Regeringens proposition 2005/06:124

Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande

Prop.

2005/06:124

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 februari 2006

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

(Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslår regeringen åtgärder för att göra skuldsanerings-

förfarandet enklare och mer effektivt.

Förslaget innebär bl.a. att skuldsaneringsförfarandet koncentreras till

kronofogdemyndigheten. Myndigheten skall som första instans pröva en

ansökan om skuldsanering och kunna fatta beslut i ärendet även om en

eller flera borgenärer motsätter sig en skuldsanering. Kronofogdemyn-

digheten skall även pröva ärenden om upphävande eller ändring av ett

skuldsaneringsbeslut. Den enskilde skall ha möjlighet att överklaga kro-

nofogdemyndighetens beslut till tingsrätten.

Kommunen skall fortfarande ha en skyldighet att ge råd och anvis-

ningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Det klargörs

också att det inom ramen för denna skyldighet även ingår att lämna råd

och anvisningar under skuldsaneringsförfarandet och därefter.

Konsumentverket ges ett ansvar för att stödja och ge vägledning för

den budget- och skuldrådgivning som kommunerna skall svara för.

En annan nyhet är att den gäldenär som vill ansöka om skuldsanering

inte längre skall behöva göra ett eget försök att träffa en frivillig överens-

kommelse med sina borgenärer innan han eller hon ansöker om skuld-

sanering.

I propositionen föreslås även ett förtydligande av under vilka förutsätt-

ningar Skatteverket skall få medge dispens för återköp av en pensions-

försäkring eller avslutande av ett pensionssparkonto genom en utbetal-

ning i förtid i syfte att göra sådana tillgångar tillgängliga för borgenärer-

na.

Förslagen kommer inte att medföra några merkostnader för kommu-

nerna. För staten, liksom för enskilda och offentliga borgenärer, kan i

stället den effektivare ärendehanteringen medföra kostnadsbesparingar.

1 Förslagen genomförs i huvudsak i en ny skuldsaneringslag som skall ersätta den nuvarande skuldsaneringslagen från år 1994. Den nya lagen och de övriga lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2007. Prop. 2005/06:124 2

Innehållsförteckning

Prop. 2005/06:124

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

5

2

Lagtext

...............................................................................................

6

2.1

Förslag till skuldsaneringslag .............................................

6

2.2 .........................

Förslag till lag om ändring i brottsbalken

14

2.3

Förslag till lag om ändring i kreditupplysningslagen

(1973:1173).......................................................................

15

2.4

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)...

17

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1982:188) om

preskription av skattefordringar m.m................................

18

2.6

Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) ....

19

2.7

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m. ..............................

20

2.8

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om

ackord rörande statliga fordringar m.m. ...........................

21

2.9

Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen

(1996:1619).......................................................................

22

2.10

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229).......................................................................

23

2.11

Förslag till lag om ändring i lagen (2005:703) om

ändring i skuldsaneringslagen (1994:334)........................

25

2.12

Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen

(2006:000)

.........................................................................

26

3

Ärendet och dess beredning.............................................................

27

4

Ett enklare och snabbare ........................skuldsaneringsförfarande

28

4.1

Förfarandets ......olika steg handläggande myndigheter

28

4.1.1 .................

Avskaffande av egenförsökskravet

28

4.1.2

En förenklad instansordning för beslut om

..................................................

skuldsanering

31

4.1.3 ....

Instansordningen för omprövningsärenden

34

4.2

Den kommunala .............budget- och skuldrådgivningen

35

4.2.1 ..................

Kommunens uppgifter och ansvar

35

4.2.2

Stöd och vägledning för den kommunala

.......................

budget - och skuldrådgivningen

37

4.3

Den allmänna .............................skälighetsbedömningen

40

4.4

Skulderna m.m. .................................................................

42

4.4.1

Skatteskulder och återbetalningsskulder

.................................

avseende underhållsstöd

42

4.4.2 .............

Undantaget för nyare skulder tas bort

45

4.4.3 .....................

Full betalning av små fordringar

46

4.5

Gäldenärens betalningsskyldighet under

skuldsaneringen.................................................................

47

4.5.1

Gäldenärens förbehållsbelopp ........................

47

4.5.2

Gäldenärens betalningar .................................

49

4.5.3

Betalningsperiodens längd..............................

51

4.6

Handläggningsfrågor, verkställighet och omprövning .....

53

4.6.1

Vissa frågor om handläggningen hos

kronofogdemyndigheten .................................

53

3

4.6.2

Verkställighet av beslut om skuldsanering.....

56

Prop. 2005/06:124

4.6.3

Vissa frågor om omprövning ..........................

57

4.7

Kravet att gäldenären skall ha hemvist i Sverige..............

61

4.8

Nedsättning och ackord rörande statliga fordringar..........

63

4.9

Tillgångar i form av pensionsförsäkringar och

pensionssparkonton...........................................................

65

5

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser m.m...........................

67

6

Ekonomiska konsekvenser ..............................................................

68

7

Författningskommentar ...................................................................

72

7.1

Förslaget till skuldsaneringslag.........................................

72

7.2

Förslaget till lag om ändring i brottsbalken ......................

90

7.3

Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen

(1973:1173).......................................................................

90

7.4

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100).........................................................................

91

7.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:188) om

preskription av skattefordringar m.m................................

92

7.6

Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) ....

92

7.7

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m. ..............................

92

7.8

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:892) om

ackord rörande statliga fordringar m.m. ...........................

93

7.9

Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen

(1996:1619).......................................................................

94

7.10

Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229).......................................................................

94

7.11

Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:703) om

ändring i skuldsaneringslagen (1994:334)........................

96

7.12

Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen

(2006:000).........................................................................

96

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet (SOU 2004:81)..................

98

Bilaga 2

Betänkandets lagförslag.......................................................

102

Bilaga 3

Förteckning över remissinstanserna ....................................

116

Bilaga 4

Lagrådsremissens lagförslag ...............................................

117

Bilaga 5

Lagrådets yttrande ...............................................................

132

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 februari 2006 ..134 4

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2005/06:124

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

skuldsaneringslag,

2.

lag om ändring i brottsbalken,

3.

lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173),

4.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

5.

lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skatteford- ringar m.m.,

6.

lag om ändring i konkurslagen (1987:672),

7.

lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga ford- ringar m.m.,

8.

lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga ford- ringar m.m.,

9.

lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619),

10.

lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

11.

lag om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsanerings- lagen (1994:334),

12.

lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000).

5

2

Lagtext

Prop. 2005/06:124

2.1

Förslag till skuldsaneringslag

Härigenom föreskrivs följande. Allmänna bestämmelser 1 § Skuldsanering innebär att en gäldenär helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen. Om ackord och konkurs finns särskilda bestämmelser. 2 § Kronofogdemyndigheten prövar ärenden om skuldsanering och ären- den om omprövning av ett beslut om skuldsanering. Kommunen skall inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt läm- na råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Denna skyldighet gäller även under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betalningsplan enligt 9 §. Konsumentverket skall stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna skall svara för. 3 § Vid skuldsanering enligt denna lag behöver hänsyn inte tas till före- skrifter om eftergift eller nedsättning i någon annan författning. En borgenär får utan hinder av föreskrifter i någon annan författning godta ett förslag om skuldsanering enligt denna lag. Allmänna villkor för skuldsanering 4 § Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i Sverige som är fysisk person, om

1.

gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid, och

2.

det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomis- ka förhållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne.

Den som är folkbokförd i Sverige skall vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i Sverige. Vid tillämpningen av första stycket 2 skall särskilt beaktas skuldernas ålder, omständigheterna vid deras tillkomst, de ansträngningar gäldenä- ren har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gälde- nären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. 5 § I fråga om den som är näringsidkare gäller, utöver villkoren i 4 §, att skuldsanering får beviljas endast om det finns särskilda skäl med hänsyn till näringsverksamhetens ringa omfattning och enkla beskaffenhet. 6 § En gäldenär som är ålagd näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsförbud får inte beviljas skuldsanering. Detsamma gäller en gälde- när som tidigare beviljats skuldsanering, om det inte finns synnerliga skäl för skuldsanering. 6 Skulderna 7 § En skuldsanering omfattar, om inte annat föreskrivs i denna lag, alla fordringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslut meddelas enligt 14 § andra stycket att inleda skuldsanering. Skuld- sanering medför att rätten till ränta eller dröjsmålsavgift på en sådan fordran bortfaller för tiden efter nämnda dag. Vid skuldsaneringen får det bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fast- ställd eller inte är förfallen till betalning, inte skall omfattas av skuldsa- neringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av före- skrifter i annan författning bevilja anstånd med betalningen under den tid betalningsplanen enligt 9 § löper. En skuldsanering omfattar inte

1.

en fordran på familjerättsliga underhåll,

2.

en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan förmånsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen (1970:979) eller retentionsrätt, till den del säkerheten räcker till för betalning av fordran,

3.

en fordran för vilken borgenären, innan beslut om att inleda skuldsa- nering har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, när det gäller egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten,

4.

en fordran som inte är förfallen till betalning och som är beroende av att borgenären tillhandahåller en motprestation, eller

5.

en fordran som är tvistig.

Bestämmelsen i tredje stycket 1 gäller inte när Försäkringskassan eller ett utländskt offentligt organ inträtt i den underhållsberättigades rätt till underhållsbidrag. Innehållet i en skuldsanering 8 § Alla fordringar som enligt 7 § omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Utan hinder av första stycket får en fordran

1.

ges sämre rätt, om borgenären samtycker, eller

2.

betalas före andra fordringar, om den efter fördelning enligt 9 § första stycket avser ett mindre belopp och det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter.

I 23 § finns bestämmelser om vad som skall gälla i fråga om fordringar som inte har anmälts i ärendet. 9 § Vid en skuldsanering skall det bestämmas

1.

vilka fordringar som enligt 7 § skall omfattas av skuldsaneringen,

2.

vad som enligt 8 § skall gälla för dem,

3.

vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärerna, och

4.

en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran skall betalas.

Det belopp som skall fördelas mellan borgenärerna skall bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och in- komster efter avdrag för vad som skall förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vara vägledande. Det får Prop. 2005/06:124 7 bestämmas vid skuldsaneringen att förbehåll även skall göras för betal- ning av en fordran som, enligt 7 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 7 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. Av fördelningen enligt första stycket 3 skall det framgå hur stor pro- centandel av fordringarnas belopp som skall kvarstå. Den betalningsplan som skall bestämmas enligt första stycket 4 skall löpa under fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en korta- re tid. Ansökan om skuldsanering 10 § En ansökan om skuldsanering skall göras skriftligen hos kronofog- demyndigheten i den region där gäldenären är bosatt. Är gäldenären inte bosatt i Sverige, skall ansökan göras hos Kronofogdemyndigheten i Stockholm. Har ansökan gjorts hos en kronofogdemyndighet som inte är behörig, skall ärendet genast lämnas över till den kronofogdemyndighet som enligt handlingarna är behörig. Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. 11 § Ansökan skall innehålla

1.

de uppgifter om gäldenären som anges i 33 kap. 1 § första och andra styckena rättegångsbalken samt uppgift som visar att gäldenären har hemvist i Sverige,

2.

en förteckning över gäldenärens tillgångar och skulder med uppgift om varje borgenärs namn, person- eller organisationsnummer, postadress och telefon,

3.

uppgift om gäldenärens inkomster och utgifter,

4.

uppgift om förhållanden som avses i 4 § tredje stycket, och

5.

de uppgifter om gäldenärens och dennes familjs personliga och eko- nomiska förhållanden som i övrigt är av betydelse för prövning av frågan om skuldsanering skall inledas.

Uppgifterna enligt första stycket skall lämnas av gäldenären på heder och samvete. Bristfällig ansökan 12 § Om en ansökan är bristfällig, skall kronofogdemyndigheten före- lägga gäldenären att avhjälpa bristen. Av föreläggandet skall det framgå att ansökan kan avvisas om föreläggandet inte följs. Föreläggandet behö- ver inte delges. Kronofogdemyndigheten skall avvisa en ansökan om skuldsanering, om den är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning i sak och gäldenären inte har följt ett föreläggande att avhjälpa bristen. Avslag på ansökan 13 § Om det framgår av ansökan om skuldsanering eller annan tillgäng- lig utredning att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 eller 5 § eller inte får beviljas skuldsanering på grund av 6 §, skall kronofogdemyndig- heten avslå ansökan. Prop. 2005/06:124 8 Om det, sedan beslut har meddelats enligt 14 § andra stycket om att in- leda skuldsanering, framkommer att förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig per- sonligen vid ett sammanträde eller om gäldenären i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning. Inledande av skuldsanering 14 § Kronofogdemyndigheten skall i den utsträckning det behövs in- hämta upplysningar om gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden från andra myndigheter. Kronofogdemyndigheten får också, om det finns särskilda skäl, hålla ett sammanträde enligt 17 § för att av- göra om skuldsanering skall inledas. Om kronofogdemyndigheten inte enligt 12 § avvisar eller enligt 13 § första stycket avslår en ansökan om skuldsanering, skall myndigheten snarast besluta att skuldsanering skall inledas. 15 § När ett beslut har meddelats om att inleda skuldsanering skall kro- nofogdemyndigheten genast genom en kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar uppmana var och en som har en fordran mot gäldenären att skriftligen anmäla den till kronofogdemyndigheten senast en månad från dagen för kungörelsens införande. Om det finns särskilda skäl, kan kro- nofogdemyndigheten införa kungörelsen även i en eller flera ortstid- ningar. Kronofogdemyndigheten kan också förlänga fristen till två måna- der, om det finns särskilda skäl. Utredningen hos kronofogdemyndigheten 16 § Har skuldsanering inletts, skall kronofogdemyndigheten se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. 17 § Kronofogdemyndigheten skall kalla gäldenären att inställa sig per- sonligen vid ett sammanträde, om det kan antas vara till fördel för utred- ningen. Vid sammanträdet skall gäldenären lämna de ytterligare upplys- ningar som behövs för att avgöra frågan om skuldsanering. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress gäldenären senast har uppgivit i ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I kallelsen skall gäldenären upplysas om syftet med sammanträdet och om att ansökan kan avslås om gäldenären inte inställer sig personligen. 18 § Kronofogdemyndigheten får till sammanträde enligt 17 § kalla även en borgenär, annan myndighet eller någon annan som kan bidra till utred- ningen av ärendet. Kallelsen behöver inte delges. Beslut om skuldsanering 19 § När det finns en tillräcklig utredning, skall kronofogdemyndigheten tillsammans med gäldenären upprätta ett förslag om skuldsanering som innehåller de uppgifter som anges i 9 §. Prop. 2005/06:124 9 20 § Förslaget om skuldsanering skall sändas till samtliga kända borge- Prop. 2005/06:124 närer vars fordringar omfattas av skuldsaneringen med föreläggande för dem att yttra sig över förslaget inom viss tid. I föreläggandet skall det an- ges att ett uteblivet yttrande inte hindrar ett beslut om skuldsanering. Föreläggandet skall delges borgenärerna. Om en fordran som anmälts en- ligt 15 § inte omfattas av skuldsaneringen, skall borgenären underrättas om detta. 21 § Efter utgången av den tid som avses i 20 § skall kronofogdemyn- digheten pröva om gäldenären skall beviljas skuldsanering. Ett beslut om skuldsanering skall genast kungöras i Post- och Inrikes Tidningar. Förbud mot exekutiva åtgärder 22 § Efter kronofogdemyndighetens beslut om att inleda skuldsanering får utmätning för fordringar som uppkommit dessförinnan inte äga rum innan frågan om skuldsanering är avgjord, om inte, efter överklagande, rätten på begäran av en borgenär bestämmer annat. Om utmätning ändå sker, är åtgärden utan verkan. Första stycket gäller inte fordringar som enligt 7 § tredje stycket inte omfattas av skuldsaneringen. Det som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om betalningssäkring och verkställighet av ett sådant beslut. Verkan av skuldsanering 23 § En skuldsanering befriar gäldenären från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen i den utsträckning som dessa sätts ned. Genom skuldsaneringen befrias gäldenären från ansvar för betalningen av fordringar som inte är kända i ärendet, om inte fordringen är sådan som avses i 7 § tredje stycket. Skuldsaneringen inverkar inte på den rätt en borgenär har mot en borgensman eller någon annan som förutom gäldenären svarar för ford- ringen. Omprövning av skuldsanering 24 § På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsanering kan kronofogdemyndigheten upphäva beslutet eller, i fall som avses i 4 och 5, ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om 1. gäldenären

a)

har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer,

b)

har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exe- kutiv förrättning, eller

c)

i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsane- ringsfrågans avgörande,

10 2. gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ären- dets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären,

3.

gäldenären har lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets be- slut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att gäldenären är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats,

4.

gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa, eller

5.

gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förbättrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet.

I fall som avses i första stycket 5 skall ansökan ges in inom fem år från dagen för skuldsaneringen. Om löptiden för betalningsplanen har för- längts enligt 26 §, gäller i stället den tiden. Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säker- het som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 9 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de omständigheter som anges i första stycket 1 eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förpliktelser enligt första stycket 2. 25 § På ansökan av gäldenären kan kronofogdemyndigheten ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om

1.

gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förändrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet, eller

2.

det finns synnerliga skäl.

26 § Vid ändring av ett beslut om skuldsanering får löptiden för betal- ningsplanen förlängas till som längst sju år. 27 § En ansökan om upphävande eller ändring enligt 24 eller 25 § av ett beslut om skuldsanering skall göras skriftligen hos den kronofogdemyn- dighet som anges i 10 §. Ansökan skall innehålla uppgifter om

1.

det beslut som avses, och

2.

de omständigheter som åberopas till stöd för upphävande eller änd-

ring. Om en ansökan är bristfällig tillämpas 12 §. 28 § Bestämmelserna i 1618 §§ gäller i tillämpliga delar även vid kro- nofogdemyndighetens handläggning av ärenden om upphävande eller ändring av ett beslut om skuldsanering. Överklagande 29 § Kronofogdemyndighetens slutliga beslut får överklagas till tingsrät- ten i den ort där gäldenären är bosatt. Detsamma gäller kronofogdemyn- dighetens beslut att inleda skuldsanering. Om gäldenären inte är bosatt i Sverige, får beslutet överklagas till Stockholms tingsrätt. Överklagandet skall ges in till kronofogdemyndigheten inom tre veckor från dagen för Prop. 2005/06:124 11 beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. Kronofogdemyndigheten skall inte vara part i domstolen. Ett beslut varigenom en ansökan om skuldsanering förklaras vilande får inte överklagas. 30 § Om tingsrätten bifaller ett överklagande av gäldenären, skall den återförvisa ärendet till kronofogdemyndigheten. Om kronofogdemyn- digheten avslagit gäldenärens ansökan med tillämpning av 13 § andra stycket och tillräcklig utredning finns, får tingsrätten dock besluta om skuldsanering. Ett beslut av tingsrätten att återförvisa ett ärende till kronofogdemyn- digheten får inte överklagas. 31§ Hovrätten får inte pröva ett överklagande av ett beslut av en tings- rätt, om inte hovrätten meddelat prövningstillstånd. Prövningstillstånd behövs inte, om överklagandet avser ett beslut som rör någon annan än en part, ett beslut genom vilket tingsrätten ogillat jäv mot en domare eller ett beslut genom vilket ett överklagande har av- visats. Övriga bestämmelser 32 § Om gäldenären försätts i konkurs, förfaller en av gäldenären dess- förinnan gjord ansökan om skuldsanering. Om en ansökan om förhandling om offentligt ackord tas upp sedan gäldenären har ansökt om skuldsanering, skall skuldsaneringsärendet för- klaras vilande. Om ackordet fastställs, förfaller ansökan om skuldsane- ring. Om gäldenären avlider, förfaller en av gäldenären gjord ansökan om skuldsanering. 33 § Återkallar gäldenären en ansökan om skuldsanering, skall ärendet genast avskrivas från vidare handläggning. Detsamma gäller om ansökan förfaller enligt 32 §. 34 § Avslås eller avvisas en ansökan om skuldsanering eller avskrivs ärendet från vidare handläggning sedan en kungörelse har utfärdats enligt 15 §, skall samtliga kända borgenärer genast underrättas. 35 § En överenskommelse som innebär att gäldenären eller tredje man tillförsäkrar någon borgenär, vars fordran omfattas av skuldsaneringen, bättre villkor än enligt skuldsaneringen är ogiltig. 36 § Socialnämnder och andra myndigheter skall till kronofogdemyndig- het eller domstol som handlägger ett ärende om skuldsanering enligt den- na lag på begäran överlämna sådana uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövning av ärendet. 37 § Ett beslut om skuldsanering får verkställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft. Prop. 2005/06:124 12 Prop. 2005/06:124

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007, då skuldsaneringslagen (1994:334) skall upphöra att gälla.

2.

För ärenden om skuldsanering som har överlämnats till tingsrätten före ikraftträdandet och för ärenden om omprövning där ansökan har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser i fråga om förfarandet vid tingsrätten.

3.

Har löptiden för en betalningsplan vid en skuldsanering som beslu- tats enligt äldre bestämmelser bestämts till en längre tid än fem år, gäller äldre bestämmelser i fråga om den tid inom vilken en ansökan om om- prövning skall ges in.

13

2.2

Förslag till lag om ändring i brottsbalken

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § brottsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

2 § 1

En gäldenär som vid konkurs,

En gäldenär som vid konkurs,

skuldsanering

enligt

skuldsane-

skuldsanering eller förhandling om

ringslagen (1994:334) eller för-

offentligt ackord uppsåtligen eller

handling om offentligt ackord upp-

av grov oaktsamhet förtiger till-

såtligen eller av grov oaktsamhet

gång, uppger obefintlig skuld eller

förtiger tillgång, uppger obefintlig

lämnar annan sådan oriktig upp-

skuld eller lämnar annan sådan

gift, döms, om uppgiften inte rät-

oriktig uppgift, döms, om uppgif-

tas innan den beedigas eller annars

ten inte rättas innan den beedigas

läggs till grund för förfarandet, för

eller annars läggs till grund för

försvårande av konkurs eller exe-

förfarandet, för försvårande av

kutiv förrättning till fängelse i

konkurs eller

exekutiv

förrättning

högst två år.

till fängelse i högst två år. För försvårande av exekutiv förrättning döms också en gäldenär som i samband med annan exekutiv förrättning uppsåtligen åberopar oriktig handling eller skenavtal och därigenom hindrar att erforderlig egendom genom förrättning tas i anspråk för att bereda borgenär betalning eller säkerhet. Om ett förtigande eller en oriktig uppgift enligt första stycket är utan betydelse för saken, eller om gäldenären vid konkurs hade rätt att vägra yttra sig och omständigheterna innebär en skälig ursäkt för honom eller henne, skall han eller hon inte dömas till ansvar. Om ett brott som avses i denna paragraf har begåtts uppsåtligen och är grovt, döms för grovt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning till fängelse i lägst sex månader och högst sex år. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen beedigat oriktig uppgift eller använt falsk handling eller vilseledande bokföring eller om brottet varit av betydande omfattning. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1 Senaste lydelse 2005:242. Prop. 2005/06:124 14

2.3

Förslag till lag om ändring i kreditupplysningslagen

Prop. 2005/06:124

(1973:1173)

Härigenom föreskrivs att 7 och 8 §§ kreditupplysningslagen (1973:1173) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 § 2

Kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare får inte innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som 1. har slagits fast genom en domstols eller en annan myndighets avgö-

rande eller åtgärd eller

2. har lett till inledande av skuld-

2. har lett till inledande av skuld-

sanering enligt skuldsaneringsla-

sanering eller till betalningsinstäl-

gen (1994:334) eller till betalnings-

lelse, konkursansökan eller ackord.

inställelse, konkursansökan eller

ackord.

Kreditupplysningar som avses i första stycket får inte heller innehålla uppgifter om kreditmissbruk, utom när krediten har lämnats av ett företag som står under Finansinspektionens tillsyn och kredittagaren i avsevärd utsträckning överskridit gällande kreditgräns eller på något annat sätt all- varligt missbrukat krediten. Om det finns särskilda skäl, får Datainspektionen besluta att ett företag skall undantas helt eller delvis från bestämmelserna i första och andra styckena. Uppgifter som enligt bestämmelserna i första och andra styckena inte får lämnas ut får inte heller lagras i register som används i kreditupplys- ningsverksamhet. 8 § 3

En uppgift om en fysisk person skall gallras när det inte längre är nöd- vändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behandlingen.

En uppgift om en fysisk person

En uppgift om en fysisk person

som inte är näringsidkare skall

som inte är näringsidkare skall

gallras senast tre år efter den dag

gallras senast tre år efter den dag

då

den

omständighet

inträffade

då den omständighet inträffade

eller det förhållande upphörde som

eller det förhållande upphörde som

uppgiften avser. En uppgift om

uppgiften avser. En uppgift om

skuldsanering skall dock alltid

skuldsanering

skall dock

alltid

gallras senast fem år efter den dag

gallras senast fem år efter den dag

då skuldsaneringen beviljades eller,

då skuldsaneringen beviljades eller,

om

en

betalningsplan

enligt 8 §

om en betalningsplan enligt skuld-

skuldsaneringslagen

(1994:334)

saneringslagen

(2006:000)

löper

löper under längre tid, senast den

under längre tid, senast den dag då

dag då planen löper ut.

planen löper ut.

1

Lagen omtryckt 1981:737.

2

Senaste lydelse 1997:556.

3 Senaste lydelse 2003:504.

15

En uppgift som inhämtats från exekutionsväsendet i dess verksamhet med indrivning och utsökning skall gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 9 kap. 19 § första stycket andra meningen sekretesslagen (1980:100).

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

2.

För uppgifter om skuldsanering som avser beslut meddelade enligt skuldsaneringslagen (1994:334), gäller äldre bestämmelser.

Prop. 2005/06:124 16

2.4

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 35 § sekretesslagen (1980:100) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

35 § 2

Sekretess gäller hos kommunal

Sekretess gäller hos kommunal

konsumentvägledare,

kronofogde-

budget- och skuldrådgivare, kro-

myndighet eller domstol i ärende

nofogdemyndighet eller domstol i

om skuldsanering för uppgift om

ärende om skuldsanering för upp-

enskilds personliga förhållanden,

gift om enskilds personliga för-

om det kan antas att den enskilde

hållanden, om det kan antas att

eller någon honom

närstående

den enskilde eller någon honom

lider men om uppgiften röjs.

närstående lider men om uppgiften

Sekretessen gäller dock inte beslut

röjs. Sekretessen gäller dock inte

i ärendet.

beslut i ärendet.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1

Lagen omtryckt 1992:1474.

2

Senaste lydelse 1994:341.

Prop. 2005/06:124 17

Har beslut om företagsrekon- struktion enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion medde- lats på grund av en ansökan som gjorts innan fordringen har pre- skriberats, preskriberas den tidi- gast två år efter utgången av det kalenderår då företagsrekonstruk- tionen upphört eller ett ackord skall vara fullgjort. Inleds skuldsa- nering innan fordringen har pre- skriberats, preskriberas den tidi- gast två år efter utgången av det kalenderår då beslutet om att inle- da skuldsanering meddelades eller, om skuldsanering beslutas, då återstående skuldbelopp senast skulle ha betalats.

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 § 1

Har beslut om företagsrekon- struktion enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion medde- lats på grund av en ansökan som gjorts innan fordringen har pre- skriberats, preskriberas den tidi- gast två år efter utgången av det kalenderår då företagsrekonstruk- tionen upphört eller ett ackord skall vara fullgjort. Inleds skuldsa- nering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) innan fordringen har preskriberats, preskriberas den tidigast två år efter utgången av det kalenderår då beslutet om att inleda skuldsanering meddelades eller, om skuldsanering beslutas, då återstående skuldbelopp senast skulle ha betalats. Första stycket gäller inte om ansökan om företagsrekonstruktion görs eller skuldsanering inleds under tid då preskriptionstiden är förlängd på grund av 9 §. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1 Senaste lydelse 1996:772. Prop. 2005/06:124 18

2.6

Förslag till lag om ändring i konkurslagen

Prop. 2005/06:124

(1987:672)

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

2 § 1

Med fristdag avses dagen då ansökningen om gäldenärens försättande i konkurs kom in till tingsrätten. Har beslut meddelats om företagsrekonstruktion enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion avses med fristdag i stället dagen för ansökan om företagsrekonstruktion, såvida konkursansökningen har gjorts under företagsrekonstruktionen eller inom tre veckor från det att rätten beslutat

att företagsrekonstruktionen skall upphöra.

Har ansökan om skuldsanering en-

Har ansökan om

skuldsanering

ligt skuldsaneringslagen (1994:334)

gjorts avses med fristdag i stället

gjorts avses med fristdag i stället da-

dagen för denna ansökan, såvida

gen för denna ansökan, såvida kon-

konkursansökningen

har gjorts

kursansökningen har gjorts inom

inom tre veckor från det att frågan

tre veckor från det att frågan om

om skuldsanering avgjordes.

skuldsanering avgjordes.

Har ett dödsbo avträtts till förvaltning av boutredningsman avses med fristdag dagen för ansökningen om detta, såvida boutredningsman har förordnats senare än tre månader före den dag som annars skulle anses som fristdag. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1 Senaste lydelse 1996:775. 19

2.7

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

Prop. 2005/06:124

indrivning av statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. dels att rubriken närmast före 14 § skall ha följande lydelse, dels att 14 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Ackord

Ackord m.m.

14 §

Bestämmelser om ackord finns i

Bestämmelser

om

ackord och

lagen (1993:892) om ackord röran-

skuldsanering

finns

i

lagen

de statliga fordringar m.m.

(1993:892) om

ackord

rörande

statliga fordringar m.m.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 20

2.8

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § 1

Beslut om nedsättning av ford- ran och beslut om att godta förslag om frivillig skuldsanering fattas av kronofogdemyndigheten i den re- gion där gäldenärens hemortskom- mun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i landet fattas beslutet av Kronofogdemyn- digheten i Stockholm. Beslut om nedsättning av ford- ran fattas av kronofogdemyndig- heten i den region där gäldenärens hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i landet, fattas beslutet av Krono- fogdemyndigheten i Stockholm. Kronofogdemyndigheten före- träder det allmänna som borgenär vid skuldsanering. Beslut om nedsättning av ford- ran får fattas och förslag om fri- villig skuldsanering får godtas om förutsättningarna för skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) är uppfyllda. Beslut om nedsättning av fordran får dock fattas endast om de övriga borgenärer som skuldsaneringen angår gör mot- svarande eftergift. 5 § 2

Beslut om nedsättning av ford- ran får fattas om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda och berörda borgenärer gör motsva- rande eftergift. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1

Senaste lydelse 1998:195.

2

Senaste lydelse 1998:195.

Prop. 2005/06:124 21

2.9

Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619)

Härigenom föreskrivs att 10 § rättshjälpslagen (1996:1619) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 § Rättshjälp får inte beviljas

1.

för upprättande av självdeklaration, äktenskapsförord, testamente eller gåvohandling,

2.

för förrättande av bouppteckning enligt 20 kap. ärvdabalken,

3. i en angelägenhet som rör

3. i en angelägenhet som rör

skuldsanering enligt skuldsane-

skuldsanering,

ringslagen (1994:334),

4.

i inskrivningsärenden enligt jordabalken,

5.

i ärenden om fastighetsdeklaration,

6.

i mål eller ärenden angående fastighetstaxering,

7.

i registerärenden enligt sjölagen (1994:1009) eller lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m.,

8.

i en angelägenhet som rör bodelning i annat fall än vid klander av bodelning,

9.

om frågan om rättshjälp kan vänta till dess en annan rättslig angelä- genhet där anspråket stöder sig på väsentligen likartad grund har av- gjorts,

10.

i en angelägenhet som rör trafikskadeersättning enligt trafikskade- lagen (1975:1410) eller som rör skadestånd som skall betalas från en ansvarsförsäkring. Rättshjälp får dock beviljas i en sådan angelägenhet om ett mål eller ärende har inletts vid domstol eller enbart rör annan skada än personskada.

Rättshjälp får inte heller beviljas i fråga om anspråk som har överlåtits till den rättssökande, om överlåtelsen kan antas ha skett för att åstadkom- ma en fördel vid prövning av ansökan om rättshjälp. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. Prop. 2005/06:124 22

Om det i andra fall finns syn- nerliga skäl för återköp och sådant får ske enligt försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer, får återköp medges av Skatte- verket.

2.10

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs att 40 kap. 21 § samt 58 kap. 18 och 32 §§ in- komstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

40 kap. 21 § Om den skattskyldige eller ett svenskt handelsbolag som den skattskyldige är delägare i får ackord utan konkurs eller skuld- sanering enligt skuldsaneringsla- gen (1994:334), skall avdrag för underskott minskas med ett belopp som motsvarar summan av de skulder i näringsverksamheten som fallit bort genom ackordet eller skuldsaneringen. Om den skattskyldige eller ett svenskt handelsbolag som den skattskyldige är delägare i får ackord utan konkurs eller skuldsa- nering, skall avdrag för underskott minskas med ett belopp som mot- svarar summan av de skulder i näringsverksamheten som fallit bort genom ackordet eller skuldsa- neringen. 58 kap. 18 § 1

En pensionsförsäkring får återköpas trots bestämmelserna i detta kapitel, om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Återköp får också ske om

1.

det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagarför- ordnande, och

3.

premier för försäkringen inte har betalats under de senaste tio åren.

I andra fall får återköp medges av Skatteverket, om försäkringsta- garen är på obestånd och genom ett återköp kan få en varaktig lös- ning på sina ekonomiska problem eller om det i övrigt finns synner- liga skäl. Detta gäller dock endast om återköp får ske enligt försäk- ringsavtalet och försäkringstekni- ska riktlinjer. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken eller 15 kap. 8 § försäkringsavtalslagen (2005:104) av försäkringstagarens tillgodohavande. De hindrar inte heller en överfö- ring av hela pensionsförsäkringens värde direkt till en annan pensionsför- säkring än som avses i 5 § om försäkringstagaren tecknar den i samband

1 Senaste lydelse 2005:1171. Prop. 2005/06:124 23

Om det i andra fall finns syn- nerliga skäl, får Skatteverket med- ge att kontot får avslutas genom utbetalning i förtid.

med överföringen hos samma eller annan försäkringsgivare med samma Prop. 2005/06:124 person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som pension enligt 10 kap. 5 § första stycket 5 och inte heller som en betalning av pre- mier för pensionsförsäkring. 32 § 2

Ett pensionssparkonto får avslutas genom en utbetalning i förtid vid den tidpunkt pensionen får börja betalas ut, om behållningen då uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Utbetalning i förtid får också ske om

1.

behållningen på kontot uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

kontot inte är förenat med ett oåterkalleligt förmånstagarförord- nande, och

3.

inbetalning på kontot inte har gjorts under de senaste tio åren.

I andra fall får Skatteverket medge att kontot avslutas genom en utbetalning i förtid, om pen- sionsspararen är på obestånd och genom en utbetalning kan få en varaktig lösning på sina ekonomis- ka problem eller om det i övrigt finns synnerliga skäl. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av pensionsspararens tillgodohavande. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

2 Senaste lydelse 2003:669. 24

2.11

Förslag till lag om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334)

Härigenom föreskrivs att lagen (2005:703) om ändring i skuldsane- ringslagen (1994:334) skall utgå. Prop. 2005/06:124 25

2.12

Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000)

Härigenom föreskrivs att 31 § skuldsaneringslagen (2006:000) skall upphöra att gälla.

1.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2.

Äldre bestämmelser gäller i fråga om krav på prövningstillstånd vid överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

Prop. 2005/06:124 26

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2005/06:124

Skuldsaneringslagen från år 1994 har varit föremål för flera utvärde- ringar. Riksdagens revisorer genomförde redan våren 1995 en gransk- ning av skuldsaneringslagens tillämpning (förs. 1995/96:RR9). Som en uppföljning anordnade Lagutskottet den 3 december 1996 en offentlig utskottsutfrågning angående erfarenheterna av tillämpningen av skuld- saneringslagen (bet. 1996/97:LU6 s. 28 f.). I december 1999 inledde Riksdagens revisorer en ny granskning av skuldsaneringslagens tillämpning (förs. 2000/01:RR4). I rapporten påtalade revisorerna bl.a. att handläggningstiderna i skuldsaneringsärenden var långa. Konsu- mentverket och dåvarande Riksskatteverket har på uppdrag av rege- ringen i olika sammanhang utvärderat lagen och dess tillämpning (se Konsumentverkets rapport 1995/96:34 och RSV Rapport 2002:5). I rapporterna påpekades bl.a. att det fanns brister i förfarandet. Frågor om skuldsanering har också behandlats av Konsumentpolitiska kom- mittén i betänkandet Starka konsumenter i en gränslös värld (SOU 2000:29 s. 198 f.). Riksdagen tillkännagav våren 2001 att tiden var mogen för en förut- sättningslös, samlad och övergripande uppföljning och utvärdering av tillämpningen av skuldsaneringslagen (bet. 2000/01:LU12). Genom beslut den 28 november 2002 tillkallade regeringen en sär- skild utredare med uppgift att utvärdera och göra en översyn av 1994 års skuldsaneringslag (dir. 2002:139). Utvärderingen skulle i första hand avse förfarandet i skuldsaneringsärenden. Utredaren skulle lämna förslag till åtgärder som förbättrar det nuvarande systemet eller, om utvärderingen skulle visa att det finns skäl, lämna förslag till ett nytt system för skuldsanering. Utredaren skulle särskilt undersöka vilka möjligheter det finns att förkorta handläggningstiderna i skuldsane- ringsärenden och i det sammanhanget bl.a. granska rollfördelningen mellan ansvariga myndigheter. Utredningen, som antog namnet Skuldsaneringsutredningen, lade i augusti 2004 fram betänkandet Ett steg mot ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande (SOU 2004:81). En sammanfattning av be- tänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissin- stanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i lag- stiftningsärendet (Ju2004/7043/L2). Regeringen tar i detta ärende upp de förslag som lämnats i betänkan- det. Denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den social- demokratiska regeringen, Vänsterpartiet och Miljöpartiet de Gröna. Lagrådet Regeringen beslutade den 19 januari 2006 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har efterfrågat övervä- ganden rörande skuldsaneringslagens förenlighet med gemenskapsrät- 27 ten och skuldsaneringsbeslutets rättsverkan utanför Sverige. Rege- Prop. 2005/06:124 ringen behandlar dessa frågor i avsnitt 4.7. I förhållande till lagrådsremissens förslag har dessutom de följdänd- ringar som omnämns i yttrandet samt några rent redaktionella änd- ringar gjorts.

