Regeringens proposition

 1992/93:122

 om vissa frågor inför 1994 års allmänna

 fastighetstaxering, m.m.

 Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har

 tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 22

 oktober 1992.

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås ändringar i bestämmelserna om fas-

 tighetstaxering inför 1994 års allmänna fastighetstaxering

 av hyreshus- och industrienheter. Ändringarna är närmast av

 teknisk natur.

 Förslag läggs också fram om justeringar i uttaget av

 fastighetsskatt i anledning av viss gränsdragning mellan

 bostäder och lokaler i hyreshus.

 Vidare föreslås att skattefriheten för

 Bostadskooperationens garantifond upphävs.

 Slutligen aviseras två utredningar på fastighetsskatte-

 och fastighetstaxeringens område.

 1 Förslag till

 Lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

 Härigenom föreskrivs i fråga om fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152)1,

 dels att 6 kap. 6 § och 11 kap. 5 och 6 §§ skall upphöra

 att gälla,

 dels att 2 kap. 4 §, 5 kap. 6 §, 6 kap. 2, 3, 5 och 7 §§,

 7 kap. 3, 5 och 16 §§, 9 kap. 1-3 §§, 11 kap. 1-4, 7 och 8

§§,

 12 kap. 1, 4-9 §§, 15 kap. 4 §, 18 kap. 1 §, 20 kap. 12 och

 20 §§ och 28 kap. 9 och 12 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 11 kap. 2 § skall sättas

 närmast före 11 kap. 3 §.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §2

 Mark skall indelas i de Mark skall indelas i de

 ägoslag som anges i det föl- ägoslag som anges i det

 jande. Mark som är vatten- följande. Mark som är

 täckt skall indelas

 endast om den är vattentäckt skall indelas

 täktmark. Indelningen får endast om den är täktmark.

 inte Indelningen

 påverkas av förekomsten av får inte påverkas av

 förekomsten

 byggnad som skall rivas av byggnad som skall rivas

 (saneringsbyggnad) eller av (saneringsbyggnad) eller av

 byggnad eller byggnader vars byggnad eller byggnader vars

 sammanlagda taxeringsvärde sammanlagda taxeringsvärde

 inte skulle uppgå till 10 000 inte skulle uppgå till 50 000

 kronor. kronor.

 Tomtmark Mark som upptas av småhus,

 hyreshus, industribyggnad,

 specialbyggnad eller övrig

 byggnad samt trädgård,

 parkeringsplats,

 upplagsplats,

 kommunikationsutrymme m.m.,

 som ligger i anslutning till

 sådan byggnad.

 Mark till fastighet, som är

 bebyggd med småhus, hyreshus,

 industribyggnad,

 specialbyggnad

 eller övrig byggnad, skall i

 sin helhet utgöra tomtmark,

 om fastigheten ligger i ett

 ägoskifte och har en total

 areal som inte överstiger

 två hektar.

 Detta skall dock ej gälla om

 fastighetens mark till någon

 del skall taxeras tillsammans

 med annan egendom enligt

 reglerna i 4 kap.

 Vad nu har sagts om tomtmark

 skall också gälla mark till

 obebyggd fastighet, som har

 bildats för byggnadsändamål

 under de senaste två åren.

 Har

 1Senaste lydelse av

 11 kap. 5 § 1980:149.

 11 kap. 6 § 1980:149.

 2Senaste lydelse 1988:544.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 fastigheten bildats längre

 tillbaka i tiden skall marken

 utgöra tomtmark endast om

 det är uppenbart att den får bebyggas.

 I övriga fall skall obebyggd mark

 anses som tomtmark endast om det finns

 giltigt

 bygglov eller tillstånd enligt ett

 förhandsbesked enligt plan- och

 bygglagen (1987:10), avseende sådan

 byggnad som anges i andra stycket.

 Exploateringsmark Obebyggd mark som ingår i en

 detaljplan och som till någon

 del är avsedd att användas

 för byggnadsändamål.

 Detta skall inte gälla,

 om marken skall

 indelas som tomtmark eller om

 det är uppenbart att

 exploatering ej kommer att

 genomföras eller kommer att

 avsevärt fördröjas.

 Täktmark Mark för vilken gäller

 täkttillstånd enligt 18 §

 naturvårdslagen (1964:822)

 eller

 vattenlagen (1983:291). Med

 täkttillstånd skall jämställas

 pågående täkt. Byggnad på

 täktområde för täktens

 utnyttjande hindrar inte att

 marken indelas som täktmark.

 Åkermark Mark som används eller lämpligen

 kan användas till växtodling

 eller bete och som är lämplig

 att plöjas.

 Betesmark Mark som används eller lämpligen

 kan användas till bete och som

 inte är lämplig att plöjas.

 Skogsmark Mark som är lämplig för

 virkesproduktion och som inte

 i väsentlig utsträckning

 används

 för annat ändamål. Mark där

 det bör finnas skog till skydd

 mot sand- eller jordflykt eller

 mot att fjällgränsen flyttas ned.

 Mark som ligger helt eller i

 huvudsak outnyttjad skall dock

 inte anses som skogsmark, om den

 på grund av särskilda

 förhållanden inte bör tas i

 anspråk för virkesproduktion.

 Mark skall anses lämplig för

 virkesproduktion, om den enligt

 vedertagna bedömningsgrunder kan

 producera i genomsnitt minst en

 kubikmeter virke om året per

 hektar.

 Skogsimpediment Myr, berg, hällmark, mark med

 fjällskog och andra impediment i

 anslutning till skogsmark.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Övrig mark Mark som inte skall utgöra något

 av de tidigare nämnda ägoslagen.

 5 kap.

 6 §3

 Det tekniska nuvärdet skall Det tekniska nuvärdet skall

 bestämmas genom att återan- bestämmas genom att återanskaff-

 skaffningskostnaden för ningskostnaden för byggnad eller

 byggnad eller markanläggning markanläggning multipliceras med

 multipliceras med en en nedräkningsfaktor. Denna

 nedräkningsfaktor. Denna faktor skall bestämmas så att

 faktor skall bestämmas så att man därigenom beaktar den

 man därigenom beaktar den värdeminskning som har uppkommit

 värdeminskning som har mellan det år då anläggningen

 uppkommit mellan det år då kunde tas i bruk

 anläggningen kunde tas i bruk (nybyggnadsåret) och andra året

 (nybyggnadsåret) och andra före taxeringsåret. Den ned-

 året före taxeringsåret. räkningsfaktor som bestäms för

 byggnader som kunnat tas i an-

 språk under det sistnämnda året

 skall tillämpas även för

 byggnader som tas i anspråk

 senare under den löpande

 taxeringsperioden.

 Med återanskaffningskostnad Med återanskaffningskostnad

 för byggnad avses kostnaden för byggnad avses kostnaden för

 för att under andra året före att under andra året före

 taxeringsåret uppföra en taxeringsåret uppföra en

 motsvarande anläggning. motsvarande anläggning.

 Kostnaden kan bestämmas Kostnaden kan bestämmas antingen

 antingen genom en beräkning genom en beräkning grundad på

 grundad på erfarenheter om erfarenheter om byggnads-

 byggnadskostnadernas storlek kostnadernas storlek detta år,

 detta år, eller genom en eller genom en omräkning av den

 uppräkning av den faktiska faktiska byggnadskostnaden med

 byggnadskostnaden med en en omräkningsfaktor. Denna

 omräkningsfaktor. Denna faktor faktor skall bestämmas så att

 skall bestämmas så att man man därigenom beaktar ändringen

 därigenom beaktar ändringen i i byggnadskostnad mellan

 byggnadskostnad mellan nybyggnadsåret och andra året

 nybyggnadsåret och andra året före taxeringsåret.

 före taxeringsåret.

 6 kap.

 2 §4

 Varje industribyggnad och Varje småhus, hyreshus, indu-

 övrig byggnad värderad enligt stribyggnad och övrig byggnad

 produktionskostnadsmetoden med värde av minst 50 000 kronor

 samt varje småhus med värde av skall utgöra en värderingsenhet,

 minst 10 000 kronor skall om inte annat anges i 3 eller

 utgöra en värderingsenhet. 5 §.

 3Senaste lydelse 1980:149.

 4Senaste lydelse 1980:149.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Komplementhus på småhusenheten skall i regel ingå i samma

 värderingsenhet som det mest värdefulla småhuset på

 taxeringsenheten.

 Industribyggnader och övriga Småhus, hyreshus, industri-

 byggnader värderade enligt byggnader och övriga byggnader

 produktionskostnadsmetoden vilkas värde inte uppgår till

 samt småhus, vilkas värde inte 50 000 kronor, skall ingå i

 uppgår till 10 000 kronor, samma värderingsenhet som den

 skall ingå i samma mest värdefulla byggnaden inom

 värderingsenhet som den mest samma tomt. Uppgår den mest

 värdefulla byggnaden inom värdefulla byggnadens värde inte

 samma tomt. Uppgår den mest till 50 000 kronor skall

 värdefulla byggnadens värde samtliga byggnader inom tomten

 inte till 10 000 kronor skall utgöra en värderingsenhet.

 samtliga byggnader inom tomten

 utgöra en värderingsenhet.

 3 §5

 Varje hyreshusenhet och Är ett hyreshus inrättat för

 industrienhet värderad enligt både bostäder och lokaler skall

 avkastningsmetoden skall bostadsdelen och lokaldelen

 utgöra en värderingsenhet. utgöra skilda värderingsenheter.

 Uppdelning i två eller flera Byggnader eller delar av olika

 värderingsenheter får dock ske byggnader som åsatts samma

 om det väsentligt underlättar klassificeringsdata beträffande

 värderingen. värdefaktorerna lägenhetstyp och

 ålder får sammanföras till en

 värderingsenhet.

 Är en industribyggnad som

 värderats enligt avkastnings-

 metoden inrättad för mer än en

 lokaltyp skall delar som hänförs

 till olika lokaltyper utgöra

 skilda värderingsenheter.

 Särskild värderingsenhet behöver

 dock inte bildas för en lokaltyp

 som omfattar mindre än tio

 procent av byggnadens totala yta

 och mindre än 250 kvadratmeter.

 Byggnader eller delar av olika

 byggnader som åsatts samma

 klassificeringsdata beträffande

 värdefaktorerna lokaltyp,

 standard och ålder får samman-

 föras till en värderingsenhet.

 Indelning av hyreshus och

 industribyggnad i två eller

 flera värderingsenheter får även

 ske om det underlättar

 värderingen.

 5 §

 Är en byggnad inrättad för Är ett småhus eller en

 väsentligt olika ändamål får ekonomibyggnad inrättad för

 den indelas i två eller flera väsentligt olika ändamål får

 värderings

 5Senast lydelse 1980:149.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 enheter om det underlättar byggnaden indelas i två eller

 värderingen. flera värderingsenheter om det

 underlättar värderingen.

 7 §

 Varje tomt skall utgöra en Varje tomt skall utgöra en

 värderingsenhet, om inte annat värderingsenhet, om inte annat

 anges i andra stycket. anges i andra - fjärde styckena.

 Föreligger byggnadsrätt till Föreligger byggrätt till två

 två eller flera småhus på en eller flera småhus på en tomt

 tomt får varje del av tomten, får varje del av tomten, som

 som omfattas av en omfattas av en byggrätt, utgöra

 byggnadsrätt, utgöra en en värderingsenhet.

 värderingsenhet. Tomt för Tomt som är bebyggd med hyres-

 hyreshus skall indelas i två hus skall indelas i värde-

 eller flera värderingsenheter ringsenheter med ledning av det

 om detta på grund av tomtens sätt på vilket hyreshusen har

 användningssätt är nödvändigt indelats i värderingsenheter och

 för värderingen. med beaktande av hur markens

 byggrätt har tagits i anspråk

 eller skall tas i anspråk enligt

 plan.

 Obebyggd tomtmark för hyreshus

 skall indelas i

 värderingsenheter så att

 tomtmark med byggrätt för

 bostäder och för lokaler utgör

 skilda värderingsenheter.

 7 kap.

 3 §6

 För byggnader och ägoslag som avses i 8-15 kap. skall

 taxeringsvärde bestämmas med utgångspunkt i riktvärden. Dessa

 skall bestämmas för kombinationer av värdefaktorer, som i någon

 utsträckning varierar inom värdeområdet och som har särskild

 betydelse för marknadsvärdet.

 För övriga värdefaktorer skall riktvärdet bestämmas med

 utgångspunkt i förhållanden som i genomsnitt eller i huvudsak

 råder inom värdeområdet.

 Värdefaktorer, som särskilt Värdefaktorer, som särskilt

 skall beaktas vid riktvärdets skall beaktas vid riktvärdets

 bestämmande, skall, utom bestämmande, skall, utom såvitt

 såvitt avser värdefaktorn avser de under punkterna 1-4

 storlek för småhus, tomtmark angivna värdefaktorerna, indelas

 för småhus, åkermark, i klasser.

 betesmark, skogsmark och 1. Storlek för småhus, in-

 skogsimpediment indelas i dustribyggnad och övrig byggnad

 klasser. Resultatet av värderad enligt avkastningsmeto-

 klassindelningen kallas den, tomtmark, åkermark, betes-

 klassindelningsdata. mark, skogsmark och skogsimpe-

 diment.

 6Senaste lydelse 1990:1382.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2. Hyra för hyreshus.

 3. Återanskaffningskostnad för

 industribyggnad och övrig

 byggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden.

 Riktvärde skall redovisas på 4. Årligt uttag av täktmark.

 karta, i tabell eller på annat De uppgifter om värdenivån

 sätt. m.m. (riktvärdeangivelse) som

 inom varje värdeområde erfordras

 för att bestämma riktvärdet

 skall redovisas på karta, i

 tabell eller på annat sätt.

 Resultatet av klassindelningen

 kallas klassindelningsdata.

 5 §7

 Föreligger värdefaktorer, som inte särskilt har beaktats vid

 riktvärdets bestämmande och som påtagligt inverkar på

 marknadsvärdet, skall ett med ledning av riktvärden bestämt

 värde justeras. Detta benämns justering för säregna

 förhållanden.

 Justeringens storlek skall motsvara 75 procent av den

 skillnad i marknadsvärde taxeringsenheten skulle ha med säregna

 förhållanden och värdet utan säregna förhållanden.

 Påtaglig inverkan på Påtaglig inverkan på marknads-

 marknadsvärdet skall, i fråga värdet skall, i fråga om småhus-

 om småhusenhet, anses enhet, anses föreligga när

 föreligga när säregna säregna förhållanden föranleder

 förhållanden föranleder att att det med ledning av

 det med ledning av riktvärden riktvärden bestämda värdet höjs

 bestämda värdet höjs eller eller sänks med minst 50 000

 sänks med minst 10 000 kronor. kronor.

 16 §

 För egendom som anges under punkterna 1-4 skall inte

 bestämmas något värde

 1. byggnad eller byggnader 1. byggnad eller byggnader

 inom samma tomt, om inom samma tomt, om

 byggnadsbeståndets sammanlagda byggnadsbeståndets sammanlagda

 taxeringsvärde ej skulle uppgå taxeringsvärde ej skulle uppgå

 till 10 000 kronor. till 50 000 kronor.

 2. övrig mark och vattentäckt område som inte är täktmark

 3. markanläggning som används för sådant ändamål som avses

 i 3 kap.

 4. egendom som avses i 2 kap. 3 § jordabalken.

 7Senaste lydelse 1988:544.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 1 §

 Värdet av hyreshus bestäms

 som skillnaden mellan värdet

 av en värderingsenhet

 bestående av hyreshuset och

 tillhörande mark och värdet av

 den eller de värderingsenheter

 som avser marken.

 Riktvärde för en Riktvärdet för hyreshus skall

 hyreshusenhet bestående av utgöra värdet av en värderings-

 hyreshus och tillhörande enhet avseende ett eller flera

 tomtmark skall utgöra hyreshus eller del av hyreshus.

 sammanlagda värdet av

 byggnader och mark.

 2 §8

 Som riktvärde för en hyres- Som riktvärde för en

 husenhet med normalt värderingsenhet avseende ett

 förhållande mellan hyreshus uppfört under andra

 värderingsenhetens markvärde året före taxeringsåret och med

 och dess hyra, bebyggd med ett en hyra av 100 000 kronor får

 hyreshus, uppfört under åren endast anges värden i en

 1950-1959, med en bostadshyra fastställd värdeserie.

 eller lokalhyra av 131 000-

 140 000 kronor och med en

 sammanlagd bostadshyra och

 lokalhyra som inte överstiger

 170 000 kronor, får endast

 anges värden i en fastställd

 värdeserie.

 Nuvarande lydelse

 3 §9

 Inom varje värdeområde skall riktvärden bestämmas för skilda

 förhållanden för en eller flera av följande värdefaktorer.

 Bostadshyra Med bostadshyra avses

 bruksvärdehyra för bostäder.

 Hyran skall bestämmas med hänsyn

 till den genomsnittliga

 hyresnivån under det andra året

 före taxeringsåret.

 För värderingsenheter med en hyra under 100 000 kronor skall

 finnas minst 15 hyresklasser och för värderingsenheter med

 en hyra mellan 100 000 kronor och en miljon kronor minst

 25 hyresklasser.

 8Senaste lydelse 1987:391.

 9Senaste lydelse 1987:391.

 Nuvarande lydelse

 Lokalhyra Med lokalhyra avses

 marknadsmässig hyra för lokaler.

 Hyran skall bestämmas med hänsyn

 till den genomsnittliga

 hyresnivån under det andra året

 före taxeringsåret. För

 värderingsenheter med en hyra

 under 100 000 kronor skall

 finnas minst 15 hyresklasser och

 för värderingsenheter med en

 hyra mellan 100 000 kronor och

 en miljon kronor minst 25

 hyresklasser.

 Ålder Åldern ger uttryck för

 hyreshusets sannolika åter-

 stående livslängd. Denna bestäms

 med hänsyn till hyreshusets

 nybyggnadsår, omfattningen av

 till- och ombyggnader samt

 tidpunkten för dessa.

 För åldern skall finnas minst

 sju klasser.

 Markvärdeandel Med markvärdeandel avses

 förhållandet mellan vär-

 deringsenhetens markvärde och

 summan av dess årliga

 bostadshyra och lokalhyra.

 För värderingsenhet med en ålder motsvarande minst 20 år

 skall för värdefaktorn markvärdeandel finnas minst tre

 klasser.

 Föreslagen lydelse

 3 §

 Inom varje värdeområde skall riktvärden bestämmas för skilda

 förhållanden för en eller flera av följande värdefaktorer.

 Lägenhetstyp Lägenhetstyp bestäms med hänsyn

 till om värderingsenheten är

 inrättad för bostäder eller

 lokaler.

 Hyra Med hyra avses bruksvärdehyra

 för bostäder och marknadsmässig

 hyra för lokaler. Hyran skall

 för värderingsenhet bestämmas

 med hänsyn till den

 genomsnittliga hyresnivån under

 det andra året före

 taxeringsåret.

 Ålder Åldern ger uttryck för

 värderingsenhetens sannolika

 återstående livslängd och anges

 genom ett värdeår och, om

 särskilda skäl föreligger, genom

 återstående nyttjandetid.

 Värdeåret bestäms med hänsyn

 till värderingsenhetens

 nybyggnadsår, omfattningen av

 till- och ombyggnader samt tid-

 punkten för dessa. Om en byggnad

 indelas i flera

 värderingsenheter skall samma

 värdeår bestämmas för dessa.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 kap.

 1 §10

 Industribyggnad och övrig Industribyggnad skall värderas

 byggnad skall värderas enligt enligt avkastningsmetoden. Bygg-

 avkastningsmetoden. Byggnader nader som har endast begränsad

 som har endast begränsad användbarhet för annat ändamål

 användbarhet för annat ändamål än för vilket de utnyttjas och

 än för vilket de utnyttjas och liknande speciella byggnader,

 liknande speciella byggnader, bensinstationsbyggnader, andra

 bensinstationsbyggnader, andra byggnader med olämplig

 byggnader med olämplig utformning för normal

 utformning för normal industriproduktion samt bygg-

 industriproduktion samt nadskonstruktioner som inte har

 byggnadskonstruktioner som karaktär av hus skall dock

 inte har karaktär av hus skall värderas enligt

 dock värderas enligt produktionskostnadsmetoden.

 produktionskostnadsmetoden. För värdering av

 För värdering av industribyggnad på

 industribyggnad och övrig elproduktionsenhet gäller sär-

 byggnad på elproduktionsenhet skilda regler i 15 kap.

 gäller särskilda regler i 15 Vad som sägs i detta kapitel

 kap. om industribyggnad gäller även

 övrig byggnad.

 2 §11

 Värdet av en industribyggnad Riktvärdet för industribyggnad

 bestäms som skillnaden mellan skall utgöra värdet av en värde-

 värdet av en värderingsenhet ringsenhet avseende en eller

 bestående av industribyggnaden flera industribyggnader eller

 och tillhörande mark och del av industribyggnad.

 värdet av den värderingsenhet

 eller de värderingsenheter som

 avser marken. På motsvarande

 sätt bestäms värdet av övrig

 byggnad.

 Riktvärde för en

 värderingsenhet som består av

 en industribyggnad eller en

 övrig byggnad och tillhörande

 tomtmark skall anges som

 produkten av en

 bruttokapitaliseringsfaktor

 och total årlig värde-

 ringshyra.

 10Senaste lydelse 1986:258.

 11Senaste lydelse 1980:149.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 A v k a s t n i n g s m e t o d e n

 3 §12

 Värderingshyra för en värde- Som riktvärde för en värde-

 ringsenhet som är bebyggd med ringsenhet avseende en industri-

 en industribyggnad eller en byggnad uppförd under andra året

 övrig byggnad av viss lokaltyp före taxeringsåret och som om-

 och med normal standard, fattar 1 000 kvadratmeter

 uppförd under perioden produktionslokaler av normal

 1975-1979, får anges endast standard får endast anges värden

 med värden i en fastställd i en fastställd värdeserie.

 värdeserie.

 Nuvarande lydelse

 4 §13

 Inom varje värdeområde skall värderingshyran bestämmas för

 skilda förhållanden för en eller flera av följande värdefaktorer.

 Ålder Åldern ger uttryck för

 industribyggnadens eller övriga

 byggnadens sannolika återstående

 livslängd. Denna bestäms med

 hänsyn till byggnadens

 nybyggnadsår, omfattningen av

 till- och ombyggnader samt

 tidpunkten för dessa.

 Åldersklassen för en industri-

 byggnad eller en övrig byggnad

 med en ålder motsvarande högst

 25 år får avse högst 10 år.

 Lokaltyp Lokaltyp bestäms med hänsyn till

 det ändamål lokalen är inrättad

 för. Uppdelning av en lokal i

 skilda lokaltyper skall endast

 ske om delarna överstiger 10

 procent av byggnadens totala

 lokalyta eller om de överstiger

 250 kvadratmeter lokalyta.

 För värdefaktorn lokaltyp skall

 finnas minst tre klasser.

 Standard Standarden för lokal av viss

 lokaltyp bestäms med hänsyn till

 lokalytans utförande och

 utrustning. För värdefaktorn

 standard skall finnas minst

 tre klasser.

 12Senaste lydelse 1980:149.

 13Senaste lydelse 1980:149.

 Föreslagen lydelse

 4 §

 Inom varje värdeområde skall riktvärden för

 värderingsenheter

 bestämmas för skilda förhållanden för en eller flera av

 följande värdefaktorer.

 Lokaltyp Lokaltyp bestäms med hänsyn till

 om värderingsenheten är inrättad

 som produktionslokaler,

 industrikontor eller lager m.m.

 Storlek Storleken bestäms med hänsyn

 till värderingsenhetens yta.

 Ålder Åldern ger uttryck för

 värderingsenhetens sannolika

 återstående livslängd och anges

 genom ett värdeår och, om

 särskilda skäl föreligger, genom

 återstående nyttjandetid.

 Värdeåret bestäms med hänsyn

 till värderingsenhetens

 nybyggnadsår, omfattningen av

 till- och ombyggnader samt

 tidpunkten för dessa. Om en

 byggnad indelas i flera

 värderingsenheter skall samma

 värdeår bestämmas för dessa.

 Standard Standarden för en

 värderingsenhet bestäms med

 hänsyn till lokalytans utförande

 och utrustning.

 För värdefaktorn standard skall

 finnas minst tre klasser.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 §14

 För en industribyggnad eller Som riktvärde för en värde-

 en övrig byggnad som värderas ringsenhet avseende en industri-

 enligt byggnad uppförd under andra året

 produktionskostnadsmetoden före taxeringsåret och belägen

 skall riktvärdet anges genom inom den ortstyp som medför

 en nedräkningsfaktor. Med högst värde skall anges

 nedräkningsfaktor avses den 75 procent av byggnadens

 faktor varmed byggnadens tekniska nuvärde detta år.

