Regeringens proposition

1996/97:107

En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 6 mars 1997

Lena Hjelm-Wallén

 Margareta[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Arbetsmarknadsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring

införs fr.o.m. den 1 januari 1998. Den nya arbetslöshetsförsäkringen skall bestå

av en grundförsäkring och en frivillig inkomstbortfallsförsäkring.

 Vissa ändringar i de nuvarande ersättningsvillkoren och i fråga om

ersättningsnivåerna föreslås emellertid bli genomförda redan under år 1997.

Kompensationsnivån i arbetslöshetshetsförsäkringen höjs den 29 september 1997

från 75 till 80 procent av den tidigare inkomsten. Riksdagen föreslås godkänna

att regeringen fastställer den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen

och stödbeloppet i det kontanta arbetsmarknadsstödet till 580 kronor respektive

240 kronor fr.o.m. den 29 december 1997. Ett nytt arbetsvillkor införs fr.o.m.

den 1 juli 1997 som är antingen minst 6 arbetade månader med minst 70 arbetade

timmar i varje månad alternativt minst 450 arbetade timmar inom en sammanhållen

period om 180 dagar. Samtidigt införs en samordning med avgångsvederlag. Nya

samordningsregler för arbetslöshetsersättning i samband med studier,

permittering och bisyssla föreslås införas fr.o.m. den 29 september 1997. Vidare

öppnas då också möjligheter för företagare som har upphört med sin personliga

verksamhet i en rörelse endast tillfälligt att få arbetslöshetsersättning.

 Arbetslöshetskassornas bidrag till finansieringen av arbetslöshetsersättningen

höjs fr.o.m. den 1 juli 1997.

 En ny lag om arbetslöshetsförsäkring föreslås träda i kraft den 1 januari

1998. Enligt den nya lagen lämnas arbetslöshetsersättning dels som ett

grundbelopp till den som inte tillhör en arbetslöshetskassa eller som tillhör en

sådan men som ännu inte har uppfyllt kassans medlemsvillkor, dels som en

inkomstrelaterad ersättning till den som har uppfyllt medlemsvillkoret.

Grundbeloppet utgör 240 kronor per dag och den inkomstrelaterade ersättningen 80

procent av den tidigare inkomsten, dock högst 580 kronor per dag.

Medlemsvillkoret för såväl arbetstagare som företagare skall vara 12 månader.

 I den nya arbetslöshetsförsäkringen bör gälla enhetliga ersättningsperioder.

Dessa är 300 ersättningsdagar för dem som inte har fyllt 57 år och därefter 450

dagar.

 Den nya arbetslöshetsförsäkringen bör i huvudsak bygga på och administreras av

de nuvarande arbetslöshetskassorna.

 För att arbetslöshetsförsäkringen skall bli tillgänglig för alla med en viss

anknytning till arbetsmarknaden föreslås emellertid att rikstäckande

organisationer som företräder anställda respektive företagare på arbetsmarknaden

skall bilda en arbetslöshetskassa som kompletterar de nuvarande

arbetslöshetskassorna. Den kompletterande kassan kommer att främst vara en

övergångskassa till någon av de existerande arbetslöshetskassorna för dem som

inte är medlemmar i någon sådan arbetslöshetskassa. Kassan skall tillhandahålla

såväl ersättning enligt grundförsäkringen som ersättning enligt den frivilliga

inkomstbortfallsförsäkringen till dem som ansluter sig till kassan.

 Det införs en ramtid om fyra sammanhängande veckor inom vilken den som söker

medlemskap i en arbetslöshetskassa skall ha arbetat i genomsnitt minst 17 timmar

per vecka för att komma i fråga för medlemskap. Den som uppfyller det s.k.

studerandevillkoret skall under vissa omständigheter kunna bli medlem i en

arbetslöshetskassa.

 Medlemsavgiften till en arbetslöshetskassa skall i fortsättningen kunna

differentieras mellan olika medlemskategorier.

 En ny lag om arbetslöshetskassor föreslås träda i kraft den 1 januari 1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 6

2 Lagtexter.................................................. 7

 2.1 Förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring......... 7

 2.2 Förslag till lag om arbetslöshetskassor............. 21

 2.3 Förslag till lag om införande av lagen (1997:000) om

 arbetslöshetsförsäkring och lagen (1997:000) om arbetslös-

 hetskassor.......................................... 40

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1927:77) om för-

 säkringsavtal....................................... 42

 2.5 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 43

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

 försäkring.......................................... 46

 2.7 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349) 50

 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring............................. 51

 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd.................................. 60

 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensions-

 försäkring.......................................... 66

 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensions-

 försäkring.......................................... 67

 2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialav-

 gifter.............................................. 69

 2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

 självdeklaration och kontrolluppgifter.............. 70

 2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1340) om ändring i

 lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta............................................. 71

