsvarande ökning.

E 3. Europainformation m.m.

1994/95 Utgift 30 4651 Reservation 4 773

1995/96 Anslag 16 200 Utgiftsprognos 20 973

 därav 1996 15 950

1997 Förslag 8 800

1998 Beräknat 8 800

1999 Beräknat 8 800

1Beloppen anges i tusental kr

Utrikesdepartementet har under flera år bedrivit en omfattande

informationsverksamhet om det europeiska integrationsarbetet. En sådan saklig

och bred informationsverksamhet om regeringens politik i EU-frågor inklusive

regeringskonferensen är angelägen även i fortsättningen. Verksamheten avses även

framöver bestå av publikationer och annat informationsmaterial samt seminarier

m.m. För år 1997 beräknas ett medelsbehov om 8 800 000 kr.

E 4. Bidrag till organisationer för mänskliga rättigheter och folkrätt

1994/951 Utgift 2 4832

1995/963 Anslag 4 696 Utgiftsprognos 4 696

 därav 1996 3 247

1997 Förslag 2 548

1998 Beräknat 2 548

1999 Beräknat 2 548

1Anslaget B 8. Övriga internationella organisationer, anslagsposterna 3, 4, 6

och 7.

2Beloppen anges i tusental kr.

3Anslaget B 8. Övriga internationella organisationer, anslagsposterna 1, 2, 4

och 5.

Anslaget Övriga internationella organisationer delas från år 1997, så att de

obligatoriska bidragen förs till anslaget Bidrag till vissa internationella

organisationer, som anslagsposten 6, och de frivilliga bidragen i fortsättningen

benämns Bidrag till organisationer för mänskliga rättigheter och folkrätt.

 Genom bidrag till vissa svenska och internationella organisationer stödjer den

svenska regeringen deras verksamhet för att främja de mänskliga rättigheterna

och folkrättens ställning.

 Bland dessa kan nämnas Raoul Wallenberg-institutet i[REDACTED_EFTERNAMN] samt ett antal

enskilda organisationer och institutioner, vars arbete inom detta område är

ovärderligt.

8 Avgiftsfinansierad verksamhet

Delegationen för översättning av EG:s regelverk

Regeringen beslutade den 18 januari 1990 att tillsätta en delegation för att

svara för översättning av det regelverk som omfattades av EES-avtalet.

Delegationen har sedermera fått i uppdrag att också översätta de EG-rättsakter

som aktualiseras vid ett svenskt medlemskap. Delegationens uppgift slutfördes

under våren 1995.

 Gemenskapens institutioner har från datum för Sveriges medlemskap i EU att

svara för översättning till svenska av relevanta dokument. Institutionernas

personalresurser för översättning visade sig emellertid inledningsvis vara

bristfälliga och man har därför vänt sig till den svenska regeringen med begäran

om visst stöd i denna fråga.

 Enligt regeringens mening är det angeläget att bistå gemenskapens

institutioner med översättningsarbetet på uppdragsbasis under en begränsad

övergångsperiod till dess att institutionerna byggt upp sin

översättningskapacitet. Sverige får därmed också ett inflytande över det svenska

EG-regelverkets språkliga utveckling på svenska under en infasningsperiod. Den 6

april 1995 beslutade regeringen att delegationen under en övergångstid ska få

åta sig översättningsuppdrag.

 Delegationens verksamhet finansieras fr.o.m. den 1 juni 1995 med den

ersättning som bestäms i avtal mellan delegationen och berörda institu- tioner.

I mindre omfattning utförs också uppdrag för svenska beställare. Verksamheten

avses slutföras under år 1997. Den beräknade omslutningen är ca 5,5 miljoner

kronor.

Bilaga 5.1

 Sveriges samlade bidrag till FN

 Myndighet FN-organisation Utfall 94/95

Obl./friv.

1. JUSTITIEDEPARTEMENTET

 WIPO 1,3 obl.

2. UTRIKESDEPARTEMENTET

 FN:s reguljära budget 100,2 obl.