 återanskaffningskostnad,

 beräknad enligt 5 kap. 6 §,

 skall multipliceras för att

 byggnadens tekniska nuvärde

 skall erhållas.

 Byggnadsvärdet utgör

 75 procent av det tekniska

 nuvärdet.

 14Senaste lydelse 1980:149.

 Nuvarande lydelse

 8 §15

 Inom varje värdeområde skall nedräkningsfaktorer bestämmas

 för skilda förhållanden för en eller flera av följande

värdefaktorer.

 Ålder Åldern bestäms enligt 6 §.

 Byggnadskategori Med byggnadskategori avses

 industribyggnadens eller övriga

 byggnadens karaktär och

 konstruktion.

 För värdefaktorn byggnadskategori

 skall finnas minst tre klasser.

 Ortstyp Ortstypen bestäms med hänsyn

 till industribyggnadens eller

 övriga byggnadens läge i

 förhållande till tätort.

 Föreslagen lydelse

 8 §

 Riktvärden skall bestämmas för skilda förhållanden för en

 eller flera av följande värdefaktorer.

 Återanskaffnings- Återanskaffningskostnaden

 kostnad bestäms enligt 5 kap.

 6 § andra stycket.

 Ålder Åldern bestäms enligt 4 §.

 Byggnadskategori Med byggnadskategori avses

 värderingsenhetens karaktär och

 konstruktion.

 För värdefaktorn byggnadskategori

 skall finnas minst tre klasser.

 Ortstyp Ortstypen bestäms med hänsyn

 till värderingsenhetens läge i

 förhållande till tätort.

 15Senaste lydelse 1980:149.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 kap.

 1 §

 Riktvärdet för tomtmark för småhus skall utgöra värdet av en

 tomt eller, om särskilda skäl föreligger, värdet av en

 kvadratmeter tomtmark.

 Riktvärdet för tomtmark för

 hyreshus, industribyggnad Riktvärdet för tomtmark för

 eller övrig byggnad skall hyreshus, industribyggnad eller

 utgöra värdet av en övrig byggnad skall utgöra

 kvadratmeter byggnadsrätt vid värdet av en värderingsenhet

 nybebyggelse eller värdet av avseende tomtmark.

 en kvadratmeter tomtmark. Värdet av en kvadratmeter

 byggrätt avseende tomtmark för

 hyreshus och värdet av en

 kvadratmeter tomtmark eller

 byggrätt avseende tomtmark för

 industribyggnad eller övrig

 byggnad, får anges endast med

 värden i en fastställd

 värdeserie.

 Nuvarande lydelse

 4 §

 Riktvärden för tomtmark för hyreshus skall inom varje

 värdeområde bestämmas för skilda förhållanden för värdefaktorn

 typ av bebyggelse samt, om särskilda skäl föreligger, typ av

 våningsplan.

 Med de olika värdefaktorerna förstås:

 Typ av bebyggelse Med typ av bebyggelse avses det

 ändamål bebyggelsen på

 tomtmarken är avsedd för,

 antingen bostäder eller lokaler.

 Typ av våningsplan Med typ av våningsplan avses

 planets utformning och

 belägenhet inom byggnaden.

 Föreslagen lydelse

 4 §

 Riktvärden för tomtmark för hyreshus skall inom varje

 värdeområde bestämmas för skilda förhållanden för följande

 värdefaktorer.

 Storlek Med storlek avses

 värderingsenhetens byggrätt i

 kvadratmeter.

 Typ av bebyggelse Med typ av bebyggelse avses det

 ändamål bebyggelsen på

 värderingsenheten är avsedd för,

 antingen bostäder eller lokaler.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §16

 Riktvärden för tomtmark för

 industribyggnad eller övrig Riktvärden för tomtmark för

 byggnad skall inom varje industribyggnad eller övrig

 värdeområde bestämmas för byggnad skall inom varje

 skilda förhållanden för värdeområde bestämmas för skilda

 värdefaktorn typ av förhållanden för värdefaktorn

 bebyggelse. Med typ av bebyg- storlek. Med storlek avses

 gelse avses det ändamål bebyg- värderingsenhetens

 gelsen på tomtmarken är avsedd tomtmarksareal. Om särskilda

 för, såsom industribyggnad, skäl föreligger skall dock

 bensinstation eller dylikt. avses den byggrätt i

 kvadratmeter som värde-

 ringsenheten utnyttjas för eller

 är avsedd för.

 6 §

 Riktvärde för

 exploateringsmark skall Riktvärde för en värderingsenhet

 bestämmas genom att de exploateringsmark skall

 riktvärden som har fastställts bestämmas genom att de

 för tomtmark för småhus, riktvärden som har fastställts

 hyreshus, industribyggnad för en motsvarande

 eller övrig byggnad värderingsenhet tomtmark för

 multipliceras med en småhus, hyreshus,

 exploateringsfaktor. industribyggnad eller övrig

 byggnad multipliceras med en

 exploateringsfaktor.

 Nuvarande lydelse

 7 §

 Exploateringsfaktorn skall bestämmas för skilda förhållanden

 för följande värdefaktorer.

 Väntetid Med väntetid avses tiden innan

 exploateringen kan beräknas

 börja.

 Exploateringstid Med exploateringstid avses tiden

 under vilken exploatering kan

 beräknas pågå.

 Föreslagen lydelse

 7 §

 Exploateringsfaktorn skall bestämmas för skilda förhållanden

 för följande värdefaktorer.

 Väntetid Med väntetid avses tiden innan

 exploateringen av

 värderingsenheten kan beräknas

 börja. Väntetiden anges i hela

 antal år.

 16Senaste lydelse 1987:391.

 Föreslagen lydelse

 Exploateringstid Med exploateringstid avses tiden

 under vilken exploateringen av

 värderingsenheten kan beräknas

 pågå. Exploateringstiden anges i

 hela antal år.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 §

 Riktvärde för täktmark skall

 beräknas som produkten av en Riktvärdet för täktmark skall

 brytningsfaktor och värdet per utgöra värdet av en värderings-

 kubikmeter brytvärd fyndighet enhet täktmark.

 av olika slag, såsom sten,

 grus, sand, lera, jord, torv

 eller andra jordarter vid

 omedelbar brytning.

 Kubikmetervärdet vid Värdet per kubikmeter brytvärd

 omedelbar brytning skall inom fyndighet av olika slag, såsom

 varje värdeområde bestämmas sten, grus, sand, lera, jord,

 till marknadsmässigt torv eller andra jordarter skall

 arrendepris. Som kubik- bestämmas till marknadsmässigt

 metervärde får endast anges arrendepris vid omedelbar bryt-

 värden i en fastställd ning. Värdet per kubikmeter får

 värdeserie. endast bestämmas till värden i

 en fastställd värdeserie.

 Nuvarande lydelse

 9 §

 Brytningsfaktorn skall bestämmas för skilda förhållanden för

 följande värdefaktorer.

 Väntetid Med väntetid avses tiden innan

 brytningen kan beräknas börja.

 Brytningstid Med brytningstid avses tiden

 under vilken brytningen kan

 beräknas pågå.

 Föreslagen lydelse

 9 §

 Inom varje värdeområde skall riktvärden avseende täktmark

 bestämmas för skilda förhållanden för följande

 värdefaktorer.

 Årligt uttag Med årligt uttag avses den mängd

 material som i genomsnitt per år

 under brytningstiden kan antas

 bli utbruten från

 värderingsenheten. Uttaget anges

 i kubikmeter fast mått.

 Föreslagen lydelse

 Väntetid Med väntetid avses tiden innan

 brytningen på värderingsenheten

 kan beräknas börja.

 Väntetiden anges i hela antal år.

 Brytningstid Med brytningstid avses tiden

 under vilken brytningen på

 värderingsenheten kan beräknas

 pågå. Brytningstiden anges i

 hela antal år.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 kap.

 4 §17

 Riktvärdet för ett vattenkraftverk med tillhörande andelar i

 regleringsanläggningar skall utgöra värdet per kilowatt

 taxeringseffekt och bestämmas för skilda förhållanden för

 värdefaktorn godhet. Genom denna beaktas olikheter i

 årskostnaderna beroende på varierande anläggningskostnader per

 kilowatt taxeringseffekt för kraftverket.

 Riktvärdet skall utgöra det Riktvärdet skall utgöra det

 kapitaliserade värdet av 75 kapitaliserade värdet av 75

 procent av årsnettot för en procent av årsnettot för en

 taxeringseffekt om en kilowatt taxeringseffekt om en kilowatt

 under andra året före under andra året före

 taxeringsåret. Årsnettot be- taxeringsåret. Årsnettot bestäms

 stäms som skillnaden mellan som skillnaden mellan brut-

 bruttointäkten, beräknad tointäkten, beräknad med ledning

 enligt statens av den prissättning som

 vattenfallsverks högspännings- tillämpas för det mellansvenska

 tariffer för mellansvenska området, och årskostnad för

 området, och årskostnad för respektive godhetsklass. I

 respektive godhetsklass. I årskostnaden skall inräknas

 årskostnaden skall inräknas normala drift-, underhålls- och

 normala drift-, underhålls- förnyelsekostnader. De på detta

 och förnyelsekostnader. De på sätt framräknade riktvärdena

 detta sätt framräknade skall jämkas med hänsyn till

 riktvärdena skall jämkas med lönsamheten för den totala

 hänsyn till lönsamheten för elproduktionen i landet.

 den totala elproduktionen i

 landet.

 18 kap.

 1 §

 Till ledning vid allmän Till ledning vid allmän

 fastighetstaxering skall fastighetstaxering skall ägaren

 ägaren utan anmaning lämna utan anmaning lämna deklaration

 deklaration (allmän (allmän fastighetsdeklaration)

 fastighetsdeklaration) för för varje fastighet.

 varje fastighet. Deklaration Deklaration skall

 skall

 17Senaste lydelse 1986:258.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 dock inte lämnas för staten dock inte lämnas för staten

 tillhörig försvarsfastighet tillhörig försvarsfastighet som

 som enligt 3 kap. 2 § är enligt 3 kap. 2 § är undantagen

 undantagen från skatteplikt. från skatteplikt eller för

 Deklaration skall inte heller fastighet som vid föregående års

 lämnas för fastighet för taxering inte åsatts högre

 allmänna kommunikationsändamål taxeringsvärde än 1 000 kronor.

 som enligt 3 kap. 2 § är Deklaration skall inte heller

 undantagen från skatteplikt lämnas för fastighet för

 eller för byggnad på annans allmänna kommunikationsändamål

 mark då byggnadens värde eller för distributionsbyggnad,

 understiger 10 000 kronor. värmecentral eller renings-

 Finns på sådan kom- anläggning som enligt 3 kap. 2 §

 munikationsfastighet som nyss är undantagen från skatteplikt

 har nämnts husbyggnad som an- eller för byggnad på annans mark

 vänds för annat än kommunika- då byggnadens värde understiger

 tionsändamål skall dock 50 000 kronor. Finns på sådan

 deklaration lämnas. kommunikationsfastighet som nyss

 Deklarationsskyldighet gäller har nämnts husbyggnad som

 också för byggnad på annans används för annat än kommunika-

 mark om den används som tionsändamål skall dock

 stadigvarande bostad eller om deklaration lämnas.

 dess bostadsyta överstiger tio

 kvadratmeter.

 Efter anmaning är också den som inte på grund av första

 stycket har deklarationsskyldighet, skyldig att avge

 fastighetsdeklaration.

 20 kap.

 12 §18

 I fastighetstaxeringsnämnds beslut skall redovisas dels

 taxeringsbeslutet enligt punkterna 1*3, dels grunderna för

 beslutet enligt punkterna 4-7, nämligen

 1. fastighetens indelning i taxeringsenheter,

 2. typ av taxeringsenhet och taxeringsenhetens

 skattepliktsförhållande,

 3. skattepliktig enhets taxeringsvärde och däri ingående

 delvärde samt värde av varje värderingsenhet,

 4. storleken av sådan värdefaktor som särskilt

 anges i 8 - 15 kap.,

 5. storleken av riktvärde,

 6. storleken av 6. exploateringsfaktor enligt

 värderingshyra enligt 11 kap. 12 kap. 6 §, utbyggd effekt,

 4 §, bruttokapita- taxeringseffekt, utnyttjandetid,

 liseringsfaktor enligt 11 kap. regleringsmöjlighet och

 6 §, exploateringsfaktor belägenhet enligt 15 kap. 3 §

 enligt 12 kap. 6 §, och återanskaffningskostnad

 brytningsfaktor och värdet per enligt 15 kap. 7 § samt

 kubikmeter brytvärd fyndighet

 enligt 12 kap. 8 §, utbyggd

 effekt, taxeringseffekt,

 utnyttjandetid,

 regleringsmöjlighet och

 belägenhet enligt 15 kap. 3 § Föreslagen lydelse

 och återanskaffningskostnad

 enligt 11 kap. 7 § och 15 kap. 7. säreget förhållande

 7 § samt enligt 7 kap. 5 § eller annat

 förhållande som har föranlett

 18Senaste lydelse 1990:1382. ändring av riktvärde.

 Nuvarande lydelse

 7. säreget förhållande som

 har föranlett justering av

 riktvärde.

 Värdet av en enskild värderingsenhet anges i fulla tusental

 kronor. Avrundning sker så att överstigande belopp, som inte

 uppgår till fullt tusental kronor, faller bort. Regeringen

 eller myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om de

 ytterligare avrundningsregler som behövs.

 I fråga om elproduktionsenheter får grunderna för beslutet

 redovisas i särskild bilaga till nämndens beslut.

 20 §

 Fastighetstaxeringsnämndens beslut enligt 11 § skall föras in

 i stomme till fastighetslängd. Besluten skall med de ändringar

 som gjorts med stöd av 16 § föras in i fastighetslängd.

 Nämndens beslut om byggnad Nämndens beslut om byggnad på

 på annans mark med värde under annans mark med värde under

 10 000 kronor skall dock ej 50 000 kronor skall dock ej

 föras in i fastighetslängd föras in i fastighetslängd eller

 eller stomme till sådan längd. stomme till sådan längd.

 Annan än staten tillhörig försvarsbyggnad, som enligt 3 kap.

 2 § är undantagen från skatteplikt, skall inte föras in i

 fastighetslängd eller stomme till sådan längd.

 Närmare föreskrifter om fastighetslängd meddelas av

 regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

 28 kap.

 9 §19

 Den särskilda fastighetstaxeringsnämndens beslut om

 fastighetstaxering skall föras in i fastighetslängd.

 Fastighetstaxeringsnämndens Fastighetstaxeringsnämndens

 beslut om byggnad på annans beslut om byggnad på annans mark

 mark med värde under 10 000 med värde under 50 000 kronor

 kronor skall dock inte föras skall dock inte föras in i

 in i fastighetslängden. fastighetslängden. Detsamma

 Detsamma gäller om annan än gäller om annan än staten

 staten tillhörig försvars- tillhörig försvarsbyggnad, som

 byggnad, som enligt 3 kap. 2 § enligt 3 kap. 2 § är undantagen

 är undantagen från från skatteplikt.

 skatteplikt.

 Fastighetslängden skall skrivas under av skattemyndighet. Den

 skall därefter såvitt gäller den årliga taxeringen utom

 beträffande egendom som avses i andra stycket anses innefatta

 den särskilda fastighetstaxeringsnämndens beslut om

 fastighetstaxering.

 Närmare föreskrifter om fastighetslängden meddelas av

 regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

 19Senaste lydelse 1990:379.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 §20

 Skattemyndigheten skall i anledning av förvaltningsdomstols

 beslut avseende visst taxeringsår, för efterföljande år under

 den löpande taxeringsperioden i fastighetslängden föra in de

 ändringar i eller tillägg till fastighetstaxering som följer av

 beslutet. Denna åtgärd skall dock inte vidtas för år då ny

 taxering har skett och inte heller för åren därefter.

 Åtgärden skall vidtas inom fem månader från den dag beslutet

 meddelades.

 Skattemyndigheten skall inom två veckor efter vidtagen åtgärd

 tillställa fastighetens ägare underrättelse i den ordning som

 avses i 20 kap. 19 §. Vederbörande fastighetstaxeringsnämnd och

 kommun skall underrättas om åtgärden.

 Underrättelsen skall innehålla upplysning om

 1. den rätt att anföra besvär över den särskilda

 fastighetstaxeringen som följer av 31 kap. 1 §,

 2. skattemyndighetens 2. skattemyndighetens

 skyldighet att ändra inkomst- skyldighet att ändra taxeringen

 och förmögenhetstaxeringen enligt 4 kap. 13 och 17 §§

 enligt 4 kap. 13 och 17 §§ taxeringslagen (1990:324), samt

 taxeringslagen (1990:324),

 samt

 3. bestämmelserna i 16 kap. om ny taxering.

 Det som sägs om förvaltningsdomstols beslut gäller även om

 skattemyndighetens beslut om rättelse enligt 10 § och 20

kap. 23 §.

 Närmare föreskrifter om förfarandet enligt denna paragraf

 meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen

 bestämmer.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas

 första gången vid allmän fastighetstaxering år 1994.

 2. I stället för vad som föreskrivs i punkt 1 skall

 bestämmelserna i 2 kap. 4 §, 6 kap. 2 §, 7 kap. 5 och 16 §§,

 12 kap. 6 och 7 §§, 18 kap. 1 §, 20 kap. 20 § och 28 kap. 9 §

 såvitt avser småhusenheter och lantbruksenheter tillämpas först

 vid nästkommande allmänna fastighetstaxering av dessa år 1996

 respektive 1998.

 20Senaste lydelse 1990:379.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:828) om ändring i

 fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152) i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:828) om

 ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse

 2 kap.

 2 §1

 Byggnader skall indelas i de byggnadstyper som anges i det

 följande.

 Småhus Byggnad som är inrättad till

 bostad åt en eller två familjer.

 Till sådan byggnad skall höra

 komplementhus såsom garage,

 förråd och annan mindre byggnad.

 Byggnad som är inrättad till

 bostad åt minst tre och högst

 tio familjer, om byggnaden ingår

 i lantbruksenhet.

 Hyreshus Byggnad som är inrättad till

 bostad åt minst tre familjer

 eller till kontor, butik,

 hotell, restaurang och liknande.

 Byggnad med förrådsutrymme, som

 ligger i anslutning till

 hyreshus och som behövs för

 verksamheten, skall utgöra

 hyreshus.

 Till hyreshus skall dock inte

 räknas byggnad som är inrättad

 till bostad åt minst tre och

 högst tio familjer, om den ingår

 i lantbruksenhet.

 Ekonomibyggnad Byggnad som är inrättad för

 jordbruk eller skogs-bruk och

 som inte är inrättad för

 bostadsändamål, såsom djurstall,

 loge, lada, maskinhall,

 lagerhus, magasin och växthus.

 Växthus och djurstall som inte

 har anknytning till jordbruk

 eller skogsbruk.

 Industribyggnad Byggnad som är inrättad för

 industriell verksamhet.

 1Senaste lydelse 1992:828.

 Nuvarande lydelse

 Special- Med specialbyggnad avses

 byggnad

 Försvars- Byggnad som används

 byggnad för försvarsändamål

 eller ekonomisk

 försvarsberedskap, om

 byggnaden inte är en

 fristående industriell

 anläggning. Även

 mässbyggnad

 skall utgöra

 försvarsbyggnad.

 Kommunika- Garage, hangar, lokstall,

 tions- terminal, stations-

 byggnad byggnad, expeditionsbyggnad,

 vänthall,godsmagasin,

 reparationsverkstad och

 liknande, om byggnaden används

 för allmänna kommunikations-

 ändamål.

 Byggnad som används i

 postverkets, tele- verkets,

 statens järnvägars,

 luftfartsverkets, Svensk

 Rundradio Aktiebolags,

 Sveriges Radio Aktiebolags,

 Sveriges Television

 Aktiebolags och Sveriges

 Utbildningsradio

 Aktiebolags verksamhet.

 Distribu- Byggnad som ingår i

 tions- överförings- eller dis-

 byggnad tributionsnätet för gas,

 värme, elektricitet

 eller vatten.

 Värme- Byggnad för produktion och

 central distribution av

 varmvatten för uppvärmning,

 dock ej sådan anläggning som

 även är inrättad

 för produktion av

 elektrisk starkström för

 yrkesmässig distribution.

 Renings- Vattenverk, avloppsreningsverk,

 anlägg- anläggningning för

 ning förvaring av radioaktivt

 avfall, sopstation och

 liknande samt pumpstation som

 hör till sådan anläggning.

 Vård- Byggnad som används för

 sjukvård, nyk-

 byggnad terhetsvård, narkomanvård,

 barnavård, kriminalvård,

 arbetsvård, åldringsvård

 eller

 omsorg om psykiskt

 utvecklingsstörda. Annan

 byggnad

 än som nu har nämnts skall

 utgöra vårdbyggnad, om den

 används som hem åt personer

 som

 behöver institutionell vård

 eller tillsyn.

 Nuvarande lydelse

 Bad-, Byggnad som används för bad,

 sport-, sport, idrott

 och idrotts- och liknande, om allmänheten

 anläggning har tillträde

 till anläggningen.

 Skol- Byggnad som används för

 byggnad undervisning eller forskning

 skola som anordnas av staten

 skola som anordnas med

 statsbidrag och

 skola vars undervisning

 står under statlig tillsyn.

 Byggnad som används som

 elevhem eller skolhem för

 elever vid sådana skolor.

 Kultur- Byggnad som används för

 byggnad kulturellt ändamål

 såsom teater, biograf, museum

 och liknande.

 Ecklesia- Kyrka eller annan byggnad som

 stikbyggnad används

 för religiös verksamhet.

 Prästgård som avses i 41 kap.

 kyrkolagen (1992:300).

 Bårhus, krematorium och

 byggnad som används för

 skötsel av begravningsplats.

 Allmän Byggnad som tillhör staten,

 byggnad kommun eller annan menighet

 och som används

 för allmän styrelse,

 förvaltning, rättsvård,

 ordning

 eller säkerhet samt

 fritidsgård

 och byggnad med likartad

 användning. Som allmän

 byggnad

 skall inte anses byggnad som

 används för statens

 affärsdrivande verksamhet.

 Övrig Byggnad som inte skall utgöra

 byggnad någon av de tidigare nämnda

 byggnadstyperna.

 Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §

 Byggnader skall indelas i de byggnadstyper som anges i det

 följande.

 Småhus Byggnad som är inrättad till

 bostad åt en eller två familjer.

 Till sådan byggnad skall höra

 komplementhus såsom garage,

 förråd och annan mindre byggnad.

 Byggnad som är inrättad till

 bostad åt minst tre och högst

 tio familjer, om byggnaden ingår

 i lantbruksenhet.

 Hyreshus Byggnad som är inrättad till

 bostad åt minst tre familjer

 eller till kontor, butik,

 hotell, restaurang och

 liknande.

 Byggnad med förrådsutrymme, som

 ligger i anslutning till

 hyreshus och som behövs för

 verksamheten, skall utgöra

 hyreshus.

 Till hyreshus skall dock inte

 räknas byggnad som är inrättad

 till bostad åt minst tre och

 högst tio familjer, om den ingår

 i lantbruksenhet.

 Ekonomibyggnad Byggnad som är inrättad för

 jordbruk eller skogsbruk och

 som inte är inrättad för

 bostadsändamål, såsom

 djurstall,

 loge, lada, maskinhall,

 lagerhus, magasin och

 växthus.

 Växthus och djurstall som inte

 har anknytning till jordbruk

 eller skogsbruk.

 Industribyggnad Byggnad som är inrättad för

 industriell verksamhet.

 Special- Med specialbyggnad avses

 byggnad

 Försvars- Byggnad som används för för-

 byggnad svarsändamål eller ekonomisk

 försvarsberedskap, om

 byggnaden inte är en

 fristående industriell

 anläggning. Även mässbyggnad

 skall utgöra försvarsbyggnad.

 Kommunika- Garage, hangar, lokstall,

 tions- terminal, stationsbyggnad,

 byggnad expeditionsbyggnad, vänthall,

 godsmagasin,

 reparationsverkstad och

 liknande, om byggnaden används

 för allmänna kommunikationsändamål.

 Föreslagen lydelse

 Byggnad som används i

 postverkets, televerkets,

 statens järnvägars,

 luftfartsverkets, banverkets,

 Svensk Rundradio Aktiebolags,

 Sveriges Radio Aktiebolags,

 Sveriges Television

 Aktiebolags och Sveriges

 Utbildningsradio Aktiebolags

 verksamhet.

