Regeringens proposition

1999/2000:99

Gruppbaserade försäkringsrörelseregler

Prop.

1999/2000:99

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 16 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås nya gruppbaserade rörelseregler för försäkrings-

bolag och understödsföreningar. Genom förslagen genomförs EG-direk-

tivet om extra tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkrings-

grupp (försäkringsgruppsdirektivet, 98/78/EG).

Förslagen innebär att försäkringsföretagens ansvar för den finansiella

stabiliteten - med hänsyn till relationerna med närstående företag och

större ägare - tydliggörs, samtidigt som Finansinspektionens möjligheter

att bedriva gruppbaserad tillsyn stärks. Detta leder till ett ökat skydd för

försäkringstagarnas tillgångar och därigenom till att försäkringsföreta-

gens åtaganden enligt försäkringsavtal kan infrias i än högre utsträck-

ning.

En försäkringsgrupp utgörs av försäkringsföretaget, dotterföretag och

intresseföretag. Dessutom beaktas bl.a. moderföretag som är försäkrings-

holdingföretag, utländska försäkringsföretag samt större ägare till företag

i gruppen.

I propositionen föreslås bl.a. en ny rörelseregel som innebär att försäk-

ringsbolag och understödsföreningar skall ha god kontroll över affärs-

händelser och avtal med andra företag som ingår i en försäkringsgrupp,

så att kraven enligt stabilitetsprincipen för försäkringsrörelse kan tillgo-

doses.

Försäkringsbolag och understödsföreningar skall också beräkna en

gruppbaserad ekonomisk ställning med hänsyn till de andra företagen i

försäkringsgruppen (gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal) enligt

vissa alternativa beräkningsmetoder.

För försäkringsbolag som har ett eller flera dotter- eller intresseföretag

som är försäkringsföretag införs ett nytt gruppbaserat kapitalkrav. Detta

skall bestämmas och sanktioneras enligt regler liknande de som gäller för

kapitalkrav på individuell nivå.

Väsentliga affärshändelser och avtal med andra företag i gruppen samt

beräkningen av den gruppbaserade ställningen skall sammanställas i en

gruppbaserad redovisning som skall ges in till Finansinspektionen. I

vissa fall kan inspektionen medge undantag från skyldigheten att upprätta

en sådan redovisning.

För att säkerställa innehållet i den gruppbaserade redovisningen läm-

nas också förslag om skyldighet för andra företag inom gruppen att

lämna den information som behövs för denna redovisning. Det föreslås

vidare att inspektionen ges en möjlighet att i vissa fall inhämta eller

kontrollera informationen.

En ny regel om tystnadsplikt föreslås för information som mottagits av

de försäkringsbolag eller understödsföreningar som skall upprätta den

gruppbaserade redovisningen.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713) 6

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:262) om

understödsföreningar 13

3 Ärendet och dess beredning 16

4 Bakgrund 17

4.1 Nuvarande EG-regler för solvenstillsyn 17

4.1.1 Finansiell hemlandstillsyn 17

4.1.2 Försäkringsdirektivens kapitalkrav 17

4.1.3 Sanktioner vid överträdelser av solvens-

reglerna 18

4.1.4 Informationsutbyte mellan tillsynsmyndig-

heter 19

4.2 Nuvarande svenska regler för solvenstillsyn 19

4.3 Reformerade försäkringsrörelseregler 20

4.4 Översiktligt om gruppbaserad tillsyn för kreditinstitut och

värdepappersbolag 21

5 Allmänt om försäkringsgruppsdirektivet 23

6 Allmänna utgångspunkter 25

7 Gruppbaserade rörelseregler för försäkringsbolag 26

7.1 Definitioner av betydelse för försäkringsgruppens

omfattning 26

7.2 Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp 31

7.3 Kontroll av affärshändelser och avtal inom

försäkringsgruppen 33

7.4 Beräkning av ett försäkringsbolags gruppbaserade

ekonomiska ställning 35

7.5 Ett gruppbaserat kapitalkrav 39

7.6 Gruppbaserad redovisning 41

7.7 Undantag från gruppbaserad redovisning 43

7.7.1 Undantag för försäkringsbolag i en under-

grupp 43

7.7.2 Utelämnande av företag från en gruppbaserad

redovisning 46

8 Kontroll av företag som skall omfattas av en gruppbaserad

redovisning 48

9 Tillsyn över internationella försäkringsgrupper 50

10 Tystnadsplikt m.m. 53

11 Gruppbaserade rörelseregler för understödsföreningar 55

12 Ekonomiska konsekvenser 59

13 Författningskommentarer 61

13.1 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713) 61

13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om

understödsföreningar 70

Bilaga 1 Försäkringsdirektivet .74

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser ..91

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag .

92

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 102

Bilaga 5 Särskilt om beräkningen av gruppbaserad ekonomisk

 ställning - beräkningsmetodernas tillämpning . 105

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2000 113

Rättsdatablad 114

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

2. lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar.

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

Härigenom föreskrivs i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713)

dels att nuvarande 1 kap. 9 b § skall betecknas 1 kap. 9 f §,

dels att nya 1 kap. 9 f § samt 19 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 1 kap. 9 b och

9 e §§

och 19 kap. 4 §, samt ett nytt kapitel, 7 a kap., av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

9 b §

Om ett företag äger andelar i en

juridisk person som inte är dot-

terföretag och utövar ett bety-

dande inflytande över den juri-

diska personens driftsmässiga och

finansiella styrning samt ägandet

utgör ett led i en varaktig förbin-

delse mellan företaget och den

juridiska personen, är den juri-

diska personen intresseföretag till

företaget.

Innehar ett företag minst tjugo

procent av rösterna för samtliga

andelar i en annan juridisk per-

son, skall det anses ha sådant in-

flytande över och sådan förbin-

delse med denna som avses i första

stycket, om inte annat framgår av

omständigheterna. Detsamma

gäller om företagets dotterföretag

eller företaget tillsammans med ett

eller flera dotterföretag eller flera

dotterföretag tillsammans innehar

minst tjugo procent av rösterna för

samtliga andelar i den juridiska

personen.

9 e §

Med försäkringsholdingföretag

avses enligt denna lag ett moderfö-

retag som inte är ett försäkringsfö-

retag och vars verksamhet huvud-

sakligen består i att förvärva och

förvalta andelar i dotterföretag

som uteslutande eller huvudsakli-

gen är försäkringsbolag eller ut-

ländska försäkringsföretag.

9 b §

I de fall som avses i 9 § första

stycket 1-3 och andra stycket skall

sådana rättigheter som tillkommer

någon som handlar i eget namn

men för en annan fysisk eller juri-

disk persons räkning anses till-

komma den personen.

9 f §

I de fall som avses i 9 § första

stycket 1-3 och andra stycket samt

9 b § skall sådana rättigheter som

tillkommer någon som handlar i

eget namn men för en annan fysisk

eller juridisk persons räkning anses

tillkomma den personen.

Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de

aktier eller andelar i dotterföretaget som innehas av företaget självt eller

av dess dotterföretag. Detsamma gäller aktier eller andelar som innehas

av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dot-

terföretags räkning.

7 a kap. Försäkringsgrupper

Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp

1 § En försäkringsgrupp enligt denna lag består av

1. ett försäkringsbolag och dess dotterföretag eller intresseföretag som

är försäkringsföretag,

2. ett försäkringbolag och dess moderföretag som är

a) ett försäkringsholdingföretag,

b) ett utländskt återförsäkringsföretag eller

c) ett annat utländskt försäkringsföretag med hemvist utanför Euro-

peiska ekonomiska samarbetsområdet, eller

3. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett annat företag

än som avses i 1 och 2.

Vad som i detta kapitel föreskrivs i fråga om intresseföretag skall även

gälla företag som inte är ett dotterföretag eller intresseföretag, om inne-

havet direkt eller indirekt uppgår till 20 procent eller mer av rösterna

eller kapitalet.

2 § En försäkringsgrupp enligt 1 § första stycket omfattar även

1. försäkringsbolagets andra dotterföretag och intresseföretag,

2. företag som försäkringsbolaget är dotterföretag eller intresseföretag

till, och

3. övriga dotterföretag och intresseföretag till företag som anges i 2.

Kontroll av affärshändelser och avtal inom försäkringsgruppen

3 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket skall ha en god

kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom försäk-

ringsgruppen samt deras påverkan på försäkringsbolagets ekonomiska

ställning, så att kraven enligt 1 kap. 1 a § första stycket kan tillgodoses.

Första stycket gäller även affärshändelser och avtal mellan försäk-

ringsbolaget och en fysisk person som har ett kvalificerat innehav i eller

en nära förbindelse med försäkringsbolaget eller ett annat företag inom

försäkringsgruppen.

Gruppbaserat kapitalkrav

4 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket 1 skall, utöver vad

som föreskrivs i 1 kap. 8 a §, ha en kapitalbas som är tillfredsställande

med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (gruppbaserad kapi-

talbas). När den gruppbaserade kapitalbasen bestäms skall 7 kap. 22 och

24 §§ samt 26 § tredje stycket första meningen tillämpas.

Den gruppbaserade kapitalbasen skall uppgå till en nivå som är till-

räcklig med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (gruppbaserad

solvensmarginal). När den gruppbaserade solvensmarginalen bestäms

skall 7 kap. 23 § för livförsäkringsrörelse och 7 kap. 25 § för skadeför-

säkringsrörelse tillämpas.

Beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning

5 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket 1 och 2 skall göra

en beräkning av gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal för att

bestämma den ekonomiska ställningen med hänsyn till andra företag i

försäkringsgruppen. Beräkningen skall göras enligt en sammanläggnings-

och avräkningsmetod. Om det finns skäl får beräkningen i stället göras

enligt en konsolideringsmetod.

Vid beräkningen skall dotterföretag och intresseföretag som är försäk-

ringsföretag beaktas proportionellt efter försäkringsbolagets innehav om

inte särskilda skäl talar för att de beaktas till annan andel.

Beräkningen skall särskilt tillgodose att avdrag från kapitalbasen görs

för dels tillgångar som får ingå i kapitalbasen hos ett annat försäkringsfö-

retag i försäkringsgruppen, dels värden som skapats internt inom grup-

pen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall med-

dela föreskrifter om beräkningsmetodernas användning och innehåll.

Gruppbaserad redovisning

6 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket skall upprätta och

till Finansinspektionen ge in en särskild redovisning som omfattar för-

säkringsgruppen (gruppbaserad redovisning).

En gruppbaserad redovisning skall innehålla en sammanställning av

sådana väsentliga affärshändelser och avtal som avses i 3 §. I de fall som

avses i 1 § första stycket 1 och 2 skall redovisningen även innehålla en

sådan beräkning som avses i 5 §. Redovisningen skall i det fall som avses

i 1 § första stycket 2 upprättas som om moderföretaget är ett försäkrings-

bolag och särskilt visa detta moderföretags fördelning av kapitalet inom

koncernen och intresseföretag.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

dela föreskrifter om den gruppbaserade redovisningens utformning och

innehåll samt när handlingarna skall ges in till Finansinspektionen.

Undantag från gruppbaserad redovisning

7 § Finansinspektionen får medge att ett försäkringsbolag helt eller delvis

undantas från skyldigheten att upprätta och ge in en gruppbaserad redo-

visning enligt 6 §, om bolaget

1. omfattas av en gruppbaserad redovisning eller motsvarande sam-

manställning som upprättas av ett annat företag, och

2. den ekonomiska ställningen kan antas vara tillfredsställande med

hänsyn till kraven i 3 § första stycket och 4 §.

8 § Finansinspektionen får medge att ett företag helt eller delvis uteläm-

nas från en gruppbaserad redovisning enligt 6 §, om

1. företaget är beläget i ett land utanför Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet där det finns rättsliga hinder för överföring av nödvändig

information,

2. företaget är av ringa betydelse med hänsyn till syftet med tillsynen,

eller

3. ett beaktande av företaget skulle vara olämpligt eller vilseledande

med hänsyn till syftet med tillsynen.

Information till försäkringsbolag som skall upprätta en gruppbaserad redo-

visning

9 § Ett företag som ingår i en försäkringsgrupp enligt 1 och 2 §§ samt

sådana fysiska personer som avses i 3 § andra stycket skall till ett för-

säkringsbolag som avses i 1 § första stycket lämna de uppgifter som be-

hövs för att upprätta en gruppbaserad redovisning som uppfyller kraven i

denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Uppgifterna

skall lämnas på försäkringsbolagets begäran så snart det kan ske.

Första stycket gäller även en juridisk eller fysisk person i förhållande

till ett sådant utländskt företag inom Europeiska ekonomiska samarbets-

området som skall upprätta en gruppbaserad sammanställning enligt

offentlig reglering som bygger på försäkringsgruppsdirektivet

(98/78/EG).

Tystnadsplikt

10 § En styrelseledamot eller annan befattningshavare hos ett företag

som vid fullgörande av skyldigheter enligt detta kapitel får kunskap om

affärs-förhållanden i ett företag eller hos en person, som enligt 9 § skall

lämna uppgifter, får inte obehörigen röja vad han fått veta och inte heller

utnyttja kunskapen i strid med uppgiftslämnarens intresse.

19 kap.

4 §

Om skyldigheten enligt 7 a kap.

9 § att lämna information till ett

försäkringsbolag som skall upp-

rätta en gruppbaserad redovisning

inte fullgörs, får Finansinspektio-

nen förelägga den som skall lämna

informationen att fullgöra sin upp-

giftsskyldighet direkt till inspektio-

nen.

Ingår ett företag som omfattas av

7 a kap. 9 § i samma koncern som

försäkringsbolaget, får inspektio-

nen kontrollera uppgifterna på

plats hos företaget.

Första och andra styckena gäller

även i fråga om juridisk eller fysisk

person som skall lämna uppgifter

till ett sådant utländskt företag

inom Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet som skall upprätta

en gruppbaserad sammanställning

enligt offentlig reglering som byg-

ger på försäkringsgruppsdirektivet

(98/78/EG).

11 §

Finansinspektionen får meddela de erinringar i fråga om försäkrings-

bolagets verksamhet som inspektionen anser behövliga.

Finansinspektionen skall förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rät-

telse om inspektionen finner att

1. avvikelse skett från denna lag eller någon annan författning som

reglerar försäkringsbolagets näringsverksamhet eller från bolagsord-

ningen,

2. bolagsordningen, de försäkringstekniska riktlinjerna, beräkningsun-

derlaget och placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande med

hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse,

3. försäkringsbeståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjämning,

eller

4. någon av dem som ingår i försäkringsbolagets styrelse eller är verk-

ställande direktör inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 3 § femte

stycket 3.

Om ett försäkringsbolags kapi-

talbas understiger solvensmargi-

nalen enligt 7 kap. 23 eller 25 §,

skall Finansinspektionen förelägga

bolaget eller dess styrelse att upp-

rätta en plan för att återställa en

tillfredsställande finansiell ställ-

ning och överlämna planen till in-

spektionen för godkännande. Om

kapitalbasen understiger en tredje-

del av solvensmarginalen eller ga-

rantibeloppet enligt 7 kap. 26 eller

27 § eller om kapitalbasen för ett

livförsäkringsbolag inte har den

sammansättning som anges i 7 kap.

26 § tredje stycket, skall inspektio-

nen förelägga bolaget eller dess

styrelse att upprätta och för god-

kännande överlämna en plan för

skyndsamt återställande av kapital-

basen.

Om ett försäkringsbolags kapital-

bas understiger solvensmarginalen

enligt 7 kap. 23 eller 25 §, eller, för

ett försäkringsbolag som avses i 7 a

kap. 1 § första stycket 1, den

gruppbaserade kapitalbasen under-

stiger den gruppbaserade solvens-

marginalen enligt 4 § i samma

kapitel, skall Finansinspektionen

förelägga bolaget eller dess styrelse

att upprätta en plan för att återställa

en tillfredsställande finansiell ställ-

ning och överlämna planen till

inspektionen för godkännande. Om

kapitalbasen understiger en tredje-

del av solvensmarginalen eller

garantibeloppet enligt 7 kap. 26

eller 27 § eller om kapitalbasen för

ett livförsäkringsbolag inte har den

sammansättning som anges i 7 kap.

26 § tredje stycket, skall inspektio-

nen förelägga bolaget eller dess

styrelse att upprätta och för god-

kännande överlämna en plan för

skyndsamt återställande av kapital-

basen.

Om ett försäkringsbolag driver verksamhet i ett annat land inom EES

och bolaget inte rättar sig efter Finansinspektionens eller behörig ut-

ländsk myndighets anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åt-

gärder som behövs för att förhindra fortsatta överträdelser. Inspektionen

skall underrätta den behöriga utländska myndigheten om vilka åtgärder

som vidtas.

Om ett föreläggande enligt andra-fjärde styckena inte har följts inom

bestämd tid och det anmärkta förhållandet inte heller på något annat sätt

har undanröjts, skall Finansinspektionen, i fall som är av principiell bety-

delse eller av särskild vikt, anmäla detta till regeringen.

Finansinspektionen får begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda

bolaget att förfoga över sina tillgångar i Sverige, om

1. bolaget inte följer gällande bestämmelser om skuldtäckning,

2. bolagets kapitalbas understiger en tredjedel av solvensmarginalen

eller inte uppfyller gällande krav på garantibelopp,

3. bolagets kapitalbas understiger

solvensmarginalen och det finns

särskilda skäl att anta att bolagets

finansiella ställning ytterligare

kommer att försämras, eller

3. bolagets kapitalbas understiger

solvensmarginalen eller, för ett

försäkringsbolag som avses i 7 a

kap. 1 § första stycket 1, den

gruppbaserade kapitalbasen un-

derstiger den gruppbaserade sol-

vensmarginalen enligt 4 § i samma

kapitel, och det finns särskilda skäl

att anta att bolagets finansiella

ställning ytterligare kommer att

försämras, eller

4. det bedöms vara nödvändigt för att skydda de försäkrades intressen

vid beslut om förverkande av bolagets koncession enligt 2 § eller enligt

åttonde stycket.

Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall dri-

vas efter ett sådant beslut som avses i sjätte stycket.

En koncession kan förklaras förverkad om bolaget

1. inte längre uppfyller kraven för koncession,

2. inte inom angiven tid har vidtagit åtgärderna i en plan som har god-

känts enligt tredje stycket, eller

3. i annat fall allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksam-

heten.

Frågor om förverkande av koncession enligt åttonde stycket prövas av

Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av sär-

skild vikt prövas dock av regeringen. Regeringens prövning sker efter

anmälan av inspektionen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:262) om

understödsföreningar

Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1972:262) om

understödsföreningar att det i lagen skall införas nio nya paragrafer, 26

a-26 h §§ och 71 a §, samt närmast före 26 a, 26 c, 26 d, 26 e, 26 f, 26 g

och 26 h §§ nya rubriker av följande lydelse.

Försäkringsgrupper

Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp

26 a § En försäkringsgrupp enligt denna lag består av en understödsföre-

ning och dess dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföre-

tag.

I fråga om vad som är dotterföretag och intresseföretag tillämpas 1

kap. 9, 9 b , 9 e och 9 f §§ försäkringsrörelselagen (1982:713). Vad som

föreskrivs i fråga om intresseföretag skall vid tillämpningen av första

stycket samt 26 b och 26 e §§ även gälla företag som inte är ett

dotterföretag eller intresseföretag, om innehavet direkt eller indirekt

uppgår till 20 procent eller mer av rösterna eller kapitalet.

26 b § En försäkringsgrupp enligt 26 a § första stycket omfattar även

understödsföreningens andra dotterföretag och intresseföretag.

Kontroll av affärshändelser och avtal inom försäkringsgruppen

26 c § En understödsförening som avses i 26 a § första stycket skall ha en

god kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom för-

säkringsgruppen samt deras påverkan på föreningens ekonomiska ställ-

ning, så att föreningens förmåga att fullgöra sina förpliktelser inte

äventyras.

Första stycket gäller även affärshändelser och avtal mellan under-

stödsföreningen och en fysisk person som har ett kvalificerat innehav i

eller en nära förbindelse med ett företag inom försäkringsgruppen. I fråga

om vad som är ett kvalificerat innehav eller nära förbindelse tillämpas 1

kap. 9 b och 9 c §§ försäkringsrörelselagen (1982:713).

Beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning

26 d § En understödsförening som avses i 26 a § skall göra en beräkning

av gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal för att bestämma den

ekonomiska ställningen med hänsyn till andra företag i försäkringsgrup-

pen. Beräkningen skall göras enligt en sammanläggnings- och avräk-

ningsmetod. Om det finns skäl får beräkningen i stället göras enligt en

konsolideringsmetod.

Den gruppbaserade kapitalbasen skall beräknas med tillämpning av

7 kap. 22 och 24 §§ samt 26 § tredje stycket första meningen försäkrings-

rörelselagen (1982:713). Den gruppbaserade solvensmarginalen skall

beräknas med tillämpning av 7 kap. 23 § för livförsäkringsrörelse och 7

kap. 25 § för skadeförsäkringsrörelse.

Vid beräkningen skall dotterföretag eller intresseföretag som är försäk-

ringsföretag beaktas proportionellt efter understödsföreningens innehav

om inte särskilda skäl talar för att de beaktas till annan andel.

Beräkningen skall särskilt tillgodose att avdrag från kapitalbasen görs

för dels tillgångar som får ingå i kapitalbasen hos ett annat försäkringsfö-

retag i försäkringsgruppen, dels värden som skapats internt inom grup-

pen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall med-

dela föreskrifter om beräkningsmetodernas användning och innehåll.

Gruppbaserad redovisning

26 e § En understödsförening som avses i 26 a § första stycket skall upp-

rätta och till Finansinspektionen ge in en särskild redovisning som om-

fattar försäkringsgruppen (gruppbaserad redovisning).

En gruppbaserad redovisning skall innehålla en sammanställning av

sådana väsentliga affärshändelser och avtal som avses i 26 c §. Redovis-

ningen skall även innehålla en sådan beräkning som avses i 26 d §.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

dela föreskrifter om den gruppbaserade redovisningens utformning och

innehåll samt när handlingarna skall ges in till Finansinspektionen.

Företag som får utelämnas från en gruppbaserad redovisning

26 f § Finansinspektionen får medge att ett företag helt eller delvis ute-

lämnas från en gruppbaserad redovisning enligt 26 e §, om

1. företaget är beläget i ett land utanför Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet och det finns rättsliga hinder för överföring av nödvändig

information,

2. företaget är av ringa betydelse med hänsyn till syftet med tillsynen,

eller

3. ett beaktande av företaget skulle vara olämpligt eller vilseledande

med hänsyn till syftet med tillsynen.

Information till understödsförening som skall upprätta en gruppbaserad

redovisning

26 g § Ett företag som ingår i en försäkringsgrupp enligt 26 a och 26 b §§

samt sådana fysiska personer som avses i 26 c § andra stycket skall till en

understödsförening som avses i 26 a § första stycket lämna de uppgifter

som behövs för att upprätta en gruppbaserad redovisning som uppfyller

kraven i denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

Uppgifterna skall lämnas på föreningens begäran så snart det kan ske.

Tystnadsplikt

26 h § En styrelseledamot eller annan befattningshavare hos ett företag

som vid fullgörande av skyldigheter enligt detta kapitel får kunskap om

affärsförhållanden i ett företag eller hos en person som enligt 26 g § skall

lämna uppgifter, får inte obehörigen röja vad han fått veta och inte heller

utnyttja kunskapen i strid med uppgiftslämnarens intresse.

71 a §

Om skyldigheten enligt 26 g § att

lämna information till en under-

stödsförening som skall upprätta

en gruppbaserad redovisning inte

fullgörs, får Finansinspektionen

förelägga den som skall lämna

informationen att fullgöra sin upp-

giftsskyldighet direkt till inspektio-

nen.

Ingår ett företag som omfattas av

26 g § i samma koncern som un-

derstödsföreningen, får inspektio-

nen kontrollera uppgifterna på

plats hos företaget.

 _______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3 Ärendet och dess beredning

Europaparlamentet och rådet antog den 27 oktober 1998 ett direktiv om

extra tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp

(98/78/EG, försäkringsgruppsdirektivet, bilaga 1).

EG:s hittillsvarande regler för solvenstillsyn är begränsade till den

finansiella situationen i de enskilda försäkringsföretagen. Det saknas

regler om hur ett försäkringsföretags ekonomiska ställning påverkas av

soliditeten i andra företag med ägarrelationer till försäkringsföretaget.

Direktivet syftar till att ge tillsynsmyndigheterna bättre möjligheter att

bedöma ett försäkringsföretags ekonomiska ställning - i första hand

storleken och kvaliteten på dess kapitalbas - med beaktande av dotterfö-

retag och andra närstående företag. Konsumentskyddet stärks genom att

skyddet för försäkringstagarnas tillgångar och försäkringsföretagens

möjligheter att infria åtagandena enligt försäkringsavtalen ökas.

Försäkringsrörelselagstiftningen är fortfarande i behov av den språk-

liga och författningstekniska översyn som nämns i propositionen om änd-

rade försäkringsrörelseregler (prop. 1998/99:87, s. 121). Denna översyn

avvaktar dock fortfarande de reformer som enligt samma proposition bör

utgöra grunden för ett sådant arbete.

En promemoria om försäkringsgruppsdirektivets genomförande har

upprättats på Finansdepartementet. Promemorian har remissbehandlats.

En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställ-

ning av remissyttrandena finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr

Fi99/4916).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 februari 2000 att inhämta Lagrådets ytt-

rande över de lagförslag som finns i bilaga 3.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. I förhållande till

lagrådsremissen har också vissa redaktionella ändringar gjorts i

lagtexten. Lagrådets yttrande behandlas i avsnitt 9 samt i

författningskommentaren (avsnitt 13).

4 Bakgrund

4.1 Nuvarande EG-regler för solvenstillsyn

4.1.1 Finansiell hemlandstillsyn

Inom Europeiska gemenskapen gäller för bl.a. försäkringstillsynen att

tillsynsmyndigheten i försäkringsföretagets hemland ansvarar för den

finansiella tillsynen över företaget, s.k. hemlandstillsyn. Tillsynen skall

omfatta ett försäkringsföretags hela verksamhet inom gemenskapen, så-

väl den som bedrivs i hemlandet som den som bedrivs i andra medlems-

länder inom gemenskapen - och även inom Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet (EES) - genom filial eller generalagentur eller genom s.k.

gränsöverskridande verksamhet.

Ramarna för hemlandstillsynen har dragits upp i EG:s försäkringsdi-

rektiv, främst i tredje skadeförsäkringsdirektivet (92/49/EEG) och tredje

livförsäkringsdirektivet (92/96/EEG). Direktiven innehåller en precise-

ring av vad hemlandstillsynen skall omfatta - en beskrivning som dock

inte är heltäckande. I den finansiella tillsynen skall således ingå kontroll

av försäkringsföretagens hela verksamhet, av dess solvens samt av tek-

niska avsättningar och de tillgångar som täcker dessa. Vidare skall hem-

landsmyndigheten kräva att varje försäkringsföretag skall ha sunda meto-

der för administration och bokföring samt adekvata rutiner för intern

kontroll.

För att hemlandsmyndigheten skall kunna ha regelbunden tillsyn över

försäkringsföretagen skall dessa åläggas att till hemlandsmyndigheten

årligen upprätta ett bokslut som utvisar bl.a. solvensen. Dessutom skall

företagen åläggas att periodiskt redovisa de uppgifter som tillsammans

med viss statistisk dokumentation behövs för tillsynen.

Förutom att reglera den finansiella hemlandstillsynens omfattning har

genom försäkringsdirektiven vissa väsentliga områden genomgått en mi-

nimiharmonisering. I detta sammanhang är det framför allt solvensreg-

lerna som är av intresse. Det är väsentligt att notera att det även på detta

område är hemlandets regler som gäller för ett försäkringsföretags hela

verksamhet inom gemenskapen.

4.1.2 Försäkringsdirektivens kapitalkrav

Försäkringsdirektiven innehåller även bestämmelser om rörelsens bedri-

vande. Hemlandet skall bl.a. föreskriva att alla försäkringsföretag skall

ha ett tillräckligt stort buffertkapital i förhållande till sin totala verksam-

het. Hittills gällande regler om kapitalkrav avser dock endast försäkrings-

företagen på individuell nivå.

Buffertkapitalet i ett försäkringsföretag måste överstiga solvensmargi-

nalen som bestäms med utgångspunkt i verksamhetens art och omfatt-

ning. Denna kapitalbuffert skall ha viss sammansättning och viss storlek.

I solvensmarginalen skall enligt närmare regler i direktiven ingå främst

- inbetalt aktiekapital i försäkringsaktiebolag respektive garantikapital

(kapital som skjutits till av garanter i ömsesidiga försäkringsföretag),

- hälften av aktiekapital eller garantikapital som ännu inte betalats in (om

minst 25 procent har betalats),

- lagstadgade och fria reserver som inte motsvaras av ingångna försäk-

ringsförpliktelser,

- balanserad vinst, och

- uttaxeringsbara fordringar som ett ömsesidigt försäkringsföretag kan

ha på sina medlemmar, ett belopp som dock inte får överstiga vare sig

hälften av skillnaden mellan vad som maximalt kan infordras och det

som faktiskt har infordrats eller hälften av solvensmarginalen.

Under vissa förutsättningar kan dessutom ytterligare poster ingå i sol-

vensmarginalen.

Vilken storlek solvensmarginalen skall ha beror på om det är livförsäk-

ringsrörelse eller skadeförsäkringsrörelse ett företag bedriver. För livför-

säkringsrörelse beräknas solvensmarginalen på summan av premiereser-

ven och de positiva risksummorna. För skadeförsäkringsrörelse beräknas

storleken på solvensmarginalen på det högsta av föregående års premier

och genomsnittet av de senaste tre årens försäkringsersättningar. Dess-

utom gäller för både liv- och skadeförsäkringsrörelse att beräkningen i

viss mån beaktar omfattningen av avgiven återförsäkring.

Som komplement till beräkningsreglerna ovan krävs en minsta nivå på

storleken av solvensmarginalen. Denna minsta nivå (garantifonden) är

för livförsäkringsrörelse 800 000 euro. För skadeförsäkringsrörelse är

den beroende av vilka försäkringsklasser ett företag bedriver och varierar

mellan 200 000 euro och 1 400 000 euro.

Solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är fria

från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden.

Medlemsländerna får dock inte fastställa några regler för valet av till-

gångar som inte ingår i de tekniska avsättningarna.

4.1.3 Sanktioner vid överträdelser av solvensreglerna

Som framgått är det den behöriga myndigheten i hemlandet som svarar

för tillsynen av solvensen. Varje hemlandsmyndighet skall enligt direkti-

ven ha tillräckliga befogenheter och resurser för att övervaka den verk-

samhet som bedrivs av försäkringsföretag med huvudkontor inom

respektive medlemsstats territorium i syfte att kontrollera att direktiven

genomförs. Bland annat skall hemlandsmyndigheten ha möjlighet att in-

hämta uppgifter eller begära in handlingar angående försäkringsrörelsen

och göra inspektion på plats i ett försäkringsföretags lokaler.

Om ett försäkringsföretags solvensmarginal underskrider kravet på

solvensmarginalen skall hemlandsmyndigheten begära att företaget upp-

rättar en plan för att återställa en sund finansiell ställning. Planen skall

godkännas av hemlandsmyndigheten. Om hemlandsmyndigheten bedö-

mer att företagets ekonomiska ställning kommer att försämras ytterligare,

får myndigheten dessutom förbjuda eller inskränka företagets förfogan-

derätt över sina tillgångar.

Om däremot solvensmarginalen underskrider garantifonden skall

hemlandsmyndigheten begära att företaget överlämnar en plan för kort-

fristig finansiering. Även en sådan plan skall godkännas av myndigheten.

Myndigheten får i en sådan situation även förbjuda eller inskränka före-

tagets förfoganderätt över tillgångarna.

I båda dessa fall gäller vidare att hemlandsmyndigheten får vidta alla

behövliga åtgärder till skydd för de försäkrades intressen.

Om en hemlandsmyndighet vidtar någon av dessa sanktionsåtgärder

skall den underrätta myndigheterna i de andra länder där företaget bedri-

ver verksamhet. De behöriga myndigheterna i dessa länder skall på begä-

ran av hemlandsmyndigheten vidta åtgärder mot ett företags tillgångar på

respektive territorium.

Som en yttersta sanktion skall en auktorisation kunna återkallas om en

av hemlandsmyndigheten fastställd plan inte följs av företaget. Även

detta skall meddelas myndigheterna i de länder där företaget driver verk-

samhet. En sådan myndighet har då rätt att förhindra företaget att inleda

ny verksamhet i det egna landet. Både hemlandsmyndigheten och övriga

myndigheter skall i samarbete skydda de försäkrades intressen och sär-

skilt inskränka företagets förfoganderätt över tillgångar.

4.1.4 Informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter

Enligt försäkringsdirektiven skall alla personer som arbetar eller har

arbetat för behöriga myndigheter vara bundna av tystnadsplikt. Detta

skall dock inte hindra myndigheterna att utbyta information i enlighet

med direktiven. Vidare får myndigheterna ingå samarbetsavtal för utbyte

av information med en försäkringstillsynsmyndighet i ett land utanför

EES. Ett sådant samarbetsavtal förutsätter emellertid att den information

som utlämnas blir föremål för sekretess på ett sätt som är likvärdigt

direktivens.

Den information som en myndighet fått från en annan myndighet får

enligt direktiven endast användas för vissa syften, exempelvis för

kontroll av solvensmarginalen.

4.2 Nuvarande svenska regler för solvenstillsyn

Sverige har införlivat EG:s regler om solvens och tillsyn avseende för-

säkringsföretag från och med den 1 januari 1994. Flertalet av reglerna

från direktiven finns i

7 kap. 22-29 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713, FRL). I 1 kap. 8 a §

FRL finns en allmän bestämmelse om att ett försäkringsbolag vid varje

tidpunkt skall ha en tillräcklig kapitalbas.

I viss mån är EG:s solvensregler dessutom införlivade i den svenska

rättsordningen genom regler från Finansinspektionen, framför allt genom

Finansinspektionens allmänna råd (1998:15) om möjlighet för försäk-

ringsbolag att räkna in förlagslån i kapitalbasen.

I den svenska lagstiftningen har valts en något annorlunda terminologi

än i försäkringsdirektiven. I stället för solvensmarginal används begrep-

pet kapitalbas. Solvensmarginal används för den nivå ett bolags kapital-

bas måste ha. Begreppet garantifond har bytts mot garantibelopp.

De svenska försäkringsbolagen måste enligt Finansinspektionens före-

skrifter (1997:30) om svenska försäkringsbolags skyldighet att lämna

solvensdeklaration årligen lämna en sådan deklaration till inspektionen.

Solvensdeklarationen har en utformning som är likartad inom hela EES,

enligt en överenskommelse mellan tillsynsmyndigheterna.