4

Ett enklare och snabbare skuldsanerings- förfarande

4.1

Förfarandets olika steg handläggande myndigheter

Det nuvarande skuldsaneringsförfarandet består av tre steg. De tre stegen är delar i ett sammanhängande förfarande och gäldenären måste gå igenom ett steg innan han eller hon kan gå vidare till nästa steg. I det första steget, som i huvudsak lämnats utanför det lagreglerade området, skall gäldenären på egen hand försöka nå en uppgörelse med sina fordringsägare (egenförsök). Kommunen är därvid skyldig att lämna råd och anvisningar till den skuldsatte personen. Om gäldenären med eller utan kommunal hjälp inte lyckas träffa en uppgörelse med sina fordringsägare, kan han eller hon i ett andra steg ansöka om frivillig skuldsanering hos kronofogdemyndigheten. Med sådan frivillig skuldsanering avses att gäldenären tillsammans med kronofogdemyndigheten upprättar ett förslag om skuldsanering som godtas av samtliga borgenärer. Om någon fordringsägare motsätter sig ett sådant förslag och ansö- kan inte avslås, skall ärendet överlämnas till tingsrätten. Tingsrätten kan i det tredje steget fatta beslut om tvingande skuldsanering, även om någon eller några borgenärer motsätter sig att gäldenären beviljas skuldsanering.

4.1.1

Avskaffande av egenförsökskravet

Regeringens förslag: Den gäldenär som vill ansöka om skuldsane- ring skall inte behöva göra ett eget försök att nå en frivillig upp- görelse med sina borgenärer innan han eller hon ansöker om skuld- sanering hos kronofogdemyndigheten. (Se 4 § tredje stycket.)

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betän-

kandet s. 209 f.).

Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. Svea hovrätt, Skatte-

verket, Socialstyrelsen, Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universi-

tet, Gotlands kommun, Malungs kommun, Svenska Bankföreningen,

Föreningen Sveriges Kronofogdar och Verdandi tillstyrker förslaget.

Konsumentverket, Göteborgs stad, Huddinge kommun, Hudiksvalls

kommun, Karlstads kommun, Stockholms stad, Sveriges Försäkrings-

förbund, Sveriges Inkassoorganisation och Yrkesföreningen för bud-

get- och skuldrådgivare avstyrker förslaget. Konsumentverket och

28

Sveriges Försäkringsförbund anser att kravet på egenförsök bör kvar- stå, utom vid s.k. nollbud eller i de fall gäldenärens skuldbörda är mycket stor. Skälen för regeringens förslag: För att en gäldenär skall beviljas skuldsanering krävs bl.a. att detta, med hänsyn till gäldenärens ekono- miska och personliga förhållanden, bedöms vara skäligt (se 4 § första stycket 2 skuldsaneringslagen). I 4 § tredje stycket skuldsaneringsla- gen anges vissa förhållanden som skall särskilt beaktas vid denna be- dömning. En av de omständigheter som nämns är de ansträngningar som gäldenären har gjort för att på egen hand nå en uppgörelse med sina borgenärer, det s.k. egenförsökskravet. Kravet på gäldenären i detta avseende är en följd av att skuldsaneringssystemet genomgående skall bygga på gäldenärens eget agerande och att denne aktivt skall bidra till den utredning som krävs. I lagens förarbeten angavs inte på vilket sätt gäldenären skall försöka träffa en frivillig uppgörelse med sina borgenärer för att försöket skall anses fullgott. I stället betonades endast att gäldenären, innan ett mer organiserat skuldsaneringsförfa- rande inleds, på olika sätt själv borde ha försökt reda ut sina ekonomi- ska problem och att det allmänna skulle bidra med information, väg- ledning och rådgivning kring privatekonomiska frågor (se prop. 1993/94:123 s.73 f. och 98). Egenförsökskravet har utvecklats i praxis och med tiden kommit att bli tämligen formaliserat. För att gäldenären skall anses ha gjort ett fullgott egenförsök krävs i princip att han eller hon tillskrivit samtliga fordringsägare och noggrant redogjort för sin ekonomiska situation, med angivande av tillgångar, skulder, inkomster, utgifter, familjesitua- tion, och dessutom kommit med ett förslag till uppgörelse. Även i de fall då gäldenären inte har någon betalning att erbjuda sina fordrings- ägare krävs i princip att denne tillskrivit dessa och lämnat en fullstän- dig information om sin ekonomiska situation (se bl.a. rättsfallen NJA 1998 s. 698, RH 1996:43 och 46 samt RH 1997:113). Som utredningen konstaterar måste det stora flertalet gäldenärer ta hjälp av en professionell rådgivare för att uppfylla kravet på egenför- söket. Det har visat sig att det i praktiken ofta är en kommunal tjänste- man som gör utredningen om gäldenärens skuldsättning och dennes ekonomiska förhållanden. Det är också normalt tjänstemannen som tillskriver samtliga borgenärer och redogör för gäldenärens ekonomi samt kommer med ett förslag till frivillig uppgörelse. Detta kan i och för sig sägas vara i linje med en av lagens utgångspunkter: att det all- männa skall tillhandahålla de instrument som behövs för att en skuld- sanering skall kunna genomföras under ordnade former. Samtidigt rimmar det mindre väl med ett av ändamålsskälen bakom egenförsö- ket: att främja och värdesätta gäldenärens egen aktivitet under förfa- randet. De kommunala rådgivarnas arbete med att utreda gäldenärens eko- nomiska situation har också ofta blivit tidskrävande. Särskilt gäller detta kartläggningen av gäldenärens skulder i anslutning till egenförsö- ket. En bidragande orsak härtill är att en frivillig uppgörelse till skill- nad från en frivillig skuldsanering hos kronofogdemyndigheten en- dast omfattar de kända skulder där borgenären gått med på att sätta ned sin fordran. Någon preklusionsverkan med avseende på okända ford- Prop. 2005/06:124 29 ringar förekommer således inte utanför den lagreglerade skuldsane- ringen (jfr 26 § första stycket andra meningen skuldsaneringslagen). En träffad frivillig överenskommelse kan därför lätt stjälpas om det dyker upp tidigare okända skulder som, t.ex. genom löneutmätning, tar gäldenärens betalningsutrymme i anspråk. Det är därför extra viktigt att rådgivaren i detta skede får kännedom om gäldenärens samtliga skulder, vilket naturligtvis ofta kräver mycket arbete och tar lång tid. Tidsutdräkten förvärras dessutom av att många kommuner, kanske till följd av bristande resurser, har långa väntetider till den kommunala budget- och skuldrådgivningen. De kommunala rådgivarnas arbete med att utreda gäldenärens eko- nomiska situation, framför allt kartläggningen av samtliga skulder, torde i viss mån underlätta kronofogdemyndighetens handläggning. Samtidigt är det naturligtvis mindre lämpligt om utredningsarbetet på detta sätt dubbleras, genom att rådgivaren gör en sådan fullständig ut- redning som det ankommer på kronofogdemyndigheten att göra. En sådan dubblering har knappast heller varit åsyftad i lagens förarbeten (se prop. 1993/94:123 s. 81). Enligt vad utredningens undersökningar utvisar är också resultaten från den kommunala verksamheten med budget- och skuldrådgivning förhållandevis magra när det gäller att nå fram till frivilliga uppgörel- ser med gäldenärens samtliga borgenärer. I synnerhet gäldenärer som saknar betalningsutrymme eller har ett mycket litet sådant synes väldigt ofta ha svårt att nå en frivillig uppgörelse i det första steget, särskilt om de har en hög skuldbörda eller många fordringsägare (se betänkandet avsnitt 5.7). Det nu anförda leder sammantaget till bedömningen att egenförsöket bör lindras eller avskaffas helt. Riksskatteverket och Konsumentverket har tidigare föreslagit att egenförsökskravet skall lindras (se RSV Rapport 2002:5 och betänkan- det avsnitt 3.5.1). Förslaget innebar att den gäldenär som endast har ett litet eller inget betalningsutrymme alls inte skall behöva göra ett för- sök att nå en uppgörelse med sina borgenärer och att kravet på gäldenärens ansträngningar skall lindras också i de fall det framstår som meningslöst att söka nå en uppgörelse. Liksom utredningen anser regeringen dock att det finns problem förknippade med en sådan ord- ning. För gäldenären själv kommer det i allmänhet vara alltför svårt att bedöma om han eller hon tillhör den grupp av gäldenärer där det inte krävs något egenförsök. Och inte heller en kommunal rådgivare kan, utan att utreda förhållandena mer noggrant, förväntas kunna avgöra om ett sådant försök är nödvändigt. Frågan blir om egenförsöket i stället kan tas bort. I så fall kan i många fall rådgivarnas tidskrävande arbete med att kartlägga gäldenä- rens samtliga skulder komma att minska. Dessutom kan man räkna med en inte obetydlig tidsvinst, genom att gäldenären slipper att skicka ett förslag till samtliga sina fordringsägare och avvakta svarstidens ut- gång. I de ärenden där det redan från början står klart att det saknas förutsättningar för en frivillig uppgörelse behöver gäldenären eller i praktiken ofta rådgivaren inte vare sig upprätta eller skicka något förslag till borgenärerna. I stället kommer rådgivaren att kunna ägna mer tid åt att medverka till frivilliga uppgörelser där det finns större Prop. 2005/06:124 30 möjlighet att lyckas och att vid behov att hjälpa gäldenären med att upprätta en ansökan om skuldsanering. Senare blir det kronofogde- myndigheten som tillställer borgenärerna ett förslag och därmed und- viks dubbelarbete för det allmänna. Som Yrkesföreningen för budget- och skuldrådgivare framhåller kan en sådan ordning visserligen medföra att kronofogdemyndigheten får motta ett större antal bristfälliga ansökningar om skuldsanering än för närvarande. Mot detta skall dock ställas att en för såväl den enskilde som samhället angelägen skuldsanering ofta skulle kunna komma igång betydligt snabbare. Skuldsaneringsförfarandet kommer därmed att kunna effektiviseras och de totala handläggningstiderna kortas. Dessutom kan en sådan ordning gynna borgenärerna, eftersom dessa slipper att hantera förslag till uppgörelser i två omgångar (se avsnitt 6). Regeringens slutsats blir alltså att utredningens förslag om avskaf- fande av kravet på egenförsök bör genomföras. Regleringen bör då ut- formas så att det vid den allmänna skälighetsbedömningen inte längre särskilt skall beaktas de ansträngningar gäldenären har gjort för att på egen hand söka nå en uppgörelse med sina borgenärer. Ansträngningar att nå en uppgörelse med borgenärerna bör dock alltjämt kunna tillmätas en betydelse som en omständighet bland andra inom ramen för den allmänna skälighetsbedömningen, särskilt om gäldenären har en relativt stor betalningsförmåga. Den föreslagna regleringen innebär emellertid att eventuella egenförsök kommer att tillmätas ett annat och lägre värde liksom att bedömningen kan ske friare och på ett mer nyanserat sätt. På detta sätt tydliggörs också att frånvaron av ett fullgott egenförsök i sig inte bör utgöra hinder mot en skuldsanering.

4.1.2

En förenklad instansordning för beslut om skuldsane- ring

Regeringens förslag: Kronofogdemyndigheten skall pröva en ansö- kan om skuldsanering och fatta beslut i ärendet även om en eller flera borgenärer motsätter sig en skuldsanering. Kronofogdemyn- dighetens beslut får överklagas till domstol. (Se 21 § och 29 § första stycket.) Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betän- kandet s. 216 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan några invändningar. Några re- missinstanser, bl.a. Svenska Inkassoföreningen, Sveriges Inkassoorga- nisation och Föreningen Sveriges Kronofogdar, som i och för sig till- styrker förslaget, anser dock att en förutsättning för reformen bör vara att problemet med kronofogdemyndighetens dubbla roller kan lösas. Sveriges Advokatsamfund, som avstyrker förslaget, anser att beslut om tvingande skuldsanering har en sådan karaktär att de bör beslutas av domstol. Samfundet, liksom även Finansbolagens Förening, anför vidare att de tids- och effektivitetsvinster som kan tänkas uppnås med Prop. 2005/06:124 31 förslaget av allt att döma kommer att bli begränsade, eftersom huvud- delen av handläggningstiden ligger hos kronofogdemyndigheten. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nuvarande ordningen beslutar kronofogdemyndigheten om frivillig skuldsanering och domstolen om tvingande skuldsanering. Har någon borgenär motsatt sig kronofogdemyndighetens förslag till skuldsanering, och skall ansö- kan inte avslås, skall ärendet alltså överlämnas till tingsrätten (se 21 § skuldsaneringslagen). Tingsrätten kan därvid besluta om skuldsanering trots att en eller flera borgenärer har motsatt sig en sådan. Att de tvingande besluten om skuldsanering skall fattas av domstol motivera- des i förarbetena med att ett sådant beslut är ett mycket allvarligt och långtgående ingrepp i parternas mellanhavanden. En borgenär behöver enligt den nuvarande ordningen inte ange något skäl till varför borgenären motsätter sig att skuldsanering bevil- jas, för att ärendet skall överlämnas till tingsrätten. Det innebär alltså att den borgenär som av principiella skäl är emot att en gäldenär bevil- jas skuldsanering kan förlänga processen i ett enskilt ärende med åt- skilliga veckor, utan att ha något egentligt rättsligt argument för sin ståndpunkt. Av utredningens utvärdering framgår också att det i den praktiska tillämpningen är tämligen vanligt förekommande att borge- närer motsätter sig en skuldsanering utan att ange någon orsak för detta (se betänkandet avsnitt 7.3.4). Utvärderingen utvisar också att krono- fogdemyndighetens förslag till skuldsanering fastställs av tingsrätten i 9095 procent av de ärenden som överlämnas dit. Om kronofogdemyndigheten i stället ges möjlighet att meddela be- slut om skuldsanering även när en eller flera borgenärer motsätter sig en sådan, kan en ofta onödig och kostnadskrävande domstolspro- cess i fall som de nyss nämnda undvikas. Än viktigare är emellertid att den totala skuldsaneringsprocessen med en sådan lösning generellt sett blir avsevärt kortare. Härigenom kan såväl parterna i det enskilda skuldsaneringsärendet som det allmänna spara både tid och kostnader. När det gäller effektiviteten i förfarandet konstaterar utredningen också att kronofogdemyndigheterna under de tio år som har gått sedan skuldsaneringslagen trädde i kraft har upparbetat en väl fungerande organisation för hanteringen av skuldsaneringsärenden. Samtidigt är den administrativa hanteringen av skuldsaneringsärenden vid tingsrät- terna, enligt utredningen, förhållandevis tungrodd och tidskrävande. Det senare torde främst ha sin förklaring i bristen på ett särskilt ut- vecklat datastöd och på det förhållandevis ringa antalet skuldsane- ringsärenden där. Ett överförande av beslutsrätten vid tvingande skuldsanering från domstol till kronofogdemyndighet ligger även i linje med det arbete som sedan en tid pågår med att renodla verksamheten vid domstolarna till den dömande verksamheten (se senast skr. 2000/01:112, bet. 2000/01:JuU29 och rskr. 2000/01:283). En särskild utredare har också tillkallats med uppdrag att utreda förutsättningarna för och lämplighe- ten av att till förvaltningsmyndighet flytta över handläggningen av ärenden som nu handläggs av tingsrätt (se dir. 2005:124). Kronofogdemyndigheten har en lång och bred erfarenhet av insol- vensrättsliga frågor. Redan enligt den nuvarande ordningen ligger tyngdpunkten i förfarandet hos denna myndighet, vilket bl.a. innefattar Prop. 2005/06:124 32 huvuddelen av utredningsarbetet och de huvudsakliga borgenärskon- takterna (se prop. 1993/94:123 s. 82 f.). Som framgår både av utred- ningen och av de olika utvärderingar som föregått denna är också kva- liteten på myndighetens avgöranden i skuldsaneringsärenden överlag mycket god (se bl.a. betänkandet avsnitten 6.5 och 12.6.3). I stort har kronofogdemyndigheten alltså redan i dag de personella och andra resurser som fordras för handläggningen. Med förslaget att myndighe- ten skall kunna besluta om skuldsanering även mot en eller flera borgenärers vilja förändras dock karaktären i myndighetens prövning. Utöver det redan befintliga arbetet med att utreda gäldenärens per- sonliga och ekonomiska förhållanden kommer således avvägningen mellan motstående intressen att hamna mer i fokus. För att säkerställa att förfarandet även i framtiden präglas av allsidiga och väl avvägda bedömningar torde det krävas vissa kompetensförstärkningar och ut- bildningsinsatser hos kronofogdemyndigheten. Regeringen återkom- mer till denna fråga nedan i avsnitt 6. En särskild fråga, som flera remissinstanser har tagit upp, är om kro- nofogdemyndighetens roll som borgenärsföreträdare för det allmännas fordringar kan sägas utgöra ett hinder för den myndigheten att även fatta tvingande beslut om skuldsanering. Frågan om kronofogdemyn- dighetens dubbla roller i detta avseende har behandlats av Utredningen om Kronofogdemyndigheternas framtid i betänkandet En Kronofogde- myndighet i tiden (SOU 2003:97). Den utredningen föreslog att det skulle bildas en fristående rikstäckande Kronofogdemyndighet och att de borgenärsuppgifter kronofogdemyndigheten för närvarande har skulle flyttas till Skatteverket och övriga debiterande myndigheter. I budgetpropositionen för år 2006 har regeringen ställt sig bakom utredarens tanke om en rikstäckande kronofogdemyndighet. När det gäller frågan om den myndigheten i organisatoriskt hänseende skall vara fristående från Skatteverket har regeringen emellertid, särskilt med hänsyn till de merkostnader det skulle kunna medföra, gjort be- dömningen att ansvaret för administrativ ledning och styrning av verk- samheten liksom hittills bör ligga på Skatteverket. Regeringen har dock samtidigt betonat att det finns skäl att närmare överväga vilka särskilda arrangemang i fråga om lednings- och styrningsfunktionerna samt förändringar vad gäller arbetsuppgifter av borgenärskaraktär som kan behövas, för att man så långt som möjligt skall kunna uppnå de fördelar som utredningens förslag om en från Skatteverket helt fristå- ende myndighet innebär, samtidigt som man säkerställer att sambandet mellan de olika stadierna i beskattningsverksamheten beaktas i indriv- ningsarbetet (se prop. 2005/06:1 Utgiftsområde 3, s. 19). Redan den nuvarande organisationen och arbetsfördelningen är emellertid enligt regeringen sådan att den i sig inte kan sägas utgöra hinder mot att låta kronofogdemyndigheten fatta tvingande beslut om skuldsanering. Samtliga skuldsaneringsärenden hos kronofogdemyn- digheten hanteras på särskilda skuldsaneringsenheter, där handläggar- na aldrig sysslar med frågor som avser myndighetens roll som borge- närsföreträdare. Och likabehandlingsprincipen i skuldsaneringslagen motverkar att borgenärerna skulle komma att behandlas olika. Den enskildes rätt till domstolsprövning och en rättssäker process garanteras bl.a. genom att denne bör ha en oinskränkt möjlighet att Prop. 2005/06:124 33 överklaga kronofogdemyndighetens beslut till tingsrätten. Något krav på prövningstillstånd bör alltså inte uppställas. Möjligheten till muntlig förhandling kommer att tillgodoses dels genom regleringen i 14 § lagen (1996:242) om domstolsärenden, vilken enligt förslaget kommer att gälla vid tingsrättens handläggning av överklagade ärenden, dels genom en ändring beträffande kronofogdemyndighetens skyldighet att hålla sammanträde. Det föreslås att myndigheten skall kalla gäldenären personligen till ett sammanträde, om det kan antas vara till fördel för utredningen (se avsnitt 4.6.1). Sammantaget finner regeringen alltså inte anledning att göra en annan bedömning än utredningen i fråga om kronofogdemyndighetens möjlighet och förmåga att trots borgenärsfunktionen kunna avgöra även ärenden om tvingande skuldsanering på ett sakligt och opartiskt sätt. Regeringen föreslår alltså att kronofogdemyndigheten skall pröva en ansökan om skuldsanering och fatta beslut i ärendet även om en eller flera borgenärer motsätter sig en skuldsanering samt att den en- skilde skall ha rätt att få beslutet överprövat av domstol.

4.1.3

Instansordningen för omprövningsärenden

Regeringens förslag: Kronofogdemyndigheten skall kunna ändra eller upphäva ett beslut om skuldsanering. Den enskilde skall ha rätt att få ett sådant beslut överprövat av domstol. (Se 2429 §§.) Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betänkandet s. 242 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Sveriges Advokatsamfund och Sveriges Inkassoorganisation anser dock att om- prövningsärenden även i fortsättningen bör prövas av tingsrätten. Skälen för regeringens förslag: I föregående avsnitt har regeringen gjort bedömningen att skuldsaneringsförfarandet bör koncentreras till ett förfarande hos kronofogdemyndigheten. I linje med detta föreslås att kronofogdemyndigheten som första instans skall pröva en ansökan om skuldsanering och fatta beslut i ärendet även om en eller flera bor- genärer motsätter sig en skuldsanering. Enligt regeringen följer naturli- gen att också handläggningen av ärenden om ändring eller upphävande av ett beslut om skuldsanering (omprövningsärenden) bör flyttas över från tingsrätten till kronofogdemyndigheten. Precis som för besluten om skuldsanering talar också effektivitets- skäl för en överflyttning av omprövningsärendena till kronofogdemyn- digheten. Vid utredningens utvärdering har framkommit att det under de tre senaste åren i genomsnitt har kommit in cirka 500 ansökningar om omprövning till tingsrätterna varje år. Det är ett förhållandevis litet antal ansökningar och vissa tingsrätter har således varje år fått in ett mycket begränsat antal ansökningar. Dessa få ansökningar har varit administrativt krävande att hantera för tingsrätterna. Ett skäl till detta är att tingsrätterna saknat, och alltjämt saknar, administrativt datastöd för beräkningen av gäldenärens betalningsutrymme och för att upprätta nya betalningsplaner. Samtidigt har kronofogdemyndigheterna, som Prop. 2005/06:124 34 redan har konstaterats, upparbetat en väl fungerande organisation för Prop. 2005/06:124 hanteringen av skuldsaneringsärenden. Härtill kommer att det nyss nämnda arbetet med att renodla verk- samheten vid domstolarna till den dömande verksamheten naturligtvis talar för en överflyttning även av omprövningsärendena till kronofog- demyndigheten. Vid handläggningen hos kronofogdemyndigheten gäller förvalt- ningslagen (1986:223). Som utredningen konstaterar saknas därför, med något undantag, anledning att införa särskilda förfaranderegler i skuldsaneringslagen för myndighetens handläggning av omprövnings- ärenden. I avsnitt 4.6.1 nedan behandlas frågan om under vilka förut- sättningar kronofogdemyndigheten bör kalla parterna personligen till ett sammanträde. Övriga frågor med anknytning till förfarandet i om- prövningsärenden behandlas närmare i författningskommentaren.

4.2

Den kommunala budget- och skuldrådgivningen

4.2.1

Kommunens uppgifter och ansvar

Regeringens bedömning: Kommunen bör även fortsättningsvis inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Regeringens förslag: Det klargörs att kommunens skyldighet gäller även råd och anvisningar under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för betalningsplanen. (Se 2 § andra stycket.) Utredningens bedömning och förslag överensstämmer med rege- ringens (se betänkandet s. 213 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens bedömning och förslag eller lämnar dem utan någon invänd- ning. Flera kommuner, bl.a. Huddinge kommun och Karlstads kom- mun, framhåller att det är viktigt att det sker en förstärkning av lag- skyddet för den kommunala verksamheten med budget- och skuldråd- givning. Yrkesföreningen för budget- och skuldrådgivare anser dock att det i skuldsaneringslagen eller kanske än hellre i en ny special- författning ytterligare bör preciseras vad det kommunala ansvaret inne- fattar. Flera remissinstanser, bl.a. Sveriges Inkassoorganisation, anför att det är bra att kommunerna i lagen åläggs att ge stöd och råd under hela skuldsaneringsförfarandet. Sveriges Kommuner och Landsting (Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet i samverkan) anser dock att det varken är möjligt eller lämpligt att i olika speciallag- stiftningar som denna precisera vad som skall anses ingå i den allmän- na skyldigheten enligt socialtjänstlagen. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Enligt den nuva- rande ordningen skall kommunen inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt lämna råd och anvisningar till skuldsatta personer (se 1 § andra meningen skuldsaneringslagen). Tanken är att de kommunala myndigheterna genom olika former av ekonomisk rådgivning skall bidra till att förebygga överskuldsättning. Dessa myndigheter skall dessutom aktivt medverka till att en skuldsanering aktualiseras och 35 hjälpa ett inte obetydligt antal gäldenärer att redan på ett tidigt stadium finna en lösning på sina problem. Det är också värdefullt om det finns någon myndighet som är behjälplig med råd och annat bistånd vid en ansökan om skuldsanering. Av förarbetena framgår att ansvaret i dessa avseenden var tänkt att innebära en precisering av det generella ansvar som kommunerna bär enligt socialtjänstlagen, men det ansågs att det borde stå en kommun fritt att avgöra om socialnämnden, konsument- vägledare eller någon annan skall svara för denna uppgift (se prop. 1993/94:123 s. 81 f.). Vid utredningens utvärdering har framkommit att den kommunala budget- och skuldrådgivningens arbete framförallt är inriktat på att gäldenären skall få en översikt över sin skuldsituation och kontroll över sin vardagsekonomi. En förhållandevis stor del av rådgivarnas ar- bete går åt till att motivera, stödja och vägleda gäldenären i dennes för- sök att få ordning på sin ekonomiska situation. Att gäldenären lyckas med detta är en viktig förutsättning för att han eller hon skall klara av en skuldsanering och därmed bli ekonomiskt rehabiliterad. Men härut- över fyller rådgivningsverksamheten naturligtvis en mycket viktig funktion också för alla dem som av olika anledningar inte kan eller vill komma i fråga för en skuldsanering. Som utredningen har kunnat konstatera är behovet av råd och anvis- ningar till skuldsatta personer stort. Regeringen delar också utred- ningens bedömning att ett avskaffande av gäldenärens egenförsök inte heller kommer att medföra att detta behov minskar nämnvärt. Däremot kan det leda till att de kommunala insatserna ändrar inriktning något. Även det nu föreslagna skuldsaneringsförfarandet kommer att ställa stora krav på gäldenären. Förutom att gäldenären skall lämna ingående uppgifter om sina ekonomiska förhållanden i en ansökan krävs även i övrigt en aktiv medverkan från hans eller hennes sida under hela förfa- randet. Att gäldenären har möjlighet att få de råd och anvisningar från kommunen som kan behövas är därför en viktig förutsättning för att förfarandet skall fungera i enlighet med sina syften. Som utredningen framhåller är det sannolikt att många gäldenärer även i fortsättningen kommer att vända sig till en kommunal rådgivare för att få hjälp med att ansöka om skuldsanering. Inte minst tyder de av utredningen redo- visade erfarenheterna från Finland på att så kommer att bli fallet (se betänkandet avsnitt 4.3.2 jämfört med 4.3.3). En särskild fråga är gäldenärens behov av råd och anvisningar under det att en ansökan behandlas hos kronofogdemyndigheten eller tings- rätten och efter ett beslut om skuldsanering. Utredningens undersök- ningar visar att gäldenären parallellt med själva skuldsaneringen ofta behöver få hjälp med att få ordning på sin ekonomi genom t.ex. bud- getrådgivning. Genom slopandet av egenförsökskravet kan resurser i kommunerna frigöras till den angelägna uppgiften att stödja gäldenä- ren med budgetrådgivning under en pågående betalningsplan enligt skuldsaneringslagen. Gäldenären kan på detta sätt få professionell väg- ledning från det att han eller hon vänder sig till en kommunal rådgiva- re fram till dess att skuldsaneringen är helt avslutad vid utgången av betalningsplanens löptid, vilket bör öka möjligheterna för att fler gäldenärer verkligen blir ekonomiskt rehabiliterade genom skuldsane- ringen. Regeringen anser alltså att kommunens rådgivningsskyldighet Prop. 2005/06:124 36 uttryckligen skall gälla även under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betalningsplan. Kopplingen till skuldsaneringsförfarandet får fortfarande anses vara så stark att kommunens rådgivande skyldigheter i förhållande till skuldsatta personer alltjämt bör få sitt mer preciserade innehåll genom en reglering i skuldsaneringslagen. Formuleringen i lagen bör dock ta sikte på det numera vedertagna begreppet budget- och skuldrådgiv- ning. Utöver det bistånd som skall lämnas till gäldenärer som ansöker om skuldsanering är tanken också att rådgivarna även i fortsätt- ningen skall ge råd till och verka för olika former av frivilliga uppgö- relser för gäldenärer som av en eller annan anledning inte kan eller vill komma i fråga för en skuldsanering enligt lagen. Av utredningens utvärdering framgår att kommunernas budget- och skuldrådgivning är organiserad i olika förvaltningar beroende på var man kommer i landet. I många kommuner är socialförvaltningen hu- vudman, i andra kommuner fullgörs uppgifterna av konsumentvägle- dare och i någon kommun ankommer det på miljöförvaltningen att handha verksamheten. För resultaten synes det emellertid inte spela någon egentlig roll hur kommunen har organiserat verksamheten. Viktigare är att man har en genomtänkt organisation, med gäldenären i fokus, och att det finns tillräckligt många budget- och skuldrådgivare för att täcka upp det behov som finns i kommunen. Regeringen ser därför ingen anledning att nu frångå den bedömning som gjordes i förarbetena till skuldsaneringslagen. Någon lagreglering av hur kom- munen skall organisera verksamheten bör inte införas (se även nedan avsnitt 4.2.2).

4.2.2

Stöd och vägledning för den kommunala budget- och skuldrådgivningen

Regeringens förslag: Konsumentverket ges ett ansvar för att stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kom- munerna skall svara för. (Se 2 § tredje stycket.) Utredningens förslag: I utredningens förslag talas om ett samord- ningsansvar för den kommunala rådgivningsverksamheten. I övrigt stämmer utredningens förslag överens med regeringens (se betänkan- det s. 215 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Konsument- verket ser positivt på förslaget. Med ett tydligt uppdrag och den tilldel- ning av medel som föreslås bli kopplad till detta kan den kommunala rådgivningen, enligt verket, få det stöd som den behöver för att utveck- las. Socialstyrelsen, som också tillstyrker förslaget, anser att det även kan finnas ett behov av att precisera vilken myndighet som har det for- mella tillsynsansvaret. Sveriges kommuner och Landsting avstyrker förslaget med hänvisning till att området är under kommunalt ansvar och att Konsumentverkets styrning över den kommunala verksamheten kommer att bli för betydande. Prop. 2005/06:124 37 Skälen för regeringens förslag: I skuldsaneringslagen anges att kommunen har att lämna råd och anvisningar till skuldsatta inom ra- men för socialtjänsten eller på annat sätt. Ansvaret innebär en preci- sering av det generella ansvar som kommunerna bär enligt socialtjänst- lagen för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver (bestämmelsen härom återfinns numera i 2 kap. 2 § social- tjänstlagen [2001:453], se även 3 kap. 1 § samma lag). Förslaget i av- snitt 4.2.1 att omformulera och ytterligare precisera det kommunala ansvaret innebär inte någon ändring i detta avseende. Uppgiften att lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer utgör alltså fortfarande socialtjänst i vid mening. Skuldsaneringslagen innefattar ingen bestämmelse om vilken myn- dighet som bär ansvaret för uppföljning, kontroll och vidareutveckling av kommunernas rådgivande och stödjande verksamhet enligt skuldsa- neringslagen. Frågan berörs inte heller i lagens förarbeten. Det har också, bl.a. av Riksdagens revisorer, påtalats att i första hand ansvars- fördelningen mellan Socialstyrelsen och Konsumentverket är oklar i detta avseende. Som utredningen konstaterar har bristen på ett tydligt huvudmannaskap ofta upplevts som en svaghet av de kommunala råd- givarna (se betänkandet avsnitt 10.3). Enligt förordningen (1996:570) med instruktion för Socialstyrelsen är denna myndighet central förvaltningsmyndighet för verksamhet som rör bl.a. socialtjänst i den utsträckning det inte är en uppgift för någon annan statlig myndighet att handlägga sådana ärenden. Socialstyrelsen skall bl.a. följa utvecklingen och utvärdera verksamheten samt därvid samverka med andra samhällsorgan i den utsträckning det behövs. Myndigheten skall också vaka över verksamheten vad gäller kvalitet och säkerhet samt den enskildes rättigheter. I socialtjänstlagen anges vidare att Socialstyrelsen har tillsyn över socialtjänsten i landet och att länsstyrelsen har tillsyn över den socialtjänst som kommunerna inom länet svarar för (13 kap. 1 och 2 §§ socialtjänstlagen). Den statliga tillsynen över socialtjänsten utgår naturligen från social- tjänstlagen, men den lagens krav kan kompletteras och preciseras i annan lagstiftning. I förevarande fall handlar det, som sagt, om en precisering i 1 § skuldsaneringslagen av de allmänna kraven på råd och stöd i 2 kap. 2 § och 3 kap. 1 § socialtjänstlagen. Det är också bestäm- melsen i skuldsaneringslagen som klargör att det är en obligatorisk uppgift för kommunen att lämna denna typ av privatekonomisk rådgiv- ning och stöd till skuldsatta. Tillsynen bör därför ske gentemot de krav och de kriterier som lagstiftningen sammantaget uppställer i fråga om budget- och skuldrådgivning. Som en följd av att lagstiftningen inte ställer några krav på hur kommunen internt skall organisera verksam- heten kan tillsynen någon gång komma att avse en annan del av den kommunala förvaltningen än socialförvaltningen. Det som nu har sagts i fråga om Socialstyrelsens och länsstyrelsens tillsynsuppgifter följer redan av befintliga föreskrifter. Något behov av en ytterligare lagreglering finns därför inte. Också Konsumentverket bedriver en verksamhet som på olika sätt är inriktad på råd och stöd till skuldsatta personer. Bland de övergripande målen för Konsumentverket ingår att ge hushållen goda möjligheter att utnyttja sina ekonomiska resurser effektivt. Verket skall också särskilt Prop. 2005/06:124 38 inrikta sin verksamhet på stöd till konsumentgrupper som är ekono- miskt eller socialt utsatta eller av andra skäl har behov av särskilt stöd (se 1 och 2 §§ förordningen [1995:868] med instruktion för Konsu- mentverket). I regleringsbrevet för år 2005 anges vidare att Konsu- mentverket under verksamhetsgrenen hushållsekonomi skall återrap- portera bl.a. insatser gällande överskuldsättning. Det sägs också att verket skall prioritera bl.a. konsumentprojekt med inriktning på över- skuldsättning. I praktiken har Konsumentverket varit den myndighet som efter skuldsaneringslagens ikraftträdande tagit på sig uppgiften att utveckla och följa upp kommunernas verksamheter med budget- och skuldråd- givning. Verket har utarbetat ett handläggningsprogram, som består av fyra delar: budgetråd, kreditråd, skuldsanering och ärendestatistik. I detta program, som verket erbjuder kommunerna att köpa, kan råd- givarna upprätta budgetar och förslag till frivilliga betalningsplaner. Vidare har verket utarbetat ett databassystem med rättsinformation och nyhetstjänster samt möjligheter för de kommunala rådgivarna att kom- municera med varandra. Cirka 200 rådgivare, av totalt cirka 560, är i dag anslutna till denna databas. Förutom dessa olika typer av datastöd har verket även utarbetat en handbok för budget- och skuldrådgivare, som ger vägledning om hur man arbetar med rådgivning. Dessutom erbjuder Konsumentverket kurser till rådgivare som är verksamma inom konsumentvägledningen och socialtjänsten. Från och med år 2000 följer verket dessutom upp ärendestatistik i kommunerna. För att den kompetens och den erfarenhet som Konsumentverket i dag innehar när det gäller budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer skall kunna utnyttjas på bästa sätt bör verkets uppdrag på om- rådet konkretiseras och tydliggöras. Konsumentverket har också, inte minst genom sitt övergripande hushållsekonomiska arbete, väl upp- arbetade kanaler till kommunerna. Mot denna bakgrund anser rege- ringen, i likhet med både utredningen och flertalet remissinstanser, att verket bör ges ett särskilt ansvar för att stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna skall svara för. Inom ramen för denna funktion bör verket följa upp, stödja och bidra till vidareutveckling av verksamheten i kommunerna. Konsumentver- kets uppgift bör i första hand vara att tillhandahålla ett verksamhets- stöd, t.ex. i form av utbildning, handböcker och informationsmaterial samt datasystem för informationssökning, handläggningsstöd och stati- stikföring. Men verkets uppgifter bör även omfatta utvärdering och metodutveckling. Genom att Konsumentverket tilldelas detta ansvar ökar kraven på en god och nära samverkan mellan berörda myndigheter. Konsumentver- kets uppgifter innebär att verket kommer att ha en löpande och tät kon- takt med rådgivningsverksamheterna ute i kommunerna. Konsument- verkets stöd och vägledning kommer emellertid att bygga på att kom- munerna frivilligt samarbetar med verket. Eftersom uppgiften inte har någon formell karaktär av tillsyn, kommer verket således att sakna be- fogenheter att styra den kommunala verksamhetens inriktning eller att ingripa i de fall där uppgiften inte fullgörs på ett ändamålsenligt sätt. Detta är i stället ett åliggande för länsstyrelsen (regionalt) och Social- styrelsen (centralt). För den operativa tillsynen har länsstyrelsen också Prop. 2005/06:124 39 enligt 13 kap. 4 § socialtjänstlagen befogenhet att bl.a. inspektera verk- Prop. 2005/06:124 samheten och ta del av de handlingar och annat material som behövs för tillsynen. Enligt förvaltningslagen åligger det Socialstyrelsen, Konsumentver- ket och länsstyrelsen, liksom varje annan förvaltningsmyndighet, att lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamhe- ten (se 6 § förvaltningslagen). Vidare följer av 7 § verksförordningen (1995:1322) att varje myndighetschef skall verka för att myndigheten genom samarbete med andra myndigheter och på annat sätt tar till vara de fördelar som kan vinnas för staten som helhet. Regeringen förutsät- ter att berörda myndigheter genom överenskommelser eller på annat sätt utvecklar samarbetsformer som möjliggör för dem att fullgöra sina uppgifter på ett lämpligt och effektivt sätt. Tilläggas kan att kraven på samverkan mellan myndigheter nyligen har behandlats av Tillsynsutredningen (Tillsyn. Förslag om en tydliga- re och effektivare offentlig tillsyn, SOU 2004:100), som bl.a. föresla- git införandet av en generell samverkansskyldighet mellan tillsynsor- gan och andra som fullgör uppgifter av betydelse för tillsynen.