 Distribu- Byggnad som ingår i

 tions- överförings- eller dis-

 byggnad tributionsnätet för gas,

 värme, elektricitet eller vatten.

 Värme- Byggnad för produktion och

 central distribution av

 varmvatten för uppvärmning, dock

 ej sådan anläggning som även är

 inrättad för produktion av

 elektrisk starkström för

 yrkesmässig distribution.

 Renings- Vattenverk, avloppsreningsverk,

 anläggning anläggning för

 förvaring av radioaktivt

 avfall, sopstation och

 liknande samt pumpstation som

 hör till sådan anläggning.

 Vård- Byggnad som används för

 sjukvård, nyk-

 byggnad terhetsvård, narkomanvård,

 barnavård, kriminalvård,

 arbetsvård, åldringsvård eller

 omsorg om psykiskt

 utvecklingsstörda. Annan byggnad

 än som nu har nämnts skall

 utgöra vårdbyggnad, om den

 används som hem åt personer som

 behöver institutionell vård

 eller tillsyn.

 Bad-, Byggnad som används för bad,

 sport- och sport, idrott

 idrotts- och liknande, om allmänheten har

 anläggning tillträde till anläggningen.

 Skol- Byggnad som används för

 byggnad undervisning eller forskning

 skola som anordnas av staten

 skola som anordnas med

 statsbidrag och skola vars

 undervisning står under statlig

 tillsyn.

 Byggnad som används som

 elevhem eller skolhem för

 elever vid sådana skolor.

 Föreslagen lydelse

 Kultur- Byggnad som används för

 byggnad kulturellt ändamål

 såsom teater, biograf, museum

 och liknande.

 Ecklesia- Kyrka eller annan byggnad som

 stikbyggnad används

 för religiös verksamhet.

 Prästgård som avses i 41

 kap. kyrkolagen (1992:300).

 Bårhus, krematorium och

 byggnad som används för

 skötsel av begravningsplats.

 Allmän Byggnad som tillhör staten,

 kommun eller

 byggnad annan menighet och som används

 för allmän styrelse,

 förvaltning, rättsvård, ordning

 eller säkerhet samt fritidsgård

 och byggnad med likartad

 användning. Som allmän byggnad

 skall inte anses byggnad som

 används för statens

 affärsdrivande verksamhet.

 Övrig Byggnad som inte skall utgöra

 byggnad någon av de tidigare nämnda

 byggnadstyperna.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt

 Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1984:1052) om

 statlig fastighetsskatt och punkterna 4 och 5 i

 övergångsbestämmelserna till lagen (1990:652) om ändring i

 nämnda lag skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Till fastighetsskatt skat- Till fastighetsskatt skat-

 tepliktiga fastigheter är tepliktiga fastigheter är sådana

 sådana som vid fas- som vid fastighetstaxeringen

 tighetstaxeringen betecknats betecknats som småhusenhet,

 som småhusenhet, hyreshusenhet hyreshusenhet eller lant-

 eller lantbruksenhet om på bruksenhet om på lantbruksen-

 lantbruksenheten finns vad som heten finns vad som vid fastig-

 vid fastighetstaxeringen hetstaxeringen betecknas som

 betecknas som småhus, småhus eller tomtmark för

 hyreshus, tomtmark för småhus småhus. Från skatteplikt

 eller tomtmark för hyreshus. undantas fastighet som året före

 Från skatteplikt undantas taxeringsåret inte varit

 fastighet som året före taxe- skattepliktig enligt fastighets-

 ringsåret inte varit taxeringslagen (1979:1152).

 skattepliktig enligt fas-

 tighetstaxeringslagen (1979-

 :1152).

 Utöver vad som sägs i första stycket är sådan privatbostad,

 som avses i 5 § kommunalskattelagen (1928:370) och som är

 belägen i utlandet, skattepliktig till fastighetsskatt.

 3 §2

 Fastighetsskatten utgör för varje beskattningsår

 a) 1,5 procent av:

 taxeringsvärdet avseende småhusenhet,

 bostadsbyggnadsvärdet och tomtmarksvärdet avseende småhus

 på lantbruksenhet,

 75 procent av marknadsvärdet avseende privatbostad i

 utlandet,

 b) 2,5 procent av: b) 2,5 procent av:

 taxeringsvärdet avseende taxeringsvärdet avseende

 hyreshusenhet. hyreshusenhet till den del det

 avser värderingsenhet för

 bostäder, värderingsenhet för

 bostäder under uppförande,

 värderingsenhet avseende tomt-

 mark som hör till dessa bostäder

 samt annan värderingsenhet

 tomtmark som är obebyggd.

 1Senaste lydelse 1990:652.

 2Senaste lydelse 1990:1383.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Innehåller byggnaden på en Innehåller byggnaden på en

 fastighet, som är belägen i fastighet, som är belägen i

 Sverige, huvudsakligen bost- Sverige, bostäder och har

 äder och har byggnaden berä- byggnaden beräknat värdeår som

 knat värdeår som utgör året utgör året före det fas-

 före det fastighetstaxeringsår tighetstaxeringsår som föregått

 som föregått inkomsttaxe- inkomsttaxeringsåret, utgår dock

 ringsåret, utgår dock ingen ingen fastighetsskatt på

 fastighetsskatt under de fem bostadsdelen under de fem första

 första åren och halv åren och halv fastighetsskatt

 fastighetsskatt under de därpå under de därpå följande fem åren

 följande fem åren. Det samma enligt vad som närmare

 gäller färdigställd eller föreskrivs i femte stycket. Det

 ombyggd sådan byggnad, för samma gäller färdigställd eller

 vilken värdeår inte har åsatts ombyggd sådan byggnad, för vil-

 vid ny fastighetstaxering, men ken värdeår inte har åsatts vid

 som skulle ha åsatts ett ny fastighetstaxering, men som

 värdeår motsvarande året före skulle ha åsatts ett värdeår

 det fastighetstaxeringsår som motsvarande året före det

 föregått inkomsttaxeringsåret, fastighetstaxeringsår som

 om ny fastighetstaxering då föregått inkomsttaxeringsåret,

 hade företagits. om ny fastighetstaxering då hade

 företagits.

 För fastighet, som avses i 5 § kommunalskattelagen

 (1928:370), skall fastighetens andel av taxeringsvärdet på

 sådan samfällighet som avses i 41 a § nämnda lag inräknas i

 underlaget för fastighetsskatten om samfälligheten utgör en

 särskild taxeringsenhet.

 Har byggnad, som är avsedd för användning under hela året,

 på grund av eldsvåda eller därmed jämförlig händelse inte

 kunnat utnyttjas under viss tid eller har i sådan byggnad för

 uthyrning avsedd lägenhet inte kunnat uthyras, får

 fastighetsskatten nedsättas med hänsyn till den omfattning,

 vari byggnaden inte kunnat användas eller uthyras. Har så

 varit fallet under endast kortare tid av beskattningsåret,

 skall någon nedsättning dock inte ske.

 Om fastighetsskatt skall Om fastighetsskatt skall

 beräknas enligt olika grunder beräknas enligt olika grunder

 för skilda delar av för skilda delar av fastigheten

 fastigheten skall underlaget skall underlaget för beräkningen

 för beräkningen av fastighets- av fastighetsskatten för dessa

 skatten för dessa delar delar utgöras av den del av

 utgöras av den del av värdet värdet som belöper på respektive

 som belöper på respektive fastighetsdel. Den nedsättning

 fastighetsdel. av fastighetsskatten som

 föreskrivs i andra stycket skall

 såvitt avser småhusenhet

 beräknas på den del av taxe-

 ringsvärdet som belöper på

 värderingsenhet som avser små-

 huset med tillhörande tomtmark,

 om tomtmarken ingår i samma

 taxeringsenhet som småhuset. Det

 samma gäller i tillämpliga delar

 småhus med tillhörande

 tomtmark

 på lantbruksenhet. För

 hyreshusenhet beräknas nedsätt-

 ningen på den del av taxerings-

 värdet som belöper på värde-

 ringssenhet som avser bostäder

 med tillhörande värderingsenhet

 tomtmark, om tomtmarken ingår i

 samma taxeringsenhet som hyres-

 huset.

 4.3 I stället för vad som 4. I stället för vad som

 följer av 3 § första stycket följer av 3 § första stycket och

 och punkt 3 skall vid följande punkt 3 skall vid följande års

 års taxeringar endast halv taxeringar endast halv

 fastighetsskatt utgå i fråga fastighetsskatt utgå i fråga om

 om fastigheter, bebyggda med fastigheter, bebyggda med

 byggnader med nedan angivna byggnader med nedan angivna

 värdeår, om fastigheterna värdeår, om fastigheterna utgör

 utgör småhusenhet eller småhus småhusenhet eller småhus och

 och tomtmark för småhus på tomtmark för småhus på lant-

 lantbruksenhet. Detta gäller bruksenhet. Detta gäller dock

 dock inte i fråga om sådant inte i fråga om sådant småhus

 småhus som är inrättat till som är inrättat till bostad åt

 bostad åt minst tre och högst minst tre och högst tio familjer

 tio familjer och som ingår i och som ingår i lantbruksenhet.

 lantbruksenhet: Vid beräkningen enligt denna

 punkt skall vad som anges i 3 §

 femte stycket ha motsvarande

 tillämpning:

 Taxeringsår Värdeår

 1992 1986-1990

 1993 1987-1990

 1994 1988-1990

 1995 1989-1990

 1996 1990

 5.4 I stället för vad som 5. I stället för vad som

 följer av 3 § första stycket följer av 3 § första stycket

 skall vid följande års taxe- skall vid följande års taxe-

 ringar fastighetsskatt inte ringar fastighetsskatt inte utgå

 utgå eller endast halv fas- eller endast halv fastighets-

 tighetsskatt utgå för fas- skatt utgå för fastigheter,

 tigheter, bebyggda med byg- bebyggda med byggnader vilka

 gnader vilka huvudsakligen innehåller bostäder och har

 innehåller bostäder och har nedan angivna värdeår, om

 nedan angivna värdeår, om fas- fastigheterna utgör

 tigheterna utgör hyreshu- hyreshusenhet. Vid denna beräk-

 senhet. Detsamma gäller i ning skall vad som anges i 3 §

 fråga om sådant småhus som är femte stycket ha motsvarande

 inrättat till bostad åt minst tillämpning. Detsamma gäller i

 tre och högst tio familjer och fråga om sådant småhus som är

 som ingår i lantbruksenhet: inrättat till bostad åt minst

 tre och högst tio familjer och

 som ingår i lantbruksenhet:

 3Senaste lydelse 1990:1383.

 4Senaste lydelse 1990:1383.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Taxeringsår Halv Ingen

 fastighetsskatt fastighetsskatt

 Värdeår Värdeår

 1992 1973-1976 1977-1990

 1993 1975-1978 1979-1990

 1994 1977-1980 1981-1990

 1995 1979-1982 1983-1990

 1996 1981-1984 1985-1990

 1997 1983-1986 1987-1990

 1998 1985-1988 1989-1990

 1999 1987-1990

 2000 1989-1990

 1. Denna lag5 träder i kraft den 1 januari 1993 och

 tillämpas första gången vid 1995 års taxering.

 2. Vid 1994 års taxering skall, såvitt avser

 hyreshusenhet,

 skatteuttaget enligt 3 § första stycket b) i dess äldre

 lydelse

 göras på den del av taxeringsvärdet som inte belöper på

 lokaler

 med tillhörande tomtmark. Nedsättning av skatteuttaget

 enligt

 den äldre lydelsen av 3 § andra stycket och punkt 5 övergång-

 sbestämmelserna skall vid nämnda taxeringsår endast göras på

 den del av taxeringsvärdet som belöper på hyreshus som avser

 bostäder med tillhörande tomtmark, om tomtmarken och hyreshuset

 ingår i samma taxeringsenhet.

 3. För hyreshusenhet som innehåller lokaler och för vars

 förvärvskälla beskattningsåret har börjat före den 1 januari

 1993 skall skatt som avser lokaler med tillhörande tomtmark vid

 1994 års taxering påföras enligt äldre bestämmelser med så stor

 del som svarar mot förhållandet mellan den del av beskatt-

 ningsåret som infaller före den 1 januari 1993 och hela

 beskattningsåret.

 5Senaste lydelse 1992:000.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 4 Förslag till

 Lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring i lagen

 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt

 Härigenom föreskrivs att lagen (1992:842) om ändring i lagen

 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt inte skall träda i

 kraft.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 5 Förslag till

 Lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag vid

 inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond, m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen (1973:278) om avdrag vid in-

 komsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond, m.m. skall upphöra att gälla

 vid utgången av år 1993.

 Utbetalas från stiftelsen sådana medel som avses i 3 § i den

 upphävda lagen utgör dessa skattepliktig intäkt hos mottagaren

 om mottagaren inte är en sådan bostadsförening eller sådant

 bostadsaktiebolag som avses i 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om

 statlig inkomstskatt.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Finansdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 oktober

 1992

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

 B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],

 af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om vissa frågor inför 1994 års allmänna

 fastighetstaxering, m.m.

 1 Allmänna synpunkter om fastighetstaxering och

 fastighetsbeskattning

 Fastighetstaxeringen innefattades inte i 1991 års

skattereform.

 Detta beror till en del på att den då redan varit föremål

för

 relativt omfattande revideringar bl.a. dels genom

 riksdagsbeslutet år 1979 om en samlad

fastighetstaxeringslag,

 dels år 1985 genom beslutet att dela upp

taxeringsförfarandet

 för de olika fastighetstyperna på skilda år. Det förelåg

 således inte något omedelbart behov av genomgripande

 förändringar i detta avseende för att skattereformen såvitt

 avser bostadsbeskattningen skulle kunna genomföras som

avsett.

 Det sagda innebar emellertid inte att

 fastighetstaxeringsområdet lämnades orört. Samtidigt med

 utformningen av de nya bostadsbeskattningsreglerna

 konstaterades nämligen att det fanns anledning att fortsätta

 utredningsarbetet i vissa avseenden. Principen om en

likformig

 kapitalbeskattning ansågs nämligen kräva en annorlunda

 fastighetstaxering av flerfamiljshus som är upplåtna med

 bostadsrätt. Vidare restes krav om att taxeringsvärdenas

 lämplighet som underlag för fastighetsbeskattningen skulle

 undersökas i en rad avseenden.

 Principerna om bostadsbeskattningen har således varit

under

 fortlöpande utredning även efter skattereformen. Vid sidan

om

 bostadsbeskattningens område har en reformering skett såvitt

 avser bostadsfinansieringen. Närmast åsyftas här

avregleringen

 beträffande räntebidragen samt den successiva avvecklingen

av

 räntesubventionerna som beslutades under våren 1992.

 Det efterföljande utredningsarbetet har resulterat i tre

 betänkanden som är aktuella i förevarande sammanhang. Dessa

är

 Bostadsrättsvärderingskommitténs betänkande (SOU 1992:8)

 Fastighetstaxering m m * Bostadsrätter,

 Fastighetsskatteutredningens betänkande (SOU 1992:11)

 fastighetsskatt, och slutbetänkandet från Utredningen om

 statens stöd för bostadsfinansieringen (SOU 1992:47)

Avreglerad

 bostadsmarknad, Del 2.

 Bostadsrättsvärderingskommittén utarbetade förslag om en

ny

 värderingsmetod för fastighetstaxering av fastigheter med

 bostadsrättslägenheter. Förslag lämnades också om ändring i

den

 löpande beskattningen av bostadsrättsföreningar och deras

 medlemmar. Därvid föreslogs att bostadsrättshavarna skulle

få

 göra ränteavdrag också för den del av föreningens räntor som

 föreningen inte kunnat utnyttja. Betänkandet behandlade

vidare

 inkomstbeskattningen av de allmännyttiga bostadsföretagen

där

 förslag lämnades om övergång från schablonmässig till

 konventionell beskattningsmetod.

 I Fastighetsskatteutredningens uppdrag ingick bl.a att

 analysera utfallet av nuvarande fastighetsbeskattning

baserad

 på taxeringsvärden. Utredningen gjorde bedömningen att ett

 underlag som inte var kopplat till marknadsvärdet skulle

 uppvisa sådana brister på stabilitet, objektivitet och

 rättssäkerhet att det inte kan läggas till grund för den

 löpande fastighetsbeskattningen.

 Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen

lämnade

 i sitt slutbetänkande bl.a. förslag som inom skatteområdet

 syftade till att undanröja kvarvarande brister i neutralitet

 mellan olika upplåtelseformer och fastighetsägarkategorier.

 Förslagen innefattade bl.a. ett slopande av

fastighetsskatten

 för nyproducerade hyreshus med hyresrätt. Parallellt härmed

 skulle också räntebidragen för dessa husägare avvecklas. För

 egnahem föreslogs att fastighetsskatten ersattes med en

 schablonintäkt om 6 % av taxeringsvärdet. För

 bostadsrättsföreningarna föreslogs beskattning på liknande

 sätt. Utredningen ansåg emellertid att Bostadsrätts-

 värderingskommitténs förslag om annan fastighetstaxering

 av bostadsrättsfastigheter varken var nödvändigt eller

önskvärt

 med hänsyn till ambitionen att sänka bidrag och skatter.

 De nämnda utredningsbetänkandena har remissbehandlats. Jag

 kommer i det följande bl.a. att lämna ett lagförslag baserat

på

 vad Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen

 anfört rörande Stiftelsen Bostadskooperationens garantifond.

 Därvid återger jag vad några remissinstanser har yttrat. En

 förteckning över remissinstanserna bör fogas som bilaga till

 protokollet i detta ärende. En sammanställning över remiss-

 yttrandena finns också tillgänglig i ärendet (dnr 2972/92).

 I övrigt avser jag att i föreliggande ärende i huvudsak

 uppehålla mig vid några tekniska justeringar avseende

 fastighetstaxering och fastighetsskatt. Dessa grundas

 emellertid på andra överväganden än de nämnda

 utredningsbetänkandena.

 Av min kortfattade redogörelse över huvuddragen i

 utredningarnas förslag såvitt avser bostadsbeskattning med

 angränsande frågor kan skönjas att olika riktlinjer

 förespråkats för hur den framtida bostadsbeskattningen bör

 utformas på sikt. Förslagen i det senaste av utrednings-

 betänkandena åtföljdes dock inte av något utarbetat

lagförslag,

 vilket lett till att många remissinstanser inte avgett annat

än

 allmänt hållna synpunkter.

 Det finns således behov av fortsatta analyser av

 ämnesområdet. Alltför många frågor kvarstår obesvarade för

att

 det skall vara lämpligt att nu lägga fram genomgripande

förslag

 om bostadsbeskattningen.

 Jag ämnar därför ta initiativ till att en utredning

tillsätts

 med uppdrag att med utgångspunkt i de analyser som de

tidigare

 utredningarna resulterat i lämna förslag till de principer

som

 bör kunna läggas till grund för den framtida

 fastighetsbeskattningen. Den närmare beskrivningen av

uppdraget

 får jag anledning att återkomma till i ett annat sammanhang.

 I ett avseende har jag dock redan tidigare tagit

principiell

 ställning. Jag åsyftar här beskattningen av allmännyttiga

 bostadsföretag. En övergång till en konventionell

beskattning

 av dessa företag är emellertid inte utan komplikationer. Ett

 förslag om en övergång måste därför föregås av ytterligare

 beredning.

 Inom departementet utarbetas vidare för närvarande en

 promemoria som kommer att behandla taxeringsorganisationen

för

 fastighetstaxeringen. Avsikten är att promemorian inom kort

 skall bli föremål för sedvanlig remissbehandling.

 Även i övriga delar finns behov av att se över förfarandet

 vid fastighetstaxeringen i syfte att bl.a. förenkla

förfarandet

 och nedbringa kostnaderna. I takt med att

 fastighetsdatasystemet närmar sig full utbyggnad och

datastödet

 i övrigt förfinats finns anledning att bl.a. se över

register-

 och deklarationshanteringen. Jag har för avsikt att initiera

en

 utredning även om detta inom kort.

 I det följande kommer jag först att ta upp vissa frågor

inför

 den allmänna fastighetstaxeringen år 1994 (AFT-94). Därefter

 går jag in på frågan om gränsdragningen mellan lokaler och

 bostäder i hyreshus. Fråga har betydelse bl.a. på grund av

att

 fastighetsskatt skall tas ut på bostäder men inte på

lokaler.

 Slutligen behandlar jag den tidigare nämnda frågan om

 Stiftelsen Bostadskooperationens garantifond.

 2 Frågor inför 1994 års allmänna fastighetstaxering

 2.1 Inledning

 År 1994 har det förflutit sex år sedan den senaste allmänna

 fastighetstaxeringen av hyreshus- och industrienheter

 genomfördes. Därmed har det gått så lång tid att det enligt

 fastighetstaxeringslagen återigen skall genomföras en allmän

 fastighetstaxering av dessa taxeringsenheter.

 Inför såväl 1990 års AFT av småhus som 1992 års AFT av

 lantbruksenheter företogs vissa tekniska justeringar av

 reglerna. Det rörde då främst ändringar i

värderingsförfarandet

 samt en del förenklingar.

 Riksskatteverket (RSV) har föreslagit att vissa ändringar

 görs i fastighetstaxeringslagen (1979:1152), FTL, också

inför

 AFT-94 av hyreshus- och industrienheter. Förslagen har

 sammanställts i en promemoria som finns tillgänglig i

ärendet

 (dnr 4246/92).

 Promemorian har upprättats i samarbete med

Lantmäteriverket.

 RSV har även behandlat förslagen i den referensgrupp som

finns

 inför AFT-94. Den består av representanter för Företagens

 Uppgiftslämnardelegation, Grus och Makadamföreningen, HSB:s

 Riksförbund, Kraftverksföreningen, Riksbyggen, Sveriges

 Allmännyttiga Bostadsföretag SABO, Sveriges

 Bostadsrättsföreningars Centralorganisation, Sveriges

 Fastighetsägareförbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges

 Stenindustriförbund och Vattenfall AB.

 RSV har tillställt resp. deltagare i referensgruppen

nämnda

 promemoria. Finansdepartementet har också lämnat

 Lantmäteriverket och deltagarna i referensgruppen tillfälle

att

 inkomma med synpunkter på promemorians innehåll.

 Yttranden har inkommit från Lantmäteriverket, Företagens

 Uppgiftslämnardelegation, Grus och Makadamföreningen, HSB:s

 Riksförbund, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO),

 Sveriges Bostadsrättsföreningars Centralorganisation,

Sveriges

 Fastighetsägareförbund, Sveriges Industriförbund och

Vattenfall

 AB. Överlag har dessa instanser inte haft andra erinringar

mot

 RSV:s promemoria än vissa markeringar av principiell art

samt

 mot enstaka ordval i förslaget till lagtext. Jag avser att

 beröra dessa synpunkter när resp. ämnesområde behandlas i

det

 följande (allmän- resp. specialmotiveringen). De synpunkter

i

 remissyttrandena som berör det löpande uttaget av

fastighets-

 skatt tar jag emellertid inte upp i detta sammanhang.

 I det närmast följande kommer jag att lägga fram de

förslag

 till åtgärder som jag anser påkallade inför AFT-94. Jag

grundar

 mig därvid i allt väsentligt på vad RSV anfört i sin

 promemoria. Således föreslås att vissa justeringar liknande

de

 som tidigare företagits beträffande småhusen och lantbruken

nu

 också görs inför AFT-94 av hyreshusen och industrierna för

att

 lagen skall få en konsekvent uppbyggnad. Andra förslag är

 föranledda av att gällande värderingsmodell bör ändras i

vissa

 avseenden. Vidare läggs fram några förslag som inte har

något

 omedelbart samband med värderingen av hyreshus och

industrier.

 Flertalet av dessa förslag syftar till att uppnå

förenklingar

 och rationaliseringar av taxeringsförfarandet.

 Förslagen behandlar inledningsvis vissa metodregler för

 värderingen, av vilka flera är av samma slag för de

hyreshus-

 och industrienheter som värderas enligt avkastningsmetoden.

 Vidare berörs de värdefaktorer som föreslås bli särskilt

 beaktade vid värderingen av både byggnader och tomtmark som

 ingår i sådana taxeringsenheter. En motsvarande genomgång

 följer därefter för de industrienheter som värderas enligt

 produktionskostnadsmetoden. Jag tar slutligen upp några

 administrativa frågor som gäller redovisning av

 taxeringsbesluten och begränsningar i

deklarationsskyldigheten

 samt vissa frågor som bör utredas vidare.