När det gäller informationsutbyte har det vid genomförandet av försäk-

ringsdirektiven gjorts bl.a. den bedömningen att sekretesslagen

(1980:100) ger Finansinspektionen goda möjligheter att i tillsynsarbetet

lämna ut handlingar och uppgifter till behöriga myndigheter (se prop.

1994/95:184 s. 230 f).

4.3 Reformerade försäkringsrörelseregler

Allmänt om reformen

De svenska försäkringsrörelsereglerna har nyligen moderniserats samti-

digt som Finansinspektionens tillsynsroll har renodlats. De nya reglerna

trädde i huvudsak i kraft den 1 januari 2000 (se prop. 1998/99:87 Änd-

rade försäkringsrörelseregler, bet. 1998/99:FiU28, rskr. 1998/99:227,

SFS 1999:600).

Genom de nya rörelsereglerna har försäkringstagarkollektivets intresse

återigen slagits fast som det avgörande motivet för särskilda rörelseregler

och tillsyn över försäkringsföretag. Intresset av att dessa företag skall

kunna fullgöra åtagandena mot direktförsäkringstagarna och andra ersätt-

ningsberättigade har dock genom reformen markerats på ett mera tydligt

sätt i FRL än tidigare. Detta har skett genom införandet av en stabilitets-

princip inom ramen för en ny allmän rörelseregel för försäkringsverk-

samhet (se 1 kap. 1 a § första stycket). Denna regel kompletteras med

detaljerade bestämmelser om krav på kapitalbas m.m.

Enligt stabilitetsprincipen skall rörelsen bedrivas med en för rörelsens

omfattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet, likviditet och

kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker. Vid

införandet av bestämmelsen framhölls bl.a. att även förpliktelser och åta-

ganden mot andra än försäkringstagare kan behöva beaktas. Detsamma

anfördes i fråga om garantiförbindelser och andra åtaganden som inte

tagits in i balansräkningen. I det sammanhanget betonades också att kra-

vet på tillfredsställande likviditet även var relevant i fråga om kapitalba-

sen. När det gällde omfattningen och beskaffenheten av rörelsen fram-

hölls särskilt att det kunde finnas anledning att ställa högre krav på bl.a.

soliditet i livförsäkring där avtalen normalt är långfristiga.

Den allmänna rörelseregeln har - i motsats till den sundhetsregel som

samtidigt upphävs - utformats som en handlingsregel för bolaget i stället

för som en handlingsregel för tillsynsmyndigheten.

 När det gäller Finansinspektionens tillsynsuppgifter har de genom

lagändringarna renodlats till en övervakande roll med inriktning på att

reglerna för näringsverksamheten följs. Efterlevnaden av stabilitetsprin-

cipen och de bestämmelser som har samband med denna har anvisats

som en huvuduppgift för tillsynen (se prop. 1998/99:87, särskilt s. 340

och 391 f).

Vinstutdelning för svenska livförsäkringsbolag

År 1982 infördes i lag ett vinstutdelningsförbud för svenska s.k. traditio-

nella livförsäkringsbolag. År 1989 gjordes ett undantag för bolag som

meddelar livförsäkring enligt den numera upphävda lagen (1989:1079)

om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder, s.k. fondför-

säkring.

Årsvinsten på livförsäkringsrörelse i ett traditionellt livförsäkringsbo-

lag skall avsättas till en återbäringsfond. Denna fond får i princip endast

användas för återbäring till försäkringstagarna och för förlusttäckning.

Om det finns särskilda skäl får Finansinspektionen medge att återbä-

ringsfonden minskas i andra fall. Man brukar i detta sammanhang säga

att livförsäkring drivs enligt ömsesidiga principer, även om det är ett för-

säkringsaktiebolag, eftersom allt överskott skall återgå till försäkringsta-

garna.

Genom de nya försäkringsrörelsereglerna som trädde i kraft den 1

januari 2000 ges en möjlighet även för ett traditionellt livförsäkringsbo-

lag att dela ut vinst till aktieägarna. Detta förutsätter emellertid att be-

stämmelser om vinstutdelning finns i bolagsordningen. För redan kon-

cessionerade livförsäkringsbolag kan bestämmelser om vinstutdelning tas

in i bolagsordningen under vissa förutsättningar.

De livförsäkringsbolag som fortsätter att driva icke vinstutdelande

verksamhet skall upprätta en konsolideringsfond som skall kunna använ-

das för förlusttäckning eller för återbäring till försäkringstagarna.

Oavsett om ett bolag ombildas till vinstutdelande eller kvarstår som

icke vinstutdelande måste de överskottsmedel som samlats upp i återbä-

ringsfonden antingen gottskrivas försäkringstagarna eller, om bolaget

inte skall kunna dela ut vinst, föras över till konsolideringsfonden. Senast

den 31 december 2001 måste denna fördelning av återbäringsfonden ha

skett.

Konsekvenserna av dessa ändringar är att det i framtiden kommer att

finnas både livförsäkringsbolag som kan dela ut vinst till aktieägarna och

sådana som fortsätter att drivas som icke vinstutdelande. I det senare fal-

let kommer de överskott som uppstår inom livförsäkringsrörelsen inte att

vara tillgängliga för ett moderföretag. Detsamma kommer att gälla även i

vinstutdelande livförsäkringsbolag för den del som enligt bolagsord-

ningen inte är tillgänglig för vinstutdelning. Detta får konsekvenser vid

beräkningen av en gruppbaserad ekonomisk ställning, se nedan under

avsnitt 7.4 och propositionens bilaga 5.

4.4 Översiktligt om gruppbaserad tillsyn för kreditinstitut

och värdepappersbolag

För kreditinstitut och värdepappersbolag (institut) som ingår i en finan-

siell företagsgrupp gäller särskilda regler om tillsyn över gruppen

(gruppbaserad tillsyn). Enligt direktivet om gruppbaserad tillsyn över

kreditinstitut (92/30/EEG) skall gruppbaserad tillsyn över institut särskilt

inriktas på att skydda insättarnas intressen och säkerställa stabiliteten i

det finansiella systemet. Regler om gruppbaserad tillsyn finns även i

direktivet om övervakning och kontroll av kreditinstituts stora expone-

ringar (92/121/EEG) och direktivet om kapitalkrav för värdepappersfö-

retag och kreditinstitut (93/6/EEG). Dessa tre direktiv har införlivats i

svensk rätt genom lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora expo-

neringar för kreditinstitut och värdepappersbolag.

Den gruppbaserade tillsynen kan sägas bestå av tre delar. Den första

delen är den tillsyn eller övervakning som tillsynsmyndigheten skall ut-

öva över företagsgruppen. Den andra delen är de beräkningar som skall

göras av kapitalkrav för kreditrisker och marknadsrisker samt begräns-

ningar av stora exponeringar. Den tredje delen omfattar den gruppbase-

rade redovisningen och de olika metoder för sammanställningen

(konsolideringen) som krävs.

Tillsynen över ett instituts finansiella ställning sker genom konsolide-

ring av andra institut och finansiella institut som är dotterföretag till

institutet eller i vilka institutet har ett ägarintresse. Tillsynen omfattar

emellertid även andra finansiella företagsgrupper än sådana som har ett

institut som moderföretag. Företagsgrupper där moderföretaget är ett

holdingföretag med finansiell verksamhet och minst ett av dotterföreta-

gen är ett institut skall också omfattas. För koncerner där moderföretaget

är ett holdingföretag med blandad verksamhet och minst ett av dotterfö-

retagen är ett institut, föreskriver direktivet en skyldighet för moderföre-

taget att lämna viss information. Med ägarintresse avses ett direkt eller

indirekt innehav av 20 procent eller mer av rösterna eller kapitalet i ett

företag.

Tillsynen innefattar kapitalkrav för kreditrisker och marknadsrisker

samt kontroll av stora exponeringar. Vad som föreskrivs om detta skall

således tillämpas även på den samlade ekonomiska ställningen för en

finansiell företagsgrupp. Tillsynen omfattar vidare krav på tillfredsstäl-

lande interna kontrollrutiner hos företag som skall upprätta eller ingå i en

gruppbaserad redovisning.

Huvudregeln när det gäller redovisningen av sammanställningen är att

det skall ske en fullständig konsolidering. Proportionell konsolidering

kan dock i vissa fall få användas när en finansiell företagsgrupp innefat-

tar företag vari ägarintresse föreligger.

5 Allmänt om försäkringsgruppsdirektivet

Försäkringsgruppsdirektivet syftar, som nämnts, till att ge tillsynsmyn-

digheterna bättre möjligheter att bedöma ett försäkringsbolags ekono-

miska ställning med beaktande av dotterföretag och andra närstående

företag. I första hand avses storleken och kvaliteten på bolagets solvens-

marginal.

Som redogjorts för i avsnitt 4.2 används i svensk lagstiftning begreppet

kapitalbas, medan solvensmarginal används för att beskriva den nivå ett

bolags kapitalbas måste ha. I det följande kommer dock generellt direkti-

vets terminologi att användas när det refereras till detta, och följaktligen

svensk terminologi när den svenska rättsordningen behandlas.

Direktivet kan sägas reglera tre slag av kontroller.

Kontrollen av finansiella transaktioner med andra företag inom gruppen

Den första kontrollen gäller transaktioner (lån, investeringar, etc.) mellan

försäkringsföretaget och andra företag inom gruppen eller fysiska

personer som är ägare till företag inom gruppen. Sådana transaktioner

skall försäkringsföretaget årligen rapportera till tillsynsmyndigheten, som

skall vidta lämpliga åtgärder om det utifrån rapporten visar sig att försäk-

ringsföretagets solvens äventyras eller riskerar att äventyras.

Beräkning av försäkringsföretagets jämkade solvens - effekter av dubbelt

utnyttjande av kapital och av inbördes finansiering

Den andra kontrollen innebär en beräkning av försäkringsföretagets jäm-

kade solvens. Inom ramen för denna kontroll beräknas försäkringsföreta-

gets gruppbaserade solvensmarginal med avdrag för poster som också

kan ingå i ett annat försäkringsföretags solvensmarginal. Har flera

försäkringsbolag ägarförhållande till varandra är det nämligen vanligt

förekommande att samma värden täcker flera företags kapitalkrav. Denna

dubbla användning av riskkapital brukar på engelska betecknas double-

gearing . Ett exempel på en sådan situation är när det egna kapitalet som

skall täcka solvensmarginalen i ett dotterföretag är finansierat av aktie-

ägartillskott från moderföretaget. I ett sådant fall ingår samma värde i

moderföretagets solvensmarginal genom värdet på aktierna. En

obeståndssituation i dotterföretaget kan då medföra att även moderföreta-

get får solvensproblem.

Vid denna beräkning skall solvensmarginalen också reduceras med

belopp som härrör från inbördes finansiering med ett annat företag i

gruppen. Det är fråga om poster som får ingå i ett försäkringsföretags

solvensmarginal och som skapas i balansräkningen utan att nytt kapital

kommer in utifrån, exempelvis eviga förlagslån. Sådana poster skall på

liknande sätt bortses från vid en beräkning av det gruppbaserade kapital-

kravet.

Direktivet anger alternativa beräkningsmetoder med vilka man räknar

ut företagets jämkade solvens. Vid beräkningar görs avdrag för de poster

som i första hand kan utnyttjas på annat håll (se direktivets bilaga I). Den

sålunda jämkade solvensen ger en mer rättvisande bild av företagets

verkliga finansiella stabilitet.

Kompletterande beräkning av moderföretagets fördelning av tillgångar

inom gruppen

Om försäkringsföretaget är ett dotterföretag till ett försäkringsholdingbo-

lag, ett återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag med hemvist

utanför den Europeiska gemenskapen blir beräkningen av den jämkade

solvensen delvis annorlunda. Detta dels med hänsyn till att holdingbola-

get inte självt bedriver försäkringsverksamhet och inte har ett krav på

solvensmarginal, dels med hänsyn till att återförsäkringsföretag inom den

Europeiska gemenskapen - eller försäkringsföretag utanför gemenskapen

- behöver inte omfattas av EG:s regler om kapitalkrav.

I detta fall behöver kontroll också ske av hur moderföretaget fördelar

resurserna mellan olika företag i gruppen. En snedfördelning av de finan-

siella resurserna mellan försäkringsföretaget och övriga företag inom

gruppen kan utgöra en risk för försäkringsföretagets stabilitet. Det finns

även en risk för att ett moderföretag för över tillgångar från ett i övrigt

stabilt försäkringsföretag för att täcka eget eller ett annat dotterföretags

underskott. Direktivet innehåller en beräkningsmodell för detta fall enligt

vilken moderföretagets fördelning av de finansiella resurserna mellan

detta och dess dotterföretag och intresseföretag kontrolleras (se direkti-

vets bilaga II).

Informationsregler

För att den gruppbaserade tillsynen skall fungera, krävs att finansiell in-

formation ges inte bara från försäkringsföretagen utan även från andra

närstående företag. Direktivet innehåller därför regler om informations-

plikt för försäkringsföretag också vad gäller andra närstående företag

som inte står under tillsyn. Vidare anvisas möjligheter för den behöriga

myndigheten att verifiera informationen genom kontroll på plats även

hos de företag som inte står under tillsyn. Direktivets regler om samar-

bete och utbyte av information mellan behöriga myndigheter är också en

förutsättning för att den utökade tillsynen skall fungera.

6 Allmänna utgångspunkter

Försäkringsgruppsdirektivets syfte ligger väl i linje med utgångspunk-

terna för de nyligen reformerade försäkringsrörelsereglerna (se avsnitt

4.3). Direktivet kan därför utan större svårigheter införlivas i FRL.

För understödsföreningarna har EG:s gemenskapsrätt ännu inte

genomförts. När nu försäkringsgruppsdirektivet genomförs i lagen

(1972:262) om understödsföreningar (LUF) leder detta till vissa avvikel-

ser i förhållande till de föreslagna bestämmelserna i FRL, avvikelser som

således inte enbart är motiverade av understödsföreningarnas särart.

Försäkringsgruppsdirektivet är skrivet med utgångspunkt från vad ut-

övandet av tillsynen skall omfatta. För att överensstämma med utgångs-

punkterna för försäkringsrörelsereformen bör emellertid bestämmelserna

i lag utformas såsom handlingsregler för försäkringsföretagen. På så sätt

uppnås effekten att försäkringsföretagens ansvar för den finansiella sta-

biliteten - med hänsyn till relationerna med andra närstående företag -

tydliggörs, samtidigt som Finansinspektionens möjligheter att bedriva

gruppbaserad tillsyn stärks. Detta leder till ett ökat skydd för försäk-

ringstagarnas tillgångar och därigenom till att försäkringsföretagens åta-

ganden enligt försäkringsavtal kan infrias i än högre utsträckning.

Direktivet innehåller åtskilliga detaljerade regler avseende beräkning

och redovisning av gruppbaserad ställning. Ett genomförande av direkti-

vet bör ha karaktär av ramregler i lag. Vissa viktigare principer bör såle-

des framgå av lagen, medan de mera detaljerade reglerna som därutöver

är nödvändiga för att införliva EG-rätten bör införas genom föreskrifter

på myndighetsnivå.

Även andra företag än finansiella företag är berörda av försäkrings-

gruppsdirektivets bestämmelser, exempelvis i fråga om informations-

skyldighet och kontroll av lämnade uppgifter. Det bör dock understrykas

att det alltjämt är försäkringsbolaget som omfattas av tillsyn.

Propositionen innehåller först ett avsnitt om gruppbaserade rörelsereg-

ler (avsnitt 7). Detta avsnitt kompletteras på detaljnivå i en särskild bi-

laga benämnd Särskilt om beräkningen av gruppbaserad ställning - be-

räkningsmetodernas tillämpning, se bilaga 5. Härefter behandlas kontroll

av företag som skall omfattas av en gruppbaserad redovisning (avsnitt 8),

tillsyn över internationella företagsgrupper (avsnitt 9), tystnadsplikt m.m.

(avsnitt 10), gruppbaserade rörelseregler för understödsföreningar

(avsnitt 11) samt ekonomiska konsekvenser (avsnitt 12).

7 Gruppbaserade rörelseregler för försäkrings-

bolag

7.1 Definitioner av betydelse för försäkringsgruppens

omfattning

Regeringens förslag: De nya reglerna om försäkringsgrupper skall

gälla för försäkringsbolag som omfattas av FRL. Nuvarande defi-

nitioner av moderföretag och dotterföretag skall ligga till grund för

tillämpningen. För bestämmande av en försäkringsgrupps omfatt-

ning införs begreppen försäkringsholdingföretag och intresseföretag

i FRL. Begreppen definieras på ett sätt som överensstämmer med

liknande definitioner på redovisningsområdet. Därutöver skall

innehav av minst 20 procent av rösterna eller kapitalet i detta

sammanhang alltid behandlas som intresseföretag.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslaget.

Direktivet: Försäkringsgruppsdirektivet innehåller regler om tillsyn av

försäkringsföretag på gruppbasis. Enligt artikel 1 a skall försäkringsfö-

retag definieras enligt de grundläggande försäkringsdirektiven, dvs. som

ett företag som har fått officiell auktorisation enligt artikel 6 i både första

skadeförsäkringsdirektivet (73/239/EEG) och första livförsäkringsdirek-

tivet (79/267/EEG). Undantagna från direktiven är bl.a. återförsäkrings-

rörelse.

Enligt försäkringsgruppsdirektivet skall hänsyn även tas till förbindel-

ser med försäkringsföretag som har säte utanför gemenskapen. Sådana

företag benämns i direktivet försäkringsföretag i tredje land (artikel 1 b).

Den definitionen är ny i förhållande till tidigare försäkringsdirektiv.

I vissa delar innehåller direktivet särregler för återförsäkringsföretag.

Med detta avses ett företag som varken kan hänföras till försäkringsfö-

retag eller försäkringsföretag i tredje land och vars huvudsakliga verk-

samhet är att försäkra risker som överlåts av försäkringsföretag inom och

utanför gemenskapen samt andra återförsäkringsföretag (artikel 1 c).

Enligt direktivet är typfallet för en försäkringsgrupp den situationen att

ett försäkringsföretag är moderföretag till eller har ägarintresse i ett annat

försäkringsföretag. I fråga om vilket företag som är moderföretag hänvi-

sas till artikel 1 i det sjunde bolagsdirektivet (83/349/EEG), se artikel 1 d

i försäkringsgruppsdirektivet.

Även dotterföretag definieras i försäkringsgruppsdirektivet genom en

hänvisning till artikel 1 i det sjunde bolagsdirektivet (se artikel 1 e).

Vidare erinras om att ett dotterföretag till ett dotterföretag * dvs. ägande i

flera led * också skall anses som ett dotterföretag till det första dotterfö-

retagets moderföretag.

I försäkringsgruppsdirektivet finns ett särskilt tillägg till koncern-

begreppet i förhållande till det sjunde bolagsdirektivet. Som ett moderfö-

retag skall även anses företag som enligt de behöriga myndigheterna ut-

övar ett bestämmande inflytande över ett annat företag, och omvänt skall

som ett dotterföretag även anses ett företag som moderföretaget enligt

myndighetens bedömning utövar ett bestämmande inflytande över

(artikel 1 d och 1 e).

I definitionen av ägarintresse hänvisas i grunden till definitionen av

samma term i artikel 17 i fjärde bolagsdirektivet. I artikel 17 definieras

ägarintresse som kapitalandelar i andra företag vilka genom att skapa en

varaktig förbindelse med de företagen är avsedda att främja den egna

verksamheten. En kapitalandel utgör ägarintresse om den överstiger en

procentsats som medlemsstaten själv bestämmer (vilken dock inte får

överstiga 20 procent). Detta innebär att ägande som understiger 20 pro-

cent ändå är att anse som ägarintresse om ägandet också uppfyller krite-

rierna om varaktig förbindelse och främjande av den egna verksamheten.

I försäkringsgruppsdirektivet utvidgas dock ägarintressebegreppet i

förhållande till artikel 17 i fjärde bolagsdirektivet på så sätt att det dess-

utom slås fast att ett direkt eller indirekt innehav av minst 20 procent av

röster eller kapitalet i ett annat företag skall anses som ägarintresse.

Slutsatsen blir alltså att ägarintresse alltid skall anses föreligga enligt

försäkringsgruppsdirektivet vid innehav av minst 20 procent innehav av

kapital eller röster, men att ägarintresse kan föreligga vid en lägre kapi-

talandel, om avsikten med ägandet är att skapa en varaktig förbindelse

som avser att främja den egna verksamheten (se artikel 1 f).

Med anknutet företag avses enligt direktivet såväl dotterföretag som ett

företag som ägs med ägarintresse (se artikel 1 h).

Direktivet skiljer på två slag av holdingbolag, nämligen försäkrings-

holdingbolag och försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet.

Försäkringsholdingbolag definieras som ett moderföretag vars huvud-

sakliga verksamhet består i att förvärva och äga dotterföretag, vilka en-

bart eller huvudsakligen är försäkringsföretag, återförsäkringsföretag

eller försäkringsföretag i tredje land och där minst ett av dotterföretagen

är ett försäkringsföretag (artikel 1 i). Definitionen överensstämmer nära

med definitionen av finansiellt holdingbolag enligt artikel 5.3 i fjärde

bolagsdirektivet jämfört med artikel 65.2 i försäkringsredovisnings-

direktivet (91/674/EEG).

I definitionen av försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet

finns däremot inga krav på dotterföretagens huvudsakliga verksamhetsin-

riktning. Det är i detta fall fråga om ett moderföretag som har minst ett

försäkringsföretag bland sina dotterföretag. Moderföretaget får dock inte

självt vara ett svenskt eller utländskt försäkringsföretag eller ett försäk-

ringsholdingbolag (artikel 1 j).

Definitionen av behöriga myndigheter är densamma som i försäk-

ringsdirektiven, dvs. de nationella myndigheter som enligt lag eller annan

författning har behörighet att utöva tillsyn över försäkringsföretag

(artikel 1 k).

Skälen för regeringens förslag

Vilka försäkringsföretag skall omfattas av de nya reglerna

Försäkringsgruppsdirektivet skall genomföras för sådana svenska försäk-

ringsföretag som omfattas av det första skadeförsäkringsdirektivet och

det första livförsäkringsdirektivet. Det innebär att de regler som föreslås i

detta sammanhang måste göras tillämpliga på flertalet försäkringsbolag

som bedriver direktförsäkringsrörelse.

I dag omfattas återförsäkringsbolag, försäkringsbolag som meddelar

försäkringar till ett annat koncernbolag (captivebolag) och små lokala

ömsesidiga försäkringsbolag av i stort sett samma regler som andra för-

säkringsbolag. De omfattas således bl.a. av stabilitetsprincipen i 1 kap.

1 a § och reglerna om kapitalbas i 1 kap. 8 a § FRL. I fråga om vissa åter-

försäkringsbolag gäller dock undantag, bl.a. från reglerna om skuldtäck-

ning av försäkringstekniska avsättningar (se 7 kap. 9 § FRL). För återför-

säkringsbolag och små försäkringsbolag finns också en dispensmöjlighet

i 1 kap. 10 § FRL.

När det gäller återförsäkringsbolag, captivebolag och små lokala ömse-

sidiga bolag kan det ifrågasättas om skälen för rörelseregler och tillsyn är

tillräckligt starka. De skäl som anförts för att sådana bolag skall omfattas

av de nyligen reformerade försäkringsrörelsereglerna är dock relevanta

även i detta sammanhang. Även dessa företag bör därför omfattas av de

gruppbaserade rörelseregler som nu föreslås. De annorlunda skydds-

intressen som kan föreligga i fråga om viss försäkringsverksamhet bör i

stället beaktas inom ramen för tillämpningen av rörelsereglerna och vid

utövandet av den gruppbaserade tillsynen. Som nämnts i försäkrings-

rörelsereformen bör dock en översyn inledas inom kort med inriktning på

begränsningar i regleringen för dessa bolag (se prop. 1998/99:87 s. 156).

Frågan om tillämpningen av de gruppbaserade rörelsereglerna på

understödsföreningar kommer att behandlas i avsnitt 11.

Utländskt försäkringsföretag och återförsäkringsföretag

Samtliga svenska försäkringsbolag som omfattas av FRL skall som

nämnts omfattas av de nya gruppbaserade rörelsereglerna. Det föreligger

därför inte något behov av en särskild definition av återförsäkringsföre-

tag för att fastställa vilka svenska försäkringsbolag som skall omfattas.

När det gäller hur ett svenskt försäkringsbolag skall beakta relationer

med utländska försäkringsföretag innehåller direktivet undantagsvis olika

bestämmelser som beror av om försäkringsföretaget är ett direktförsäk-

ringsföretag eller ett återförsäkringsföretag inom EES.

Bakgrunden är att återförsäkringsföretagen inte omfattas av den EG-

reglering som genomfördes genom försäkringsdirektiven. Det föreligger

således inget krav på EG-nivå att dessa skall stå under tillsyn eller upp-

fylla kapitalkrav. I försäkringsgruppsdirektivet framhålls därför att även

om återförsäkringsföretag ingår i beräkningarna så innebär detta inte krav

på att de rent faktiskt ställs under tillsyn, se bl.a. ingresstexten punkt 3

och artikel 3.1. För beräkningarnas skull tillförs de i stället - i likhet med

mellanliggande försäkringsholdingbolag - ett teoretiskt kapitalkrav i en-

lighet med direktivets bilaga 1, se avsnitt 7.4 .

Enligt FRL följer dock som nyss nämnts återförsäkringsbolag i stort

sett samma regler som direktförsäkringsbolag. De svenska återförsäk-

ringsbolagen skall således uppfylla ett kapitalkrav. Det behövs därför

inga särregler i detta sammanhang för svenska återförsäkringsföretag. De

ingår i FRL:s definition av försäkringsbolag och behandlas på samma

sätt som direktförsäkringsbolag.

Ett motsvarande synsätt kan däremot inte tillämpas för utländska åter-

försäkringsföretag. Detta har dock betydelse endast när ett svenskt för-

säkringsbolag har ett försäkringsföretag med hemvist inom EES som

moderföretag. Skyldigheten att upprätta bl.a. gruppbaserad redovisning

blir då beroende av om moderföretaget är ett återförsäkringsföretag eller

ett direktförsäkringsföretag (se avsnitt 7.2 och 7.6).

Vid sidan av begreppet försäkringsbolag bör termen

 försäkringsföretag användas och inbegriper då såväl svenska som ut-

ländska direkt- och återförsäkringsföretag. I nyss nämnt avseende är det

dock befogat att använda begreppet utländskt återförsäkringsföretag

eller ett annat utländskt försäkringsföretag med hemvist utanför EES .

Definition av moderföretag och dotterföretag (koncernbegreppet)

Direktivets definition av moderföretag och dotterföretag * som tillsam-

mans bildar en koncern * överensstämmer i allt väsentligt med gällande

regler i 1 kap. 9 § första*tredje styckena i FRL. Dessa definitioner kan

därför ligga till grund för tillämpningen av de nya reglerna om försäk-

ringsgrupper.

En mindre skillnad är att två företag där * enligt tillsynsmyndighetens

bedömning * det ena kan anses utöva ett bestämmande inflytande över

det andra också skall anses utgöra en koncern vid tillämpningen av

direktivets tillsynsregler.

Vid genomförandet av motsvarande bestämmelse i direktivet

(92/30/EEG) om gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut ifrågasattes att

denna bestämmelse är tvingande på så sätt att Sverige måste införa en

bestämmelse som föreskriver att en koncern skall, utan hinder av andra

regler, anses föreligga när Finansinspektionen bedömer att ett bestäm-

mande inflytande utövas. När ett företag skall anses vara ett moder- eller

dotterföretag och således en koncern föreligger borde klart framgå av

lagtexten. Det konstaterades att en annan sak var att inspektionen i sin

tillsynsverksamhet har att bedöma om en koncern föreligger enligt rekvi-

siten i lagen (se prop. 1994/95:50 s. 248). Någon särskild regel infördes

aldrig med anledning av bestämmelsen.

Samma bedömning bör göras i detta sammanhang.

Intresseföretag eller ägarintresse?

I direktivet används begreppet ägarintresse. I svensk lagstiftning finns

ägarintresse definierat i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar. Den definitionen motsvarar andra ledet i försäkrings-

gruppsdirektivets definition.

Definitionen av samma begrepp i det fjärde bolagsdirektivet (artikel

17) - som försäkringsgruppsdirektivet hänvisar till i första ledet - är

genomförd i redovisningslagstiftningen för försäkringsbolag [jfr 1 kap.

5 § årsredovisningslagen (1995:1554 ÅRL)]. I stället för begreppet

ägarintresse infördes där begreppet intresseföretag för att urskilja de

företag som, utan att vara dotterföretag, skall beaktas i ett annat företags

redovisning.

Eftersom direktivets regler om gruppbaserade beräkningar i stor ut-

sträckning utgår från regler om försäkringsbolagens redovisning och ter-

men intresseföretag används där, bör begreppet intresseföretag användas

även i de nu föreslagna reglerna om försäkringsgrupper.

Direktivets kompletterande krav att alltid beakta fall där innehavet

direkt eller indirekt omfattar 20 procent eller mer av rösterna eller kapi-

talet, bör införas som ett tillägg om att sådana företag skall behandlas

som intresseföretag i förevarande sammanhang (se den föreslagna

7 a kap. 1 § andra stycket).

Försäkringsholdingföretag och holdingföretag med blandad verksamhet

Försäkringsgruppsdirektivets definition av försäkringsholdingbolag

stämmer i princip med definitionen av holdingföretag med finansiella

verksamhet enligt reglerna om gruppbaserad tillsyn på bankområdet (se

1 kap. 1 § lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kredit-

institut och värdepappersbolag). Den överensstämmer också väsentligen

med den definition av finansiella holdingföretag som ligger till grund för

vilka företag som skall upprätta koncernredovisning enligt redovisnings-

reglerna för försäkringsföretag [se i 1 kap. 1 § andra stycket i lagen om

årsredovisning i försäkringsföretag (1995:15ÅRFL)]. En definition av

begreppet försäkringsholdingföretag - som överensstämmer med försäk-

ringsgruppsdirektivet med vissa tekniska anpassningar med hänsyn till

holdingföretagsdefinitionen i lagen om kapitaltäckning och stora expone-

ringar för kreditinstitut och värdepappersbolag - bör tas in i FRL. I FRL

bör begreppet försäkringsholdingföretag användas.

Direktivet innehåller ytterligare ett för försäkringsrörelselagstiftningen

nytt begrepp, nämligen försäkringsholdingbolag med blandad verksam-

het. Begreppet används för att beskriva ett försäkringsföretags moderfö-

retag som varken är ett svenskt eller utländskt försäkringsföretag, ett

återförsäkringsföretag eller ett försäkringsholdingbolag. Ingenting

stadgas om dess verksamhet förutom att det skall äga minst ett

försäkringsföretag. Begreppet används för att beskriva den vidare krets

av bolag som skall omfattas av direktivets kontroll av vissa transaktioner

(affärshändelser och avtal), se vidare avsnitt 7.3.

Termen holdingföretag med blandad verksamhet används med en del-

vis annan innebörd i lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar.

Detta talar emot att införa begreppet i FRL. Eftersom i sak samma ord-

ning kan uppnås inom ramen för enskilda bestämmelser kan ett ytterli-

gare holdingföretagsbegrepp undvaras.

7.2 Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp

Regeringens förslag: En försäkringsgrupp består enligt FRL av

1. ett försäkringsbolag och dess dotterföretag eller intresseföretag

som är försäkringsföretag,

2. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett försäk-

ringsholdingföretag, ett utländskt återförsäkringsföretag eller ett an-

nat utländskt försäkringsföretag med hemvist utanför Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet, eller

3. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett annat fö-

retag än som avses i 1 och 2.

En försäkringsgrupp skall även omfatta vissa andra närstående

företag.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Direktivet: De grundläggande försäkringsdirektiven omfattar regler

för liv- respektive skadeförsäkringsrörelse begränsade till det enskilda

försäkringsföretaget. Enligt försäkringsgruppsdirektivet skall kontrollen

över försäkringsrörelsen utvidgas och ta hänsyn även till närstående

företag, dvs. tillsyn av försäkringsföretaget på gruppnivå. En väsentliga

del av direktivet ägnas därför åt att bestämma vilka andra företag som

skall ingå i en försäkringsgrupp.

Direktivet anger tre olika strukturer för försäkringsgrupper (se artikel

2). För respektive grupp gäller delvis olika regler.

Försäkringsföretaget äger viss andel i ett annat försäkringsföretag

Enligt försäkringsgruppsdirektivet skall ett försäkringsföretag som är

moderföretag till eller har ägarintresse i ett annat direktförsäkringsföre-

tag, återförsäkringsföretag eller försäkringsföretag i tredje land stå under

extra (dvs. gruppbaserad) tillsyn. I detta första fall har det berörda försäk-

ringsföretaget ett bestämmande eller betydande inflytande i ett annat av

försäkringsdirektiven reglerat eller oreglerat försäkringsföretag.

Den extra tillsynen skall för denna grupp ske i den omfattning och på

det sätt som föreskrivs i artikel 2.1. I artikeln hänvisas till direktivets

bestämmelser om säkerställande och tillgänglighet av information

(artikel 5 och 6), tillsyn av transaktioner inom försäkringsgruppen

(artikel 8) samt beräkning av jämkad solvens för försäkringsföretagen

(artikel 9).

Försäkringsföretaget är dotterföretag till ett försäkringsholdingbolag eller

ett utländskt försäkringsföretag

I direktivet finns också bestämmelser som träffar försäkringsföretag vars

moderföretag inte omfattas av försäkringsdirektiven, men som ändå har

stora likheter med det reglerade försäkringsföretaget. I detta fall har ett i

försäkringsdirektiven oreglerat företag ett bestämmande inflytande över

ett i direktiven reglerat försäkringsföretag. En försäkringsgrupp förelig-

ger således i det andra fallet även när ett försäkringsföretag är dotterfö-

retag till ett försäkringsholdingbolag, ett återförsäkringsföretag eller ett

försäkringsföretag i tredje land (se artikel 2.2).

Den extra tillsynen innebär för denna grupp att direktivets bestämmel-

ser om tillgänglighet av information (artikel 5.2 och 6) samt tillsyn av

transaktioner inom försäkringsgruppen (artikel 8) skall tillämpas. Vidare

skall en gruppbaserad beräkning motsvarande den som avses i artikel 9

utföras för det oreglerade moderföretaget (se artikel 10).

Försäkringsföretaget är dotterföretag till ett annat moderföretag

Enligt direktivet föreligger en försäkringsgrupp i det tredje fallet när ett

försäkringsföretag är dotterföretag till ett företag som inte är ett försäk-

ringsföretag eller ett försäkringsholdingbolag. I direktivet benämns

sådana moderföretag för försäkringsholdingbolag med blandad verksam-

het. I denna situation är det också fråga om ett annat företag som har ett

bestämmande inflytande över det berörda försäkringsföretaget.