4.3

Den allmänna skälighetsbedömningen

Regeringens bedömning: Det allmänna skälighetsrekvisitet för att

få skuldsanering erbjuder redan med sin nuvarande utformning full-

goda möjligheter till en nyanserad skälighetsbedömning i varje en-

skilt fall, som inte innebär att kraven sätts för högt.

Utredningens förslag: I betänkandet föreslås att det allmänna

skälighetsrekvisitet omformuleras så att skuldsanering får beviljas en

gäldenär om det med hänsyn till dennes personliga och ekonomiska

förhållanden inte är oskäligt att skuldsanering beviljas honom eller

henne (se betänkandet s. 223 f.).

Remissinstanserna: Remissutfallet är tämligen blandat. En knapp

majoritet av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller

lämnar det utan någon invändning. Svea hovrätt anser att den föreslag-

na formuleringen tillåter en mer allsidig och nyanserad bedömning för

att tillgodose det övergripande rehabiliterande syftet med skuldsane-

ringsinstitutet. Skatteverket och Konsumentverket för fram liknande

synpunkter och tillägger att förändringen kommer att medföra att bor-

genärerna ges ett större ansvar att föra fram omständigheter som talar

emot att gäldenären beviljas en skuldsanering. De remissinstanser som

avstyrker förslaget är tämligen eniga i uppfattningen att redan det nu-

varande positivt formulerade skälighetsrekvisitet tillåter att en nyanse-

rad skälighetsbedömning kan göras i varje enskilt fall och att kraven

sammantaget inte sätts för högt. Sveriges Försäkringsförbund framhål-

ler vidare att eventuella brister i underrätternas praxis synes kunna lö-

sas genom överklaganden och prövning i högre rätt. Dessutom menar

förbundet att ett positivt formulerat rekvisit på ett tydligare sätt visar

att enbart en överskuldsättning i sig inte motiverar beviljande av skuld-

sanering. Sveriges Inkassoorganisation är inne på samma linje och

framhåller att utformningen av detta rekvisit har ett stort pedagogiskt

40

och principiellt värde genom att det sänder en tydlig signal till allmän- heten och ligger till grund för betalningsmoralen i samhället. Huddinge kommun anför att det finns en risk för att den signal som en ny skuld- sättning hos gäldenären kan indikera negligeras med den föreslagna ut- formningen av skälighetsrekvisitet. Finansbolagens Förening anser att man i praxis kan utläsa en successiv sänkning av kraven för att skuld- sanering skall beviljas och motsätter sig mot den bakgrunden en änd- ring av rekvisitets utformning. Kronofogdemyndigheten i Malmö anser att det sammantaget inte har presenterats tillräckligt tungt vägande skäl för att ändra på rekvisitets utformning. Skälen för regeringens bedömning: Enligt den nuvarande ord- ningen får en gäldenär beviljas skuldsanering, om han eller hon är kva- lificerat insolvent och det med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden är skäligt att skuldsanering beviljas (se 4 § första stycket skuldsaneringslagen). Vid den allmänna skälighetsbedömningen skall göras en totalbe- dömning, där samtliga omständigheter som rör gäldenärens ekonomi och dennes personliga förhållanden skall beaktas. För att skuldsane- ringsinstitutet skall kunna bli ändamålsenligt och effektivt, bör kriterierna för skuldsanering vara angivna på ett sådant sätt att inte någon utesluts från lagens tillämpningsområde på grund av någon enstaka omständighet. Samtidigt bör kriterierna naturligtvis utformas så att det vinner allmänhetens förtroende. I lagmotiven betonades således vikten av att bedömningen inte utformades med så stela krite- rier att skuldsanering tvunget måste beviljas eller vägras så snart vissa lätt avläsbara fakta var för handen (se prop. 1993/94:123 s. 94 f.). Som utredningen redovisar ger en genomgång av publicerad rätts- praxis från Högsta domstolen och hovrätterna vid handen att dessa domstolar överlag gör en sådan totalbedömning som eftersträvades i förarbetena. Bland avgörandena från dessa domstolar finns således få exempel på att en enstaka omständighet ensam har föranlett ett avslag på gäldenärens ansökan. Gäldenärens behov av ekonomisk rehabilite- ring anses regelmässigt väga tungt och får ofta en helt avgörande bety- delse. Även i fall där det har funnits en eller flera faktorer som starkt talat mot en skuldsanering har det ändå vid en helhetsbedömning kunnat anses skäligt att bevilja gäldenären skuldsanering (se t.ex. rätts- fallen NJA 1996 s. 548, RH 1996:33 och NJA 2003 s. 437). Det gäller t.ex. när gäldenären har skuldsatt sig för att kunna finansiera ett på- gående missbruk, när en stor del av den totala skuldbördan har avsett skadestånd i anledning av brott eller när skulderna har uppkommit i samband med avvecklingen av en näringsverksamhet med så stora brister i bokföringen att gäldenären fällts för bokföringsbrott och ored- lighet mot borgenär. Överrätternas avgöranden, som ligger i linje med lagtextens utform- ning och förarbetsuttalanden, visar enligt regeringen att utrymme finns för en nyanserad skälighetsbedömning och att kraven på skälighet inte ställs alltför högt. Utredningen har dock när det gäller underinstansernas avgöranden tyckt sig finna en viss benägenhet hos kronofogdemyndigheterna att fästa för stor vikt vid befintligheten av en enstaka omständighet som talar mot skuldsanering, såsom skuldernas ålder, omständigheterna vid Prop. 2005/06:124 41 deras tillkomst eller brister i gäldenärens s.k. egenförsök, och låta den Prop. 2005/06:124 fälla avgörandet, utan att göra en mer nyanserad prövning med beak- tande av även andra omständigheter i ärendet. Dessa brister rättas, enligt utredningen, inte heller i tillräckligt stor utsträckning vid tings- rätternas överprövning. Utredningen föreslår därför att det allmänna skälighetsrekvisitet skall ändras så att skuldsanering skall beviljas om det inte anses oskäligt. Mot utredningens förslag kan invändas att det beskrivna problemet inte gäller själva skälighetsrekvisitet utan snarare vilken betydelse som skall tillmätas de särskilda uppräknade omständigheterna vid skälig- hetsbedömningen. I det perspektivet kan det ifrågasättas om en ändring av skälighetsrekvisitet är adekvat. Den begränsade undersökning som genomförts av utredningen ger enligt regeringen inte heller underlag för några säkra slutsatser. I den mån det förekommer att underinstanserna tillmäter enstaka omstän- digheter alltför stor betydelse synes det snarast vara fråga om ett kun- skapsproblem som bör kunna rättas till med utbildningsinsatser. Regeringen föreslår också att medel skall anslås till Konsumentverket och kronofogdemyndigheterna för utbildning (se avsnitt 6). Dessutom bör den föreslagna koncentrationen av förfarandet hos kronofogde- myndigheterna i sig leda till en allmän förkovran och i förlängningen mer enhetliga avgöranden och ett bättre genomslag av överrättspraxis. Därtill kommer att det föreslagna stödet till och vägledningen för kom- munernas budget- och skuldrådgivning, som Konsumentverket skall svara för, bör leda till en bättre kunskap om förutsättningarna för skuldsanering hos rådgivarna. För övrigt kan noteras att förslaget om att egenförsöket inte längre skall särskilt beaktas kommer att göra eventuella brister därvidlag betydligt mindre betydelsefulla. Regeringen anser alltså att övervägande skäl talar för att behålla skälighetsrekvisitet i dess nuvarande utformning. Det finns dock skäl att noga följa utvecklingen, och regeringen är beredd att återkomma i frågan för det fall det skulle visa sig finnas behov därtill.

4.4

Skulderna m.m.

4.4.1

Skatteskulder och återbetalningsskulder avseende underhållsstöd

Regeringens bedömning: Någon särreglering för skatteskulder och återbetalningsskulder avseende underhållsstöd bör inte införas. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens (se be- tänkandet s. 147 f. och 225). Remissinstanserna: Ingen remissinstans framför någon invändning mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Enligt den nuvarande ord- ningen finns inte några särskilda bestämmelser om hur det allmännas fordringar på skatter och avgifter skall behandlas vid en skuldsanering. Avsaknaden av särskilda bestämmelser innebär att huvudregeln gäller, 42 dvs. sådana fordringar omfattas av en skuldsanering, om de har upp- kommit före beslutet om att inleda skuldsanering. Under utredningens arbete har det från flera håll framförts att be- handlingen i skuldsaneringssammanhang av vissa slags allmänna ford- ringar har givit upphov till problem. I första hand har diskussionen rört ny skuldsättning avseende dels obetald slutlig skatt, dels återbetalning av underhållsstöd. Vad först gäller obetald slutlig skatt är bakgrunden följande. En fordran på preliminär A-skatt får anses uppkomma successivt under in- komståret. En fordran på slutlig skatt uppkommer med samma synsätt vid det årets utgång. Fordringens exakta belopp är dock inte fastställt vid denna tidpunkt. Den skatteskyldige skall först en bit in på det nya året deklarera sina inkomster och den deklarationen skall granskas av Skatteverket innan skattefordringens belopp är fastställt. Följande exempel ger en illustration av det sagda. Anta att kronofog- demyndigheten i oktober år 1 beslutar att skuldsanering skall inledas och att beslut om skuldsanering meddelas en månad senare. I den be- talningsplan som då upprättas tas hänsyn, dels till obetalda skatter för tidigare år, dels till den preliminära skatt gäldenären skall betala under resten av året och framöver. Det lämnas dock inte något utrymme i planen under år 2 för inbetalning av obetald slutlig skatt, och en sådan eventuellt tillkommande skuld (ofta kallad kvarskatt) omfattas normalt inte av skuldsaneringen, eftersom den är uppkommen efter beslutet att inleda skuldsanering. Eftersom gäldenären under betalningsplanens löptid som regel saknar utrymme att betala den tillkommande skatte- skulden, kommer denna och liknande nya skulder att finnas kvar även efter det att betalningsplanen har löpt ut. Problemet med ny skuldsättning avseende återbetalning av under- hållsstöd kan beskrivas enligt följande. En bidragsskyldig gäldenär skall vid beslut om skuldsanering förbehållas ett belopp för egna levnadsomkostnader och för den löpande återbetalningsskyldigheten av underhållsstöd. Enligt 8 § andra stycket skuldsaneringslagen är bestämmelserna i utsökningsbalken om förbehållsbelopp vid löne- utmätning vägledande vid beräkningen av levnadsomkostnader. Åter- betalningsbeloppets storlek för underhållsstöd bestäms enligt reglerna i lagen (1996:1030) om underhållsstöd. Dessa är inte harmoniserade med de regler och normer som gäller vid beräkningen av vilket belopp som får tas i anspråk för betalning av skulder vid löneutmätning och därmed också vid skuldsanering. I skuldsaneringssammanhang är det därför inte ovanligt att gäldenärens inkomst inte täcker den löpande återbetalningsskyldigheten av underhållsstöd. Även om den bidrags- skyldige normalt kan beviljas anstånd med återbetalningen av under- hållsstödet, innebär detta att han eller hon tämligen omgående efter skuldsaneringsbeslutet löpande ådrar sig nya skulder. Dessa skulder kommer också i likhet med eventuella skatteskulder att finnas kvar även efter betalningsplanens utgång. De förslag till lösningar som i första hand har diskuterats i samband med utredningens utvärdering har främst varit av två slag. Antingen har de inneburit att dessa slags fordringar, oberoende av när ford- ringarna uppkommer enligt allmänna regler, skall anses uppkomna redan före beslutet att inleda skuldsanering. Eller så har de inneburit Prop. 2005/06:124 43 att dessa fordringar alltid skall omfattas av skuldsaneringen, om betal- ningsskyldigheten uppkommer under betalningsplanens löptid, oavsett när fordringarna kan anses ha uppkommit. En av skuldsaneringslagens grundläggande principer är dock att alla skulder som uppkommit före den dag då beslut meddelas om att skuld- sanering skall inledas omfattas av skuldsaneringen. De skall också be- handlas lika. Vikten av denna likabehandlingsprincip betonades starkt i lagens förarbeten, där det bl.a. uttalades att huvudregeln om en ford- rans uppkomstdag som det avgörande kriteriet för om den skall omfat- tas borde gälla oavsett om borgenären är ett enskilt eller ett offentligt subjekt och att undantag från denna reglering borde ske endast då sär- skilda skäl talade för det (se prop. 1993/94:123 s. 76 och 115 f.). Som utredningen konstaterar kan det också rent allmänt vara svårt att fast- ställa när en fordran uppkommit. Detta gäller även för det allmännas fordringar på skatt, avgifter och bidrag av olika slag. Liksom uttalades vid tillkomsten av skuldsaneringslagen kan det inte komma i fråga att i ett lagstiftningsarbete som detta försöka sig på någon allmän reglering av sådana ibland mycket komplicerade frågor. Ytterst måste dessa frågor alltså överlämnas till rättstillämpningen att avgöra. Regeringen gör alltså bedömningen att det inte bör införas någon särreglering i skuldsaneringslagen om när det allmännas fordringar på slutlig skatt eller återbetalning av underhållsstöd skall anses uppkom- ma. Inte heller bör det införas en ordning som innebär att fordringar av denna typ skall omfattas av skuldsaneringen oavsett när de kan anses ha uppkommit. En sådan lösning skulle strida mot den nyss behandla- de principen om lika behandling. De nu aktuella problemen kan och bör i stället motverkas på andra sätt. Ett verksamt sätt att minimera riskerna för att det efter skuldsane- ringsbeslutet uppkommer nya skulder avseende slutlig skatt är natur- ligtvis att se till att de preliminärskatteavdrag som görs från gälde- närens löpande inkomster är tillräckligt stora. Här kan kommunens budget- och skuldrådgivare fylla en viktig funktion. Som tidigare har berörts är det sannolikt att många gäldenärer även i framtiden kommer att vända sig till en kommunal rådgivare för att få hjälp med en ansö- kan om skuldsanering. Både vid den genomgång av gäldenärens eko- nomi som regelmässigt föregår en ansökan och under själva skuldsane- ringsförfarandet finns således anledning för rådgivaren att uppmärk- samma gäldenären på denna frågeställning. När det gäller problemet med ny skuldsättning avseende återbetal- ning av underhållsstöd föreslår regeringen i prop. 2004/05:116 Ett re- formerat underhållsstöd en rad förändringar i lagen om underhållsstöd som kan vara av betydelse i detta sammanhang. Det föreslås sålunda bl.a. att det belopp som den bidragsskyldige får förbehålla sig för egna levnadsomkostnader innan han eller hon åläggs återbetalningsskyldig- het höjs från 72 000 kr till 100 000 kr. Detta torde medföra en reduce- rad återbetalningsskyldighet för flertalet av de bidragsskyldiga som är föremål för en skuldsanering. Dessutom föreslås vissa ändringar i reg- lerna om anstånd och eftergift av återbetalningsskyldigheten som ock- så kommer att förbättra situationen för den som, trots en nyligen genomförd skuldsanering, har en kvarstående skuld avseende återbe- talning av underhållsstöd. Prop. 2005/06:124 44

4.4.2

Undantaget för nyare skulder tas bort

Regeringens förslag: Möjligheten att inskränka en skuldsanering till att avse fordringar som har uppkommit före viss tidigare dag tas bort. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betänkandet s. 225 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Kronofogde- myndigheten i Stockholm vill dock behålla undantaget eftersom regeln, enligt myndigheten, i vissa fall ger utrymme för särlösningar som är lämpliga i det enskilda fallet. Skälen för regeringens förslag: Som huvudregel gäller att en skuldsanering omfattar alla gäldenärens penningskulder som har upp- kommit före beslutet att inleda skuldsanering (6 § första stycket skuld- saneringslagen). Från denna huvudregel finns ett undantag enligt vilket kronofogdemyndigheten eller rätten kan bestämma att en skuldsane- ring i ett givet fall skall omfatta endast de skulder som har uppkommit före en viss tidigare dag. I förarbetena till bestämmelsen uttalades att undantaget var avsett att tillämpas i fall där det var en betydande skuldsättning av äldre datum som medförde betalningsproblem, medan senare skuldsättning var av normal omfattning och saknade samband med den tidigare skuldsätt- ningen. Som typexempel nämndes det fallet att en f.d. näringsidkare efter en genomgången konkurs ådragit sig en betydande personlig restskuld som han eller hon inte kunde bli kvitt inom överskådlig tid. Om en skuldsanering som omfattade gäldenärens samtliga skulder som uppkommit före inledandebeslutet i ett sådant fall kunde anses gå längre än vad som kunde godtas av hänsyn till borgenärerna och övriga intressen, skulle det alltså stå prövningsmyndigheten fritt att bifalla gäldenärens ansökan på det viset att skuldsaneringen, genom tillämp- ningen av en tidigare skärningspunkt, begränsades till de skulder som härrörde från näringsverksamheten eller delägarskapet. Något särskil- jande av skulderna på annan grund än just tidpunkten för deras upp- komst var dock inte möjligt. Det betonades också att ett sådant beslut om endast partiell skuldbefrielse alltid borde föregås av en diskussion med gäldenären, eftersom beslutet annars riskerade att bli verknings- löst (se prop. 1993/94:123 s. 199 f. och SOU 1990:74 s. 225 och 287). Vid utredningens utvärdering av lagen har framkommit att möjlighe- ten att undantagsvis tillämpa en tidigare skärningspunkt mycket sällan har kommit till användning i den praktiska tillämpningen. Som utred- ningen närmare redogör för torde detta främst ha sin förklaring i att undantagets konstruktion regelmässigt medför en överhängande risk för att gäldenären kommer att hamna i nya skuldsättningsproblem. Hela betalningsutrymmet skall ju under betalningsplanens löptid an- vändas för att betala av på de skulder som ingår i skuldsaneringen. Detta innebär med nödvändighet att gäldenären under samma tid förlo- rar möjligheten att betala av på en sådan nyare skuldmassa som inte in- går i skuldsaneringen och som tidigare i och för sig kunde hanteras utan några mer betydande betalningssvårigheter (se närmare betänkan- Prop. 2005/06:124 45 det avsnitt 12.8 och det där anförda exemplet). Regeringen konstaterar Prop. 2005/06:124 alltså att undantaget, så som det är konstruerat, svårligen går att förena med den övergripande målsättningen att skuldsaneringen skall fungera som ett medel för ekonomisk rehabilitering av gäldenären. Härtill kommer, som sagt, att praxis synes utvisa att det inte förelig- ger något nämnvärt praktiskt behov av möjligheten att undantagsvis tillämpa en tidigare skärningspunkt och därigenom låta skuldsane- ringen innebära en endast partiell skuldbefrielse. De möjligheter till särlösningar som Kronofogdemyndigheten i Stockholm hänvisar till, t.ex. fall där de nya skulderna avser en tandläkarbehandling som annars kanske måste avslutas, bottnar snarast i frågeställningen om vilka slags kostnader som gäldenären skall få förbehålla sig medel för. Avvägningar av det slaget om kostnaden är nödvändig och därmed skall ingå i gäldenärens förbehållsbelopp görs även vid löneutmät- ning och regleras av 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken. Dessa be- stämmelser kommer att ses över inom ramen för en kommande över- syn av utsökningsbalken. Det är också svårt att se att det skulle finnas något behov av just den förevarande regeln om en tidigare skärnings- punkt för att finna lämpliga lösningar i denna typ av fall. Ett avskaf- fande av undantaget innebär därför att regelverket kan förenklas utan att någon praktiskt viktig möjlighet till flexibilitet går förlorad.

4.4.3

Full betalning av små fordringar

Regeringens förslag: En fordran på ett mindre belopp skall inte längre kunna ges full betalning. I stället tydliggörs möjligheten att i betalningsplanen ge förtur åt borgenärer som, efter det att fördel- ningen mellan borgenärerna har skett, endast har små fordringar. (Se 8 § andra stycket.) Utredningens förslag: Betänkandet innehåller inte någon bestäm- melse om förtur åt borgenärer med små fordringar. I övrigt stämmer be- tänkandets förslag överens med regeringens (se betänkandet s. 227 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitet förordar dock att samtliga bor- genärer i stället får full betalning intill ett visst belopp. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nu gällande ordningen är huvudregeln att alla fordringar som omfattas av en skuldsanering har lika rätt. Enligt 7 § andra stycket 2 skuldsaneringslagen får dock en borgenär vars fordran är på mindre belopp ges full betalning trots att andra borgenärer får vidkännas nedsättningar av sina fordringar. Det skall i sådant fall vara fråga om verkligt små fordringar, dels i för- hållande till övriga fordringar, dels absolut sett. I förarbetena uttalades att fordringar som understeg 1 000 kr i många fall borde kunna anses vara sådana små fordringar som skulle kunna få full betalning. Bakgrunden till bestämmelsen var huvudsakligen att man från danskt håll, där någon sådan regel inte fanns, ansåg att betalningshanteringen för sådana småbelopp många gånger kunde bli oproportionerligt 46 kostsam och tidsödande (se prop. 1993/94:123 s. 141 f. och SOU Prop. 2005/06:124 1990:74 s. 289). Det förekommer ofta att en gäldenär har en eller flera borgenärer vars totala utdelning är på mycket små belopp jämfört med övriga bor- genärers utdelning. I den praktiska tillämpningen ges dock en borgenär mycket sällan full betalning, även om borgenärens fordran är på ett mycket litet belopp jämfört med övriga borgenärers fordringar. Det hänger samman med att full betalning även av en mycket liten fordran vanligtvis medför att en sådan betalning blir orimligt stor i förhållande till den betalning som övriga borgenärer får, i förhållande till storleken på deras fordringar (se närmare betänkandet avsnitten 6.9.1 och 12.9.2 och det exempel som anges där). Enligt regeringen står det alltså klart att det nuvarande undantaget för små fordringar inte utgör någon lämplig reglering för att minimera en kostsam och tidsödande betalningshantering av små fordringar. Den lösning som förordas av Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitet kan förefalla bra ur systematiskt hänseende. Det bör dock beaktas att den regleringen är anpassad efter helt andra förhållanden: normalt en större skuldmassa och, framför allt, mer tillgångar att fördela. Det kan också ifrågasättas om det leder till en mer rättvis fördelning mellan borgenärerna. Vid utredningens utvärdering har emellertid framkommit att man i den praktiska tillämpningen ofta utformar betalningsplanen på så sätt att de borgenärer som efter den proportionella fördelningen endast är berättigade till ett mindre belopp får hela summan i början av betal- ningsperioden eller betalning i färre rater. Trots att även detta innefat- tar en mindre avvikelse från principen om lika behandling, anser rege- ringen att en sådan ordning är ett lämpligare sätt att minimera kostna- derna för hanteringen av små fordringar. Med en flexibel utformning av betalningsplanen i linje med det sagda saknas ett praktiskt behov av det nuvarande undantaget för små fordringar. När undantaget utmön- stras kan det möjligen uppstå ovisshet om det alltjämt är möjligt att i betalningsplanen ge en tidsmässig förtur åt borgenärer med små ford- ringar. För att tydliggöra att en sådan mindre avvikelse från likabe- handlingsprincipen skall vara möjlig även i framtiden bör det införas en bestämmelse som kodifierar nuvarande praxis härvidlag.

4.5

Gäldenärens betalningsskyldighet under skuldsane- ringen

4.5.1

Gäldenärens förbehållsbelopp

Regeringens bedömning: Gäldenärens förbehållsbelopp vid skuld- sanering bör alltjämt bestämmas med ledning av det som gäller vid utmätning av lön. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens (se be- tänkandet s. 228 f.). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning mot utredningens bedömning såvitt gäller kopplingen till löneexekutions- normen. Några remissinstanser, bl.a. Karlstads kommun, Skellefteå 47 kommun, Sveriges Konsumenter i Samverkan och Yrkesföreningen för budget- och skuldrådgivare, anser dock att det utöver förbehållsbelop- pet bör finnas uttryckliga föreskrifter om en s.k. buffert för oförutsed- da utgifter. Skälen för regeringens bedömning: En skuldsanering skall ta i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som skall förbehållas för gäldenärens och dennes familjs försörj- ning (det s.k. förbehållsbeloppet). Vid bestämmande av detta förbe- hållsbelopp skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vara vägledande. En svårighet i sammanhanget är att betalningsplanen vid en skuldsa- nering normalt skall gälla i fem år och att det under denna tidsperiod ofta inträffar förändringar i gäldenärens ekonomiska situation. Redan vid tämligen små förändringar till det sämre kan det uppstå problem för gäldenären att fullgöra sina skyldigheter enligt betalningsplanen. Samtidigt kan relativt små förändringar till det bättre medföra att bor- genärernas utfall riskerar att bli sämre jämfört med om skuldsanering inte hade beviljats. Möjligheten till omprövning av en skuldsanering tar inte heller sikte på dessa fall, eftersom omprövningsinstitutet, såvitt gäller förändringar i gäldenärens ekonomiska situation, förbehållits situationer där förändringen är tämligen betydande. Inom ramen för sin utvärdering har utredningen därför undersökt om det finns något bättre sätt att bestämma förbehållsbeloppet. Som utredningen konstaterar är det inte lämpligt att helt ta bort kopplingen till en viss norm och bestämma förbehållet på ett friare sätt. Även om detta onekligen kunde leda till en ökad flexibilitet, skulle det innebära att kraven på klarhet och förutsebarhet skulle bli eftersatta på ett sätt som knappast är acceptabelt. Inte heller framstår det som en framkom- lig väg att med vissa intervaller t.ex. varje år justera betalnings- planen med hänsyn till ändrade förhållanden. Enligt utredningen skulle man därigenom visserligen vinna i flexibilitet, men det skulle bli mycket resurskrävande eftersom varje ärende vid fem tillfällen under lika många år skulle bli föremål för en översyn. Regeringen delar också utredningens bedömning att det inte är lämpligt att knyta an till någon annan existerande norm (t.ex. socialbidragsnormen eller den norm som utarbetas av Konsumentverket) eller skapa en särskild norm för skuldsaneringsinstitutet. Tillämpningen skulle inte bli enklare. Den löneexekutiva normen är också den som i sak bäst svarar mot de krav som ställs på en norm i förevarande sammanhang (se betänkandet

s.

229).

Redan vid tillkomsten av skuldsaneringslagen betonades emellertid hur viktigt det är att betalningsplanen ges en utformning som ger gäl- denären en realistisk möjlighet att fullfölja den. Och även om löneut- mätning numera kan ske utan begränsning i tiden, bör alltså i hög grad beaktas att denna norm är avsedd för förhållanden av mer tillfällig karaktär. Genom att skuldsaneringslagen endast slår fast att utsök- ningsbalkens bestämmelser om förbehållsbelopp skall vara vägledan- de, har också en möjlighet till flexibilitet byggts in i systemet (se prop. 1993/94:123 s. 112 f.). Regeringen ser positivt på den praxis som utvecklats när det gäller att låta gäldenären få förbehålla sig ett mindre belopp för oförutsedda Prop. 2005/06:124 48 utgifter, en buffert, vid sidan av vad som direkt följer av löneexeku- tionsnormen. Härigenom kan man fånga in flertalet av de förändringar som med all säkerhet kommer att inträffa under perioden, men som man i detalj inte har möjlighet att förutse när betalningsplanen be- stäms. En sådan buffert bör dock anpassas efter förhållandena i det en- skilda fallet, och det är enligt regeringens mening inte lämpligt att i lagen detaljreglera storleken på detta tillägg för alla upptänkliga situa- tioner. De närmare kriterierna för bedömningen får i stället överlämnas åt rättstillämpningen. Regeringen förutsätter också att de problem med olika praxis kronofogdemyndigheterna emellan som utredningen pekar på kan lösas genom Skatteverkets övergripande arbete för en enhetlig tillämpning. Som tidigare har berörts kommer reglerna om hur förbehållsbeloppet vid löneutmätning skall bestämmas att ingå i den kommande översy- nen av utsökningsbalken, en översyn som för övrigt även kommer att innefatta frågor om åtgärder för att på olika sätt underlätta situationen för s.k. evighetsgäldenärer. Med den nu redovisade kopplingen mellan regelsystemen kommer eventuella förändringar av den löneexekutiva normen att kunna få betydelse även vid skuldsanering. Därmed kan också frågan om kopplingen mellan skuldsaneringslagen och utsök- ningsbalkens regelsystem komma att aktualiseras på nytt.

4.5.2

Gäldenärens betalningar

Regeringens bedömning: Någon särskild reglering av hur gäldenä- ren skall betala till borgenärerna bör inte införas. Detta får i stället, som i dag, bestämmas i den betalningsplan som skall upprättas. Utredningens förslag: I betänkandet föreslås en ny ordning för hur betalningsskyldigheten enligt skuldsaneringslagen skall fullgöras. För- slaget innebär att gäldenären i samband med beslutet att inleda skuld- sanering som huvudregel skall öppna ett uppsamlingskonto i bank och varje månad betala in ett av kronofogdemyndigheten fastställt belopp till det kontot. Gäldenären skall härefter årligen från kontot betala ut de i betalningsplanen fastställda beloppen till sina fordringsägare (se betänkandet s. 231 f.). Remissinstanserna: Remissutfallet är mycket blandat. En majoritet av remissinstanserna är i och för sig positiva till idén att gäldenären månatligen skall betala in sitt betalningsutrymme på visst konto eller liknande och att medlen skall fördelas till borgenärerna en gång om året. Flera remissinstanser anser att en sådan ordning kan innebära tids- och kostnadsbesparingar för både gäldenären och dennes ford- ringsägare. Många remissinstanser, bl.a. Svea hovrätt, Malmö tings- rätt, Norrköpings tingsrätt, Domstolsverket, Skatteverket, Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitet, Huddinge kommun, Hudiks- valls kommun, Karlstads kommun, Skellefteå kommun, Sveriges Advo- katsamfund, Svenska Bankföreningen, Finansbolagens Förening, Svenska Inkassoföreningen, Sveriges Inkassoorganisation, Yrkesföre- ningen för budget- och skuldrådgivare, Föreningen Sveriges Krono- fogdar och Försäkringskassan/Riksförsäkringsverket, anser dock att Prop. 2005/06:124 49 regleringen medför en klart ökad risk för att gäldenären inte fullgör sin betalningsskyldighet. I huvudsak samma remissinstanser kritiserar också det förhållandet att medlen, som genom beslutet om skuldsane- ring reserverats för de borgenärer som anges i planen, inte skulle vara fredade från utmätning för eventuella nya skulder. Flera remissinstan- ser, bl.a. Sveriges Advokatsamfund, Svenska Bankföreningen, Sven- ska Inkassoföreningen, Sveriges Inkassoorganisation, Yrkesföreningen för budget- och skuldrådgivare och Försäkringskassan/Riksförsäk- ringsverket, efterlyser en analys av en alternativ utformning av syste- met, t.ex. att kronofogdemyndigheten handhar uppsamlingskontot och årligen fördelar medlen. Några remissinstanser, bl.a. Sveriges Advo- katsamfund, Svenska Bankföreningen, Finansbolagens Förening och Svenska Inkassoföreningen, är kritiska till att betalningarna till borge- närerna enligt förslaget skall ske så sällan som en gång per år. Skälen för regeringens bedömning: Vid en skuldsanering skall, i den mån gäldenärens ekonomiska förhållanden så medger, bestämmas en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran skall betalas. Betalningsplanen börjar löpa när beslutet om skuldsanering har vunnit laga kraft (se 8 § första stycket 4 och 38 § skuldsaneringslagen). Av motiven framgår att avsikten var att betalningsplanens utformning skulle anpassas efter förhållandena i varje enskilt fall (se prop. 1993/94:123 s. 108). I den praktiska tillämpningen brukar betalningsplanen dock utfor- mas på det sättet att gäldenären, under den tid planen löper, varje må- nad skall betala ett visst belopp direkt till borgenärerna. Ett sådant sys- tem kan i vissa fall innebära praktiska och ekonomiska nackdelar. Gäl- denären måste i regel varje månad hantera en mängd ofta mycket små betalningar. För de gäldenärer som inte har tillgång till en Internetbank eller annan form av gireringstjänst kan detta vara förenat med kostna- der som inte står i rimlig proportion till betalningens storlek. Även borgenärerna dras i dag ofta med oproportionerligt stora kostnader för administrationen av små månatliga betalningar. Den av utredningen föreslagna ordningen med betalning via särskil- da uppsamlingskonton i bank skulle onekligen kunna underlätta den praktiska hanteringen för gäldenären och minska de administrativa kostnaderna, både för gäldenären och för borgenärerna. En annan för- del med utredningens förslag är att betalningsperioden kan börja löpa redan från inledandet, vilket i viss mån skulle förkorta den totala hand- läggningstiden. Inte minst remissutfallet tyder dock på att det av utredningen före- slagna systemet inrymmer ett par tämligen betydande problem. För det första förefaller det mindre lämpligt att gäldenären har fri dispositions- rätt till medlen på uppsamlingskontot. Som många remissinstanser på- pekar skulle gäldenären, som ofta redan har levt på existensminimum under lång tid, därmed lätt kunna frestas att under året låna av sig själv och sedan inte ha möjlighet att återställa behållningen i tid till den årliga fördelningen. I sin tur kan detta förväntas leda till ett ökat antal omprövningsärenden och upphävda skuldsaneringar. För det andra skulle medlen på uppsamlingskontot, enligt förslaget, inte vara fredade från utmätning. Det skulle innebära att nya fordringsägare som tillkommer under betalplanens löptid skulle kunna begära utmätning Prop. 2005/06:124 50 av medlen på kontot, trots att dessa medel egentligen är avsedda för de Prop. 2005/06:124 borgenärer som omfattas av skuldsaneringen. En ordning med betalning via uppsamlingskonton måste därför före- nas med dels regler som begränsar gäldenärens förfoganderätt till med- len på uppsamlingskontot, dels regler om att medlen på kontot inte skall kunna utmätas. En sådan ordning förutsätter dock i sin tur att någon aktör sköter, eller i vart fall bistår vid, de årliga fördelningarna av medel till borgenärerna. Utredningen har inte kunnat finna någon lämplig enskild aktör för fullgörandet av en sådan uppgift (se betän- kandet avsnitt 12.9.5). Frågan är då om det skulle vara möjligt och lämpligt att i stället anförtro uppgiften åt kronofogdemyndigheten. Enligt regeringens bedömning finns dock både praktiska och princi- piella svårigheter även med en sådan ordning. Om en myndighet skulle sköta hanteringen, skulle det krävas en tämligen omfattande reglering, eftersom det är fråga om enskildas medel. Frågor om rättelse, ompröv- ning och skadestånd vid felaktigheter skulle behöva lösas. Preliminära beräkningar från Skatteverket visar också att det skulle bli kostsamt för det allmänna om kronofogdemyndigheten skulle hantera betalningarna. Nya system och rutiner skulle behövas. Hanteringen skulle i och för sig kunna göras avgiftsfinansierad. En sådan avgift skulle emellertid belasta gäldenärens betalningsutrymme och alltså minska det belopp som är tillgängligt för borgenärerna. Därmed skulle samtidigt värdet med systemet som sådant minska. Till detta kommer att varje ordning som innebär att någon annan aktör än gäldenären själv handhar betalningarna till borgenärerna oberoende av om det är ett enskilt eller allmänt organ leder till att gäldenären förlorar den direkta kontakten med sina borgenärer. Gälde- närens ansvar för fullgörandet av betalningarna till borgenärerna fyller en viktig funktion som ett led i rehabiliteringen. Detta syfte skulle motverkas om gäldenärens aktiva medverkan reduceras till en skyldig- het att varje månad betala in ett visst belopp till kronofogdemyndighe- ten eller annan. Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att regleringen av det sätt på vilket gäldenären skall fullgöra sin betalningsskyldighet inte bör ändras. Med den nu gjorda bedömningen finns emellertid anledning att erin- ra om vad som sägs i avsnitt 4.4.3 om en flexibel utformning av betal- ningsplanerna. Även om principen om lika behandling naturligtvis bör tjäna som en utgångspunkt, bör alltså planen kunna anpassas efter för- hållandena i det enskilda fallet på ett sådant sätt att de administrativa kostnaderna för betalning m.m. kan hållas nere till gagn för både gäldenären och borgenärerna.