 Det bör här också uppmärksammas att vissa frågor enbart

 behandlas i specialmotiveringen.

 2.2 Värderingsmodellen vid AFT-94

 Inledningsvis vill jag erinra om det grundläggande

förhållandet

 vid fastighetstaxeringen att taxeringsvärdet baseras på en

 marknadsvärdeberäkning. Den närmare detaljregleringen om

detta

 ges i 5 kap. FTL. Här skall endast nämnas att marknadsvärdet

 kan härledas med tre olika metoder vid fastighetstaxeringen.

I

 första hand skall marknadsvärdet bestämmas med ledning av

 fastighetsförsäljningar i orten * den s.k. ortsprismetoden.

 Metoden används vid småhusvärderingen. För hyreshusen och

 merparten av industribyggnaderna kommer dock en avkastnings-

 metod till användning. Återigen bör emellertid påpekas att

 avkastningsmetoden är ett sätt att härleda marknadsvärdet,

 varför en anpassning där görs till den prisnivå som

genomförda

 fastighetsförsäljningar utvisar. För industribyggnaderna

anges

 uttryckligen i 11 kap. 1 § FTL att värderingen skall göras

 enligt avkastningsmetoden utom såvitt avser vissa speciella

 industribyggnader för vilka en produktionskostnadsmetod

skall

 användas. Enligt produktionskostnadsmetoden uppskattas

 marknadsvärdet med utgångspunkt i det tekniska nuvärdet.

 Som bakgrund till vad jag avser föreslå om en modifierad

 värderingsmetod bör avkastningsmetoden här beskrivas något

 utförligare.

 Den avkastningsmetod som används vid beräkningen av

marknads-

 värdet för hyreshusen och merparten av industrierna skall

 enligt 5 kap. 5 § FTL beakta bl.a. den förräntning av insatt

 kapital som man allmänt räknar med vid köp av fastigheter av

 detta slag. En kapitalisering av avkastningen skall således

 göras. Som jag tidigare nämnde är dock inte resultatet av

denna

 beräkning detsamma som marknadsvärdet. För att metoden skall

 anses ge ett marknadsmässigt värde fordras även att man

 studerar de egenskaper (värdefaktorer) som varit avgörande

vid

 företagna fastighetsförsäljningar av dessa byggnadstyper och

 att avstämningar görs mot denna prisnivå.

 Av främst förenklingsskäl vid det praktiska

taxeringsarbetet

 är denna värderingsmetod utformad enligt

 bruttokapitaliseringsprincipen, dvs. kapitalisering sker av

 bruttohyran. Man tillämpar således inte en

nettokapitalisering

 där man utgår från de totala intäkterna och därifrån drar av

 vissa årliga kostnader.

 För hyreshusen tillämpas en något annorlunda

bruttokapitali-

 seringsmetod jämfört med de industrier som också värderas

 enligt avkastningsmetoden. För hyreshusen bestäms nämligen

 bruttokapitaliseringsfaktorns storleksberoende genom hyrans

 storlek. Detta innebär att man inte uttryckligen behöver

 multiplicera hyran med en bruttokapitaliseringsfaktor såsom

man

 gör vid värderingen av de nämnda industrierna. I stället

 bestäms hyreshusenhetens totalvärde direkt som en funktion

av

 hyran (bostadshyra och/eller lokalhyra), ålder och s.k.

 markvärdeandel. Totalvärdet avläses därvid ur tabeller (jfr

 prop. 1979/80:40 s. 130).

 Det totalvärde som erhålls både för hyreshusen och de

 industrienheter som värderas enligt avkastningsmetoden utgör

 därefter riktvärdet för en värderingsenhet som består av

både

 byggnad och tomtmark. Någon separat värdering görs således

inte

 av byggnaderna. Byggnadsvärdet erhålls i stället som

skillnaden

 mellan totalvärdet för byggnaden med mark och markvärdet.

 Det nämnda totalvärdet, liksom byggnadsvärdet, är som

framgår

 beroende av markvärdets storlek. En väsentlig förenkling vid

 databehandlingen skulle uppnås om detta samband kunde

slopas.

 Härigenom skulle man slippa komplikationen att värderingen

av

 viss egendom är beroende av värdet av andra

värderingsenheter.

 Detta innebär att den s.k. markvärdeandelen borde slopas som

 särskild värdefaktor. Markvärdeandelen uttrycker

förhållandet

 mellan värderingsenhetens markvärde och dess hyra.

 Det sagda innebär att det inte längre finns anledning att

 beräkna byggnadsvärdet som skillnaden mellan totalvärdet och

 markvärdet. Jag kommer därför i det följande att föreslå att

 riktvärden bestäms särskilt för både byggnader och mark.

 Tillsammans med vissa andra förändringar leder detta till

att

 det i dag komplexa tabellverket kan reduceras avsevärt.

 SABO har i sitt yttrande bl.a. berört nämnda

 bruttokapitaliseringsfaktor eftersom man befarar att det

 föreslagna värderingsförfarandet kan leda till för höga

 taxeringsvärden. Detta skulle enligt SABO kunna hända om man

 först delar upp taxeringsenheterna i ett betydande antal

 värderingsenheter och därefter kapitaliserar

 värderingsenheternas hyror med bruttokapitaliseringsfaktorer

 som avser hela taxeringsenheter "av aktuell storlek". SABO

 utgår därvid från att bruttokapitaliseringsfaktorn generellt

 sett är större för små hyreshus än för stora sådana objekt.

I

 stället bör, menar SABO, den kapitaliseringsfaktor väljas

"som

 svarar mot att hela den aktuella taxeringsenhetens

bebyggelse

 har samma lägenhetstyp och ålder som den aktuella

 värderingsenheten". Genom att kapitaliseringsfaktorn därvid

 ofta är lägre skulle rätt taxeringsvärdenivå erhållas för

hela

 taxeringsenheten.

 I denna fråga vill jag hänvisa till att det bl.a. för

 hyreshus- och industrienheter skall bestämmas delvärden.

Dessa

 utgörs av summan av värdet för en eller flera

 värderingsenheter. När dessa värden bestäms får man

 naturligtvis inte bortse från att värderingsenheten ingår i

en

 större helhet. För att den övergripande principen, om att

 taxeringsenhetens taxeringsvärde skall vara 75 % av

 marknadsvärdet, skall uppnås, kan

bruttokapitaliseringsfaktorn

 komma att behöva korrigeras. Jag utgår från att lämplig

 korrigering vid behov vidtas vid provvärderingen så att

nämnda

 lagkrav uppfylls.

 En annan fråga som aktualiseras av SABO gäller indelningen

i

 byggnadstyper när flera byggnadskroppar är belägna på en och

 samma fastighet. Bakgrunden till SABO:s synpunkter är de

 föreskrifter som RSV utfärdat till ledning för taxeringen.

På

 grundval av stadgandena i FTL med förarbeten föreskrivs

 följande i verkets handbok om de allmänna taxeringsreglerna.

 Varje byggnadskropp bör anses

 som en byggnad, om inte annat

 anges i andra stycket.

 Är en byggnadskropp uppdelad

 genom vertikalt genomgående

 väggar, exempelvis genom

 brandmurar, i två eller flera

 självständigt fungerande

 enheter, bör varje sådan enhet

 anses som en byggnad.

 - - - Byggnadskropp som genom

 vertikalt genomgående väggar är

 uppdelad i delar med två

 bostadslägenheter i varje del

 (tvåbostadsradhuslänga), skall

 dock om byggnadskroppen ligger

 på en fastighet indelas som en

 byggnad (hyreshus).

 Om indelningen i byggnadstypen

 småhus anförs vidare.

 Som småhus indelas

 friliggande en- och tvåbo-

 stadshus

 varje enbostadshus i en

 sammanbyggd rad av sådana hus,

 oavsett om de ligger på en eller

 flera fastigheter

 varje tvåbostadshus i en

 sammanbyggd rad av 1sådana hus,

 om de ligger på skilda

 fastigheter

 - - -.

 SABO anför invändningar mot dessa regler. Bl.a. hävdas det

 grundläggande felet vara att huskroppar som inte går att

 avstycka till egnahemsfastigheter ändå sammankopplas med

 reglerna för sådana fastigheter.

 Utifrån de bedömningar som SABO har att göra kan givetvis

de

 beskrivna reglerna synas oförmånliga. Man kommer dock inte

 ifrån att olika effekter kan uppkomma oavsett var en gräns

 dras. Reglerna har även tillämpats i högsta instans när

 Regeringsrätten ansåg att 84 sammanbyggda enbostadshus, ägda

av

 ett allmännyttigt bostadsföretag, belägna på en fastighet

 ansågs utgöra småhus (jfr RÅ 85 1:87). Eftersom reglerna

synes

 vara ändamålsenliga för det de är avsedda för, nämligen för

 indelningen i byggnadstyper, anser jag att det inte finns

skäl

 att initiera en ändring i detta avseende.

 Jag finner anledning att här också beröra de principiella

 markeringar som Sveriges Bostadsrättsföreningars

 Centralorganisation och Sveriges Fastighetsägareförbund

 framfört angående förslaget att ha en separat värdering av

 byggnader och mark på hyreshus- och industrienheter. Orga-

 nisationerna har hemställt att det görs utfästelser av

innebörd

 att förslaget i denna del inte skall leda till höjda

 taxeringsvärden eller att någon värdeförändring i sak inte

är

 avsedd. Av samma anledning framhåller organisationerna också

 att förekomsten av outhyrda lägenheter och fallande

hyresnivå

 för lokaler måste beaktas så att inte för höga värden kommer

 att åsättas.

 Det går naturligtvis inte att lämna garantier för vilken

nivå

 som taxeringsvärdena vid 1994 års AFT kommer att få jämfört

med

 de värden som åsattes år 1988. Det är inte heller önskvärt

med

 restriktioner om att taxeringsvärdena inte får höjas

eftersom

 syftet med att genomföra en helt ny värdering år 1994 då

skulle

 förfelas. Om diskussionen emellertid begränsas till att avse

 förslaget till den nya värderingsmodellen med separata

 byggnads- och markvärden blir saken en annan. Som jag har

redo-

 visat grundar sig denna uppdelning på att man uppnår vissa

 administrativa förenklingsfördelar. Denna uppdelning skall i

 sig inte leda till högre taxeringsvärde. Fortfarande råder

 således den övergripande principen att taxeringsenhetens

 taxeringsvärde skall bestämmas till 75 % av dess

marknadsvärde.

 Detsamma gäller för övrigt varje delvärde som skall

bestämmas

 för hyreshus- och industrienheterna.

 Det förhållandet att det är taxeringsenhetens

marknadsvärde

 som är utgångspunkten innebär att man har att söka utröna

det

 pris som den sannolikt betingar vid en försäljning på den

 allmänna marknaden. Man utgår därvid från det genomsnittliga

 prisläge som råder två år före den allmänna

 fastighetstaxeringen, dvs. i förevarande fall år 1992. Det

 genomsnittliga prisläget är naturligtvis avhängigt en rad

 omständigheter. En sådan omständighet är sannolikt antalet

 vakanta lägenheter vid en generell bedömning. Det under

rådande

 kunjunkturläge stora antalet outhyrda lägenheter torde

således

 vara en omständighet som pressar ned fastigheternas

 genomsnittliga prisläge. Den ungefärliga taxeringsvärdenivå

som

 värderingen hamnar på kommer att utvisas av den

provvärdering

 som skall utföras under år 1993.

 I detta sammanhang bör framhållas att man vid

provvärderingen

 undersöker huruvida de förslag till föreskrifter som då

håller

 på att utformas rörande bl.a. indelningen i värdeområden

samt

 anvisade nivåfaktorer kommer att leda till rätt

 taxeringsvärdenivå, dvs. 75 % av marknadsvärdet. Enligt 7

kap.

 2 § FTL skall värdeförhållandena inom ett sådant värdeområde

i

 allt väsentligt vara enhetliga. Värdeområdet skall därför

 bestämmas så att inverkan av de värdefaktorer, som särskilt

 beaktas vid riktvärdets bestämmande, skall kunna bedömas

enligt

 enhetliga grunder. Såvitt angår hyreshusen utgör därvid

 vakansgraden för lägenheterna inte en sådan värdefaktor som

 skall beaktas särskilt. Utgångspunkten får därför vara att

 vakansgraden för ett hyreshus inom värdeområdet håller den

nivå

 som är normal för likartade fastigheter inom värdeområdet.

 Detta kan åstadkommas genom att värdeområdet avgränsas på

 lämpligt sätt. Det nu anförda framgår av redan gällande

regler.

 Bestämmelserna tillåter dock att justering görs om det

skulle

 föreligga en värdefaktor (dvs. egenskap) som inte särskilt

har

 beaktats vid riktvärdets bestämmande. För att en sådan s.k.

 justering för säregna förhållanden skall få göras fordras

dock

 enligt 7 kap. 5 § FTL att den inverkar påtagligt på

 marknadsvärdet. Det skulle således enligt gällande regler

 åtminstone teoretiskt kunna finnas situationer där

vakansgraden

 för enskilda fastigheter avvikit så markant från det för

 värdeområdet normala att en justering är nödvändig. Det

torde

 dock få krävas att avvikelsen från det normala inte kan

 förväntas bli endast kortvarig.

 Med hänsyn till den aktuella marknadssituationen är det av

 vikt att frågan ägnas särskild uppmärksamhet vid

 dokumentationen av provvärderingsresultaten.

 Fastighetsägareförbundet aktualiserar även det

förhållandet

 att tomträttsavgälderna har höjts kraftigt. Förbundet

 framhåller att detta har påverkat marknadsvärdena på

tomträtter

 negativt och att det torde vara ostridigt att

marknadsvärdena

 för dessa generellt sett är lägre än för fastigheter på egen

 grund. Förbundet anser att detta skall beaktas vid

fastighets-

 taxeringen eftersom det inte rör sig om s.k. privaträttsliga

 förpliktelser.

 Med anledning av det anförda vill jag i korthet nämna att

man

 får vara försiktig vid jämförelser mellan marknadsvärden

 avseende tomträtter å ena sidan och marknadsvärden för

 äganderättsfastigheter å den andra, eftersom överlåtelserna

i

 de båda fallen inte innefattar riktigt samma sak.

 Köpeskillingen för tomträtterna avser byggnad och en

 nyttjanderätt till marken i form av tomträtt.

Marknadsvärdena

 för sådana kan givetvis ha påverkats negativt i det av

 förbundet nämnda fallet. Provvärderingen skall emellertid i

 princip omfatta byggnad och marken, dvs. fastigheten som

sådan.

 Det är därför inte självklart att prisutvecklingen har varit

 den samma för den sistnämnda egendomen. Detta hindrar dock

inte

 att man i vissa fall kan ta ledning av köpeskillingen vid

 företagna tomträttsöverlåtelser, i synnerhet vid bestämmande

av

 byggnadsvärdet. Det bör vidare påpekas att vad som enligt

 tomträttskontrakt gäller om markens utnyttjande är exempel

på

 sådan privaträttslig förpliktelse som skall beaktas vid

 värderingen. Ett tomträttskontrakt kan t.ex. föreskriva att

 tomten inte får delas eller att den bara får användas till

viss

 typ av byggnad. Vid den individuella taxeringen av

fastigheten

 är emellertid tomträttsavgäldens storlek något som inte kan

 beaktas.

 2.3 Riktvärde och värderingsenheter * avkastningsmetoden

 2.3.1 Hyreshus och industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Nuvarande system som innebär att

 taxeringen görs med utgångspunkt i riktvärden, vilka i

första

 hand grundas på kombinationer av värdefaktorer, infördes med

 1979 års fastighetstaxeringslag. Som jag redogjort för togs

 emellertid inte fram något separat riktvärde för byggnader

som

 är hyreshus och inte heller för byggnader på industrienheter

 som värderas enligt avkastningsmetoden.

 Vid de senast genomförda allmänna fastighetstaxeringarna

har

 ADB-stödet fått en allt större betydelse. I själva verket

ingår

 numera databehandling som en integrerad del av värderingen

och

 redovisningen. För att underlätta databehandlingen och

 därigenom den administrativa hanteringen föreslår jag att

 byggnaderna på hyreshusenheter resp. på industrienheter som

 värderas enligt avkastningsmetoden i fortsättningen skall

 värderas för sig. Byggnaderna bör alltså utgöra särskilda

 värderingsenheter. Därför måste den nuvarande bestämmelsen i

 6 kap. 3 § FTL, som innebär att det är själva

hyreshusenheten

 resp. nämnda slag av industrienhet som är värderingsenhet,

 slopas. Paragrafen kommer dock att kvarstå med ett annat

 innehåll enligt förslag som jag strax återkommer till.

 Indelningen i värderingsenheter för hyreshus och nämnda slag

av

 industribyggnader bör i stället falla in under vad som

gäller

 enligt 6 kap. 2 § FTL, där det bl.a. föreskrivs att småhus

av

 ett visst värde skall utgöra en värderingsenhet.

 Eftersom byggnader som är hyreshus- resp.

industribyggnader

 värderade enligt avkastningsmetoden i fortsättningen normalt

 skall utgöra särskilda värderingsenheter kan inte nuvarande

 regler i 9 kap. 1 § resp. 11 kap. 2 § FTL om hur riktvärdet

 skall bestämmas kvarstå oförändrade. Riktvärdet anger ju

enligt

 dessa lagrum det samlade värdet för byggnader och mark. Jag

 föreslår att riktvärdet i stället skall ange värdet av sådan

 egendom som indelats som egen värderingsenhet. Som jag

senare

 återkommer till kommer lydelsen i 11 kap. 2 § FTL att gälla

 generellt för industribyggnader, dvs. även för sådana som

 värderats enligt produktionskostnadsmetoden.

 För både hyreshus och industribyggnader bör det även i

 fortsättningen finnas möjlighet att indela i två eller flera

 värderingsenheter. För närvarande anges i 6 kap. 3 § FTL att

en

 uppdelning av en hyreshusenhet resp. sådan industrienhet som

 värderats enligt avkastningsmetoden får ske om det

väsentligt

 underlättar värderingen. För byggnader stadgas rent allmänt

i

 6 kap. 5 § FTL att en byggnad inrättad för väsentligt olika

 ändamål får indelas i olika värderingsenheter om det

 underlättar värderingen.

 Såvitt avser hyreshusen kommer jag i annat sammanhang

 (avsnitt 3) att föreslå olika regler vid

 fastighetsbeskattningen för bostäder resp. lokaler. Vid

 fastighetstaxeringen bör det därför uttryckligen föreskrivas

 att om ett hyreshus är inrättat för både bostäder och

lokaler

 skall bostadsdelen och lokaldelen utgöra skilda

 värderingsenheter. Detta bör framgå av 6 kap. 3 § FTL.

 Vad gäller industribyggnad värderad enligt

avkastningsmetoden

 begränsas möjligheten enligt 6 kap. 5 § FTL att indela i

flera

 värderingsenheter av en regel i 11 kap. 4 § FTL som handlar

om

 fastställandet av lokaltyp. För en sådan industribyggnad

 bestäms normalt lokaltypen med hänsyn till det ändamål som

 lokalen är inrättad för. En uppdelning i skilda lokaltyper

 skall dock endast göras om delarna överstiger 10 % av

 byggnadens totala lokalyta eller om de överstiger 250 m2

 lokalyta. Nämnda regel kan ses som en begränsning för

 indelningen i värderingsenheter och bör därför överföras

till

 6 kap. 3 § FTL där reglerna om värderingsenheter behandlas.

 Det bör även i övrigt vara möjligt att indela en byggnad

som

 är hyreshus resp. utgör en industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden i flera värderingsenheter. Som jag nämnde

 finns redan en sådan för byggnader generell bestämmelse i

 6 kap. 5 § FTL, enligt vilken en indelning i flera

 värderingsenheter får ske om byggnaden är inrättad för

 väsentligt olika ändamål och detta underlättar värderingen.

För

 hyreshusen och nämnda slag av industribyggnader bör dock

inte

 krävas att de skall vara inrättade för väsentligt olika

ändamål

 för att sådan indelning skall få ske. I samband med denna

 justering bör bestämmelsen för dessa byggnader överflyttas

till

 6 kap. 3 § FTL. Som jag senare återkommer till bör denna

regel

 gälla generellt för industribyggnader, dvs. även sådana som

 värderats enligt produktionskostnadsmetoden. Kvarvarande

 bestämmelse i 6 kap. 5 § FTL kommer därför att enbart gälla

 småhus och ekonomibyggnader.

 I vissa fall kan det av praktiska skäl vara ändamålsenligt

 att värdera flera byggnader och/eller delar av byggnader

 tillsammans om dessa är väsentligt likartade. En sådan för

 hyreshusen gällande regel bör tas in i 6 kap. 3 § FTL med

 innebörd att byggnader eller byggnadsdelar som åsatts samma

 klassificering avseende lägenhetstyp och ålder får

sammanföras

 till en värderingsenhet. Regeln bör vara tillämplig på såväl

 bostadshyreshus som lokalhyreshus.

 När det gäller industribyggnader bör en motsvarande regel

tas

 in i 6 kap. 3 § FTL. För ett sammanförande av

industribyggnader

 värderade enligt avkastningsmetoden och delar av sådana

 byggnader bör dock fordras att de åsatts samma

klassificering

 avseende lokaltyp, standard och ålder.

 2.3.2 Tomtmark för hyreshus

 Skälen för mitt förslag: Med anledning av vad jag tidigare

 föreslagit om indelning av byggnader i värderingsenheter och

 förslag om fastighetsskatten kan det uppstå behov av att

 fastställa vilken del av tomtmarken som hör till resp.

byggnad

 eller byggnadsdel. Indelningen av tomtmarken i

 värderingsenheter bör således följa motsvarande indelning

för

 byggnaderna.

 Det finns redan en generell bestämmelse i 6 kap. 7 § FTL

om

 att varje tomt skall utgöra en värderingsenhet. Tomt för

 hyreshus får dock indelas i två eller flera

värderingsenheter

 om tomtens användningssätt gör detta nödvändigt. I samband

med

 en omdisponering av lagtexten bör bestämmelserna också

ändras

 så att tomt för hyreshus skall motsvara den indelning som

 gjorts för byggnad eller byggnadsdel. I förekommande fall

 gäller detta också om det finns flera byggnader på samma

tomt.

 Vidare bör möjliggöras att obebyggd tomtmark med byggrätt

för

 bostäder och lokaler kan värderas var för sig genom att

indelas

 i särskilda värderingsenheter. Förslaget föranleder en

ändring

 i 6 kap. 7 § FTL.

 2.3.3 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden

 Beträffande tomtmark för industribyggnad gäller redan enligt

 den generella regeln i 6 kap. 7 § FTL * således även när

 industribyggnader har värderats enligt

 produktionskostnadsmetoden * att varje tomt utgör en

 värderingsenhet. Det föreligger inget behov från fastighets-

 skattesynpunkt eller liknande att här göra en indelning i

olika

 värderingsenheter. Någon ändring föreslås därför inte såvitt

 angår industritomterna i detta avseende.

 2.3.4 Tomtmark för hyreshus och industribyggnad värderad

 enligt

 avkastningsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Det som nu anförts om

 värderingsenheter gör det nödvändigt att ändra

bestämmelserna

 om riktvärde för tomtmark i 12 kap. 1 § FTL. Inledningsvis

bör

 där slås fast att riktvärdet för all slags tomtmark skall

avse

 värdet per värderingsenhet tomtmark. Vidare visar

erfarenheten

 att värdering per m2 tomtmark är mindre lämplig och därför

 knappast används såvitt avser hyreshustomter. Riktvärdet för

en

 värderingsenhet tomtmark för hyreshus bör därför i

 fortsättningen bestämmas såsom produkten av antalet m2

byggrätt

 och det för värdeområdet rekommenderade värdet per m2

byggrätt.

 Som jag senare återkommer till skall man således inte behöva

 skilja på byggrätt för olika våningsplan.

 Såvitt avser värderingsenhet tomtmark för industribyggnad

bör

 den i 12 kap. 1 § FTL föreskrivna beräkningsenheten liksom

 hittills vara per m2 byggrätt eller m2 tomtmark.

 I de fall då beräkningsenheten är byggrätt mäts denna

därvid

 i m2 bruttoarea. Med bruttoarea avses enligt Svensk standard

 SS 02 10 52 area av mätvärda delar av våningsplan begränsad

av

 omslutande byggnadsdelars utsida eller annan för mätvärdhet

 angiven begränsning.