Enligt försäkringsgruppsdirektivet skall försäkringsföretag som är

dotterföretag till ett försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet

vara underkastade extra tillsyn i den omfattning och på det sätt som före-

skrivs i artikel 2.3. I artikeln hänvisas till direktivets bestämmelser om

tillgänglighet av information (artikel 5.2 och 6) samt tillsyn av transak-

tioner inom försäkringsgruppen (artikel 8). En åtskillnad har således

gjorts mellan de fall då moderföretaget är ett försäkringsholdingbolag

respektive ett holdingbolag med blandad verksamhet. I det senare fallet

skall inte någon gruppbaserad beräkning upprättas eftersom moderföreta-

gets egna verksamhet kan vara artskild från försäkringsföretagets verk-

samhet.

Ytterligare om en försäkringsgrupps omfattning

När en försäkringsgrupp föreligger enligt ovan skall, enligt direktivets

artikel 3, även vissa andra företag ingå i gruppen. Det är

a) företag som är anknutna till försäkringsföretaget (dvs. försäkringsfö-

retagets andra dotterföretag och intresseföretag),

b) företag med ägarintresse i försäkringsföretaget (dvs. företag som

försäkringsföretaget är dotterföretag eller intresseföretag till), och

c) företag som är anknutna till företag med ägarintresse i

försäkringsföretaget (dvs. övriga dotterföretag och intresseföretag till

företag enligt b) ovan).

Direktivets krav på kontroll av interna transaktioner träffar även tran-

saktioner mellan försäkringsföretaget och fysisk person med ägarintresse

antingen i försäkringsföretaget direkt eller i något annat företag i gruppen

(artikel 8.1b).

Skälen för regeringens förslag: Försäkringsgruppsdirektivet inne-

håller en indelning i tre olika kategorier av försäkringsgrupper. För de tre

gruppfallen gäller delvis olika bestämmelser. I FRL bör som grund för

tillämpningen av de nya gruppbaserade rörelsereglerna tas in bestämmel-

ser om när en försäkringsgrupp föreligger och vilka företag som i sådana

fall skall ingå i gruppen. Bestämmelserna bör utformas med en indelning

i de tre olika gruppfall som gäller enligt direktivet.

Som tidigare framhållits bör de svenska rörelsereglerna i detta av-

seende utformas med hänsyn till det skyddsintresse som motiverar sär-

reglering på försäkringsområdet. Således skall särskild vikt läggas vid

stabilitetsskäl och intresset av att åtagandena mot försäkringstagarna och

andra ersättningsberättigade på grund av försäkringsavtal kan fullföljas.

Det förhindrar inte att reglerna kan få betydelse även för bedömningen av

överskottsfördelning i sådana fall där sådana skyddsintressen bör beaktas

(se prop. 1998/99:87 s. 144 ff. och 339 ff).

7.3 Kontroll av affärshändelser och avtal inom försäk-

ringsgruppen

Regeringens förslag: Försäkringsbolag som ingår i en försäkringsgrupp

skall ha en god kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag

i gruppen och deras påverkan på försäkringsbolagets ekonomiska ställ-

ning. Detta för att kraven på stabilitet enligt 1 kap. 1 a § FRL skall kunna

tillgodoses. Detsamma skall gälla affärshändelser och avtal med fysiska

personer som har ett kvalificerat innehav i eller en nära förbindelse med

försäkringsbolaget eller ett annat företag i försäkringsgruppen.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslaget.

Direktivet: Försäkringsgruppsdirektivet innehåller som tidigare

nämnts regler som avser kontroll och beräkning av försäkringsbolagets

ställning i förhållande till andra företag inom försäkringsgruppen. Tran-

saktioner med andra företag inom gruppen kan givetvis ha stor betydelse

för ett försäkringsföretags ekonomiska ställning.

De behöriga myndigheterna skall enligt direktivet utöva allmän tillsyn

över transaktioner mellan försäkringsföretaget och företag som är

anknutna till försäkringsföretaget, har ägarintresse i försäkringsföretaget

och företag som är anknutet till ett företag med ägarintresse i försäk-

ringsföretaget (se artikel 8.1a). Vidare skall allmän tillsyn utövas över

transaktioner mellan å ena sidan försäkringsföretaget och å andra sidan,

dels fysisk person som har ägarintresse i försäkringsföretaget eller något

av dess anknutna företag, dels fysisk person med ägarintresse i företag

som har ägarintresse i försäkringsföretaget eller något av dess anknutna

företag (se artikel 8.1b).

I samma artikel finns uppräknat vilka transaktioner tillsynen särskilt

skall avse. Uppräkningen är således inte uttömmande. De transaktioner

som anges är lån, garantier och transaktioner utanför balansräkningen,

poster som får ingå i solvensmarginalen, investeringar, återförsäkring

och avtal om delade kostnader. Medlemsstaterna skall kräva att försäk-

ringsföretagen till de behöriga myndigheterna minst årligen rapporterar

de betydande transaktioner som gjorts (artikel 8.2). Om det utifrån den

informationen visar sig att solvensställningen inom försäkringsföretaget

äventyras eller riskerar att äventyras, skall den behöriga myndigheten

vidta lämpliga åtgärder mot försäkringsföretaget.

Skälen för regeringens förslag: Det är väsentligt att ett försäkrings-

bolag har god kontroll över verksamheten. Stabilitetsprincipen innebär

att försäkringsbolag skall ha god kontroll över försäkringsrisker, finan-

siella risker och rörelserisker. De regler som direktivet innehåller marke-

rar ett liknande synsätt, men betonar mera konkret kontrollen av transak-

tioner och förhållanden mellan försäkringsbolaget och försäkringsgrup-

pen.

Mot denna bakgrund är det lämpligt att särskilt framhålla detta ända-

mål genom en rörelseregel som tar sikte på förhållandena gentemot andra

närstående företag och vissa fysiska personer. En allmän rörelseregel bör

därför införas som slår fast att ett försäkringsbolag skall ha god kontroll

över hur affärshändelser och avtal med andra företag inom försäkrings-

gruppen påverkar bolagets stabilitet. Det är naturligt att en sådan regel

kopplas till den allmänna stabilitetsprincipen i 1 kap. 1 a § FRL. Därmed

betonas att det i första hand är försäkringsbolaget och dess ledning som

har ansvaret för att verksamheten bedrivs på detta sätt. Detta torde i

praktiken även innebära att viktigare affärshändelser inom försäkrings-

gruppen genomgår en adekvat riskanalys och konkret värdering.

Den föreslagna bestämmelsen bör, som nyss antytts, även gälla affärs-

händelser och avtal mellan försäkringsbolaget och en fysisk person som

har ett kvalificerat innehav i eller som har en nära förbindelse med för-

säkringsbolaget eller ett annat företag inom gruppen. En sådan regel bör

lämpligen anknyta till de gränser som gäller enligt ägarprövningsreg-

lerna. Detta innebär att gränsen knyts dels till gränsen för kvalificerat

innehav, dvs. 10 procent eller mer av aktiekapital eller röster, dels till

begreppet nära förbindelser (se gällande 1 kap. 9 a-c §§ FRL).

Termen affärshändelser används i bokföringslagen. Detta begrepp

framstår som lämpligt att använda även i detta sammanhang med hänsyn

till de transaktioner som exemplifieras i direktivet, dvs. lån, garantier och

transaktioner utanför balansräkningen, kapitalbasposter, investeringar

och återförsäkring. Därutöver bör i bestämmelsen särskilt anges att avtal

skall omfattas. I direktivet anges särskilt avtal om delade kostnader. Med

detta torde avses exempelvis avtal om delade kostnader för ADB-tjänster,

lokalkostnader o dyl. En kontroll av sådana avtal kan i förekommande

fall också avse att kostnaderna är adekvat fördelade.

Kontrollen innebär i sig ingen begränsning vad gäller affärshändelser

eller avtal inom gruppen, utan endast att dessa inte får innebära att för-

säkringsföretaget exponerar sig på ett sätt som kan komma att äventyra

dess möjligheter att tillgodose de särskilda stabilitetskrav som gäller för

försäkringsrörelsen.

Väsentliga affärshändelser och avtal skall ingå i en gruppbaserad redo-

visning som skall ges in till Finansinspektionen. Vilka affärshändelser

eller avtal som avses och när de skall anses som väsentliga samt prak-

tiska detaljer kring denna rapportering bör ankomma på regeringen eller

Finansinspektionen att utfärda föreskrifter om. Det bör dock betonas att

bestämmelsen inte innebär förhandskontroll av transaktioner.

7.4 Beräkning av ett försäkringsbolags gruppbaserade

ekonomiska ställning

Regeringens förslag: Försäkringsbolaget skall med hänsyn till

andra företag i försäkringsgruppen beräkna en gruppbaserad eko-

nomisk ställning. Därvid beräknas en gruppbaserad kapitalbas och

en gruppbaserad solvensmarginal.

I FRL införs vissa allmänna principer för beräkningen. Direkti-

vets metod 1 (sammanläggnings- och avräkningsmetoden) skall ut-

göra huvudmetoden för beräkningen. Som alternativ får direktivets

metod 3 (konsolideringsmetoden) användas om det finns skäl för att

använda denna metod i stället för huvudmetoden.

Ett normgivningsbemyndigande införs i fråga om föreskrifter om

beräkningsmetodernas tillämpning.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt förslaget eller lämnat det

utan erinran. Enligt Finansinspektionen bör dock valet av huvudmetod

inte slås fast i lag. Försäkringsförbundet betonar vikten av en inte alltför

detaljerad lagreglering. Förbundet framhåller att konsolideringsmetoden

torde innebära minst merarbete i de flesta fall och att det därför i normal-

fallet bör anses föreligga skäl att använda den metoden.

Direktivet: Försäkringsgruppsdirektivet innehåller i betydande om-

fattning obligatorisk detaljreglering.

Detaljfrågorna i direktivet finns främst i direktivets bilaga I och II.

Bilagorna behandlar beräkningen av ett försäkringsföretags jämkade sol-

vens. Beräkningen avser att visa försäkringsgruppens påverkan på

försäkringsföretagets finansiella ställning. Av bestämmelserna framgår

att beräkningen skall göras för de två första slagen av försäkringsgrupper.

I bilaga I regleras de situationer när ett försäkringsföretag har ett annat

försäkringsföretag som dotterföretag eller intresseföretag (jfr artikel 2.1

och 9.1) och i bilaga II regleras de fall när försäkringsföretaget är dot-

terföretag till ett försäkringsholdingföretag, ett återförsäkringsföretag

eller ett försäkringsföretag i tredje land (jfr artikel 2.2 och 10.1).

I det första fallet, när ett försäkringsföretag äger viss andel i ett annat

försäkringsföretag, skall försäkringsföretagets samtliga anknutna företag

beaktas. Vidare skall företag med ägarintresse i försäkringsföretaget och

företag som i sin tur är anknutna till dessa företag med ägarintresse om-

fattas av beräkningen (se artikel 9.2). Vad som avses med anknutna fö-

retag och ägarintressen har behandlats i avsnitt 7.1. Av artikel 9.3 fram-

går att om beräkningen visar att försäkringsföretagets jämkade solvens är

negativ, så skall de behöriga myndigheterna vidta lämpliga åtgärder mot

detta företag. Artikel 9.3 behandlas i avsnitt 7.5.

I bilaga I föreskrivs vissa allmänna principer som skall gälla vid beräk-

ningen av ett försäkringsföretags jämkade solvens. Enligt punkten 1.B

skall hänsyn tas till den proportionella andel som ett företag med

ägarintresse innehar i ett anknutet företag. Anknutna försäkringsföretags

solvensmarginaler skall med andra ord beaktas i den omfattning som

motsvarar den andel som försäkringsföretaget äger i företagen. Direktivet

avviker således på denna punkt från direktivet om gruppbaserad tillsyn

på bankområdet där gruppföretagen som huvudregel skall beaktas genom

full konsolidering oavsett hur stor kapitalandel som företaget med

ägarintresse innehar i ett anknutet företag (se 6 kap. 5 § lagen om kapi-

taltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappers-

bolag).

Vidare behandlas i 1.C och 1.D vilka poster som får ingå i den grupp-

baserade solvensmarginalen. Enligt punkt 1.C.1 skall dubbel användning

av riskkapital beaktas i beräkningen av jämkad solvens. Detta görs ge-

nom att värdet av tillgångar i ett försäkringsföretag som avser finansie-

ringen av kapital hos ett annat försäkringsföretag inom gruppen elimine-

ras, om detta kapital samtidigt får inräknas i mottagande försäkringsbo-

lags solvensmarginal. Vidare får sådant kapital som skapats inom grup-

pen genom inbördes finansiering inte ingå i den gruppbaserade solvens-

marginalen (punkt 1.D). Här beaktas även transaktioner mellan ett för-

säkringsföretag och ett i detta avseende oreglerat företag i gruppen som

innebär att försäkringsföretagets solvensmarginal ökas utan att något nytt

externt kapital har tillförts försäkringsgruppen.

I punkt 2 beskrivs närmare hur anknutna försäkringsföretag samt mel-

lanliggande försäkringsholdingföretag skall beaktas i beräkningen. Enligt

punkt 3 i bilaga I skall medlemsstaterna föreskriva att beräkningen skall

utföras enligt en av tre angivna metoder. Medlemsstaterna får dock be-

myndiga tillsynsmyndigheten att tillåta eller kräva tillämpning enligt en

annan av de föreslagna metoderna än den som medlemsstaten valt (se

punkt 1.A). Metoderna bygger på olika tekniker som i dag används i ett

antal medlemsstater. Metod 1 (sammanläggnings- och avräkningsmeto-

den) och metod 2 (kapitalandelsmetoden) utgår ifrån icke konsoliderade

räkenskaper. Metod 3 (konsolideringsmetoden) har försäkringsföretagets

koncernredovisning som utgångspunkt. Grundstrukturen i metoderna

samt specifika egenskaper hos dessa förklaras närmare i propositionens

bilaga 5. Sist i denna finns även ett illustrerande räkneexempel.

I direktivets bilaga II finns bestämmelser om hur motsvarande beräk-

ningar som i bilaga I skall utföras i fråga om ett försäkringsföretags mo-

derföretag, när detta är ett försäkringsholdingbolag, ett återförsäkrings-

företag eller ett försäkringsföretag i tredje land. Beräkningen skall då

göras som om moderföretaget vore ett försäkringsföretag och omfattar

alla företag som är anknutna till detta moderföretag (se artikel 10.2). Om

de behöriga myndigheterna utifrån beräkningen finner att solvensställ-

ningen i försäkringsföretaget (dvs. dotterföretaget) äventyras eller riske-

rar att äventyras, skall de vidta lämpliga åtgärder mot det berörda försäk-

ringsföretaget (se artikel 10.3). Artikel 10.3 behandlas i avsnitt 7.5.

Skälen för regeringens förslag: Försäkringsgruppsdirektivet inne-

håller detaljerade regler för beräkningen av ett försäkringsföretags

gruppbaserade ekonomiska ställning. Det är dock knappast möjligt eller

ens önskvärt att i lag reglera alla detaljbestämmelser i direktivets bilagor.

Något behov kan inte heller anses föreligga med hänsyn till konstitutio-

nella aspekter.

I FRL bör tas in en allmän bestämmelse om att ett försäkringsbolag i

de fall som avses i artikel 2.1 och 2.2 skall beräkna försäkringsbolagets

gruppbaserade ekonomiska ställning. I lagen bör också anges vissa vikti-

gare principer för bestämmande av en gruppbaserad kapitalbas respektive

solvensmarginal.

Det bör av bestämmelser särskilt framgå att vid beräkningen av den

gruppbaserade kapitalbasen och solvensmarginalen skall försäkringsfö-

retag som är dotterföretag eller intresseföretag som huvudregel beaktas

proportionellt efter den ägda andelen. Vidare bör det framgå att avdrag

från den gruppbaserade kapitalbasen skall göras för dels tillgångar som

får ingå i kapitalbasen hos ett annat försäkringsföretag i gruppen, dels för

värden som skapats internt inom gruppen.

Direktivets tre angivna metoder för beräkningen av den ekonomiska

ställningen ger endast under mycket enkla förhållanden samma resultat.

Något utrymme för att använda någon annan metod finns inte. Frågan

blir därför om en eller flera av beräkningsmetoderna skall få användas

och om tillåtna metoder bör regleras i lag.

Direktivets metod 1 (sammanläggnings- och avräkningsmetoden) är

enkel både ur försäkringsbolagens och tillsynsmyndighetens perspektiv.

Den kan användas även om inte någon koncernredovisning upprättas,

t.ex. om försäkringsbolaget innehar endast ett eller flera intresseföretag.

Det proportionella angreppssättet gör dock att metoden kan synas alltför

sträng, eftersom inte ställningen för hela försäkringsgruppen beaktas. En

svaghet är också att metoden inte fångar upp komplicerade gruppstruktu-

rer med korsvisa ägarförhållanden. Särskilda justeringar kan då behöva

komplettera beräkningen.

Direktivets metod 2 (kapitalandelsmetoden), som också bygger på

principen om beaktande av närstående företag på proportionell basis, är

något mer komplicerad att använda än den första metoden. Med hänsyn

främst till att metoden inte beaktar vissa skulder som får användas för att

uppfylla solvensmarginalen bör beräkningsmetoden inte användas i Sve-

rige. Ur jämförelsesynpunkt är det också av värde att begränsa antalet

tillåtna metoder.

Metod 3 (konsolideringsmetoden) utgår från konsoliderade räkenska-

per och visar således i stort försäkringsgruppen som om den vore ett enda

företag. En betydande nackdel med konsolideringsmetoden är att den

knappast kan användas för försäkringsgrupper som inte upprättar en kon-

cernredovisning. Konsolideringsmetoden har annars flera fördelar. Juste-

ringar för dubbel användning av riskkapital och internt skapat kapital

beaktas genom koncernredovisningstekniken. Under förutsättning att en

koncernredovisning ändå upprättas är metoden att föredra om antalet

konsoliderade försäkringsbolag är omfattande och om det är svårt eller

förenat med höga kostnader att upprätta en alternativ redovisning. En

beräkning av den gruppbaserade kapitalbasen utifrån koncernbalans-

räkningen har vidare den fördelen att redovisningsdata som granskats av

revisor ligger till grund för tillsynsmyndighetens kontroll. Metoden mot-

svarar även i stort metoden som används vid gruppbaserad tillsyn på

bankområdet.

I promemorian har mot denna bakgrund direktivets metod 1

(sammanläggnings- och avräkningsmetoden) föreslagits som

huvudmetod för beräkningen av ett försäkringsbolags gruppbaserade

ställning. Metod 3 (konsolideringsmetoden) bör enligt förslaget få

användas om det föreligger skäl för att använda denna metod i stället för

huvudmetoden.

Finansinspektionen har förordat att frågan regleras genom myndig-

hetsföreskrifter. Enligt inspektionen är en sådan ordning mer flexibel om

erfarenheterna visar att en annan huvudmetod bör väljas. Försäkringsför-

bundet har förespråkat en flexibel lagreglering av metoderna.

Frågan om tillåtna beräkningsmetoder är enligt regeringens mening en

sådan viktig principfråga som bör regleras i lag. Det överensstämmer

också med den ordning som gäller för beräkningen av ett gruppbaserade

kapitalkrav på bankområdet (se 6 kap. 6 och 7 §§ lagen om kapitaltäck-

ning och stora exponeringar i kreditinstitut och värdepappersbolag). Ett

starkt skäl för att sammanläggnings- och avräkningsmetoden bör utgöra

huvudmetod är att en gruppbaserad beräkning skall göras även i fall då

en koncernredovisning inte behöver upprättas. De förutsättningar som

föreslås i propositionen för att kunna frångå huvudmetoden till förmån

för konsolideringsmetoden ger också goda förutsättningar att använda

den metoden, om det är lämpligast i det enskilda fallet.

Det bör således i lag fastställas att den gruppbaserade ställningen skall

beräknas enligt sammanläggnings- och avräkningsmetoden, om det inte

finns skäl att använda konsolideringsmetoden. Huruvida skäl skall anses

föreligga bör ytterst bedömas med hänsyn till tillsynsmyndighetens be-

hov av information för kontroll. Den alternativa metoden bör alltså ge en

för tillsynsändamål minst lika bra bild av försäkringsbolagets gruppbase-

rade ställning som sammanläggnings- och avräkningsmetoden. En ytter-

ligare förutsättning för att få använda alternativmetoden bör i regel vara

att försäkringsbolaget upprättar en koncernredovisning.

De krav som försäkringsgruppsdirektivet ställer i detaljfrågorna måste,

som tidigare antytts, införlivas i den svenska regleringen. Ett genomfö-

rande av direktiven fordrar därför att sådana bestämmelser tas in i en för-

ordning från regeringen eller i föreskrifter från Finansinspektionen. För

detta ändamål bör vissa bemyndiganden om beräkningsmetodernas an-

vändning och den gruppbaserade redovisningens utformning och innehåll

införas.

7.5 Ett gruppbaserat kapitalkrav

Regeringens förslag: Ett gruppbaserat kapitalkrav införs för de fall

att ett försäkringsbolag har ett eller flera försäkringsföretag som dot-

terföretag eller intresseföretag

Om ett försäkringsbolag inte uppfyller det gruppbaserade kapital-

kravet skall liknande sanktionsregler som för försäkringsbolaget indi-

viduellt gälla. Kravet skall gälla utöver dagens solvenskrav.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erin-

ran. Finansinspektionen har dock ansett att det kan vara svårt eller omöj-

ligt att, som angetts i promemorian, ingripa med formella sanktioner med

stöd av mera generella bestämmelser om situationen är sådan att det

gruppbaserade kapitalkravet inte underskrids.

Direktivet: Som framgått av avsnitt 7.2 och 7.4 skall den jämkade sol-

vensen beräknas dels för försäkringsföretag som äger viss andel i ett an-

nat försäkringsföretag (jfr artikel 2.1), dels för försäkringsföretag vars

moderföretag är ett försäkringsholdingbolag eller ett utländskt försäk-

ringsföretag som inte omfattas av försäkringsdirektiven (jfr artikel 2.2).

I det första fallet skall, om beräkningen visar ett negativt resultat, de

behöriga myndigheterna vidta lämpliga åtgärder mot försäkringsföretaget

(se artikel 9.3). Direktivet föreskriver dock inte uttryckligen att med-

lemsländerna i sådana fall skall tillämpa samma sanktioner som EG:s

försäkringsdirektiv föreskriver vid överträdelser av gällande kapitalkrav

på individuell basis.

I det andra fallet beräknas den jämkade solvensen med utgångspunkt

från ett moderbolag som inte står under tillsyn i det aktuella avseendet,

men som har stora likheter med det reglerade försäkringsföretaget. Detta

gruppbaserade test utvisar således om det oreglerade moderbolagets

kapital överstiger eller understiger försäkringsgruppens (de ingående för-

säkringsföretagens) solvensmarginal. Om de behöriga myndigheterna

utifrån beräkningen finner att solvensställningen i försäkringsföretaget

(dvs. dotterföretaget) äventyras eller riskerar att äventyras, skall de vidta

lämpliga åtgärder mot det berörda försäkringsföretaget (se artikel 10.3).

Även här saknar direktivet närmare vägledning om vilka sanktioner som

måste införas.

Skälen för regeringens förslag: Även om det inte direkt erfordras en-

ligt försäkringsgruppsdirektivet bör sanktionsregler liknande de som

gäller på individuell nivå gälla när ett försäkringsbolags gruppbaserade

solvensmarginal underskrids. En sådan ordning underlättar för till-

synsmyndigheten att ingripa i kvalificerade fall av bristande kapital i för-

säkringsföretaget med hänsyn till den ekonomiska ställningen i när-

stående företag.

En bestämmelse om ett gruppbaserat kapitalkrav bör alltså införas för

de fall när ett försäkringsbolag äger minst ett annat försäkringsföretag

som är dotterföretag eller intresseföretag enligt direktivets definition av

ägarintresse. Bestämmelsen bör utformas efter mönster från gällande

kapitalregler på företagets individuella nivå.

I fråga om vad som får ingå i kapitalbasen och solvensmarginalens

storlek bör som utgångspunkt gälla samma regler som på bolagsnivå. En

sådan bedömning ligger bäst i linje med direktivets beräkningsregler

samtidigt som samordningen med nuvarande solvensdeklarationer

underlättas. När det gruppbaserade kapitalkravet fastställs behöver dock

bolaget göra särskilda justeringar, bl.a. för dubbelt utnyttjande av riskka-

pital och för kapital skapat internt inom gruppen. Att sådana justeringar

skall göras följer av de tidigare beskrivna bestämmelserna om beräkning

av försäkringsbolagets gruppbaserade ställning.

När ett försäkringsbolags gruppbaserade solvensmarginal underskrids

skall bolaget ge in en rapport som förklarar vad som orsakat det negativa

resultatet samt vilka åtgärder bolaget tänker vidta för att återställa den

ekonomiska ställningen. Det åligger då bolaget att i sin rapport visa att

den finansiella stabiliteten och förmågan att uppfylla det gruppbaserade

kapitalkravet inte hotas samt att ange vilka åtgärder bolaget tänker vidta

får att nå en positiv gruppbaserad solvensmarginal. Misslyckas bolaget

med detta, eller är inspektionens bedömning att bolagets ekonomiska

ställning ytterligare kommer att försämras, kan inspektionen begränsa

bolagets förfoganderätt över sina tillgångar. I motsats till dagens sol-

vensmarginalregler föreslås dock inte någon andra åtgärdsgräns.

Det är väsentligt att framhålla att situationen i ett enskilt fall kan vara

sådan att ett ingripande är påkallat trots att beräkningarna visar att det

gruppbaserade kapitalkravet formellt är uppfyllt. Regeringen delar såle-

des inte Finansinspektionens bedömning att förekomsten av ett gruppba-

serat kapitalkrav skulle förhindra inspektionen att i en sådan situation

ingripa med sanktioner med stöd av mer generella bestämmelser i lagen.

Såväl försäkringsgruppsdirektivet som de nya försäkringsrörelsereglerna

grundas på tillsynsmyndighetens rätt att ingripa i fall där försäkringsbo-

lagets förmåga att fullgöra sina åtaganden mot försäkringstagarna

riskerar att äventyras (se prop. 1998/99:87 s. 272 f). Grunden för ett

ingripande ligger i den föreslagna allmänna bestämmelsen i FRL om att

det skall föreligga sådan god kontroll över transaktioner med andra

gruppföretag att kraven enligt stabilitetsprincipen i 1 kap. 1 a § kan anses

uppfyllda (se den föreslagna 7 a kap. 3 § och avsnitt 7.3). Den

bestämmelsen innebär att överväganden som kan göras på individuell

nivå enligt stabilitetsprincipen skall göras även med beaktande av

försäkringsgruppen. Prövningen kan också göras med stöd av den

allmänna regeln om att kapitalbasen skall vara tillfredsställande med

hänsyn till andra företag inom försäkringsgruppen (se den förslagna 7 a

kap. 4 §). Det bör i sammanhanget således understrykas att

Finansinspektionen med stöd av den allmänna stabilitetsregeln i 1 kap. 1

a § kan ingripa i ett enskilt tillsynsärende och kräva solvens utöver den

lagreglerade miniminivån om förhållandena i det enskilda bolaget

motiverar detta (jfr prop. 1998/99:87 s. 177). Om kraven enligt den

allmänna stabilitetsregeln inte är uppfyllda föreligger en sådan avvikelse

som avses i sanktionsbestämmelserna i 19 kap. 11 §.

Frågan är om ett gruppbaserat kapitalkrav även bör ställas när försäk-

ringsbolaget är dotterbolag till ett försäkringsholdingföretag eller ett ut-

ländskt försäkringsföretag.

I dessa fall har beräkningen av den gruppbaserade ställningen ett delvis

annat syfte, nämligen att visa dessa moderföretags fördelning av kapitalet

inom koncernen och moderföretagets intresseföretag. Det vore därför

mindre lämpligt att även i dessa situationer införa ett detaljerat kapital-

krav. Detta särskilt med tanke på att det i praktiken kan innebära ett

kapitalkrav för exempelvis ett holdingföretag till följd av förluster i icke

finansiella företag. I stället bör resultatet av beräkningen av försäkrings-

bolagets gruppbaserade ställning prövas med hänsyn till den allmänna

stabilitetsprincipen i 1 kap. 1 a § FRL. Detta följer närmast genom den i

7 a kap. 3 § föreslagna bestämmelsen om god kontroll i stabilitetshän-

seende med hänsyn till affärshändelser och avtal med närstående företag

och större ägare. Det bör särskilt betonas att en sådan ordning är tillräck-

lig för att tillgodose direktivets krav på lämpliga sanktioner.

7.6 Gruppbaserad redovisning

Regeringens förslag: I FRL införs regler om att försäkringsbolaget skall

upprätta en gruppbaserad redovisning som skall ges in till Finansinspek-

tionen.

Den gruppbaserade redovisningen skall innehålla en sammanställning

av väsentliga affärshändelser och avtal med närstående företag och ägare.

Den skall också innehålla en beräkning av gruppbaserad ställning för de

försäkringsbolag som skall göra en sådan beräkning. När ett försäkrings-

bolag är dotterföretag till ett försäkringsholdingföretag eller ett utländskt

försäkringsföretag, skall redovisningen särskilt visa fördelningen av de

finansiella resurserna inom koncernen.

 Ett bemyndigande införs i fråga om den gruppbaserade redovisningens

utformning och innehåll samt när redovisningen skall ges in till Finans-

inspektionen.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erin-

ran. Försäkringsförbundet framhåller dock vikten av att redovisningen

begränsas till väsentlig information samt affärshändelser och avtal som

har avgörande påverkan på försäkringsbolagens stabilitet och som inte

kontrolleras på annat sätt.

Direktivet: Enligt direktivet skall de behöriga myndigheterna se till att

ett försäkringsföretags jämkade solvens beräknas lika ofta som det före-

skrivs för försäkringsföretagens individuella solvensmarginal (bilaga I

punkt 1.E). Detta gäller även när beräkningen skall utföras i fråga om

moderföretag som är ett försäkringsholdingbolag eller ett utländskt för-

säkringsföretag och som inte lyder under försäkringsdirektiven (bilaga II

punkt 1). Dessutom skall försäkringsföretagen minst en gång om året

lämna information till tillsynsmyndigheten om ekonomiska förhållanden

med andra gruppföretag och närstående ägare (artikel 8.2).

Skälen för regeringens förslag: Direktivet innebär ett krav på utökad

rapportering av ett försäkringsbolags ekonomiska ställning vid sidan av

nuvarande solvensdeklarationer, års- och koncernredovisningar. För att

den gruppbaserade tillsynen skall kunna utövas på ett ändamålsenligt sätt

behövs regler för hur bolagen skall redovisa den information som till-

synsmyndigheten behöver. Ett lagkrav på en särskild redovisning för

detta ändamål främjar även bolagsstämmans och bolagsledningens

kontroll av försäkringsbolagets gruppbaserade ställning. En bestämmelse

bör därför tas in i FRL som innebär att ett försäkringsbolag skall upprätta

och till Finansinspektionen ge in sådana rapporter för tillsynsändamål.

De ekonomiska sammanställningar och rapporter som det här blir frågan

om bör sammanfattas i begreppet gruppbaserad redovisning. En sådan

ordning är naturlig med hänsyn till att begreppet redan etablerats inom

ramen för denna tillsyn på bankområdet (jfr 6 kap. 5 § lagen om kapital-

täckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappers-

bolag).

Den gruppbaserade redovisningen bör innehålla en sammanställning av

affärshändelser och avtal med andra gruppföretag och närstående ägare.

Som Försäkringsförbundet framhållit bör redovisningen koncentreras till

sådan information som är väsentlig ur tillsynssynpunkt. Föreskrifterna

om redovisningens utformning och innehåll bör arbetas fram i samråd

med branschen, i syfte att underlätta den praktiska tillämpningen av reg-

lerna.

Redovisningen bör vidare innehålla den beräkning av gruppbaserad

ställning som behandlats i avsnitt 7.4. Även om redovisningen i de fall

som regleras i försäkringsgruppsdirektivets artikel 2.2 utgår ifrån

moderföretaget, bör det underliggande försäkringsbolaget ha ansvaret för

insamling av information och upprättande av redovisningen.

Alternativet är att moderföretaget ansvarar för detta. Främst två skäl

talar mot en sådan ordning. För det första kan moderföretaget vara ett

utländskt företag som inte omfattas av svensk lag. Från svensk sida inne-

bär detta särskilda svårigheter att säkerställa reglernas tillämpning. För

det andra är det mer naturligt att försäkringsbolaget, som står under till-

syn och som ytterst är den som kan drabbas av sanktioner om reglerna

inte efterlevs, handhar kontakterna med Finansinspektionen.

I de gruppfall som nu behandlas framhålls i direktivet som ett särskilt

syfte med beräkningen att visa fördelningen av moderföretagets resurser.

Denna aspekt kan kräva anpassningar i beräkningarna och sammanställ-

ningen av informationen. Det bör därför redan av lag framgå att den

gruppbaserade redovisningen har ett delvist annat syfte i detta fall. De

konkreta anpassningar som erfordras bör behandlas i myndighetsföre-

skrifter.

Vid beräkningen av försäkringsbolagets gruppbaserade ekonomiska

ställning skall utöver försäkringsdirektiven även redovisningsdirektiven

beaktas. Försäkringsgruppsdirektivet hänvisar till fjärde och sjunde

bolagsdirektivet samt försäkringsredovisningsdirektivet. Dessa direktiv

är sedan 1996 införlivade i den svenska rättsordningen. Samma grund-

läggande redovisningsprinciper skall således tillämpas i den gruppbase-

rade redovisningen som i års- och koncernredovisningen. Någon särskild

hänvisning till redovisningsbestämmelse för försäkringsföretag bör trots

detta inte införas för den gruppbaserade redovisningen enligt FRL. Frå-

gorna bör först prövas i tillsynspraxis med hänsyn till vilka förenklingar

som är befogade för vissa företag och om vissa anpassningar behövs för

att tillgodose de särskilda kontrollbehov som gäller i försäkringsgrupp-

sammanhang.

Som tidigare behandlats har försäkringsgruppsdirektivet en delvis

annorlunda definition av bl.a. intresseföretag jämfört med vad som stad-

gas i EG:s redovisningsdirektiv. En skillnad är ett företag skall behandlas

som ett intresseföretag så snart innehavet uppgår till minst 20 procent av

rösterna eller kapitalet (se avsnitt 7.1).