 FN:s bredsbev. operationer 247,6 "

 UNIDO 10,0 "

 Kemvapenkonventionen 1,2 "

 Övriga obl. bidrag 0,2 "

 Fredsbevarande insatser 806,7 friv.

 Fred och återuppbyggnad 20,4 "

 Kvinnokonferens i Peking 1,0 "DHA

3,7 "

 GEF 264,0 "

 HABITAT 5,0 "

 IEFR/PRO 158,0 "

 IFAD 0,02 "

 ITC 7,5 "

 UNAIDS 10,0 "

 UNCDF 40,0 "

 UNCTAD 0,9 "

 UNDCP 46,5 "

 UNDP 573,0 "

 UNESCO 2,0 "

 UNFPA 140,0 "

 UNHCR 219,6 "

 UNICEF 350,0 "

 UNIFEM 5,0 "

 UNRWA 96,0 "

 Världsbanken/IDA 648,7 "

 WFP 112,0 "

 WHO/PSA 4,0 "

 WMU 18,4 "

 Övrigt 39,4 "

 SIDA FAO 100,8 "

 " HABITAT 0,9 "

 " IAEA 7,0 "

 " ICTP 4,2 "

 " ILO 19,1 "

 " IMO 4,1 "

 SIDA ITC 6,2 "

 " IUCN 16,4 "

 " Mekong k 8,9 "

 " UNDCP 1,7 "

 " UNDESD 1,1 "

 " UNDHA 31,2 "

 " UNDP 119,2 "

 " UNEP 5,0 "

 " UNESCO 5,8 "

 " UNFPA 3,0 "

 " UNHCR 238,8 "

 " UNICEF 538,9 "

 " UNIDO 0,1 "

 " UNIFEM 1,0 "

 " UNOCHA 9,0 "

 " UNRISD 5,0 "

 " UNRWA 24,9 "

 " UNSO 5,7 "

 " UNV 6,0 "

 " Världsbanken/IDA 107,5 "

 " WFP 65,8 "

 " WHO/PSA 83,9 "

 " WIPO 1,5 "

 " WMU 19,6 "

 " Övrigt 131,5 "

 4 698,1

3. SOCIALDEPARTEMENTET

 WHO 32,6 obl.

 " för rapportering om

 läkemedelsbiverkning 2,6 "

 35,2

4. KOMMUNIKATIONSDEPARTEMENTET

 IMO 1,2 obl.

 OTIF 2,3 "

 IRCA 0,02 "

 Luftfarts-

 verket ICAO 3,2 "

 Post-& Tele-

 styrelsen ITU 18,6 "

 " UPU 3,1 "

 SMHI 4,3 "

 32,8

5. UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

 UNESCO 33,9 obl.

6. JORDBRUKSDEPARTEMENTET

 FAO 29,2 obl.

7. ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET

 ILO 21,1 obl.

8. NÄRINGSDEPARTEMENTET

 WIPO 3,6 obl.

 Internat. studiegruppen

 för bly och zink 0,2 "

 Internat. studiegruppen

 för nickel 0,2 "

 4,0

9. MILJÖDEPARTEMENTET

 Miljöfonden 22,0 obl.

TOTALT SUMMA 5 684,3

Bilaga 5.2

Förteckning över Sveriges utlandsmyndigheter samt ackrediteringar för de

Stockholmsbaserade ambassadörerna per den 1 september 1996.

I. Beskickningar

(sidoackrediteringar inom parentes)

--------------------------------------------------------------------------------

-------------

Abidjan Seoul

(Lomé, Ouagadougou, Porto Novo) Shanghai

Addis Abeba Singapore

(Djibouti, Asmara) (Bandar Seri Bagawan)

Alger Sofia

Amman Tallinn

Ankara Teheran

Athen Tel Aviv

Bagdad**) (Nicosia)

Bangkok Tokyo

(Rangoon, Vientiane, Phnom-Penh) (Majuro, Pohnpei)

Beirut*) Tripoli

Belgrad Tunis

Bern Vientiane*)

(Vaduz) Vilnius

Bissau*) Warszawa

Bonn Washington

Brasilia Wien

Bryssel (Ljubljana)