4.5.3

Betalningsperiodens längd

Regeringens förslag: En betalningsplan skall löpa i fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en kortare tid. (Se 9 § fjärde stycket.) 51 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betän- kandet s. 234 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Huddinge kommun, som tillstyrker förslaget, anför att den föreslagna regleringen är en välkommen precisering, eftersom det från rättssäkerhetssynpunkt är väsentligt för gäldenären att veta under hur lång tid det kan komma att föreligga en betalningsskyldighet. Norrköpings tingsrätt, Svenska Inkassoföreningen och Sveriges Konsumenter i Samverkan anser dock att det även i fortsättningen bör vara möjligt att bestämma en längre betalningsplan än fem år. Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 § fjärde stycket skuldsane- ringslagen skall betalningsplanen vid en skuldsanering löpa under fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en längre eller kortare tid. I lagens förarbeten uttalades att någon större avvikelse från huvud- regeln aldrig borde förekomma. Det skulle dock vara tänkbart att avrunda perioden så att den löpte till ända vid t.ex. ett halvårs- eller kvartalsskifte. Vidare uttalades att ett frångående av huvudregeln med flera år borde bli sällsynt förekommande. En situation kunde vara att borgenärerna beträffande en mycket stor skuldmassa gick med på en skuldsanering endast om betalningsplanen avsåg en längre tid och detta var rimligt med hänsyn till gäldenärens förhållanden. I praktiken föreslår kronofogdemyndigheten, i de fall gäldenären har förmåga att betala av på sina skulder, i regel att betalningsplanen skall löpa under fem år. Undantag härifrån görs i princip bara i fall då gälde- nären lider av en livshotande sjukdom eller är relativt gammal. Då föreslås i allmänhet en kortare betalningsperiod, vanligen tre år. Den praxis i fråga om betalningsperiodens längd som utvecklats under de dryga tio år som lagen har varit i kraft synes i dag, som utred- ningen konstaterar, vara allmänt accepterad, både av de aktörer som regelbundet tar del i förfarandet och av medborgarna i allmänhet. En bibehållen huvudregel om en femårig betalningsplan framstår också enligt regeringen som lämpligt. Tiden bör dock, i enlighet med nuva- rande praxis, kunna sättas kortare, om det föreligger särskilda skäl. Det förefaller däremot tveksamt om möjligheten att bestämma en längre tid än fem år är motiverad. En alltför lång betalningsperiod kan motverka lagens rehabiliterande syften och gäldenären har ofta redan under en lång tid levt i en svår ekonomisk situation när en skuldsane- ringsansökan aktualiseras. Härtill kommer att undantaget ju knappast har utnyttjats alls i praktiken. Möjligheten att initialt bestämma betal- ningsplanen till längre tid än fem år bör alltså tas bort. En särskild fråga är om betalningsplanen ändå skall kunna förlängas till mer än fem år vid en omprövning. Denna fråga behandlas i avsnitt 4.6.3. Prop. 2005/06:124 52

4.6

Handläggningsfrågor, verkställighet och

Prop. 2005/06:124

omprövning

4.6.1

Vissa frågor om handläggningen hos kronofogdemyn- digheten

Regeringens förslag: Kronofogdemyndigheten skall kalla gäldenä- ren till ett sammanträde, om det kan antas vara till fördel för utred- ningen. (Se 17 § första stycket.) Regeringens bedömning: Ingen ändring är motiverad när det gäller kungörelse, delgivning och bevakning av fordringar. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med rege- ringens (se betänkandet s. 237 f. och 240 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag och delar utredningens bedömning eller lämnar dessa utan någon invändning. Skatteverket anser dock att förslaget rörande sammanträde hos kronofogdemyndigheten medför ökade kostnader för förfarandet och långa resor för gäldenären utan att kvaliteten i utred- ningen nödvändigtvis förbättras. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Sammanträde hos kronofogdemyndigheten Enligt den nuvarande ordningen får kronofogdemyndigheten, om det kan antas vara till fördel för utredningen, kalla gäldenären att inställa sig personligen vid ett sammanträde hos myndigheten. Vid samman- trädet skall gäldenären lämna de ytterligare upplysningar som behövs för att avgöra frågan om skuldsanering. Om det finns skäl får krono- fogdemyndigheten till sammanträdet även kalla en borgenär, annan myndighet eller någon annan som kan bidra till utredningen av ärendet (16 § första stycket och 17 § skuldsaneringslagen). I förarbetena uttala- des bl.a. att förfarandet hos kronofogdemyndigheten borde präglas av skriftlighet, även om telefon många gånger kunde användas som ett alternativ till skriftväxling. Vidare anfördes att det helt och hållet borde ligga i myndighetens hand att avgöra om ett sammanträde var behövligt i ett ärende eller inte (se prop. 1993/94:123 s. 154). Med förslaget i avsnitt 4.1.2 att koncentrera skuldsaneringsförfaran- det till kronofogdemyndigheten uppkommer fråga om ett sammanträde bör vara ett obligatoriskt inslag i den myndighetens utredningsarbete. Här bör särskilt beaktas att regeringens förslag innebär att det inte längre kommer att äga rum något obligatoriskt sammanträde vid tings- rätten. Ett personligt möte med gäldenären redan hos kronfogdemyndighe- ten kan i många fall ha ett värde i sig. Samtidigt talar kravet på ett effektivt förfarande emot att införa ett obligatoriskt sammanträde vid den myndigheten. Regeringen anser därför att den nuvarande fakultati- va regleringen bör bytas ut mot en obligatorisk bestämmelse om sam- manträde i de fall det kan antas vara till fördel för utredningen. Det bör således alltjämt vara myndighetens sak att avgöra om ett sammanträde 53 skulle ge möjlighet att inhämta ett bättre beslutsunderlag eller annars kunna bidra till ett effektivare eller mer rättssäkert förfarande. Men om myndigheten i ett givet fall finner att så kan antas vara fallet, bör det inte som enligt den nuvarande ordningen finnas något utrymme att ändå avstå från ett sammanträde. Sammanträdet bör även kunna hållas på annan plats än i myndighe- tens lokaler, t.ex. i gäldenärens bostad, inte endast när han eller hon är sjuk eller av annan anledning inte kan ta sig till myndigheten. Förslaget är inte avsett att innebära någon förändring av huvud- regeln om förfarandet hos kronofogdemyndigheten, vilket alltså även fortsättningsvis i princip kommer att vara skriftligt. Den föreslagna ordningen bör dock leda till att kronofogdemyndigheten kallar gälde- närer till sammanträde i större omfattning än vad som hittills har varit fallet. Som Skatteverket anför kan alltså förslaget medföra ett visst merarbete och en därmed sammanhängande ökning av kostnaderna för förfarandet. Eftersom ett sammanträde bara skall hållas om det kan antas vara till fördel för utredningen, kommer dock kostnadsökningar- na bli begränsade och i de enskilda fallen kunna motiveras med hänsyn till en förbättrad kvalitet i utredningen. Liksom tidigare bör myndigheten ha möjlighet att till sammanträdet även kalla en borgenär, annan myndighet eller någon annan som kan bidra till utredningen av ärendet. Med hänsyn till att kronofogdemyn- digheten, enligt förslaget, kommer att ha möjlighet att fatta tvingande beslut om skuldsanering lär också myndigheten oftare i framtiden än hittills finna anledning att utnyttja denna möjlighet. I avsnitt 4.1.3 har föreslagits att handläggningen av ärenden om om- prövning skall flyttas över till kronofogdemyndigheten. Enligt rege- ringen bör frågan om sammanträde i de fallen regleras på ett sätt som i allt väsentligt överensstämmer med det nu redovisade. Kungörelser, delgivning och bevakning av fordringar Enligt den nuvarande ordningen skall ett beslut om att inleda skuldsa- nering genast kungöras i Post- och Inrikes Tidningar med en uppma- ning om att var och en som har en fordran mot gäldenären skriftligen skall anmäla sin fordran till kronofogdemyndigheten senast en månad från dagen för kungörelsens införande. Även ett beslut om skuldsane- ring skall genast kungöras i Post- och Inrikes Tidningar (se 14, 20 och 24 §§ skuldsaneringslagen). I tidigare utvärderingar har det, huvudsakligen i syfte att förkorta handläggningstiderna och att effektivisera handläggningen av skuldsa- neringsärenden, lämnats olika förslag som gått ut på att utmönstra la- gens krav på kungörelse i vissa fall eller att förkorta kungörelsetiderna (se bl.a. Konsumentverkets rapport 1995/96:34). Underlåtenhet från en okänd borgenärs sida att anmäla sin fordran till kronofogdemyndigheten får proklamaeffekt, dvs. fordringen kom- mer i den mån det följer av vad som anges i 6 § skuldsaneringslagen att omfattas av ett eventuellt beslut om skuldsanering, men borgenären får ingen utdelning och kan inte heller senare i något annat samman- hang göra fordringen gällande (jfr 26 §). För en enskild borgenär är det således av stor vikt att det på något sätt ges möjlighet att få kännedom Prop. 2005/06:124 54 om att en skuldsanering är aktuell för gäldenären. Den möjligheten ges genom att inledandebeslutet kungörs. Med hänsyn till den enskilde borgenärens intresse av att kunna anmäla sin fordran i förfarandet är det därför helt nödvändigt att inledandebeslutet kungörs. Frågan är då om det är nödvändigt att även ett beslut om skuldsane- ring ges offentlighet genom en kungörelse. Ett beslut om skuldsane- ring registreras efter kungörelsen hos kreditupplysningsföretag och en kreditgivare eller annan kan genom en vanlig kreditupplysning få kän- nedom om när någon har beviljats skuldsanering. Kreditupplysnings- företagen är inte beroende av kungörelserna utan hämtar sina uppgifter från utsöknings- och indrivningsdatabasen. Trots detta anser rege- ringen att det finns ett befogat intresse av att även beslut om skuldsa- nering alltid skall kungöras. En borgenär som av någon anledning missat att bevaka sin fordran, och som gäldenären inte tagit med i sin ansökan, har efter beslutet möjlighet att göra sin fordran gällande genom att överklaga beslutet. Skuldsaneringslagen uppställer krav på delgivning bara vid ett till- fälle under förfarandet, nämligen för förslaget om skuldsanering. Detta skall sändas till samtliga kända borgenärer vilkas fordringar omfattas av skuldsaneringen, med föreläggande för dem att yttra sig över försla- get inom viss tid. I föreläggandet skall anges att ett uteblivet yttrande inte hindrar ett beslut om skuldsanering (se 19 §). Förslag har tidigare väckts om att ta bort eller lindra kravet på delgivning (se bl.a. Konsu- mentverkets rapport 1995/96:34). Vid utredningens utvärdering har framkommit att en omständighet som ofta leder till att handläggningen i enskilda ärenden fördröjs är just problemen med att delge samtliga kända borgenärer föreläggandet om att yttra sig över förslaget till skuldsanering. Problemen förvärras också av att en fordran som gälde- nären anser tillkomma en viss borgenär kan ha överlåtits, ibland i flera led. Delgivningsproblem är emellertid inte något unikt för handlägg- ningen av skuldsaneringsärenden utan förekommer mer eller mindre i alla rättsliga förfaranden som kräver ett inslag av delgivning. De rätts- verkningar som är förknippade med en skuldsanering enligt lagen är också ingripande. För att upprätthålla kravet på rättssäkerhet är det därför nödvändigt ha kvar kravet på att föreläggandet alltid skall del- ges borgenärerna. I kungörelsen angående beslutet om att inleda skuldsanering uppma- nas, som anförts, var och en som har en fordran mot gäldenären att skriftligen anmäla sin fordran till kronofogdemyndigheten senast en månad från dagen för kungörelsens införande. Enligt utredningen är det emellertid inte ovanligt att borgenärer, särskilt privatpersoner och mindre företag, missar att anmäla sina fordringar inom den angivna tiden (se närmare betänkandet avsnitt 9.3.3). Mot den angivna bak- grunden har Riksskatteverket och Konsumentverket tidigare föreslagit att borgenärerna måste anmäla sina fordringar för att dessa skall beak- tas vid skuldsaneringen. Förslaget går ut på att den borgenär som inte i rätt tid anmäler sin fordran förlorar rätten att ta del av gäldenärens eventuella betalningsutrymme; borgenärens fordran skulle således helt komma att prekluderas (se RSV Rapport 2002:5 s. 25). Att skärpa kra- vet på att borgenärerna måste anmäla sina fordringar för att dessa skall beaktas, och att de inte heller skulle få justera fordringsbeloppen efter Prop. 2005/06:124 55 anmälningstidens utgång, är åtgärder som i och för sig skulle kunna bidra till att förkorta handläggningstiderna. Samtidigt är det viktigt att beakta att syftet, att förfarandet skall gynna borgenärskollektivet, inte får gå förlorat och att tilliten till systemet inte får minska. Sammanfattningsvis anser alltså regeringen, liksom utredningen, att det inte finns anledning att ändra bestämmelserna om kungörelse, del- givning och bevakning av fordringar.

4.6.2

Verkställighet av beslut om skuldsanering

Regeringens förslag: Ett beslut om skuldsanering skall få verk- ställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft. (Se 37 §.) Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se betänkandet s. 242). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nuvarande ordningen är ett beslut om skuldsanering inte verkställbart förrän beslutet har vunnit laga kraft. Om ett beslut överklagas är gäldenären därför under den vidare handläggningen i domstol inte skyldig att följa den betalnings- plan som bestämts. Samtidigt är gäldenären skyddad mot utmätning alltsedan den dag beslutet att inleda skuldsanering meddelades (se 25 och 38 §§ skuldsaneringslagen). Av utredningens redovisning framgår att många borgenärsföreträda- re har haft invändningar mot denna ordning, särskilt som tiden mellan ett inledande och ett lagakraftvunnet beslut om skuldsanering i många fall varit oacceptabelt lång. Kritiken har huvudsakligen avsett det för- hållandet att borgenärerna, i de fall gäldenären slutligen får avslag på ansökan, med den nuvarande ordningen riskerar att gå miste om medel som annars hade varit tillgängliga för utmätning. En ordning som innebär att ett beslut om skuldsanering får verkstäl- las genast, trots att det inte har vunnit laga kraft, skulle i huvudsak till- godose den kritik som riktats mot den nuvarande ordningen från bor- genärshåll. Härtill kommer att en sådan ordning leder till att skuldsane- ringen kan komma i gång tidigare och alltså innebär en förkortning av den totala handläggningstiden. Det är också svårt att se att en sådan ordning skulle innefatta några större praktiska bekymmer eller riskera att leda till några egentliga rättsförluster för någon part. Om den högre instansen skulle upphäva skuldsaneringen, kvarstår således gäldenärens ursprungliga skulder, dock med avräkning för vad gäldenären har hunnit betala enligt planen. Om den högre instansen skulle fastställa ett lägre betalnings- belopp, får man i den nya betalningsplanen ta skälig hänsyn till att gäldenären möjligen under en viss tid har betalat för mycket. Om den högre instansen däremot skulle finna att gäldenären under en viss tid har betalat för lite, torde det i princip inte vara möjligt att retroak- tivt förplikta gäldenären att betala mer än vad som redan har betalats enligt underinstansens betalningsplan. Det belopp som borgenärerna härigenom kan förlora får vägas mot de fördelar de vinner genom att Prop. 2005/06:124 56 de slipper att vänta på betalning till dess beslutet har vunnit laga kraft Prop. 2005/06:124 och att de med den föreslagna ordningen aldrig riskerar att gå miste om medel som annars hade varit tillgängliga för utmätning. Vid en sammantagen bedömning finner regeringen därför att förde- larna med den föreslagna ordningen överväger. Ett beslut om skuldsa- nering bör alltså få verkställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft.

4.6.3

Vissa frågor om omprövning

Regeringens förslag: Det införs en möjlighet att vid sidan av ett upphävande även kunna ändra ett beslut om skuldsanering, om gäldenären inte följer betalningsplanen och avvikelsen inte är ringa. Vidare införs en möjlighet för gäldenären att ansöka om ändring, om dennes ekonomiska förhållanden väsentligen förbättrats efter skuldsaneringen. Vid ändring av ett beslut om skuldsanering skall betalningsplanen också kunna förlängas till som längst sju år. (Se 24 § första stycket, 25 och 26 §§.) Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betän- kandet s. 234 f. och 244 f.). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning mot utredningens förslag rörande möjligheten att vid sidan av ett upphä- vande av skuldsaneringen även kunna ändra ett beslut om skuldsane- ring, om en gäldenär inte följer betalningsplanen. De flesta remissinstanserna tillstyrker även utredningens förslag an- gående möjligheterna för gäldenären att själv påkalla en omprövning. Finansbolagens Förening och Svenska Inkassoföreningen anser dock att denna reglering bör utformas så att gäldenären får en skyldighet att ansöka om omprövning, om det har skett en väsentlig förbättring av dennes ekonomiska förhållanden. Svenska Bankföreningen framför liknande synpunkter. Ingen remissinstans har någon invändning mot utredningens förslag om att införa en uttrycklig möjlighet för prövningsinstansen att i sam- band med omprövning förlänga betalningsplanen till som längst sju år. Skälen för regeringens förslag Försummelse att följa betalningsplanen Enligt 27 § första stycket 4 skuldsaneringslagen kan tingsrätten på an- sökan av en borgenär upphäva ett beslut om skuldsanering, om gälde- nären inte följer betalningsplanen och avvikelsen inte är ringa. Bestämmelsen är tänkt att ta sikte på det fallet att gäldenären medve- tet underlåter att följa betalningsplanen. Tanken är att varje litet avsteg inte bör medföra att skuldsaneringen omprövas. Enstaka, kortvariga betalningsdröjsmål bör inte medföra att skuldsaneringen upphävs. Hänsyn bör tas till anledningen till ett eventuellt betalningsdröjsmål och ju mer ursäktligt dröjsmålet är desto svagare är skälen för att ge- 57 nom omprövning upphäva skuldsaneringen (se prop. 1993/94:123 s. 171 f.). Vid utredningens utvärdering har framkommit att det i en inte obe- tydlig omfattning förekommer att en gäldenär vars ekonomiska förhål- landen väsentligen har försämrats inte själv ansöker om omprövning, trots att gäldenären inte har ekonomisk förmåga att följa betalningspla- nen (se betänkandet avsnitt 7.4.4). Om en borgenär i en sådan situation ansöker om omprövning, finns enligt den nuvarande ordningen ingen laglig möjlighet för prövnings- instansen att ändra betalningsplanen. Antingen blir det fråga om att avslå ansökan om omprövning eller att upphäva gäldenärens skuld- sanering. Enligt regeringen bör dock beaktas att varje avvikelse som inte är ringa inte nödvändigtvis heller måste vara att betrakta som ett grovt åsidosättande av skuldsaneringsbeslutet och för den skull motivera ett upphävande (jfr ang. prop. s. 172). Detta kan vara fallet i fråga om gäl- denärer som till följd av sjukdom eller annan anledning inte har förmå- ga att på egen hand ansöka om omprövning. Med hänsyn främst till lagens rehabiliterande syfte bör därför införas en möjlighet att vid sidan av ett upphävande även kunna ändra ett beslut om skuldsanering, om gäldenären inte följer betal- ningsplanen och avvikelsen inte är ringa. Ändringen kan t.ex. innefatta en förlängning av löptiden för betalningsplanen eller en höjning av det månatliga betalningsbeloppet. Om gäldenären i sitt yttrande över borgenärens ansökan uppger att den ekonomiska situationen har försämrats och begär att betalningsbeloppet skall anpassas härtill, bör det även vara möjligt att besluta om en ändring som innebär att gäldenärens betalningsskyldighet justeras nedåt. För en närmare beskrivning av förutsättningarna för ett beslut om ändring hänvisas till författningskommentaren till 24 §. Förändring av gäldenärens ekonomiska förhållanden Enligt 28 § skuldsaneringslagen kan tingsrätten på ansökan av en gäldenär ändra det som har bestämts i ett beslut om skuldsanering när det gäller fordringarna, fördelningen till borgenärerna och betalnings- planen. För att gäldenären skall få till stånd en omprövning krävs att det har inträffat omständigheter som inte kunnat förutses vid tiden för beslutet om skuldsanering eller att det finns synnerliga skäl. Av förarbetena framgår att bestämmelsen var avsedd för de fall då gäldenären på grund av nya, oförutsedda omständigheter inte längre kunde anses ha förmåga att fullfölja sina åligganden enligt beslutet om skuldsanering. Vidare uttalades att det borde vara fråga om omständig- heter som på ett avgörande sätt påverkade gäldenärens förmåga att på längre sikt fullfölja sina åligganden enligt beslutet. Som utredningen konstaterar synes man i praxis utgå ifrån att den aktuella bestämmelsen i princip bara är tillämplig på den situationen att gäldenärens ekonomiska förhållanden förändrats till det sämre (se betänkandet avsnitten 7.4.5 och 7.4.6). Regeringen föreslår i det följande att det i samband med omprövning skall vara möjligt att förlänga betalningsplanen till som längst sju år. Prop. 2005/06:124 58 Denna möjlighet tar i första hand sikte på de fall där gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen har förbättrats och det finns anledning att vid en omprövning förlänga den ursprungliga betalnings- planen. Enligt regeringen bör det samtidigt vara möjligt för gäldenären att förhindra en eventuell förlängning genom att själv ansöka om om- prövning. Enligt den nuvarande ordningen saknar gäldenären, som an- förts, denna möjlighet. Gäldenären är i stället hänvisad till att underrät- ta sina borgenärer om den förbättrade ekonomiska situationen och pas- sivt invänta en eventuell ansökan om omprövning från någon av dem (se betänkandet avsnitten 7.4.5 och 7.4.6.). Regleringen bör alltså ändras så att kronofogdemyndigheten på an- sökan av en gäldenär skall kunna ändra vad som har bestämts i ett be- slut om skuldsanering i fråga, dels om vad som skall gälla för ford- ringarna, dels om vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärer- na, och dels om betalningsplanen. En sådan ändring bör kunna ske under förutsättning att gäldenärens ekonomiska förhållanden väsent- ligen har förändrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet eller om det finns synnerliga skäl. Gäldenären ges på detta sätt en möjlighet och ett inci- tament att agera vid en förbättrad ekonomisk situation. Gäldenären kan därigenom undvika att få betalningstiden förlängd när en borgenär ofta långt senare får kunskap om den förändrade ekonomiska situa- tionen och begär omprövning. Förlängning av betalningsplanen i samband med omprövning Enligt 27 § första stycket 5 skuldsaneringslagen kan en tingsrätt på an- sökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsane- ring upphäva eller ändra detta, om gäldenärens ekonomiska förhållan- den väsentligen har förbättrats efter skuldsaneringen. I förarbetena till bestämmelsen uttalades att det i dessa fall till skillnad från de fall som omfattades av punkterna 14 ofta inte var motiverat med en så ingripande rättsföljd som ett upphävande innebar. I stället kunde det normalt bli fråga om att korrigera betalningsplanen så att borgenärerna kunde få del av det ökade betalningsutrymmet (se prop. 1993/94:123 s. 172). Regleringen av fysiska personers inkomsttaxering innebär att det inte är möjligt att få upplysning om någons årsinkomst förrän tidigast den 15 augusti och senast den 15 december året efter intjänandeåret. Det är ju inte förrän då som underlaget för den slutliga skatten är be- stämt. Det har visserligen införts en möjlighet för de skattskyldiga som har en fordran på återbetalning av skatt att under vissa förutsättningar få besked om skatten och återbetalning redan i juni. I huvudsak gäller dock fortfarande de tider som utredningen har angett. Som en följd härav gör de största borgenärsföreträdarna normalt inte heller någon uppföljning av gäldenärens ekonomiska förhållanden förrän tidigast efter två år. Om gäldenären efter beslutet om skuldsanering, t.ex. beroende på en inkomstökning, får ett väsentligt större betalningsutrymme, tar det alltså i allmänhet ganska lång tid innan borgenärerna får kännedom om de förändrade förhållandena. När så väl sker är det därför inte ovanligt Prop. 2005/06:124 59 att det i ansökan om omprövning begärs att betalningstiden skall för- längas. Som utredningen anför kan man dock i den praktiska tillämp- ningen utläsa en viss osäkerhet om den nuvarande regleringen innefat- tar en möjlighet att, utöver korrigeringen av betalningsbeloppet, kunna förlänga betalningsperioden. Av lagtexten går visserligen inte att utläsa något förbud mot en sådan förlängning, men avsaknaden av en uttryck- lig reglering har ofta inneburit att domstolarna iakttagit en påfallande restriktivitet med att förlänga tiden (se bl.a. rättsfallet NJA 2005 s. 303, där Högsta domstolen särskilt hänvisar till bristen på en uttrycklig lagreglering). Det torde också vara förenat med såväl praktiska som principiella svårigheter att ålägga gäldenären att retroak- tivt betala ett högre belopp. Enligt regeringen är det inte rimligt att konsekvensen för den som fått en betydande inkomstökning och som därför under en tid haft ett väsentligt större betalningsutrymme begränsas till att han eller hon för den tid som återstår av den ursprungliga betalningsplanen skall betala ett högre belopp. En sådan ordning skulle innebära att hela risken för att de ursprungliga antagandena om gäldenärens framtida ekonomiska förhållanden slår fel läggs på borgenärerna. Regleringen bör hellre vara utformad på ett sätt som möjliggör att man vid omprövningen i princip kan återställa den ursprungliga balansen mellan gäldenärens och borgenärens intressen som rådde vid tidpunkten för beslutet om skuldsanering. Regleringen bör därför innefatta uttryckliga möjligheter för prövningsmyndigheten att, allt efter omständigheterna, antingen enbart korrigera betalningsbeloppet för den återstående betalningstiden eller därtill även förlänga betalningstiden. Tanken är emellertid inte att betalningstiden slentrianmässigt skall förlängas med det antal månader som gäldenären har betalat ett för lågt belopp. Vid prövningen av om, och i så fall i vilken utsträckning, en förlängning skall ske, bör utgångspunkten vara att betalningsplanen utformas så att merparten av den ekonomiska förbättringen slutligen kommer borgenärerna till del. Som utredningen framhåller bör det finnas en yttersta gräns för läng- den på betalningsplanen och därmed möjligheterna att förlänga denna. Regeringen delar utredningens bedömning att en omprövning aldrig bör kunna leda till att betalningstiden sammantaget överstiger sju år. En längre betalningstid skulle inte vara förenlig med lagens rehabilite- rande syften. Den föreslagna regleringen avseende möjligheterna till en förläng- ning av betalningsplanen är inte heller avsedd att innebära någon för- ändring av skuldsaneringsinstitutets i princip definitiva karaktär. För att en omprövning över huvud taget skall bli aktuell enligt denna regel bör det således alltjämt fordras en förändring till det bättre som är avsevärd, t.ex. att gäldenären erhållit en betydande inkomstökning eller att han eller hon fått en större tipsvinst eller ett större arv (se prop. 1993/94:123 s. 171 och 232). Prop. 2005/06:124 60

4.7

Kravet att gäldenären skall ha hemvist i Sverige

Regeringens bedömning: Kravet att gäldenären skall ha hemvist i Sverige för att kunna beviljas skuldsanering bör gälla även fortsätt- ningsvis. Utredningen: Frågan behandlas inte av utredningen. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna berör frågan. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 4 § skuldsaneringslagen får skuldsanering under vissa förutsättningar beviljas fysiska personer med hemvist i Sverige. Med hemvist avses att gäldenären är bosatt här i landet och att bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt måste anses stadigvarande. Hemvistkravet preciseras dock genom regeln i andra stycket samma paragraf, där det framgår att den som är folkbokförd i Sverige alltid skall anses ha hem- vist här. Lagrådet har ansett att frågan om hemvistkravets förenlighet med gemenskapsrätten, särskilt bestämmelserna om den fria rörligheten för personer, bör bli föremål för ytterligare överväganden i lagstiftnings- ärendet. Allmänt gäller inom den internationella privat- och processrätten att det i en stat måste finnas ett rättskipningsintresse för att domsrätt skall föreligga där. Det krävs alltså att saken har en tillräcklig anknytning till staten i fråga. Denna princip gäller också inom EU och kommer till uttryck i rättsakter och konventioner på området. Ett beslut om skuldsanering gäller för gäldenärens samtliga borgenä- rer, också borgenärer i utlandet. En anledning till att ställa ett krav på hemvist för att bevilja skuldsanering är att ett beslut om skuldsanering i regel inte erkänns utanför Sverige. Svenska skuldsaneringsbeslut om- fattas varken av gemenskapens insolvensförordning, Bryssel I-förord- ningen eller Bryssel- och Luganokonventionerna eller av de nordiska konventionerna på den internationella process- och privaträttens områ- de och inte heller av någon annan internationell överenskommelse om erkännande. Frågan om ett svenskt skuldsaneringsbesluts ställning i ut- landet kan visserligen inte besvaras generellt, eftersom svaret beror på inställningen i varje främmande rättsordning, men i de allra flesta fall torde beslutet inte erkännas. Gäldenären riskerar alltså alltid att borge- närerna i en process utanför Sverige kräver full betalning för ford- ringar som i och för sig omfattas av den svenska skuldsaneringen. Det är därför naturligt att kräva att gäldenären har en stark reell anknytning till Sverige, att gäldenären är stadigvarande bosatt här, för att en svensk myndighet skall kunna besluta om skuldsanering. Att gäldenären har hemvist i Sverige är också i regel en förutsättning för att gäldenärens ekonomiska och personliga förhållanden skall kunna utredas på ett tillfredsställande sätt. Utredningen behövs för att kunna ta ställning till om det finns förutsättningar för skuldsanering. Visserligen är det en utgångspunkt att gäldenären själv skall ta fram uppgifter som behövs, men det är av stor betydelse att det finns möj- lighet såväl för kronofogdemyndigheten som för borgenärerna att själva utreda och kontrollera gäldenärens uppgifter. Har gäldenären hemvist i att annat land, torde det ofta vara svårt, om ens möjligt, för Prop. 2005/06:124 61 berörda att få tillgång till uppgifter om exempelvis inkomster och till- gångar på annat sätt än genom gäldenären. Ett skuldsaneringsförfaran- de förutsätter också gäldenärens aktiva medverkan, något som självfal- let underlättas om gäldenären har hemvist i det land där prövningen sker. När det gäller likartade förfaranden har man även i den EG-rättsliga regleringen valt att låta just gäldenärens hemvist eller liknande vara avgörande för frågan om domsrätt (se t.ex. artikel 3.1 i insolvensför- ordningen, artikel 4.1 i direktivet om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag och artikel 3.1 i direktivet om rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut; jfr prop. 2005/06:37 EU:s insolvensregle- ring). I sammanhanget bör också framhållas att det nederländska skuldsaneringsförfarandet omfattas av insolvensförordningen. Det är möjligt att kommande skuldsaneringslagar i andra medlemsstater kom- mer att omfattas av insolvensförordningen. I så fall skall beslutet er- kännas i Sverige. Därmed följer också att Sverige i princip inte kan hävda domsrätt, om en skuldsaneringsgäldenär har hemvist i en sådan medlemsstat. Av det sagda följer att det framstår som mindre lämpligt om bara den omständigheten att gäldenären tillfälligt vistas i landet ger möjlig- het att sanera hans eller hennes skulder. Det är knappast heller adekvat att knyta kravet till gäldenärens medborgarskap. En sådan regel är inte ändamålsenlig och skulle kunna anses diskriminerande. Inte heller andra mer uttunnade anknytningskrav, såsom t.ex. en borgenärs eller en fordrans anknytning till Sverige, skulle kunna ersätta det nuvarande hemvistkravet utan att skuldsaneringsförfarandet förlorade i effektivi- tet och ändamålsenlighet. Enligt regeringens bedömning är det alltså både nödvändigt och ändamålsenligt med ett behörighetskrav som in- nefattar en stark reell anknytning till Sverige. Det framstår också som klart att kravet inte kan anses stå i strid med EG-rätten. Som framgått ovan är det snarast det förhållandet att skuldsaneringsbeslut i allmän- het inte erkänns utanför beslutsstaten som kan verka hindrande för per- soners fria rörlighet inom EU. Ett gemenskapsrättsligt eller annat inter- nationellt system för erkännande av skuldsaneringsbeslut skulle kunna råda bot på den situationen. En utveckling mot ökat erkännande av skuldsaneringsbeslut meddelade av myndigheter i andra medlemsstater är därför eftersträvansvärd och ligger också i linje med det som gäller på privaträttens område i övrigt inom EU. Europeiska rådet har i den s.k. Tammerforsöverenskommelsen fastslagit att principen om ömsesi- digt erkännande av rättsliga avgöranden skall bli en hörnsten inom det civilrättsliga samarbetet. Artikel 65 i EG-fördraget ger den rättsliga grunden för det civilrättsliga samarbetet och gör det möjligt att besluta rättsakter på den internationella privat- och processrättens område. Prop. 2005/06:124 62

4.8

Nedsättning och ackord rörande statliga fordringar

Prop. 2005/06:124

Regeringens bedömning: Samma krav som i dag bör gälla vid

nedsättning eller eftergift av en statlig fordran, dvs. en nedsättning

skall kunna ske vid en frivillig uppgörelse, om förutsättningarna för

skuldsanering är uppfyllda och övriga borgenärer gör motsvarande

eftergift, eller enligt reglerna om ackord.

Utredningens förslag: I betänkandet föreslås att kronofogdemyn-

digheten skall få besluta om nedsättning av en statlig fordran på skatt

eller avgift m.m. oberoende av om förutsättningarna för skuldsanering

är uppfyllda och om övriga borgenärer gör motsvarande eftergift eller

inte. I stället skall krävas att det föreligger särskilda skäl. Som särskil-

da skäl skall särskilt beaktas om gäldenären är på obestånd och denne

genom en nedsättning kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska

problem (se betänkandet s. 245).

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker ut-

redningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Skattever-

ket lämnar dock en rad invändningar mot förslaget och dess utform-

ning. Bland annat påpekas att förslaget medför att den nuvarande dis-

tinktionen mellan ackord och frivilliga uppgörelser om skuldsanering

ersätts med en reglering som är oklar både i fråga om vilken myndig-

het som är behörig att fatta beslut och under vilka förutsättningar be-

slut skall meddelas. Svea hovrätt framhåller att den föreslagna utform-

ningen inte synes täcka det fall som tar sikte på kronofogdemyndighe-

tens processuella agerande inom ramen för ett ärende om skuldsane-

ring. Föreningen Sveriges Kronofogdar ifrågasätter avskaffandet av

kravet på att övriga borgenärer skall göra motsvarande eftergift, efter-

som ett beslut om nedsättning av en skattefordran, enligt föreningen,

inte leder till någon varaktig ekonomisk rehabilitering om inte också

uppgörelser träffas med övriga borgenärer.

Skälen för regeringens bedömning: I lagen (1993:892) om ackord

rörande statliga fordringar m.m. (skatteackordslagen) ges bestämmel-

ser om i vilken ordning staten genom ackord och skuldsanering kan

efterge fordringar på skatt, avgift, böter eller annan staten tillkom-

mande fordran som vid verkställighet enligt utsökningsbalken hand-

läggs i allmänt mål (se 1 § skatteackordslagen).

Beslut om att anta ackord fattas som regel av Skatteverket, men

verket får delegera uppgiften till en kronofogdemyndighet (se 2 §

skatteackordslagen). Förslag om ackord får antas om det kan anses

ekonomiskt fördelaktigt för det allmänna och det inte med hänsyn till

gäldenärens personliga förhållanden eller av annan anledning framstår

som olämpligt från allmän synpunkt. Bedömningen skall grundas bl.a.

på en ekonomisk jämförelse av utfallet mellan ackord och ett exekutivt

förfarande. Eftersom statliga fordringar har ett visst företräde vid löne-

utmätning (se 7 kap. 14 § utsökningsbalken), utfaller bedömningen

relativt ofta till nackdel för förslaget om ackord, vilket då inte kan

godtas. Ackordsförslag som inte framställs i konkurs eller enligt lagen

(1996:764) om företagsrekonstruktion får också antas endast om

övriga borgenärer som ackordet angår godkänner det (se 3 § skatte-

ackordslagen).