Dessa mindre avvikelser kan medföra att ett företag behandlas olika i

externredovisningen och i tillsynsredovisningen. I praktiken torde dock

sådana avvikelser bli sällsynta. Den information som skall lämnas i den

gruppbaserade redovisningen kommer därför sannolikt att kunna hämtas

direkt från företagens års- och koncernredovisning samt löpande bokfö-

ring.

En samordning av den gruppbaserade redovisningen med försäkrings-

bolagets allmänna solvensrapportering bör eftersträvas. Detta har inte

bara fördelar för försäkringsbolagen. Det underlättar också för Finans-

inspektionen att göra en mer välgrundad bedömning av försäkringsbola-

gens finansiella situation. Närmare bestämmelser om den gruppbaserade

redovisningens utformning och innehåll bör därför fastställas av

Finansinspektionen. Dessa bestämmelser bör även omfatta frågan om när

den gruppbaserade redovisningen skall ges in till Finansinspektionen.

7.7 Undantag från gruppbaserad redovisning

7.7.1 Undantag för försäkringsbolag i en undergrupp

Regeringens förslag: Ett försäkringsbolag skall få undantas från

skyldigheten att upprätta en gruppbaserad redovisning om försäk-

ringsbolaget omfattas av ett annat företags motsvarande redovis-

ning. En förutsättning är att det undantagna försäkringsbolagets

gruppbaserade ekonomiska ställning kan antas vara tillfredsstäl-

lande och, i förekommande fall, att det gruppbaserade kapitalkravet

är uppfyllt.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erin-

ran.

Direktivet: I det fall som avses i artikel 2.1 skall som huvudregel jäm-

kad solvens beräknas för varje försäkringsföretag som har ägarintresse i

minst ett annat försäkringsföretag (se artikel 9.1). Har försäkringsföreta-

get ägarintressen i flera försäkringsföretag skall beräkningen omfatta

samtliga dessa anknutna försäkringsföretag.

Direktivet medger dock att ett försäkringsföretag undantas från skyl-

digheten att beräkna sin jämkade solvens under vissa förutsättningar.

Förutsättningarna är dels att försäkringsföretaget självt är ett dotterföre-

tag eller ett företag med ägarintresse till ett försäkringsföretag med

auktorisation inom den Europeiska gemenskapen, dels att det undantagna

försäkringsföretaget (inklusive dess dotterföretag och företag som är

föremål för ägarintresse) omfattas av en motsvarande beräkning som

upprättas av moderföretaget eller företaget med ägarintresse. Vidare

krävs i de fall där moderföretaget eller företaget med ägarintresse har sitt

säte i en annan medlemsstat, att de berörda myndigheterna enats om att

denna andra medlemsstat skall utöva den extra tillsynen, artikel 4.2.

Förhållandet att försäkringsföretaget ägs via ett mellanliggande

försäkringsholdingbolag eller ett utländskt försäkringsföretag som inte

lyder under försäkringsdirektiven skall enligt direktivet inte utgöra något

hinder vid bedömningen av om förutsättningarna för undantag är upp-

fyllda. Detta förutsätter att försäkringsholdingbolaget eller det utländska

försäkringsföretaget och det undantagna försäkringsföretaget beaktas vid

beräkningen (se bilaga I punkt 2.1).

I direktivet uppställs ytterligare en förutsättning för att undanta ett för-

säkringsföretag i en undergrupp från skyldigheten att beräkna jämkad

solvens. För att undantag skall få medges krävs att det går att säkerställa

att endast sådant kapital i anknutna försäkringsföretag som kan göras till-

gängligt för gruppen används för att uppfylla det överordnade försäk-

ringsföretagets gruppbaserade solvensmarginal. De behöriga myndighe-

ten skall ha försäkrat sig om att de poster som får ingå i solvensmargi-

nalen för de försäkringsföretag som beaktas vid beräkningen är adekvat

fördelade mellan dessa företag . Med detta torde avses att tillsynsmyn-

digheten med rimlig säkerhet kan anta att de ingående försäkringsföreta-

gens bidrag (eller underskott) till den gruppbaserade solvensmarginalen i

praktiken kan överföras till försäkringsföretaget (eller något annat

företag i gruppen) och därmed användas för att uppfylla den

gruppbaserade solvensmarginalen.

Även i det fall som avses i artikel 2.2 får medlemsstaterna avstå från

beräkningen i fråga om ett försäkringsföretag som har samma moderfö-

retag som ett annat försäkringsföretag med auktorisation i samma med-

lemsstat. Även här förutsätts att det undantagna försäkringsföretaget be-

aktas vid en motsvarande beräkning som utförs av detta andra försäk-

ringsföretag eller av moderföretaget självt (se bilaga II punkt 2). Är det

exempelvis så att två försäkringsföretag är dotterföretag till samma för-

säkringsholdingbolag behöver beräkningen endast utföras en gång. Det-

samma gäller om det finns ägarförhållanden i flera led, s.k. successivt

ägande. Undantag från skyldigheten att utföra moderföretagsberäkningen

medges även under vissa förutsättningar då försäkringsföretagen

(systerföretagen) är auktoriserade i olika medlemsstater. Detta förutsätter

att de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna kommit

överens om att den andra medlemsstaten skall ansvara för tillsynen.

Vidare föreskriver direktivet att de behöriga myndigheterna skall tillse att

den beräkningsmetod som beskrivs i direktivets bilaga II tillämpas på ett

konsekvent sätt (se punkt 1).

Skälen för regeringens förslag: Enligt försäkringsgruppsdirektivet

skall en gruppbaserad beräkning som huvudregel göras för vart och ett av

de försäkringsbolag som har minst ett dotterföretag eller intresseföretag

som är försäkringsföretag. Beräkningen skall dessutom göras för varje

försäkringsbolag som är dotterföretag eller intresseföretag till ett försäk-

ringsholdingföretag eller ett utländskt försäkringsföretag som inte om-

fattas av försäkringsdirektiven.

En gruppbaserad ekonomisk ställning skall således beräknas även av

ett försäkringsbolag för en försäkringsgrupp som i sin tur ingår i en större

försäkringsgrupp, dvs. som utgör en undergrupp. Under vissa

förutsättningar medger direktivet dock att en beräkning för undergruppen

underlåts.

En liknande undantagsmöjlighet finns i fråga om ett försäkringsföre-

tags skyldighet att upprätta koncernredovisning. Ett moderbolag som i

sin tur är ett dotterföretag behöver inte upprätta en koncernredovisning

om bolaget omfattas av en koncernredovisning som upprättas av ett annat

moderföretag enligt försäkringsredovisningsdirektivet (se 7 kap. 2 § ÅRL

och 7 kap. 2 och 3 §§ ÅRFL).

Om direktivets undantagsmöjlighet utnyttjas kan tillsynsmyndighetens

kontroll och uppföljning av undergruppen försvåras. Enligt direktivet

måste tillsynsmyndigheten alltjämt bl.a. kunna kontrollera att endast

sådant kapital som faktiskt kan göras tillgängligt för att uppfylla den

gruppbaserade solvensmarginalen ingår i den redovisade gruppbaserade

kapitalbasen. Ofta förutsätter detta att en gruppbaserad ställning beräknas

och en gruppbaserad redovisning upprättas också för undergrupperna i en

större försäkringsgrupp. Enligt förslagen i det föregående skall svenska

försäkringsbolag som omfattas av direktivets artikel 2.1 dessutom vid

varje tidpunkt uppfylla ett gruppbaserat kapitalkrav med hänsyn till för-

säkringsgruppen (se avsnitt 7.5). Detta krav gäller också för en under-

grupp.

I vissa fall bör det ändå vara tillräckligt att Finansinspektionen får en

gruppbaserad redovisning från det överordnade försäkringsföretaget, en

redovisning som innehåller en beräkning som beaktar den större försäk-

ringsgruppen, eventuellt tillsammans med allmänna redovisningshand-

lingar och viss tilläggsinformation avseende undergruppen.

Det är därför lämpligt att införa direktivets undantagsmöjlighet. Ett

undantag från skyldigheten att göra en gruppbaserad redovisning bör in-

föras som innebär en möjlighet för Finansinspektionen att medge

undantag i ett enskilt fall.

De begränsningar som direktivet ställer upp för ett undantag bör sam-

manfattas i en allmän bestämmelse i FRL. Enligt bestämmelsen bör som

ett första villkor för undantag gälla att försäkringsbolaget omfattas av en

gruppbaserad beräkning som görs av ett annat företag. Det kan vara ett

försäkringsföretag som försäkringsbolaget är dotterföretag eller intresse-

företag till. Bestämmelsen bör inte heller utesluta undantag när moderfö-

retaget är ett försäkringsholdingföretag och redovisningen upprättas av

ett systerföretag.

Som en andra förutsättning bör föreskrivas att det undantagna försäk-

ringsbolagets gruppbaserade ställning kan antas vara tillfredsställande i

stabilitetshänseende. Om försäkringsbolaget skall uppfylla ett gruppba-

serat kapitalkrav bör det även kunna antas att detta är uppfyllt.

Av konkurrensneutralitetsskäl är det önskvärt att ha samma undantags-

regler för alla svenska försäkringsbolag. Direktivbestämmelserna bör

därför införlivas så att den undantagna kretsen även omfattar de fall när

det företag som försäkringsbolaget är dotterföretag eller intresseföretag

till har sitt säte utanför Sverige men inom EES. Bestämmelsen bör också

beakta fallet att det företag som upprättar en gruppbaserad redovisning

eller motsvarande sammanställning för den större försäkringsgruppen

kan var en understödsförening eller ett utländskt försäkringsholdingföre-

tag.

Som direktivet anger måste ett avstämningsförfarande äga rum med

den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat om den myndigheten

skall utöva den gruppbaserade tillsynen över det svenska försäkringsbo-

laget och dess dotter- och intresseföretag. Detta är någonting som

Finansinspektionen under alla förhållanden behöver bevaka inom ramen

för dispensgivningen. Det kan således inte anses nödvändigt att införa en

uttrycklig bestämmelse om ett sådant avstämningsförfarande som förut-

sättning för en dispens.

Direktivet reglerar endast undantag från den gruppbaserade beräk-

ningen. Det kan dock inte anses oförenligt med direktivet att under

samma förutsättningar medge undantag från kravet att redovisa transak-

tionerna med andra gruppföretag. Undantagsbestämmelsen bör därför

utformas på detta sätt.

7.7.2 Utelämnande av företag från en gruppbaserad redovis-

ning

Regeringens förslag: Finansinspektionen får besluta att ett företag

som ingår i försäkringsgruppen får utelämnas från den gruppbase-

rade redovisningen i vissa undantagsfall.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I promemorians förslag är det dock försäkringsbolaget som skall

bedöma vilka företag som skall utelämnas från den gruppbaserade redo-

visningen.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erin-

ran. Finansinspektionen anser dock att det kan leda till tillämpningssvå-

righeter för försäkringsbolagen att väga in syftet med tillsynen i bedöm-

ningen av vilka företag som kan utelämnas. Konsumentkooperationens

pensionskassa efterlyser en närmare belysning av omfånget vad gäller

möjligheten till undantag för företag av ringa intresse för tillsynen.

Direktivet: I vissa situationer kan det föreligga svårigheter att få fram

nödvändig information om ett företag som ingår i försäkringsgruppen.

De behöriga myndigheterna får enligt direktivet därför besluta att företag

som har sitt säte i ett land där det finns rättsliga hinder för överföring av

nödvändig information inte skall omfattas av den gruppbaserade tillsy-

nen. Dessutom kan de behöriga myndigheterna från fall till fall besluta

att ett företag inte skall omfattas, om företaget är av ringa intresse med

hänsyn till syftet med tillsynen. Med samma förbehåll får myndigheten

undanta ett företag om den bedömer att det skulle vara olämpligt eller

missvisande att låta detta företags finansiella situation beaktas (artikel

3.3).

Om tillsynsmyndigheten på grund av rättsliga hinder eller av andra

skäl inte har tillgång till information som är nödvändig för att beräkna

den jämkade solvensen gäller särskilda beräkningsregler. Om informatio-

nen avser ett dotter- eller intresseföretag skall detta företag exkluderas

helt från beräkningen. Enligt direktivets bilaga I punkt 2.5 skall detta

företags bokförda värdet hos ett försäkringsföretag i gruppen således av-

räknas från den gruppbaserade kapitalbasen. Vidare föreskrivs att oreali-

serade vinster som har samband med detta innehav inte får ingå i den

gruppbaserade solvensmarginalen. Motsvarande bestämmelser finns i

bilaga II punkt 4.

Skälen för regeringens förslag: Direktivet ger vissa möjligheter att

undanta ett gruppföretag från den gruppbaserade tillsynen. Detta är befo-

gat särskilt om det är olämpligt eller missvisande att beakta företaget. I

fråga om internationella försäkringsgrupper kan det också vara förenat

med stora svårigheter att få tillgång till den information som är nödvän-

dig för tillsynen. Nyss nämnda undantagsmöjligheter bör således utnytt-

jas. Det bör ske genom en generell bestämmelse i lag.

Enligt direktivet får även ett företag som är av ringa intresse uteläm-

nas. Undantagsbestämmelsen bör omfatta även detta fall.

I direktivet fastslås också att det är tillsynsmyndigheten som får

besluta att ett företag helt eller delvis utelämnas från en gruppbaserad

redovisning. Bestämmelsen bör således utformas med denna

utgångspunkt.

En logisk följd av att det saknas nödvändig information om ett grupp-

företag är att företaget utelämnas vid beräkningen av den gruppbaserade

ekonomiska ställningen. För att inte riskera att överskatta ställningen bör

den gruppbaserade kapitalbasen inte få omfatta kapitalvärden som hän-

förs till ett företag som inte går att bedöma p.g.a. bristande information.

Det bokförda värdet på andelarna i ett sådant dotter- eller intresseföretag

bör alltså räknas av från den gruppbaserade kapitalbasen. Detsamma

skall enligt direktivet gälla för orealiserade vinster. De bestämmelser

som behövs för att tillgodose direktivet i dessa delar bör införas genom

myndighetsföreskrifter inom ramen för de normgivningsbemyndiganden

som tidigare föreslagits.

Även om ett företag utelämnas från den gruppbaserade beräkningen

kan det vara befogat att beakta företaget vid redovisningen av affärshän-

delser och avtal. Undantagsbestämmelsen bör därför utformas så att

Finansinspektionen får besluta att ett företag helt eller delvis kan uteläm-

nas från den gruppbaserade redovisningen.

8 Kontroll av företag som skall omfattas av en

gruppbaserad redovisning

Regeringens förslag: Företag som ingår i en försäkringsgrupp och

fysiska personer som har ett kvalificerat innehav i eller en nära för-

bindelse med ett sådant företag åläggs en skyldighet att lämna den

information som behövs för att upprätta en gruppbaserad redovis-

ning.

Finansinspektionen ges möjlighet att inhämta information som

inte lämnas till försäkringsbolaget. Finansinspektionen får också i

särskilda fall kontrollera informationen direkt hos företaget.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Direktivet: Medlemsstaterna skall se till att försäkringsföretag som är

underkastade extra tillsyn har adekvata interna kontrollförfaranden för att

ta fram de uppgifter och den information som är relevant för den utökade

tillsynen, artikel 5.1. Här avses förfaranden inom det försäkringsföretag

som är föremål för den extra tillsynen. Direktivet ger inte några regler

beträffande kontrollmekanismer för övriga företag som ingår i försäk-

ringsgruppen. Det finns dock regler som skall underlätta även för infor-

mationsflödet mellan dessa företag och försäkringsföretaget. Medlems-

staterna skall vidare vidta nödvändiga åtgärder för att det inom deras

jurisdiktion inte skall finnas rättsliga hinder mot att företagen inbördes

utbyter sådan information som är relevant för den extra tillsynen, artikel

5.2.

Motsvarande regler finns i direktivet (92/30/EEG) om gruppbaserad

tillsyn över kreditinstitut i artiklarna 3.6 och 7.1.

Medlemsstaterna skall också se till att de behöriga myndigheter som

ansvarar för den extra tillsynen har tillgång till all information som är

relevant för utövande av tillsynen, dvs. att de har rätt att begära informa-

tionen från företagen. Om information avseende ett företag i försäkrings-

gruppen har begärts från försäkringsföretaget och detta inte lämnat in-

formationen, får de behöriga myndigheterna vända sig direkt till det be-

rörda företaget med sin begäran, artikel 6.1.

Medlemsstaterna ska vidare se till att de behöriga myndigheterna -

inom det egna territoriet - får genomföra kontroll på platsen av den in-

formation som företaget skall ge in.

Kretsen av bolag som kan komma ifråga är dock något snävare än de

bolag som omfattas av begäran om information. Medlemsstaterna är en-

dast ålagda att bereda sådan möjlighet till kontroll vad avser företag med

moder-, dotter- och systerrelation till det försäkringsföretag som är

underkastat den extra tillsynen. Den behöriga myndigheten skall ha möj-

lighet att uppdra åt annan person att för den behöriga myndighetens räk-

ning utföra kontrollen, artikel 6.2.

Om en medlemsstat har fler än en behörig myndighet för tillsyn över

försäkringsföretag och återförsäkringsföretag skall den medlemsstaten

vidta nödvändiga åtgärder för att organisera samordningen mellan dessa

myndigheter, artikel 4.3.

 Skälen för regeringens förslag: I 19 kap. 3 § FRL finns regler om att

styrelsen, verkställande direktören och andra befattningshavare i ansvarig

ställning i försäkringsbolag skall lämna de upplysningar Finansinspektio-

nen begär. Till detta finns också kopplat ett normgivningsbemyndigande

om vilka upplysningar som skall lämnas till inspektionen. I 19 kap. 10 §

finns vissa bestämmelser om inspektionens möjligheter att inhämta

information från ett företag som står under försäkringsbolagets bestäm-

mande inflytande.

Reglerna i 19 kap. FRL om försäkringsbolagens plikt att lämna den in-

formation Finansinspektionen efterfrågar behöver dock ändras med hän-

syn till försäkringsgruppsdirektivets föreskrifter om information och

kontroll. I FRL bör därför införas en regel som gör det möjligt för

Finansinspektionen att inhämta information från företag eller vissa ägare

som inte står under tillsyn. Informationen som avses är sådan som är

relevant för utövande av gruppbaserad tillsyn över de försäkringsbolag

som enligt de nya reglerna är underkastade sådan tillsyn. För att göra

regeln effektiv bör en vitessanktion få användas.

I 19 kap. 9 och 10 §§ FRL finns regler om vad ett försäkringsbolag

eller ett företag under bestämmande inflytande skall hålla tillgängligt för

Finansinspektionens granskning. Det rör försäkringsbolagets kassa,

övriga tillgångar, räkenskapsmaterial och andra handlingar.

En ny lagregel som ger Finansinspektionen möjlighet att på plats hos

dessa företag genomföra kontroll av den ingivna informationen bör infö-

ras. Den kontrollen bör i enlighet med direktivets regler begränsas till

företag i samma koncern som försäkringsbolaget. Det är viktigt att under-

stryka att en sådan kontroll endast skall gälla dessa bolags relation till det

försäkringsbolag som är föremål för den gruppbaserade tillsynen, och då

endast information som är av vikt för sådan tillsyn.

Någon ytterligare bestämmelse om försäkringsbolagens uppgiftsskyl-

dighet och interna kontroll torde inte behövas eftersom detta redan följer

av gällande bestämmelser i 19 kap. 3 och 9 §§ samt bestämmelser som

innefattar krav på god intern kontroll (se t.ex. 8 kap. 7 §). I Finans-

inspektionens tillsynsuppgift ingår att se till att de försäkringsbolagen har

sådana interna kontrollrutiner som krävs för den gruppbaserade tillsynen.

När det gäller direktivbestämmelsen som reglerar det fall där medlems-

stat har olika tillsynsmyndigheter för direktförsäkringsföretag resp. åter-

försäkringsföretag, avses sannolikt de medlemsstater som saknar eller har

begränsad tillsyn över återförsäkringsföretag. I Sverige utövar Finans-

inspektionen finansiell tillsyn över återförsäkringsföretagen, som i stort

sett har att följa samma regler som direktförsäkringsföretagen. Direktiv-

bestämmelsen föranleder därför inget förslag till ändring i lag.

I förordning (1996:596) med instruktion för Finansinspektionen finns

visserligen regler om att inspektionen skall samråda med ett antal andra

statliga myndigheter samt Riksbanken. Sedan 1 juli 1991 är dock

Finansinspektionen en myndighet med samlat ansvar för tillsyn av finan-

siella företag som bedriver verksamhet på försäkrings-, kredit- och

värdepappersmarknaden. Någon lagreglering behövs därför inte vad

avser samarbetet mellan svenska myndigheter.

9 Tillsyn över internationella försäkrings-

grupper

Regeringens förslag: Ingår ett svenskt icke-finansiellt företag i ett

utländskt försäkringsföretags försäkringsgrupp, ges Finansinspek-

tionen samma behörighet att hämta in och kontrollera information

som i fråga om ett svenskt försäkringsbolags försäkringsgrupp.

Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens

förslag.

Remissinstanserna har inte kommenterat dessa frågor.

Direktivet: Den extra tillsynen skall utövas av de behöriga myndighe-

terna i den medlemsstat där försäkringsföretaget har fått officiell auktori-

sation enligt första skade- resp. livförsäkringsdirektivet, artikel 4.1.

Har flera försäkringsföretag, vilka är auktoriserade i olika medlems-

länder, samma moderföretag kan man inte alltid använda sig av huvudre-

geln ovan. Är detta moderföretag ett försäkringsföretag är det naturligtvis

så att även detta företag är föremål för den utökade solvenstillsynen och

följaktligen är det denna medlemsstats behöriga myndighet som har an-

svaret för tillsynen. Är det gemensamma moderföretaget ett försäkrings-

holdingbolag, återförsäkringsföretag, försäkringsföretag i tredje land

eller ett försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet enligt direkti-

vets definition, råder det delat tillsynsansvar, se artikel 4.2. I direktivet

har frågan lösts genom att de behöriga myndigheterna i de berörda

medlemsstaterna själva anmodas komma överens om vem som skall ha

ansvaret för den extra tillsynen.

Tillsynsansvaret omfattar begäran om information också avseende

andra företag inom gruppen som är relevanta för den extra tillsynen, oav-

sett i vilket land företagen är belägna.

Om de behöriga myndigheterna i särskilt angivna fall vill kontrollera

viktig information som ingivits och som rör ett företag som är beläget i

en annan medlemsstat, skall de hos de behöriga myndigheterna i den

andra medlemsstaten begära att denna kontroll genomförs. De myndig-

heter som tar emot en sådan begäran skall inom ramen för sin behörighet

efterkomma den genom att själva genomföra kontrollen, låta de myndig-

heter som framställt begäran genomföra kontrollen eller låta en revisor

eller annan expert genomföra den, se artikel 6.3. Regeln är till sin om-

fattning i stort sett likadan som motsvarande regel om att utföra kontroll

på platsen i den egna medlemsstaten, dvs. att de företag i gruppen som

inte står under finansiell tillsyn och som kan komma i fråga för en

kontroll på platsen måste ha en moder-, dotter- eller systerföretagsrela-

tion till det försäkringsföretag som är underkastat den utökade tillsynen.

Dessutom omfattas anknutna försäkringsföretag i den andra medlemssta-

ten. Anledningen till att anknutna försäkringsföretag inte finns med i

reglerna om kontroll på platsen inom den egna medlemsstaten är att den

behöriga myndigheten i de fallen redan har möjlighet till sådan kontroll

genom att företaget är auktoriserat i den medlemsstaten.

Reglerna i artikel 7.1 om generellt informationsutbyte mellan till-

synsmyndigheter i olika medlemsstater gäller för fall där två eller flera

försäkringsföretag direkt eller indirekt är anknutna, dvs. har samma

ägare, direkt eller indirekt, genom minst ägarintresse, eller om försäk-

ringsföretagen är ägare i samma företag med minst ägarintresse, och för-

säkringsföretagen är etablerade i olika medlemsstater. I dessa fall skall de

behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna på begäran till

varandra överlämna all relevant information som gör det möjligt att utöva

tillsyn eller som underlättar utövandet av tillsyn inom ramen för detta

direktiv. Vidare skall de behöriga myndigheterna på eget initiativ över-

lämna all information som enligt deras bedömning är viktig för övriga

behöriga myndigheters tillsyn enligt direktivet.

Om ett försäkringsföretag och ett kreditinstitut eller värdepappersföre-

tag är direkt eller indirekt anknutna eller har samma företag med

ägarintresse, skall de olika behöriga myndigheterna inom de tre sekto-

rerna försäkring, bank och värdepapper ha ett nära samarbete, se artikel

7.2. Vidare skall de olika myndigheterna, utan att det påverkar respektive

myndighets behörighet, till varandra överlämna all information som kan

underlätta utförandet av respektive myndighets uppdrag, i synnerhet

inom ramen för detta direktiv.

Regeln om samarbete mellan olika finansiella behöriga myndigheter

åsyftar samarbete inom respektive medlemsstat.

Artikel 7.2 sista ledet om överlämnande av information till annan till-

synsmyndighet går längre än direktivets egentliga omfattning. Detta

torde dock inte vara något problem. Redan i det s.k. BCCI-direktivet

(95/26/EG) finns en generell bestämmelse om utbyte av information

mellan tillsynsmyndigheter med ansvar för finansiella företag. Direktivet

har genomförts i den svenska rättsordningen genom prop. 1995/96:173.

Skälen för regeringens förslag: Finansinspektionen skall ha huvud-

ansvaret för den gruppbaserade tillsynen över ett försäkringsbolag. Efter-

som en försäkringsgrupp kan avse företag i flera länder, bör dock

inspektionen ha möjlighet att låta något annat lands tillsynsmyndighet

ansvara för den gruppbaserade solvenstillsynen, med inspektionens

bistånd. Tillsynen över individuella svenska försäkringsbolag åvilar allt-

jämt inspektionen oavsett i vilka länder övriga delar av försäkringsgrup-

pen befinner sig. I direktivet ges en mängd detaljerade regler om sam-

arbete, bl.a. just fördelning av tillsynsansvaret i vissa fall.

Regeringen har tidigare föreslagit att Finansinspektionen skall kunna

begära den information från ett icke-finansiellt företag och vissa större

ägare som behövs för en svensk gruppbaserad redovisning. Vid behov

skall inspektionen kunna kontrollera informationen. Den kontrollmöjlig-

heten är dock begränsad till företag i samma koncern (se avsnitt 8).

Motsvarande möjligheter för Finansinspektionen att begära informa-

tion och att kontrollera denna bör gälla även personer som ingår i en

utländsk försäkringsgrupp och som skall omfattas av en gruppbaserad

sammanställning enligt försäkringsgruppsdirektivet för ett utländskt för-

säkringsföretag inom EES. Vare sig det är fråga om företag som omfattas

av Finansinspektionens tillsyn eller andra svenska juridiska eller fysiska

personer får det anses lämpligt att inspektionen ansvarar för dessa åtgär-

der. En sådan kontroll som får ske av ett svenskt företag i samma

koncern som det utländska försäkringsföretaget kan dock utföras

tillsammans med representanter från den utländska tillsynsmyndigheten.

Enligt 19 kap. 1 § FRL skall Finansinspektionen i sin tillsynsverksam-

het samarbeta med motsvarande utländska tillsynsmyndigheter i den ut-

sträckning som följer av Sveriges medlemskap i Europeiska unionen.

I den mån Finansinspektionen låter annat lands tillsynsmyndighet

ansvara för den gruppbaserade tillsynen för en svensk försäkringsgrupp,

bör detta regleras i avtal mellan myndigheterna. Enligt 10 kap. 1 § rege-

ringsformen (RF) ingås överenskommelse med annan stat eller mellan-

folklig organisation av regeringen. Regeringen kan enligt 10 kap. 3 § RF

uppdra åt Finansinspektionen att ingå internationell överenskommelse i

en fråga där överenskommelsen inte kräver riksdagens eller Utrikes-

nämndens medverkan. Som Lagrådet påpekat måste Finansinspektionen

således, för att kunna ingå ett sådant avtal, ha stöd i ett självständigt

bemyndigande. Någon ytterligare lagregel till följd av direktivets regel

om överenskommelse med myndighet i annan medlemsstat behöver

däremot inte införas.

Med stöd av 19 kap. 1 § FRL kan inspektionen på eget initiativ och på

grundval av en egen bedömning överlämna information till de andra

medlemsländernas motsvarande myndigheter, detta även beträffande

svenska företag som inte är ett försäkringsbolag men som ingår i ett

annat EES-försäkringsföretags försäkringsgrupp, och även i övrigt i stor

utsträckning tillmötesgå den utländska myndighetens begäran i enlighet

med direktivets regler. De sekretessfrågor som informationslämnandet

aktualiserar behandlas särskilt i avsnitt 10.

10 Tystnadsplikt m.m.

Regeringens förslag: Styrelseledamot eller annan befattnings-

havare som i samband med fullgörandet av skyldigheten att upprätta

en gruppbaserad redovisning får kunskap om affärsförhållanden i

ett annat företag i försäkringsgruppen eller hos vissa fysiska

personer, får inte obehörigen röja vad han fått veta eller utnyttja

kunskapen i strid med det uppgiftslämnande företagets intresse.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Finansinspek-

tionen har dock ifrågasatt om det - ur sekretessynpunkt - finns möjlig-

heter för inspektionen att lämna ekonomisk information till andra till-

synsmyndigheter såvitt avser andra företag i en försäkringsgrupp än så-

dana som står under inspektionens tillsyn.

Direktivet: Enligt artikel 7.3 försäkringsgruppsdirektivet skall

information som mottas till följd av direktivets bestämmelser, i synnerhet

genom utbyte av information mellan de behöriga myndigheterna som

avses i detta direktiv, omfattas av tystnadsplikt enligt artikel 16 i direktiv

92/49/EEG (tredje skadeförsäkringsdirektivet) och artikel 15 i direktiv

92/96/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet). Enligt dessa direktiv skall

medlemsstaterna föreskriva att varje person som tjänstgör hos eller har

tjänstgjort hos behöriga myndigheter, liksom revisorer eller experter som

är verksamma för behöriga myndigheters räkning, skall vara bundna av

tystnadsplikt.

Tystnadsplikten innebär att inga förtroliga uppgifter som erhålls i

tjänsten får röjas till någon person eller myndighet utom i sammandrag

eller sammanställning som omöjliggör identifikation av enskilda försäk-

ringsföretag, dock med förbehåll för fall som omfattas av straffrättslig

lagstiftning.

Detta skall inte hindra medlemsstaternas behöriga myndigheter att ut-

byta information i enlighet med direktiv som gäller försäkringsföretag

eller utbyte av information mellan andra behöriga myndigheter med

ansvar för tillsyn av andra finansiella företag eller sådana behöriga myn-

digheter i andra medlemsstater. Inte heller utbyte av information med

organ ansvariga för finansiell lagstiftning hindras av bestämmelsen.

Information som mottagits från annan behörig myndighet i annan

medlemsstat eller som erhållits vid inspektion på platsen får aldrig röjas

utan samtycke av de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen

eller av behöriga myndigheter i det land i vilken inspektionen utförts.

Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal med tredje land för utbyte av

information, om informationen är föremål för minst likvärdig sekretess i

det landet.

Skälen för regeringens förslag: I FRL finns inte någon motsvarighet

till den sekretess som gäller för banker enligt 1 kap. 10 § bankrörelse-

lagen (1987:617). Enligt de föreslagna reglerna om gruppbaserad tillsyn

av försäkringsbolag skall försäkringsbolaget med anledning av tillsynen

begära viss finansiell information av övriga företag som ingår i försäk-

ringsgruppen. Det kan då röra sig om företag som inte står under finan-

siell tillsyn vare sig inom eller utanför rikets gränser. En ny sekretess-

regel bör alltså införas i FRL till skydd för sådan information som med

anledning av den gruppbaserade tillsynen mottas av försäkringsbolag.

Den informationsskyldighet för Finansinspektionen som följer av

direktivet avser till stor del sådana uppgifter för vilka sekretess gäller

enligt 8 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100). Finansinspektionen har ifrå-

gasatt möjligheten för inspektionen att lämna ekonomisk information till

andra tillsynsmyndigheter i vissa fall.

Finansinspektionens möjlighet att lämna ut sekretessbelagda uppgifter

till utländsk myndighet framgår av 1 kap. 3 § sekretesslagen. Enligt dessa

regler får uppgift för vilken sekretess gäller inte röjas för utländsk myn-

dighet eller mellanfolklig organisation annat än om utlämnande sker i

enlighet med särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om

uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet

och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart, att det

är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska

myndigheten eller mellanfolkliga organisationen. I 19 kap. 1 § FRL stad-

gas att inspektionen i sin tillsynsverksamhet skall samarbeta med

motsvarande utländska tillsynsmyndigheter i den utsträckning som följer

av Sveriges medlemskap i den Europeiska unionen.

Enligt 8 kap. 5 § fjärde stycket sekretesslagen gäller sekretess, i den

mån riksdagen har godkänt avtal härom med främmande stat eller mel-

lanfolklig organisation, hos statlig myndighet i verksamhet, som består i

tillståndsgivning eller tillsyn med avseende på bank- och kreditväsendet,

värdepappersmarknaden eller försäkringsväsendet för sådan uppgift om

affärs- eller driftsförhållanden och ekonomiska eller personliga förhål-

landen som myndighet erhållit enligt avtalet. Samma sekretess gäller hos

Finansinspektionen, i den mån regeringen föreskriver det, om inspektio-

nen från motsvarande utländsk myndighet erhållit uppgift enligt annat

avtal.

Vid genomförandet av artikel 16 i direktiv 92/49/EEG (tredje skade-

försäkringsdirektivet) och artikel 15 i direktiv 92/96/EEG (tredje livför-

säkringsdirektivet) gjordes bedömningen att reglerna i sekretesslagen

uppfyller Sveriges åtaganden med anledning av dessa direktivbestämmel-

ser, se prop. 1994/95:184 s. 230 f. Någon omprövning av den bedöm-

ningen är inte påkallad med anledning av genomförandet av det nu

aktuella direktivet.

Bestämmelserna ger således Finansinspektionen möjligheter att i ären-

den som rör den utökade solvenstillsynen lämna ut handlingar och upp-

gifter till behöriga myndigheter i andra medlemsstater och även att med

bibehållen sekretess ta emot handlingar och uppgifter från utländska till-

synsmyndigheter. Det kan dock finnas anledning att i ett senare sam-

manhang närmare analysera gällande sekretessregler på det finansiella

tjänsteområdet.