 Som jag senare återkommer till kommer den föreslagna

lydelsen

 av 12 kap. 1 § FTL även att gälla tomtmark för

industribyggnad

 som värderats enligt produktionskostnadsmetoden.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 2.4 Normenhet * avkastningsmetoden

 2.4.1 Hyreshus och industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Vid de allmänna

fastighetstaxeringar

 som skett åren 1990 och 1992 av småhus- resp.

lantbruksenheter

 fastställdes riktvärden för byggnader genom tillämpning av

 metoden med relativa värden. I relationstabeller angavs

 relativa värden för byggnaderna vid skilda klassificeringar

av

 ålder osv. De relativa värdena bestämdes utifrån en

normbyggnad

 för egendomen i fråga. Den för värdeområdet gällande värde-

 nivån, lägets inverkan, beaktades genom att de relativa

värdena

 multiplicerades med en nivåfaktor. Resultatet korrigerades

 därefter t.ex. för åldersinverkan.

 Inför AFT-94 bör reglerna om normenhet för hyreshusen och

de

 industribyggnader som värderas enligt avkastningsmetoden

 anpassas till det nu sagda.

 Således bör för hyreshusens del i 9 kap. 2 § FTL

föreskrivas

 vad som skall gälla för normbyggnaden. Enligt denna

bestämmelse

 föreslås att riktvärdet för ett hyreshus som uppförts under

 andra året före taxeringsåret och med en hyra av 100 000 kr

 endast får anges i en fastställd värdeserie. Exempelvis

skulle,

 vid en antagen kapitaliseringsfaktor om 10, det riktvärde

som

 däri anges vara en siffra som uttrycker värdet för norm-

 byggnadsenheten i belopp om 1 000 000 kr.

 Det sagda bör enligt mitt förslag också ha tillämpning på

 riktvärdet för de industribyggnader som värderas enligt

 avkastningsmetoden. Därför föreslås att normbyggnaden enligt

 11 kap. 3 § FTL skall avse en under det s.k. nivååret

uppförd

 industribyggnad som omfattar 1 000 m2 produktionslokaler av

 normal standard. Riktvärdet för sådan normbyggnad skall

endast

 få anges i en fastställd värdeserie. I detta fall skulle

 exempelvis det däri angivna riktvärdet uttrycka

taxeringsvärdet

 för normbyggnadsenheten i belopp om 100 000 kr vid en

antagen

 kapitaliseringsfaktor om 1.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 2.4.2 Tomtmark för hyreshus och industribyggnad värderad

 enligt avkastningsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Jag har tidigare föreslagit viss

 ändring av bestämmelserna i 12 kap. 1 § FTL om riktvärde för

 tomtmark. Gemensamt för tomtmark för hyreshus och tomtmark

för

 industribyggnad värderad enligt avkastningsmetoden bör

 föreskrivas att värdet per m2 byggrätt för tomtmark resp. m2

 tomtmark får anges endast i en fastställd värdeserie. De

olika

 skikten inom denna värdeserie återspeglar därvid den

 preciseringsgrad som uppnås vid värderingen.

 2.5 Värdefaktorer * avkastningsmetoden

 2.5.1 Hyreshus

 Skälen för mitt förslag: Enligt 7 kap. 3 § FTL skall

 värderingen vid fastighetstaxeringen ske med utgångspunkt i

 värdefaktorer. Med värdefaktorer avses egenskaper som är

knutna

 till fastigheten och som har betydelse för marknadsvärdet.

 De värdefaktorer som hittills använts för värderingen av

 hyreshus enligt 9 kap. 3 § FTL är bostads- och lokalhyra,

ålder

 samt markvärdeandel. Dessa är närmare specificerade i

 lagtexten. Med anledning av mina tidigare förslag om

 värderingsförfarandet bör de värdefaktorer som rör

hyreshusen

 revideras i vissa avseenden enligt följande.

 Arbetsgången vid värderingen inleds naturligen med att

 bestämma den värderingsenhet som skall värderas. På grund av

 den skilda behandlingen av bostadshyreshus resp.

lokalhyreshus

 gäller det att först bestämma till vilken sådan kategori

 byggnaden eller byggnadsdelen skall hänföras. En värdefaktor

 som avser lägenhetstyp bör därför inleda 9 kap. 3 FTL.

 Eftersom lägenheterna i fortsättningen skall klassificeras

 efter om de är bostäder eller lokaler kan de nuvarande

åtskilda

 värdefaktorerna bostadshyra och lokalhyra slås samman till

en

 värdefaktor benämnd hyra. Denna skall i övrigt definieras på

i

 huvudsak samma sätt som tidigare, dvs. för bostäder avses

 bruksvärdehyra och för lokaler avses marknadsmässig hyra.

 Värdefaktorn ålder uttrycker hyreshusets sannolika

 återstående livslängd. Här föreslås ingen annan förändring

än

 att det av lagtexten uttryckligen skall framgå att åldern

 normalt skall anges genom ett värdeår. Begreppet värdeår

förs

 därför in och definieras i lagtexten. Värdeårets enda

 hittillsvarande författningsreglering har varit i tabell-

 bilagorna till fastighetstaxeringsförordningen samt i RSV:s

 föreskrifter. Med hänsyn till den betydelse som värdeåret

 kommit att få vid fastighetsbeskattningen bör dock begreppet

 definieras i FTL. Den närmare regleringen om

klassindelningen

 av värdefaktorn ålder bör tas in i fastighets-

 taxeringsförordningen, till vilken jag får anledning att

 återkomma vid ett annat tillfälle. Här skall dock anges att

 både den tidigare och nu föreslagna definitionen av

 värdefaktorn ålder avser husets sannolika återstående

 livslängd. Grundregeln är att värdeåret skall motsvara

nybygg-

 nadsåret, för hyreshusen dock tidigast år 1929. Jämkning av

 värdeåret förekommer vid till- och ombyggnad. Som framgår av

 förslaget till lagtext bör dock värdefaktorn ålder också

kunna

 beakta återstående nyttjandetid i vissa

undantagssituationer.

 Ett exempel på en sådan situation kan vara att en detaljplan

 föreskriver annan markanvändning och huset därför kan

utnyttjas

 under ytterligare endast något år.

 Som framgått bestäms värdefaktorn ålder för byggnaden som

 helhet. Någon ändring i detta avseende föreslås inte av

 administrativa och värderingstekniska skäl. Således bör, i

 fråga om en byggnad som indelats i flera värderingsenheter,

 varje enhet åsättas samma värdeår.

 När jag tidigare beskrev den värderingsmodell som föreslås

 komma till användning vid AFT-94 (avsnitt 2.2) framhöll jag

att

 man bör undvika att värderingen av viss egendom görs

beroende

 av värdet av annan egendom. Detta ledde fram till förslaget

att

 byggnadsvärdet skall beräknas separat oberoende av

markvärdets

 storlek. Eftersom det således inte skall tas fram något

samlat

 riktvärde för hyreshus som inkluderar markvärdet, behöver

inte

 heller markvärdeandelen beaktas särskilt. Markvärdeandelen

bör

 därför slopas som särskild värdefaktor. I fortsättningen

kommer

 riktvärdena för byggnader som är hyreshus att utgå från en

för

 varje åldersklass genomsnittlig markvärdeandel. Förekommer

det

 avvikelser i detta avseende skall sådant beaktas genom

 justering för säregna förhållanden.

 SABO anför i detta sammanhang att det torde bli nödvändigt

 med justering för säregna förhållanden i ökad utsträckning.

 Organisationen framhåller vikten av att taxeringsinstanserna

 därvid inte skall ha alltför höga krav på bevisning. För

egen

 del får jag framhålla att frågor om justering för säregna

 förhållanden i dessa fall får prövas på sedvanligt sätt.

 Befinns således den andel av totalhyran som belöper på

marken

 avvika från det normala inom värdeområdet och detta inte har

 särskilt beaktats vid bestämmandet av riktvärdet för

 byggnaderna, skall justering ske under förutsättning att

detta

 har inverkat påtagligt på marknadsvärdet. Med hänsyn till

vad

 SABO anfört finner jag det angeläget att RSV ger

 rekommendationer till ledning för taxeringen i denna del.

 För att undvika tröskeleffekter bör någon klassindelning

inte

 ske av värdefaktorn hyra. Detta bör framgå av 7 kap. 3 §

FTL.

 Sammanfattningsvis innebär förslagen ett

värderingsförfarande

 för hyreshusen där hyran multipliceras med en faktor som

inom

 ett värdeområde i princip varierar med värdefaktorerna

lokaltyp

 och ålder. Denna faktor benämnes lämpligen

 kapitaliseringsfaktor. Vidare kommer de skillnader i pris

som

 kan finnas mellan olika värdeområden att beaktas genom en

 nivåfaktor. Förslagen leder fram till att det endast fordras

en

 tabelltyp över kapitaliseringsfaktorns storlek. Detta står i

 stark kontrast till det komplexa tabellverk som hittills

 använts.

 2.5.2 Industribyggnad värderad enligt avkastningsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Enligt den nuvarande lydelsen av

 11 kap. 2 § andra stycket FTL skall riktvärdet för en

 värderingsenhet bestående av en industribyggnad och

tillhörande

 tomtmark anges som produkten av en

bruttokapitaliseringsfaktor

 och total årlig värderingshyra. I de följande paragraferna,

3 *

 6 §§, ges föreskrifter om de normenheter efter vilka

 värderingshyran resp. bruttokapitaliseringsfaktorn beräknas

 samt värdefaktorerna för dessa.

 Som framgår tillämpas för de industribyggnader som

värderas

 enligt avkastningsmetoden, till skillnad från vad som gäller

 för hyreshusens något annorlunda kapitaliseringsmetod, ett

 uttryckligt multiplikationsförfarande med en

 bruttokapitaliseringsfaktor och hyran för att få fram

 riktvärdet. Riktvärdet inkluderar därvid såväl värdet på

 industribyggnad som tomtmark.

 Som en följd av den förändrade värderingsmodell som jag

 tidigare föreslagit, enligt vilken byggnader och mark skall

 värderas separat, blir de skilda värdefaktorerna för

 värderingshyra resp. bruttokapitaliseringsfaktor inte längre

 behövliga. Jag föreslår därför en justering såvitt angår

 värdefaktorerna enligt följande.

 Liksom hittills bör bestämmas vilken lokaltyp som

 industribyggnaden tillhör. För närvarande anges i lagtexten

att

 det för denna värdefaktor skall finnas minst tre klasser.

Dessa

 är enligt 1 kap. 10 § fastighetstaxeringsförordningen med

 bilaga 6 specificerade till produktionslokaler,

industrikontor

 och lager. Jag anser att det i 11 kap. 4 § FTL uttryckligen

bör

 föreskrivas att lokaltypen bestäms med hänsyn till om

 värderingsenheten är inrättad som produktionslokaler,

 industrikontor eller lager m.m.

 Ett hänsynstagande till ytan är behövligt i sammanhanget,

 varför värdefaktorn storlek bör införas. Ytan bör mätas i m2

 bruksarea. Med bruksarea avses enligt Svensk standard

 SS 02 10 52 area av nyttjandeenhet eller annan grupp

 sammanhörande mätvärda utrymmen begränsad av omslutande

 byggnadsdelars insida eller annan för mätvärdhet angiven

 begränsning. Någon klassindelning av denna värdefaktor bör

inte

 förekomma, vilket skall framgå av 7 kap. 3 § FTL.

 Värdefaktorn ålder finns sedan tidigare. Den föreslås nu

få

 samma lagreglerade definition som jag tidigare föreslagit

för

 hyreshusen, dvs. den skall vanligen uttryckas enbart såsom

ett

 värdeår. De undantagsfall då ett värdeår också bör

kompletteras

 med ett angivande av kvarvarande nyttjandetid kan väntas bli

 fler för industribyggnaderna än för hyreshusen. Detta beror

 till viss del på industribyggnadernas byggnadstekniska

 variationer men framför allt på större skillnader mellan

deras

 ekonomiska och tekniska livslängd.

 Värdefaktorn standard föreslås kunna kvarstå oförändrad.

 Liksom för hyreshusen bör markvärdeandelen inte beaktas

genom

 en särskild värdefaktor för industribyggnader. Den bör

därför

 utgå. En genomsnittlig markvärdeandel förutsätts därför i

 fortsättningen bli beaktad genom valet av åldersklass.

 Avvikelser från det genomsnittliga skall beaktas genom

 justering för säregna förhållanden.

 Som följd av mina förslag kommer 11 kap. 5 * 6 §§ FTL att

 slopas.

 Sammanfattningsvis innebär värderingsförfarandet följande

för

 industribyggnader värderade enligt avkastningsmetoden.

 Riktvärdet bestäms som produkten av en för värdeområdet

 rekommenderad nivåfaktor, lokalytan, relativhyran och en

 kapitaliseringsfaktor. Endast två tabelltyper torde komma

att

 behövas. Den ena skulle därvid avse kapitaliseringsfaktorns

 storlek vid olika värdeår, den andra relativhyrans variation

 vid olika ålder och lokaltyp.

 2.5.3 Tomtmark för hyreshus

 Skälen för mitt förslag: Enligt 12 kap. 4 § FTL skall

 riktvärden för tomtmark för hyreshus inom varje värdeområde

 bestämmas för skilda förhållanden för värdefaktorn typ av

 bebyggelse samt, om särskilda skäl föreligger, typ av

 våningsplan.

 Vad avser värdefaktorn typ av våningsplan var avsikten att

 med den beakta värdeskillnaden som i vissa fall kunde

förekomma

 mellan olika typer av våningsplan. Exempelvis kan andra

 marknadsvärden utbildas för affärslokaler i gatuplanet än

för

 högre belägna våningsplan. Bestämmelsen var tillkommen

främst

 för ett fåtal kvarter i de största städerna. I den praktiska

 tillämpningen har värdefaktorn typ av våningsplan visat sig

ha

 fått endast begränsad användning. Det föreligger inte heller

 något omedelbart behov av att tillämpa den vid AFT-94 då

 eventuell lägesinverkan kan beaktas genom lämplig

avgränsning

 av värdeområdena. Eftersom dataprogrammet för värderingen

 dessutom kan förenklas om denna värdefaktor inte behöver

 beaktas föreslår jag att den utgår.

 Till skillnad från tomtmark för småhus och de flesta

övriga

 ägoslag finns för närvarande inte storleken som värdefaktor

för

 tomtmark för hyreshus. Eftersom jag tidigare föreslagit att

 storleksangivelsen skall tas bort i 12 kap 1 § FTL, dvs. att

 riktvärdet i fortsättningen skall utgöra värdet av en

 värderingsenhet och inte per m2, bör därför storlek införas

som

 en särskild värdefaktor. Med storlek bör då avses

värderings-

 enhetens byggrätt i m2 bruttoarea. Vad som avses med

bruttoarea

 har jag tidigare angett (avsnitt 2.3.4.). Jag anser det

 lämpligt om storleken inte klassindelas, vilket bör framgå

av

 7 kap. 3 § FTL.

 2.5.4 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Vad

 avser tomtmark för detta slag av industribyggnad används

enligt

 12 kap. 5 § FTL värdefaktorn typ av bebyggelse. Härmed avses

 det ändamål bebyggelsen på tomtmarken är avsedd för, såsom

 industribyggnad, bensinstation eller dylikt.

 Det föreligger inget omedelbart behov av att urskilja

olika

 slag av bebyggelseändamål på detta sätt. På grund härav och

då

 den administrativa hanteringen kan förenklas om man inte

 behöver särskilja mark för olika slag av bebyggelse,

föreslår

 jag att värdefaktorn slopas.

 Av skäl som jag anförde beträffande tomtmark för hyreshus

bör

 också här storleken särskilt beaktas som värdefaktor. För

 industritomtmarken bör dock storleken definieras som

 värderingsenhetens tomtmarksareal. Vid särskilda

omständigheter

 bör emellertid i stället storleken avse den byggrätt i m2

 bruttoarea som värderingsenheten utnyttjas för eller är

avsedd

 för. Så kan exempelvis bli fallet om prisbildningen på

 industritomtmark inom värdeområdet utgår från ett värde per

m2

 byggrätt.

 Som jag senare återkommer till bör värdefaktorn i 12 kap.

5 §

 FTL gälla också för tomtmark för industribyggnad värderad

 enligt produktionskostnadsmetoden.

 2.6 Riktvärde och värderingsenheter -

 produktionskostnadsmetoden

 2.6.1 Industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Som inledningsvis anfördes om de

 olika metoderna att härleda marknadsvärdet vid

 fastighetstaxeringen används produktionskostnadsmetoden för

 vissa industribyggnader. De byggnader som enligt 11 kap. 1 §

 FTL kommer i fråga för denna värderingsmetod är sådana som

har

 endast begränsad användbarhet för annat ändamål än det för

 vilket de utnyttjas. Detsamma gäller för liknande speciella

 byggnader, bensinstationsbyggnader, andra byggnader med

 olämplig utformning för normal industriproduktion samt

 byggnadskonstruktioner som inte har karaktär av hus.

 För dessa typer av industribyggnader bestäms

byggnadsvärdet

 till 75 % av det tekniska nuvärdet. Därvid utgår man från

 återanskaffningsvärdet, dvs. vad det kostar att återanskaffa

en

 likvärdig byggnad, varefter den värdeminskning som byggnaden

 undergått beaktas vid beräkningen av det tekniska nuvärdet.

 Värdeminskningen anges för närvarande genom en s.k.

 nedräkningsfaktor. Nedräkningsfaktorn utgör i själva verket

 riktvärdet. Som framgått av mina förslag om

värderingsmodellen

 för hyreshusen och de avkastningsvärdeberäknade

 industribyggnaderna, skall dock riktvärdet avse en

 värderingsenhet. Jag anser att även värderingsmodellen för

de

 produktionskostnadsvärdeberäknade industribyggnaderna bör

 anpassas på motsvarande sätt så att riktvärdet utgör värdet

per

 värderingsenhet. Den lydelse som i 11 kap. 2 § FTL tidigare

 föreslagits för industribyggnader värderade enligt

 avkastningsmetoden bör således även inbegripa

industribyggnader

 värderade enligt produktionskostnadsmetoden. Detta innebär

 också att den nuvarande rubriken "Avkastningsmetoden"

närmast

 före 11 kap. 2 § FTL i stället skall placeras närmast före

 11 kap. 3 § FTL.

 Jag har tidigare föreslagit en regel i 6 kap. 3 § FTL av

 innebörd att industribyggnad får indelas i två eller flera

 värderingsenheter om det underlättar värderingen.

Bestämmelsen

 bör gälla generellt för industribyggnader, dvs. även de

 industribyggnader som värderats enligt produktions-

 kostnadsmetoden.

 Beträffande den kategori byggnader som enligt 11 kap. 1 §

FTL

 har endast begränsad användbarhet för annat ändamål än för

 vilka de utnyttjas, s.k. skräddarsydda byggnader, har Grus

och

 Makadamföreningen haft vissa synpunkter på värderingen.

 Föreningen har påtalat att flertalet anläggningar inom den

 bransch de företräder använder maskinutrustningar som ibland

är

 uppställda på fasta fundament men som också består av mobila

 enheter som kan förflyttas. De damm- och bullerskydd som

 åsyftas anser föreningen vara tillbehör till

maskinutrustningen

 och inte fastighetstillbehör. De bör därför enligt

föreningen

 inte räknas in i taxeringsvärdet.

 För egen del vill jag rent allmänt erinra om att

 fastighetstaxeringen grundas på samma fastighetsbegrepp som

i

 jordabalken. Förutom själva marken taxeras således även

 fastighetstillbehören. Det är naturligtvis betydelsefullt om

 tillbehören kan betraktas som industritillbehör, eftersom

dessa

 inte åsätts något värde vid fastighetstaxeringen. I det fall

en

 industribyggnad är en s.k. skräddarsydd byggnad betraktas

 emellertid maskiner och utrustning som byggnadstillbehör.

 Huruvida så är fallet beträffande anläggningar inom grus-

och

 makadamindustrin är något som får avgöras i varje enskilt

fall

 utifrån gällande regler.

 2.6.2 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden.

 Skälen för mitt förslag: Såsom jag anfört beträffande

 tomtmark till industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden finns redan en generellt gällande

 bestämmelse i 6 kap. 7 § FTL om att varje tomt skall utgöra

en

 värderingsenhet. Jag föreslog där inget avsteg från den

linjen.

 Det föreligger inte heller något behov av att indela

tomtmark

 för industribyggnader värderade enligt

 produktionskostnadsmetoden i olika värderingsenheter. Varje

 tomt bör alltså utgöra en värderingsenhet.

 Vidare bör bestämmelserna i 12 kap. 1 § FTL om att

riktvärdet

 för tomtmark skall utgöra värdet av en värderingsenhet m.m.

 även gälla tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 2.7 Normenhet för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare föreslagit

(avsnitt

 2.6.1.) bör nedräkningsfaktorn inte längre utgöra riktvärdet

 för denna typ av byggnader. Riktvärdeberäkningen bör i

stället

 anknyta till resp. värderingsenhet. På grund härav måste en

 normenhet definieras beträffande de industribyggnader som

 värderats enligt produktionskostnadsmetoden. Definitionen

bör

 tas in i en ny lydelse av 11 kap. 7 § FTL. Den bör fastslå

att

 för en värderingsenhet byggnad av detta slag, uppförd under

det

 andra året före taxeringsåret inom den ortstyp som medför

högst

 värde, ett riktvärde skall anges som motsvarar 75 % av

 byggnadens återanskaffningskostnad detta år.

 Vad avser tomtmarken bör genom den generella anknytningen

 till bestämmelserna i 12 kap. 1 § FTL beräkningsenheten vara

en

 m2 tomtmark eller en m2 byggrätt.

 2.8 Värdefaktorer * produktionskostnadsmetoden

 2.8.1 Industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden

 Skälen för mitt förslag: I nuvarande lydelse av 11 kap. 8

§

 FTL anges de värdefaktorer som används för att bestämma

 nedräkningsfaktorn. Eftersom jag i det föregående föreslagit

 att riktvärdet för dessa industribyggnader inte längre skall

 anges genom en nedräkningsfaktor utan i stället skall återge

 värdet av hela värderingsenheten fordras en

konsekvensändring

 av bestämmelserna i 11 kap. 8 § FTL.

 Eftersom bestämmelsen i 11 kap. 7 § FTL om normenheten

 hänvisar till återanskaffningskostnaden, skall

 återanskaffningskostnaden införas som en värdefaktor i 11

kap.

 8 § FTL. En definition av återanskaffningskostnaden finns

redan

 i 5 kap. 6 § FTL, varför det torde räcka med en hänvisning

till

 det lagrummet. I 5 kap. 6 § FTL bör vidare förtydligas att

 nedräkningsfaktorn för andra året före taxeringsåret också

 skall användas under påföljande år. Värdefaktorn

 återanskaffningskostnad är inte lämplig att klassindela och

det

 bör föreskrivas att så inte får ske i 7 kap. 3 § FTL.

 De övriga värdefaktorerna ålder, byggnadskategori och

ortstyp

 bör kvarstå, dock med vissa redaktionella förändringar i

 definitionerna som närmare framgår av lagförslagen och

 specialmotiveringen.

 2.8.2 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden

 Skälen för mitt förslag: Jag gör här samma bedömning som

 beträffande värdefaktorn typ av bebyggelse för tomtmark för

 industribyggnad värderad enligt avkastningsmetoden.

 Värdefaktorn typ av bebyggelse behövs således inte och kan

 slopas. I stället bör en ny värdefaktor införas, nämligen

 storlek. Bestämmelsen i 12 kap. 5 § FTL skall således gälla

 generellt för tomtmark för industribyggnad.

 2.9 Övrig byggnad

 Skälen för mitt förslag: I 11 kap. FTL gäller genomgående

 samma bestämmelser för övrig byggnad som för

industribyggnad.

 Av redaktionella skäl bör därför redan i den inledande

 paragrafen, 11 kap. 1 § FTL, nämnas att vad som sägs i

kapitlet

 om industribyggnader även gäller övrig byggnad.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 2.10 Täktmark

 Skälen för mitt förslag: Ägoslaget täktmark, i kombination

 med eventuell industribyggnad eller övrig byggnad, skall vid

 fastighetstaxeringen utgöra en egen typ av taxeringsenhet.

 Bestämmelserna om riktvärde för täktmark återfinns i 12 kap.

8

 och 9 §§ FTL.

 Jag anser att den redaktionella uppbyggnaden av lagtexten

 liksom värderingsmodellen för täktmarken bör anpassas till

vad

 som skall gälla för övrig egendom. Jag föreslår däremot inte

 någon saklig förändring av värderingsförfarandet.