63

Av 4 § skatteackordslagen framgår att det är kronofogdemyndighe- ten som, med avseende på de fordringar som lagen omfattar, har att företräda det allmänna som borgenär vid en skuldsanering. I 5 § samma lag regleras förutsättningarna för att sätta ned statens fordran inom ramen för en frivillig uppgörelse i det första, oreglerade, steget av skuldsaneringsförfarandet eller att godta ett förslag om frivillig skuldsanering i det andra, lagreglerade, steget. I båda situationerna gäller att förutsättningarna för skuldsanering enligt skuldsaneringsla- gen skall vara uppfyllda. Det ställs däremot inte något krav på att upp- görelsen skall vara till fördel för det allmänna. Vid nedsättning av fordran i steg ett krävs dessutom att de övriga borgenärer som skuldsa- neringen angår gör motsvarande eftergift. Med förslaget i avsnitt 4.1.1 att avskaffa kravet på gäldenärens egen- försök som en särskild förutsättning för att beviljas skuldsanering kommer troligen den typ av frivilliga uppgörelser som hittills har be- nämnts steg ett att minska något i omfattning. Tanken med förslaget är dock inte att förhindra eller motverka att gäldenären, på egen hand eller med bistånd av en kommunal rådgivare, träffar denna typ av frivilliga uppgörelser med sina borgenärer. Det kommer alltså fortfa- rande att finnas behov av en särskild reglering för under vilka förut- sättningar staten skall kunna medverka i frivilliga uppgörelser. Med den av utredningen föreslagna regleringen för beslut om ned- sättning av statliga fordringar på skatt eller avgift m.m. skulle det dock inte längre krävas att förutsättningarna för skuldsanering var för han- den. Detta skulle, som Skatteverket påpekar, i sin tur medföra att gränsdragningen mellan regleringen för antagande av ackord i 3 § skatteackordslagen och nedsättning av fordran i 5 § samma lag, blev flytande. Det är ju just kopplingen till skuldsaneringslagen som av- gränsar den krets av gäldenärer som kan komma i fråga för det mer fördelaktiga institutet beslut om nedsättning. En sådan ordning skulle med andra ord leda till att det uppstår oklar- het om en viss ansökan från en fysisk person om underhandsackord skall prövas enligt 3 eller 5 § skatteackordslagen och därmed även om vilken myndighet som är behörig att pröva saken. I praktiken skulle det troligen föra med sig att underhandsackord för fysiska personer inte längre beslutades. Nedsättningen av statliga fordringar enligt ut- redningens förslag skulle också kunna leda till en ökad utdelning på privata fordringar. Privata borgenärer skulle alltså gynnas på det all- männas bekostnad, eftersom det inte skulle krävas en motsvarande eftergift av de privata fordringsägarna. Det anförda leder regeringen till bedömningen att regleringen i skatteackordslagen inte bör ändras i sak. Utmönstringen av begreppet frivillig skuldsanering (se avsnitt 4.1.2) innebär dock att vissa redak- tionella ändringar bör göras. Prop. 2005/06:124 64

4.9

Tillgångar i form av pensionsförsäkringar och pensionssparkonton

Regeringens förslag: Förutsättningarna för Skatteverket att medge dispens för återköp av pensionsförsäkringar och avslutning av pen- sionssparkonton i förtid förtydligas. Under förutsättning att försäk- ringsavtalet eller försäkringstekniska riktlinjer inte förhindrar det skall dispens få medges, bl.a. om försäkringstagaren eller pensions- spararen är på obestånd och denne genom ett återköp eller en utbe- talning i förtid kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska pro- blem. (Se 58 kap. 18 och 32 §§ inkomstskattelagen.) Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (se betän- kandet s. 246 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller lämnar det utan någon invändning. Kammarrätten i Göteborg, som i och för sig inte har någon erinran mot förslaget i sak, har dock synpunkter på den lagtekniska utformningen av regle- ringen. Sveriges Försäkringsförbund avstyrker förslaget och anser att frågan bör övervägas närmare av Pensionsskatteutredningen (Fi 2004:14, dir. 2004:99). Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten vid en skuldsane- ring är att gäldenärens samtliga tillgångar skall tas i anspråk för att be- tala borgenärerna. Gäldenärens tillgångar i form pensionsförsäkringar och medel som sparats på pensionssparkonto kan emellertid inte alltid tas i anspråk för betalning till borgenärerna. Finns sådana tillgångar kan det, vid skälighetsbedömningen, leda till att gäldenären nekas skuldsanering. Anledningen till att en gäldenär inte kan tillgängliggöra värdet av en pensionsförsäkring kan bero på försäkringsavtalet. Finns det ett för- månstagarförordnande som har gjorts oåterkalleligt, kan försäkringsta- garen inte förfoga över försäkringen. Likaså kan försäkringstagaren vara förhindrad att förfoga över försäkringen på grund av försäkrings- tekniska riktlinjer. Detta regelverk syftar till att skydda livförsäkrings- företagens kapitalplaceringar och i förlängningen försäkringskollekti- vets intresse. Normalt gäller också överlåtelseförbud för tillgångar i form av pensionsförsäkring och på pensionssparkonto, men vissa un- dantag har gjorts bl.a. för exekutiva situationer (3 § andra stycket lagen [1927:27] om försäkringsavtal, 14 kap. 14 § försäkringsavtalslagen [2005:104], 58 kap. 17 och 31 §§ inkomstskattelagen [1999:1229] samt 4 kap. 1 § andra stycket lagen [1993:931] om individuellt pen- sionssparande). Begränsningarna i förfoganderätten hänger också sam- man med de skattemässiga särreglerna för pensionssparandet som syftar till att möjliggöra ett långsiktigt sparande för pensionen och där- med bidra till en tryggare ålderdom. Liksom utredningen anser regeringen att det inte är lämpligt att ändra på grundläggande försäkrings- och avtalsrättsliga regler. Således bör de begränsningar i en försäkringstagares möjligheter att förfoga över försäkringen eller försäkringsbeloppet som följer av försäkrings- avtalets konstruktion eller försäkringstekniska riktlinjer gälla även i en skuldsaneringssituation. Prop. 2005/06:124 65 I vissa fall kan det ändå vara möjligt att genom återköp tillgänglig- göra värdet av en pensionsförsäkring för borgenärerna. Ett återköp innebär, något förenklat, att försäkringsbolaget frigörs från sina för- pliktelser mot försäkringstagaren genom utbetalning av det aktuella återköpsvärdet på den i förtid avslutade försäkringen. En pensionsför- säkring får återköpas om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Återköp får också ske om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett prisbasbelopp, såvida försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagarförordande och pre- mier för försäkringen inte har betalats under de senaste tio åren. I övriga fall krävs för återköp att Skatteverket meddelar dispens på grund av synnerliga skäl. Innan Skatteverket prövar möjligheten till dispens skall besked finnas från försäkringsbolaget om återköp får ske enligt försäkringsav- talet och försäkringstekniska riktlinjer. De försäkringstekniska riktlin- jerna syftar, som nämnts, till att skydda försäkringskollektivets till- gångar. Bedömningen av om återköp är möjligt görs utifrån den eko- nomiska risk som varje enskild försäkring innebär för försäkringsbola- get. Man resonerar i termer av positiv eller negativ risksumma. Med positiv risksumma menas att försäkringsbolaget räknar med att få beta- la ut mer pengar till försäkringstagaren än vad bolaget kommer att få in via inbetalda premier. Om en försäkring har en positiv risksumma, är det i regel försäkringstekniskt möjligt att återköpa den. Om försäk- ringsbolagets bedömning enligt försäkringsavtalet och försäkringstek- niska riktlinjer mynnar ut i att återköp inte kan medges, skall Skatte- verket avslå dispensansökan utan någon vidare prövning i sak (se 58 kap. 18 § inkomstskattelagen och betänkandet avsnitt 11.4.6). I de fall försäkringsbolaget medger återköp skall Skatteverket pröva om det föreligger synnerliga skäl för att bevilja dispens. I förarbetena till inkomstskattelagen uttalades att rekvisitet synnerliga skäl innebär att dispensprövningen skall vara starkt restriktiv. Vidare uttalades att dispensregeln är avsedd att tillämpas när en utebliven utbetalning när- mast framstår som stötande. Det framhölls att det inte är tillräckligt för dispens att den skattskyldige har hamnat i allvarliga ekonomiska svå- righeter och förhållandena är ömmande. Som exempel på förutsätt- ningar för dispens angavs att försäkringstagaren kan visa att han eller hon är på obestånd och att ett återköp är helt avgörande för möjlighe- ten att undvika konkurs (se prop. 1993/94:85 s. 52 f.). Enligt regeringens mening är det lämpligt att tydligt reglera att dis- pens för återköp skall meddelas i de fall försäkringstagaren är på obe- stånd och denne genom ett återköp kan komma i fråga för en skuldsa- nering. Liksom i dag bör dispens endast komma i fråga om ett återköp är möjligt enligt försäkringsavtalet och de försäkringstekniska rikt- linjerna. Dispensmöjligheten bör inte heller begränsas till de fall där det är en skuldsanering som utgör den varaktiga lösningen på gäldenä- rens ekonomiska problem utan även kunna omfatta lösningar i form av frivilliga uppgörelser. Som Kammarrätten i Göteborg framhåller bör regleringen utformas så att det direkt i lagen anges under vilka förutsättningar dispens skall få medges. Prop. 2005/06:124 66 Motsvarande ändringar bör göras i inkomstskattelagens reglering av Prop. 2005/06:124 möjligheterna att avsluta ett pensionssparkonto genom en utbetalning i förtid.

5

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser m.m.

Regeringens förslag: Den nya skuldsaneringslagen skall, liksom de föreslagna ändringarna i övriga författningar, träda i kraft den 1 januari 2007. För ärenden om skuldsanering som har överlämnats till tingsrätten före ikraftträdandet och för ärenden om omprövning där ansökan har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet, skall äldre bestämmelser gälla i fråga om förfarandet där. Har löptiden för en be- talningsplan som meddelats enligt äldre bestämmelser bestämts till en längre tid än fem år, skall äldre bestämmelser gälla i fråga om den tid inom vilken en ansökan om omprövning skall ges in. Utredningens förslag: I betänkandet föreslås ändringar i 1994 års skuldsaneringslag och att äldre föreskrifter skall gälla för skuldsane- ringsärenden som kommit in till kronofogdemyndigheten eller tings- rätten före ikraftträdandet (se betänkandet s. 261). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Utredningens förslag innebär att ändringar görs i 1994 års skuldsaneringslag. Detta framstår i och för sig som naturligt eftersom förslaget är begränsat till att huvudsakligen gälla förfarandet, medan skuldsaneringsinstitutet som sådant i sina huvuddrag anses lämpligt utformat. Även om regeringens förslag i stor utsträckning följer utredningens, innebär det dock relativt stora lagtek- niska ändringar. Förslagen bör därför genomföras i en ny skuldsane- ringslag. Den nya skuldsaneringslagen och ändringen i inkomstskatte- lagen samt de följdändringar som dessa ger upphov till bör kunna träda i kraft den 1 januari 2007. Då skall 1994 års skuldsaneringslag upp- höra att gälla. Utgångspunkten bör vara att den nya ordningen för förfarandet i skuldsaneringsärenden gäller omedelbart från ikraftträdandet, även i fråga om ärenden som kommit in till respektive myndighet före ikraft- trädandet. Detta bör även gälla för de delar av förslaget som innehåller nya bestämmelser av viss mera materiell innebörd, t.ex. att det vid skälighetsbedömningen inte längre särskilt skall beaktas de ansträng- ningar gäldenären har gjort för att på egen hand söka nå en uppgörelse med sina borgenärer. Med en sådan ordning säkerställs både att regle- ringen blir klar och enkel och att det nya skuldsaneringsförfarandet får ett snabbare genomslag såväl i materiellt som processuellt hänseende. För vissa situationer kan det dock finnas behov av en särskild över- gångsreglering. Det gäller för det första för sådana skuldsaneringsären- den vid tingsrätten som har överlämnats av kronofogdemyndigheten före ikraftträdandet. I dessa fall har parterna inte fått frågan om 67 tvingande skuldsanering prövad av kronofogdemyndigheten. Utan en Prop. 2005/06:124 särskild övergångsbestämmelse skulle parterna inte heller tillförsäkras någon underinstansprövning vid tingsrätten, eftersom domstolen enligt den nya ordningen blir att betrakta som en renodlad överinstans. Detta kan sägas innefatta ett avsteg från allmänna principer om instansord- ningen och förefaller mindre lämpligt. Härtill kommer att parterna i avsaknad av en särskild övergångsbestämmelse inte skulle komma att omfattas av den obligatoriska regeln om sammanträde vid tingsrätten samtidigt som den nya något strängare regeln om sammanträde hos kronofogdemyndigheten inte heller varit tillämplig under förfarandet där. Det bör därför införas en särskild övergångsbestämmelse med den innebörden att för skuldsaneringsärenden vid tingsrätten som har över- lämnats av kronofogdemyndigheten före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser i fråga om förfarandet vid tingsrätten. En liknande situation gäller, för det andra, för ärenden om ompröv- ning där ansökan har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet. Den föreslagna nya lagens förfaranderegler utgår från att tingsrättens hand- läggning av omprövningsärenden innefattar en överprövning av krono- fogdemyndighetens beslut i ett omprövningsärende. I de nu aktuella fallen finns dock inte något sådant underinstansavgörande och tingsrät- tens behörighet att i dessa fall meddela beslut som första instans skulle kunna sättas i fråga. Den föreslagna regleringen av handläggningen av överklagade ärenden (se 29 §) skulle inte heller vara tillämplig i ett sådant fall. Den nyss berörda särskilda övergångsbestämmelsen om att äldre bestämmelser gäller för förfarandet vid tingsrätten bör därför om- fatta även dessa fall. Det bör, för det tredje, tas in en särskild övergångsbestämmelse om att äldre bestämmelser gäller i fråga om den tid inom vilken en ansö- kan om omprövning av en skuldsanering enligt 1994 års lag skall ges in, om löptiden för en betalningsplan som meddelats med stöd av äldre bestämmelser bestämts till en längre tid än fem år. Härigenom säker- ställs att borgenärer som berörs av en skuldsanering som har meddelats enligt 1994 års lag även efter det att den nya lagen har trätt i kraft är bibehållna samma tidsfrist som gällde enligt äldre bestämmelser.

6

Ekonomiska konsekvenser

Regeringens bedömning: Sammantaget kommer förslagen inte att

medföra några merkostnader för det allmänna. Vissa merkostnader

uppkommer för kronofogdemyndigheterna och för Konsument-

verket. Dessa bör finansieras genom besparingar inom domstolsvä-

sendet. I ett längre perspektiv möjliggör förslagen en effektivare

ärendehantering som på sikt kan leda till vissa kostnadsbesparingar

för staten. För kreditgivare och andra enskilda och offentliga borge-

närer väntas förslagen innebära minskade kostnader.

Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med rege-

ringens, dock räknar utredningen med en större besparing för staten (se

betänkandet s. 249 f.).

68

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna lämnar utred- ningens bedömning utan någon invändning. Domstolsverket anser dock att det är tveksamt om utredningens bedömning av besparingen för domstolsväsendet är riktig. Skatteverket delar inte utredningens be- dömning av storleken på kostnadsökningen för kronofogdemyndighe- terna. Socialstyrelsen och Malungs kommun delar inte utredningens bedömning att kostnadsökningen för kommunerna för förslaget att kommunen skall bistå gäldenären under hela skuldsaneringsförfarandet kan finansieras genom de kostnadsbesparingar som förslaget att slopa egenförsöket innebär. Skälen för regeringens bedömning: Konsumentverket Konsumentverket har, som redogjorts för i avsnitt 4.2.2, genom olika åtgärder bidragit till att utveckla och stödja de kommunala verksamhe- terna med budget- och skuldrådgivning. Verket har också kontinuerligt följt upp dessa verksamheter. Kostnaden för detta arbete har hittills finansierats inom Konsumentverkets ramanslag och anslag för stöd till den kommunala konsumentvägledningen. Det nuvarande arbetet har bedrivits inom ramen för Konsumentver- kets uppdrag på det hushållsekonomiska området, inom vilket verket bl.a. skall inrikta sin verksamhet på stöd till konsumentgrupper som är ekonomiskt eller socialt utsatta eller av andra skäl har behov av särskilt stöd. Förslaget i avsnitt 4.2.2 innebär, för det första, ett klargörande av att Konsumentverket skall fortsätta sitt nuvarande arbete på detta om- råde. Detta arbete skall, som hittills, kunna fullgöras inom ramen för verkets befintliga anslag. Förslaget i avsnitt 4.2.2 innebär emellertid, för det andra, att Konsu- mentverket även tilldelas ett uttryckligt ansvar för att stödja och ge vägledning för den kommunala rådgivningsverksamheten. I detta ut- ökade ansvar ligger att verket skall följa upp, stödja och bidra till vidareutveckling av budget- och skuldrådgivningsverksamheten i kom- munerna. En praktisk åtgärd är t.ex. att utveckla Konsumentverkets kursverksamhet så att fler rådgivare skall kunna erbjudas kostnadsfri utbildning. Vidare kommer det utökade ansvaret att ställa krav på en mer aktiv insats från verket avseende exempelvis metodutveckling, underhåll och utveckling av datastöd, nytt informationsmaterial, nya handböcker samt uppföljning och utvärdering. De tillkommande upp- gifterna torde även ställa krav på vissa personalförstärkningar. För att verket skall kunna fullgöra en sådan ytterligare uppgift krävs att verket tilldelas ytterligare medel. Till det utökade uppdraget bör därför kopplas en ökad medelstilldelning, vilken skall finansieras genom de besparingar som kan göras inom domstolsväsendet (se nedan). Kronofogdemyndigheterna Förslaget att kronofogdemyndigheten skall pröva en ansökan om skuldsanering och kunna fatta beslut i ärendet även om en eller flera Prop. 2005/06:124 69 borgenärer motsätter sig en skuldsanering kommer att innebära vissa merkostnader för kronofogdemyndigheterna. Det merarbete som till- kommer med förslaget är bl.a. fler sammanträden, ytterligare genom- gång av handlingar och upprättande av beslut. Härtill kommer att svårighetsgraden vid prövningen kommer att öka i de fall det blir fråga om att meddela beslut om tvingande skuldsanering. Detta kan komma att ställa krav på en generell kompetenshöjning bland handläggarna. Förslaget att kronofogdemyndigheten skall pröva en ansökan om omprövning av en skuldsanering innebär att det tillkommer en helt ny typ av ärenden hos kronofogdemyndigheten. Det årliga antalet om- prövningsärenden hos kronofogdemyndigheterna kan antas komma ligga i linje med motsvarande antal ärenden hos tingsrätterna, dvs. cirka 500 ansökningar om året. Även detta förslag kommer således att vara förenat med merkostnader för kronofogdemyndigheterna. Vid utredningens utvärdering har kunnat konstateras att drygt 80 procent av de gäldenärer som årligen ansöker om skuldsanering hos kronofogdemyndigheten har fått hjälp hos den kommunala budget- och skuldrådgivningen med att upprätta sin ansökan. Som tidigare har an- förts kan man emellertid anta att förslaget att avskaffa kravet på gälde- närens egenförsök kommer att innebära att fler gäldenärer än i dag kommer att vända sig direkt till kronofogdemyndigheten för att ansöka om skuldsanering. Även om erfarenheterna från Finland talar för att ökningen kommer att bli begränsad (se närmare betänkandet avsnitt 4.3.3), kommer den nya ordningen rimligen att medföra att myndighe- tens kostnader för service och vägledning till de gäldenärer som ansö- ker om skuldsanering kommer att öka. Det sagda innebär att förslagen i propositionen sammantaget kan antas leda till sådana merkostnader för kronofogdemyndigheterna att det fordras en höjning av myndighetens ramanslag. Härtill kommer engångsutgifter det första året för att tillgodose det initiala behovet av utbildning hos skuldsaneringshandläggare och annan personal. Kostna- derna skall finansieras genom besparingarna inom domstolsväsendet. Tingsrätterna Kronofogdemyndigheterna överlämnar i genomsnitt årligen cirka 700 ärenden om skuldsanering till tingsrätterna. Med förslaget i avsnitt 4.1.2 kommer tingsrätterna att bli av med dessa ärenden. Som har be- rörts i det föregående har arbetsinsatsen inklusive den administrativa hanteringen av dessa ärenden ofta varit tämligen tidskrävande. Förslaget i avsnitt 4.1.3 innebär på motsvarande sätt att tingsrätterna blir av med handläggningen av cirka 500 omprövningsärenden årligen. Dessa ärenden är ofta mycket tidsödande för tingsrätten att handlägga. Inte minst beror detta på att tingsrätterna till skillnad från krono- fogdemyndigheterna saknar datastöd för beräkningen av gäldenärens förbehållsbelopp och för framtagandet av en eventuellt justerad betal- ningsplan. Propositionens förslag innebär emellertid också att kronofogdemyn- dighetens beslut om skuldsanering och beslut vid en omprövning skall kunna överklagas till tingsrätten. Härmed uppstår således kostnader för handläggningen av dessa nya typer av överklaganden. Antalet över- Prop. 2005/06:124 70 klaganden kan antas komma att uppgå till cirka 600 årligen. Bedöm- ningen grundas på antagandet att högst hälften av de ärenden som enligt den nuvarande ordningen årligen överlämnas till tingsrätterna (700 st) kommer att överklagas och på att samma överklagandefrek- vens gäller för de ärenden om omprövning som enligt den nuvarande ordningen årligen prövas av tingsrätterna (500 st). Ett överklagat ären- de kommer dock inte bli hanteringsmässigt lika tidskrävande som ett överlämnat ärende eller ett omprövningsärende enligt den nuvarande ordningen. Det kommer t.ex. inte att vara nödvändigt för tingsrätterna att alltid hålla ett sammanträde eller att höra samtliga borgenärer innan beslut fattas. Mot den nu angivna bakgrunden gör regeringen bedömningen att förslagen i propositionen sammantaget kommer att leda till en minskad arbetsbörda och en därmed sammanhängande kostnadsbesparing för tingsrätterna. Som Domstolsverket påpekar i sitt remissvar är det dock svårt att uppskatta i vilken mån den minskade ärendemängden kommer att leda till reella kostnadsminskningar för de enskilda domstolarna, bl.a. eftersom kostnaderna för ett mål eller ärendes handläggning till stor del är fasta. Enligt regeringen bör emellertid kostnadsminsk- ningarna för tingsrätterna, i vart fall, kunna bedömas svara mot de utgiftsökningar som reformen medför för Konsumentverket och krono- fogdemyndigheterna. Möjligheterna för att den förändrade mål- strukturen skall få ett större genomslag i form av minskade kostnader för domstolarna bör också öka med tiden. Det är därför möjligt att den effektivare ärendehanteringen som reformen möjliggör på sikt kan medföra att det sammantaget uppstår en kostnadsbesparing för staten. Regeringen avser att återkomma till riksdagen i budgetpropositionen för år 2007 med förslag till de anslagsförändringar som reformen för med sig. Kommunerna Det nuvarande skuldsaneringsförfarandet bygger delvis på att det all- männa på olika sätt bistår skuldsatta personer med att komma till rätta med sina ekonomiska problem. Regeringens förslag innebär inga större förändringar i denna del. Kommunerna skall således även i framtiden vara det offentliga organ som skall lämna råd och anvis- ningar till skuldsatta personer. Förslaget att kommunerna också skall lämna råd och anvisningar under en skuldsanering kan sägas innebära en precisering av en skyldighet som i princip redan finns. Som utredningen har konstaterat ägnar de kommunala rådgivarna för närvarande en inte obetydlig del av sin arbetstid åt att hjälpa potentiel- la skuldsaneringsgäldenärer med egenförsöket. Förslaget att slopa egenförsöket som ett krav för skuldsanering innebär att rådgivarna inte kommer att behöva ägna lika mycket arbetstid åt denna typ av hjälp. Därmed kommer resurser att frigöras så att möjligheten att lämna råd och anvisningar före och under en skuldsanering förbättras. Härtill kommer att kommunen i sin egenskap av borgenär, i likhet med andra aktörer på borgenärssidan, genom förslaget att avskaffa egenförsöket kan förväntas få minskade administrativa kostnader för skuldsaneringsförfarandet (se närmare nedan). Prop. 2005/06:124 71

Enskilda och offentliga borgenärer

Prop. 2005/06:124

Som redogjorts för i avsnitt 4.1.1 har kravet på gäldenärens egenförsök medfört en resursmässigt krävande hantering för kreditgivare, inkasso- företag och andra enskilda och offentliga organ på borgenärssidan. Förslaget att man vid den allmänna skälighetsbedömningen inte längre särskilt skall beakta de ansträngningar gäldenären har gjort för att på egen hand söka nå en uppgörelse med sina borgenärer kan förväntas innebära att de berörda företagen och offentliga aktörerna kommer att få ett minskat antal förslag till uppgörelser från gäldenärerna själva. Detta kommer i sin tur medföra minskade administrativa kostnader för samtliga borgenärsaktörer. 7 Författningskommentar

7.1

Förslaget till skuldsaneringslag

Lagen ersätter skuldsaneringslagen (1994:334). Även om många be- stämmelser i 1994 års lag har överförts oförändrade till den nya lagen, har det av lagtekniska och systematiska skäl ansetts mest lämpligt med en ny skuldsaneringslag. I stort har den gamla lagens struktur dock be- hållits. Inga ändringar har gjorts när det gäller t.ex. ansökan om skuld- sanering, förbud mot exekutiva åtgärder, verkan av skuldsanering och vissa övriga bestämmelser som tidigare betecknades 3337 §§. Andra bestämmelser, t.ex. rörande de allmänna villkoren för skuldsanering, regleringen av vilka skulder som omfattas och bestämmelserna om innehållet i en skuldsanering, har ändrats i vissa hänseenden. Flera be- stämmelser har också överförts till den nya lagen med endast redaktio- nella ändringar. För en mer utförlig kommentar till den reglering som kvarstår oförändrad i sak hänvisas till prop. 1993/94:123 och bet. 1993/94:LU26. Allmänna bestämmelser 1 § Skuldsanering innebär att en gäldenär helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen. Om ackord och konkurs finns särskilda bestämmelser. Paragrafen innehåller en övergripande beskrivning av innebörden av en skuldsanering enligt lagen. Bestämmelsen kompletteras genom reg- leringen i framför allt 9 och 23 §§. Paragrafen motsvarar ordagrant 2 § i 1994 års skuldsaneringslag.

2 § Kronofogdemyndigheten prövar ärenden om skuldsanering och ärenden om

omprövning av ett beslut om skuldsanering.

Kommunen skall inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt lämna råd

och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Denna skyl-

dighet gäller även under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en

betalningsplan enligt 9 §.

Konsumentverket skall stödja och ge vägledning för den budget- och skuld-

rådgivning som kommunerna skall svara för.

72

Prop. 2005/06:124 Paragrafen presenterar de myndigheter som är närmast inblandade i förfarandet och anger vilka uppgifter som åligger dessa. Bestämmel- serna i andra stycket motsvarar delvis 1 § andra meningen i 1994 års skuldsaneringslag. Mot bakgrund av att institutet frivillig skuldsane- ring har utmönstrats ur lagen har den definition av begreppet skuldsa- nering som tidigare fanns i 1 § första meningen tagits bort. Övervägan- dena finns i avsnitt 4.1 och 4.2. I första stycket anges att det är kronofogdemyndigheten som prövar ärenden om skuldsanering och om omprövning av ett beslut om skuld- sanering. Av 10 § framgår hos vilken kronofogdemyndighet en ansö- kan skall göras (jfr även 27 §). I andra stycket anges till en början att kommunen inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt skall ge råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Någon större saklig förändring av kravet i förhållande till den tidigare skyldigheten enligt 1 § andra meningen i 1994 års lag är inte avsedd. Grundidén är att de kommuna- la rådgivarna genom olika former av ekonomisk rådgivning dels skall bidra till att förebygga överskuldsättning, dels skall hjälpa skuldsatta personer att finna en lösning på sina problem. Rådgivningsarbetet skall vara strukturerat och bygga på en väl underbyggd metodik. Inom ramen för sitt arbete skall rådgivarna bl.a. aktivt medverka till att en skuldsanering aktualiseras och bistå med råd och anvisningar vid en ansökan härom. Av lagen framgår uttryckligen att rådgivningsskyl- digheten gäller även under skuldsaneringsförfarandet hos kronofogde- myndigheten eller i domstol och under löptiden för en betalningsplan enligt 9 §. Men rådgivarna skall ge råd till och verka för olika former av frivilliga uppgörelser även för gäldenärer som av en eller annan an- ledning inte kan eller vill komma i fråga för en skuldsanering enligt lagen. Kommunens skyldigheter innebär inte någon begränsning av krono- fogdemyndighetens ansvar för att, inom ramen för serviceskyldigheten enligt förvaltningslagen (1986:223), ge gäldenären de upplysningar som kan behövas, t.ex. om hur man ansöker om skuldsanering. I tredje stycket anges att Konsumentverket skall stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna enligt andra stycket skall svara för. Beträffande innebörden av detta övergripande ansvar hänvisas till övervägandena avsnitt 4.2.2. 3 § Vid skuldsanering enligt denna lag behöver hänsyn inte tas till föreskrifter om eftergift eller nedsättning i någon annan författning. En borgenär får utan hinder av föreskrifter i någon annan författning godta ett förslag om skuldsanering enligt denna lag. Paragrafen tydliggör att skuldsaneringslagen exklusivt reglerar förut- sättningarna för beviljande av skuldsanering. Paragrafen har utan änd- ringar överförts från 3 § i 1994 års skuldsaneringslag. Bestämmelsen i första stycket riktar sig i första hand till den beslu- tande myndigheten och slår fast att denna kan besluta om skuldsane- ring oberoende av vad som gäller om nedskrivning av fordringar enligt andra författningar. 73 Andra stycket riktar sig först och främst till borgenärer som företrä- Prop. 2005/06:124 der det allmänna och innebär att dessa kan samtycka till en skuldsane- ring oberoende av vad som gäller enligt speciella eftergifts- och ned- sättningsregler. Allmänna villkor för skuldsanering 4 § Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i Sverige som är fysisk person, om

1.

gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid, och

2.

det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne.

Den som är folkbokförd i Sverige skall vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i Sverige. Vid tillämpningen av första stycket 2 skall särskilt beaktas skuldernas ålder, omständigheterna vid deras tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. Paragrafen anger de grundläggande förutsättningarna för att skuldsane- ring skall kunna beviljas. Bortsett från den ändring som skett i tredje stycket motsvarar paragrafen i sak 4 § i 1994 års skuldsaneringslag. Kravet i första stycket 2 att det skall vara skäligt med hänsyn till gälde- närens personliga och ekonomiska förhållanden att skuldsanering be- viljas honom eller henne har behandlats i övervägandena avsnitt 4.3. Ändringen i tredje stycket innebär att det vid skälighetsprövningen inte särskilt skall beaktas de ansträngningar gäldenären har gjort för att på egen hand söka nå en uppgörelse med sina borgenärer. Avsikten är dock inte att man vid den allmänna skälighetsbedömningen helt skall bortse från betydelsen av att gäldenären gjort egna försök att komma överens med borgenärerna. Ordningen medför att ett eventuellt egen- försök vid den allmänna skälighetsbedömningen får beaktas som en omständighet bland andra och att bedömningen skall ske på ett friare och mer nyanserat sätt. Regleringen klargör att frånvaron av ett fullgott egenförsök i sig inte skall utgöra hinder mot att skuldsanering beviljas. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 4.1.1. 5 § I fråga om den som är näringsidkare gäller, utöver villkoren i 4 §, att skuld- sanering får beviljas endast om det finns särskilda skäl med hänsyn till närings- verksamhetens ringa omfattning och enkla beskaffenhet. I paragrafen anges de tillkommande förutsättningarna för att fysiska personer som är näringsidkare skall kunna beviljas skuldsanering. Be- stämmelsen, som tillkom genom en lagändring år 1996, har utan sak- liga ändringar överförts från 4 a § i 1994 års skuldsaneringslag. 6 § En gäldenär som är ålagd näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsförbud får inte beviljas skuldsanering. Detsamma gäller en gäldenär som tidigare beviljats skuldsanering, om det inte finns synnerliga skäl för skuldsane- ring. 74 Paragrafen innehåller dels ett förbud mot skuldsanering för den som är Prop. 2005/06:124 ålagd näringsförbud (första meningen), dels en regel som kraftigt inskränker möjligheten att erhålla skuldsanering för den som redan tidigare har beviljats skuldsanering (andra meningen). Paragrafen har överförts oförändrad från 5 § i 1994 års skuldsaneringslag. Skulderna 7 § En skuldsanering omfattar, om inte annat föreskrivs i denna lag, alla ford- ringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslut meddelas enligt 14 § andra stycket att inleda skuldsanering. Skuldsanering med- för att rätten till ränta eller dröjsmålsavgift på en sådan fordran bortfaller för tiden efter nämnda dag. Vid skuldsaneringen får det bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fastställd eller inte är förfallen till betalning, inte skall omfattas av skuldsaneringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av föreskrifter i annan författning bevilja anstånd med betalningen under den tid betalningsplanen enligt 9 § löper. En skuldsanering omfattar inte

1.

en fordran på familjerättsliga underhåll,

2.

en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan förmånsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen (1970:979) eller retentionsrätt, till den del säkerhe- ten räcker till för betalning av fordran,

3.

en fordran för vilken borgenären, innan beslut om att inleda skuldsanering har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, när det gäller egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten,

4.

en fordran som inte är förfallen till betalning och som är beroende av att borgenären tillhandahåller en motprestation, eller

5.

en fordran som är tvistig.

Bestämmelsen i tredje stycket 1 gäller inte när Försäkringskassan eller ett utländskt offentligt organ inträtt i den underhållsberättigades rätt till underhålls- bidrag. Paragrafen innehåller regler om vilka fordringar som omfattas av ett beslut om skuldsanering. Den har, utöver den ändringen att första stycket tredje meningen har utgått, överförts från 6 § i 1994 års skuld- saneringslag utan sakliga ändringar. Ändringen i första stycket innebär att det inte är möjligt att in- skränka skuldsaneringen till att avse skulder som har uppkommit före en viss tidigare tidpunkt än dagen för kronofogdemyndighetens inle- dandebeslut. Beträffande motiven till denna ändring hänvisas till över- vägandena avsnitt 4.4.2. Innehållet i en skuldsanering 8 § Alla fordringar som enligt 7 § omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Utan hinder av första stycket får en fordran

1.

ges sämre rätt, om borgenären samtycker, eller

2.

betalas före andra fordringar, om den efter fördelning enligt 9 § första stycket avser ett mindre belopp och det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter.

I 23 § finns bestämmelser om vad som skall gälla i fråga om fordringar som inte har anmälts i ärendet. 75 Paragrafen anger vad som skall gälla för de fordringar som omfattas av Prop. 2005/06:124 skuldsaneringen. Paragrafen motsvarar, vid sidan om ändringen i andra stycket, i sak 7 § i 1994 års skuldsaneringslag. Huvudregeln framgår av första stycket och innebär att alla ford- ringar som omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Andra stycket har ändrats på så sätt att den tidigare möjligheten att undanta små fordringar från likabehandlingsprincipen och ge dem full utdelning har tagits bort. I stället har införts en uttrycklig bestämmelse om att betalningsplanen får utformas på det sättet att en borgenär, som efter det att fordringen har satts ned vid fördelningen endast har ett mindre kvarstående belopp att fordra, får sin fordran betald före andra fordringar. Detta kan ske genom att borgenären erhåller hela summan i början av betalningsperioden eller delbetalningar i färre rater, t.ex. en eller ett par gånger per år. En sådan mindre avvikelse från likabehand- lingsprincipen får göras om det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter. Undantaget gäller endast för fordringar på mindre belopp. Härmed avses dels att fordringen är på ett mindre belopp i förhållande till övriga fordringar i ärendet, dels att fordringen är liten även i absoluta tal. En tidsmässig förtur åt små ford- ringar torde ganska sällan innebära någon beaktansvärd nackdel för övriga borgenärer, varför det relativt ofta torde finnas utrymme för att tillämpa undantaget. Fördelen med en tillämpning av undantagsregeln är att betalningsplanen kan utformas så att den administrativa om- gången i samband med betalningarna kan minimeras. Om gäldenären i ett visst fall bara har en eller ett fåtal fordringar som är på betydande belopp och därutöver ett mycket stort antal små fordringar som var för sig är sådana att de i och för sig skulle kunna omfattas av undantaget, kan dock en tillämpning av undantagsregeln någon gång anses oskälig i förhållande till den eller de borgenärer som har större belopp att fordra. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 4.4.3. Ändringen i tredje stycket har tillkommit som en följd av att preklu- sionsbestämmelsen om nedsatta och okända fordringar har flyttats till 23 §. Den är således endast av redaktionellt slag. 9 § Vid en skuldsanering skall det bestämmas

1.

vilka fordringar som enligt 7 § skall omfattas av skuldsaneringen,

2.

vad som enligt 8 § skall gälla för dem,

3.

vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärerna, och

4.

en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borge- närs fordran skall betalas.

Det belopp som skall fördelas mellan borgenärerna skall bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som skall förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsöknings- balken om förbehållsbelopp vara vägledande. Det får bestämmas vid skuldsane- ringen att förbehåll även skall göras för betalning av en fordran som, enligt 7 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 7 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. Av fördelningen enligt första stycket 3 skall det framgå hur stor procentandel av fordringarnas belopp som skall kvarstå. Den betalningsplan som skall bestämmas enligt första stycket 4 skall löpa under fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en kortare tid. 76 Paragrafen anger vad som skall bestämmas vid ett beslut om skuldsa- Prop. 2005/06:124 nering. Den motsvarar, vid sidan om ändringen i fjärde stycket, 8 § i 1994 års skuldsaneringslag. Övervägandena till ändringarna i fjärde stycket finns i avsnitt 4.5.3. Fjärde stycket har ändrats på det sättet att möjligheten att i samband med beslutet om skuldsanering bestämma en längre tid för betalnings- planen än fem år har tagits bort. Däremot kvarstår möjligheten att be- stämma en kortare tid, om det finns särskilda skäl. Vid beslutet om skuldsanering kan alltså aldrig bestämmas att betal- ningsplanen skall löpa längre tid än fem år. I samband med ändring av ett beslut om skuldsanering är det dock möjligt att förlänga löptiden för betalningsplanen till som längst sju år (se 26 §). Ansökan om skuldsanering 10 § En ansökan om skuldsanering skall göras skriftligen hos kronofogdemyn- digheten i den region där gäldenären är bosatt. Är gäldenären inte bosatt i Sve- rige, skall ansökan göras hos Kronofogdemyndigheten i Stockholm. Har ansö- kan gjorts hos en kronofogdemyndighet som inte är behörig, skall ärendet genast lämnas över till den kronofogdemyndighet som enligt handlingarna är behörig. Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. Paragrafen innehåller vissa regler om ansökans form och om forum. Den har utan sakliga ändringar överförts från 9 § i 1994 års skuldsane- ringslag. 11 § Ansökan skall innehålla

1.

de uppgifter om gäldenären som anges i 33 kap. 1 § första och andra styckena rättegångsbalken samt uppgift som visar att gäldenären har hemvist i Sverige,

2.

en förteckning över gäldenärens tillgångar och skulder med uppgift om var- je borgenärs namn, person- eller organisationsnummer, postadress och telefon,

3.

uppgift om gäldenärens inkomster och utgifter,

4.

uppgift om förhållanden som avses i 4 § tredje stycket, och

5.

de uppgifter om gäldenärens och dennes familjs personliga och ekonomiska förhållanden som i övrigt är av betydelse för prövning av frågan om skuldsane- ring skall inledas.