11 Gruppbaserade rörelseregler för understöds-

föreningar

Regeringens förslag: De för försäkringsbolagen föreslagna reglerna

om försäkringsgrupper införs i huvudsak även för understödsföre-

ningar. Föreningen skall således ha god kontroll över affärshändelser

och avtal med andra företag inom försäkringsgruppen, upprätta en

gruppbaserad redovisning samt göra en beräkning av föreningens

gruppbaserade ekonomiska ställning. Reglerna som gäller när försäk-

ringsföretaget är dotterföretag till vissa moderföretag införs däremot

inte nu för understödsföreningarna. Det införs inte heller något grupp-

baserat kapitalkrav.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller

lämnat det utan erinran. Finansinspektionen har dock befarat tillämp-

ningsproblem när understödsföreningar skall beräkna en gruppbaserad

ställning enligt samma regler som försäkringsbolagen.

Bakgrund

Allmänt

Understödföreningar är föreningar för inbördes bistånd med uppgift att

lämna sjukhjälp, begravningshjälp, pension eller liknande understöd åt

sina medlemmar eller deras anhöriga. Föreningarna bedriver försäkrings-

verksamhet men är i princip uppbyggda som andra ekonomiska före-

ningar. En understödsförening kan meddela pensionsförsäkring, kapital-

försäkring eller sjukförsäkring. Allt efter verksamhetens art indelas

understödsföreningar i pensionskassor, sjukkassor, begravningskassor

samt sjuk- och begravningskassor.

Understödsföreningarnas verksamhet regleras i lagen (1972:262) om

understödsföreningar (LUF) som i stora delar fortfarande hänvisar till

1951 års lag om ekonomiska föreningar (1951:308). En understödsföre-

ning skall vara registrerad hos Finansinspektionen och står under dess

tillsyn.

Understödsföreningar och EG:s försäkringsdirektiv

Understödsföreningar berörs av flera EG-direktiv. Av störst betydelse för

understödsföreningar är första skadeförsäkringsdirektivet (73/239/EEG),

första livförsäkringsdirektivet (79/267/EEG), tredje skadeförsäkrings-

direktivet (92/49/EEG), tredje livförsäkringsdirektivet (92/96/EEG) samt

försäkringsredovisningsdirektivet (91/674/EEG).

I det första skadeförsäkringsdirektivet anges vilka försäkringsgivare

som omfattas av EG:s skadeförsäkringsdirektiv, bl.a. med en hänvisning

till de försäkringsklasser som anges i bilagan till direktivet. En utredning

på området, Försäkringsföreningsutredningen, har i sitt betänkande För-

säkringsföreningar ett reformerat regelsystem (SOU 1998:82) analyse-

rat vilka slag av understödsföreningar som omfattas av direktivet (se s.

93 101). Enligt utredningen omfattas endast sådana försäkringsgivare

som meddelar s.k. kort sjuk- och olycksfallsförsäkring utan anknytning

till livförsäkring (artikel 1 och 2). Undantagna från direktivet är bl.a. så-

dana ömsesidiga institut som uppfyller vissa villkor (artikel 3). De villkor

som skall vara uppfyllda är att bolagsordningen innehåller bestämmelser

som medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmåner. Verk-

samheten får med visst undantag för underordnad försäkring inte heller

omfatta ansvarsförsäkring eller kredit- och borgensförsäkring. Den årliga

premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som omfattas av direktivet

får inte överstiga en miljon ecu. Slutligen skall minst hälften av premie-

inkomsten avseende verksamhetsgrenarna komma från medlemmarna i

det ömsesidiga institutet.

I det första livförsäkringsdirektivet anges vilka försäkringsgivare som

omfattas av EG:s livförsäkringsdirektiv. Direktivet tillämpas, förutom på

direkt livförsäkring, bl.a. på livräntor samt sjuk- och olycksfallsförsäk-

ring som utgör tillägg till livförsäkring i livförsäkringsbolag (artikel 1).

Direktivet inskränks ytterligare i vissa fall. Det gäller försäkringsgivare

som har till uppgift att tillhandahålla förmåner för anställda eller

näringsidkare inom ett företag, en företagsgrupp, en bransch eller en

branschorganisation, om förmånerna utgår i händelse av döds- eller liv-

fall eller nedläggning eller neddragning av verksamhetskällan och om

förmånen utgår oavsett om åtagandena motsvaras av premiereserven

(artikel 3). Undantagna från första livförsäkringsdirektivet är också

sådana försäkringsgivare som tillhandahåller försäkringsförmåner endast

vid dödsfall och där storleken av förmånerna inte överstiger den genom-

snittliga begravningskostnaden för en avliden eller där förmånerna utgår i

natura. Undantagna är också ömsesidiga institut vars stadgar medger

uttag av extra bidrag eller minskning av förmåner eller uttag från andra

personer som förbundit sig till detta och vars årliga verksamhet för de

verksamheter som hänför sig till direktivet inte överstiger 500.000 euro

under tre på varandra följande år (artikel 4).

Enligt försäkringsföreningsutredningen omfattas sammantaget endast

ett fåtal understödsföreningar av EG:s direktiv.

Understödsföreningarna är för närvarande föremål för en större över-

syn mot bakgrund av Försäkringsföreningsutredningens tidigare nämnda

betänkande. Översynen gäller såväl den associationsrättsliga regleringen

som rörelsereglerna, med hänsyn bl.a. till de ändrade försäkringsrörelse-

regler som nyligen införts för försäkringsbolagen.

I de frågor som gäller understödsföreningarnas redovisning har dock

reglerna redan moderniserats. Föreningarna skall senast fr.o.m. den 1

januari 2001 tillämpa lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäk-

ringsföretag (ÅRFL, se prop. 1998/99:130, bet. 1998/99:LU2, rskr.

1999/2000:50 och SFS 1999:1114). De understödsföreningar som så

önskar får dock tillämpa äldre redovisningsbestämmelser under det första

räkenskapsåret efter ikraftträdandet. Understödsföreningar omfattas

också av den krets som föreslagits få möjlighet att redovisa i Euro (se

prop. 1999/2000:23, bet. 1999/2000:LU8, rskr 1999/2000:127, SFS

2000:36).

En understödsförening får även - efter medgivande av Finansinspek-

tionen - tillämpa placeringsreglerna för försäkringsbolag i 7 kap. 9 a

10 g §§ FRL i stället för motsvarande placeringsregler i LUF (se 24 a §

LUF).

Skälen för regeringens förslag: Som framgått ovan faller vissa

understödsföreningar in under försäkringsgruppsdirektivets tillämpnings-

område. För närvarande är det visserligen få understödsföreningar som

har något dotterföretag eller intresseföretag, vilket innebär att reglerna i

praktiken inte får någon omedelbar inverkan på dessa föreningar. Situa-

tionen kan emellertid komma att ändras framöver. Det är också av kon-

kurrensneutralitetsskäl viktigt att de nya gruppbaserade rörelsereglerna

som föreslagits för försäkringsbolag kan omfatta understödsföreningar,

om inte särskilda skäl talar emot. En sådan ordning underlättas dessutom

av att understödsföreningarna senast den 1 januari 2001 skall börja

tillämpa ÅRFL. Den gruppbaserade ställningen kan då beräknas med

utgångspunkt från ett regelverk som bygger på EG:s redovisningsdirektiv

(91/674/EEG) och som är gemensamt med dotterbolag eller intresseföre-

tag som är försäkringsbolag. Övervägande skäl talar således för att nu i

LUF införa nya gruppbaserade rörelseregler för understödsföreningar

efter mönster från förslagen för försäkringsbolag. Frågan blir därför när-

mast vilka avvikelser som bör göras i förhållande till FRL med hänsyn

till föreningarnas särart.

Såsom förut nämnts är understödsföreningar associationsrättsligt eko-

nomiska föreningar. LUF är till stor del utformad efter mönster av 1951

års lag om ekonomiska föreningar och innehåller ett stort antal hänvis-

ningar till den lagen. Eftersom en understödsförening knappast kan vara

ett dotterföretag till ett annat företag är regler inriktade på sådana situa-

tioner obehövliga. Vilka paragrafer som i det sammanhanget berörs be-

handlas närmare i författningskommentaren till LUF (se avsnitt 13.2).

Understödsföreningar omfattas ännu inte av försäkringsdirektivens

regler om kapitalkrav på individuell nivå och det är därför inte menings-

fullt att ålägga föreningarna ett gruppbaserat kapitalkrav i detta samman-

hang. Sådana krav uppställs inte heller i försäkringsgruppsdirektivet. Nå-

got gruppbaserat kapitalkrav föreslås således inte för understödsförening-

arna.

Försäkringsgruppsdirektivet kräver däremot att ett försäkringsföretag

skall upprätta en gruppbaserad beräkning baserat på försäkringsdirekti-

vens regler. Det är därför angeläget att den understödsförening som för-

värvar dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsbolag skall

redovisa en gruppbaserad beräkning av ställningen enligt motsvarande

regler som föreslagits för försäkringsbolagen - inkluderande en beräk-

ning av gruppbaserad kapitalbas och gruppbaserad solvensmarginal. En

sådan ordning underlättar dessutom jämförelser med försäkringsbolagen

och innebär praktiska och systematiska fördelar.

Såsom Finansinspektionen påtalat uppkommer i praktiken olika frågor

rörande hur nämnda regler närmare bör tillämpas för understödsföre-

ningar, eftersom föreningarna inte tillämpar dessa bestämmelser på före-

tagsnivå. Svårigheterna kan dock i princip inte anses annorlunda än när

ett försäkringsbolag skall beräkna en gruppbaserad ställning som omfat-

tar utländska återförsäkringsföretag eller försäkringsföretag utom EES.

En egen reglering för föreningarnas gruppbaserade beräkning med ut-

gångspunkt i LUF är inte att föredra. En sådan ordning skulle i stället

leda till tillämpningssvårigheter gällande hur reglerna skall tillämpas på

ett försäkringsdotterbolag som tillämpar FRL. Tillämpningsproblemen

med att basera beräkningen på regler i FRL kan i vart fall inte anses vara

större än att de går att lösa i praxis eller vid behov genom klargörande

bestämmelser i myndighetsföreskrifter.

En understödsförening bör således beräkna en gruppbaserad kapitalbas

och solvensmarginal enligt motsvarande regler som föreslagits för

försäkringsbolag i 7 a kap. 5 § FRL.

I FRL och flera andra lagar används generellt begreppet dotterföretag

och intresseföretag på ett sätt som omfattar även ekonomiska föreningar.

Användningen av begreppet har också redaktionella och systematiska

fördelar. Begreppet bör därför användas även i LUF, trots att regelmäs-

sigt endast svenska försäkringsbolag kan komma i fråga som dotterföre-

tag eller intresseföretag. På motsvarande sätt bör begreppet försäkrings-

företag användas i LUF.

Det är även lämpligt att i LUF införa dels en sådan bestämmelse om

tystnadsplikt vid mottagande av uppgifter från andra gruppföretag som

föreslagits i 7 a kap. 10 § FRL, dels regler om Finansinspektionens möj-

ligheter att bl.a. inhämta uppgifter från andra företag inom gruppen.

12 Ekonomiska konsekvenser

Genomförandet av försäkringsgruppsdirektivet får inverkan på de en-

skilda försäkringsbolagen. Finansinspektionen berörs också direkt av

förslagen. De föreslagna ändringarna syftar som framgått bl.a. till att ut-

veckla tillsynen över försäkringsbolag som ingår i en försäkringsgrupp.

Förslaget innebär att gruppens finansiella påverkan på försäkringsbolaget

skall fastställas genom särskilda beräkningar. Vidare skall viss finansiell

information om affärshändelser och avtal med andra företag i gruppen

sammanställas.

Ett antal försäkringsbolag kommer att beröras av förslagen i form av

extra arbete med bl.a. rapportering, vilket innebär ökade systemkostna-

der. Kostnaderna torde dock bli begränsade eftersom redovisningen före-

slås ske samtidigt med den rapportering som sker i dag och de uppgifter

som skall redovisas ofta finns tillgängliga i bolagens externredovisning,

bokföring m.m.

Förslaget innebär också att ett nytt kapitalkrav ställs på svenska försäk-

ringsbolag som har andra försäkringsbolag som dotterföretag eller intres-

seföretag. Utöver vad som följer av nuvarande bestämmelser om minsta

kapitalbas skall dessa försäkringsbolag även ha ett kapital som är till-

räckligt med hänsyn till andra försäkringsföretag i gruppen. Dessa för-

säkringsbolag skall således vid varje tidpunkt uppfylla också ett kapital-

krav som beaktar försäkringsgruppens ekonomiska ställning. Svenska

försäkringsbolagen torde dock vara så väl konsoliderade att de även upp-

fylla de nya krav som ställs.

Försäkringsgruppsdirektivet utgör ett viktigt komplement till den be-

fintliga försäkringstillsynen. Det nya regelverket tillhandahåller ett mål-

inriktat instrument för analys av försäkringsbolag som ingår i försäk-

ringsgrupper och kommer att innebära ökade möjligheter för Finans-

inspektionen att bedriva en effektiv tillsyn. Den utökade tillsynen fyller

även en funktion som ett early warning system där Finansinspektionen

i ett tidigare skede än i dag kan identifiera problem avseende försäk-

ringsbolagens stabilitet. Förslaget innebär också att Finansinspektionen

ges ytterligare möjligheter till att utöva kontroll över försäkringsbolag

som ingår i en försäkringsgrupp. Inspektionen kan därmed göra mer väl-

grundade bedömningar av försäkringsbolagets soliditet och likviditet

med hänsyn till de krav som stabilitetsprincipen uppställer. Även bolags-

organen får ett material som kan ligga till grund för en bättre överblick

och kontroll av försäkringsbolagets ekonomiska ställning. Sammantaget

främjar detta de skyddsintressen som ligger till grund för försäkringsrö-

relsereglerna.

Enligt förslagen ges Finansinspektionen en aktiv del i övervakningen

av vissa moderbolag och andra företag i försäkringsgruppen som inte står

under tillsyn. Det bör emellertid återigen betonas att direktivet inte i

något hänseende innebär att dessa företag nu skall ställas under tillsyn.

De fall som berörs är också i praktiken begränsade. I dag finns exempel-

vis endast ett fåtal försäkringsgrupper där moderbolaget är ett försäk-

ringsholdingföretag eller ett utländskt försäkringsföretag som inte om-

fattas av EG-lagstiftningen. Visst övervakningsarbete kommer dock att

krävas av inspektionen.

Genom förslaget ökar antalet rapporter som skall tas in och analyseras

av Finansinspektionen. Även arbetet med att bygga upp rutiner och rap-

portmallar kommer inledningsvis att ta resurser i anspråk. Vidare innebär

förslaget att inspektionen ytterligare måste stärka sitt samarbete med till-

synsmyndigheter i andra länder. Förslagen förutsätter också visst före-

skriftsarbete.

Regeringen gör mot denna bakgrund den bedömningen att Finans-

inspektionen bör tillföras mer resurser. I den resursförstärkning från och

med budgetåret 2000 som Finansinspektionen fått har hänsyn tagits till

detta.

Förslagen innebär även bl.a. att Finansinspektionen får medge vissa

undantag från gruppbaserad redovisning. Ett sådant beslut får överklagas

hos länsrätten. Det är dock sannolikt att antalet beslut om sådana undan-

tag kommer att vara av ringa omfattning och att den ökade

arbetsbelastningen för de allmänna förvaltningsdomstolarna visar sig

vara ytterst marginell. Regeringen bedömer därför att ytterligare resurser

till domstolsväsendet inte behöver skjutas till.

13 Författningskommentarer

13.1 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelse-

lagen (1982:713)

1 kap. 9 b §

I paragrafen införs en definition av intresseföretag. Definitionen överens-

stämmer med den i 1 kap. 5 § årsredovisningslagen (1995:1554, ÅRL)

som gäller i den offentliga redovisningen för försäkringsbolag enligt

1 kap. 3 § lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag

(ÅRFL). Bestämmelserna bygger i sin tur på artikel 17 i fjärde bolagsdi-

rektivet (78/660/EEG). Den artikeln skall enligt försäkringsgruppsdirek-

tivet (98/78/EG) med vissa kompletteringar ligga till grund för de

ägarintressen som skall beaktas i försäkringsgruppssammanhang (se arti-

kel 1 f). De kompletterande fall som skall beaktas enligt den sistnämnda

artikeln motsvaras av den föreslagna bestämmelsen i 7 a kap. 1 § andra

stycket att ett innehav av 20 procent av kapitalet eller rösterna i försäk-

ringsgruppssammanhang alltid skall jämställas med ett intresseföre-

tagsinnehav. Gällande bestämmelse i 1 kap. 9 b § har flyttats till 1 kap.

9 f §.

1 kap. 9 e §

Genom paragrafen, som är ny, införs en definition av försäkringsholding-

företag. Den överensstämmer i princip med definitionen av holdingbolag

med finansiell verksamhet i 1 kap. 1 § 7 lagen (1994:2004) om kapital-

täckning och stora exponeringar i kreditinstitut och värdepappersbolag

som dock förutsätter att dotterföretagen är kreditinstitut, värdepappers-

bolag eller liknande finansiella institut. Definitionen träffar också i allt

väsentligt sådana fall enligt 1 kap. 1 § andra stycket ÅRFL när ett finan-

siellt holdingföretag skall upprätta koncernredovisning enligt den lagen.

1 kap. 9 f §

Till paragrafen, som är ny, har förts över bestämmelser från gällande

1 kap. 9 b §. Bestämmelsen i första stycket har kompletterats för att även

gälla förvärv av andelar i intresseföretag enligt den nya lydelsen i 1 kap.

9 b §. Det innebär bl.a. att innehav genom bulvan eller kommissionär

skall hänföras till huvudmannen vid bedömningen av om ett företag är

intresseföretag. Detta överensstämmer med vad som gäller i årsredovis-

ningssammanhang (se 1 kap. 6 § ÅRL och 1 kap. 3 § ÅRFL).

7 a kap. Försäkringsgrupper

Genom det nya kapitlet genomförs huvuddelen av bestämmelserna i EG:s

försäkringsgruppsdirektiv. Kapitlet innebär att vissa nya rörelseregler

uppställs för försäkringsbolag som är moderföretag eller dotterföretag i

en försäkringsgrupp.

En försäkringsgrupp sammanfaller i stort med vad som utgör en kon-

cern enligt FRL och ÅRFL. Ett försäkringsföretag som har andra försäk-

ringsföretag som dotterföretag eller intresseföretag skall, vid sidan av

års- och koncernredovisningen, upprätta och ge in en gruppbaserad

redovisning enligt FRL för tillsynsändamål (se 6 §).

En försäkringsgrupp kan således föreligga också när en koncern inte

föreligger, t.ex. om ett försäkringsbolag har ett annat försäkringsföretag

som intresseföretag (se 1 §). En försäkringsgrupp kan även omfatta

delvis andra företag än vad som ingår i koncernen, se kompletteringen av

definitionen av intresseföretag i 7 a kap. 1 § andra stycket.

Enligt de föreslagna reglerna om försäkringsgrupper skall hänsyn tas

till förhållanden till andra gruppföretag i vilka försäkringsbolaget har ett

betydande inflytande eller som har ett betydande inflytande i försäkrings-

bolaget. För att säkerställa att en riktig och fullständig bedömning av den

gruppbaserade ställningen kan göras föreslås vissa bestämmelser om

informationsplikt och kontroll som träffar företag som inte omfattas av

tillståndsplikt för finansiell verksamhet (se 9 §). Det är dock försäkrings-

bolaget som sådant som underkastas de nya rörelsereglerna och som står

under Finansinspektionens tillsyn.

7 a kap. 1 §

I paragrafen slås fast i vilka situationer en försäkringsgrupp föreligger.

En sådan grupp kan enligt paragrafen vara av tre olika slag. När en för-

säkringsgrupp föreligger enligt paragrafen skall också sådana företag

som anges i 2 § ingå i respektive grupp. För dessa tre olika

gruppbildningarna gäller delvis olika regler.

I första stycket första punkten regleras det vanligaste fallet av försäk-

ringsgrupper, dvs. när ett försäkringsbolag har andra försäkringsföretag

som dotterföretag eller intresseföretag. Bestämmelserna motsvarar artikel

2.1 i försäkringsgruppsdirektivet.

Med försäkringsbolag avses enligt första punkten försäkringsaktiebo-

lag och ömsesidiga försäkringsbolag som omfattas av FRL. Bestämmel-

sen träffar såväl livförsäkringsbolag som skadeförsäkringsbolag Den

träffar också försäkringsbolag som uteslutande meddelar återförsäkring.

Dotterföretag definieras i 1 kap. 9 § och intresseföretag i föreslagna

1 kap. 9 b § (jfr även 1 § andra stycket).

För att första punkten skall vara tillämplig skall dotterföretaget eller

intresseföretaget vara ett försäkringsföretag. Detta företag kan vara ett

svenskt försäkringsbolag. Det kan också vara ett utländskt försäkringsfö-

retag som motsvarar ett svenskt försäkringsbolag eller understödsföre-

ning. Som framhållits i annat sammanhang har det inte ansetts att en

svensk understödsförening kan vara ett dotterföretag (se författnings-

kommentaren till den föreslagna 26 a § LUF).

Om en försäkringsgrupp föreligger enligt första punkten gäller de

flesta av kapitlets bestämmelser. För försäkringsbolag som är moderfö-

retag i en sådan grupp gäller den föreslagna nya rörelseregeln i 3 § om

god kontroll över affärshändelser och avtal med främst andra företag

inom gruppen och fysiska personer som är dominerande ägare till försäk-

ringsbolaget eller ett närstående företag. I detta fall gäller också ett nytt

gruppbaserat kapitalkrav enligt 4 §.

Till följd av 6 § skall försäkringsbolaget vid sidan av årsredovisningen

och den individuella solvensdeklarationen upprätta en gruppbaserad

redovisning som omfattar väsentliga transaktioner enligt 3 §. Redovis-

ningen skall också innehålla en särskild beräkning enligt 5 § som under-

lag för en allmän bedömning av försäkringsbolagets ekonomiska ställ-

ning med hänsyn till den ekonomiska situationen i dotter- och intressefö-

retagen. Beräkningen får dessutom betydelse för prövningen av det

gruppbaserade kapitalkravet enligt 4 §.

Det kan framhållas att första punkten träffar även ett försäkringsbolag

som är ett dotterföretag till ett försäkringsbolag och som i sin tur har

egna dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföretag. Även

för en sådan s.k. undergrupp skall beräkningar och redovisningar enligt

3-6 §§ som huvudregel upprättas.

I ett sådant fall omfattar försäkringsgrupperna, till följd av 2 §, samma

krets av företag. En huvudregel som innebär att en redovisning upprättas

för varje grupp är ändå befogad, främst eftersom beräkningen av den

gruppbaserade ställningen enligt 5 § beror av för vilket försäkringsbolag

beräkningen görs. I 7 § ges emellertid ett utrymme för att under vissa

förutsättningar underlåta att upprätta en gruppbaserad redovisning.

Andra punkten reglerar det fall när ett försäkringsbolag är dotterföretag

till ett försäkringsholdingföretag (se 1 kap. 9 e §) eller ett utländskt för-

säkringsföretag med hemvist utanför Europeiska ekonomiska samarbets-

området (EES). Det reglerar också det fallet att moderföretaget är ett

återförsäkringsföretag med hemvist inom EES. Det hör samman med att

EG:s försäkringsdirektiv inte omfattar företag som uteslutande driver

återförsäkringsrörelse och att återförsäkringsföretag i många länder inom

EES inte omfattas av sådana rörelseregler som första, andra och tredje

generationens försäkringsdirektiv innehåller. Bestämmelserna motsvarar

artikel 2.2 i försäkringsgruppsdirektivet.

Även i detta fall skall försäkringsbolaget upprätta en gruppbaserad

redovisning enligt 6 § - omfattande transaktionerna inom gruppen enligt

3 § - och en gruppbaserad beräkning enligt 5 §. I detta fall skall dock

redovisningen utgå från moderbolagets perspektiv och moderbolaget i

princip behandlas som ett försäkringsbolag (se vidare 6 §). Något grupp-

baserat kapitalkrav enligt 4 § gäller dock inte för detta fall (se förslaget

till 4 § motsatsvis). Däremot gäller således den nya rörelseregeln i 3 §

om att försäkringsbolaget skall ha en sådan god kontroll över affärs-

händelserna och avtalen med andra gruppföretag och större ägare att kra-

ven enligt stabilitetsprincipen kan tillgodoses.

Tredje punkten behandlar det fall att ett försäkringsbolag är dotterfö-

retag till ett annat företag än ett svenskt eller utländskt försäkringsföretag

eller ett försäkringsholdingföretag, dvs. till ett holdingföretag med blan-

dad verksamhet enligt direktivets termer. Bestämmelserna motsvarar

artikel 2.3 i försäkringsgruppsdirektivet med den skillnaden att själva

begreppet holdingbolag med blandad verksamhet inte används. I detta

fall gäller i likhet med andra punkten att försäkringsbolaget skall upprätta

en gruppbaserad redovisning enligt 6 § omfattande sådana transaktioner

som avses i 3 §. Således gäller även den nya rörelseregeln i 3 § för för-

säkringsbolagets transaktioner med andra gruppföretag och vissa större

ägare som är fysiska personer. Någon gruppbaserad beräkning enligt 5 §

behöver inte upprättas i denna situation (se 6 § andra stycket). Det hör

samman med att moderbolagets egna verksamhet är artskild från försäk-

ringsbolagets verksamhet.

Det kan anmärkas att ett försäkringsbolag som omfattas av andra eller

tredje punkten i sin tur kan vara ett moderbolag till ett annat försäkrings-

företag, eller ha ett sådant företag som intresseföretag, och därför omfat-

tas även av första punkten. Det kan också framhållas att ett försäkrings-

aktiebolag kan vara dotterföretag till en understödsförening och därför

behöva omfattas av en gruppbaserad redovisning som skall upprätta en-

ligt LUF (se författningskommentaren till den föreslagna 26 a § LUF).

Det andra stycket föreskriver att ett företag där innehavet uppgår till 20

procent eller mer av rösterna eller kapitalet alltid skall behandlas som ett

intresseföretag i försäkringsgruppssammanhang. Tillägget är nödvändigt

med hänsyn till artikel 1 f) försäkringsgruppsdirektivet. Genom bestäm-

melsen undviks att införa en ny definition av ägarintresse som skulle be-

höva avvika från definitionen av ägarintresse i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepap-

persbolag. I stället kan det mera väletablerade begreppet

 intresseföretag användas (se författningskommentaren till nya 1 kap.

9 b §).

7 a kap. 2 §

Paragrafen, som bygger på artikel 3.2 och 6.2 i försäkringsgruppsdirekti-

vet, behandlar vilka företag som också skall ingå i en försäkringsgrupp i

de fall en sådan föreligger enligt 1 §. Konsekvensen av att företagen in-

går i gruppen är bl.a. att affärshändelser och avtal med företaget skall

beaktas enligt 3 § och att de skall ingå i en gruppbaserad redovisning

enligt 6 §. Inbördes finansiering med företaget skall även beaktas vid

beräkningen av den ekonomiska ställningen enligt 5 §. Som framgår av

1 § andra stycket skall ägarintressen omfattande 20 procent eller mer av

rösterna eller kapitalet alltid behandlas som ett intresseföretag.

7 a kap. 3 §

Genom första stycket regleras skyldigheten för försäkringsbolag att ha en

god kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom för-

säkringsgruppen. I bestämmelsen knyts kontrollen till de allmänna krav

på försäkringsverksamhet som följer av den nyligen införda bestämmel-

sen för försäkringsrörelse i 1 kap. 1 a § första stycket

(stabilitetsprincipen). Därmed framgår tydligt att de skyddsintressen som

de reformerade rörelsereglerna skall främja i stabilitetshänseende måste

tillgodoses även i detta sammanhang (se prop. 1998/99:87 s. 391 f.).

Bestämmelsen införlivar artikel 8.1 i försäkringsgruppsdirektivet.

Finansinspektionen kan med stöd av gällande bestämmelser i 19 kap.

vidta olika slag av åtgärder mot försäkringsbolaget vid överträdelse av

förevarande paragraf.

I andra stycket slås fast att motsvarande krav som följer av första

stycket även måste tillgodoses i fråga om affärshändelser och avtal med

vissa ägare som är fysiska personer. I likhet med artikel 8.1. i försäk-

ringsgruppsdirektivet är bestämmelsen begränsad till sådana fysiska per-

soner som har ett betydande innehav i försäkringsbolaget eller ett annat

gruppföretag. Motivet för begränsningen har behandlats i avsnitt 7.3. En

sådan begränsning har praktisk betydelse för vilka slag av ägartransak-

tioner som särskilt behöver redovisas i en gruppbaserad redovisning en-

ligt 6 §.

Avgränsningen beträffande fysiska personer görs till sådana ägare som

har ett kvalificerat innehav i eller en nära förbindelse med försäkrings-

bolaget enligt ägarprövningsreglerna. Detta förenklar tillämpningen

eftersom sådana ägare till försäkringsbolag ändå måste särskiljas till följd

av hittills gällande rörelseregler. Motsvarande ägare till ett annat grupp-

företag måste dock även identifieras för att försäkringsbolagets väsent-

liga transaktioner med sådana ägare i förekommande fall skall kunna

beaktas i en gruppbaserad redovisning enligt 6 §.

7 a kap. 4 §

Genom bestämmelsen, som närmast motsvarar artikel 9.1 i försäkrings-

gruppsdirektivet, införs ett gruppbaserat kapitalkrav för försäkringsbolag

som har ett svenskt eller utländskt försäkringsföretag som dotterföretag

eller intresseföretag. Ett sådant kapitalkrav skall gälla utöver försäkrings-

bolagets individuella kapitalkrav enligt 1 kap. 8 a § och i princip sanktio-

neras på samma sätt (se förslaget till 19 kap. 11 §).

Av paragrafen framgår att kapitalkravet skall fastställas med hänsyn

till ekonomiska relationer med andra företag som ingår i för-

säkringsgruppen och deras ekonomiska ställning. Det skall göras enligt

samma regler som i fråga om det individuella kapitalkravet. Paragrafen

kompletteras av 5 § som innehåller vissa allmänna regler om hur i

gruppen ingående företag skall beaktas liksom principerna och

metoderna för beräkningen.

I första stycket regleras närmare vad som får ingå i den gruppbaserade

kapitalbasen genom hänvisningar till kapitalbasreglerna i 7 kap. Det

innebär bl.a. att de poster som kan ingå i den individuella kapitalbasen

också kan ingå i den gruppbaserade kapitalbasen, med vissa avdrag enligt

5 § tredje stycket.

I andra stycket regleras vilken nivå som den gruppbaserade kapitalba-

sen minst skall uppgå till (gruppbaserad solvensmarginal). Nivån skall

bestämmas med hänsyn till verksamhet och omfattning i andra gruppfö-

retag som är försäkringsföretag enligt principerna för motsvarande regler

på individuell nivå. Det innebär bl.a. att solvensmarginalen beror på om

verksamheten hänförs till skadeförsäkringsrörelse eller livförsäkringsrö-

relse. Vid tillämpningen får också bl.a. 5 § andra stycket betydelse.

Några av de bestämmelser som det hänvisas till i paragrafen har änd-

rats i samband med försäkringsrörelsereformen (prop. 1998/99:87, bet.

FiU28 och SFS 1999:600). De ikraftträdande- och övergångsregler som

gäller till sådana bestämmelser får betydelse även i förevarande sam-

manhang.

7 a kap. 5 §

I paragrafen ges närmare regler för beräkningen av försäkringsbolagets

ekonomiska ställning med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen.

Beräkningen behöver endast göras av försäkringsbolag som avses i 1 §

första stycket 1 och 2.

Genom paragrafen genomförs vissa allmänna beräkningsprinciper i

försäkringsgruppsdirektivets bilagor. Försäkringsdirektivet innehåller

också ett antal detaljerade regler för hur beräkningen skall gå till och hur

olika företag, t.ex. mellanliggande holdingföretag, skall behandlas. Som

framhållits i den allmänna motiveringen bör endast vissa allmänna regler

om beräkningen tas in i lag medan detaljreglerna om beräkningen införs

genom föreskrifter.

I första stycket utpekas de beräkningsmetoder som skall kunna använ-

das. Som huvudmetod anges att beräkningen skall ske enligt den metod

som i direktivet benämns Avräknings- och totalmetoden (se bilaga 1

punkten 3).

Bestämmelsen medger att även konsolideringsmetoden får användas,

om det finns skäl för detta. Därmed ges goda möjligheter för att godta

den metoden i vissa fall (se vidare den allmänna motiveringen, avsnitt

7.4).

 I andra stycket regleras vissa viktiga principer som skall vara vägle-

dande vid beräkningen av den gruppbaserade kapitalbasen och solvens-

marginalen. Bestämmelsen om att dotterföretag och intresseföretag skall

beaktas proportionellt motsvarar regler i direktivets bilaga I punkt 1 B. I

andra stycket föreskrivs också att avdrag från kapitalbasen skall göras för

tillgångar som motsvaras av värden som får räknas in i kapitalbasen hos

ett försäkringsföretag i samma försäkringsgrupp (bilaga I punkt C.1).

Som Lagrådet påpekat bör av bestämmelsen framgå att avvikelser från

principen om proportionellt beaktande av dotterföretag och intresse-

företag är befogade i vissa fall.

Vidare skall enligt tredje stycket avdrag göras för värden som skapats

internt. Den bestämmelsen får, till skillnad från den nyss nämnda regel,

betydelse även för finansieringen från andra i försäkringsgruppen ingå-

ende företag än försäkringsföretag (bilaga I punkt D).

I fjärde stycket har ett bemyndigande införts om bestämmelser för

metodernas användning och innehåll. Dessa skall meddelas genom före-

skrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Det bör framhållas att genom sådana föreskrifter kan införas regler om

beräkningen som kompletterar direktivet och går längre än direktivets

minimikrav.

7 a kap. 6 §

Paragrafen innehåller regler om gruppbaserad redovisning. En sådan

redovisning fyller två syften. Den kan dels ligga till grund för bolagets

egen prövning bl.a. av den gruppbaserade ställningen, dels ligga till

grund för Finansinspektionens gruppbaserade tillsyn i fråga om försäk-

ringsbolag. Försäkringsgruppsdirektivet innehåller inte några konkreta

bestämmelser om att en gruppbaserad redovisning skall upprättas. Direk-

tivets artiklar om rapportering av transaktioner (artikel 8.2) och en be-

räkning av gruppbaserad solvens (artikel 9.3 och 10.3) förutsätter dock

att något slag av ekonomiskt redovisning sammanställs och sänds in till

tillsynsmyndigheten.

Första stycket reglerar vilka försäkringsbolag som är skyldiga att upp-

rätta den gruppbaserade redovisningen för en försäkringsgrupp. Skyldig-

heten åvilar det försäkringsbolag som pekas ut i respektive punkt i 1 §

första stycket. Det innebär bl.a. att ett försäkringsbolag som är moderfö-

retag till ett annat försäkringsföretag men samtidigt dotterföretag till ett

försäkringsholdingföretag skall upprätta en gruppbaserad redovisning i

fråga om båda grupperna. Hur redovisningen närmare bör utformas i

sådana fall kan hanteras inom ramen för myndighetsföreskrifter om redo-

visningens utformning och innehåll enligt tredje stycket.