 I linje med det anförda bör således av 12 kap. 8 § FTL

 inledningsvis framgå att riktvärdet skall anknyta till

värdet

 av en värderingsenhet täktmark och inte som för närvarande

till

 produkten av en brytningsfaktor och värdet per kubikmeter

 brytvärd fyndighet av olika slag.

 Det bör även fortsättningsvis föreskrivas att m3 skall

 användas som beräkningsenhet och att värdet per m3 måste tas

ur

 fastställd värdeserie. Upplysningsvis kan nämnas att RSV i

sina

 verkställighetsföreskrifter angett att värdet per m3

brytvärd

 fyndighet anges i m3 fast mått brytvärd volym.

 I 12 kap. 9 § FTL skall de värdefaktorer som är

bestämmande

 för riktvärdet för täktmark behandlas. Därvid bör en ny

 värdefaktor införas som skall uttrycka fyndighetens storlek.

 Eftersom denna i praxis bestäms som det genomsnittliga

uttaget

 per år under brytningstiden bör den benämnas årligt uttag. I

 övrigt bedöms de värdefaktorer som hittills funnits för att

 bestämma brytningsfaktorn kunna kvarstå. Dessa värdefaktorer

är

 väntetid resp. brytningstid.

 Någon klassindelning av värdefaktorn årligt uttag föreslås

 inte kunna ske, vilket bör framgå av 7 kap. 3 § FTL.

 Beträffande täktmark har Grus och Makadamföreningen haft

 invändningar mot värderingsförfarandet eftersom man anser

att

 hänsyn inte tas till att värdet av täktmarken sjunker i takt

 med uttagen volym. Taxeringsvärdet skulle därför behöva

 justeras flera gånger under taxeringsperioden. Föreningen

anser

 dock att det är enklare om den uttagbara volymen kunde

 bestämmas till hälften.

 I och för sig är det så att en fastighet taxeras på

grundval

 av dess beskaffenhet vid taxeringsårets ingång vid allmän

 fastighetstaxering. Vid de mellankommande taxeringarna under

 taxeringsperioden utgår man normalt från oförändrade

 förhållanden. Emellertid skall ny taxering ske under den

 löpande taxeringsperioden bl.a. i sådana fall då taxerings-

 enhetens värde ökat eller minskat mer än vissa

beloppsgränser

 genom förändring i dess fysiska beskaffenhet. Jag anser

därför

 att den av föreningen angivna situationen kan hanteras redan

 genom de nuvarande reglerna.

 2.11 Övrigt

 I det följande avser jag att beröra några frågor som inte är

 direkt sammanhörande med AFT-94 men som enligt min bedömning

är

 av betydelse för att förenkla värderingen.

 2.11.1 Vissa beloppsgränser

 Skälen för mitt förslag: Som en allmän värderingsregel

gäller

 enligt 7 kap. 16 § punkt 1 FTL att något värde inte skall

 bestämmas för byggnad eller byggnader inom samma tomt, om

 byggnadsbeståndets sammanlagda taxeringsvärde inte skulle

uppgå

 till 10 000 kr. Beloppet fastställdes i samband med

tillkomsten

 av FTL år 1979 och tillämpades första gången vid AFT-81.

 Dessförinnan gällde en värdegräns om 5 000 kr, vilken

 härstammade från år 1965. Liknande justeringar av

värdegränsen

 har regelbundet företagits längre tillbaka i tiden.

 En uppräkning av gränsen motsvarande höjningen av

 konsumentprisindex för tiden 1979 * 1992 skulle leda till

ett

 värde som närmar sig 30 000 kr. Till detta bör även läggas

en

 något ändrad ambitionsnivå då det gäller taxeringen av

egendom

 med ringa värde samt de förenklings- och

 rationaliseringsvinster som en höjd gräns medför.

 Jag anser att nämnda värdegräns nu bör höjas. Med hänsyn

till

 penningvärdets förändring och de nämnda

förenklingsaspekterna

 finner jag det är motiverat att fastställa gränsen till

 50 000 kr.

 Det har inte gjorts någon beräkning av hur många byggnader

 som för närvarande inte tas upp som särskild värderingsenhet

på

 grund av sitt ringa värde. Antalet byggnader med ett värde

upp

 till 50 000 kr är dock betydande; antalet sådana småhus

torde

 kunna uppskattas till ca 110 000. I fastighetsskatteavseende

 blir bortfallet dock av begränsad omfattning eftersom många

 byggnader redan nu inte inräknas i underlaget för fastig-

 hetsskatt.

 Även i andra sammanhang anknyts i FTL till en beloppsgräns

om

 10 000 kr., exempelvis i 7 kap. 5 §. Enligt denna

bestämmelse

 kan en justering av taxeringsvärdet göras om det föreligger

ett

 förhållande som påtagligt inverkar på marknadsvärdet. För

 småhusenheter anges därvid att en förändring av värdet med

 minst 10 000 kr skall anses indikera en påtaglig inverkan på

 marknadsvärdet. Också denna och övriga beloppsgränser om

 10 000 kr i FTL anser jag bör höjas till 50 000 kr. Den nya

 beloppsgränsen bör gälla fr.o.m. 1994 års allmänna

fastighets-

 taxering för de hyreshus- och industrienheter som då

taxeras.

 För småhusenheter och lantbruksenheter bör de föreslagna

 beloppsgränserna emellertid gälla först när dessa undergår

 allmän fastighetstaxering nästa gång, dvs. år 1996 resp.

1998.

 Mitt förslag föranleder ändringar i följande paragrafer,

 nämligen 2 kap. 4 §, 6 kap. 2 §, 7 kap. 5 och 16 §§, 18 kap.

 1 §, 20 kap. 20 § och 28 kap. 9 § FTL.

 2.11.2 Saneringsbyggnader

 Skälen för mitt förslag: I 6 kap. 6 § FTL föreskrivs att

 saneringsbyggnad och annan byggnad för vilken värde inte har

 bestämts skall utgöra värderingsenhet under förutsättning

att

 byggnaden helt eller delvis används som bostad.

 Av förarbetena till denna bestämmelse framgår att det för

 fastighetstaxeringens del inte finns något behov av att

indela

 och redovisa dessa byggnader såsom värderingsenheter.

 Bestämmelsen påkallades enbart med hänsyn till

uppgiftsbehovet

 vid folk- och bostadsräkningen år 1980, FoB 80.

 Eftersom det inte längre föreligger behov att från folk-

och

 bostadsräkningssynpunkt ha tillgång till nu nämnda uppgifter

 föreslår jag att bestämmelsen slopas.

 2.11.3 Riktvärdeangivelse

 Skälen för mitt förslag: Riktvärde skall enligt 7 kap. 3 §

 FTL redovisas på karta, i tabell eller på annat sätt. I

många

 fall kan dock riktvärdet behöva anges indirekt genom annan

 lämplig angivelse. Därför bör nu nämnda föreskrift ändras så

 att det blir möjligt att ge en motsvarande redovisning genom

en

 riktvärdeangivelse. Denna skall ge uppgift om t.ex. de

 egenskaper som normaltomten förutsatts ha, de faktorer och

 tabeller som rekommenderas för olika byggnadskategorier m.m.

 som inom varje värdeområde fordras för att bestämma

riktvärdet.

 Jag föreslår att lydelsen i 7 kap. 3 § FTL ändras så att

detta

 framgår.

 2.11.4 Deklarationsskyldigheten m.m.

 Skälen för mitt förslag: Enligt huvudregeln i 18 kap. 1 §

FTL

 skall fastighetsägaren utan anmaning lämna allmän

 fastighetsdeklaration för varje fastighet som han äger. Från

 denna huvudregel föreskrivs dock undantag bl.a. för staten

 tillhörig försvarsfastighet och för fastighet för allmänna

 kommunikationsändamål om dessa är undantagna från

skatteplikt.

 Detta gäller dock inte om ägaren särskilt har anmanats att

avge

 fastighetsdeklaration.

 Att en byggnad av nämnda slag har undantagits från

 skatteplikt utvisar att den vid fastighetstaxeringen har

 indelats i byggnadstypen specialbyggnad. Dessa kännetecknas

av

 sitt samhällsnyttiga ändamål.

 Det finns elva olika typer av specialbyggnadsslag vid

 fastighetstaxeringen och åtskilligt står att vinna om den

s.k.

 primära deklarationsskyldigheten kunde begränsas för

 ytterligare några av dessa. Jag åsyftar här sådana

 specialbyggnadsslag där det ligger i sakens natur att

 skattemyndigheter och kommunerna väl känner till om

byggnaderna

 fått annat användningssätt, varför uppgifter från ägare inte

 behövs i så stor utsträckning som annars. Enligt mitt

 förmenande är så fallet beträffande såväl

 distributionsbyggnader (dvs. för gas, värme, el eller

vatten),

 värmecentraler (dvs. för uppvärmning medelst varmvatten) och

 reningsanläggingar (dvs. vatten- och avloppsreningsverk och

 liknande). Om dessa byggnader med tillhörande mark m.m. inte

 behövde deklareras annat än på anmaning torde antalet

 deklarationer kunna nedbringas med närmare 19 000.

 Undantag från deklarationsskyldigheten görs även avseende

 byggnad på annans mark då byggnadens värde understiger

 10 000 kr. Såsom jag tidigare föreslagit bör denna

beloppsgräns

 uppjusteras till 50 000 kr.

 Vidare stadgas i 18 kap. 1 § FTL deklarationsskyldighet

för

 byggnad på annans mark om den används som stadigvarande

bostad

 eller om dess bostadsyta överstiger tio m2. Denna föreskrift

 tillkom, liksom 6 kap. 6 § FTL, i anledning av FoB 80.

 Bestämmelsen tjänar numera inget syfte och bör därför

slopas.

 Slutligen vill jag i detta sammanhang också behandla en

annan

 grupp av fastigheter där deklarationer bör kunna undvaras i

 vissa fall, nämligen sådana vars värde är särskilt lågt. I

och

 för sig finns visserligen en bestämmelse i 6 kap. 1 §

 fastighetstaxeringsförordningen om att taxeringsenhet med

 taxeringsvärde understigande 1 000 kr inte skall föras in i

 fastighetslängden. Däri skall bara utmärkas att värdet

 understiger denna nivå. Det bedöms emellertid inte finnas

något

 behov av att uppdatera registeruppgifterna när

taxeringsvärdena

 är så låga. Jag föreslår därför att deklaration inte skall

 behöva lämnas utom vid anmaning när det gäller

taxeringsenheter

 som vid föregående års fastighetstaxering inte åsatts högre

 taxeringsvärde än 1 000 kr. Härigenom beräknas minst 90 000

 deklarationer kunna undvaras.

 Mina förslag i denna del bör föranleda justeringar i 18

kap.

 1 § FTL.

 2.12 Ytterligare utredning, m.m.

 I det föregående har jag behandlat en rad lagförslag som

 baserats på RSV:s promemoria. Det finns emellertid några

frågor

 som jag ansett inte bör föranleda lagstiftning förrän de

blivit

 belysta ytterligare. Jag avser att uppehålla mig vid dessa i

 det följande och där redovisa hur jag framdeles ämnar låta

 bereda dem.

 Exploateringsmark

 RSV har i sin promemoria hemställt om att ägoslaget

 exploateringsmark skall utmönstras som särskilt ägoslag.

 Ifrågavarande mark skulle i allt väsentligt i stället

indelas

 som tomtmark. Förenklingsvinster skulle därvid uppstå.

 Jag vill i detta sammanhang erinra om att sådana

tankegångar

 även behandlades av 1986 års småhustaxeringskommitté i sitt

 betänkande (Ds Fi 1987:8) Småhustaxering. Kommittén fann

dock

 för gott att överlämna frågan för bedömning i annan ordning

i

 hela dess vidd. Det föredragande statsrådet delade denna

 uppfattning och någon förändring vidtogs inte (jfr prop.

 1987/88:164 s. 19 f.).

 Det kan i och för sig vara så att 1987 års plan- och

bygglag

 inneburit att behovet av att indela mark som

exploateringsmark

 blivit mindre sedan vissa gamla detaljplaner upphävts. Såsom

 emellertid poängterades i nämnda proposition bör inte en

 detaljplans genomförandetid vara avgörande för

 ägoslagsindelningen.

 För egen del anser jag att frågan fordrar ytterligare

 överväganden. Bl.a. bör konsekvenserna av att i huvudsak

 hänföra egendom till ägoslaget tomtmark och de effekter

detta

 skulle få i skatteavseende belysas.

 Jag är således inte beredd att nu lägga fram något förslag

i

 denna del. Frågan bör dock bli föremål för utredning.

Eftersom

 frågan är föranledd av förenklingsskäl anser jag att den

 närmast bör höra till det ämnesområde som skall ses över av

den

 av mig tidigare aviserade utredningen om förenklad

 fastighetstaxering.

 Gränsdragningen småhus * hyreshus

 RSV tar i promemorian upp ett problem som verket anser

 föreligga i vissa fall vid indelningen i byggnadstypen

småhus.

 Det gäller den gränsdragning som skall göras beträffande

 byggnader som innehåller tre lägenheter, varav två är

 bostadslägenheter och den tredje en lokal. RSV menar att det

 bör klart framgå av lagtexten att en byggnad med två

bostäder

 inte skall få innehålla någon som helst lokal för att kunna

 indelas som småhus.

 För egen del vill jag anföra följande. Indelningen av

 byggnader skall göras enligt bestämmelserna i 2 kap. FTL.

Där

 framgår bl.a. * om man bortser från vissa regler som inte är

av

 intresse i detta sammanhang - att som småhus skall indelas

 byggnad som är inrättad till bostad åt en eller två

familjer.

 Om en byggnad däremot är inrättad till bostad åt minst tre

 familjer eller till kontor, butik, hotell, restaurang och

 liknande skall den indelas som hyreshus. Vidare skall

 byggnadstypen bestämmas med hänsyn till det ändamål som

 byggnaden till övervägande del är inrättad för och det sätt

på

 vilket den till övervägande del används.

 Som framgår fästs här avgörande vikt vid det ändamål som

en

 byggnad till mer än hälften används på eller är inrättad

för.

 Att det kan uppkomma gränsdragningsproblem vid användning av

 denna huvudsaklighetsprincip var lagstiftaren medveten om

när

 frågan lagreglerades. Det framhölls att man alltid får räkna

 med detta oavsett på vilket sätt man går till väga (jfr

 prop. 1979/80:40 s. 62).

 Om det finns anledning att i vissa avseende gå ifrån

nämnda

 huvudsaklighetsprincip i den av RSV åsyftade situationen bör

 detta först bli föremål för en närmare analys. Jag finner

att

 detta också lämpligen kan ske inom det uppdrag som jag

kommer

 att ge utredningen om förenklad fastighetstaxering.

 En annan fråga som har samband med nämnda

 huvudsaklighetsprincip är gränsdragningen mellan hyreshus

och

 sådan vårdbyggnad som är specialbyggnad. Specialbyggnader är

 undantagna från skatteplikt. SABO anger i sitt

remissyttrande

 att det är vanligt att de bostadsföretag som de företräder

äger

 servicehus för pensionärer. Dessa hus har ofta indelats som

 hyreshus, inte som vårdbyggnader. Enligt SABO öppnas genom

 RSV:s förslag möjlighet att betrakta en värderingsenhet som

 vårdbyggnad om denna såsom en egen fristående byggnad skulle

ha

 utgjort en vårdbyggnad.

 Utöver det som jag tidigare anförde om

 huvudsaklighetsprincipen bör tilläggas att lagstiftaren

ägnade

 gränsdragningen mellan specialbyggnader och andra

byggnadstyper

 stor uppmärksamhet vid lagens tillkomst. Det tidigare

systemet

 med uppdelning av en byggnad i en skattefri och en

 skattepliktig del gav nämligen upphov till många

 tillämpningsproblem. De nuvarande reglerna är därför

utformade

 så att en byggnad, som kan indelas både som hyreshus och som

 specialbyggnad, alltid skall indelas som specialbyggnad. Den

i

 lagtexten gjorda uppräkningen av vilka slags byggnader som

kan

 hänföras till specialbyggnadstypen är utformad så att

 bostadsbyggnader i princip inte skall omfattas. Vad gäller

 vårdbyggnad har utförligt preciserats de byggnader som

avses.

 Häri inkluderas således byggnad som används för sjukvård,

 nykterhetsvård, narkomanvård, barnavård, kriminalvård,

 arbetsvård, åldringsvård eller omsorg om psykiskt

 utvecklingsstörda. Även annan byggnad kan räknas till denna

 krets om den används som hem åt personer som behöver vård

eller

 tillsyn. I tydlighetens intresse tillades dock att det i

sådant

 fall skulle vara fråga om institutionell vård eller tillsyn.

 Mot bakgrund av det sagda har RSV i sin handbok till ledning

 för fastighetstaxeringen uttalat att servicehus och

liknande,

 som till övervägande del upptas av bostadslägenheter med

kök,

 inte bör indelas som vårdbyggnad. Detta skall vara fallet

även

 om byggnaden också innehåller gemensamma utrymmen och de

boende

 kan få hjälp med sjukvård, matlagning och annan tillsyn.

 För egen del kan jag inte se att den förändrade

 värderingsmodellen som föreslås skulle komma att ändra

 grunderna för indelning i specialbyggnader.

 Jag skall här slutligen

beröra

 några ytterligare frågor som också lämpligen bör behandlas i

 ett annat sammanhang.

 Den första frågan rör bestämmelsen i 1 kap. 5 § FTL enligt

 vilken innehavare av s.k. ofri tomt i stad skall jämställas

med

 fastighetsägare. Enligt RSV bör bestämmelsen utmönstras

 eftersom institutet numera inte förekommer.

 Den andra frågan rör äganderättsövergång i vissa fall. För

 närvarande stadgas i 4 kap. 2 § FTL att en fastighet skall

 uppdelas i taxeringsenheter enligt ägarförhållandena om

skilda

 delar av den har olika ägare. Enligt RSV bör det övervägas

att

 göra ett tillägg till bestämmelsen i vilket uttryckligen

 framhålls att förvärv av del av fastighet, som för sin

 giltighet kräver fastighetsbildning, skall beaktas vid

 indelning i taxeringsenheter.

 För egen del finner jag att de frågeställningar som jag

här

 slutligen refererat bör handläggas gemensamt med övriga

frågor

 som hör till den översyn av FTL som jag tidigare har

aviserat.

 3 Fastighetsskatt för bostäder och lokaler i hyreshus

 3.1 Inledning

 Nuvarande regler för uttag av fastighetsskatt innebär att

 hyreshus i princip beskattas med 2,5 % av taxeringsvärdet.

 Flera undantag finns emellertid från denna skattesats.

 De förändringar av fastighetsskatten som genomfördes i

 samband med skattereformen innebar således en viss

 differentiering av fastighetsskatten. För nyare bostäder

skall

 nämligen i vissa fall ingen fastighetsskatt tas ut, i andra

 fall sker uttag med endast halv fastighetsskatt. Kriteriet

för

 nedsättning av skatteuttaget är i dessa fall om själva

 byggnaden innehåller huvudsakligen bostäder.

 För hyreshus som huvudsakligen består av s.k. kommersiella

 lokaler gäller en förhöjd fastighetsskatt om 3,5 % av

 taxeringsvärdet vid 1992 och 1993 års taxeringar.

 Våren 1992 beslutade riksdagen att fastighetsskatten

skulle

 slopas såvitt avser kommersiella lokaler fr.o.m. den 1

januari

 1993 (prop.

 1991/92:150 bil 1:5, bet. FiU30, rskr. 350, SFS 1992:842). I

 den författningsmässiga regleringen anges att

skattebefrielsen

 avser

 hyreshusenhet som huvudsakligen består av lokaler.

 De redovisade gränsdragningarna * byggnad med

huvudsakligen

 bostäder och hyrehusenhet med huvudsakligen lokaler *

innebär

 att bostäder och lokaler beskattas olika beroende på om de

är

 belägna i en byggnad respektive taxeringsenhet med

 huvudsakligen bostäder eller lokaler.

 Denna gränsdragning har kritiserats och i sistnämnda

 proposition anfördes att det fanns anledning att återkomma

till

 gränsdragningsfrågan i sådan tid att erforderliga ändringar

kan

 gälla fr.o.m. år 1993.

 Skatteutskottet har också i betänkandet 1990/91:SkU17

begärt

 en översyn av de aktuella reglerna.

 RSV har i en promemoria till Finansdepartementet, avlämnad

i

 december 1991, utarbetat förslag till lösning av den

aktuella

 frågan. Promemorian har remissbehandlats. De remissinstanser

 som har yttrat sig över promemorian är Lantmäteriverket

(LMV),

 Kammarrätten i Sundsvall, Hyresgästernas Riksförbund,

Sveriges

 Allmännyttiga Bostadsföretag SABO och Sveriges

 fastighetsägareförbund.

 Jag kommer i det följande att redovisa mitt förslag till

 ändrade regler för fastighetsbeskattning av hyreshusenhet

som

 innehåller både bostäder och lokaler. Förslaget bygger på

RSV:s

 promemoria.

 3.2 Gränsdragningen mellan lokaler och bostäder

 RSV:s förslag: I RSV:s promemoria föreslås, under

 förutsättning att bostäder och lokaler skall beskattas

olika,

 att fastighetsskatten beräknas separat för bostäder och

lokaler

 och att skatteuttaget skall beräknas på bostadsvärdet resp.

 lokalvärdet inom en hyreshusenhet.

 Det bör anmärkas att RSV:s promemoria upprättades innan

 förslaget om slopad fastighetsskatt lades fram för

riksdagen.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna är i stort positiva

till

 förslagen i promemorian men kommer med synpunkter på vissa

 frågor. LMV påpekar att det vid fastighetstaxeringen inte

sker

 någon uppdelning i olika värderingsenheter för bostäder och

 lokaler i hyreshus som har värdeår före 1970 och en total

hyra

 som inte överstiger 130 000 kr. LMV anser dock att detta

inte

 bör medföra några omfattande olägenheter och att förslaget

 allmänt sett har så stora fördelar att det bör genomföras.

 Kammarrätten i Sundsvall tillstyrker RSV:s förslag men

 ifrågasätter om man i stället för värderingsenhet bör

använda

 sig av ett delvärde som bas för skatteuttaget. Kammarrätten

 anser vidare att fastighetsägaren bör tillerkännas

besvärsrätt

 över beslut om indelning i värderingsenheter och också kunna

 klaga i särskild ordning. Vidare anser Kammarrätten att

 begreppet lokal bör definieras i lagtext. SABO tillstyrker

 förslaget men anser att även vissa ytterligare frågor bör

 lösas. SABO pekar på frågan om gränsdragningen mellan

hyreshus

 och specialbyggnad och mellan hyreshus och småhus. SABO

anser

 t.ex. att det bör finnas möjlighet att servicehus (en

 byggnadskropp) kan indelas dels i en bostadsdel, dels i en

 specialbyggnadsdel. Vidare framhåller SABO att byggnad under

 uppförande inte bör beläggas med fastighetsskatt. Sveriges

 Fastighetsägareförbund är i huvudsak positivt inställt till

 förslagen men anser att förslagen bör genomföras redan

fr.o.m.

 år 1993.

 Skälen för mitt förslag: De nu gällande reglerna för

 beräkning av fastighetsskatt för hyreshus innebär som

tidigare

 framgått att bostäder och lokaler belägna i samma typ av

 hyreshus kan beskattas olika beroende på vilken typ av

byggnad

 de är belägna i och hur taxeringsenheten är sammansatt.

 Dessa konsekvenser beror på att skattesatsen är olika för

 bostäder och lokaler i kombination med att bedömningen av

 huvudsaklighetskriteriet sker på olika grunder. Beträffande

den

 slopade fastighetsskatten för lokaler bedöms

 huvudsaklighetskriteriet för hyreshusenheten som helhet

medan

 den nedsatta fastighetsskatten för bostäder inom en

 taxeringsenhet bedöms för var och en av byggnaderna. Vidare

 innebär huvudsaklighetsbedömningen i sig att den del av

 taxeringsenheten (bostäder/lokaler) som inte överväger

 beskattas på samma sätt som den huvudsakliga delen. Om det

 t.ex. på en fastighet finns en byggnad som innehåller

 huvudsakligen lokaler beskattas hela fastigheten enligt de

 regler som gäller för lokaler, även om en viss del av

byggnaden

 är inrättad som bostäder.

 Den nuvarande utformningen av reglerna ger således upphov

 till effekter som i vissa fall måste anses

otillfredsställande

 och reglerna bör därför ändras. Det framstår därvid som

 ändamålsenligt att för hyreshusenheterna knyta undantaget

från

 resp. nedsättningen av uttag av fastighetsskatt till de

 värderingsenheter som avser lokaler, bostäder och tomtmark.