Budapest Windhoek

(Chisinau) Zagreb

Buenos Aires

(Asunción, Montevideo)

Bukarest

Canberra

(Wellington)

Caracas

(Bridgetown, Port of Spain, Georgetown,

Paramaribo)

Colombo*)

Damaskus

(Beirut)

Dar es Salaam

Dhaka

Dublin

Gaborone

(Maseru)

Guatemala

(San Salvador, Tegucigalpa, Belmopan)
[REDACTED_EFTERNAMN]

Hanoi

Harare

Havanna

Heliga Stolen

(San Marino)

Helsingfors

Islamabad

Jakarta

Kairo

(Khartoum)

Kiev

Kuala Lumpur

Kuwait

(Abu Dhabi, Doha, Manama)

Köpenhamn

Lagos

(Accra)

Lima

(La Paz)

Lissabon

London

Luanda

(Sao Tomé)

Lusaka

(Lilongwe)

Luxemburg

Madrid

(Andorra la Vella)

Managua

(San José, Panamá)

Manila

(Koror)

Maputo

(Mbabane)

Mexico

Moskva

(Alma-Ata, Asjchabad, Baku, Bisjkek,

Jerevan, Minsk, Tasjkent, Tbilisi,

Dusjanbe)

Nairobi

(Bujumbura, Kampala, Kigali)

New Delhi

(Colombo, Kathmandu, Thimphu, Malé)

Oslo

Ottawa

(Nassau)

Paris

Peking

(Pyongyang, Ulan Bator)

Prag

(Bratislava)

Pretoria

Pyongyang*)

Rabat

Reykjavik

Riga

Riyadh

(Muscat, Sana)

Rom

(Tirana)

Santa Fé de Bogotà

(Quito)

Santiago de Chile

Sarajevo

 *) Beskickningen förestås av en t.f. chargé d''''affaires

**) Beskickningen är eller kommer tills vidare att vara obemannad

II. Ambassadkansli

 Berlin

III. Delegationer

Sveriges ständiga representation vid de Europeiska gemenskaperna (EG) i Bryssel

Sveriges ständiga representation vid Förenta nationerna i New York

Sveriges ständiga representation vid de internationella organisationerna i

Genève

Sveriges delegation vid Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling

(OECD) i Paris

Sveriges delegation vid Europarådet i Strasbourg

Sveriges delegation vid Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

(OSSE) i Wien

IV. Karriärkonsulat

a) Generalkonsulat b) Konsulat

Hamburg Mariehamn

Hongkong (Macau)

Istanbul

Jerusalem

New York

S:t Petersburg

V. Stockholmsbaserade ambassadörer

De sex sändebuden har följande ackrediteringar:

1. Bangui (Centralafrikanska Republiken), Brazzaville (Folkrepubliken Kongo),

Kinshasa (Zaire), Libreville (Gabon), Malabo (Ekvatorialguinea), Yaoundé

(Kamerun), Bissau (Guinea-Bissau), Praia (Kap Verde), N''''Djamena (Tchad).

2. Banjul (Gambia), Freetown (Sierra Leone), Monrovia (Liberia).

3. Bamako (Mali), Conakry (Republiken Guinea), Dakar (Senegal), Niamey (Niger),

Nouakchott (Mauretanien), Tripoli (Libyen).

4. Antananarivo (Madagaskar), Mogadishu (Somalia), Moroni (Comorerna), Port

Louis (Mauritius), Valletta (Malta), Victoria (Seychellerna).

5. Basseterre (St Christopher och Nevis), Castries (St Lucia), Kingston

(Jamacia), Kingstown (St.Vincent och Grenadinerna), Port-au-Prince (Haiti),

Roseau (Dominica), Santo Domingo (Dominikanska Republiken), St George s

(Grenada), St John s (Antigua och Barbuda).

6. Apia (Västra Samoa), Nuku''''alofa (Tonga), Suva (Fiji), Honiara (Salomonöarna),

Port Moresby (Papua Nya Guinea), Port Vila (Vanuatu).