Andra stycket behandlar vad den gruppbaserade redovisningen skall

innehålla. Den skall enligt andra styckets första mening innehålla en rap-

portering av väsentliga transaktioner som angetts i 3 §. Bestämmelsen

motsvarar närmast artikel 8.2. Närmare regler om vilka transaktioner som

skall rapporteras och hur de skall systematiseras bör genomföras genom

sådana föreskrifter som får utfärdas enligt tredje stycket.

Enligt andra stycket andra meningen skall den gruppbaserade redovis-

ningen innehålla en beräkning av den ekonomiska ställningen i vissa fall.

Det gäller endast i fråga om försäkringsgrupper som föreligger enligt 1 §

första stycket 1 och 2. Någon sådan beräkning behöver alltså inte ingå

om t.ex. försäkringsbolaget är ett dotterföretag till en bank och försäk-

ringsbolaget saknar egna dotterföretag eller intresseföretag som är för-

säkringsföretag. Bestämmelsen motsvarar närmast direktivets artikel 9.2

och 10.2.

Enligt tredje meningen skall redovisningen i det fall ett försäkringshol-

dingföretag eller visst utländskt försäkringsföretag är moderföretag upp-

rättas som om moderbolaget är ett försäkringsbolag som lyder under för-

säkringsdirektiven. Bestämmelsen ger uttryck för att den särskilda redo-

visning och beräkning som anges i bilaga II till direktivet skall beaktas i

dessa fall (se artikel 10.2).

I tredje stycket införs ett bemyndigande för regeringen eller den myn-

dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om den grupp-

baserade redovisningen. Genom sådana föreskrifter möjliggörs detalj-

reglerna om redovisningens utformning och innehåll. Bemyndigandet

ger, tillsammans med bemyndigandet om beräkningsmetoder i 5 §, grund

för att genomföra de regler i artiklarna 8-10 och bilagorna som inte före-

slås genomförda genom lag. Det gäller bl.a. regeln i artikel 8.2 att försäk-

ringsföretaget minst en gång om året skall rapportera sådana betydande

inbördes lån, garantier och andra transaktioner som regleras i artikel 8.1.

7 a kap. 7 §

Paragrafen ger en möjlighet för Finansinspektionen att i enskilda fall

medge att en gruppbaserad redovisning inte upprättas. Inspektionen kan

också tillåta att en upprättad redovisning inte behöver ges in till inspek-

tionen. Bestämmelsen kan tillämpas så att delar av redovisningen inte

behöver upprättas eller ges in till Finansinspektionen. Bestämmelserna

motsvarar delvis regler i punkt 2.1 i bilaga I till direktivet men har ut-

sträckts till att också kunna omfatta sammanställningen av transaktio-

nerna med andra gruppföretag.

En grundläggande förutsättning för undantaget är enligt första punkten

att försäkringsbolaget omfattas av ett annat företags gruppbaserade redo-

visning. Det andra företaget kan vara ett försäkringsbolag men också en

understödsförening som skall upprätta gruppbaserad redovisning enligt

LUF (se förslaget till ändringar i LUF). Företaget kan även vara ett ut-

ländskt försäkringsföretag. Som bestämmelsen är utformad kan den

också tillämpas om regleringen i något land föreskriver att ett försäk-

ringsholdingföretag skall upprätta en redovisning för gruppen. Genom

tillägget motsvarande sammanställning beaktas att undantag kan med-

ges även om sammanställning och rapportering enligt direktivets regler

skulle ha reglerats på ett delvis avvikande sätt.

Enligt andra punkten skall det också kunna antas att den gruppbase-

rade situationen för det försäkringsbolag som inte upprättar en gruppba-

serad redovisning är tillfredsställande med hänsyn till stabilitetsprincipen

och att försäkringsbolaget uppfyller det gruppbaserade kapitalkravet.

Detta skulle praktiskt kunna tillgodoses t.ex. genom att bolaget lämnar en

sådan försäkran samtidigt som allmänna redovisningshandlingar, t.ex.

årsredovisningen, som ger stöd för detta ges in.

Som framhållits i ett tidigare avsnitt förutsätter ett undantag en över-

enskommelse med utländsk tillsynsmyndighet om försäkringsbolaget

som upprättar en gruppbaserad sammanställning är hemmahörande där.

Det bör bevakas inom ramen för inspektionens dispensgivning.

7 a kap. 8 §

Enligt paragrafen kan Finansinspektionen medge att vissa företag inte tas

med i den gruppbaserade redovisningen. Bestämmelsen kan också tilläm-

pas så att affärshändelserna och avtalen med företaget skall redovisas

medan företaget utelämnas från den gruppbaserade beräkningen enligt

5 §. Bestämmelserna motsvarar direktivets artikel 3.3.

7 a kap. 9 §

I paragrafens första stycke regleras en skyldighet att lämna den informa-

tion som behövs för att försäkringsbolaget skall kunna upprätta en grupp-

baserad redovisning enligt denna lag. Bestämmelserna omfattar även

företag som inte står under tillsyn samt fysiska personer med vissa större

innehav i försäkringsbolaget eller ett annat gruppföretag. En förutsättning

för informationsplikten är att företaget eller personen ingår i samma

försäkringsgrupp som det företag som skall upprätta redovisningen.

Andra stycket ålägger svenska juridiska och fysiska personer en skyl-

dighet att lämna sådan information som ett utländskt företag behöver för

att upprätta en gruppbaserad sammanställning enligt direktivets krav.

Paragrafen införlivar föreskrifter i artikel 5.2 i försäkringsgruppsdirek-

tivet. Enligt artikeln skall medlemsländerna säkerställa att det inte finns

något hinder mot lämnande av sådan information som behövs för den

gruppbaserade tillsynen av försäkringsföretag.

7 a kap. 10 §

Paragrafen innehåller regler om sekretess för den som vid fullgörande av

skyldigheter enligt kapitlet får vetskap om vissa affärsförhållanden.

Bestämmelserna överensstämmer, bortsett från vissa språkliga juste-

ringar, med motsvarande sekretessregel i bestämmelserna om gruppbase-

rad tillsyn på bankområdet [se 7 kap. 13 § lagen (1994:2004) om kapi-

taltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappers-

bolag]. Till skillnad från den bestämmelsen gäller sekretessen även be-

fattningshavare i försäkringsbolag. Skälet för detta har behandlats i den

allmänna motiveringen (se avsnitt 10).

19 kap. 4 §

Första stycket innebär en rätt för Finansinspektionen att inhämta upp-

gifter hos ett företag i samma försäkringsgrupp som försäkringsbolaget

eller en sådan fysisk person som skall lämna uppgifter till försäkrings-

bolaget. Bestämmelserna motsvarar artikel 6.1 i försäkringsgruppsdirek-

tivet. Vilka företag som ingår i försäkringsgruppen framgår av 7 a kap. 1

och 2 §§. Vilka fysiska personer som skall lämna uppgifter framgår av

3 § andra stycket.

Som Lagrådet påpekat bör det uttryckligen framgå av bestämmelsen

att ett föreläggande att lämna information får utfärdas. Ett sådant föreläg-

gande får förenas med vite enligt gällande bestämmelser i 21 kap. 2 §

FRL.

Andra stycket ger en möjlighet att kontrollera uppgifter som har läm-

nats i en gruppbaserad redovisning hos det företag som uppgifterna be-

rör. Stycket motsvarar artikel 6.2 i direktivet. Bestämmelsen är i enlighet

med direktivet begränsad till företag som ingår i samma koncern som

försäkringsbolaget.

Tredje stycket behandlar fallet att ett svenskt företag eller fysisk person

omfattas av kontrollen av ett utländskt försäkringsföretags försäkrings-

grupp. Inspektionen har då samma behörighet som i fråga om ett svenskt

försäkringsbolags försäkringsgrupp. Bestämmelserna motsvarar direkti-

vets artikel 6.3.

19 kap. 11 §

Paragrafen har kompletterats genom att underskridandet av det gruppba-

serade kapitalkravet enligt 7 a kap. 4 § sanktioneras på ett liknande sätt

som på individuell nivå.

I fråga om överträdelser av andra föreslagna bestämmelser gäller vad

som i allmänhet är föreskrivet för överträdelser av FRL.

13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om

 understödsföreningar

Genom de nya bestämmelserna i 26 a-26 h och 71 a §§ LUF genomförs

bestämmelserna i EG:s försäkringsgruppsdirektiv för understödsföre-

ningar. Bestämmelserna innebär att vissa nya rörelseregler uppställs för

understödsföreningar som är moderföretag i en försäkringsgrupp, dvs.

har dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföretag. Genom

ändringarna åläggs sådana understödsföreningar ett uttryckligt lagkrav på

god kontroll av transaktioner med andra företag inom försäkringsgruppen

(se 26 c §). Föreningen åläggs också en skyldighet att upprätta en grupp-

baserad redovisning som omfattar sådana väsentliga transaktioner samt

en beräkning av understödsföreningens ekonomiska ställning med

hänsyn till andra företag inom försäkringsgruppen (se 26 d och 26 e §§).

En försäkringsgrupp enligt LUF kommer i praktiken att föreligga

endast om föreningen har ett dotterföretag eller intresseföretag som är ett

svenskt försäkringsaktiebolag. Detta förhållande beror på att under-

stödsföreningarnas verksamhet begränsas till Sverige. Om försäkrings-

aktiebolaget har egna dotterföretag eller intresseföretag som är försäk-

ringsföretag, skall bolaget i sin tur upprätta en gruppbaserad redovisning

enligt FRL. Denna redovisning skall beakta affärshändelser och avtal

samt inbördes finansiering med understödsföreningen som moderföretag

(se föreslagna 7 a kap. 1 § första stycket 1).

De ändringar som föreslås i LUF är i huvudsak av samma slag som

föreslås för försäkringsbolag i FRL. Vissa skillnader föreligger dock.

I FRL föreslås vissa bestämmelser för den händelse att försäkringsbo-

laget är ett dotterföretag (jfr bl.a. 7 a kap. 1 § första stycket 2 och 3 FRL).

Som framhållits i den allmänna motiveringen kan en understödsföre-

ningen i praktiken inte vara föremål för ett sådant andelsinnehav att den

utgör ett dotterföretag. Regler för sådana fall har därför inte införts i

LUF. Detta påverkar bl.a. bestämmelserna om när en försäkringsgrupp

föreligger (se 26 a §). Det innebär också att en understödsförening inte

kan omfattas av ett överordnat moderföretags gruppbaserade redovisning.

Någon motsvarighet till 7 a kap. 7 § FRL om undantag från skyldighet att

upprätta gruppbaserad redovisning föreslås därför inte i LUF.

Till skillnad från FRL föreslås inte något särskilt gruppbaserat kapi-

talkrav för understödsföreningar (se föreslagna 7 a kap. 4 § FRL). An-

ledningen till detta är att det för understödsföreningar i dag saknas när-

mare bestämmelser om individuellt kapitalkrav av motsvarande slag som

i 1 kap. 8 a § FRL.

Viss andra skillnader i förhållande till 7 a kap. FRL föreligger. Dessa

skillnader behandlas i anslutning till berörda paragrafer.

Försäkringsgrupper

26 a §

I första stycket slås fast i vilka situationer en försäkringsgrupp föreligger

enligt LUF. Bestämmelsen motsvarar i sak 7 a kap. 1 § första stycket 1.

För att en försäkringsgrupp skall föreligga skall understödsföreningen

inneha minst ett dotterföretag eller intresseföretag som är ett försäkrings-

företag.

I andra stycket definieras dotterföretag och intresseföretag genom en

hänvisning till motsvarande definitioner i FRL (se förslaget till 1 kap.

9 b, 9 e och 9 f §§ FRL). Även bestämmelsen om att ett innehav av 20

procent eller mer av röster eller kapitalet alltid skall jämställas med ett

intresseföretagsinnehav skall gälla enligt LUF (se förslaget till 7 a kap.

1 § andra stycket FRL).

26 b §

Paragrafen behandlar vilka företag som också skall ingå i en försäkrings-

grupp i de fall en sådan föreligger enligt 1 §. Den motsvarar delvis

7 a kap. 2 § FRL. Skillnaderna i förhållande till FRL motiveras av att

bestämmelser om understödsföreningar som dotterföretag ansetts obe-

hövliga (jfr 26 a §).

26 c §

Paragrafen innebär att understödsföreningen åläggs ett uttryckligt lagkrav

att ha god kontroll av de ekonomiska effekterna av affärshändelser och

avtal med andra företag inom försäkringsgruppen samt med ägare som

har ett kvalificerat innehav eller en nära förbindelse med sådana företag.

Bestämmelserna överensstämmer delvis med 7 a kap. 3 § FRL. Till

skillnad från den paragrafen föreslås inga bestämmelser om ägare med

kvalificerat innehav eller nära förbindelser i understödsföreningen. Det

beror på att understödsföreningar knappast kan vara föremål för sådana

ägarinnehav.

Till skillnad från 7 a kap. 3 § FRL föreskrivs att kontrollen skall vara

så god att föreningens förmåga att fullgöra förpliktelser mot försäkrings-

tagarna inte får äventyras. Därmed ansluts till det allmänna krav på fond-

bildning som gäller enligt 23 § tredje stycket LUF.

26 d §

Paragrafen behandlar beräkningen av understödsföreningens gruppbase-

rade ställning. Bestämmelserna motsvarar i sak den föreslagna 7 a kap.

5 § FRL. I paragrafen framhålls särskilt att understödsföreningen skall

beräkna en gruppbaserad kapitalbas och en gruppbaserad solvensmargi-

nal enligt samma bestämmelser som gäller för det gruppbaserade kapital-

kravet enligt 7 a kap. 4 § första stycket FRL. Som Lagrådet påpekat bör

av bestämmelsen framgå att avvikelser från principen om proportionellt

beaktande av dotterföretag och intresseföretag är befogade i vissa fall.

Motivet för bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11.

26 e §

Första stycket innebär att en sådan understödsförening som anges i 26 a

§ skall upprätta en gruppbaserad redovisning som beaktar andra företag i

försäkringsgruppen.

Enligt andra stycket skall redovisningen, på motsvarande sätt som en

gruppbaserade redovisning enligt FRL, omfatta väsentlig affärshändelser

och avtal mellan understödsföreningen och andra företag som ingår i

gruppen (se 26 c §). På samma sätt skall redovisningen innehålla en be-

räkning av den ekonomiska ställningen med hänsyn till situationen i

andra företag inom gruppen (se 26 d §). Bestämmelserna motsvarar före-

slagna 7 a kap. 6 § FRL med den skillnad att regler saknas för det fall att

understödsföreningen skulle vara ett dotterföretag (jfr 26 a §).

I tredje stycket finns ett bemyndigande att meddela föreskrifter om

redovisningens utformning och innehåll av motsvarande slag som före-

slagits i FRL.

26 f §

Paragrafen motsvarar 7 a kap. 8 § FRL.

26 g §

Paragrafen, som reglerar uppgiftsskyldighet till den understödsförening

som skall upprätta en gruppbaserad redovisning, motsvarar 7 a kap. 9 §

FRL.

26 h §

Paragrafen, som reglerar tystnadsplikt, motsvarar 7 a kap. 10 § FRL.

71 a §

Paragrafen, som är ny, reglerar vissa befogenheter för Finansinspektio-

nen gentemot företag som ingår i samma försäkringsgrupp som en under-

stödsförening (jfr författningskommentaren till 19 kap. 4 § FRL).

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Försäkringsgruppsdirektivet

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV nr 98/78/EG

av den 27 oktober 1998 om extra tillsyn över försäkringsföretag som in-

går i en försäkringsgrupp

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD

HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-

pen, särskilt artikel 57.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag1 ,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2 ,

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget3 , och

av följande skäl:

1. Enligt rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om sam-

ordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och

driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring4 och

rådets första direktiv (79/267/EEG) av den 5 mars 1979 om samordning

av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt liv-

försäkringsrörelse5 skall försäkringsföretagen upprätthålla en solvens-

marginal.

2. Enligt rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samordning

av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än

livförsäkring samt om ändring av direktiven 73/239/EEG och

88/357/EEG6 och rådets direktiv 92/96/EEG av den 10 november 1992

om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livför-

säkring och om ändring av direktiven 79/267/EEG och 90/619/EEG7

skall rätten att etablera och driva försäkringsrörelse vara underkastad en

enda officiell auktorisation, som ges av myndigheterna i den medlemsstat

där försäkringsföretaget har sitt huvudkontor (hemlandet). En sådan

auktorisation ger företaget rätt att bedriva verksamhet inom hela gemen-

skapen med stöd av etableringsfriheten och friheten att

tillhandahålla tjänster. De behöriga myndigheterna i hemländerna skall

ansvara för tillsynen av att försäkringsföretagens ekonomi är sund, vilket

bland annat innebär kontroll av deras solvens.

3. Den extra tillsynen över försäkringsföretag som ingår i en försäkrings-

grupp skall göra det möjligt för de myndigheter som ansvarar för tillsy-

nen över ett försäkringsföretag att göra en mer välgrundad bedömning av

dettas finansiella situation. Denna extra tillsyn bör beakta vissa företag

som för närvarande inte är föremål för tillsyn enligt gemenskapsdirekti-

ven. Detta direktiv innebär emellertid inte i något hänseende att med-

lemsstaterna är skyldiga att utöva tillsyn över vart och ett av dessa före-

tag för sig.

4. På en gemensam försäkringsmarknad konkurrerar försäkringsföretagen

direkt med varandra och reglerna om kapitalkrav bör således vara likvär-

diga. Det bör därför inte helt överlåtas på medlemsstaterna att avgöra

vilka kriterier som skall tillämpas när den extra tillsynen utformas.

Gemenskapens intressen tjänas bäst av att gemensamma grundläggande

regler antas eftersom snedvridning av konkurrensen därigenom undviks.

Det är viktigt att undanröja vissa existerande skillnader mellan de natio-

nella lagstiftningarna i fråga om tillsyn över försäkringsföretag som ingår

i en försäkringsgrupp.

5. Genom det valda tillvägagångssättet åstadkommes den viktiga,

nödvändiga och tillräckliga harmonisering som krävs för att uppnå ett

ömsesidigt erkännande av tillsynsmetoderna på detta område. Detta

direktiv syftar bland annat till att skydda försäkringstagarnas intressen.

6. Vissa bestämmelser i detta direktiv innehåller miniminormer. Hemlan-

det kan meddela bestämmelser som innebär att högre krav ställs på de

försäkringsföretag som auktoriseras av landets egna behöriga myndighe-

ter.

7. I direktivet föreskrivs extra tillsyn över alla försäkringsföretag med

ägarintresse i åtminstone ett försäkringsföretag, ett återförsäkringsföretag

eller ett försäkringsföretag i tredje land samt extra tillsyn på olika sätt

över alla försäkringsföretag, vars moderföretag är ett försäkringsholding-

bolag, ett återförsäkringsföretag, ett försäkringsföretag i tredje land eller

ett försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet. Huvudprincipen

för försäkringstillsynen är alltjämt att de behöriga myndigheterna utövar

tillsyn över enskilda försäkringsföretag.

8. Det är nödvändigt att göra en beräkning av jämkad solvens för försäk-

ringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp. De behöriga

myndigheterna inom gemenskapen tillämpar olika metoder för att beakta

effekterna på ett försäkringsföretags finansiella ställning av att ingå i en

försäkringsgrupp. Detta direktiv tillhandahåller tre metoder för denna

beräkning. Principen att dessa metoder är likvärdiga från

tillsynssynpunkt är godtagen.

9. Ett försäkringsföretags solvens kan, i det fall det rör sig om ett försäk-

ringsföretag som är dotterföretag till ett försäkringsholdingbolag, ett

återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag i tredje land, påverkas

av de finansiella resurserna i den grupp som försäkringsföretaget ingår i

och av fördelningen av de finansiella resurserna inom gruppen. De behö-

riga myndigheterna bör ges möjlighet att utöva extra tillsyn och att vidta

lämpliga åtgärder mot det berörda försäkringsföretaget när dess solvens

äventyras eller riskerar att äventyras.

10. De behöriga myndigheterna bör ha tillgång till all information som är

relevant för att utöva extra tillsyn. Samarbete bör inledas mellan de myn-

digheter som ansvarar för tillsyn över försäkringsföretag och de myndig-

heter som ansvarar för tillsyn över annan finansiell verksamhet.

11. Transaktioner inom gruppen kan påverka ett försäkringsföretags

finansiella ställning. De behöriga myndigheterna bör kunna utöva allmän

tillsyn över vissa av dessa transaktioner inom gruppen och vidta lämpliga

åtgärder mot försäkringsföretaget om dess solvens äventyras eller

riskerar att äventyras.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) försäkringsföretag: ett företag som har fått officiell auktorisation enligt

artikel 6 i direktiv 73/239/EEG eller artikel 6 i direktiv 79/267/EEG,

b) försäkringsföretag i tredje land: ett företag som, om det hade sitt säte i

gemenskapen, skulle behöva auktorisation i enlighet med artikel 6 i

direktiv 73/239/EEG eller artikel 6 i direktiv 79/267/EEG,

c) återförsäkringsföretag: ett företag, som varken är ett försäkringsföretag

eller ett försäkringsföretag i tredje land, och vars huvudsakliga verksam-

het är att acceptera sådana risker som överlåts av ett försäkringsföretag,

ett försäkringsföretag i tredje land eller andra återförsäkringsföretag,

d) moderföretag: ett moderföretag enligt definition i artikel 1 i direktiv

83/349/EEG1 samt alla företag som, enligt de behöriga myndigheternas

bedömning, utövar ett bestämmande inflytande över ett annat företag,

e) dotterföretag: ett dotterföretag enligt definitionen i artikel 1 i direktiv

83/349/EEG samt alla företag över vilka, enligt de behöriga myndighe-

ternas bedömning, ett moderföretag utövar ett bestämmande inflytande.

Ett dotterföretag till ett dotterföretag skall också anses som ett dotterfö-

retag till det moderföretag som är överordnat dessa företag,

f) ägarintresse: ägarintresse enligt artikel 17 första meningen i direktiv

78/660/EEG2 eller direkt eller indirekt innehav av minst 20% av rösterna

eller kapitalet i ett företag,

g) företag med ägarintresse: ett företag som antingen är moderföretag

eller ett annat företag som har ägarintresse,

h) anknutet företag: ett företag som antingen är ett dotterföretag eller

också ett annat företag som är föremål för ägarintresse,

i) försäkringsholdingbolag: ett moderföretag vars huvudsakliga verksam-

het består i att förvärva och ha ägarintresse i dotterföretag, vilka enbart

eller huvudsakligen är försäkringsföretag, återförsäkringsföretag eller

försäkringsföretag i tredje land, och där minst ett av dotterföretagen är ett

försäkringsföretag,

j) försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet: ett annat moderfö-

retag än ett försäkringsföretag, ett försäkringsföretag i tredje land, ett

återförsäkringsföretag eller ett försäkringsholdingbolag, som har minst

ett försäkringsföretag bland sina dotterföretag,

k) behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som enligt lag eller

annan författning har behörighet att utöva tillsyn över försäkringsföretag.

Artikel 2

Tillämplighet av den extra tillsynen över försäkringsföretag

1. Utöver de bestämmelser i direktiv 73/239/EEG och direktiv

79/267/EEG som innehåller regler om tillsyn över försäkringsföretag

skall medlemsstaterna meddela föreskrifter om extra tillsyn över försäk-

ringsföretag med ägarintresse i minst ett försäkringsföretag, ett återför-

säkringsföretag eller ett försäkringsföretag i tredje land, på det sätt som

anges i artiklarna 5, 6, 8 och 9.

2. Varje försäkringsföretag vars moderföretag är ett försäkringsholding-

bolag, ett återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag i tredje land

skall på det sätt som anges i artiklarna 5.2, 6, 8 och 10 vara underkastat

extra tillsyn.

3. Varje försäkringsföretag vars moderföretag är ett försäkringsholding-

bolag med blandad verksamhet skall på det sätt som anges i artiklarna

5.2, 6 och 8 vara underkastat extra tillsyn.

Artikel 3

Omfattning av den extra tillsynen

1. Utövande av extra tillsyn i enlighet med artikel 2 skall inte i något

hänseende innebära att de behöriga myndigheterna är skyldiga att utöva

en tillsynsfunktion gentemot enskilda försäkringsföretag i tredje land,

enskilda försäkringsholdingbolag, enskilda försäkringsholdingbolag med

blandad verksamhet eller enskilda återförsäkringsföretag.

2. Den extra tillsynen skall omfatta

- företag som är anknutna till försäkringsföretaget,

- företag med ägarintresse i försäkringsföretaget,

- företag som är anknutna till företag med ägarintresse i försäkringsföre-

taget, och som avses i artiklarna 5, 6, 8, 9 och 10.

3. Medlemsstaterna kan besluta att företag som har sitt säte i tredje land

där det finns rättsliga hinder för överföring av nödvändig information

inte skall omfattas av den extra tillsyn som avses i artikel 2, utan att detta

påverkar tillämpningen av punkt 2.5 i bilaga I och punkt 4 i bilaga II.

Dessutom kan de behöriga myndigheter som ansvarar för den extra till-

synen från fall till fall besluta att ett företag inte skall omfattas av den

extra tillsyn som avses i artikel 2 om

- det företag som skulle omfattas endast är av ringa intresse med hänsyn

till syftet med den extra tillsynen över försäkringsföretag, eller

- det skulle vara olämpligt eller missvisande att låta företagets finansiella

situation omfattas med hänsyn till syftet med den extra tillsynen över

försäkringsföretag.

Artikel 4

Behöriga myndigheter som ansvarar för den extra tillsynen

1. Den extra tillsynen skall utövas av de behöriga myndigheterna i den

medlemsstat där försäkringsföretaget har fått officiell auktorisation enligt

artikel 6 i direktiv 73/239/EEG eller artikel 6 i direktiv 79/267/EEG.

2. Om försäkringsföretag som är auktoriserade i två eller flera medlems-

stater har samma försäkringsholdingbolag, återförsäkringsföretag,

försäkringsföretag i tredje land eller försäkringsholdingbolag

medblandad verksamhet som moderföretag, får de behöriga

myndigheterna i de berörda medlemsstaterna komma överens om vilken

av dem som skall ansvara för utövande av den extra tillsynen.

3. Om en medlemsstat har fler än en behörig myndighet för tillsyn över

försäkringsföretag och återförsäkringsföretag skall den medlemsstaten

vidta nödvändiga åtgärder för att organisera samordningen mellan dessa

myndigheter.

Artikel 5

Informationens tillgänglighet och kvalitet

1. Medlemsstaterna skall föreskriva att de behöriga myndigheterna skall

kräva att alla försäkringsföretag som är underkastade extra tillsyn har

adekvata interna kontrollförfaranden för att ta fram de uppgifter och den

information som är relevanta för den extra tillsynen.

2. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att det inte inom

deras jurisdiktion skall finnas några rättsliga hinder mot att de företag

som är underkastade den extra tillsynen och deras anknutna företag och

företag med ägarintresse inbördes utbyter sådan information som är rele-

vant för den extra tillsynen.

Artikel 6

Tillgång till information

1. Medlemsstaterna skall se till att deras behöriga myndigheter som

ansvarar för den extra tillsynen har tillgång till all information som är

relevant för utövande av tillsyn över de försäkringsföretag som är under-

kastade extra tillsyn. De behöriga myndigheterna får vända sig direkt till

de berörda företag som avses i artikel 3.2 för att erhålla erforderlig

information, endast om sådan information har begärts från försäkrings-

företaget och detta inte har lämnat denna information.

2. Medlemsstaterna skall se till att deras behöriga myndigheter, själva

eller genom personer som de ger ett sådant uppdrag, inom sitt territorium

får genomföra kontroll på platsen av den information som avses i punkt 1

hos

- det försäkringsföretag som är underkastat extra tillsyn,

- dotterföretag till detta försäkringsföretag,

- moderföretag till detta försäkringsföretag,

- dotterföretag till ett moderföretag till detta försäkringsföretag.

3. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat vid tillämpning av

denna artikel i särskilt angivna fall vill kontrollera viktig information

som rör ett företag som är beläget i en annan medlemsstat och som är ett

anknutet försäkringsföretag, ett dotterföretag, ett moderföretag eller ett

dotterföretag till ett moderföretag till det försäkringsföretag som är

underkastat extra tillsyn, skall de hos de behöriga myndigheterna i den

andra medlemsstaten begära att denna kontroll genomförs. De myndig-

heter som mottar en sådan begäran skall inom ramen för sin behörighet

efterkomma den genom att själva genomföra kontrollen, låta de myndig-

heter som framställt begäran genomföra den eller tillåta en revisor eller

annan expert att genomföra kontrollen.

Artikel 7

Samarbete mellan behöriga myndigheter

1. Om försäkringsföretag är direkt eller indirekt anknutna eller har

samma företag med ägarintresse och är etablerade i olika medlemsstater,

skall de behöriga myndigheterna i varje medlemsstat på begäran till

varandra överlämna all relevant information som gör det möjligt att utöva

eller som underlättar utövandet av tillsyn inom ramen för detta direktiv

och på eget initiativ överlämna all information som enligt deras bedöm-

ning är viktig för de övriga behöriga myndigheterna.

2. Om ett försäkringsföretag och antingen ett kreditinstitut enligt defini-

tionen i rådets direktiv 77/780/EEG1 eller ett värdepappersföretag enligt

definitionen i rådets direktiv 93/22/EEG2 eller båda är direkt eller indi-

rekt anknutna eller har samma företag med ägarintresse, skall de

behöriga myndigheterna och de myndigheter som har anförtrotts det

offentliga uppdraget att utöva tillsyn över dessa andra företag samarbeta

nära. Utan att det påverkar deras respektive behörighet skall dessa

myndigheter till varandra överlämna all information som kan underlätta

utförandet av deras uppdrag, i synnerhet inom ramen för detta direktiv.

3. Information som mottas till följd av detta direktiv, i synnerhet genom

utbyte av information mellan behöriga myndigheter som avses i detta

direktiv, skall omfattas av tystnadsplikt enligt artikel 16 i direktiv

92/49/EEG och artikel 15 i direktiv 92/96/EEG.

Artikel 8

Transaktioner inom grupper

1. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna utövar

allmän tillsyn över transaktioner mellan

a) ett försäkringsföretag och

i) ett företag som är anknutet till försäkringsföretaget,

ii) ett företag med ägarintresse i försäkringsföretaget,

iii) ett företag som är anknutet till ett företag med ägarintresse i försäk-

ringsföretaget,

b) ett försäkringsföretag och en fysisk person som har ägarintresse i

i) försäkringsföretaget eller något av dess anknutna företag,

ii) ett företag med ägarintresse i försäkringsföretaget,

iii) ett företag som är anknutet till ett företag med ägarintresse i försäk-

ringsföretaget.

Dessa transaktioner skall särskilt avse

- lån,

- garantier och transaktioner utanför balansräkningen,

- poster som får ingå i solvensmarginalen,

- investeringar,

- återförsäkring,

- avtal om delade kostnader.

2. För detta ändamål skall medlemsstaterna kräva att försäkringsföreta-

gen minst en gång om året rapporterar de transaktioner som avses i punkt

1 och som är betydande till de behöriga myndigheterna.

Om det på grundval av denna information visar sig att försäkringsföreta-

gets solvens äventyras eller riskerar att äventyras skall den behöriga

myndigheten vidta tillämpliga åtgärder mot försäkringsföretaget.

Artikel 9

Jämkade solvenskrav

1. I det fall som avses i artikel 2.1 skall medlemsstaterna kräva att en

beräkning av jämkad solvens utförs i enlighet med bilaga I.

2. Alla anknutna företag, företag med ägarintresse och företag som är

anknutna till ett företag med ägarintresse skall omfattas av den beräkning

som avses i punkt 1.

3. Om den beräkning som avses i punkt 1 visar att den jämkade

solvensen är negativ, skall de behöriga myndigheterna vidta lämpliga

åtgärder mot de berörda försäkringsföretaget.

Artikel 10

Återförsäkringsföretag, försäkringsholdingbolag och försäkringsföretag i

tredje land

1. I det fall som avses i artikel 2.2 skall medlemsstaterna kräva att meto-

den för extra tillsyn enligt bilaga II tillämpas.

2. I det fall som avses i artikel 2.2 skall beräkningen omfatta alla företag

som är anknutna till försäkringsholdingbolaget, återförsäkringsföretaget

eller ett försäkringsföretag i tredje land enligt den metod som föreskrivs i

bilaga II.

3. Om de behöriga myndigheterna på grundval av denna beräkning

kommer fram till att solvensställningen inom ett företag som är dotterfö-

retag till försäkringsholdingbolaget, återförsäkringsföretaget eller försäk-

ringsföretaget i tredje land äventyras eller riskerar att äventyras, skall de

behöriga myndigheterna vidta lämpliga åtgärder mot det berörda försäk-

ringsföretaget.

Artikel 11

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är

nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 5 juni 2000 De skall

genast underrätta kommissionen om detta.

2. Medlemsstaterna skall se till att de bestämmelser som avses i punkt 1

för första gången tillämpas på tillsynen över räkenskaperna för det räken-

skapsår som börjar den 1 januari 2001 eller under det kalenderåret.

3. När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkt 1 skall

de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan

hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis-

ningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de

centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det

område som omfattas av detta direktiv.

5. Senast den 1 januari 2006 skall kommissionen till försäkringskommit-

tén överlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv och i före-

kommande fall om behovet av ytterligare harmonisering.

Artikel 12

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft på dagen för dess offentliggörande i Euro-

peiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 13

Mottagare

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Luxemburg den 27 oktober 1998.

På Europaparlamentets vägnar

J. M. GIL-ROBLES

Ordförande

På rådets vägnar

E. HOSTASCH

Ordförande

BILAGA I

BERÄKNING AV FÖRSÄKRINGSFÖRETAGENS JÄMKADE

SOLVENS

1. VAL AV BERÄKNINGSMETOD OCH ALLMÄNNA PRINCIPER

A. Medlemsstaterna skall föreskriva att beräkningen av den jämkade sol-

vensen för de försäkringsföretag som avses i artikel 2.1 skall utföras

enligt någon av de i punkt 3 beskrivna metoderna. En medlemsstat får

dock föreskriva att de behöriga myndigheterna kan tillåta eller föreskriva

tillämpning av en annan i punkt 3 angiven metod än den som medlems-

staten har valt.

B. Proportionalitet

Vid beräkning av ett försäkringsföretags jämkade solvens skall hänsyn

tas till den proportionella andel som ett företag med ägarintresse innehar

i de anknutna företagen.