 Remissinstanserna har också i allt väsentligt ställt sig

 positiva till en sådan lösning. Genom den värderingsmodell

som

 jag föreslagit inför 1994 års AFT av hyreshus kommer

 beräkningen av fastighetsskatten i enlighet härmed att i

 princip kunna ske helt maskinellt. Övergångsvis krävs dock

även

 för år 1993 en viss manuell hantering. Jag delar således de

 slutsatser som RSV anfört för en justering av reglerna i

 aktuellt avseende. Jag har emellertid utformat mitt förslag

 till lagtext något annorlunda än promemorieförslaget, vilket

 jag återkommer till i specialmotiveringen (avsnitt 7.3).

 De nya bestämmelser om slopandet av fastighetsskatt för

 hyreshusenheter som består av kommersiella lokaler, vilka

 grundas på den nya indelningen i värderingsenheter vid

 fastighetstaxeringen, föreslås träda i kraft den 1 januari

1993

 och tillämpas första gången vid 1995 års taxering.

Skatteuttag

 på sådana lokaler skall inte heller ske vid 1994 års

taxering

 och för detta ändamål föreslår jag en övergångsvis

reglering.

 Jag återkommer till dessa frågor i specialmotiveringen.

 Som jag nämnde inledningsvis

har

 vissa påpekanden gjorts av remissinstanserna. Dessa har dock

 huvudsakligen berört frågor som inte har omedelbart samband

med

 förslagen. Emellertid föranleder några synpunkter följande

 kommentarer.

 Kammarrätten i Sundsvall anser att fastighetsägaren bör

 tillerkännas besvärsrätt över beslut om indelning i

 värderingsenheter. Jag vill i detta sammanhang påpeka att

 frågan om huruvida värdet för en värderingsenhet är

 självständigt överklagbart behandlats av

fastighetstaxerings-

 kommittén (Ds B 1980:8 s. 130). Kommittén ansåg att den

 föreslagna utformningen av 20 kap. 12 § FTL borde innebära

att

 besvärsrätt föreligger. Kommitténs överväganden lämnades

utan

 erinran i propositionen och vid riksdagsbehandlingen,

 prop. 1980/81:111 s. 30,

 bet. SkU 42. Jag delar uppfattningen att besvärsrätt bör

 föreligga redan enligt gällande regler.

 Kammarrätten anser vidare att man i stället för

 värderingsenhet bör använda sig av delvärde samt att

begreppet

 lokal bör definieras. Jag vill här framhålla att

byggnadsvärde

 och markvärde är de delvärden som skall bestämmas för

 hyreshusenhet enligt 7 kap. 5 § FTL. Resp. delvärde är

därvid

 summan av värdet av de värderingsenheter som byggnad och

mark

 är indelade i. Jag har därför viss förståelse för

kammarrättens

 synpunkt såvitt avser gränsdragningen mellan bostäder och

 lokaler. Emellertid måste hänsyn tas till att delvärdet för

 byggnad kan gälla flera värderingsenheter avseende byggnader

 med sinsemellan olika värdeår. Vilka dessa är framgår inte

av

 det hopsummerade delvärdet. Delvärdet kan således inte tjäna

 till ledning när det gäller att avgöra på vilket underlag

 nedsättningen av fastighetsskatten i förekommande fall skall

 göras. Gränsdragningen i förevarande hänseende måste därför

 baseras på indelningen i värderingsenheter. Jag anser mot

 bakgrund av det sagda att det inte finns anledning att göra

 något avsteg i RSV:s förslag i denna del. Jag anser att det

 inte heller i detta sammanhang finns anledning att närmare

 definiera begreppet lokal.

 SABO anser att det bör finnas möjlighet att t.ex. för ett

 servicehus göra en uppdelning i en bostadsdel och en

 specialbyggnadsdel samt att byggnad under uppförande inte

bör

 beläggas med fastighetsskatt. Dessa frågor har inte

behandlats

 i promemorian. Frågan om servicehusen har jag berört när

 värderingsmodellen inför AFT-94 inledningsvis beskrevs. Vad

 avser nedsättningen av fastighetsskatten på nyproduktionen

får

 jag hänvisa till de överväganden som gjorts i samband med

1991

 års skattereform. Av dessa framgår bl.a. att lagstiftaren

för

 detta ändamål valt en faktor som på ett enhetligt sätt avgör

 frågan, nämligen det värdeår som alla bostadsbyggnader

åsätts.

 Jag är inte beredd att nu föreslå någon ändring av

sistnämnda

 regler. Det kan dock finnas anledning att återkomma till

frågan

 i annat sammanhang.

 4 Bostadskooperationens garantifond

 Utredningens om statens stöd för bostadsfinansiering

förslag:

 Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Remissutfallet utvisar två motstående

upp-

 fattningar. Bostadskooperationens organisationer är

genomgående

 avvisande till förslaget medan det tillstyrks av de flesta

 övriga instanser.

 Vad först angår förslaget i princip avvisas detta av HSB:s

 Riksförbund och Riksbyggen. HSB anför att garantifonden har

en

 viktig funktion. Skatteförmånen är ringa i förhållande till

de

 samhällsekonomiska konsekvenserna om bostadsrättsföreningar

 skulle tvingas i konkurs i större omfattning. Förbundet

 framhåller att de bostadsprojekt som är under produktion har

 startats under den givna förutsättningen att garantifonden

 existerar, har viss storlek och genererar en bestämd

 kapitalavkastning. Fonden har spelat en stor roll för att

täcka

 hyresförluster genom åren. Den nuvarande krisen innebär den

i

 särklass största påfrestningen. Vidare påpekas att ägarna

till

 de kommersiella fastigheterna getts särskilt stöd med

anledning

 av fastighetskrisen genom att fastighetsskatten skall slopas

 för dessa. HSB kan inte se några avgörande skäl till att

inte

 även andra byggherrar skall ges möjligheter till motsvarande

 fonduppbyggnad. Samfundet för fastighetsekonomi ser garanti-

 fonden som ett försäkringssystem. Samfundet anser det därför

 logiskt att beskatta dess avkastning i enlighet med

beskattning

 som drabbar försäkringsbolagens förmögenheter. Sveriges

 Bostadsrättsföreningars Centralorganisation anför att

riksdagen

 redan har fattat beslut om likställighet mellan olika

 bostadsrättsorganisationer. En konsekvens av detta är att

 garantifonden inte skall ha några fördelar gentemot andra.

 Enligt Sveriges Fastighetsägareförbund talar övervägande

skäl

 för ett upphävande.

 Beträffande övergångsreglerna har RSV anlagt den rent

 tekniska synpunkten att de rätteligen skall innebära att

 utdelning efter år 1992 blir skattepliktig i den mån den

 belöper på avdragsgilla bidrag från tiden före år 1993. HSB

 anser att det vore rimligt, om nuvarande regler skall

slopas,

 att gällande villkor för fonden ligger fast under så lång

över-

 gångstid att pågående projekt hinner slutföras och placeras.

 Vidare bör det klargöras vilken typ av beskattning som skall

 gälla för fonden i framtiden. Vid beskattning anser

förbundet

 att rörelsevinstbeskattning är att föredra eller att en

 försäkringslösning tillskapas. Riksbyggen framför liknande

 synpunkter.

 Skälen för mitt förslag: Stiftelsen Bostadskooperationens

 garantifond tillkom år 1973 på initiativ av HSB och

Riksbyggen

 för att möjliggöra statlig långivning för hyresbortfall i

fråga

 om bostadsrättsföreningar som är anslutna till

kooperationen.

 Systemet förutsatte att viss "clearing" skedde mellan

 stiftelsen och anslutna bostadsrättsföreningar. Eftersom

HSB,

 Riksbyggen och de anslutna bostadsrättsföreningarna bedrev

sin

 verksamhet utan enskilt vinstsyfte ansågs det motiverat att

 införa särskilda skatteregler (prop. 1973:103). Enligt lagen

 (1973:278) om avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag till

 Stiftelsen Bostadskooperationens garantifond, m.m. är bidrag

 som ansluten bostadsrättsförening lämnar till stiftelsen

 skattemässigt avdragsgillt medan utbetalade medel från

 stiftelsen för att täcka kostnader för outhyrda lägenheter

är

 skattepliktig intäkt för föreningen. För sådan bo-

 stadsrättsförening som är s.k. äkta, dvs. sådan som avses i

2 §

 7 mom. första stycket lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt,

 stadgas dock att bidragen inte är avdragsgilla och att

 skatteplikt inte föreligger för utbetalade medel; detta på

 grund av att de äkta bostadsrättsföreningarna

 schablonbeskattas. Själva stiftelsen är inte heller skyldig

att

 erlägga inkomst- eller förmögenhetsskatt beträffande de

 förvaltade medlen.

 Som angetts är nämnda skatteregler begränsade till

 bostadsrättsföreningar som är anslutna till HSB och

Riksbyggen.

 Det bör inte komma i fråga att utvidga de skattemässiga

 fondavsättningsmöjligheterna så att även

 bostadsrättsorganisationer vid sidan om HSB och Riksbyggen

blir

 neutralt behandlade i detta avseende. Jag delar därför

 utredningens uppfattning att nämnda lag bör upphävas, dvs.

även

 såvitt avser stiftelsens förmånliga inkomst- och

 förmögenhetsskattemässiga behandling.

 Utredningen har föreslagit att nämnda lag bör upphävas med

 verkan fr.o.m. den 1 januari 1993. Mot bakgrund av vad som

 framförts vid remissbehandlingen om skälig övergångstid

anser

 jag att det finns skäl som talar för att i förhållande till

 utredningens förslag senarelägga nämnda stiftelses övergång

 till full beskattning. Jag föreslår att så sker genom att

det

 föreskrivs att nämnda lag skall upphöra att gälla vid

utgången

 av år 1993. Jag kommenterar övergångsbestämmelserna närmare

i

 specialmotiveringen.

 Beträffande frågan om stiftelsens beskattning kan

framhållas

 att andra juridiska personer än dödsbon beskattas endast

 statligt med en proportionell skattesats på 30 %. All

inkomst,

 även reavinster och kapitalavkastning, hänförs till en och

 samma förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet.

 Inkomstberäkningen sker enligt bokföringsmässiga grunder.

För

 stiftelser är förslag till nya regler att vänta både såvitt

 avser den civilrättsliga som skattemässiga regleringen. I

 avvaktan härpå har stiftelser inte getts tillgång till

 skatteutjämningsreserven, surv (prop. 1989/90:110 s. 579).

 5 Budgeteffekter

 Som framgått av det jag tidigare anfört är förslagen i

huvudsak

 att se som tekniska justeringar som inte syftar till några

 grundläggande förändringar på de aktuella områdena.

 Vad beträffar åtgärderna inför AFT-94 torde

budgeteffekterna

 i och för sig vara små även om de administrativa

besparingarna

 kan förutses bli betydande för RSV och LMV.

 Såsom jag inledningsvis påpekade beslutade riksdagen redan

i

 våras att hyreshusenheter som huvudsakligen består av

lokaler

 skall befrias från fastighetsskatt fr.o.m. den 1 januari

1993.

 I kompletteringspropositionen angavs bakgrunden till

 regeringens överväganden i frågan. Bl.a. hänvisades till att

 utvecklingen på fastighetsmarknaden fordrade åtgärder av

 alldeles speciell karaktär. En sådan åtgärd var förslaget

att

 avskaffa fastighetsskatten på s.k. kommersiella lokaler.

 Åtgärden bör bidra till att öka stabiliteten såväl för

 fastighetssektorn som inom kreditsystemet. En annan

väsentlig

 effekt angavs vara att bankernas pantvärden i berörda

 fastigheter skulle påverkas positivt.

 Riksdagen delade denna bedömning och biföll således

 regeringens förslag i detta avseende (bet. FiU30 s. 53,

 rskr. 350).

 När det gäller gränsdragningen mellan lokaler och bostäder

i

 hyreshus redovisades i nämnda proposition att frågan var

under

 beredning. Det aviserades att erforderliga ändringar skulle

 föreslås riksdagen i sådan tid att de kunde gälla fr.o.m.

 år 1993.

 Vid utskottsbehandlingen ansågs det lämpligt att avvakta

 resultatet av denna beredning (bet. FiU30 s. 106).

 Det förslag som jag nu lagt fram om den skattemässiga

 behandlingen av lokaler i hyreshus (avsnitt 3) innefattar en

 integrerad lösning av riksdagens vårbeslut och nämnda

 gränsdragningsfråga. Statsfinansiellt bör de alltså enligt

min

 mening ses i ett samlat perspektiv. Efter en närmare analys

av

 det berörda fastighetsbeståndet kan skattebortfallet

beräknas

 till 3,7 miljarder kr brutto i stället för det i våras

angivna

 beloppet 3,0 miljarder kronor. Vid beaktande av ökad

 inkomstskatt beräknas nettoskattebortfallet uppgå till 2,6

 miljarder kr. Såsom påtalades i våras bör emellertid också

 beaktas att den samlade åtgärden som gäller från årsskiftet

 minskar risken för ytterligare kostnadskrävande ingripanden

för

 staten.

 Förslaget att upphäva den skattemässiga särregleringen för

 Bostadskooperationens garantifond kan ge en viss

 budgetförstärkning.

 6 Upprättade lagförslag

 I enlighet med det anförda har inom Finansdepartementet

 upprättats förslag till

 1. lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152),

 2. lag om ändring i lagen (1992:828) om ändring i

fastighets-

 taxeringslagen (1979:1152),

 3. lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

 fastighetsskatt,

 4. lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring i

lagen

 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

 5. lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag vid

 inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond, m.m.

 Lagrådet arbetar för närvarande på fyra avdelningar, dvs.

det

 högsta tillåtna antalet. Trots detta är Lagrådets program

under

 hösten utomordentligt ansträngt. Alla de lagförslag som

 föreligger och som är av det slaget att Lagrådet enligt 8

kap.

 18 § andra stycket regeringsformen bör höras över dem kan

inte

 granskas i sådan tid att förslagen kan föreläggas riksdagen

 inom den tid som krävs för att de skall kunna behandlas där

 under hösten. Av den nyss nämnda bestämmelsen i

regeringsformen

 följer emellertid att Lagrådets granskning kan underlåtas,

om

 den skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att

 avsevärt men skulle uppkomma.

 Som framgått av de förslag jag lagt fram i fråga om

 fastighetstaxeringen rör dessa främst tekniska ändringar för

 värderingsförfarandet. Trots att de föreslagna reglerna är

 avsedda att bli tillämpliga först vid 1994 års AFT måste de

 iakttas redan under det förberedelsearbete som skall göras

 under år 1993. Förberedelsearbetet är avhängigt av att vissa

 föreskrifter först skall utfärdas av RSV. Sådana

föreskrifter

 skall enligt FTL beslutas senast den 15 december i år.

Eftersom

 dessa är beroende av nu föreliggande lagförslag om

 fastighetstaxering är det angeläget att riksdagen kan

besluta i

 frågan så snart som möjligt.

 Vad beträffar gränsdragningen mellan bostäder och lokaler

vid

 fastighetsbeskattningen föreligger ett intimt samband mellan

 denna fråga och förslagen om fastighetstaxeringen.

 Lagrådets hörande torde i dessa avseenden fördröja

 lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle

 uppstå.

 Vad slutligen beträffar frågan om Bostadskooperationens

 garantifond saknar enligt min mening Lagrådets hörande

 betydelse på grund av frågans beskaffenhet.

 Mot bakgrund av det anförda anser jag att en remiss till

 Lagrådet kan underlåtas i förevarande ärende.

 7 Specialmotivering

 7.1 Fastighetstaxeringslagen

 2 kap.

 4 §

 I bestämmelsen görs endast en beloppsmässig ändring som är

 närmare kommenterad i den allmänna motiveringen.

 5 kap.

 6 §

 I första stycket görs ett förtydligande innebärande att den

 s.k. nedräkningsfaktorn för nivååret också skall användas

under

 påföljande år under den löpande taxeringsperioden. Ny

taxering

 under den löpande taxeringsperioden skall nämligen göras med

 hänsyn till det allmänna prisläge och de

uppskattningsgrunder i

 övrigt som tillämpas vid allmän fastighetstaxering.

 I övrigt görs i andra stycket en redaktionell ändring.

 6 kap.

 2 §

 Ändringarna i första och tredje styckena är föranledda av

den

 ändrade värderingsmodellen vid AFT-94. I nuvarande lydelse

av

 6 kap. 3 § sägs att varje hyreshusenhet och industrienhet

 värderad enligt avkastningsmetoden skall utgöra en

 värderingsenhet. Den nya värderingsmodellen vid AFT-94

bygger

 emellertid på att varje byggnad enligt huvudregeln skall

utgöra

 särskild värderingsenhet. Detta gäller också med vissa

undantag

 för industribyggnaderna oavsett enligt vilken metod de

 värderas. Huvudregeln om indelning av byggnader i

 värderingsenheter har därför sammanförts i 2 § medan

undantagen

 föreskrivs i 3 och 5 §§.

 I bestämmelsen görs i övrigt beloppsmässiga ändringar som

är

 närmare kommenterade i den allmänna motiveringen.

 3 §

 Ändringarna är föranledda av den modifierade

värderingsmodellen

 inför AFT-94. Som framgår av kommentaren till 2 § passar de

 nuvarande reglerna inte in i den nya värderingsmodellen och

 skall därför slopas. I stället tas här in bestämmelser om

 indelning i värderingsenheter.

 I förslaget till den nya lydelsen av paragrafen regleras

hur

 indelningen i värderingsenheter skall göras när ett hyreshus

 eller en industribyggnad är inrättad för olika ändamål.

 Reglerna utgör undantag från den huvudregel som föreskrivs i

 2 §.

 I första stycket anges att ett hyreshus skall indelas i

 skilda värderingsenheter om däri finns både bostäder och

 lokaler. I vissa fall föreslås också att byggnader eller

 byggnadsdelar skall kunna sammanföras till en

värderingsenhet.

 I andra stycket anges att sådan industribyggnad som

värderats

 enligt avkastningsmetoden också skall indelas i skilda

 värderingsenheter om den är inrättad för mer än en lokaltyp.

 Till detta stycke har från 11 kap. 4 § överförts en

bestämmelse

 som i vissa fall begränsar kraven på sådan indelning. Liksom

 för hyreshusen föreslås en regel enligt vilken olika

byggnader

 eller byggnadsdelar i vissa fall kan sammanföras till en

 värderingsenhet.

 I tredje stycket har beträffande hyreshus och

 industribyggnader tagits in en bestämmelse som flyttats från

 6 kap. 5 § enligt vilken en byggnad får indelas i två eller

 flera värderingsenheter om det underlättar värderingen. Till

 skillnad från tidigare behöver dock inte byggnaden vara

 inrättad för väsentligt olika ändamål i detta fall.

 Bestämmelsen gäller generellt för industribyggnaderna

oavsett

 värderingsmetod.

 5 §

 Ändringarna är föranledda av värderingsmodellen inför

AFT-94.

 Som framgår av kommentaren till föregående paragraf skall

be-

 stämmelsen numera enbart avse småhus och ekonomibyggnader.

För

 dessa byggnadsslag anger paragrafen när undantag kan göras

från

 huvudregeln i 2 §.

 6 §

 Paragrafen skall upphöra att gälla, vilket berörs närmare i

den

 allmänna motiveringen (avsnitt 2.11.4.).

 7 §

 Ändringarna är föranledda av värderingsmodellen inför

AFT-94.

 I första stycket kvarstår den generella regeln att varje

tomt

 skall utgöra en värderingsenhet.

 I ett andra stycke görs enbart en redaktionell ändring

genom

 att termen byggrätt införs.

 I ett tredje stycke regleras att en tomt för hyreshus

skall

 motsvara den indelning som gjorts för byggnader eller

 byggnadsdelar. I det fall byggrätten skall tas i anspråk på

ett

 annorlunda sätt enligt plan skall detta också återverka på

 tomtens indelning i värderingsenheter. Regeln underlättar

 beräkningen av fastighetsskatteuttaget. Fastighetsskatten är

 nämligen nedsatt för nyare hyreshus med tillhörande

tomtmark.

 Dessutom skall i fortsättningen lokaldelarna med tillhörande

 tomtmark vara undantagna från uttag av fastighetsskatt. I

RSV:s

 promemoria har regeln i tredje stycket uttryckts på så sätt

att

 indelningen skall göras med hänsyn till den byggrätt som

 "svarar mot" en värderingsenhet avseende hyreshus.

 Lantmäteriverket (LMV) har beträffande detta uttryck anfört

att

 det ofta förhåller sig så att ett hyreshus upptas av lokaler

i

 bottenvåningen medan resterande våningar däröver består av

 bostäder. I sådana fall kan inte viss del av tomten sägas

vara

 avsedd för lokaler och en annan del för bostäder. LMV har

 därför föreslagit att man i stället använder uttrycket

 "hänförlig till". För egen del anser jag att detta kan

 uttryckas genom att ledning skall tas till "det sätt på

vilket

 hyreshusen har indelats i värderingsenheter och med

beaktande

 av hur markens byggrätt har tagits i anspråk eller skall tas

i

 anspråk enligt plan".

 I det fjärde stycket stadgas om obebyggd tomt.

 7 kap.

 3 §

 Ändringarna är föranledda av värderingsmodellen inför

AFT-94.

 Förutom en redaktionell omdisponering av tredje stycket

har

 däri intagits de ytterligare värdefaktorer som inte skall

 klassindelas. De under punkterna 1 - 4 angivna

värdefaktorerna

 anses ha en värdepåverkan som kan och bör uttryckas med den

 precisionsgrad enligt vilken resp. värdefaktor beräknas.

 Ändringen i fjärde stycket möjliggör att riktvärdet kan

anges

 indirekt på karta, i tabell m.m. såsom en riktvärdeangivelse

 eller liknande när så anses lämpligt. Beräkningen av

riktvärdet

 kan då ske utifrån t.ex. vissa uppgifter om normaltomt eller

 normbyggnad med angivelse av vilken tabell eller faktor som

bör

 användas vid beräkningen.

 5 §

 I bestämmelsen görs endast en beloppsmässig ändring som är

 närmare kommenterad i den allmänna motiveringen.

 16 §

 I bestämmelsen görs endast en beloppsmässig ändring som är

 närmare kommenterad i den allmänna motiveringen.

 9 kap.

 1 - 3 §§

 Ändringarna är föranledda av värderingsmodellen inför AFT-94

 och är närmare kommenterade i den allmänna motiveringen.

 11 kap.

 1 - 4, 7 - 8 §§

 Ändringarna är föranledda av värderingsmodellen inför AFT-94

 och är närmare kommenterade i den allmänna motiveringen.

 Beträffande normbyggnaden i 3 § har RSV i sitt förslag

utgått

 från att den omfattar 1 000 m2 produktionslokaler. LMV har i

 detta avseende påpekat att en industribyggnad av denna

 omfattning produktionslokaler även kan innehålla utrymmen

för

 kontor och lager. I sådana fall kan den inte tjäna som

 normbyggnad. LMV föreslår därför ett annat uttryckssätt. Jag

 anser emellertid att lydelsen är acceptabel och det torde

räcka

 med att jag här betonar att normbyggnaden inte skall

innehålla

 annat än produktionslokaler.

 I 8 § kvarstår ortstyp som värdefaktor men avser enligt

mitt

 förslag numera värderingsenhetens läge i förhållande till

 tätort. LMV anser att uttryckssättet i stället borde spegla

den

 omständigheten att ortstypen närmast är hänförlig till

 värderingsenhetens belägenhet i landet. Emedan det inte

råder

 någon avsikt att förändra bestämmelsens sakliga innebörd bör

 den enligt min mening inte ändras i detta avseende.

 5 och 6 §§

 Paragraferna skall upphöra att gälla, vilket berörs närmare

i

 den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.2.).

 12 kap.

 1, 4 - 5, 8 - 9 §§

 Ändringarna är föranledda av värderingsmodellen inför AFT-94

 och är närmare kommenterade i den allmänna motiveringen.

 6 och 7 §§

 I paragraferna görs konsekvensändringar med anledning av den

 ändrade värderingsmodellen.

 15 kap.

 4 §

 För värdering av industribyggnad på elproduktionsenhet

gäller

 särskilda regler som återfinns i 15 kap. FTL. I begreppet

 elproduktionsenhet innefattas bl.a. vattenkraftverk,

outbyggt

 vattenfall som enligt verkställbart tillstånd får byggas ut

 samt värmekraftverk.

 Vad gäller vattenkraftverken bestäms värdet av ett nybyggt

 sådant som produkten av kraftverkets taxeringseffekt i

kilowatt

 och ett riktvärde.