Uppgifterna enligt första stycket skall lämnas av gäldenären på heder och samvete. Paragrafen innehåller regler om vad en ansökan om skuldsanering skall innehålla. Den har överförts oförändrad i sak från 10 § i 1994 års skuldsaneringslag. Bristfällig ansökan 12 § Om en ansökan är bristfällig, skall kronofogdemyndigheten förelägga gäl- denären att avhjälpa bristen. Av föreläggandet skall det framgå att ansökan kan avvisas om föreläggandet inte följs. Föreläggandet behöver inte delges. Kronofogdemyndigheten skall avvisa en ansökan om skuldsanering, om den är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning i sak och gäldenä- ren inte har följt ett föreläggande att avhjälpa bristen. 77 Paragrafen innehåller regler om komplettering av en ansökan och om Prop. 2005/06:124 att en bristfällig ansökan om skuldsanering i vissa fall skall avvisas. Den har överförts oförändrad från 11 § i 1994 års skuldsaneringslag. Avslag på ansökan 13 § Om det framgår av ansökan om skuldsanering eller annan tillgänglig utred- ning att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 eller 5 § eller inte får bevil- jas skuldsanering på grund av 6 §, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Om det, sedan beslut har meddelats enligt 14 § andra stycket om att inleda skuldsanering, framkommer att förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde eller om gäldenären i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning. Paragrafen anger under vilka förutsättningar en ansökan om skuldsane- ring skall avslås. Den motsvarar 12 § i 1994 års skuldsaneringslag. I första stycket har införts en hänvisning även till 5 §, som innehåller de tillkommande kraven för skuldsanering för den som är näringsid- kare. Den tidigare avsaknaden av en sådan hänvisning torde snarast ha berott på ett förbiseende i samband med införandet år 1996 av bestäm- melsen i 4 a §. Ändringen har alltså tillkommit i förtydligande syfte. Ändringen i andra stycket är rent redaktionell och har tillkommit som en följd av ändringen i 14 §. Inledande av skuldsanering 14 § Kronofogdemyndigheten skall i den utsträckning det behövs inhämta upp- lysningar om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden från andra myndigheter. Kronofogdemyndigheten får också, om det finns särskilda skäl, hålla ett sammanträde enligt 17 § för att avgöra om skuldsanering skall inledas. Om kronofogdemyndigheten inte enligt 12 § avvisar eller enligt 13 § första stycket avslår en ansökan om skuldsanering, skall myndigheten snarast besluta att skuldsanering skall inledas. Paragrafen anger förutsättningarna för kronofogdemyndighetens beslut att inleda skuldsanering och vilken utredning som skall föreligga inför det beslutet. Den har utan sakliga ändringar överförts från 13 § i 1994 års skuldsaneringslag. 15 § När ett beslut har meddelats om att inleda skuldsanering skall kronofogde- myndigheten genast genom en kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar uppma- na var och en som har en fordran mot gäldenären att skriftligen anmäla den till kronofogdemyndigheten senast en månad från dagen för kungörelsens införande. Om det finns särskilda skäl, kan kronofogdemyndigheten införa kungörelsen även i en eller flera ortstidningar. Kronofogdemyndigheten kan också förlänga fristen till två månader, om det finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller regler om kungörelse av kronofogdemyndighe- tens beslut om att inleda skuldsanering. Den har utan sakliga ändringar överförts från 14 § i 1994 års skuldsaneringslag. 78

Utredningen hos kronofogdemyndigheten

Prop. 2005/06:124

16 § Har skuldsanering inletts, skall kronofogdemyndigheten se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om kronofog- demyndighetens utredningsskyldighet. Den har oförändrad överförts från 15 § i 1994 års skuldsaneringslag. 17 § Kronofogdemyndigheten skall kalla gäldenären att inställa sig personligen vid ett sammanträde, om det kan antas vara till fördel för utredningen. Vid sam- manträdet skall gäldenären lämna de ytterligare upplysningar som behövs för att avgöra frågan om skuldsanering. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress gäldenären senast har uppgivit i ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I kallelsen skall gäldenären upplysas om syftet med sammanträdet och om att ansökan kan avslås om gäldenären inte inställer sig personligen. Paragrafen innehåller reglerna om ett sammanträde hos kronofogde- myndigheten. Den motsvarar med de ändringar som anges nedan 16 § i 1994 års skuldsaneringslag. Övervägandena till ändringen i första stycket rörande förutsättningarna för att hålla sammanträde finns i avsnitt 4.6.1. Ändringen i första stycket innebär, för det första, en viss skärpning av kraven på kronofogdemyndigheten att hålla ett sammanträde efter- som ett sådant skall hållas, om det kan antas vara till fördel för utred- ningen. Det är fortfarande myndighetens sak att avgöra om ett sam- manträde skulle ge möjlighet att inhämta ett bättre beslutsunderlag eller annars kunna bidra till ett effektivare eller mer rättssäkert förfa- rande. Om det kan antas vara till fördel för utredningen, skall ett sam- manträde dock hållas. För det andra har den tidigare hänvisningen till myndighetens loka- ler tagits bort. Även om det som regel torde vara mest ändamålsenligt med ett sammanträde hos myndigheten är det således ingenting som hindrar att myndigheten beslutar att sammanträdet skall hållas t.ex. i gäldenärens bostad, i så fall självfallet efter samråd med denne. 18 § Kronofogdemyndigheten får till sammanträde enligt 17 § kalla även en borgenär, annan myndighet eller någon annan som kan bidra till utredningen av ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I paragrafen anges att även en borgenär, en företrädare för någon annan myndighet t.ex. socialnämnden eller någon annan som kan bidra till utredningen får kallas till ett sammanträde enligt 17 §, om det finns skäl för detta. Den har utan sakliga ändringar överförts från 17 § i 1994 års skuldsaneringslag. Beslut om skuldsanering 19 § När det finns en tillräcklig utredning, skall kronofogdemyndigheten till- sammans med gäldenären upprätta ett förslag om skuldsanering som innehåller de uppgifter som anges i 9 §. 79 Paragrafen reglerar upprättande av förslag till skuldsanering. Den har Prop. 2005/06:124 sin motsvarighet i 18 § i 1994 års skuldsaneringslag. Som en följd av att institutet frivillig skuldsanering har utmönstrats ur lagen har paragrafen ändrats så att kronofogdemyndigheten bär huvudansvaret för upprättandet av förslaget. Ändringen innebär inte någon ändring av grundtanken att gäldenären skall stå bakom förslaget och på olika sätt aktivt medverka i ärendets utredning. Gäldenären skall således under arbetet med att upprätta förslaget bistå med en full- ständig information om sina personliga och ekonomiska förhållanden samt de övriga upplysningar som kan vara av intresse i sammanhanget. Denna skyldighet följer även av det grundläggande kravet på gäldenä- rens aktiva medverkan i skuldsaneringsförfarandet (jfr 4 § tredje stycket). Vid den praktiska utformningen av förslaget åligger det självfallet kronofogdemyndigheten att se till att förslaget utformas på ett sätt som överensstämmer med lagen. Men myndigheten kan alltså inte lägga fram ett förslag som gäldenären inte står bakom. Kravet att förslaget skall upprättas tillsammans med gäldenären är en följd av att det inte kan anses ändamålsenligt att besluta om skuldsanering på villkor som gäldenären inte godtar (jfr rättsfallet NJA 1998 s. 15). 20 § Förslaget om skuldsanering skall sändas till samtliga kända borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsaneringen med föreläggande för dem att yttra sig över förslaget inom viss tid. I föreläggandet skall det anges att ett uteblivet yttrande inte hindrar ett beslut om skuldsanering. Föreläggandet skall delges borgenärerna. Om en fordran som anmälts enligt 15 § inte omfattas av skuldsa- neringen, skall borgenären underrättas om detta. Paragrafen innehåller en anvisning till kronofogdemyndigheten att sända förslaget om skuldsanering till samtliga borgenärer. Den har sin motsvarighet i 19 § i 1994 års skuldsaneringslag. Som en följd av att institutet frivillig skuldsanering har utmönstrats ur lagen har paragrafens andra mening ändrats. Enligt 21 § har krono- fogdemyndigheten möjlighet att även fatta ett beslut om skuldsanering som avviker från det förslag som har skickats ut till borgenärerna. Denna möjlighet bör framgå av det föreläggande som skickas till bor- genärerna. 21 § Efter utgången av den tid som avses i 20 § skall kronofogdemyndigheten pröva om gäldenären skall beviljas skuldsanering. Ett beslut om skuldsanering skall genast kungöras i Post- och Inrikes Tid- ningar. Paragrafen anger vad som gäller i fråga om meddelande av beslut om skuldsanering. I sak har paragrafen en viss motsvarighet i 20 och 22 §§ i 1994 års skuldsaneringslag. Övervägandena finns i avsnitt 4.1.2. Det är kronofogdemyndigheten som i första instans beslutar om skuldsanering skall beviljas. Myndighetens prövning av denna fråga skall enligt första stycket ske när tidsfristen i föreläggandet till borge- närerna enligt 20 § har löpt ut. Kronofogdemyndigheten skall fullt ut pröva frågan om skuldsanering skall beviljas eller inte. Myndighetens beslut skall innehålla de uppgifter som anges i 9 §. 80 Vid prövningen är kronofogdemyndigheten varken bunden av par- ternas inställning eller av innehållet i det förslag som tidigare har skic- kats ut. Myndigheten kan alltså besluta om skuldsanering även om en eller flera borgenärer motsätter sig att gäldenären helt eller delvis be- frias från ansvaret för betalningen av borgenärens fordran. Och även om myndighetens beslut naturligtvis bör utgå från det förslag som har skickats ut till borgenärerna, kan myndigheten justera innehållet i be- slutet så att det anpassas till de rådande förhållandena vid beslutet. Om kronofogdemyndigheten anser att en justering är påkallad i för- hållande till förslaget, bör myndigheten förvissa sig om att gäldenären går med på ändringen. Det gäller inte minst om ändringen avser en höjning av det belopp som gäldenären skall betala eller annars är till gäldenärens nackdel. Skuldsaneringsförfarandet bygger ju, vilket har framhållits i kommentaren till 19 §, på tanken att gäldenären står bakom förslaget och aktivt medverkar på olika sätt (jfr 4 § tredje stycket och 19 § samt rättsfallet NJA 1998 s. 15). Även borgenärerna kan ofta ha ett befogat intresse att få ta del av förändringar i förslaget, liksom av eventuella nya uppgifter i ärendet. Noteras bör också att förvaltningslagens bestämmelser om parters rätt att få del av uppgifter i sådant fall kan ställa krav på att eventuella för- ändringar i beslutsunderlaget kommuniceras. I praktiken utformar kro- nofogdemyndigheten ofta sitt och gäldenärens förslag om skuldsane- ring som ett utkast till beslut, vilket innefattar en redovisning av alla viktiga uppgifter i ärendet. Har så skett och förhållandena inte har änd- rats i jämförelse med vad som framgår av förslaget, kan myndigheten normalt meddela beslut utan att återigen låta borgenärerna ta del av ut- redningsmaterialet. Men särskilt om förslagets innehåll har begränsats till de minimikrav som anges i 9 §, kan förvaltningslagen ställa krav på en kommunicering av beslutsunderlaget med parterna innan beslut meddelas (se 16 och 17 §§ förvaltningslagen). Om det i ett visst fall bedöms vara ändamålsenligt, kan kronofogdemyndigheten även hålla ett sammanträde enligt 17 och 18 §§ för att tillsammans med parterna klargöra eventuella brister i eller kompletteringar av beslutsunderlaget. Bestämmelsen i 20 § andra stycket i 1994 års lag, om att en borgenär som inte har yttrat sig inom förelagd tid skall anses ha godtagit försla- get, har inte förts vidare till den nya lagen, eftersom bestämmelsen an- setts obehövlig. Däremot har bestämmelsen om kungörelse i 20 § tredje stycket i 1994 års lag förts vidare och tagits in i paragrafens andra stycke. Be- stämmelsen gäller även för rätten när beslut om skuldsanering medde- las efter överklagande (jfr 30 § första stycket). Förbud mot exekutiva åtgärder 22 § Efter kronofogdemyndighetens beslut om att inleda skuldsanering får ut- mätning för fordringar som uppkommit dessförinnan inte äga rum innan frågan om skuldsanering är avgjord, om inte, efter överklagande, rätten på begäran av en borgenär bestämmer annat. Om utmätning ändå sker, är åtgärden utan verkan. Första stycket gäller inte fordringar som enligt 7 § tredje stycket inte omfattas av skuldsaneringen. Prop. 2005/06:124 81 Det som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om betalnings- Prop. 2005/06:124 säkring och verkställighet av ett sådant beslut. Paragrafen innehåller ett förbud mot exekutiva åtgärder efter det att beslut har meddelats om att inleda skuldsanering. Paragrafens sakliga innehåll motsvarar huvudsakligen 25 § i 1994 års skuldsaneringslag. Ändringen i första stycket har tillkommit som en följd av att institu- tet överlämnande har utmönstrats ur lagen. Rätten kan pröva verkstäl- lighetsförbudet endast efter ett överklagande. Verkan av skuldsanering 23 § En skuldsanering befriar gäldenären från ansvar för betalningen av de skul- der som omfattas av skuldsaneringen i den utsträckning som dessa sätts ned. Genom skuldsaneringen befrias gäldenären från ansvar för betalningen av ford- ringar som inte är kända i ärendet, om inte fordringen är sådan som avses i 7 § tredje stycket. Skuldsaneringen inverkar inte på den rätt en borgenär har mot en borgensman eller någon annan som förutom gäldenären svarar för fordringen. I paragrafen regleras rättsverkningarna av ett beslut om skuldsanering. Den har utan sakliga ändringar överförts från 26 § i 1994 års skuldsa- neringslag. Omprövning av skuldsanering 24 § På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsa- nering kan kronofogdemyndigheten upphäva beslutet eller, i fall som avses i 4 och 5, ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om 1. gäldenären

a)

har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer,

b)

har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning, eller

c)

i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsaneringsfrå- gans avgörande,

2. gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ärendets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären, 3. gäldenären har lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att gäldenären är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats, 4. gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa, eller 5. gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förbättrats efter be- slutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat för- utses vid beslutet. I fall som avses i första stycket 5 skall ansökan ges in inom fem år från dagen för skuldsaneringen. Om löptiden för betalningsplanen har förlängts enligt 26 §, gäller i stället den tiden. Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 9 § första stycket 3 ogil- tig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de omständigheter som

anges i första stycket 1 eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina för-

pliktelser enligt första stycket 2.

82

Paragrafen innehåller bestämmelser om upphävande eller ändring av ett beslut om skuldsanering, s.k. omprövning, på begäran av en borge- när. Paragrafen har sin motsvarighet i 27 § i 1994 års skuldsanerings- lag. Frågorna om ändring av ett skuldsaneringsbeslut på grund av gäl- denärens försummelse att följa betalningsplanen och om möjligheten att i samband med omprövning förlänga betalningsplanen behandlas i övervägandena avsnitt 4.6.3. Första stycket har, för det första, genomgått ett antal redaktionella ändringar, bl.a. i anledning av att kronofogdemyndigheten har överta- git ansvaret för att som första instans handlägga ärenden om ompröv- ning. Vidare har bestämmelsen om behörig prövningsmyndighet flyt- tats till 27 §. Dessutom har det, främst i syfte att uppnå en ökad överensstämmelse med 25 § angående omprövning på ansökan av gäl- denären, tagits in en hänvisning till 9 § första stycket 24. Härmed klargörs att det vid ändring av ett beslut om skuldsanering, efter ansö- kan från en borgenär, inte kan bli fråga om en ändring i något annat avseende än de angivna. Vilka fordringar som omfattas av skuldsane- ringen kan alltså inte ändras (9 § första stycket 1). För det andra har det i första styckets reglering av möjligheterna till ändring av ett beslut om skuldsanering införts en hänvisning även till att gäldenären inte följer betalningsplanen (punkten 4). Om gäldenären inte följer betalningsplanen och avvikelsen inte är ringa, kan kronofog- demyndigheten alltså antingen upphäva eller ändra beslutet om skuld- sanering. En ändring kan bli aktuell t.ex. om gäldenären till följd av sjukdom eller oförstånd inte insett att han eller hon själv borde ha an- sökt om omprövning och i stället missat att betala enligt betalnings- planen. I en sådan situation kan kronofogdemyndigheten, i stället för att upphäva skuldsaneringen, fatta ett omprövningsbeslut som går ut på att gäldenären skall betala ett justerat belopp. Det kan då också finnas skäl att överväga en förlängning av betalningsplanens löptid (se 26 §). Borgenärens yrkanden torde normalt gå ut på att kronofogdemyndig- heten skall upphäva skuldsaneringen eller, i andra hand, ändra beslutet och fastställa ett högre månatligt betalningsbelopp och eventuellt en förlängd löptid för betalningsplanen. Om gäldenären i samband med att han eller hon yttrar sig över borgenärens ansökan gör gällande att betalningsförsummelsen haft sin grund i försämrade ekonomiska för- hållanden och begär att betalningsskyldigheten skall anpassas till den nuvarande ekonomiska situationen, kan kronofogdemyndigheten även besluta om en ändring som innebär att betalningsskyldigheten för gäl- denären justeras nedåt när det finns förutsättningar för detta enligt 25 §. För det tredje har i punkten 5 i förtydligande syfte lagts till ett uttryckligt krav att förbättringen av gäldenärens ekonomiska förhållan- den har berott på omständigheter som inte kunnat förutses vid skuldsa- neringsbeslutet. Genom ändringen klargörs tydligare att, om en fram- tida inkomstförändring redan har kunnat vägas in i skuldsaneringsbe- slutet, så skall förändringens infriande inte leda till en ändring. Juste- ringen innebär att ordalydelsen samordnas med regleringen i 25 § första stycket 1 om ändring efter ansökan från gäldenären. Prop. 2005/06:124 83 Andra stycket har justerats som en följd av ändringarna i 9 § fjärde Prop. 2005/06:124 stycket och den nya 26 §. I tredje stycket har endast en följdändring gjorts. Regeln i 27 § tredje stycket i 1994 års skuldsaneringslag om att gäl- denären och de kända borgenärer vars fordringar omfattades av skuld- saneringen skulle höras innan en borgenärs ansökan prövades har inte förts vidare till den nya lagen. Förvaltningslagen reglerar kronofog- demyndighetens handläggning av omprövningsärenden, i den mån inte annat föreskrivs i skuldsaneringslagen. I 17 § förvaltningslagen anges att ett ärende inte får avgöras innan en annan part fått tillfälle att yttra sig, om beslutet går parten emot. Bedömer kronofogdemyndigheten att det inte kommer att bli aktuellt med någon ändring i det tidigare skuld- saneringsbeslutet, behöver alltså gäldenären och de övriga borgenärer- na inte höras. 25 § På ansökan av gäldenären kan kronofogdemyndigheten ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om

1.

gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förändrats efter be- slutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat för- utses vid beslutet, eller

2.

det finns synnerliga skäl.

Paragrafen innehåller bestämmelser om ändring av ett beslut om skuld- sanering på begäran av gäldenären. Paragrafen har sin motsvarighet i 28 § i 1994 års skuldsaneringslag. Övervägandena finns i avsnitt 4.6.3. Paragrafen har till att börja med genomgått vissa redaktionella för- ändringar, bl.a. till följd av att det numera är kronofogdemyndigheten som prövar en ansökning om omprövning. Hänvisningen till förfaran- deregeln i 27 § tredje stycket i 1994 års lag har inte heller förts vidare. Regleringen av myndighetens kommunikationsskyldighet följer där- med i stället av förvaltningslagen (se kommentaren till 24 §). I första punkten anges att omprövning kan ske om gäldenärens eko- nomiska förhållanden väsentligen har förändrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat för- utses vid beslutet. Regeln medger alltså en ändring av beslutet inte bara i händelse av att gäldenären fått det ekonomiskt sämre utan också när gäldenären fått det ekonomiskt bättre. Genom att ansöka om änd- ring kan gäldenären således undvika risken för att betalningstiden för- längs när en borgenär i ett senare skede får kännedom om den förbätt- rade ekonomiska situationen och begär omprövning. Liksom tidigare kan ändring ske beträffande sådana frågor som regleras i 9 § första stycket 24.

Liksom tidigare kvarstår också möjligheten för gäldenären att få till stånd en ändring rörande det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om det föreligger synnerliga skäl. Regleringen i andra punkten innebär alltså inte någon saklig ändring. 26 § Vid ändring av ett beslut om skuldsanering får löptiden för betalningspla- nen förlängas till som längst sju år. 84

Paragrafen, som saknar motsvarighet i 1994 års skuldsaneringslag, ger

Prop. 2005/06:124

en uttrycklig föreskrift om möjligheten att i samband med en ändring

enligt 24 eller 25 § besluta om en förlängning av betalningsplanen.

Möjligheten till förlängning är dock inte obegränsad. En förlängning

av betalningsplanen i samband med omprövning kan aldrig medföra

att betalningstiden sammanlagt överstiger sju år.

Det hänvisas till övervägandena avsnitt 4.6.3 och till kommentaren

till 24 och 25 §§.

27 § En ansökan om upphävande eller ändring enligt 24 eller 25 § av ett beslut

om skuldsanering skall göras skriftligen hos den kronofogdemyndighet som

anges i 10 §. Ansökan skall innehålla uppgifter om

1. det beslut som avses, och

2. de omständigheter som åberopas till stöd för upphävande eller ändring.

Om en ansökan är bristfällig tillämpas 12 §.

Paragrafen innehåller regler om vad en ansökan om omprövning skall

innehålla. Den saknar motsvarighet i 1994 års skuldsaneringslag.

Bestämmelserna i paragrafen gäller oavsett om ansökan om ompröv-

ning kommer från en borgenär eller från gäldenären. Frågan om in-

stansordningen vid omprövningsärenden har behandlats i övervägan-

dena avsnitt 4.1.3.

Av första stycket framgår att ansökan skall göras skriftligen hos kro-

nofogdemyndigheten i den region där gäldenären är bosatt. Om gälde-

nären har flyttat sedan skuldsaneringsbeslutet fattades, innebär det att

det kan vara en annan kronofogdemyndighet som prövar en ansökan

om omprövning, eftersom denna skall ges in till kronofogdemyndig-

heten i den region där gäldenären för tillfället är bosatt. När så är fallet

kommer den omprövande myndigheten att hämta in skuldsanerings-

akten från den myndighet där det tidigare beslutet om skuldsanering en

gång fattades.

I första stycket första punkten anges att den som begär omprövning

skall uppge vilket beslut som avses, dvs. uppgift om vem som är gäl-

denär, tidpunkten för beslutet och vilken kronofogdemyndighet eller

domstol som fattade beslutet.

Enligt första stycket andra punkten skall en ansökan om omprövning

innehålla uppgifter om de omständigheter som åberopas till stöd för

upphävande eller ändring. Den som begär omprövning skall således

ange grunden för sin ansökan. Om det t.ex. är en gäldenär som ansöker

om omprövning och vill få det belopp som skall betalas till borgenä-

rerna ändrat på grund av ändrade ekonomiska förhållanden, skall gäl-

denären ange detta och närmare redogöra för vari förändringen består.

Detsamma gäller om det är en borgenär som ansöker om omprövning.

En ansökan om ändring kan innefatta endast en begäran om förläng-

ning av löptiden för en betalningsplan (26 §). Ansökningen skall då

klargöra detta samt innehålla en redogörelse av skälen för den begärda

förlängningen.

Om en ansökan om omprövning är bristfällig, kan kronofogdemyn-

digheten på samma sätt som vid en ansökan om skuldsanering före-

lägga en sökande att avhjälpa bristen och därefter avvisa en sådan

ansökan, ifall sökanden inte har avhjälpt bristerna och ansökningen är

så bristfällig att den inte kan läggas till grund för en prövning i sak.

85

Detta framgår av andra stycket där en hänvisning görs till reglerna i Prop. 2005/06:124 12 § om bristfällig ansökan om skuldsanering och om avvisning av en sådan. 28 § Bestämmelserna i 1618 §§ gäller i tillämpliga delar även vid kronofog- demyndighetens handläggning av ärenden om upphävande eller ändring av ett beslut om skuldsanering. Paragrafen anger vilka krav som ställs på utredningen av ett ärende om upphävande eller ändring av ett beslut om skuldsanering. Den saknar motsvarighet i 1994 års skuldsaneringslag. Bestämmelserna gäller oav- sett om ansökan om omprövning kommer från en borgenär eller från gäldenären. Frågan har behandlats i övervägandena avsnitt 4.6.1. Hänvisningen till 1618 §§ innebär att de grundläggande kraven på kronofogdemyndighetens utredning och förutsättningarna för att hålla ett sammanträde i princip följer samma reglering som gäller för ären- den om beviljande av skuldsanering. Eftersom det i ett omprövnings- ärende inte finns någon motsvarighet till möjligheten enligt 13 § andra stycket att avslå en ansökan på den grunden att gäldenären inte instäl- ler sig personligen till ett sammanträde, så skall det i föreläggandet naturligtvis inte heller tas in någon erinran därom (jfr 17 § tredje styc- ket andra ledet). För en kommentar rörande den närmare innebörden av kraven hänvisas till kommentaren till 1618 §§. Överklagande 29 § Kronofogdemyndighetens slutliga beslut får överklagas till tingsrätten i den ort där gäldenären är bosatt. Detsamma gäller kronofogdemyndighetens be- slut att inleda skuldsanering. Om gäldenären inte är bosatt i Sverige, får beslutet överklagas till Stockholms tingsrätt. Överklagandet skall ges in till kronofogde- myndigheten inom tre veckor från dagen för beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. Kro- nofogdemyndigheten skall inte vara part i domstolen. Ett beslut varigenom en ansökan om skuldsanering förklaras vilande får inte överklagas. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av kronofogde- myndighetens beslut. Paragrafen motsvarar utöver den ändring som anges nedan i sak 29 § i 1994 års skuldsaneringslag. Paragrafens första stycke har genomgått flera redaktionella änd- ringar. I stället för att som tidigare räkna upp alla de olika slags slutli- ga beslut som får överklagas anges numera bara att kronofogdemyn- dighetens slutliga beslut, dvs. alla beslut varigenom myndigheten skiljer sig från ärendet, får överklagas. Härtill klargörs att detsamma gäller för myndighetens beslut att inleda skuldsanering. I femte meningen samma stycke sägs att vid överklagande gäller lagen om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. Till följd av den förändrade instansordningen gäller detta stadgande för både överklagade ärenden om skuldsanering och överklagade omprövnings- ärenden. Andra stycket innehåller ett klargörande om att ett beslut under handläggningen att vilandeförklara ett ärende inte får överklagas. Be- 86 stämmelsen, som utan sakliga ändringar har överförts från 29 § andra Prop. 2005/06:124 stycket andra meningen i 1994 års lag, gäller även för ett sådant beslut som meddelas av domstol. Det tidigare fullföljdsförbudet för krono- fogdemyndighetens beslut att överlämna ett skuldsaneringsärende till tingsrätten har inte förts vidare till den nya lagen, eftersom det nu har förlorat sin betydelse. 30 § Om tingsrätten bifaller ett överklagande av gäldenären, skall den återför- visa ärendet till kronofogdemyndigheten. Om kronofogdemyndigheten avslagit gäldenärens ansökan med tillämpning av 13 § andra stycket och tillräcklig utred- ning finns, får tingsrätten dock besluta om skuldsanering. Ett beslut av tingsrätten att återförvisa ett ärende till kronofogdemyndigheten får inte överklagas. Paragrafen anger hur tingsrätten skall förfara om den bifaller gäldenä- rens överklagande. Paragrafen har, med de ändringar som anges nedan, förts vidare från 30 § i 1994 års skuldsaneringslag. I första stycket har tvingande utgått som en följd av den föränd- rade beslutsordningen enligt vilken kronofogdemyndigheten fullt ut prövar en ansökan om skuldsanering. För det fall kronofogdemyndig- heten har avslagit gäldenärens ansökan med tillämpning av 13 § andra stycket, har också klargjorts att tingsrättens möjlighet att besluta om skuldsanering förutsätter att utredningen bedöms vara tillräcklig. I annat fall får tingsrätten alltså återförvisa ärendet även i ett sådant fall. I andra stycket har möjligheten för tingsrätten att i undantagsfall tillåta att ett återförvisningsbeslut får överklagas till hovrätten (den s.k. ventilen i överklagandeförbudet) tagits bort. 31 § Hovrätten får inte pröva ett överklagande av ett beslut av en tingsrätt, om inte hovrätten meddelat prövningstillstånd. Prövningstillstånd behövs inte, om överklagandet avser ett beslut som rör någon annan än en part, ett beslut genom vilket tingsrätten ogillat jäv mot en domare eller ett beslut genom vilket ett överklagande har avvisats. Paragrafen anger vad som gäller i fråga om prövningstillstånd i hovrät- ten. Den har överförts från 31 § i 1994 skuldsaneringslag. Som närmare utvecklas i kommentaren till lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) och kommentaren till lagen om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000), se avsnitten 7.6 och 7.7, kommer denna paragraf att upphöra att gälla den dag regeringen bestämmer. Den ersätts då av en generell reglering i lagen om dom- stolsärenden av frågan om prövningstillstånd i hovrätten. Övriga bestämmelser 32 § Om gäldenären försätts i konkurs, förfaller en av gäldenären dessförinnan gjord ansökan om skuldsanering. Om en ansökan om förhandling om offentligt ackord tas upp sedan gäldenä- ren har ansökt om skuldsanering, skall skuldsaneringsärendet förklaras vilande. Om ackordet fastställs, förfaller ansökan om skuldsanering. Om gäldenären avlider, förfaller en av gäldenären gjord ansökan om skuldsa- nering. 87 I paragrafen regleras förhållandet mellan, å ena sidan, skuldsanering Prop. 2005/06:124 och, å andra sidan, konkurs (första stycket) och offentligt ackord (and- ra stycket). Vidare anges att en ansökan om skuldsanering förfaller om gäldenären avlider (tredje stycket). Paragrafen har överförts från 33 § i 1994 års skuldsaneringslag. 33 § Återkallar gäldenären en ansökan om skuldsanering, skall ärendet genast avskrivas från vidare handläggning. Detsamma gäller om ansökan förfaller enligt 32 §. I paragrafen anges att ett skuldsaneringsärende genast skall avskrivas, om gäldenären återkallar sin ansökan (första meningen). I paragrafen anges vidare att ärendet skall avskrivas även i händelse av att ansökan förfaller enligt bestämmelserna i 32 § (andra meningen). Paragrafen har överförts från 34 § i 1994 års skuldsaneringslag. 34 § Avslås eller avvisas en ansökan om skuldsanering eller avskrivs ärendet från vidare handläggning sedan en kungörelse har utfärdats enligt 15 §, skall samtliga kända borgenärer genast underrättas. Paragrafen anger att de kända borgenärerna i vissa fall skall underrät- tas om att handläggningen av ett skuldsaneringsärende är avslutad på annat sätt än att gäldenären har beviljats skuldsanering. Den har över- förts från 35 § i 1994 års skuldsaneringslag. 35 § En överenskommelse som innebär att gäldenären eller tredje man tillför- säkrar någon borgenär, vars fordran omfattas av skuldsaneringen, bättre villkor än enligt skuldsaneringen är ogiltig. Paragrafen anger att en överenskommelse vid sidan av beslutet om skuldsanering mellan gäldenären eller tredje man och någon eller några av borgenärerna är ogiltig, om den innebär att någon borgenär skall gynnas på ett särskilt sätt. Den har överförts från 36 § i 1994 års skuldsaneringslag. 36 § Socialnämnder och andra myndigheter skall till kronofogdemyndighet eller domstol som handlägger ett ärende om skuldsanering enligt denna lag på begäran överlämna sådana uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövning av ärendet. I paragrafen anges att socialnämnder och andra myndigheter till krono- fogdemyndigheten eller rätten skall överlämna sådana uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövningen av skuldsaneringsärendet. Den har överförts från 37 § i 1994 års skuldsaneringslag. 37 § Ett beslut om skuldsanering får verkställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft. I paragrafen regleras frågan om verkställighet av ett beslut om skuldsa- nering. Den har sin motsvarighet i 38 § i 1994 års skuldsaneringslag. Övervägandena finns i avsnitt 4.6.2. 88 Paragrafen har jämfört med regleringen i 1994 års lag ändrats på så Prop. 2005/06:124 sätt att ett beslut om skuldsanering skall gälla omedelbart, utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft. En betalningsplan skall vara utformad som en förpliktelse för gälde- nären att betala till borgenärerna (se 9 § första stycket 4). Skuldsane- ringsbeslutet med en betalningsplan utgör således en exekutionstitel. Den borgenär som inte fått betalt i enlighet med vad som föreskrivits i betalningsplanen kan alltså med åberopande av skuldsaneringsbeslutet ansöka om verkställighet mot gäldenären. Av paragrafens reglering och 3 kap. utsökningsbalken följer vidare att ett skuldsaneringsbeslut får verkställas på samma sätt som en laga- kraftägande dom (se 3 kap. 9 och 20 §§ utsökningsbalken). Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007, då skuldsaneringslagen (1994:334) skall upphöra att gälla.

2.

För ärenden om skuldsanering som har överlämnats till tingsrätten före ikraftträdandet och för ärenden om omprövning där ansökan har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser i fråga om förfarandet vid tingsrätten.

3.

Har löptiden för en betalningsplan vid en skuldsanering som beslutats en- ligt äldre bestämmelser bestämts till en längre tid än fem år, gäller äldre bestäm- melser i fråga om den tid inom vilken en ansökan om omprövning skall ges in.

Enligt punkten 1 träder den nya lagen i kraft den 1 januari 2007. Då upphör 1994 års skuldsaneringslag att gälla. I enlighet med allmänna processrättsliga principer skall förfarande- reglerna i den nya lagen tillämpas genast efter ikraftträdandet. Denna ordning har även valts för de nya regler i lagen som har en viss mera materiell innebörd. För vissa speciella situationer har det emellertid ansetts finnas behov av en särskild övergångsreglering. Det gäller för sådana skuldsaneringsärenden vid tingsrätten som har överlämnats av kronofogdemyndigheten enligt 21 § i 1994 års skuldsaneringslag före ikraftträdandet. För dessa ärenden skall, enligt punkten 2 första ledet, äldre bestämmelser gälla i fråga om förfarandet vid tingsrätten, dvs. de bestämmelser om handläggningen som återfinns i 2224 §§ i 1994 års skuldsaneringslag. Enligt punkten 2 andra ledet skall äldre bestämmelser om förfaran- det tillämpas även på ärenden om omprövning där ansökan har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet. Med bestämmelser om förfarandet avses dels regleringen av tingsrättens behörighet, dels bestämmelserna om handläggningen av omprövningsärenden i 27 § andra och tredje styckena samt 28 § andra meningen i 1994 års skuldsaneringslag. Löptiden för en betalningsplan kan vid en skuldsanering enligt 1994 års lag bestämmas till en längre tid än fem år. I så fall gäller även en längre tidsfrist inom vilken en borgenär kan ansöka om omprövning under åberopande av att gäldenärens ekonomiska förhållanden väsent- ligen har förbättrats efter beslutet om skuldsanering. Genom bestäm- melsen i punkten 3 kommer det även efter den nya lagens ikraftträdan- de, och oberoende av om ansökan anhängiggjorts före ikraftträdandet 89 (jfr punkten 2 andra ledet), att vara möjligt att ansöka om omprövning Prop. 2005/06:124 i sådana fall. Övervägandena finns i avsnitt 5.

7.2

Förslaget till lag om ändring i brottsbalken

11 kap. 2 § En gäldenär som vid konkurs, skuldsanering eller förhandling om offentligt ackord uppsåtligen eller av grov oaktsamhet förtiger tillgång, uppger obefintlig skuld eller lämnar annan sådan oriktig uppgift, döms, om uppgiften inte rättas innan den beedigas eller annars läggs till grund för förfarandet, för försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning till fängelse i högst två år. För försvårande av exekutiv förrättning döms också en gäldenär som i sam- band med annan exekutiv förrättning uppsåtligen åberopar oriktig handling eller skenavtal och därigenom hindrar att erforderlig egendom genom förrättning tas i anspråk för att bereda borgenär betalning eller säkerhet. Om ett förtigande eller en oriktig uppgift enligt första stycket är utan betydel- se för saken, eller om gäldenären vid konkurs hade rätt att vägra yttra sig och omständigheterna innebär en skälig ursäkt för honom eller henne, skall han eller hon inte dömas till ansvar. Om ett brott som avses i denna paragraf har begåtts uppsåtligen och är grovt, döms för grovt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning till fängelse i lägst sex månader och högst sex år. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen beedigat oriktig uppgift eller använt falsk handling eller vilseledande bokföring eller om brottet varit av betydande omfatt- ning. I paragrafens första stycke har endast den redaktionella ändringen gjorts att hänvisningen när det gäller skuldsanering till skuldsanerings- lagen tagits bort.

7.3

Förslaget till lag om ändring i kreditupplysnings- lagen (1973:1173)

7 § Kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare får inte innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som

1.

har slagits fast genom en domstols eller en annan myndighets avgörande eller åtgärd eller

2.

har lett till inledande av skuldsanering eller till betalningsinställelse, kon- kursansökan eller ackord.