Med proportionell andel avses antingen, vid användning av metod 1 eller

metod 2, vilka beskrivs i avsnitt 3, den del av tecknade kapitalet som det

aktuella företaget med ägarintresse direkt eller indirekt innehar eller, vid

användning av metod 3, vilken beskrivs i avsnitt 3, de procentandelar

som används för att upprätta den sammanställda redovisningen.

Oavsett vilken metod som tillämpas skall dock, när det anknutna företa-

get är ett dotterföretag och har ett solvensunderskott, dotterföretagets

totala solvensunderskott beaktas.

Om, enligt de behöriga myndigheternas uppfattning, ansvaret hos ett

moderföretag som innehar en andel av kapitalet strikt och otvetydigt är

begränsat till denna kapitalandel kan dessa behöriga myndigheter tillåta

att dotterföretagets solvensunderskott beaktas på proportionell basis.

C. Eliminering av dubbelt utnyttjande av poster i solvensmarginalen

C.1 Allmän behandling av poster i solvensmarginalen

Oavsett vilken metod som används för att beräkna ett försäkringsföretags

jämkade solvens måste dubbelt utnyttjande av poster som får ingå i sol-

vensmarginalen bland de olika försäkringsföretag som beaktas vid beräk-

ningen elimineras.

I detta syfte skall, vid beräkning av ett försäkringsföretags jämkade sol-

vensmarginal och när de metoder som beskrivs i avsnitt 3 inte redan

innehåller bestämmelser om detta, följande belopp elimineras:

- Värdet av alla tillgångar i detta försäkringsföretag, vilka representerar

finansieringen av poster som får ingå i solvensmarginalen för ett av dess

anknutna företag.

- Värdet av alla tillgångar i ett till detta försäkringsföretag anknutet för-

säkringsföretag, vilka representerar finansieringen av poster som får ingå

i solvensmarginalen för detta försäkringsföretag.

- Värdet av alla tillgångar i ett till detta försäkringsföretag anknutet för-

säkringsföretag, vilka representerar finansieringen av poster som får ingå

i solvensmarginalen för något annat försäkringsföretag som är anknutet

till detta försäkringsföretag.

C.2 Behandling av vissa poster

Utan att det påverkar bestämmelserna i avsnitt C.1 får

- vinstreserver och framtida vinster som uppkommer i ett livförsäkrings-

företag som är anknutet till det försäkringsföretag för vilket den jämkade

solvensen beräknas, och

- tecknade men inte inbetalda delar av kapitalet i ett försäkringsföretag

som är anknutet till det försäkringsföretag för vilket den jämkade solven-

sen beräknas, omfattas av beräkningen endast i den mån de får ingå för

att täcka kravet på solvensmarginal i detta anknutna företag. Däremot

skall alla tecknade men inte inbetalda delar av kapitalet som

representerar en möjlig skyldighet för ett företag med ägarintresse

uteslutas vid beräkningen.

Allt tecknat men inte inbetalt kapital ett försäkringsföretag med

ägarintresse som representerar en möjlig skyldighet för ett anknutet för-

säkringsföretag skall också uteslutas vid beräkningen.

Allt tecknat men inte inbetalt kapital i ett anknutet försäkringsföretag

som representerar en möjlig skyldighet för ett annat försäkringsföretag,

som är anknutet till samma försäkringsföretag med ägarintresse, skall

uteslutas från beräkningarna.

C.3 Överförbarhet

Om de behöriga myndigheterna anser att vissa poster, andra än de som

avses i C.2, som får ingå i ett anknutet försäkringsföretags solvensmargi-

nal inte faktiskt kan göras tillgängliga för att uppfylla kravet på solvens-

marginalen i det försäkringsföretag med ägarintresse för vilket den jäm-

kade solvensen beräknas, får dessa poster endast omfattas av beräkningen

i den mån de får ingå för att uppfylla kravet på solvensmarginal i det

anknutna företaget.

C.4 Summan av de poster som avses i C.2 och C.3 får inte överstiga kra-

vet på solvensmarginal för det anknutna försäkringsföretaget.

D. Eliminering av kapital skapat inom gruppen

Vid beräkning av den jämkade solvensen skall ingen hänsyn tas till pos-

ter som får ingå i solvensmarginalen och som härrör från ömsesidig

finansiering mellan försäkringsföretaget och

- ett anknutet företag,

- ett företag med ägarintresse,

- ett annat företag som är anknutet till ett av dess företag med

ägarintresse.

Hänsyn skall inte heller tas till poster som får ingå i solvensmarginalen

för ett försäkringsföretag som är anknutet till det försäkringsföretag för

vilket den jämkade solvensen beräknas, om de ifrågavarande posterna

härrör från ömsesidig finansiering med ett annat företag som är anknutet

till det försäkringsföretaget.

Ömsesidig finansiering föreligger i synnerhet när ett försäkringsföretag

eller något av dess anknutna företag har ägarintresse i, eller ger lån till ett

annat företag som direkt eller indirekt innehar en post som får ingå i sol-

vensmarginalen för det första företaget.

E. De behöriga myndigheterna skall se till att den jämkade solvensen

beräknas lika ofta som föreskrivs i direktiven 73/239/EEG och

79/267/EEG med avseende på försäkringsföretags solvensmarginal. Till-

gångarna och skulderna skall värderas enligt relevanta bestämmelser i

direktiv 73/239/EEG, 79/267/EEG och 91/674/EEG1 .

2. BERÄKNINGSMETODERNAS TILLÄMPNING

2.1 Anknutna försäkringsföretag

Beräkningen av den jämkade solvensen skall utföras enligt de allmänna

principer och metoder som fastställs i denna bilaga.

När försäkringsföretaget har fler än ett anknutet försäkringsföretag skall

beräkningen av den jämkade solvensen enligt alla metoderna omfatta

samtliga anknutna försäkringsföretag.

När det gäller successivt ägarintresse (exempelvis då ett försäkringsföre-

tag är ett företag med ägarintresse i ett annat försäkringsföretag som

också är ett företag med ägarintresse i ett försäkringsföretag) skall den

jämkade solvensen beräknas för vart och ett av de försäkringsföretag med

ägarintresse som har minst ett anknutet försäkringsföretag.

Medlemsstaterna får avstå från att beräkna ett försäkringsföretags jäm-

kade solvens

- om fråga är om ett företag som är anknutet till ett annat försäkringsfö-

retag som är auktoriserat i samma medlemsstat och detta anknutna före-

tag beaktas vid beräkning av den jämkade solvensen för ett

försäkringsföretag med ägarintresse eller

- om fråga är om ett företag som är anknutet till ett försäkringsholding-

bolag eller till ett återförsäkringsföretag som har sitt säte i samma med-

lemsstat som försäkringsföretaget, och om försäkringsholdingbolaget

eller återförsäkringsföretaget och det anknutna försäkringsföretaget

beaktas vid beräkningen.

Medlemsstaterna får också avstå från att beräkna ett försäkringsföretags

jämkade solvens om fråga är om ett försäkringsföretag som är anknutet

antingen till ett annat försäkringsföretag eller till ett återförsäkringsföre-

tag eller till ett försäkringsholdingbolag som har sitt säte i en annan

medlemsstat, om de behöriga myndigheterna i de berörda medlemssta-

terna har enats om att låta den behöriga myndigheten i denna andra med-

lemsstat utöva extra tillsyn.

Undantag får endast medges om de behöriga myndigheterna har försäkrat

sig om att de poster som får ingå i solvensmarginalen för de försäkrings-

företag som beaktas vid beräkningen är adekvat fördelade mellan dessa

företag.

Om ett anknutet försäkringsföretag har sitt säte i en annan medlemsstat

än det försäkringsföretag för vilket en beräkning av den jämkade solven-

sen utförs, kan medlemsstaterna föreskriva att det vid beräkningen skall

tas hänsyn till det anknutna företagets solvenssituation så som denna

bedöms av de behöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten.

2.2 Anknutet återförsäkringsföretag

Vid beräkning av den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag som

är ett företag med ägarintresse i ett återförsäkringsföretag skall detta

anknutna återförsäkringsföretag, dock endast såvitt avser denna beräk-

ning, jämställas med ett anknutet försäkringsföretag genom tillämpning

av de allmänna principer och metoder som beskrivs i denna bilaga.

För detta ändamål skall ett teoretiskt solvenskrav beräknas för varje

anknutet återförsäkringsföretag på grundval av samma regler som de som

anges i artikel 16.2 16.5 i direktiv 73/239/EEG eller i artikel 19 i direktiv

79/267/EEG. I händelse av betydande svårigheter i fråga om tillämp-

ningen av dessa bestämmelser får de behöriga myndigheterna dock tillåta

att det teoretiska solvenskravet för livförsäkringsverksamhet beräknas på

grundval av det första resultatet enligt artikel 16.3 i direktiv 73/239/EEG.

De poster som anges i artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG och artikel 18 i

direktiv 79/267/EEG skall betraktas som poster som får ingå i den teore-

tiska solvensmarginalen. Värderingen av tillgångarna och skulderna skall

utföras enligt samma regler som de som anges i dessa direktiv och i

direktiv 91/674/EEG.

2.3 Mellanliggande försäkringsholdingbolag

Vid beräkning av den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag som

har ägarintresse i ett försäkringsföretag, i ett återförsäkringsföretag eller i

ett försäkringsföretag i tredje land genom ett försäkringsholdingbolag

skall det mellanliggande försäkringsholdingbolagets ställning beaktas.

Detta försäkringsholdingbolag skall, dock endast såvitt avser denna

beräkning, vilken skall utföras enligt de allmänna principer och metoder

som beskrivs i denna bilaga, behandlas som om det var ett försäkringsfö-

retag som var underkastat dels ett solvenskrav med värdet noll, dels

samma villkor som de som fastställs i artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG

eller i artikel 18 i direktiv 79/267/EEG såvitt avser vilka poster som får

ingå i solvensmarginalen.

2.4 Anknutna försäkrings- eller återförsäkringsföretag som har sitt säte i

tredje land

A. Anknutna försäkringsföretag i tredje land

Vid beräkning av den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag med

ägarintresse i ett försäkringsföretag i tredje land skall det senare, dock

endast såvitt avser denna beräkning, jämställas med ett anknutet försäk-

ringsföretag genom tillämpning av de allmänna principer och metoder

som beskrivs i den här bilagan.

Om det tredje land i vilket detta anknutna företag har sitt säte skulle

kräva auktorisation och ställa ett solvenskrav på företaget som åtmins-

tone är jämförbart med det som anges i direktiv 73/239/EEG eller

79/267/EEG får medlemsstaterna med beaktande av de poster som får

ingå för att uppfylla detta krav föreskriva att beräkningen i fråga om detta

företag skall beakta det tredje landets solvenskrav och de poster som får

ingå för att uppfylla detta krav.

B. Anknutna återförsäkringsföretag i tredje land

Medlemsstaterna får, trots vad som sägs i 2.2, vid beräkning av den jäm-

kade solvensen för ett försäkringsföretag med ägarintresse i ett återför-

säkringsföretag med säte i tredje land och under samma förutsättningar

som anges i punkt A ovan föreskriva att beräkningen i fråga om det

senare företaget skall beakta det tredje landets regler rörande krav på eget

kapital och poster som får ingå för att uppfylla detta krav. Om endast

försäkringsföretagen i detta tredje land är underkastade sådana bestäm-

melser kan det teoretiska kravet på innehav av eget kapital för det

anknutna återförsäkringsföretaget och de poster som får ingå för att upp-

fylla detta teoretiska krav beräknas som om fråga var om ett anknutet

försäkringsföretag i detta tredje land.

2.5 När nödvändig information inte finns tillgänglig

Om de behöriga myndigheterna, oavsett orsak, inte har tillgång till

information som är nödvändig för att beräkna den jämkade solvensen för

ett försäkringsföretag och som rör ett anknutet företag som har sitt säte i

en medlemsstat eller i tredje land, skall detta företags bokförda värde i ett

försäkringsföretag med ägarintresse dras från de poster som får ingå i den

jämkade solvensmarginalen. I sådant fall får inte någon orealiserad vinst

som har samband med detta ägarintresse tas med bland de poster som får

ingå i den jämkade solvensmarginalen.

3. BERÄKNINGSMETODER

Metod 1: Avräknings- och totalmetoden

Den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag med ägarintresse

utgörs av skillnaden mellan

i) summan av

a) de poster som får ingå i solvensmarginalen för ett försäkringsföretag

med ägarintresse, och

b) den proportionella andelen för ett försäkringsföretag med ägarintresse

av de poster som får ingå i solvensmarginalen för det anknutna försäk-

ringsföretaget,

och

ii) summan av

a) det bokförda värdet av det försäkringsföretag som är anknutet till ett

företag med ägarintresse,

b) solvenskravet för ett företag med ägarintresse, och

c) den proportionella andelen av solvenskravet för det anknutna försäk-

ringsföretaget.

Om ägarintresset i det anknutna försäkringsföretaget helt eller delvis

består av indirekt innehav skall värdet av detta indirekta innehav ingå i

punkt ii a ovan med beaktande av de relevanta successiva intressena och

punkterna i b och ii c ovan skall omfatta de motsvarande proportionella

andelarna av de poster som får ingå i solvensmarginalen för det anknutna

försäkringsföretaget respektive av solvenskravet för det anknutna försäk-

ringsföretaget.

Metod 2: Kravavräkningsmetoden

Den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag med ägarintresse

utgörs av skillnaden mellan

- summan av de poster som får ingå i solvensmarginalen för ett försäk-

ringsföretag med ägarintresse

och

- summan av

a) solvenskravet för ett försäkringsföretag med ägarintresse, och

b) den proportionella andelen av solvenskravet för det anknutna försäk-

ringsföretaget.

För att värdera de poster som får ingå i solvensmarginalen skall ande-

larna i den mening som avses i detta direktiv värderas med hjälp av

kapitalandelsmetoden i enlighet med det alternativ som anges i artikel

59.2 b i direktiv 78/660/EEG.

Metod 3: Metod baserad på sammanställd redovisning

Beräkningen av den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag med

ägarintresse skall genomföras med utgångspunkt i den sammanställda

redovisningen. Den jämkade solvensen för ett försäkringsföretag med

ägarintresse utgörs av skillnaden mellan

de poster som får ingå i solvensmarginalen, beräknade med utgångspunkt

i sammanställda uppgifter, och

a) antingen summan av solvenskravet för ett försäkringsföretag med

ägarintresse och de anknutna försäkringsföretagens proportionella andel

av solvenskraven, som motsvarar de procentsatser som används för att

upprätta den sammanställda redovisningen,

b) eller solvenskravet beräknat med utgångspunkt i sammanställda upp-

gifter.

Bestämmelserna i direktiven 73/239/EEG, 79/267/EEG och 91/674/EEG

skall tillämpas vid beräkning av de poster som får ingå i solvensmargi-

nalen och vid beräkning av solvenskravet med utgångspunkt i samman-

ställda uppgifter.

BILAGA II

EXTRA TILLSYN ÖVER FÖRSÄKRINGSFÖRETAG SOM ÄR

DOTTERFÖRETAG TILL ETT FÖRSÄKRINGSHOLDINGBOLAG,

ETT ÅTERFÖRSÄKRINGSFÖRETAG ELLER ETT FÖRSÄKRINGS-

FÖRETAG I TREDJE LAND

1. I fall då det är fråga om flera sådana försäkringsföretag som avses i

artikel 2.2 och som är dotterföretag till ett försäkringsholdingbolag, ett

återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag i tredje land och som är

etablerade i olika medlemsstater, skall de behöriga myndigheterna se till

att den metod som beskrivs i denna bilaga tillämpas på ett konsekvent

sätt.

De behöriga myndigheterna skall utöva extra tillsyn lika ofta som före-

skrivs i direktiven 73/239/EEG och 79/267/EEG med avseende på beräk-

ningen av försäkringsföretagens solvensmarginal.

2. Medlemsstaterna får avstå från den beräkning som avses i denna bilaga

i fråga om ett försäkringsföretag

- om detta försäkringsföretag är ett företag som är anknutet till ett annat

försäkringsföretag och beaktas vid den i denna bilaga föreskrivna beräk-

ning som utförs för detta andra företag,

- om detta försäkringsföretag och ett eller flera andra försäkringsföretag

som är auktoriserade i samma medlemsstat har samma försäkringshol-

dingbolag, återförsäkringsföretag eller försäkringsföretag i tredje land

som moderbolag och försäkringsföretaget beaktas vid den i denna bilaga

föreskrivna beräkning som utförs för ett av dessa andra företag,

- om detta försäkringsföretag och ett eller flera andra försäkringsföretag

som är auktoriserade i andra medlemsstater har samma försäkringshol-

dingbolag, återförsäkringsföretag eller försäkringsföretag i tredje land

som moderföretag och om det i enlighet med artikel 4.2 har ingåtts en

överenskommelse som ger en tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat i

uppgift att utöva den extra tillsyn som avses i denna bilaga.

När det gäller successivt ägarintresse (t.ex. ett försäkringsholdingbolag

eller ett återförsäkringsföretag som i sin tur innehas av ett annat försäk-

ringsholdingbolag, återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag i

tredje land) får medlemsstaterna begränsa tillämpningen av de beräk-

ningar som avses i denna bilaga till det försäkringsholdingbolag, återför-

säkringsföretag eller försäkringsföretag i tredje land som är det yttersta

moderföretaget till försäkringsföretaget.

3. De behöriga myndigheterna skall säkerställa att beräkningar som mot-

svarar dem som beskrivs i bilaga I utförs i fråga om försäkringsholding-

bolag, återförsäkringsföretag och försäkringsföretag i tredje land.

Denna motsvarighet skall bestå i tillämpning av de allmänna principer

och de metoder som beskrivs i bilaga I i fråga om försäkringsholding-

bolag, återförsäkringsföretag och försäkringsföretag i tredje land.

Moderföretaget skall, dock endast såvitt avser denna beräkning, behand-

las som om fråga var om ett försäkringsföretag som är underkastat

- ett solvenskrav med värdet noll när fråga är om ett försäkringsholding-

bolag,

- ett sådant teoretiskt solvenskrav som avses i 2.2 i bilaga I när fråga är

om ett återförsäkringsföretag, eller som avses i 2.4 B i bilaga I när fråga

är om återförsäkringsföretag som har sitt säte i tredje land,

- ett solvenskrav bestämt enligt principerna i punkt 2.4 A i bilaga I när

fråga är om försäkringsföretag i tredje land,

och skall underkastas samma villkor som de som anges i artikel 16.1 i

direktiv 73/239/EEG eller artikel 18 i direktiv 79/267/EEG i fråga om

vilka poster som får ingå i solvensmarginalen.

4. När nödvändig information inte finns tillgänglig

Om de behöriga myndigheterna, oavsett orsak, inte har tillgång till den

information som är nödvändig för att göra den beräkning som avses i

denna bilaga och som rör ett anknutet företag som har sitt säte i en med-

lemsstat eller i tredje land, skall detta företags bokförda värde i företaget

med ägarintresse dras från de poster som får ingå i den beräkning som

avses i denna bilaga. I sådant fall får inte någon orealiserad vinst som har

samband med detta ägarintresse tas med bland de poster som får ingå i

beräkningen.

Remissinstanser som yttrat sig över Finansdeparte-

mentets Promemoria om utökad solvenstillsyn över

försäkringsbolag i en försäkringsgrupp

Finansinspektionen, Konsumentkooperationens pensionskassa, Svenska

Aktuarieföreningen, Svenska Bankföreningen, Sveriges Försäkringsför-

bund.

 Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

Härigenom föreskrivs1 i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713)2

dels att nuvarande 1 kap. 9 b § skall betecknas 1 kap. 9 f §,

dels att nya 1 kap. 9 f § samt 19 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 1 kap. 9 b och

9 e §§

och 9 kap. 4 §, samt ett nytt kapitel, 7 a kap., av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

9 b §

Om ett företag äger andelar i en

juridisk person som inte är dot-

terföretag och utövar ett bety-

dande inflytande över den juri-

diska personens driftsmässiga och

finansiella styrning samt ägandet

utgör ett led i en varaktig förbin-

delse mellan företaget och den

juridiska personen, är den juri-

diska personen intresseföretag till

företaget.

Innehar ett företag minst tjugo

procent av rösterna för samtliga

andelar i en annan juridisk per-

son, skall det anses ha sådant in-

flytande över och sådan förbin-

delse med denna som avses i första

stycket, om inte annat framgår av

omständigheterna. Detsamma

gäller om företagets dotterföretag

eller företaget tillsammans med ett

eller flera dotterföretag eller flera

dotterföretag tillsammans innehar

minst tjugo procent av rösterna för

samtliga andelar i den juridiska

personen.

9 e §

Med försäkringsholdingföretag

avses enligt denna lag ett moderfö-

retag som inte är ett försäkringsfö-

retag och vars verksamhet huvud-

sakligen består i att förvärva och

förvalta andelar i dotterföretag

som uteslutande eller huvudsakli-

gen är försäkringsbolag eller ut-

ländska försäkringsföretag.

9 b §

I de fall som avses i 9 § första

stycket 1-3 och andra stycket skall

sådana rättigheter som tillkommer

någon som handlar i eget namn

men för en annan fysisk eller juri-

disk persons räkning anses till-

komma den personen.

9 f §3

I de fall som avses i 9 § första

stycket 1-3 och andra stycket samt

9 b § skall sådana rättigheter som

tillkommer någon som handlar i

eget namn men för en annan fysisk

eller juridisk persons räkning anses

tillkomma den personen.

Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de

aktier eller andelar i dotterföretaget som innehas av företaget självt eller

av dess dotterföretag. Detsamma gäller aktier eller andelar som innehas

av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dot-

terföretags räkning.

7 a kap. Försäkringsgrupper

Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp

1 § En försäkringsgrupp enligt denna lag består av

1. ett försäkringsbolag och dess dotterföretag eller intresseföretag som

är försäkringsföretag,

2. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett försäkrings-

holdingföretag, ett utländskt återförsäkringsföretag eller ett annat

utländskt försäkringsföretag med hemvist utanför Europeiska ekono-

miska samarbetsområdet, eller

3. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett annat företag

än som avses i 1 och 2.

Vad som i detta kapitel föreskrivs i fråga om intresseföretag, skall även

gälla företag som inte är ett dotterföretag eller intresseföretag, om inne-

havet direkt eller indirekt uppgår till 20 procent eller mer av rösterna

eller kapitalet.

2 § En försäkringsgrupp enligt 1 § första stycket omfattar även

1. försäkringsbolagets andra dotterföretag och intresseföretag,

2. företag som försäkringsbolaget är dotterföretag eller intresseföretag

till, och

3. övriga dotterföretag och intresseföretag till företag som anges i 2.

Kontroll av affärshändelser och avtal inom försäkringsgruppen

3 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket skall ha en god

kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom försäk-

ringsgruppen samt deras påverkan på försäkringsbolagets ekonomiska

ställning, så att kraven enligt 1 kap. 1 a § första stycket kan tillgodoses.

Första stycket gäller även affärshändelser mellan försäkringsbolaget

och en fysisk person som har ett kvalificerat innehav i eller en nära för-

bindelse med försäkringsbolaget eller ett annat företag inom försäkrings-

gruppen.

Gruppbaserat kapitalkrav

4 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket 1 skall, utöver vad

som föreskrivs i 1 kap. 8 a §, ha en kapitalbas som är tillfredsställande

med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (gruppbaserad kapi-

talbas). När den gruppbaserade kapitalbasen bestäms skall 7 kap. 22 och

24 §§ samt 26 § andra stycket tillämpas.

Den gruppbaserade kapitalbasen skall uppgå till en nivå som är till-

räcklig med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (gruppbaserad

solvensmarginal). När den gruppbaserade solvensmarginalen bestäms

skall 7 kap. 23 § för livförsäkringsrörelse och 7 kap. 25 § för skadeför-

säkringsrörelse tillämpas.

Beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning

5 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket 1 och 2 skall göra

en beräkning av gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal, för att

bestämma den ekonomiska ställningen med hänsyn till andra företag i

försäkringsgruppen, enligt en sammanläggnings- och avräkningsmetod.

Om det finns skäl får beräkningen i stället göras enligt en konsolide-

ringsmetod.

Vid beräkningen skall dotterföretag och intresseföretag som är försäk-

ringsföretag beaktas proportionellt efter försäkringsbolagets innehav.

Beräkningen skall särskilt tillgodose att avdrag från kapitalbasen görs

för dels tillgångar som får ingå i kapitalbasen hos ett annat försäkringsfö-

retag i försäkringsgruppen, dels värden som skapats internt inom grup-

pen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall med-

dela föreskrifter om beräkningsmetodernas användning och innehåll.

Gruppbaserad redovisning

6 § Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket skall upprätta och

till Finansinspektionen ge in en särskild redovisning som omfattar för-

säkringsgruppen (gruppbaserad redovisning).

En gruppbaserad redovisning skall innehålla en sammanställning av

sådana väsentliga affärshändelser och avtal som avses i 3 §. I de fall som

avses i 1 § första stycket 1 och 2 skall redovisningen även innehålla en

sådan beräkning som avses i 5 §. Redovisningen skall i det fall som avses

i 1 § första stycket 2 upprättas som om moderföretaget är ett försäkrings-

bolag och särskilt visa detta moderföretags fördelning av kapitalet inom

koncernen och intresseföretag.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

dela föreskrifter om den gruppbaserade redovisningens utformning och

innehåll samt när handlingarna skall ges in till Finansinspektionen.

Undantag från gruppbaserad redovisning

7 § Finansinspektionen får medge att ett försäkringsbolag helt eller delvis

undantas från skyldigheten att upprätta och ge in en gruppbaserad redo-

visning enligt 6 §, om bolaget

1. omfattas av en gruppbaserad redovisning eller motsvarande sam-

manställning som upprättas av ett annat företag, och

2. den ekonomiska ställningen kan antas vara tillfredsställande med

hänsyn till kraven i 3 § första stycket och 4 §.

8 § Finansinspektionen får medge att ett företag helt eller delvis uteläm-

nas från en gruppbaserad redovisning enligt 6 §, om

1. företaget är beläget i ett land utanför Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet där det finns rättsliga hinder för överföring av nödvändig

information,

2. företaget är av ringa betydelse med hänsyn till syftet med tillsynen,

eller

3. ett beaktande av företaget skulle vara olämpligt eller vilseledande

med hänsyn till syftet med tillsynen.

Information till försäkringsbolag som skall upprätta en gruppbaserad redo-

visning

9 § Ett företag som ingår i en försäkringsgrupp enligt 1 och 2 §§ samt

sådana fysiska personer som avses i 3 § andra stycket, skall till ett för-

säkringsbolag som avses i 1 § första stycket lämna de uppgifter som be-

hövs för att upprätta en gruppbaserad redovisning som uppfyller kraven i

denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Uppgifterna

skall lämnas på försäkringsbolagets begäran så snart det kan ske.

Första stycket gäller även en juridisk eller fysisk person i förhållande

till ett sådant utländskt företag inom Europeiska ekonomiska samarbets-

området som skall upprätta en gruppbaserad sammanställning enligt

offentlig reglering som bygger på försäkringsgruppsdirektivet

(98/78/EG).

Tystnadsplikt

10 § En styrelseledamot eller annan befattningshavare hos ett företag

som vid fullgörande av skyldigheter enligt detta kapitel får kunskap om

affärs-förhållanden i ett företag eller hos en person, som enligt 9 § skall

lämna uppgifter, får inte obehörigen röja vad han fått veta och inte heller

utnyttja kunskapen i strid med uppgiftslämnarens intresse.

19 kap.

4 §

Om skyldigheten enligt 7 a kap.

9 § att lämna information till ett

försäkringsbolag som skall upp-

rätta en gruppbaserad redovisning

inte följs, får Finansinspektionen

inhämta uppgifterna direkt från

den som skall lämna informatio-

nen.

Ingår ett företag som omfattas av

7 a kap. 9 § i samma koncern som

försäkringsbolaget, får inspektio-

nen kontrollera uppgifterna på

plats hos företaget.

Första och andra styckena gäller

även i fråga om juridisk eller fysisk

person som skall lämna uppgifter

till ett sådant utländskt företag

inom Europeiska ekonomiska sam-

arbetsområdet som skall upprätta

en gruppbaserad sammanställning

enligt offentlig reglering som byg-

ger på försäkringsgruppsdirektivet

(98/78/EG).

11 §4

Finansinspektionen får meddela de erinringar i fråga om försäkrings-

bolagets verksamhet som inspektionen anser behövliga.

Finansinspektionen skall förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rät-

telse om inspektionen finner att

1. avvikelse skett från denna lag eller någon annan författning som

reglerar försäkringsbolagets näringsverksamhet eller från bolagsord-

ningen,

2. bolagsordningen, de försäkringstekniska riktlinjerna, beräkningsun-

derlaget och placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande med

hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse,

3. försäkringsbeståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjämning,

eller

4. någon av dem som ingår i försäkringsbolagets styrelse eller är verk-

ställande direktör inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 3 § femte

stycket 3.

Om ett försäkringsbolags kapi-

talbas understiger solvensmargi-

nalen enligt 7 kap. 23 eller 25 §,

skall Finansinspektionen förelägga

bolaget eller dess styrelse att upp-

rätta en plan för att återställa en

tillfredsställande finansiell ställ-

ning och överlämna planen till in-

spektionen för godkännande. Om

kapitalbasen understiger en tredje-

del av solvensmarginalen eller ga-

rantibeloppet enligt 7 kap. 26 eller

27 § eller om kapitalbasen för ett

livförsäkringsbolag inte har den

sammansättning som anges i 7 kap.

26 § tredje stycket, skall inspektio-

nen förelägga bolaget eller dess

styrelse att upprätta och för god-

kännande överlämna en plan för

skyndsamt återställande av kapital-

basen.

Om ett försäkringsbolags kapital-

bas understiger solvensmarginalen

enligt 7 kap. 23 eller 25 §, eller, för

ett försäkringsbolag som avses i 7 a

kap. 1 § första stycket 1, den

gruppbaserade kapitalbasen under-

stiger den gruppbaserade solvens-

marginalen enligt 4 § i samma

kapitel, skall Finansinspektionen

förelägga bolaget eller dess styrelse

att upprätta en plan för att återställa

en tillfredsställande finansiell ställ-

ning och överlämna planen till

inspektionen för godkännande. Om

kapitalbasen understiger en tredje-

del av solvensmarginalen eller

garantibeloppet enligt 7 kap. 26

eller 27 § eller om kapitalbasen för

ett livförsäkringsbolag inte har den

sammansättning som anges i 7 kap.

26 § tredje stycket, skall inspektio-

nen förelägga bolaget eller dess

styrelse att upprätta och för god-

kännande överlämna en plan för

skyndsamt återställande av kapital-

basen.

Om ett försäkringsbolag driver verksamhet i ett annat land inom EES

och bolaget inte rättar sig efter Finansinspektionens eller behörig ut-

ländsk myndighets anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åt-

gärder som behövs för att förhindra fortsatta överträdelser. Inspektionen

skall underrätta den behöriga utländska myndigheten om vilka åtgärder

som vidtas.

Om ett föreläggande enligt andra-fjärde styckena inte har följts inom

bestämd tid och det anmärkta förhållandet inte heller på något annat sätt

har undanröjts, skall Finansinspektionen, i fall som är av principiell bety-

delse eller av särskild vikt, anmäla detta till regeringen.

Finansinspektionen får begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda

bolaget att förfoga över sina tillgångar i Sverige, om

1. bolaget inte följer gällande bestämmelser om skuldtäckning,

2. bolagets kapitalbas understiger en tredjedel av solvensmarginalen

eller inte uppfyller gällande krav på garantibelopp,

3. bolagets kapitalbas understiger

solvensmarginalen och det finns

särskilda skäl att anta att bolagets

finansiella ställning ytterligare

kommer att försämras, eller

3. bolagets kapitalbas understiger

solvensmarginalen eller, för ett

försäkringsbolag som avses i 7 a

kap. 1 § första stycket 1, den

gruppbaserade kapitalbasen un-

derstiger den gruppbaserade sol-

vensmarginalen enligt 4 § i samma

kapitel, och det finns särskilda skäl

att anta att bolagets finansiella

ställning ytterligare kommer att

försämras, eller

4. det bedöms vara nödvändigt för att skydda de försäkrades intressen

vid beslut om förverkande av bolagets koncession enligt 2 § eller enligt

åttonde stycket.

Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall dri-

vas efter ett sådant beslut som avses i sjätte stycket.

En koncession kan förklaras förverkad om bolaget

1. inte längre uppfyller kraven för koncession,

2. inte inom angiven tid har vidtagit åtgärderna i en plan som har god-

känts enligt tredje stycket, eller

3. i annat fall allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksam-

heten.

Frågor om förverkande av koncession enligt åttonde stycket prövas av

Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av sär-

skild vikt prövas dock av regeringen. Regeringens prövning sker efter

anmälan av inspektionen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1972:262) om understöds-

föreningar

Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1972:262) om

understödsföreningar att det i lagen skall införas nio nya paragrafer, 26

a-26 h §§ och 71 a §, samt närmast före 26 a, 26 c, 26 d, 26 e, 26 f, 26 g

och 26 h §§ nya rubriker av följande lydelse.

Försäkringsgrupper

Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp

26 a § En försäkringsgrupp enligt denna lag består av en understödsföre-

ning och dess dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföre-

tag.

I fråga om vad som är dotterföretag och intresseföretag tillämpas 1

kap. 9, 9 b , 9 e och 9 f §§ försäkringsrörelselagen (1982:713). Vad som

föreskrivs i fråga om intresseföretag, skall vid tillämpningen av första

stycket samt 26 b och 26 e §§ även gälla företag som inte är ett

dotterföretag eller intresseföretag, om innehavet direkt eller indirekt

uppgår till 20 procent eller mer av rösterna eller kapitalet.

26 b § En försäkringsgrupp enligt 26 a § första stycket omfattar även

understödsföreningens andra dotterföretag och intresseföretag.

Kontroll av affärshändelser och avtal inom försäkringsgruppen

26 c § En understödsförening som avses i 26 a § första stycket skall ha en

god kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom för-

säkringsgruppen samt deras påverkan på föreningens ekonomiska ställ-

ning, så att föreningens förmåga att fullgöra sina förpliktelser inte

äventyras.

Första stycket gäller även affärshändelser mellan understödsföreningen

och en fysisk person som har ett kvalificerat innehav i eller en nära för-

bindelse med ett företag inom försäkringsgruppen. I fråga om vad som är

ett kvalificerat innehav eller nära förbindelse tillämpas 1 kap. 9 b och

9 c §§ försäkringsrörelselagen (1982:713).

Beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning

26 d § En understödsförening som avses i 26 a § skall göra en beräkning

av gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal, för att bestämma den

ekonomiska ställningen med hänsyn till andra företag i försäkringsgrup-

pen, enligt en sammanläggnings- och avräkningsmetod. Om det finns

skäl får beräkningen i stället göras enligt en konsolideringsmetod.