 Enligt 15 kap. 4 § FTL bestäms riktvärdet genom en

 kapitalisering av de årsnetton som kan beräknas med ledning

av

 gällande tariffer. I lagtexten görs en direkt hänvisning

till

 "statens vattenfallsverks högspänningstariffer för

 mellansvenska området".

 Nyligen har emellertid en omstrukturering av elmarknaden

 inletts. Vid den bolagisering av statens vattenfallsverk som

 genomfördes vid årsskiftet 1991/92 avskildes verksamheten i

 storkraftnätet från Vattenfall AB och ingår numera i

 affärsverket Svenska kraftnät. Prissättningen för tillgång

till

 storkraftnätet kommer således att behandlas av ett annat

 affärsverk än tidigare. Priset påverkas dessutom av en ny

 marknadssituation.

 Av det anförda följer att en omdefiniering är nödvändig i

 15 kap. 4 § FTL. Jag föreslår därför att det s.k. årsnettot

i

 fortsättningen bestäms bl.a. "med ledning av den

prissättning

 som tillämpas för det mellansvenska området" och att detta

 anges i paragrafen.

 18 kap.

 1 §

 I bestämmelsen görs en beloppsmässig ändring och införs

 ytterligare undantag från deklarationsskyldigheten vilka

 kommenteras närmare i den allmänna motiveringen.

 20 kap.

 12 §

 I 20 kap. 12 § FTL anges vad fastighetstaxeringsnämnds

beslut

 skall innehålla. Detta preciseras närmare i sju punkter,

varav

 själva taxeringsbeslutet skall redovisas enligt punkterna 1

 - 3, medan grunderna för beslutet redovisas enligt punkterna

 4 - 7.

 I en av punkterna, punkt 6, skall enligt nuvarande lydelse

 redovisas bl.a. storleken av värderingshyra enligt 11 kap. 4

§,

 bruttokapitaliseringsfaktor enligt 11 kap. 6 § samt

 brytningsfaktor och värdet per m3 brytvärd fyndighet enligt

 12 kap. 8 §. Eftersom, vid behandlingen av bestämmelserna i

 11 kap. FTL om riktvärdet för industribyggnad resp. i 12

kap.

 om riktvärdet för täktmark, föreslagits att nämnda begrepp

 skall utmönstras, bör de i konsekvens härmed slopas även i

 20 kap. 12 § FTL.

 Enligt nämnda punkt 6 redovisas också

återanskaffningskostnad

 enligt 11 kap. 7 §. Jag har tidigare föreslagit att

 återanskaffningskostnaden i fortsättningen skall utgöra en

 särskild värdefaktor vid bestämmande av riktvärde för

 industribyggnad värderad enligt produktionskostnadsmetoden.

 Storleken av värdefaktorer redovisas särskilt enligt 20 kap.

 12 § punkt 4 FTL. Begreppet återanskaffningskostnad skall

 därför tas bort i punkt 6 såvitt angår hänvisningen till

 11 kap. 7 §.

 Av beslutet skall vidare enligt punkt 7 framgå sådant

säreget

 förhållande som föranlett justering av riktvärde. Med

säreget

 förhållande avses att en värdefaktor (egenskap av något

slag)

 föreligger som inte särskilt har beaktats vid riktvärdets

 bestämmande och som påtagligt inverkar på marknadsvärdet

(jfr

 7 kap. 5 § FTL). När så är fallet skall en justering göras.

 I enstaka fall kan det inträffa att en domstol inte

använder

 sig av det för värdeområdet rekommenderade riktvärdet. Ett

 frångående av riktvärde i sådant fall är inte att betrakta

som

 en justering för säregna förhållanden. Det har dock i bland

 felaktigt kommit att redovisas på detta sätt. Datamässigt

har

 det vidare visat sig svårt att hantera redovisningen då en

 domstol går ifrån ett rekommenderat riktvärde. Av dessa skäl

 föreslås en ändring av punkt 7 med den innebörden att

 redovisningen uttryckligen skall avse dels vidtagen

justering

 för säreget förhållande enligt 7 kap. 5 § FTL, dels även

annat

 förhållande som föranlett ändring av riktvärde.

 20 §

 I bestämmelsen görs endast en beloppsmässig ändring som är

 närmare kommenterad i den allmänna motiveringen.

 28 kap.

 9 §

 I bestämmelsen görs endast en beloppsmässig ändring som är

 närmare kommenterad i den allmänna motiveringen.

 12 §

 Ändringen är enbart av redaktionell karaktär.

 Övergångsbestämmelser

 1. Såvitt avser reglerna inför AFT-94 av hyreshus- och

 industrienheter skall ett ikraftträdande ske redan den

 1 januari 1993 med tillämpning vid 1994 års allmänna

 fastighetstaxering.

 2. Vissa av de förenklingsbestämmelser som föreslagits bör

 inte tillämpas vid 1994 års fastighetstaxering. Det kan

 nämligen inte anses lämpligt att under den löpande

 taxeringsperioden tillämpa nya beloppsgränser m.m. för de

 fastighetskategorier som inte är föremål för AFT år 1994.

För

 småhusenheter och lantbruksenheter skall således de nu

nämnda

 bestämmelserna inte tillämpas förrän vid nästa AFT av dessa,

 dvs. år 1996 resp. 1998.

 7.2 Lag om ändring i lagen (1992:828) om ändring i

 fastighetstaxeringslagen

 I 2 kap. 2 § FTL nämns bl.a. de olika slags

 kommunikationsbyggnader som skall anses utgöra icke

 skattepliktiga specialbyggnader. Bland den krets byggnader

som

 skall räknas som kommunikationsbyggnad anses sådan som

används

 i postverkets, televerkets, statens järnvägars,

 luftfartsverkets, Svensk Rundradio Aktiebolags, Sveriges

 Television Aktiebolags och Sveriges Utbildningsradio

 Aktiebolags verksamhet.

 I fråga om järnvägstrafiken har företagits vissa

 organisatoriska förändringar. Det tidigare statens järnvägar

 delades upp i dels ett affärsverk med ansvar för

tågtrafiken,

 dels en myndighet benämnd Banverket med ansvar för

 infrastrukturen.

 Eftersom indelningen i de skilda slagen av

specialbyggnader i

 alla fall utom ett - allmän byggnad - tar sikte enbart på

 användningssättet, bör sådana byggnader som används i

 Banverkets verksamhet nu också uttryckligen fogas till den

 krets kommunikationsbyggnader som utgör specialbyggnader.

 7.3 Lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

 fastighetsskatt

 1 §

 I paragrafen görs en konsekvensändring i anledning av att

det

 enligt de bestämmelser som gäller vid 1992 års allmänna

 fastighetstaxering av lantbruksenheter inte längre skall

finnas

 hyreshus och tomtmark för hyreshus i sådana taxeringsenheter

 (jfr prop. 1990/91:47 s. 45).

 3 §

 Ändringen i första stycket b) innebär att det såvitt avser

 hyreshusenhet endast skall tas ut fastighetsskatt på den del

 som avser bostäder och tillhörande tomtmark. Detta uttrycks

 genom en anknytning till den nya indelning i

värderingsenheter

 som görs vid fastighetstaxeringen fr.o.m. AFT-94. Enligt

 huvudregeln kommer således med den föreslagna formuleringen

 värderingsenheter för bostäder och bostäder under uppförande

 samt övriga värderingsenheter i hyreshusenhet som avser den

 tomtmark som är hänförlig till nämnda värderingsenheter

 bostäder samt även obebyggd tomtmark att beskattas med

 skattesatsen 2,5 %. Detta gäller alltså även sådan

 värderingsenhet tomtmark där byggrätt finns för lokaler.

 I andra stycket återfinns de s.k. permanenta

bestämmelserna

 om nedsättning i skatteuttaget som gäller nyproduktionen.

Med

 hänsyn till vad som anförts i den allmänna motiveringen

 utmönstras ordet huvudsakligen. I övrigt vidtas

redaktionella

 ändringar som slår fast att den nedsättning av skatteuttaget

 som avser byggnader som innehåller bostäder görs på

 bostadsdelen enligt de närmare föreskrifter som finns i

femte

 stycket.

 I femte stycket har ett tillägg gjorts till den

 proportioneringsregel som finns där sedan tidigare. I andra

 meningen behandlas småhusenheterna. I en småhusenhet kan

ingå

 flera bostadsbyggnader. Enligt huvudregeln utgör varje

småhus

 en värderingsenhet. Vanligtvis indelas även tomtmarken i en

 värderingsenhet för varje småhus. För dessa skall

nedsättningen

 avse den del av taxeringsvärdet som belöper på

värderingsenhet

 för småhuset och den tomtmark som hör till detta.

Bestämmelsen

 har emellertid utformats för att också beakta det fall då

 tomtmarken inte har indelats i flera värderingsenheter genom

 att inte här anknyta till begreppet värderingsenhet. När det

 finns olika ägare till småhus och mark åtskiljs dessa i

olika

 taxeringsenheter, utom i vissa fall som exempelvis

beträffande

 tomträtt. För att klargöra att markägaren då inte skall få

 någon nedsättning av fastighetsskatten anges uttryckligen

som

 villkor för nedsättningen att tomtmarken måste ingå i samma

 taxeringsenhet som småhuset. Det anges också att reglerna om

 nedsättning i tillämpliga delar gäller småhus med tomt på

 lantbruksenhet. I tredje meningen behandlas nedsättningen

för

 hyreshusenheter. För dessa anknyts både för byggnad och

 tomtmark till de värderingsenheter som modellen vid AFT-94

 kommer att tillhandahålla. För att nedsättning av skatten

också

 skall avse tomtmarksvärdet fordras på samma sätt som för

 småhusenheterna att tomtmarken måste ingå i samma

 taxeringsenhet som byggnaden.

 Punkterna 4 och 5 av övergångsbestämmelserna till lagen

 (1990:652) om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

 fastighetsskatt

 Genom lagen (1990:652) om ändring i fastighetsskattelagen

 infördes i samband med skattereformen år 1991 vissa

 övergångsvisa regler om nedsättning av fastighetsskatten

även

 för det bostadsbestånd som då fanns. För småhusenheterna

 återfanns dessa regler bl.a. i punkt 4 och för

 hyreshusenheterna i punkt 5. Det synes ändamålsenligt att

den

 precisering av nedsättningsreglerna som gjorts för

 nyproduktionen i 3 § femte stycket också bör gälla det

 bostadsbestånd som nämns i förevarande punkter. Därför har i

 resp. punkt en hänvisning gjorts till 3 § femte stycket.

 Övergångsbestämmelser

 1. Som framgått av det anförda görs den nya indelning i

 värderingsenheter såvitt avser hyreshusenheter först fr.o.m.

 AFT-94, dvs. med verkan från ingången av år 1994. Dessa

regler

 läggs således till grund för beskattning vid 1995 års

taxering.

 I vissa fall kan de nya taxeringsvärdena beaktas vid

 preliminärskatteuttaget under år 1994 enligt 3 § 2 mom.

 uppbördslagen (1953:272). De nya bestämmelserna föreslås

därför

 träda i kraft den 1 januari 1993 med tillämpning första

gången

 vid 1995 års taxering.

 2. Som vidare framgått av vad jag anfört i det föregående

om

 vissa ändringar såvitt avser fastighetstaxeringen av

 hyreshusenheter skall hyreshus, dvs. själva byggnaden, i

 fortsättningen värderas separat såsom särskild

värderingsenhet

 åtskild från värderingen av marken. En uttrycklig regel

 föreslås också som innebär att ett hyreshus skall indelas i

 skilda värderingsenheter om det är inrättat för både

bostäder

 och lokaler. Avsikten är vidare att indelningen i

 värderingsenheter av tomtmarken för hyreshus skall följa den

 indelning som gjorts för byggnaderna och byggnadsdelarna på

 tomtmarken. Vidare skall riktvärdet för hyreshus ange värdet

 per värderingsenhet och inte som för närvarande ange det

 samlade värdet av byggnader med tillhörande tomtmark.

 De nu nämnda lagförslagen är avsedda att komma i

tillämpning

 vid 1994 års allmänna fastighetstaxering. En justering

 beträffande uttaget av fastighetsskatt för hyreshus som

skall

 gälla redan från den 1 januari 1993 måste således vad avser

år

 1993 beakta hur hyreshusen och tomtmarken för sådana hus är

 indelade enligt nuvarande bestämmelser vid fastig-

 hetstaxeringen. Även om jag redan berört nuvarande regler om

 indelning i värderingsenheter i det föregående anser jag det

 befogat att här åter lämna en kort redogörelse för vissa av

 dessa.

 Enligt de nuvarande bestämmelserna om riktvärde för

hyreshus

 i 9 kap. 1 § FTL görs ingen separat värdering av byggnaden;

 hyreshuset utgör således inte en värderingsenhet. Riktvärdet

 anger därför hyreshusenhetens samlade värde av byggnad och

 mark. Genom att en separat värdering av tomtmarken görs blir

 det ändå möjligt att beräkna värdet på hyreshuset.

 Av den gällande lydelsen av nämnda paragraf framgår att

det

 finns två slags värderingsenheter för hyreshusenheter - om

man

 bortser från fallet med exploateringsmark.

Värderingsenheterna

 är dels hyreshuset med tomtmark, dels den eller de

 värderingsenheter som avser tomtmarken. Som framgår ingår

 värdet av tomtmarken också i det förstnämnda slaget av

 värderingsenhet.

 Om det underlättar värderingen får en byggnad som är

inrättad

 för väsentligt olika ändamål indelas i två eller flera

 värderingsenheter enligt 6 kap. 5 § FTL. Vanligtvis indelas

 därför bostäder och lokaler i ett hyreshus i skilda

 värderingsenheter. Som LMV påpekat har dock sådan indelning

 inte skett beträffande hyreshus med värdeår före 1970 och

med

 en totalhyra som inte överstigit 130 000 kr. En indelning av

 byggnader i skilda värderingsenheter sker likaså om dessa

har

 olika ålder. Att observera är dock att de olika

 värderingsenheterna avseende byggnader i dessa fall alltid

även

 inkluderar en andel tomtmark.

 Vad avser tomtmarken gäller generellt enligt 6 kap. 7 §

FTL

 att varje tomt skall utgöra en värderingsenhet. Endast om

 tomtens användningssätt gör det nödvändigt skall den indelas

i

 två eller flera värderingsenheter. Det är således inte

 självklart att tomten har indelats i olika värderingsenheter

i

 det fall då byggnaden indelats i bostads- resp. lokaldelar.

 Avgörande för indelningen av tomtmarken är i stället om

olika

 riktvärden har anvisats för olika våningsplan eller för den

 byggrätt som avser bostäder eller lokaler.

 Som framgår av det nu anförda kan för år 1993 en beräkning

av

 nedsättning av eller undantag från fastighetsskatt inte

göras

 på det maskinella sätt som förutsätts kunna ske enligt de

 regler som föreslås gälla fr.o.m. den 1 januari 1994. Vissa

 manuella rutiner måste t.ex. tillämpas för hyreshus med

värdeår

 före 1970 som har en totalhyra som inte överstiger 130 000

kr.

 Därför ges i punkt 2 i denna övergångsbestämmelse såvitt

avser

 hyreshusenhet en föreskrift med följande innebörd. Vid 1994

års

 taxering skall det skatteuttag som stadgas i 3 § första

stycket

 b) i dess äldre lydelse göras på den del av taxeringsvärdet

som

 inte belöper på lokaler med tillhörande tomtmark. Någon

uttalad

 anknytning görs inte detta år till värderingsenhet eftersom,

 som framgått, någon sådan indelning inte alltid har skett.

 Vidare skall vid denna taxering nedsättning av skatteuttaget

 enligt vad som anges i andra stycket i paragrafen och punkt

5

 övergångsbestämmelserna i deras äldre lydelse göras på den

del

 av taxeringsvärdet som belöper på hyreshus som avser

bostäder.

 Eftersom värderingsenheten för byggnaden under detta år

 fortfarande inkluderar tomtmark har särskilt uttalats att i

 beräkningsunderlaget ingår den tomtmark som hör till

 bostäderna. Härmed avses bara den del som tas i anspråk för

 bostäderna och således inte t.ex. obebyggd tomtmark med

 byggrätt för lokaler. Även här uppställs kravet att

tomtmarken

 måste ingå i samma taxeringsenhet som hyreshuset.

 3. På liknande sätt som föreskrevs i

övergångsbestämmelserna

 till lagen (1992:842) om ändring i lagen (1984:1052) om

statlig

 fastighetsskatt, vilken nu föreslås bli upphävd, föreskrivs

en

 proportioneringsregel för de hyreshusenheter med lokaler som

 ingår i förvärvskälla som har brutet räkenskapsår. På samma

 sätt som i punkt 2 i dessa övergångsbestämmelser görs inte

 heller här någon uttrycklig anknytning till värderingsenhet.

 Det bör uppmärksammas att skatteuttag enligt denna

 övergångsregel enbart tar sikte på de äldre bestämmelser som

 gällt enligt fastighetsskattelagen. Enligt denna gäller en

 skattesats om 2,5 % för hyreshusenheter, dvs. inklusive

 lokaldelarna. Skulle således ett nytt beskattningsår ha

 påbörjats den 1 september 1992 som löper till den 31 augusti

 1993, får uttaget av fastighetsskatt, för den del av

 beskattningsåret som belöper på de fyra sista månaderna

under

 år 1992, taxeras år 1994.

 I detta sammanhang beaktas således inte den tillfälliga

 höjningen av fastighetsskatten till 3,5 % som enligt en

 särskild lag (SFS 1990:1460) gäller vid 1992 och 1993 års

 taxeringar för sådana hyreshusenheter som huvudsakligen

består

 av lokaler.

 7.4 Lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring i

lagen

 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt

 Genom förslagen till ny lydelse av 1 och 3 §§ i

 fastighetsskattelagen med övergångsbestämmelser undantas

 lokaler från fastighetsskatt på ett annat sätt än genom

 kopplingen till hyreshusenhet som huvudsakligen består av

 lokaler såsom görs i lagen (1992:842) om ändring i

 fastighetsskattelagen. Den lagen, som ännu inte trätt i

kraft,

 behövs således inte och bör upphävas.

 7.5 Lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag vid

 inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond, m.m.

 Genom lagen upphävs vid utgången av år 1993 den skattefrihet

 som gällt för stiftelsen enligt 2 § i den upphävda lagen.

 Upphävandet av denna lag innebär vidare att sådana medel

som

 avses i 3 § i den upphävda lagen är skattepliktiga för

 mottagaren utom i fall då mottagaren är en sådan

 bostadsförening eller sådant bostadsaktiebolag som avses i 2

§

 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Således är

 inte de bostadsrättsföreningar som är schablonbeskattade

 skattskyldiga för sådana medel som avses i den upphävda

lagen.

 8 Hemställan

 Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

 förslagen till

 1. lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152),

 2. lag om ändring i lagen (1992:828) om ändring i

fastighets-

 taxeringslagen (1979:1152),

 3. lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

 fastighetsskatt,

 4. lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring i

lagen

 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

 5. lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag vid

 inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond, m. m.

 9 Beslut

 Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

 beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de

 förslag som föredraganden lagt fram.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Förteckning över remissinstanser som avgett yttranden över

 betänkandet (SOU 1992:47) Avreglerad bostadsmarknad

 Del II, kapitlen 2 och 3.

 Remissinstanser som yttrat sig över frågor i kapitlen 2 och

3.

 Riksbanken, Riksskatteverket (RSV), Allmänna pensionsfonden

 första fondstyrelsen, Riksantikvarieämbetet, Boverket,

Statens

 råd för byggnadsforskning, Statens institut för

 byggnadsforskning, Lant-mäteriverket, Statskontoret,

 Riksrevisionsverket, Kammarätten i Stockholm, Kammarrätten i

 Göteborg, Länsstyrelsen i Malmöhus län, Sollentuna kommun,

 Kungälvs kommun, Hallsbergs kommun, Byggentreprenörerna,

 Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR, Föreningen Sveriges

 Statsarkitekter, HSB:s Riksförbund, Hyresgästernas

Riksförbund,

 Landsorganisationen i Sverige, Mäklarsamfundet, Riksbyggen,

 Samfundet för fastighetsekonomi, Sparbankernas Bank, Statens

 Bostadsfinansieringsaktiebolag, Svenska

Arbetsgivareföreningen,

 Svenska Bankföreningen, Svenska Kommunförbundet, Svenska

 Livförsäkringsföreningars Riksförbund, Sveriges

Allmännyttiga

 Bostadsföretag SABO, Sveriges Bostadsrättsföreningars

 Centralorganisation, Sveriges Industriförbund, Sveriges

 Trähusfabrikers Riksförbund, Tjänstemännens

 Centralorganisation, Villaägarnas Riksförbund, Styrelsen för

 Konunga-riket Sveriges stadshypotekskassa, AB Platta Tak,

 Föreningen Kommunala Förmedlingsorgan, Lidingö

 Villaägareföreningars samarbetsnämnd, Målaremästarnas

 Riksförening, Föreningen Sveriges Länsantikvarier, Svenska

 föreningen för byggnadsvård och Sveriges Jordägareförbund.

 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Innehåll

Propositionen.......................................... 1

 Propositionens huvudsakliga

 innehåll............................................ 1

 Lagförslag

 1 Lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

 (1979:1152).......................................2

 2 Lag om ändring i lagen (1992:828) om ändring i

 fastighetstaxeringslagen (1979:1152).............21

 3 Lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

 fastighetsskatt................................. 27

 4 lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring

 i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt...31

 5 Lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag

 vid inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond,m.m.......... 32

 Utdrag ur remissprotokollet den 22 oktober 1992......33

 1 Allmänna synpunkter om fastighetstaxering och

 fastighetsbeskattning........................... 33

 2 Frågor inför 1994 års allmänna fastighetstaxering..35

 2.1 Inledning........................................35

 2.2 Värderingsmodellen vid AFT-94....................36

 2.3 Riktvärde och värderingsenheter avkastningsmeto-

 den............................................. 41

 2.3.1 Hyreshus och industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden.............................41

 2.3.2 Tomtmark för hyreshus..........................43

 2.3.3 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden ............................44

 2.3.4 Tomtmark för hyreshus och industribyggnad

 värderad enligt avkastningsmetoden.............44

 2.4 Normenhet - avkastningsmetoden...................45

 2.4.1 Hyreshus och industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden.............................45

 2.4.2 Tomtmark för hyreshus och industribyggnad

 värderad enligt avkastningsmetoden.............46

 2.5 Värdefaktorer - avkastningsmetoden...............46

 2.5.1 Hyreshus.......................................46

 2.5.2 Industribyggnad värderad enligt avkastnings-

 metoden........................................48

 2.5.3 Tomtmark för hyreshus..........................49

 2.5.4 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 avkastningsmetoden.............................50

 2.6 Riktvärde och värderingsenheter - produktions-

 kostnadsmetoden..................................51

 2.6.1 Industribyggnad värderad enligt produktions-

 kostnadsmetoden................................51

 2.6.2 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden.................... 52

 2.7 Normenhet för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden.......................53

 2.8 Värdefaktorer- produktionskostnadsmetode.........53

 2.8.1 Industribyggnad värderad enligt produktions-

 kostnadsmetoden................................53

 2.8.2 Tomtmark för industribyggnad värderad enligt

 produktionskostnadsmetoden.....................54

 2.9 Övrig byggnad....................................54

 2.10 Täktmark........................................55

 2.11 Övrigt..........................................56

 2.11.1 Vissa beloppsgränser......................... 56

 2.11.2 Saneringsbyggnader........................... 57

 2.11.3 Riktvärdeangivelse........................... 57

 2.11.4 Deklarationsskyldigheten m.m.................58

 2.12 Ytterligare utredning, m.m.................... 59

 3 Fastighetsskatt för bostäder och lokaler i hyres-

 hus.............................................. 61

 3.1 Inledning...................................... 61

 3.2 Gränsdragningen mellan lokaler och bostäder.. 62

 4 Bostadskooperationens garantifond................ 65

 5 Budgeteffekter................................... 66

 6 Upprättade lagförslag..............................67

 7 Specialmotivering..................................68

 7.1 Fastighetstaxeringslagen....................... 68

 7.2 Lag om ändring i lagen (1992:828) om ändring i

 fastighetstaxeringslagen....................... 74

 7.3 Lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

 fastighetsskatt.................................74

 7.4 Lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring

 i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt..78

 7.5 Lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag

 vid inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen

 Bostadskooperationens garantifond............... 78

 8 Hemställan......................................... 78

 9 Beslut.......................................... 79

 Bilaga........................................... 80