Kreditupplysningar som avses i första stycket får inte heller innehålla upp- gifter om kreditmissbruk, utom när krediten har lämnats av ett företag som står under Finansinspektionens tillsyn och kredittagaren i avsevärd utsträckning överskridit gällande kreditgräns eller på något annat sätt allvarligt missbrukat krediten. Om det finns särskilda skäl, får Datainspektionen besluta att ett företag skall undantas helt eller delvis från bestämmelserna i första och andra styckena. Uppgifter som enligt bestämmelserna i första och andra styckena inte får läm- nas ut får inte heller lagras i register som används i kreditupplysningsverksam- het. 90 I paragrafens första stycke har andra punkten ändrats endast redaktio- Prop. 2005/06:124 nellt på så sätt att när det gäller skuldsanering det inte längre uttryck- ligen hänvisas till skuldsaneringslagen. 8 § En uppgift om en fysisk person skall gallras när det inte längre är nödvän- digt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behandlingen. En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare skall gallras senast tre år efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upp- hörde som uppgiften avser. En uppgift om skuldsanering skall dock alltid gallras senast fem år efter den dag då skuldsaneringen beviljades eller, om en betal- ningsplan enligt skuldsaneringslagen (2006:000) löper under längre tid, senast den dag då planen löper ut. En uppgift som inhämtats från exekutionsväsendet i dess verksamhet med indrivning och utsökning skall gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 9 kap. 19 § första stycket andra meningen sekretesslagen (1980:100). Paragrafens andra stycke har ändrats endast redaktionellt på så sätt att när det gäller uppgifter om skuldsanering det nu hänvisas till en betal- ningsplan enligt den nya skuldsaneringslagen. Om betalningsplanens löptid förskjutits något i förhållande till dagen för skuldsaneringsbeslu- tet eller om löptiden för betalningsplanen har förlängts enligt 26 § skuld- saneringslagen, behöver uppgiften inte gallras förrän planen löper ut. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

2.

För uppgifter om skuldsanering som avser beslut meddelade enligt skuldsa- neringslagen (1994:334), gäller äldre bestämmelser.

Genom andra punkten tydliggörs att uppgifter om skuldsanering som avser beslut meddelade enligt 1994 års lag inte, som en följd av hänvis- ningen till den nya skuldsaneringslagen i 8 §, behöver gallras innan betalningsplanen löper ut.

7.4

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

7 kap. 35 § Sekretess gäller hos kommunal budget- och skuldrådgivare, kronofogde- myndighet eller domstol i ärende om skuldsanering för uppgift om enskilds per- sonliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom när- stående lider men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte beslut i ären- det. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. I paragrafens första stycke har gjorts en redaktionell ändring till följd av att begreppet budget- och skuldrådgivning har införts i den nya skuldsaneringslagen. 91

7.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:188) om Prop. 2005/06:124

preskription av skattefordringar m.m.

5 § Har beslut om företagsrekonstruktion enligt lagen (1996:764) om företags- rekonstruktion meddelats på grund av en ansökan som gjorts innan fordringen har preskriberats, preskriberas den tidigast två år efter utgången av det kalender- år då företagsrekonstruktionen upphört eller ett ackord skall vara fullgjort. Inleds skuldsanering innan fordringen har preskriberats, preskriberas den tidigast två år efter utgången av det kalenderår då beslutet om att inleda skuldsanering medde- lades eller, om skuldsanering beslutas, då återstående skuldbelopp senast skulle ha betalats. Första stycket gäller inte om ansökan om företagsrekonstruktion görs eller skuldsanering inleds under tid då preskriptionstiden är förlängd på grund av 9 §. Paragrafens första stycke har ändrats endast redaktionellt på så sätt att när det gäller inledande av skuldsanering det inte längre uttryckligen hänvisas till skuldsaneringslagen.

7.6

Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

4 kap. 2 § Med fristdag avses dagen då ansökningen om gäldenärens försättande i kon- kurs kom in till tingsrätten. Har beslut meddelats om företagsrekonstruktion enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion avses med fristdag i stället dagen för ansökan om före- tagsrekonstruktion, såvida konkursansökningen har gjorts under företagsrekon- struktionen eller inom tre veckor från det att rätten beslutat att företagsrekon- struktionen skall upphöra. Har ansökan om skuldsanering gjorts avses med fristdag i stället dagen för denna ansökan, såvida konkursansökningen har gjorts inom tre veckor från det att frågan om skuldsanering avgjordes. Har ett dödsbo avträtts till förvaltning av boutredningsman avses med fristdag dagen för ansökningen om detta, såvida boutredningsman har förordnats senare än tre månader före den dag som annars skulle anses som fristdag. Paragrafens tredje stycke har ändrats endast redaktionellt på så sätt att när det gäller en ansökan om skuldsanering det inte längre uttryckligen hänvisas till skuldsaneringslagen.

7.7

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m.

14 § Bestämmelser om ackord och skuldsanering finns i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. I förtydligande syfte har hänvisningen kompletterats med uppgiften att lagen (1993:892) även innehåller bestämmelser om skuldsanering. Någon saklig ändring är inte avsedd. 92

7.8

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:892) om Prop. 2005/06:124

ackord rörande statliga fordringar m.m.

4 § Beslut om nedsättning av fordran fattas av kronofogdemyndigheten i den region där gäldenärens hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hem- ortskommun i landet, fattas beslutet av Kronofogdemyndigheten i Stockholm. Kronofogdemyndigheten företräder det allmänna som borgenär vid skuldsa- nering. Paragrafen anger vilken myndighet som är behörig att pröva frågor om nedsättning av sådana statliga fordringar som omfattas av lagen. Frå- gan har behandlats i övervägandena avsnitt 4.8. Med nedsättning av fordran avses, liksom tidigare, att staten helt eller delvis efterger sin fordran inom ramen för en frivillig uppgörelse utanför skuldsaneringsförfarandet. I paragrafens första mening angavs tidigare att den angivna krono- fogdemyndigheten också var behörig att godta förslag om frivillig skuldsanering. Av motiven framgick att detta även ansågs innefatta en reglering av vilken myndighet som företrädde det allmänna i ett ärende om tvingande skuldsanering (se prop. 1997/98:65 s. 62 f. och 79). Som en följd av att institutet frivillig skuldsanering har utmönstrats ur skuldsaneringslagen har denna reglering ersatts av ett nytt andra stycke. Liksom tidigare innebär detta inte någon generell reglering av vilken myndighet som företräder det allmänna i ett skuldsanerings- ärende. Bestämmelsens räckvidd begränsas av skatteackordslagens tillämpningsområde, vilket anges i 1 § i lagen. Det är alltså bara i för- hållande till de slags allmänna fordringar som anges där som krono- fogdemyndigheten kan besluta om nedsättning och ange det allmännas inställning i ett ärende om skuldsanering. Någon saklig ändring är således inte avsedd. 5 § Beslut om nedsättning av fordran får fattas om förutsättningarna för skuld- sanering är uppfyllda och berörda borgenärer gör motsvarande eftergift. I paragrafen anges förutsättningarna för att sätta ned statens fordran inom ramen för en frivillig uppgörelse utanför skuldsaneringsförfa- randet. I den tidigare regleringen innefattades även förutsättningarna för att godta ett förslag om frivillig skuldsanering i det dåvarande andra steget. Som en följd av att institutet frivillig skuldsanering har utmön- strats ur den nya skuldsaneringslagen har denna del utgått. Justeringen är inte avsedd att innebära någon saklig ändring av förutsättningarna för en nedsättning. Övervägandena finns i avsnitt 4.8. Ikraftträdandebestämmelse Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. Enligt bestämmelsen träder ändringen i kraft den 1 januari 2007. Någon övergångsbestämmelse har inte ansetts vara motiverad. 93

7.9

Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen

Prop. 2005/06:124

(1996:1619)

10 § Rättshjälp får inte beviljas

1.

för upprättande av självdeklaration, äktenskapsförord, testamente eller gåvohandling,

2.

för förrättande av bouppteckning enligt 20 kap. ärvdabalken,

3.

i en angelägenhet som rör skuldsanering,

4.

i inskrivningsärenden enligt jordabalken,

5.

i ärenden om fastighetsdeklaration,

6.

i mål eller ärenden angående fastighetstaxering,

7.

i registerärenden enligt sjölagen (1994:1009) eller lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m.,

8.

i en angelägenhet som rör bodelning i annat fall än vid klander av bodel- ning,

9.

om frågan om rättshjälp kan vänta till dess en annan rättslig angelägenhet där anspråket stöder sig på väsentligen likartad grund har avgjorts,

10.

i en angelägenhet som rör trafikskadeersättning enligt trafikskadelagen (1975:1410) eller som rör skadestånd som skall betalas från en ansvarsförsäk- ring. Rättshjälp får dock beviljas i en sådan angelägenhet om ett mål eller ärende har inletts vid domstol eller enbart rör annan skada än personskada.

Rättshjälp får inte heller beviljas i fråga om anspråk som har överlåtits till den rättssökande, om överlåtelsen kan antas ha skett för att åstadkomma en fördel vid prövning av ansökan om rättshjälp. I paragrafens första stycke har tredje punkten ändrats endast redaktio- nellt på så sätt att när det gäller skuldsanering det inte längre uttryckli- gen hänvisas till skuldsaneringslagen.

7.10

Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

40 kap. 21 § Om den skattskyldige eller ett svenskt handelsbolag som den skattskyldige är delägare i får ackord utan konkurs eller skuldsanering, skall avdrag för under- skott minskas med ett belopp som motsvarar summan av de skulder i närings- verksamheten som fallit bort genom ackordet eller skuldsaneringen. Paragrafen har ändrats endast redaktionellt på så sätt att när det gäller skuldsanering det inte längre uttryckligen hänvisas till skuldsanerings- lagen. 58 kap. 18 § En pensionsförsäkring får återköpas trots bestämmelserna i detta kapitel, om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Återköp får också ske om

1.

det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagarförordnan- de, och

3.

premier för försäkringen inte har betalats under de senaste tio åren.

I andra fall får återköp medges av Skatteverket, om försäkringstagaren är på obestånd och genom ett återköp kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska 94 problem eller om det i övrigt finns synnerliga skäl. Detta gäller dock endast om Prop. 2005/06:124

återköp får ske enligt försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken eller 15 kap. 8 § försäkringsavtalslagen (2005:104) av försäk- ringstagarens tillgodohavande. De hindrar inte heller en överföring av hela pen- sionsförsäkringens värde direkt till en annan pensionsförsäkring än som avses i 5 § om försäkringstagaren tecknar den i samband med överföringen hos samma eller annan försäkringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som pension enligt 10 kap. 5 § första stycket 5 och inte heller som en betalning av premier för pensionsförsäkring. Paragrafen reglerar förutsättningarna för ett återköp av en pensionsför- säkring. Övervägandena finns i avsnitt 4.9. Ändringen i andra stycket innebär att Skatteverket, under förutsätt- ning att försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer inte för- hindrar det, får meddela dispens från det principiella förbudet mot åter- köp, om försäkringstagaren är på obestånd och denne genom ett åter- köp kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska problem eller om det i annat fall föreligger synnerliga skäl. De former av varaktiga lös- ningar som den nya regleringen tar sikte på är i första hand att gäldenä- ren träffar en frivillig överenskommelse med sina fordringsägare eller beviljas skuldsanering. För att dispens skall få medges krävs inte att gäldenären kan visa att ett återköp är helt avgörande för möjligheterna att träffa en frivillig uppgörelse eller att kunna beviljas skuldsanering. Det måste dock kunna antas att ett återköp skulle underlätta en sådan uppgörelse eller ett sådant beslut. Ett återköp kan också medges om Skatteverket finner att det föreligger synnerliga skäl. Praxis i fråga om vilka andra omständig- heter som kan anses utgöra synnerliga skäl för dispens påverkas med andra ord inte av denna ändring. 32 § Ett pensionssparkonto får avslutas genom en utbetalning i förtid vid den tidpunkt pensionen får börja betalas ut, om behållningen då uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Utbetalning i förtid får också ske om

1.

behållningen på kontot uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

kontot inte är förenat med ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande, och

3.

inbetalning på kontot inte har gjorts under de senaste tio åren.

I andra fall får Skatteverket medge att kontot avslutas genom en utbetalning i förtid, om pensionsspararen är på obestånd och genom en utbetalning kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska problem eller om det i övrigt finns synner- liga skäl. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av pensionsspararens tillgodohavande. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att avsluta ett pensionsspar- konto genom en förtida utbetalning. Övervägandena finns i avsnitt 4.9. Ändringen i andra stycket motsvarar i sak ändringen i 18 §, varför det här hänvisas till kommentaren till den bestämmelsen. Ikraftträdandebestämmelse Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 95 Prop. 2005/06:124 Enligt bestämmelsen träder ändringen i kraft den 1 januari 2007. Någon övergångsbestämmelse har inte ansetts vara motiverad.

7.11

Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334)

Härigenom föreskrivs att lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) skall utgå. Den av riksdagen beslutade men ännu inte ikraftträdda reformeringen av hovrättsprocessen innebär bl.a. att det för ärenden införs ett gene- rellt krav på prövningstillstånd i hovrätten. För att hovrätten skall pröva tingsrättens beslut i ett ärende skall det med andra ord i princip alltid krävas prövningstillstånd. Som en följd därav kommer de särskil- da bestämmelser om prövningstillstånd i hovrätten som finns på skilda håll i lagstiftningen att upphöra att gälla (se prop. 2004/05:131, bet. 2004/05:JuU29 och rskr. 2004/05:307). Den nu aktuella ändringslagen (2005:703) har tillkommit som en följd av den nya generella regleringen och innebär att den särskilda be- stämmelsen om prövningstillstånd i skuldsaneringslagen (31 §), i lik- het med andra särbestämmelser i ämnet, upphävs. Ändringen, liksom den generella regleringen som skall ersätta de nuvarande särbestäm- melserna, har emellertid inte trätt i kraft ännu. Det är för närvarande oklart när så kommer att ske. Reformen kommer dock inte att kunna träda i kraft före den tidpunkt då den nya skuldsaneringslagen föreslås träda i kraft och den gamla upphör att gälla. Det sagda innebär att det redan nu står klart att ändringslagen (2005:703) kommer att bli obsolet innan den har hunnit träda i kraft. Genom förevarande ändring kommer lagen därför att utgå.

7.12

Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000)

Härigenom föreskrivs att 31 § skuldsaneringslagen (2006:000) skall upphöra att gälla. Som närmare har berörts i kommentaren till lagen om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334), avsnitt 7.6 ovan, skall en av riksdagen beslutad generell reglering för alla slags domstolsärenden ersätta de nuvarande särbestämmelser som finns med krav på prövningstillstånd i hovrätten, bl.a. 31 § skuldsaneringslagen. Reformen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Ändringen innebär att upphävandet tar sikte på bestämmelsen om krav på prövningstillstånd (31 §) i den nya skuldsaneringslagen. Sak- ligt sett ersätter den alltså lagen (2005:703) om ändring i skuldsane- ringslagen (1994:334). 96

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Prop. 2005/06:124

1.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2.

Äldre bestämmelser gäller i fråga om krav på prövningstillstånd vid över- klagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

Ikraftträdandebestämmelsen i punkten 1 innebär att 31 § skuldsane- ringslagen (2006:000) kommer att upphöra att gälla den dag rege- ringen bestämmer. Punkten 2 innehåller samma övergångsbestämmelse som gavs i lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334). Av bestämmelsen framgår att äldre bestämmelser gäller i fråga om krav på prövningstillstånd vid överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Det innebär att avgöranden som har meddelats före ikraftträdandet av de nya generella bestämmelserna om prövningstill- stånd inte omfattas av något krav på prövningstillstånd, om något sådant krav inte har gällt enligt de äldre reglerna. Däremot gäller den nya generella regleringen om när prövningstillstånd skall meddelas och om handläggningen av prövningstillstånd i hovrätten omedelbart även i ärenden som har avgjorts före ikraftträdandet, om prövningstill- stånd har krävts enligt äldre bestämmelser. 97 Sammanfattning av betänkandet (SOU 2004:81) Inledning Skuldsaneringsutredningen har haft i uppdrag att utvärdera och göra en översyn av 1994 års skuldsaneringslag. Utvärderingen har i första hand avsett förfarandet i skuldsaneringsärenden. Utredningen har kommit fram till att det nuvarande systemet för skuldsanering är onödigt tillkrånglat, vilket lett till att förfarandet blivit långdraget och omständligt. Utred- ningens mål har varit att skuldsaneringsförfarandet skall förenklas och effektiviseras. De förslag som utredningen lämnar innebär att det nuvarande förfarandet förändras i tämligen stor omfattning. Utöver en rad förändringar i skuldsaneringslagen (1994:334) föreslår utredningen att vissa förändringar görs i inkomstskattelagen (1999:1229) för att bl.a. underlätta återköp av pensionsförsäkringar och i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. för att lättare få till stånd beslut om nedsättning av offentligrättsliga fordringar. Förslagets huvudpunkter Egenförsöket Det s.k. egenförsöket tas bort som ett krav för skuldsanering. Det innebär att en gäldenär inte skall behöva göra ett eget försök, att få till stånd en frivillig uppgörelse med sina borgenärer, innan denne kan ansöka om skuldsanering. Kommunens roll Den kommunala budget- och skuldrådgivningen ges en innehållsmässigt tyngre roll genom att gäldenären får råd och stöd inte endast med att ansöka om skuldsanering utan även efter ett beslut om skuldsanering. Genom att frigöra de resurser som de kommunala rådgivarna i tämligen stor omfattning lägger ned på att hjälpa gäldenären med egenförsöket ges i stället utrymme för denna angelägna uppgift. Konsumentverket Konsumentverket skall vara samordnande central myndighet för den kommunala budget- och skuldrådgivningen. I detta ligger ett ansvar för utbildning och datastöd. Konsumentverket skall vidare följa upp och vidareutveckla verksamheten samt biträda kommunerna med information och råd i deras verksamhet. Dessutom bör en uppgift vara att främja samverkan mellan kommunerna avseende budget- och skuldrådgivning. Prop. 2005/06:124 Bilaga 1 98 Kronofogdemyndighetens roll Kronofogdemyndigheten skall fullt ut pröva en ansökan om skuld- sanering. Det innebär att även om en eller flera borgenärer är emot det förslag till skuldsanerings som tillställts dem, kan kronofogdemyndig- heten ändå besluta om skuldsanering. Ärendet skall således inte längre lämnas över till tingsrätten. Tingsrättens roll Kronofogdemyndighetens olika beslut kan överklagas till tingsrätten. Att begränsa domstolens roll till att endast pröva överklaganden ligger i linje med den allmänna strävan som funnits sedan en tid tillbaka att renodla såväl domstolens som domarens roll. I detta ligger att domaren inte i någon större omfattning skall göra egna utredningar utan endast pröva det som en sökande eller en part yrkar och åberopar i ett mål eller ärende. I de fall ett ärende har överlämnats till tingsrätten har det mycket sällan förekommit att den borgenär som motsatt sig skuldsanering angivit skäl för sin inställning. Genom att nu låta tingsrätten endast pröva över- klaganden kan man förvänta sig att den som överklagar anger en grund för sitt överklagande. Betalningsplanen

En betalningsplan skall aldrig kunna löpa under längre tid än fem år. Om särskilda skäl föreligger skall den kunna bestämmas till en kortare tid. Den nuvarande möjligheten att då särskilda skäl före- ligger bestämma betalningsplanen till annat än fem år har utnyttjats mycket sällan. Vid en sammanvägning av de olika intressen som gör sig gällande vid en skuldsanering och för att skuldsaneringssystemet även fortsättningsvis skall leva upp till kravet på att vara borgenärs- gynnande, är det enligt utredningens mening alldeles nödvändigt att behålla den nuvarande ordningen med en femårig betalningsplan i det stora flertalet skuldsaneringar.

Betalningsplanen skall kunna förlängas till som längst sju år vid omprövning. I huvudsak skall detta ske i samband med att man i efterhand uppmärksammar att gäldenären under en tid haft en väsentligt högre betalningsförmåga jämfört med vad som förutsattes när beslutet om skuldsanering fattades.

Betalningsplanen börjar normalt löpa från det att ett beslut om inledande fattas (inledandebeslutet). På så sätt kommer skuld- saneringsförfarandet igång väsentligt tidigare än idag då betalnings- planen inte kan börja löpa förrän ett slutligt beslut om skuldsanering vunnit laga kraft.

Uppsamlingskonto I samband med att ett inledandebeslutet fattas skall gäldenären i de allra flesta fall öppna ett bankkonto eller liknande, i lagen benämnt uppsam- Prop. 2005/06:124 Bilaga 1 99

lingskonto. Kronofogdemyndigheten beslutar samtidigt hur mycket

Prop. 2005/06:124

gäldenären skall sätta in på kontot varje månad.

Bilaga 1

Årlig betalning till borgenärerna Betalning till borgenärerna skall ske en gång om året via uppsamlings- kontot. Härigenom reduceras de tämligen omfattande kostnader som både gäldenären och borgenärerna har i samband med att gäldenären månatligen betalar ofta tämligen små belopp. Småskulder Möjligheten att låta borgenärer med mindre skuldbelopp få fullt betalt tas bort. Utredningen har ansett att det inte är skäligt, att den borgenär som har en fordran på t.ex. 700 kr får fullt betalt medan den som har en fordran på 5 000 kr endast får mindre än 500 kr i alla de fall då det som gäldenären skall betala understiger tio procent av den totala skulden. Här har utredningen beaktat att så låg återbetalningsprocent är mycket vanlig. Det allmänna skälighetsrekvisitet Utredningen har, i linje med vad lagrådet föreslog i samband med skuldsaneringslagens tillkomst 1994, valt att formulera om det allmänna skälighetsrekvisitet så att den som är kvalificerat insolvent skall få skuldsanering om det inte är oskäligt. Härigenom har utredningen än mer än tidigare velat markera att prövningen skall innefatta en total- bedömning av gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden. Det innebär att en enstaka omständighet inte i alla lägen skall leda till avslag om allt annat starkt talar för att gäldenären bör få skuldsanering. Omprövning

Även en ansökan om omprövning skall prövas av kronofogde- myndigheten med möjlighet att överklaga beslutet till tingsrätten.

Det skall vara möjligt att på en borgenärs ansökan om omprövning, på grund av gäldenärens bristande betalning, inte bara kunna upphäva skuldsaneringen utan också ändra skuldsaneringsbeslutet. Ofta har det i samband med denna omprövning visat sig att gäldenärens uteblivna betalningar berott på att dennes ekonomiska situation försämrats. Om denne då inte själv ansökt om omprövning, vilken skulle ha lett till ändring av betalningsplanen, bör det inte vara något som hindrar kronofogdemyndigheten att även på en borgenärs ansökan ändra planen. På så sätt ger man gäldenären en faktisk möjlighet att följa en ny betalningsplan.

Även en gäldenär skall kunna ansöka om omprövning om dennes ekonomiska förhållanden förbättrats. På så sätt kan denne undgå att betalningsplanen förlängs i samband med att en borgenär långt senare får kunskap om detta och därför ansöker om omprövning.

100 Verkställbarhet En naturlig följd av utredningens förslag att betalningsplanen skall börja löpa när en skuldsanering inleds och att betalning skall ske till borge- närerna en gång om året via ett uppsamlingskonto, är att ett beslut om skuldsanering bör bli gällande omedelbart. Pensionsförsäkringar och pensionssparkonton I inkomstskattelagen förtydligas när det skall vara möjligt att återköpa en pensionsförsäkring och när ett pensionssparkonto skall få avslutas genom en utbetalning i förtid. Detta skall vara möjligt om försäkringstagaren eller pensionsspararen (gäldenären) är på obestånd och ett återköp eller en utbetalning är en förutsättning för att denne skall kunna träffa en frivillig överenskommelse med sina fordringsägare eller beviljas skuld- sanering. Prop. 2005/06:124 Bilaga 1 101 Betänkandets lagförslag

1

Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334)

Härigenom föreslås i fråga om skuldsaneringslagen (1994:334) dels att 2124 §§ skall upphöra att gälla, dels att rubrikerna närmast före 21 och 2224 §§ skall utgå, dels att nuvarande 2526 §§ skall betecknas 2324 §§, dels att den nya 23 §, rubriken närmast före 12 § och rubriken närmast före 1820 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubrikerna närmast före de nuvarande 25 och 26 §§ skall sättas närmast före de nya 23 respektive 24 §§ dels att 1, 4, 68, 1213, 1516, 1920, 2730 och 38 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer 2526 §§ av följande lydelse, dels att rubriken närmast före 2728 §§ skall sättas närmast före de nya 2526 §§.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 § Med skuldsanering enligt denna lag avses sådan frivillig skuld- sanering som fastställs av krono- fogdemyndigheten och tvingande skuldsanering som beslutas av rätten. Kommunen skall inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt lämna råd och anvis- ningar till skuldsatta personer. Kronofogdemyndigheten skall pröva en ansökan om skuldsane- ring och en ansökan om ompröv- ning av en skuldsanering. Kommunen skall ge budget- och skuldrådgivning till skuldsatta per- soner samt lämna råd och stöd under en skuldsanering. Konsumentverket skall samordna den budget- och skuldrådgivning som kommunerna skall svara för. 4 § 1

Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i Sverige som är fysisk person, om 1. han är på obestånd och så skuldsatt att han inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid och 2. det är skäligt med hänsyn till 2. det med hänsyn till gälde- gäldenärens personliga och ekono- närens personliga och ekonomiska miska förhållanden att skuldsane- förhållanden inte är oskäligt att

1 Senaste lydelse 1996:780. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 102 ring beviljas honom. skuldsanering beviljas honom. Den som är folkbokförd i Sverige skall vid tillämpningen av första

stycket anses ha hemvist i Sverige.

Vid

tillämpningen

av

första

Vid

tillämpningen

av första

stycket 2 skall särskilt beaktas

stycket 2 skall särskilt beaktas

skuldernas ålder, omständigheterna

skuldernas ålder, omständigheterna

vid deras tillkomst, de ansträng-

vid deras tillkomst och de ansträng-

ningar gäldenären har gjort för att

ningar gäldenären har gjort för att

fullgöra sina förpliktelser och att

fullgöra sina förpliktelser samt det

på egen hand nå en uppgörelse

sätt på vilket gäldenären har med-

med sina borgenärer samt det sätt

verkat

under handläggningen

av

på vilket gäldenären har medverkat

ärendet om skuldsanering.

under

handläggningen

av

ärendet

om skuldsanering.

6 § 2

En skuldsanering omfattar, om

En

skuldsanering omfattar,

om

inte annat föreskrivs i denna lag,

inte annat föreskrivs i denna lag,

alla fordringar på pengar mot

alla fordringar på pengar mot

gäldenären

som har

uppkommit

gäldenären

som

har

uppkommit

före den dag då beslut meddelas

före den dag då inledandebeslut

enligt 13 § andra stycket att inleda

meddelas

enligt

13 §. Skuldsane-

skuldsanering. Skuldsanering med-

ring medför att rätten till ränta eller

för att rätten till ränta eller dröjs-

dröjsmålsavgift på en sådan ford-

målsavgift på en sådan fordran

ran bortfaller för tiden efter

bortfaller för tiden efter nämnda

nämnda dag.

dag. Skuldsaneringen får dock in-

skränkas till att avse de fordringar

som har uppkommit före viss tidi-

gare dag, om det är skäligt med

hänsyn

till

omständigheterna vid

skuldernas

uppkomst

eller

andra

särskilda omständigheter. Vid skuldsaneringen får bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fastställd eller inte är förfallen till betalning, inte skall omfattas av skuldsaneringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av föreskrifter i annan författning bevilja anstånd med betalningen under den tid betalningsplanen enligt 8 § löper. En skuldsanering omfattar inte 1. en fordran på familjerättsliga underhåll,

2. en fordran för vilken borge-

2. en fordran för vilken borge-

nären har panträtt eller annan för-

nären har panträtt eller annan för-

månsrätt enligt 6 eller 7 § förmåns-

månsrätt enligt 6 eller 7 § förmåns-

rättslagen (1970:979) eller reten-

rättslagen (1970:979) eller reten-

tionsrätt, till den del säkerheten

tionsrätt i gäldenärens egendom,

förslår till betalning av fordran,

till den del säkerheten förslår till

betalning av fordran,

2 Senaste lydelse 1994:1984. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 103 3. en fordran för vilken borgenären, innan beslut om att inleda skuld- sanering har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, såvitt avser egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten,

4.

en fordran som inte är förfallen till betalning och som är beroende av att borgenären tillhandahåller en motprestation eller

5.

en fordran som är tvistig.

Bestämmelserna i tredje stycket 1 gäller inte när försäkringskassan eller ett utländskt offentligt organ inträtt i den underhållsberättigades rätt till underhållsbidrag.

7 §

Alla fordringar som enligt 6 §

Alla fordringar som enligt 6 §

omfattas av skuldsaneringen har

omfattas av skuldsaneringen har

lika rätt.

lika rätt.

Utan hinder av första stycket får

Utan hinder av första stycket får

1. en fordran ges sämre rätt, om

en fordran ges sämre rätt om borge-

borgenären samtycker eller

nären samtycker.

2. en borgenär vars fordran är

på mindre belopp ges full betal-

ning, om det är skäligt med hänsyn

till omfattningen av skulderna och

övriga omständigheter.

I 26 § föreskrivs vad som skall

I 24 § föreskrivs vad som skall

gälla i fråga om fordringar som inte

gälla i fråga om fordringar som inte

har anmälts i ärendet.

har anmälts i ärendet.

8 § 3 Vid en skuldsanering skall bestämmas

1.

vilka fordringar som enligt 6 § skall omfattas av skuldsaneringen,

2.

vad som enligt 7 § skall gälla för dem,

3. vilket belopp som skall för-

3. vilket belopp som skall för-

delas mellan borgenärerna och

delas mellan borgenärerna,

4. en betalningsplan som visar

4. vilket belopp som gäldenären

när och hur kvarstående belopp av

varje månad skall sätta in på det i

varje

borgenärs

fordran

skall

13 §

angivna

uppsamlingskontot

betalas.

och

5. en betalningsplan som visar

när och hur kvarstående belopp av

varje

borgenärs

fordran

skall

betalas.

Belopp som avses i första stycket

Belopp som avses i första stycket

3 skall bestämmas så att skuldsane-

3 och 4 skall bestämmas så att

ringen tar i anspråk gäldenärens

skuldsaneringen tar i anspråk gäl-

samtliga tillgångar

och inkomster

denärens

samtliga

tillgångar

och

efter avdrag för vad som skall

inkomster efter avdrag för vad som

förbehållas gäldenären för hans och

skall

förbehållas

gäldenären

för

hans

familjs försörjning.

Därvid

hans och hans familjs försörjning.

skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och

Därvid

skall

bestämmelserna i

5 §§

utsökningsbalken om

förbe-

7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken

3 Senaste lydelse 1997:848. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 104

hållsbelopp vara vägledande. Vid

om förbehållsbelopp vara vägle-

skuldsaneringen får bestämmas att

dande. Vid skuldsaneringen får be-

förbehåll även skall göras för betal-

stämmas att förbehåll även skall

ning av en fordran som, enligt 6 §

göras för betalning av en fordran

tredje stycket eller beslut som fat-

som, enligt 6 § tredje stycket eller

tas med stöd av 6 § andra stycket,

beslut som fattas med stöd av 6 §

inte omfattas av skuldsaneringen.

andra stycket, inte omfattas av

skuldsaneringen.

Av fördelningen enligt första stycket 3 skall framgå hur stor

procentandel av fordringarnas belopp som skall kvarstå.

Den

betalningsplan

som skall

Betalningsplanen

enligt första

bestämmas enligt första stycket 4

stycket skall löpa under fem år, om

skall löpa under fem år, om det inte

det inte finns särskilda skäl att

finns särskilda skäl att bestämma

bestämma en kortare tid. Den skall

en längre eller kortare tid.

börja löpa från dagen för inledan-

debeslutet enligt 13 §, om det inte

finns skäl att bestämma en senare

dag. Vid omprövning kan betal-

ningsplanen förlängas till högst sju

år.

Belopp som avses i första stycket

5 skall betalas till borgenärerna en

gång om året via det i 13 § angivna

uppsamlingskontot, om inte sär-

skilda skäl talar emot det.

Avslag hos kronofogdemyndigheten

Avslag på ansökan

12 §

Om det av ansökan om skuld-

Om det av ansökan om skuld-

sanering

eller

annan

tillgänglig

sanering

eller

annan

tillgänglig

utredning

framgår att

gäldenären

utredning

framgår

att

gäldenären

inte uppfyller villkoren enligt 4 §

inte uppfyller villkoren enligt 4 och

eller inte kan beviljas skuldsane-

4 a §§ eller inte kan beviljas skuld-

ring på grund av 5 §, skall krono-

sanering på grund av 5 §, skall

fogdemyndigheten avslå ansökan.

kronofogdemyndigheten

avslå an-

sökan.

Om det, sedan beslut har fattats

Om det, sedan

inledandebeslut

enligt 13 § andra stycket om att

har meddelats enligt 13 §, fram-

inleda skuldsanering, framkommer

kommer

att förutsättningarna för

att förutsättningarna för skuldsane-

skuldsanering enligt denna lag inte

ring enligt denna lag inte är upp-

är uppfyllda, skall kronofogdemyn-

fyllda,

skall

kronofogdemyndig-

digheten

avslå

ansökan. Ansökan

heten avslå ansökan. Ansökan får

får också avslås, om gäldenären

också avslås, om gäldenären inte

inte inställer sig personligen vid ett

inställer sig personligen vid ett

sammanträde eller om han i övrigt

sammanträde eller om han i övrigt

inte medverkar vid ärendets hand-

inte medverkar vid ärendets hand-

läggning.

läggning.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 105

13 §

Kronofogdemyndigheten skall i

den utsträckning det behövs in-

hämta upplysningar om gälde-

närens personliga och ekonomiska

förhållanden från andra myndig-

heter. Kronofogdemyndigheten får

också om det finns särskilda skäl

hålla sammanträde som avses i

16 § för att avgöra om skuldsane-

ring skall inledas.

Om kronofogdemyndigheten inte

Om kronofogdemyndigheten inte

enligt 11 § avvisar eller enligt 12 §

enligt 11 § avvisar eller enligt 12 §

första stycket avslår en ansökan om

första stycket avslår en ansökan om

skuldsanering,

skall

myndigheten

skuldsanering,

skall

myndigheten

snarast

besluta

att

skuldsanering

snarast

besluta

att

skuldsanering

skall inledas.

skall inledas (inledandebeslut).

Har

skuldsanering

inletts

skall

gäldenären öppna ett

bankkonto

eller liknande (uppsamlingskonto),

om inte särskilda skäl talar emot

det.

Vid

inledandebeslut

skall

för

tiden till dess att frågan om skuld-

sanering har avgjorts bestämmas

1. vilket belopp gäldenären en-

ligt 8 § första stycket 4 skall sätta

in på uppsamlingskontot och

2. när denna insättning skall ske.

15 §

Har

skuldsanering

inletts skall

Kronofogdemyndigheten skall se

kronofogdemyndigheten se till att

till att ärendet blir så utrett som

ärendet blir så utrett som dess

dess beskaffenhet kräver och i den

beskaffenhet kräver.

utsträckning det behövs inhämta

upplysningar om gäldenärens per-

sonliga och ekonomiska förhållan-

den från andra myndigheter.

16 §

Om det kan antas vara till fördel

Kronofogdemyndigheten

skall

för utredningen, får kronofogde-

kalla gäldenären personligen till

myndigheten kalla gäldenären att

ett sammanträde, om det kan antas

inställa sig personligen vid ett

vara till fördel för utredningen.

sammanträde

hos

myndigheten.

Vid sammanträdet skall gäldenären

Vid sammanträdet skall gäldenären

lämna

de ytterligare

upplysningar

lämna

de ytterligare

upplysningar

som behövs för att avgöra frågan

som behövs för att avgöra frågan

om skuldsanering.

om skuldsanering. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress gäldenären senast har uppgivit i ärendet. Kallelsen behöver inte delges. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 106 I kallelsen skall gäldenären upplysas om syftet med sammanträdet och Prop. 2005/06:124

om att hans ansökan kan avslås om han inte inställer sig personligen.

Bilaga 2

Frivillig skuldsanering

Beslut om skuldsanering

19 §

Förslaget om skuldsanering skall

Förslaget om skuldsanering skall

sändas till samtliga kända borge-

sändas till samtliga kända borge-

närer vilkas fordringar omfattas av

närer vilkas fordringar omfattas av

skuldsaneringen med föreläggande

skuldsaneringen med föreläggande

för dem att yttra sig över förslaget

för dem att yttra sig över förslaget

inom viss tid. I föreläggandet skall

inom viss tid. I föreläggandet skall

anges att uteblivet yttrande inte

anges att ett uteblivet yttrande inte

hindrar ett beslut om frivillig skuld-

hindrar ett beslut om skuldsane-

sanering enligt förslaget. Före-

ring. Föreläggandet

skall delges

läggandet skall delges borgenärer-

borgenärerna. Om en fordran som

na. Om en fordran som anmälts

anmälts enligt 14 § inte omfattas av

enligt 14 § inte omfattas av skuld-

skuldsaneringen skall

borgenären

saneringen skall borgenären under-

underrättas om detta.

rättas om detta.

20 §

Godtar samtliga borgenärer för-

Efter utgången av den i 19 §

slaget

om

skuldsanering,

skall

angivna tiden skall kronofogde-

kronofogdemyndigheten

genom

myndigheten snarast

pröva

om

beslut

fastställa

skuldsaneringen

gäldenären skall beviljas skuld-

om den uppfyller de förutsättningar

sanering.

för skuldsanering som anges i

denna lag.

En borgenär som inte har yttrat

sig inom den enligt 19 § förelagda

tiden skall anses ha godtagit för-

slaget.

Ett beslut enligt första stycket

Ett beslut om skuldsanering skall

skall genast kungöras i Post- och

genast kungöras i Post- och Inrikes

Inrikes Tidningar.

Tidningar.

25 § 4

23 §

Efter

kronofogdemyndighetens

Har skuldsanering inletts får ut-

beslut om att inleda skuldsanering

mätning för fordringar som upp-

får utmätning för fordringar som

kommit dessförinnan inte äga rum

uppkommit

dessförinnan inte

äga

innan frågan om skuldsanering är

rum innan frågan om skuldsanering

avgjord, om inte, efter överkla-

är avgjord, om inte, efter över-

gande, rätten på begäran av en

lämnande

eller

överklagande,

borgenär bestämmer

annat.

Om

rätten på begäran av en borgenär

utmätning ändå sker är åtgärden

bestämmer

annat. Om

utmätning

utan verkan.

ändå sker är åtgärden utan verkan.