Den gruppbaserade kapitalbasen skall beräknas med tillämpning av

7 kap. 22 och 24 §§ samt 26 § andra stycket försäkringsrörelselagen

(1982:713). Den gruppbaserade solvensmarginalen skall beräknas med

tillämpning av 7 kap. 23 § för livförsäkringsrörelse och 7 kap. 25 § för

skadeförsäkringsrörelse.

Vid beräkningen skall dotterföretag eller intresseföretag som är försäk-

ringsföretag beaktas proportionellt efter understödsföreningens innehav.

Beräkningen skall särskilt tillgodose att avdrag från kapitalbasen görs för

dels tillgångar som får ingå i kapitalbasen hos ett annat försäkringsföre-

tag i försäkringsgruppen, dels värden som skapats internt inom gruppen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall med-

dela föreskrifter om beräkningsmetodernas användning och innehåll.

Gruppbaserad redovisning

26 e § En understödsförening som avses i 26 a § första stycket skall upp-

rätta och till Finansinspektionen ge in en särskild redovisning som om-

fattar försäkringsgruppen (gruppbaserad redovisning).

En gruppbaserad redovisning skall innehålla en sammanställning av

sådana väsentliga affärshändelser och avtal som avses i 26 c §. Redovis-

ningen skall även innehålla en sådan beräkning som avses i 26 d §.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

dela föreskrifter om den gruppbaserade redovisningens utformning och

innehåll samt när handlingarna skall ges in till Finansinspektionen.

Företag som får utelämnas från en gruppbaserad redovisning

26 f § Finansinspektionen får medge att ett företag helt eller delvis ute-

lämnas från en gruppbaserad redovisning enligt 26 e §, om

1. företaget är beläget i ett land utanför Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet och det finns rättsliga hinder för överföring av nödvändig

information,

2. företaget är av ringa betydelse med hänsyn till syftet med tillsynen,

eller

3. ett beaktande av företaget skulle vara olämpligt eller vilseledande

med hänsyn till syftet med tillsynen.

Information till understödsförening som skall upprätta en gruppbaserad

redovisning

26 g § Ett företag som ingår i en försäkringsgrupp enligt 26 a och

26 b §§, samt sådana fysiska personer som avses i 26 c § andra stycket

skall, till en understödsförening som avses i 26 a § första stycket, lämna

de uppgifter som behövs för att upprätta en gruppbaserad redovisning

som uppfyller kraven i denna lag och föreskrifter som meddelats med

stöd av lagen. Uppgifterna skall lämnas på föreningens begäran så snart

det kan ske.

Tystnadsplikt

26 h § En styrelseledamot eller annan befattningshavare hos ett företag

som vid fullgörande av skyldigheter enligt detta kapitel får kunskap om

affärsförhållanden i ett företag eller hos en person som enligt 26 g § skall

lämna uppgifter, får inte obehörigen röja vad han fått veta och inte heller

utnyttja kunskapen i strid med uppgiftslämnarens intresse.

71 a §

Om skyldigheten enligt 26 g § att

lämna information till en under-

stödsförening som skall upprätta

en gruppbaserad redovisning inte

följs, får Finansinspektionen in-

hämta uppgifterna direkt från den

som skall lämna informationen.

Ingår ett företag som omfattas av

26 g § i samma koncern som un-

derstödsföreningen, får inspektio-

nen kontrollera uppgifterna på

plats hos företaget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-03-09

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 24 februari 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

2. lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av finanssakkunnige Bengt

Söderquist och departementssekreteraren Magnus Georgsson.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

7 a kap. 5 §

Enligt andra stycket "skall", vid beräkningen av gruppbaserad ekonomisk

ställning, dotterföretag och intresseföretag som är försäkringsföretag

beaktas proportionellt efter försäkringsbolagets innehav. Avsikten synes

emellertid vara att vid användande av en sammanläggnings- och avräk-

ningsmetod dotterföretag och intresseföretag i vissa fall skall kunna

beaktas till annan andel än som följer av försäkringsbolagets innehav.

Vid användande av en konsolideringsmetod skall dotterföretag konsoli-

deras fullt ut även om försäkringsbolagets innehav är mindre än 100 pro-

cent, men avsteg härifrån kan göras. Möjligheten att göra undantag i båda

riktningarna bör komma till uttryck i i lagtexten, exempelvis så att till

stycket läggs en ny sats av följande innehåll: "om inte särskilda skäl talar

för att de beaktas till annan andel."

I sista stycket skall föreskrivas att regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer skall meddela föreskrifter om beräkningsmetoder-

nas användning och innehåll. I den mån bestämmelsen innefattar ett

bemyndigande, finns stöd härför i 8 kap. 7 § 3 regeringsformen

("näringsverksamhet"). Bestämmelsen innehåller emellertid inte bara ett

bemyndigande utan också ett åläggande ("skall") för regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer att meddela de ifrågavarande före-

skrifterna.

I regeringsformen finns det inte något uttryckligt stöd för att riksdagen

får ålägga regeringen att meddela ett visst slags föreskrifter. Bakgrunden

till åläggandet i förevarande fall är att EU:s direktiv föreskriver mer

detaljerade regler än vad som lämpligen kan tas in i lagen. Implemente-

ringen av direktiv kan ske på vilken nivå som helst i normgivningen, dvs.

även som myndighetsföreskrifter. Med hänsyn till EG-rättens supremati

över den inhemska rätten och intresset av att ett direktiv fullständigt

genomförs anser Lagrådet att formuleringen i sista stycket får accepteras.

I lagens 7 kap. 2 § sista stycket, 9 § sista stycket, 10 e § sista stycket och

10 g § sista stycket finns för övrigt redan bestämmelser formulerade som

kombinerar bemyndiganden och ålägganden.

19 kap. 4 §

Om skyldigheten enligt 7 a kap. 9 § att lämna information inte fullgörs,

får Försäkringsinspektionen enligt första stycket i paragrafen inhämta

uppgifterna direkt från den som skall lämna informationen. Eftersom det

enligt första stycket - i motsats till andra stycket - inte behöver vara fråga

om ett företag i samma koncern utan i vissa fall t.o.m. om en fysisk per-

son, kan vägran att lämna uppgifterna inte alltid sanktioneras genom

åtgärder mot försäkringsbolaget. Om det är meningen att uppgiftsläm-

nandet skall kunna framtvingas, bör föreskrivas att Finansinspektionen

får förelägga den som skall lämna informationen att fullgöra sin uppgifts-

skyldighet direkt till inspektionen. Finansinspektionen kan enligt 21 kap.

2 § tredje stycket förena ett föreläggande enligt lagen med vite.

Paragrafen avser Finansinspektionens befogenheter att inhämta och

kontrollera uppgifter hos svenska företag. Vad gäller utländska företag

inom EES-området förutsätts i artikel 7 i det bakomliggande direktivet

att Finansinspektionen skall samarbeta med behörig myndighet i den

andra medlemsstaten. Några nya uttryckliga bestämmelser härom har inte

ansetts erforderliga. I stället har den bestämmelse som redan finns i 19

kap. 1 § ansetts kunna fylla kravet i direktivet. I lagrummet föreskrivs att

Finansinspektionen i sin tillsynsverksamhet skall samarbeta med motsva-

rande utländska tillsynsmyndigheter i den utsträckning som följer av

Sveriges medlemskap i Europeiska unionen. Såvitt Lagrådet kan bedöma,

bör denna regel vara tillräcklig även för det nu aktuella fallet.

I motiveringen till lagrådsremissen förklaras att bestämmelsen i 19 kap.

1 § också skulle ge stöd för att Finansinspektionen får träffa sådana över-

enskommelser som avses i 10 kap. 3 § regeringsformen. I den sistnämnda

bestämmelsen föreskrivs att regeringen får uppdraga åt förvaltningsmyn-

dighet att ingå internationell överenskommelse i fråga där överenskom-

melsen ej kräver riksdagens eller utrikesnämndens medverkan. Bestäm-

melsen skall förstås så att myndighetens behörighet som grund måste ha

ett klart bemyndigande från regeringen (prop. 1973:90 s. 360). Enligt

Lagrådets mening kan bestämmelsen om samarbete i 19 kap. 1 § inte

anses utgöra ett bemyndigande av denna art. Om samarbetet skulle kräva

en internationell överenskommelse, vilket torde vara mera sällan, måste

Finansinspektionen för att kunna ingå överenskommelsen ha stöd i ett

självständigt bemyndigande.

Förslaget till lag om ändring i lagen om understödsföreningar

26 d §

Här bör göras motsvarande ändringar som Lagrådet förordar i fråga om 7

a kap. 5 § i förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen.

Vad ovan sagts om 7 a kap. 5 § sista stycket förslaget till lag om ändring

i försäkringsrörelselagen har också tillämpning på sista stycket här.

71 a §

Här bör göras motsvarande ändring som Lagrådet förordar i fråga om 19

kap. 4 § i förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen.

Särskilt om beräkningen av gruppbaserad ekonomisk

ställning - beräkningsmetodernas tillämpning

Allmänna principer

Direktivets bilaga I behandlar olika frågor om den gruppbaserade beräk-

ningen. Enligt förslagen i det föregående skall sådana frågor i huvudsak

regleras genom myndighetsföreskrifter (se avsnitt 7.4). I det följande

beskrivs översiktligt direktivets beräkningsregler.

Beaktande av underskott i dotterföretag

Kapitalbasen och solvensmarginalen hos ett i gruppen ingående försäk-

ringsföretag skall beaktas proportionellt i förhållande till ägarandelen

(med viss komplettering enligt metod 3). Ett solvensunderskott hos ett i

beräkningen ingående dotterföretag skall dock som huvudregel beaktas i

sin helhet, även om inte dotterföretaget är helägt (se bilaga I punkten

1.B). Underskottet får dock beaktas på proportionell basis, om till-

synsmyndigheten bedömer att moderföretagets ansvar är strikt och otve-

tydigt begränsat till den innehavda kapitalandelen.

Ett moderbolag är i allmänhet inte skyldigt att skjuta till kapital för att

täcka en kapitalbrist i ett underkonsoliderat dotterföretag. Det har dock i

bland hävdats att ett moderföretag kan ha ett moraliskt ansvar för ett

dotterbolags underskott, även avseende den del som hänförs till minori-

tetsägare. Vidare kan affärsmässiga överväganden avseende framtida

relationer med dotterbolagets fordringsägare göra att moderbolaget bär

ett större ansvar än vad ägarandelen är. Beaktande av hela underskottet i

ett dotterförsäkringsbolag skulle enligt direktivets synsätt i sådana fall

bättre återspegla moderbolagets faktiska ansvar för dotterbolagets finan-

siella situation.

Den gruppbaserade kapitalbasen

Avdrag för kapital som är riskkapital hos ett annat försäkringsföretag

Enligt direktivets bilaga I punkten 1.C.1 skall kapital som samtidigt får

ingå i kapitalbasen hos två eller flera försäkringsföretag i en försäkrings-

grupp elimineras vid beräkningen av den gruppbaserade kapitalbasen.

Här avses att kapital samtidigt utnyttjas som riskkapital av två eller flera

försäkringsföretag för att uppfylla respektive företags solvensmarginal.

En sådan situation uppkommer t.ex. när ett försäkringsföretag använder

värdet av aktier i dotterföretaget för att uppfylla den egna solvensmargi-

nalen.

Förutom att dubbel användning av riskkapital uppkommer vertikalt,

t.ex. mellan ett moderföretag och dess dotterföretag, kan samma situation

uppkomma horisontellt, t.ex. vid korsvist ägande mellan systerföretag

som ägs av det försäkringsföretag för vilket den gruppbaserade ställ-

ningen skall beräknas. Enligt direktivet skall således värdet av alla till-

gångar i ett försäkringsföretag som avser finansiering av kapital hos ett

annat försäkringsföretag i gruppen elimineras, om detta kapital samtidigt

får inräknas i det mottagande försäkringsföretagets kapitalbas.

Avdrag för kapital som skapats genom inbördes finansiering

Kapital som skapats inom gruppen genom inbördes finansiering får enligt

direktivet inte heller ingå vid beräkningen av den gruppbaserade kapital-

basen (direktivets bilaga I punkten 1.D). I dessa fall beaktas även finan-

siering mellan ett försäkringsföretag och ett oreglerat företag i gruppen

som innebär att försäkringsföretagets kapitalbas ökar utan att något nytt

externt kapital tillförts försäkringsgruppen. Sådana transaktioner kan

medföra en risk såväl för att finansiella problem sprids till andra företag i

försäkringsgruppen, som att ett försäkringsföretags redovisade solvens-

situation blir missvisande. Inbördes finansiering föreligger t.ex. om ett

försäkringsföretag som har ägarintresse i ett annat företag erhåller ett

förlagslån från detta företag och räknar in förlagslånet i kapitalbasen.

Affärshändelsen (mottagandet av förlagslånet) medför att försäkringsfö-

retagets kapitalbas ökar utan att något nytt kapital har kommit gruppen

tillgodo.

Avdrag för kapital som inte kan överföras

Direktivet innehåller en bestämmelse i bilaga I punkt 1.C.3 om kapital i

ett försäkringsföretags dotterföretag och intresseföretag som rent faktiskt

inte kan göras tillgängligt för att uppfylla försäkringsföretagets gruppba-

serade kapitalkrav. Det kan finnas många orsaker till att ett överskott i ett

dotter- eller intresseföretag inte är tillgängligt för gruppen. Ett exempel

är ett sådant utdelningsförbud som gäller för vissa svenska livförsäk-

ringsbolag. Kapital i ett icke vinstutdelande livförsäkringsbolag kan där-

för rimligen endast räknas med till den del kapitalet får användas för att

uppfylla solvensmarginalen i det enskilda livförsäkringsbolaget. Enligt

direktivet är det tillsynsmyndigheten som avgör vilket kapital som inte

kan överföras till ett annat företag i gruppen.

Behandlingen av försäkringsföretag utanför den Europeiska

gemenskapen

Det är inte ovanligt att försäkringsgrupper är internationella i den

meningen att det i försäkringsgruppen ingår försäkringsföretag med säte

utanför gemenskapen. Frågan uppkommer då hur dessa försäkringsföre-

tag skall beaktas vid beräkningen av ett försäkringsföretags gruppbase-

rade ställning.

Direktivet föreskriver att samtliga i försäkringsgruppen ingående

direktförsäkringsföretag och återförsäkringsföretag skall, såvitt avser den

gruppbaserade beräkningen, behandlas som om de vore ett direktförsäk-

ringsföretag som lyder under försäkringsdirektiven (se bilaga I punkterna

2.1, 2.2 och 2.4). När ett svenskt försäkringsbolag beräknar sin gruppba-

serade ställning måste därför sådana anknutna försäkringsföretag som

inte omfattas av EG:s försäkringsdirektiv eller av motsvarande regler

påföras symboliska (teoretiska) solvenskrav och kapitalbasbelopp beräk-

nade enligt de regler som gäller för solvensmarginalen enligt första

skade- och livförsäkringsdirektiven. Om försäkringsföretagets hemland

ställer krav på auktorisation och solvens som minst är jämförbara med de

som ställs upp i försäkringsdirektiven, får dock medlemsstaterna godta

att hemlandets bestämmelser om kapitalkrav m.m. tillämpas.

Behandlingen av mellanliggande försäkringsholdingföretag

Ett försäkringsholdingföretags verksamhet består huvudsakligen i att för-

värva och förvalta andelar i andra försäkringsföretag. Enligt försäkrings-

gruppsdirektivet skall ett indirekt ägande i ett försäkringsföretag genom

ett mellanliggande försäkringsholdingföretag jämställas med ett direkt

ägande av försäkringsföretaget. I sådana fall skall det mellanliggande

holdingföretagets ställning beaktas vid beräkningen enligt särskilda reg-

ler (se bilaga I punkt 2.3). I likhet med behandlingen av utländska försäk-

ringsföretag skall försäkringsdirektivens solvensregler tillämpas på hol-

dingföretaget. Försäkringsholdingföretaget skall därvid anses underkastat

en solvensmarginal med värde noll, eftersom detta företag inte bedriver

försäkringsrörelse. Holdingföretagets kapital får däremot tillgodoräknas

vid beräkningen. I fråga om vilka poster som får inräknas i kapitalbasen

skall det mellanliggande holdingföretaget underkastas samma villkor

som ett försäkringsföretag som omfattas av försäkringsdirektiven.

Metoder för att beräkna ett försäkringsföretags gruppbaserade

ekonomiska ställning

Beskrivning av metoderna

Direktivet anger tre metoder för att beräkna ett försäkringsföretags

gruppbaserade ställning. I det följande beskrivs grundstrukturen och

olika egenskaper hos respektive beräkningsmetod. I efterföljande avsnitt

finns ett illustrerande räkneexempel.

Vid beräkningen skall hänsyn tas till den proportionella andel som ett

företag med ägarintresse innehar i ett anknutet företag (se bilaga I punkt

1.B). Med proportionell andel avses vid användningen av metod 1 eller 2

vad som i svensk praxis brukar benämnas kapitalandel. Vid använd-

ningen av metod 3, (konsolideringsmetoden), skall dock med proportio-

nell andel avses de procentandelar som används för att upprätta en kon-

cernredovisning. Om ett koncernförhållande föreligger och full konsoli-

dering sker i koncernredovisningen, skall således dotterbolaget medräk-

nas till 100 procent oavsett om kapitalandelen understiger 100 procent.

Andelar i ett intresseföretag - vilka redovisas enligt den s.k. kapital-

andelsmetoden - kommer dock att ingå i beräkningen till sina respektive

andelar. Om ett minoritetsintresse i ett anknutet försäkringsföretag före-

ligger, kan skillnaden mellan full konsolidering i metod 3 och partiell

konsolidering i metod 1 och 2 leda till relativt stora skillnader vid beräk-

ningen av den gruppbaserade ställningen. Direktivet överlämnar ändå

valet av metod till medlemsländerna.

Metod 1 (sammanläggnings- och avräkningsmetoden)

Metoden utgår från tillsynsdata . Enligt metoden beräknas den gruppba-

serade kapitalbasen genom att proportionell andel av anknutna försäk-

ringsföretags kapitalbaser läggs samman med försäkringsföretagets ka-

pitalbas. Från denna samlade kapitalbas skall bokförda värden på andelar

i anknutna försäkringsföretag räknas av för att justera för dubbel använd-

ning av riskkapital. Den gruppbaserade solvensmarginalen beräknas

genom att proportionell andel av de anknutna försäkringsföretagens sol-

vensmarginal läggs samman med försäkringsföretagets egen solvensmar-

ginal. Den finansiella situationen bedöms därefter med hänsyn till om

den gruppbaserade kapitalbasen överstiger eller understiger den gruppba-

serade solvensmarginalen.

Metod 2 (kapitalandelsmetoden)

Enligt denna metod beräknas ett försäkringsföretags gruppbaserade ställ-

ning genom att andelarna i dotterföretag och intresseföretag behandlas

enligt den i redovisningssammanhang definierade kapitalandelsmetoden.

Enligt kapitalandelsmetoden värderas ägarandelarna i ett annat företag

till den andel som innehas av det redovisade egna kapitalet. Med eget

kapital jämställs eget kapitalandel av obeskattade reserver. Värdet på

andelarna varierar således med förändringarna i det ägda företagets egna

kapital och likvärdiga poster.

Enligt svenska redovisningsregler används kapitalandelsmetoden för

att partiellt konsolidera intresseföretag i koncernredovisningen. Även

dotterföretag konsolideras enligt kapitalandelsmetoden i undantagsfall.

Ett sådant fall är om dotterföretagets verksamhet skiljer sig så markant

från koncernens övriga verksamhet att en full konsolidering skulle vara

missvisande.

Beräkningen av den gruppbaserad kapitalbasen utgår alltså från försäk-

ringsföretagets individuella kapitalbas som justeras med hänsyn till an-

delarna i anknutna försäkringsföretag värderade enligt kapitalandelsme-

toden.

Den gruppbaserade solvensmarginalen beräknas, på samma sätt som i

metod 1, genom att en proportionell andel av anknutna försäkringsföre-

tags solvensmarginal läggs till försäkringsföretagets egen solvensmargi-

nal.

För bedömningen av försäkringsföretagets gruppbaserade ställning

jämförs de gruppbaserade beloppen med varandra.

Ett kännetecken hos metod 2 är att vissa poster som normalt sett får

ingå i ett anknutet försäkringsbolags kapitalbas inte beaktas i den grupp-

baserade kapitalbasen. I ett försäkringsbolags kapitalbas får t.ex. vissa

förlagslån ingå. Ett förlagslån i ett anknutet försäkringsbolag kommer

inte att tas med vid värderingen av andelarna i nämnda bolag enligt

kapitalandelsmetoden. I vissa fall kan därför denna metod leda till en

sämre gruppbaserad ställning än metod 1. Detta gäller om förlagslånet

lämnats av någon utanför försäkringsgruppen. Om så är fallet kommer

förlagslånet att ingå i den gruppbaserade kapitalbasen enligt metod 1 men

inte enligt metod 2. Om förlagslånet däremot har lämnats av någon inom

gruppen skall det även elimineras enligt metod 1 till följd av principerna

om dubbel användning av riskkapital eller kapital som skapats inom

gruppen genom inbördes finansiering.

Metod 3 (konsolideringsmetoden)

Till skillnad från de tidigare behandlade metoderna utgår denna metod

från redan sammanslagna (konsoliderade) uppgifter i en koncernredovis-

ning. En försäkringsgrupp föreligger enligt direktivet även om försäk-

ringsföretaget bara har ett intresseföretag som är försäkringsföretag.

Redan i sådana fall skall en gruppbaserad beräkning göras.

En skyldighet att upprätta en koncernredovisning enligt redovis-

ningslagstiftningen uppkommer dock först när en koncern föreligger

(dvs. när försäkringsföretaget har ett annat företag som dotterföretag).

Enligt metod 3 skall den gruppbaserade kapitalbasen beräknas med ut-

gångspunkt från sammanställda uppgifter i koncernredovisningen. Det

innebär i regel att försäkringsföretagets dotterföretag har konsoliderats

med användning av den s.k. förvärvsmetoden.

Vid beräkningen av den gruppbaserade solvensmarginalen innehåller

direktivet två alternativ. Den gruppbaserade solvensmarginalen kan be-

räknas, på samma sätt som den gruppbaserade kapitalbasen, med ut-

gångspunkt från sammanställda uppgifter i koncernredovisningen. Sol-

vensmarginalen kan också, på liknande sätt som i metod 1 och 2, beräk-

nas efter den proportionella andel som försäkringsföretaget innehar i

andra gruppföretag.

En egenskap hos metod 3 är att transaktioner inom gruppen, t ex lån,

garantier, intern återförsäkring och inbördes finansiering, elimineras

automatiskt. Metoden är i vissa fall mindre sträng och försiktig efter-

som beräkningen beaktar solvensöverskott i dotterföretag i sin helhet

även om dotterföretaget inte är helägt. Metoden beaktar dock automatiskt

direktivets regel om att solvensunderskott i dotterförsäkringsföretag skall

beaktas i sin helhet oavsett ägarandel.

Direktivets tredje metod liknar mest de regler som gäller för gruppba-

serad tillsyn av kreditinstitut och värdepappersbolag (finansiella före-

tagsgrupper) enligt direktivet 92/30/EEG om gruppbaserad tillsyn över

kreditinstitut. En väsentlig skillnad är dock att enligt detta direktiv skall

intresseföretag som huvudregel konsolideras fullt ut. Enligt försäkrings-

gruppdirektivet skall intresseföretag konsolideras partiellt enligt kapi-

talandelsmetoden på samma sätt som i en koncernredovisning.

Räkneexempel

Nedan illustreras beräkningsmetoderna genom ett förenklat exempel. En

försäkringsgrupp antas bestå av tre försäkringsbolag. Moderbolaget

(MB) för vilket den gruppbaserade ställningen skall beräknas äger 100

procent i ett dotterbolag (DB 1). Dotterbolaget DB 1 äger i sin tur 60

procent i ett dotterbolag (DB 2).

Moderbolaget antas ha lämnat ett förlagslån till DB 1. Finansinspek-

tionen har, eftersom vissa villkor gäller för lånet, godkänt att förlagslånet

får inräknas i kapitalbasen hos DB 1. Moderbolagets bokförda värdet på

aktierna i DB 1 och dess fordran för förlagslånet ingår (efter avdrag för

Moderbolagets skulder) i Moderbolagets eget kapital. Det får därmed

också medräknas i Moderbolagets kapitalbas enligt 7 kap. 22 och 24 §§

FRL.

Eftersom motsvarande poster samtidigt representerar värden i kapital-

basen hos DB 1 (aktierna i form av eget kapital och förlagslånet till följd

av inspektionens medgivande) används samma riskkapital dubbelt i

gruppen.

Innebörden av försäkringsgruppsdirektivet är, något förenklat, att

Moderbolagets ekonomiska ställning skall, utöver det individuella kapi-

talkravet, prövas med hänsyn till mellanhavanden med andra företag i

gruppen. Det sker genom beräkning av en gruppbaserad solvensmarginal

och en gruppbaserad kapitalbas. Kapital som behövs som buffert

(riskkapital) i dotterbolagen får inte samtidigt ingå i Moderbolagets

kapitalbas. Riskkapitalet i ett dotterbolag fungerar ju i första hand som

detta bolags buffertkapital.

För att få fram en rättvisande gruppbaserad kapitalbas skall alltså

kapitalbasen justeras bl.a. med hänsyn till tillgångsvärdena i Moderbola-

get som avser aktierna i DB 1 och fordran på förlagslånet till DB 1. På

samma sätt skall värdet på DB 1:s aktier i DB 2 elimineras i beräkningen

av Moderbolagets gruppbaserade kapitalbas. Vid beräkningen av en

gruppbaserad kapitalbas för DB 1 skall i sin tur DB 1 reducera sin kapi-

talbas med tillgångsvärdet för aktierna i DB 2. Detta illustreras dock inte

i detta exempel.

I exemplet antas att möjligheten att föra över kapital från dotterbolagen

till Moderbolaget kan ske utan några begränsningar.

Företagens balansräkningar presenteras nedan. Moderbolagets indivi-

duella solvensmarginal antas uppgå till 200. För DB 1 och DB 2 är de

individuella solvensmarginalerna 400 respektive 500.

Moderbolaget

Aktier i DB 1 (100 %)

500

Eget kapital

600

Förlagsbevis i DB 1

100

Försäkringsteknisk

avsättning

900

Övriga

placeringstillgångar

900

1500

1500

DB 1

Aktier i DB 2 (60 %)

300

Eget kapital

600

Förlagslån

100

Övriga

placeringstillgångar

1800

Försäkringsteknisk

avsättning

1400

2100

2100

DB 2

Placeringstillgångar

3300

Eget kapital

1000

Försäkringsteknisk

avsättning

2300

3300

3300

Metod 1 Sammanläggnings- och avräkningsmetoden

Sammanläggningsmetoden kännetecknas av följande principer.

- Baseras på icke konsoliderade räkenskaper, dvs. räkenskaperna före

avräkning av fordringar och skulder samt intäkter och kostnader inom

gruppen

- Dotter- och intresseföretag beaktas med hänsyn till den kapitalandel

som innehas

- De ingående försäkringsföretagens kapitalbaser läggs samman

- Riskkapital som används dubbelt räknas av

- Justering sker för kapital som skapats inom gruppen genom inbördes

finansiering

- Icke överföringsbart kapital i dotter- och intresseföretag som är för-

säkringsbolag räknas av

- De i gruppen ingående försäkringsföretagens solvensmarginaler läggs

samman

- Den sammanlagda solvensmarginalen (gruppbaserad solvensmarginal)

jämförs med den sammanlagda kapitalbasen (gruppbaserad kapital-

bas). Den finansiella situationen bedöms därefter med hänsyn till om

och i vilken mån den gruppbaserade kapitalbasen överstiger eller un-

derskrider solvensmarginalen (överskott eller underskott)

MB

DB 1

DB 21)

Elim

Summa

Kapitalbas

600

700

600

-9002)

1000

Solvensmarginal

-200

-400

-300

-900

Överskott

100

1. Proportionell andel 60 %

2. Bokfört värde aktier i DB1 (500) och DB2 (300) samt förlagsfordran i

DB1 (100)

Metod 2 Kapitalandelssmetoden

Kapitalandelsmetoden kännetecknas av följande principer.

- Den baseras på samma sätt som metod 1 på icke konsoliderade räken-

skaper och storleken av den kapitalandel som innehas

- Bokfört värde på aktier i dotter- och intresseföretag omvärderas i för-

säkringsföretaget genom en partiell konsolidering enligt kapitalan-

delsmetoden

- Justering sker för kapital skapat inom gruppen genom inbördes finan-

siering

- De ingående försäkringsföretagens solvensmarginaler läggs samman

- Den sammanlagda solvensmarginalen jämförs med försäkringsföreta-

gets justerade kapitalbas för bedömningen av om kapitalkravet är upp-

fyllt eller inte (överskott eller underskott)

- Den principiella skillnaden gentemot metod 1 är att justeringen för

dubbel användning av riskkapital hanteras direkt i försäkringsföreta-

gets balansräkning. Vidare begränsas medtagande av kapital i dotter-

företag och intresseföretag som är försäkringsföretag till vad som re-

dovisas som eget kapital, varvid eget-kapitalandelen i obeskattade re-

server ingår. Avräkning för kapital som inte är överföringsbart sker

därmed delvis med automatik.

MB

Elim

DB 1

DB 22)

MB

justerat

Kapitalbas

600

-8001)

-200

Värdering enligt

kapitalandels

metoden

Summa

600

600

1200

1000

Solvensmarginal

-200

-400

-300

-900

Överskott

100

1. Bokfört värde aktier i DB1 (500) och DB2 (300)

2. Proportionell andel 60 %

Metod 3 Konsolideringsmetoden

Konsolideringsmetoden kännetecknas av följande.

- Baseras på konsoliderade räkenskaper, dvs. en koncernredovisning

- Den gruppbaserade solvensmarginalen bestäms genom att de ingående

försäkringsföretagens solvensmarginaler läggs ihop (alternativt be-

räknas med användning av uppgifterna i koncernredovisningen)

- Den gruppbaserade kapitalbasen beräknas med utgångspunkt från

uppgifterna i koncernredovisningen

- Den gruppbaserade solvensmarginalen jämförs med den gruppbase-

rade kapitalbasen

- Den principiella skillnaden gentemot metod 1 och 2 är att dotter- och

intresseföretag konsolideras enligt principerna för koncernredovis-

ningen. Ett dotterbolag medräknas således i sin helhet även om bola-

get inte är helägt.

Koncernredovisning

Placeringstillgångar

6000

Eget kapital

1000

Minoritetens andel

av eget kapital

400

Försäkringsteknisk

avsättning

4600

6000

6000

MB

DB 1

DB 22)

Koncernen

Kapitalbas

14001)

Solvensmarginal

200

400

500

-1100

Överskott

300

1. Eget kapital (1000) och minoritetens andel (400)

2. Full konsolidering 100 % (procentsats som används vid upprättandet

av koncernredovisningen)

I exemplet skiljer sig resultatet i metod 3 från resultatet i metod 1 och

2. Detta beror på att i metod 3 har DB 2 beaktats till 100 procent (full

konsolidering) trots att den ägda andelen är 60 procent. Med andra ord

betraktas minorietetens andel av kapitalöveskottet såsom tillgängligt för

gruppen som helhet. En full konsolidering av ett icke helägt dotterbolag

kan således innebära att storleken på kapitalet i dotterbolaget överskattas

med hänsyn till vad som faktiskt kan föras över från DB 2 till försäk-

ringsföretaget, dvs. kapital som är tillgängligt som riskkapital för försäk-

ringsgruppen. Enligt direktivets bilaga I punkten C.3 kan dock till-

synsmyndigheten begränsa vad som annars får tas med i Moderbolagets

gruppbaserade kapitalbas.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:99 Gruppbaserade

försäkringsrörelseregler

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i Försäk-

ringsrörelselagen

(1982:713)

7 a kap. 5 och 6 §§

31998L0078

Lag om ändring i lagen

(1972:262) om under-

stödsföreningar

26 d och 26 e §§

31998L0078

 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG av den 27 oktober 1998 om

extra

tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp (EGT nr L 330,

5.12.1998,

Celex 31998L0078).

 Lagen omtryckt 1995:1567.

 Senaste lydelse av tidigare 9 b § 1995:1567.

 Senaste lydelse 1999:600.

1 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG av den 27 oktober 1998 om

extra

tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp (EGT nr L 330,

5.12.1998,

Celex 31998L0078).

1 EGT C 341, 19.12.1995, s. 16, och EGT C 108, 7.4.1998, s. 48

2 EGT C 174, 17.6.1996, s. 48.

3 Europaparlamentets yttrande av den 23 oktober 1997 (EGT C 339, 10.11.1997, s.

136),

rådets gemensamma ståndpunkt av den 30 mars 1998 (EGT C 204, 30.6.1998, s. 1),

Europaparlamentets beslut av den 16 september 1998 (EGT C 313, 12.10.1998) och

rådets

beslut av den 13 oktober 1998.

4 EGT L 228, 16.8.1973, s. 3. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG

(EGT L

168, 18.7.1995, s. 7).

5 EGT L 63 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG.

6 EGT L 228, 11.8.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG

7 EGT L 360, 9.12.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG.

1 Rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på artikel 54.3

g i

fördraget om sammanställd årsredovisning (EGT L 193, 18.7.1983, s. 1).

Direktivet senast

åndrat genom 1994 års anslutningsakt.

2 Rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3

g i

fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (EGT L 222, 14.8.1978, s. 11).

Direktivet

senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.

1 Rådets första direktiv (77/780/EEG) av den 12 december 1977 om samordning av

lagar

och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i

kreditinstitut (EGT L

322m 17.12.1977, s. 30). Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/13/EG (EGT L

 66,

16.3.1996, s. 15).

2 Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom

värdepappersområdet (EGT L 141, 11.6.1993, s. 27). Direktivet senast ändrat

genom

direktiv 97/9/EG (EGT L 84, 26.3.1997, s. 22).

1 Rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 om årsbokslut och

sammanställd

redovisning för försäkringsföretag (EGT L 374, 31.12.1991, s. 7).

1 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG av den 27 oktober 1998 om

extra

tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp (EGT nr L 330,

5.12.1998,

Celex 31998L0078).

2 Lagen omtryckt 1995:1567.

3 Senaste lydelse av tidigare 9 b § 1995:1567.

4 Senaste lydelse 1999:600.

1 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG av den 27 oktober 1998 om

extra

tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp (EGT nr L 330,

5.12.1998,

Celex 31998L0078).

Prop. 1999/2000:99

74

Prop. 1999/2000:99

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 5

Prop. 1999/2000:99

Bilaga 5

Prop. 1999/2000:99

Prop. 1999/2000:99