4 Senaste lydelse 1995:313.

107

Första stycket gäller inte fordringar, som enligt 6 § tredje stycket inte

Prop. 2005/06:124

omfattas av skuldsaneringen.

Bilaga 2

Vad som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om

betalningssäkring och verkställighet av sådant beslut.

25 § En ansökan om omprövning skall göras skriftligen hos den krono- fogdemyndighet som anges i 9 §. Ansökan skall innehålla

1.

uppgift om det skuldsanerings- beslut som skall omprövas och

2.

de omständigheter som åbe- ropas till stöd för omprövningen.

Om en ansökan om omprövning är bristfällig gäller 11 § i tillämp- liga delar. 26 § Kronofogdemyndigheten skall kalla gäldenären personligen till ett sammanträde om det kan antas vara till fördel för utredningen. Om det finns skäl får krono- fogdemyndigheten även kalla en borgenär till sammanträdet. 27 § 5

På ansökan av en borgenär vars

På ansökan av en borgenär vars

fordran omfattas av ett beslut om

fordran omfattas av ett beslut om

skuldsanering enligt denna lag kan

skuldsanering kan detta upphävas

en tingsrätt som avses i 21 §

eller, i fall som avses i 4 och 5

upphäva eller, i fall som avses i 5,

ändras, om

ändra beslutet om

1.

gäldenären har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer eller i hemlighet gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsanerings- frågans avgörande,

2.

gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ärendets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären,

3.

gäldenären lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller under- låtit att lämna uppgift trots att han är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats,

4.

gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa eller

5.

gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen förbättrats efter skuldsaneringen.

5 Senaste lydelse 1996:267.

108

I fall som avses i första stycket 5

I fall som avses i första stycket 5

skall ansökan ges in inom fem år

skall ansökan ges in inom fem år

från dagen för skuldsaneringen.

från dagen för inledandebeslutet

Om betalningsplanen löper under

enligt 13 §. Om betalningsplanen

längre tid gäller i stället den tiden.

löper under längre tid gäller i

stället den tiden.

Innan rätten prövar borgenärens ansökan skall gäldenären och de borgenärer som avses i 19 § höras. I övrigt gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden för handlägg- ningen. Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 8 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de i 27 § första stycket 1 angivna omständigheterna eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förpliktelser enligt 27 § första stycket 2.

28 § 6

På ansökan av gäldenären kan en

På ansökan av en gäldenär kan

tingsrätt som avses i 21 § ändra

vad som har bestämts i en fråga

vad kronofogdemyndigheten

eller

som avses i 8 § första stycket 25

rätten har bestämt i en fråga som

ändras, om

avses i 8 § första stycket 24, om

1. gäldenärens

ekonomiska för-

det efter beslutet om skuldsanering

hållanden väsentligen

förändrats

har inträffat omständigheter som

efter beslutet om skuldsanering och

inte då kunnat förutses eller om det

2. detta beror på omständigheter

finns synnerliga skäl. Vid sådan

som inte kunnat förutses vid beslu-

omprövning tillämpas 27 § tredje

tet eller om det finns synnerliga

stycket.

skäl.

29 § 7

Kronofogdemyndighetens

beslut

Kronofogdemyndighetens

beslut

att avvisa eller avslå en ansökan

överklagas till tingsrätten i den ort

om skuldsanering, inleda skuld-

där gäldenären är bosatt. Om

sanering eller fastställa en skuld-

gäldenären inte är bosatt i Sverige

sanering överklagas till den tings-

skall ärendet

överklagas

till

rätt som avses i 21 §. Detsamma

Stockholms tingsrätt. Överklagan-

gäller kronofogdemyndighetens be-

det skall ges in till kronofogde-

slut att avskriva ett skuldsanerings-

myndigheten inom tre veckor från

ärende från vidare handläggning.

dagen för beslutet. Vid överkla-

Överklagandet skall ges in till

gandet gäller lagen (1996:242) om

kronofogdemyndigheten inom tre

domstolsärenden,

om

inte

annat

veckor från dagen för beslut. Vid

följer av denna lag. Kronofogde-

överklagande

gäller

lagen

myndigheten skall inte vara part i

(1996:242) om

domstolsärenden,

domstolen.

om inte annat följer av denna lag. Kronofogdemyndigheten skall inte

6

Senaste lydelse 1997:848.

7

Senaste lydelse 1996:267.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 109

vara part i domstolen.

Kronofogdemyndighetens beslut

Ett beslut varigenom en ansökan

om att överlämna ett skuldsane-

om skuldsanering förklaras vilande

ringsärende till tingsrätt får inte

får inte överklagas. I övrigt får

överklagas. Detsamma gäller ett

samtliga beslut överklagas särskilt.

beslut varigenom en ansökan om

skuldsanering förklaras vilande.

30 §

Om tingsrätten bifaller ett över-

Om det vid överklagande av ett

klagande av gäldenären, skall den

avslagsbeslut saknas skäl att avslå

återförvisa ärendet till kronofogde-

gäldenärens ansökan om skuld-

myndigheten eller, om kronofogde-

sanering skall ärendet återförvisas

myndigheten avslagit gäldenärens

till kronofogdemyndigheten eller

ansökan med tillämpning av 12 §

beslut om skuldsanering fattas.

andra stycket, besluta om tvingan-

de skuldsanering.

Ett beslut av tingsrätten att åter-

Ett beslut av tingsrätten att åter-

förvisa ett ärende till kronofogde-

förvisa ett ärende till kronofogde-

myndigheten får inte överklagas.

myndigheten får inte överklagas.

Tingsrätten får dock tillåta att beslutet överklagas till hovrätten, om det finns särskilda skäl för en prövning om tillstånd skall ges enligt 31 § första stycket. 38 §

En skuldsanering som har fast-

Ett beslut om skuldsanering får

ställts eller beslutats enligt denna

verkställas på samma sätt som en

lag får sedan beslutet har vunnit

dom och utan hinder av att det inte

laga kraft verkställas på samma

vunnit laga kraft, om inte något

sätt som en lagakraftägande dom.

annat förordnas med anledning av

ett överklagande.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ärenden som kommit in till kronofogdemyndigheten eller tingsrätten före ikraftträdandet.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 110

2

Förslag till förordning om ändring i skuldsaneringsförordningen (1994:347)

Härigenom föreslås att 5 och 89 §§ skuldsaneringsförordningen (1994:347) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 § 1

En kungörelse enligt 20 eller 24 §

En kungörelse enligt 20 § skuld-

skuldsaneringslagen

skall innehålla

saneringslagen skall innehålla uppgift

uppgift om beslutsdag, gäldenärens

om beslutsdag, gäldenärens namn

namn och personnummer samt krono-

och personnummer samt krono-

fogdemyndighetens

eller domstolens

fogdemyndighetens eller domstolens

adress. I övrigt får kungörelsen inne-

adress. I övrigt får kungörelsen inne-

hålla de upplysningar som Skatte-

hålla de upplysningar som Skatte-

verket föreskriver.

verket föreskriver.

8 §

Om ett ärende skall överlämnas

Om ett ärende skall överlämnas

till en tingsrätt med stöd av 21 §

till en tingsrätt på grund av över-

skuldsaneringslagen eller på grund

klagande enligt 29 § skuldsane-

av överklagande enligt 29 § samma

ringslagen, skall kronofogdemyn-

lag, skall kronofogdemyndigheten

digheten lämna över akten i ären-

lämna över akten i ärendet. Hand-

det. Handlingarna skall ingå i den

lingarna skall ingå i den mottagan-

mottagande domstolens akt.

de domstolens akt. Första stycket skall tillämpas också när ett ärende på grund av överklagande lämnas över till högre domstol. Om en domstol återförvisar ett ärende till kronofogdemyndigheten enligt 30 § skuldsaneringslagen eller på annan grund, skall domstolen till kronofogdemyndigheten återlämna kronofogdemyndighetens akt tillsam- mans med domstolens beslut och övriga handlingar av betydelse för den fortsatta handläggningen vid kronofogdemyndigheten. 9 § 2

Underrättelse om domstolens slutliga beslut eller beslut enligt 25 § skuldsaneringslagen i ett skuldsaneringsärende eller om- prövningsärende enligt skuldsane- ringslagen skall av domstolen läm- nas till kronofogdemyndigheten i den region där gäldenären är bosatt. Underrättelse om domstolens slutliga beslut i ett ärende enligt skuldsaneringslagen skall av dom- stolen lämnas till kronofogde- myndigheten i den region där gäldenären är bosatt. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

1

Senaste lydelse 2003:697.

2

Senaste lydelse 1997:378.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 111

3

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreslås att 7 kap. 35 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

35 § 1

Sekretess gäller hos kommunal

Sekretess

gäller

hos

kommunal

konsumentvägledare,

kronofogde-

budget-

och

skuldrådgivning,

myndighet eller domstol i ärende

kronofogdemyndighet

eller dom-

om skuldsanering för uppgift om

stol i ärende om skuldsanering för

enskilds personliga

förhållanden,

uppgift

om

enskilds

personliga

om det kan antas att den enskilde

förhållanden, om det kan antas att

eller någon honom närstående lider

den enskilde eller någon honom

men om uppgiften röjs. Sekretessen

närstående lider men om uppgiften

gäller dock inte beslut i ärendet.

röjs. Sekretessen gäller dock inte

beslut i ärendet.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

1 Senaste lydelse 1994:341. 112

Beslut om nedsättning av fordran fattas av kronofogdemyndigheten i den region där gäldenärens hem- ortskommun är belägen. Om gälde- nären saknar hemortskommun i landet fattas beslutet av krono- fogdemyndigheten i Stockholm.

4

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m.

Härigenom föreslås att 4 och 5 §§ lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § 1 Beslut om nedsättning av fordran och beslut om att godta förslag om frivillig skuldsanering fattas av kronofogdemyndigheten i den region där gäldenärens hemorts- kommun är belägen. Om gälde- nären saknar hemortskommun i landet fattas beslutet av krono- fogdemyndigheten i Stockholm. 5 § 2

Beslut om nedsättning av fordran får fattas och förslag om frivillig skuldsanering får godtas om förut- sättningarna för skuldsanering en- ligt skuldsaneringslagen (1994:334) är uppfyllda. Beslut om nedsättning av fordran får dock fattas endast om de övriga borgenärer som skuldsaneringen angår gör motsva- rande eftergift. Beslut om nedsättning av fordran får fattas om det finns särskilda skäl. Därvid skall särskilt beaktas om gäldenären är på obestånd och att denne genom en nedsättning kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska problem. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

1

Senaste lydelse 1998:195.

2

Senaste lydelse 1998:195.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 113

5

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreslås att 58 kap. 18 och 32 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

58 kap. 1

18 § En pensionsförsäkring får återköpas trots bestämmelserna i detta kapitel, om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Återköp får också ske om

1.

det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagar- förordnande, och

3.

premier för försäkringen inte har betalats under de senaste tio åren.

Om det i andra fall finns synner-

Om det i andra fall finns synner-

liga skäl för återköp och sådant får

liga skäl för återköp och sådant får

ske enligt försäkringsavtalet och

ske enligt försäkringsavtalet

och

försäkringstekniska riktlinjer, får

försäkringstekniska

riktlinjer,

får

återköp medges av Skatteverket.

återköp

medges av

Skatteverket.

Som synnerligt skäl skall särskilt

beaktas

att försäkringstagaren

är

på obestånd och att denne genom

en återbetalning kan få en varaktig

lösning

på sina

ekonomiska

problem.

Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av försäkringstagarens tillgodohavande. De hindrar inte heller en överföring av hela pensionsförsäkringens värde direkt till en annan pensionsförsäkring än som avses i 5 § om försäkringstagaren tecknar den i samband med överföringen hos samma eller annan försäkringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som pension enligt 10 kap. 5 § första stycket 5 och inte heller som en betalning av premier för pensionsförsäkring. 32 § 2

Ett pensionssparkonto får avslutas genom en utbetalning i förtid vid den tidpunkt pensionen får börja betalas ut, om behållningen då uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Utbetalning i förtid får också ske om

1.

behållningen på kontot uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

kontot inte är förenat med ett oåterkalleligt förmånstagarförord- nande, och

3.

inbetalning på kontot inte har gjorts under de senaste tio åren.

1

Senaste lydelse 2003:669.

2

Senaste lydelse 2003:669.

114

Om det i andra fall finns synner-

Om det i andra fall finns syn-

liga skäl, får Skatteverket medge

nerliga skäl, får Skatteverket med-

att kontot får avslutas genom ut-

ge att kontot får avslutas genom

betalning i förtid.

utbetalning i förtid. Som synnerligt

skäl skall särskilt beaktas att

pensionsspararen är på obestånd

och att denne genom en utbetalning

kan få en varaktig lösning på sina

ekonomiska problem.

Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av pensionsspararens tillgodohavande. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/06:124 Bilaga 2 115 Förteckning över remissinstanserna Prop. 2005/06:124 Bilaga 3 Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av Svea hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Stockholms tingsrätt, Malmö tingsrätt, Norrköpings tingsrätt, Luleå tingsrätt, Domstolsverket, Skatteverket, Konsumentverket, Socialstyrelsen, Juridiska fakultetsnämnden vid Lunds universitet, Svenska Kommunförbundet, Arboga kommun, Gotlands kommun, Göteborgs stad, Huddinge kommun, Hudiksvalls kommun, Karlstads kommun, Malmö stad, Malungs kommun, Mönsterås kommun, Skellefteå kommun, Stockholms stad, Åmåls kommun, Sveriges advokatsamfund, Svenska Bankföreningen, Sveriges Försäkringsförbund, Finansbolagens Förening, Svenska Inkassoföreningen, Sveriges Inkasso- organisation, Svensk Handel, Sveriges Konsumenter i Samverkan, Yrkesföreningen för budget- och skuldrådgivare och Föreningen Sveri- ges Kronofogdar. Utanför remisslistan har dessutom Budget och skuldrådgivare i Gävle- borgs län, Sveriges Domareförbund, Försäkringskassan, Kronofogde- myndigheten i Umeå, Verdandi, Hyresgästföreningen Dalarna, LO Dalarna och Verdandi i Dalarnas distrikt och Riksförbundet Fattiga Riddare inkommit med yttrande. Riksförsäkringsverket, Centrala studiestödsnämnden, Burlövs kom- mun, Kalix kommun, Partille kommun, Fristående Sparbankers Riksför- bund, Ackordscentralen Stockholm, Konsumenternas Bank- och finans- byrå, Konsumenternas Försäkringsbyrå och Sveriges Konsumentråd har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. 116 Lagrådsremissens lagförslag

1

Förslag till skuldsaneringslag (2006:000)

Härigenom föreskrivs följande. Allmänna bestämmelser 1 § Skuldsanering innebär att en gäldenär helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen. Om ackord och konkurs finns särskilda bestämmelser. 2 § Ärenden om skuldsanering och om omprövning av ett beslut om skuldsanering prövas av kronofogdemyndigheten. Kommunen skall inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt läm- na råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Denna skyldighet gäller även under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betalningsplan enligt 9 §. Konsumentverket skall stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna skall svara för. 3 § Vid skuldsanering enligt denna lag behöver hänsyn inte tas till före- skrifter om eftergift eller nedsättning i någon annan författning. En borgenär får utan hinder av föreskrifter i någon annan författning godta ett förslag om skuldsanering enligt denna lag. Allmänna villkor för skuldsanering 4 § Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i Sverige som är fysisk person, om

1.

gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid, och

2.

det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomis- ka förhållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne.

Den som är folkbokförd i Sverige skall vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i Sverige. Vid tillämpningen av första stycket 2 skall särskilt beaktas skuldernas ålder, omständigheterna vid deras tillkomst, de ansträngningar gäldenä- ren har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gälde- nären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. 5 § I fråga om den som är näringsidkare gäller, utöver villkoren i 4 §, att skuldsanering får beviljas endast om det finns särskilda skäl med hänsyn till näringsverksamhetens ringa omfattning och enkla beskaffenhet. 6 § En gäldenär som är ålagd näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsförbud får inte beviljas skuldsanering. Detsamma gäller en gälde- när som tidigare beviljats skuldsanering, om det inte finns synnerliga skäl för skuldsanering. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 117 Skulderna 7 § En skuldsanering omfattar, om inte annat föreskrivs i denna lag, alla fordringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslut meddelas enligt 14 § andra stycket att inleda skuldsanering. Skuld- sanering medför att rätten till ränta eller dröjsmålsavgift på en sådan fordran bortfaller för tiden efter nämnda dag. Vid skuldsaneringen får det bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fast- ställd eller inte är förfallen till betalning, inte skall omfattas av skuldsa- neringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av före- skrifter i annan författning bevilja anstånd med betalningen under den tid betalningsplanen enligt 9 § löper. En skuldsanering omfattar inte

1.

en fordran på familjerättsliga underhåll,

2.

en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan förmånsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen (1970:979) eller retentionsrätt, till den del säkerheten räcker till för betalning av fordran,

3.

en fordran för vilken borgenären, innan beslut om att inleda skuldsa- nering har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, när det gäller egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten,

4.

en fordran som inte är förfallen till betalning och som är beroende av att borgenären tillhandahåller en motprestation, eller

5.

en fordran som är tvistig.

Bestämmelsen i tredje stycket 1 gäller inte när Försäkringskassan eller ett utländskt offentligt organ inträtt i den underhållsberättigades rätt till underhållsbidrag. Innehållet i en skuldsanering 8 § Alla fordringar som enligt 7 § omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Utan hinder av första stycket får en fordran

1.

ges sämre rätt, om borgenären samtycker, eller

2.

betalas före andra fordringar, om den efter fördelning enligt 9 § första stycket avser ett mindre belopp och det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter.

I 23 § finns bestämmelser om vad som skall gälla i fråga om fordringar som inte har anmälts i ärendet. 9 § Vid en skuldsanering skall det bestämmas

1.

vilka fordringar som enligt 7 § skall omfattas av skuldsaneringen,

2.

vad som enligt 8 § skall gälla för dem,

3.

vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärerna, och

4.

en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran skall betalas.

Det belopp som skall fördelas mellan borgenärerna skall bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och in- komster efter avdrag för vad som skall förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vara vägledande. Det får Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 118 bestämmas vid skuldsaneringen att förbehåll även skall göras för betal- ning av en fordran som, enligt 7 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 7 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. Av fördelningen enligt första stycket 3 skall det framgå hur stor pro- centandel av fordringarnas belopp som skall kvarstå. Den betalningsplan som skall bestämmas enligt första stycket 4 skall löpa under fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en korta- re tid. Ansökan om skuldsanering 10 § En ansökan om skuldsanering skall göras skriftligen hos kronofog- demyndigheten i den region där gäldenären är bosatt. Är gäldenären inte bosatt i Sverige, skall ansökan göras hos Kronofogdemyndigheten i Stockholm. Har ansökan gjorts hos en kronofogdemyndighet som inte är behörig, skall ärendet genast lämnas över till den kronofogdemyndighet som enligt handlingarna är behörig. Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. 11 § Ansökan skall innehålla

1.

de uppgifter om gäldenären som anges i 33 kap. 1 § första och andra styckena rättegångsbalken samt uppgift som visar att gäldenären har hemvist i Sverige,

2.

en förteckning över gäldenärens tillgångar och skulder med uppgift om varje borgenärs namn, person- eller organisationsnummer, postadress och telefon,

3.

uppgift om gäldenärens inkomster och utgifter,

4.

uppgift om förhållanden som avses i 4 § tredje stycket, och

5.

de uppgifter om gäldenärens och dennes familjs personliga och eko- nomiska förhållanden som i övrigt är av betydelse för prövning av frågan om skuldsanering skall inledas.

Uppgifterna enligt första stycket skall lämnas av gäldenären på heder och samvete. Bristfällig ansökan 12 § Om en ansökan är bristfällig, skall kronofogdemyndigheten före- lägga gäldenären att avhjälpa bristen. Av föreläggandet skall det framgå att ansökan kan avvisas om föreläggandet inte följs. Föreläggandet behö- ver inte delges. Kronofogdemyndigheten skall avvisa en ansökan om skuldsanering, om den är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning i sak och gäldenären inte har följt ett föreläggande att avhjälpa bristen. Avslag på ansökan 13 § Om det framgår av ansökan om skuldsanering eller annan tillgäng- lig utredning att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 eller 5 § eller inte får beviljas skuldsanering på grund av 6 §, skall kronofogdemyndig- heten avslå ansökan. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 119 Om det, sedan beslut har meddelats enligt 14 § andra stycket om att in- leda skuldsanering, framkommer att förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig per- sonligen vid ett sammanträde eller om gäldenären i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning. Inledande av skuldsanering 14 § Kronofogdemyndigheten skall i den utsträckning det behövs in- hämta upplysningar om gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden från andra myndigheter. Kronofogdemyndigheten får också, om det finns särskilda skäl, hålla ett sammanträde enligt 17 § för att av- göra om skuldsanering skall inledas. Om kronofogdemyndigheten inte enligt 12 § avvisar eller enligt 13 § första stycket avslår en ansökan om skuldsanering, skall myndigheten snarast besluta att skuldsanering skall inledas. 15 § När ett beslut har meddelats om att inleda skuldsanering skall kro- nofogdemyndigheten genast genom en kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar uppmana var och en som har en fordran mot gäldenären att skriftligen anmäla den till kronofogdemyndigheten senast en månad från dagen för kungörelsens införande. Om det finns särskilda skäl, kan kro- nofogdemyndigheten införa kungörelsen även i en eller flera ortstid- ningar. Kronofogdemyndigheten kan också förlänga fristen till två måna- der, om det finns särskilda skäl. Utredningen hos kronofogdemyndigheten 16 § Har skuldsanering inletts, skall kronofogdemyndigheten se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. 17 § Kronofogdemyndigheten skall kalla gäldenären att inställa sig per- sonligen vid ett sammanträde, om det kan antas vara till fördel för utred- ningen. Vid sammanträdet skall gäldenären lämna de ytterligare upplys- ningar som behövs för att avgöra frågan om skuldsanering. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress gäldenären senast har uppgivit i ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I kallelsen skall gäldenären upplysas om syftet med sammanträdet och om att ansökan kan avslås om gäldenären inte inställer sig personligen. 18 § Kronofogdemyndigheten får till sammanträde enligt 17 § kalla även en borgenär, annan myndighet eller någon annan som kan bidra till utred- ningen av ärendet. Kallelsen behöver inte delges. Beslut om skuldsanering 19 § När det finns en tillräcklig utredning, skall kronofogdemyndigheten tillsammans med gäldenären upprätta ett förslag om skuldsanering som innehåller de uppgifter som anges i 9 §. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 120 20 § Förslaget om skuldsanering skall sändas till samtliga kända borge- närer vars fordringar omfattas av skuldsaneringen med föreläggande för dem att yttra sig över förslaget inom viss tid. I föreläggandet skall det an- ges att ett uteblivet yttrande inte hindrar ett beslut om skuldsanering. Föreläggandet skall delges borgenärerna. Om en fordran som anmälts en- ligt 15 § inte omfattas av skuldsaneringen, skall borgenären underrättas om detta. 21 § Efter utgången av den tid som avses i 20 § skall kronofogdemyn- digheten pröva om gäldenären skall beviljas skuldsanering. Ett beslut om skuldsanering skall genast kungöras i Post- och Inrikes Tidningar. Förbud mot exekutiva åtgärder 22 § Efter kronofogdemyndighetens beslut om att inleda skuldsanering får utmätning för fordringar som uppkommit dessförinnan inte äga rum innan frågan om skuldsanering är avgjord, om inte, efter överklagande, rätten på begäran av en borgenär bestämmer annat. Om utmätning ändå sker, är åtgärden utan verkan. Första stycket gäller inte fordringar som enligt 7 § tredje stycket inte omfattas av skuldsaneringen. Det som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om betalningssäkring och verkställighet av ett sådant beslut. Verkan av skuldsanering 23 § En skuldsanering befriar gäldenären från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen i den utsträckning som dessa sätts ned. Genom skuldsaneringen befrias gäldenären från ansvar för betalningen av fordringar som inte är kända i ärendet, om inte fordringen är sådan som avses i 7 § tredje stycket. Skuldsaneringen inverkar inte på den rätt en borgenär har mot en borgensman eller någon annan som förutom gäldenären svarar för ford- ringen. Omprövning av skuldsanering 24 § På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsanering kan kronofogdemyndigheten upphäva beslutet eller, i fall som avses i 4 och 5, ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om 1. gäldenären

a)

har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer,

b)

har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exe- kutiv förrättning, eller

c)

i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsane- ringsfrågans avgörande,

Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 121

2. gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ären-

Prop. 2005/06:124

dets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för

Bilaga 4

borgenären,

3.

gäldenären har lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets be- slut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att gäldenären är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats,

4.

gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa, eller

5.

gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förbättrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet.

I fall som avses i första stycket 5 skall ansökan ges in inom fem år från dagen för skuldsaneringen. Om löptiden för betalningsplanen har för- längts enligt 26 §, gäller i stället den tiden. Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säker- het som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 9 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de omständigheter som anges i första stycket 1 eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förpliktelser enligt första stycket 2. 25 § På ansökan av gäldenären kan kronofogdemyndigheten ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 24, om

1.

gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förändrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet, eller

2.

det finns synnerliga skäl.

26 § Vid ändring av ett beslut om skuldsanering får löptiden för betal- ningsplanen förlängas till som längst sju år. 27 § En ansökan om upphävande eller ändring enligt 24 eller 25 § av ett beslut om skuldsanering skall göras skriftligen hos den kronofogdemyn- dighet som anges i 10 §. Ansökan skall innehålla uppgifter om

1.

det beslut som avses, och

2.

de omständigheter som åberopas till stöd för upphävande eller änd-

ring. Om en ansökan är bristfällig tillämpas 12 §. 28 § Bestämmelserna i 1618 §§ gäller i tillämpliga delar även vid kro- nofogdemyndighetens handläggning av ärenden om upphävande eller ändring av ett beslut om skuldsanering. Överklagande 29 § Kronofogdemyndighetens slutliga beslut får överklagas till tingsrät- ten i den ort där gäldenären är bosatt. Detsamma gäller kronofogdemyn- dighetens beslut att inleda skuldsanering. Om gäldenären inte är bosatt i Sverige, får beslutet överklagas till Stockholms tingsrätt. Överklagandet 122 skall ges in till kronofogdemyndigheten inom tre veckor från dagen för beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. Kronofogdemyndigheten skall inte vara part i domstolen. Ett beslut varigenom en ansökan om skuldsanering förklaras vilande får inte överklagas. 30 § Om tingsrätten bifaller ett överklagande av gäldenären, skall den återförvisa ärendet till kronofogdemyndigheten. Om kronofogdemyn- digheten avslagit gäldenärens ansökan med tillämpning av 13 § andra stycket och tillräcklig utredning finns, får tingsrätten dock besluta om skuldsanering. Ett beslut av tingsrätten att återförvisa ett ärende till kronofogdemyn- digheten får inte överklagas. 31§ Hovrätten får inte pröva ett överklagande av ett beslut av en tings- rätt, om inte hovrätten meddelat prövningstillstånd. Prövningstillstånd behövs inte, om överklagandet avser ett beslut som rör någon annan än en part, ett beslut genom vilket tingsrätten ogillat jäv mot en domare eller ett beslut genom vilket ett överklagande har av- visats. Övriga bestämmelser 32 § Om gäldenären försätts i konkurs, förfaller en av gäldenären dess- förinnan gjord ansökan om skuldsanering. Om en ansökan om förhandling om offentligt ackord tas upp sedan gäldenären har ansökt om skuldsanering, skall skuldsaneringsärendet för- klaras vilande. Om ackordet fastställs, förfaller ansökan om skuldsane- ring. Om gäldenären avlider, förfaller en av gäldenären gjord ansökan om skuldsanering. 33 § Återkallar gäldenären en ansökan om skuldsanering, skall ärendet genast avskrivas från vidare handläggning. Detsamma gäller om ansökan förfaller enligt 32 §. 34 § Avslås eller avvisas en ansökan om skuldsanering eller avskrivs ärendet från vidare handläggning sedan en kungörelse har utfärdats enligt 15 §, skall samtliga kända borgenärer genast underrättas. 35 § En överenskommelse som innebär att gäldenären eller tredje man tillförsäkrar någon borgenär, vars fordran omfattas av skuldsaneringen, bättre villkor än enligt skuldsaneringen är ogiltig. 36 § Socialnämnder och andra myndigheter skall till kronofogdemyndig- het eller domstol som handlägger ett ärende om skuldsanering enligt den- na lag på begäran överlämna sådana uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövning av ärendet. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 123

37 § Ett beslut om skuldsanering får verkställas utan hinder av att det

Prop. 2005/06:124

inte har vunnit laga kraft.

Bilaga 4

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007, då skuldsaneringslagen (1994:334) skall upphöra att gälla.

2.

För ärenden om skuldsanering som har överlämnats till tingsrätten före ikraftträdandet och för ärenden om omprövning som har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser i fråga om för- farandet.

3.

Har löptiden för en betalningsplan vid en skuldsanering som beslu- tats enligt äldre bestämmelser bestämts till en längre tid än fem år, gäller äldre bestämmelser i fråga om den tid inom vilken en ansökan om om- prövning skall ges in.

124

2

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 35 § sekretesslagen (1980:100) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

35 § 2

Sekretess gäller hos kommunal

Sekretess gäller hos kommunal

konsumentvägledare,

kronofogde-

budget- och skuldrådgivare, kro-

myndighet eller domstol i ärende

nofogdemyndighet eller domstol i

om skuldsanering för uppgift om

ärende om skuldsanering för upp-

enskilds personliga förhållanden,

gift om enskilds personliga för-

om det kan antas att den enskilde

hållanden, om det kan antas att

eller någon honom

närstående

den enskilde eller någon honom

lider men om uppgiften röjs.

närstående lider men om uppgiften

Sekretessen gäller dock inte beslut

röjs. Sekretessen gäller dock inte

i ärendet.

beslut i ärendet.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1

Lagen omtryckt 1992:1474.

2

Senaste lydelse 1994:341.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 125

3

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. dels att rubriken närmast före 14 § skall ha följande lydelse, dels att 14 § skall ha följande lydelse. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Ackord

Ackord m.m.

14 §

Bestämmelser om ackord finns i

Bestämmelser

om

ackord och

lagen (1993:892) om ackord röran-

skuldsanering

finns

i

lagen

de statliga fordringar m.m.

(1993:892) om

ackord

rörande

statliga fordringar m.m.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 126

4

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § 1

Beslut om nedsättning av ford- ran och beslut om att godta förslag om frivillig skuldsanering fattas av kronofogdemyndigheten i den re- gion där gäldenärens hemortskom- mun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i landet fattas beslutet av kronofogdemyn- digheten i Stockholm. Beslut om nedsättning av ford- ran fattas av kronofogdemyndig- heten i den region där gäldenärens hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskom- mun i landet, fattas beslutet av Kronofogdemyndigheten i Stock- holm. Kronofogdemyndigheten före- träder det allmänna som borgenär vid skuldsanering enligt skuldsa- neringslagen (2006:000). 5 § 2

Beslut om nedsättning av ford- ran får fattas och förslag om fri- villig skuldsanering får godtas om förutsättningarna för skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) är uppfyllda. Beslut om nedsättning av fordran får dock fattas endast om de övriga borgenärer som skuldsaneringen angår gör mot- svarande eftergift. Beslut om nedsättning av ford- ran får fattas om förutsättningarna för skuldsanering enligt skuldsa- neringslagen (2006:000) är upp- fyllda och berörda borgenärer gör motsvarande eftergift. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

1

Senaste lydelse 1998:195.

2

Senaste lydelse 1998:195.

Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 127

Om det i andra fall finns syn- nerliga skäl för återköp och sådant får ske enligt försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer, får återköp medges av Skatte- verket.

5

Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs att 58 kap. 18 och 32 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

58 kap. 18 § 1

En pensionsförsäkring får återköpas trots bestämmelserna i detta kapitel, om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Återköp får också ske om

1.

det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagarför- ordnande, och

3.

premier för försäkringen inte har betalats under de senaste tio åren.

Om försäkringstagaren är på obestånd och genom ett återköp kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska problem eller om det i annat fall finns synnerliga skäl, får återköp medges av Skatteverket. Detta gäller dock endast om åter- köp får ske enligt försäkringsavta- let och försäkringstekniska riktlin- jer. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken eller 15 kap. 8 § försäkringsavtalslagen (2005:104) av försäkringstagarens tillgodohavande. De hindrar inte heller en överfö- ring av hela pensionsförsäkringens värde direkt till en annan pensionsför- säkring än som avses i 5 § om försäkringstagaren tecknar den i samband med överföringen hos samma eller annan försäkringsgivare med samma person som försäkrad. Överföringen skall i så fall inte anses som pension enligt 10 kap. 5 § första stycket 5 och inte heller som en betalning av pre- mier för pensionsförsäkring. 32 § 2

Ett pensionssparkonto får avslutas genom en utbetalning i förtid vid den tidpunkt pensionen får börja betalas ut, om behållningen då uppgår till högst 30 procent av prisbasbeloppet. Utbetalning i förtid får också ske om

1.

behållningen på kontot uppgår till högst ett prisbasbelopp,

2.

kontot inte är förenat med ett oåterkalleligt förmånstagarförord- nande, och

3.

inbetalning på kontot inte har gjorts under de senaste tio åren.

1

Senaste lydelse 2005:1171.

2

Senaste lydelse 2003:669.

128

Om det i andra fall finns syn- nerliga skäl, får Skatteverket medge att kontot får avslutas genom utbetalning i förtid.

Om pensionsspararen är på obestånd och genom en utbetal- ning kan få en varaktig lösning på sina ekonomiska problem eller om det i annat fall finns synnerliga skäl, får Skatteverket medge att kontot avslutas genom utbetalning i förtid. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av pensionsspararens tillgodohavande. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 129

6

Förslag till lag om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334)

Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 Härigenom föreskrivs att lagen (2005:703) om ändring i skuldsane- ringslagen (1994:334) skall utgå. 130

7

Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000)

Prop. 2005/06:124 Bilaga 4 Härigenom föreskrivs att 31 § skuldsaneringslagen (2006:000) skall upphöra att gälla.

1.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2.

Äldre bestämmelser gäller i fråga om krav på prövningstillstånd vid överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

131

Lagrådets yttrande

Prop. 2005/06:124

Bilaga 5

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2006-02-03

Närvarande: f.d. justitierådet Lars K[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. justitierådet Inger
[REDACTED_EFTERNAMN] och regeringsrådet Lars Wennerström.

Enligt en lagrådsremiss den 19 januari 2006 (Justitiedepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

skuldsaneringslag (2006:000),

2.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

3.

lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga ford- ringar m.m.,

4.

lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga ford- ringar m.m.,

5.

lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229),

6.

lag om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsanerings- lagen,

7.

lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Jonas[REDACTED_EFTERNAMN]. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till skuldsaneringslag Enligt 4 § i lagförslaget skall som en allmän förutsättning för att erhålla skuldsanering gälla att gäldenären har hemvist i Sverige. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 4 § i nu gällande lagstiftning om skuldsanering från 1994 och innebär bl.a. att en gäldenär som har t.ex. olika former av skulder till det allmänna vid flyttning från Sverige till annat land inom Europeiska Unionen förlorar den rätt till skuldsanering han eller hon i förekommande fall annars skulle ha haft. Det hemvistkrav som uppställs i skuldsaneringslagen får därför anses ägnat att kunna verka hindrande eller avskräckande för en gäldenär som önskar utöva sin rätt till fri rörlig- het inom Unionen eller i övrigt framstå som diskriminerande i de fall när motsvarande skulder inte kan omfattas av skuldsanering till följd av det bosättningskrav som uppställs i lagen (jfr RÅ 2004 ref. 111). Det fram- står därför som osäkert om hemvistkravet i skuldsaneringslagen är fören- ligt med gemenskapsrätten (jfr RÅ 2002 ref. 32 med där angivna avgö- randen av EG-domstolen). Härtill uppkommer i avsaknad av en gemen- skapsrättslig reglering på området för förebyggande av överskuldsättning hos hushållen och skuldsanering också frågan i vilka avseenden natio- nella bestämmelser på området kan komma i konflikt med det regelsys- tem som gäller för den inre marknaden (se yttrande /celex 52002IE0511/ från Ekonomiska och sociala kommittén om Överskuldsättning hos hus- hållen). Beredningsunderlag som närmare belyser förhållandet mellan skuldsa- neringslagens bestämmelser och gemenskapsrätten saknas emellertid i lagrådsremissen och även i tidigare lagstiftningsärenden på området. Lagrådet anser sig därför inte nu vara berett att ta ställning i frågan. Lag- 132 rådet förordar dock att denna fråga blir föremål för överväganden inom ramen för det fortsatta lagstiftningsarbetet. I sammanhanget bör också närmare beröras det förhållandet att ett beslut om skuldsanering torde ha en begränsad rättsverkan utanför Sverige med de komplikationer detta kan medföra för gäldenären. Vid föredragningen har uppmärksammats att den omständigheten att skuldsaneringslagen (1994:334) upphävs och ersätts av en skuldsane- ringslag med nytt SFS-nr bör föranleda följdändringar i 11 kap. 2 § brottsbalken, 7 och 8 §§ kreditupplysningslagen (1973:1173), 5 § lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m., 4 kap. 2 § konkurs- lagen (1987:672), 10 § rättshjälpslagen (1996:1619) och 40 kap. 21 § in- komstskattelagen (1999:1229). I 8 § kreditupplysningslagen bör betal- ningsplan enligt 8 § skuldsaneringslagen (1994:334) ändras till betal- ningsplan enligt 9 § skuldsaneringslagen (2006:000). Övriga lagförslag Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Prop. 2005/06:124 Bilaga 5 133 Justitiedepartementet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 februari 2006 Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Orback,[REDACTED_EFTERNAMN] Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2005/06:124 Ett enklare och snabbare skuldsaneringsförfarande Prop. 2005/06:124 134