 2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:645) om tillämplig

 lag för vissa försäkringsavtal...................... 73

 2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om

 bostadstillägg till pensionärer..................... 74

 2.17 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:459) om

 arbetsförmedlingsregister........................... 75

 2.18 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:870) om offentliga

 tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa............ 77

 2.19 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:871) om ändring i

 lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring......... 79

 2.20 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:872) om ändring i

 lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd...... 80

3 Ärendet och dess beredning................................. 81

4 Inledning.................................................. 83

5 Riksdagens beslut den 12 juli och den 12 december 1996..... 90

6 Förändringar under budgetåret 1997......................... 90

 6.1 Kompensationsnivån och dagpenningnivåer............. 90

 6.2 Samordning med avgångsvederlag...................... 92

 6.3 Samordning vid permittering......................... 94

 6.4 Arbetsvillkoret..................................... 96

 6.5 Samordning med studiestöd...........................100

 6.6 Samordning med bisyssla.............................101

 6.7 Överhoppningsbar tid................................103

 6.8 Företagares ersättningsrätt.........................104

 6.8.1 När anses en företagare som arbetslös?........104

 6.8.2 Hur beräknas dagpenningen för företagare?.....111

 6.9 Finansieringsavgiften...............................113

7 En ny lag om arbetslöshetsförsäkring.......................114

 7.1 Inledning...........................................114

 7.2 Dagpenningen - grundbelopp och inkomstrelaterad ersättning114

 7.3 Minskning av dagpenningen på grund av pension.......116

 7.4 Från grundbelopp till inkomstrelaterad ersättning...117

 7.5 Ersättning vid arbetslöshet under del av vecka......118

 7.6 Enhetliga ersättningsperioder.......................120

 7.7 Inkomstgränsen vid bisyssla.........................121

 7.8 En enhetlig karenstid...............................121

8 En ny lag om arbetslöshetskassor...........................122

 8.1 Inledning...........................................122

 8.2 En sammanhållen arbetslöshetsförsäkring administrerad av

 arbetslöshetskassor.................................123

 8.3 En kompletterande arbetslöshetskassa................126

 8.4 Finansierings- och medlemsavgifter m.m..............129

 8.4.1 Finansieringsavgift och kostnaden för tillsyn.129

 8.4.2 Medlemsavgifter...............................132

 8.4.3 Arbetslöshetskassornas eget fria kapital......133

 8.5 Vissa övriga frågor.................................134

 8.5.1 Krav för medlemskap i en arbetslöshetskassa...134

 8.5.2 Ökad rättssäkerhet............................136

 8.5.3 Stärkt tillsyn................................139

 8.6 Ikraftträdande m.m..................................141

9 Vissa övriga organisationsfrågor...........................141

10 Statsbidrag, finansiering och kostnader....................144

 10.1 Statsbidragen till ersättningen - grundbeloppet och den

 inkomstrelaterade ersättningen......................144

 10.2 De ekonomiska effekterna av förslagen och beräknade kostnader

 för budgetåren 1997 och 1998........................146

11 Författningskommentarer....................................148

 11.1 Förslaget till lag om arbetslöshetsförsäkring.......148

 11.2 Förslaget till lag om arbetslöshetskassor...........159

 11.3 Förslaget till lag om införande av lagen (1997:000) om

 arbetslöshetsförsäkring och lagen (1997:000) om arbetslös-

 hetskassor..........................................175

 11.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:370) om

 arbetslöshetsförsäkring.............................177

 11.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant

 arbetsmarknadsstöd..................................181

 11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

 socialavgifter......................................181

 11.7 Övriga lagförslag...................................182

Bilaga 1 Sammanfattning av SOU 1996:51 Grundläggande

 drag i en ny arbetslöshetsförsäkring - alternativ

 och förslag........................................ 183

Bilaga 2 Sammanfattning av SOU 1996:150 En allmän och

 sammanhållen arbetslöshetsförsäkring............... 187

Bilaga 3 Remissinstanserna.................................. 195

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag........................ 197

Bilaga 5 Lagrådets yttrande................................. 217

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 mars 1997.... 261

Rättsdatablad................................................... 262

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring,

 2. antar regeringens förslag till lag om arbetslöshetskassor,

 3. antar regeringens förslag till lag om införande av lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring och lagen (1997:000) om arbetslöshetskassor,

 4. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1927:77) om

försäkringsavtal,

 5. antar regeringens förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370),

 6. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring,

 7. antar regeringens förslag till lag om ändring i studiestödslagen

(1973:349),

 8. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring,

 9. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om

kontant arbetsmarknadsstöd,

 10. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

 11. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

 12. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter,

 13. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter,

 14. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:1340) om

ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta,

 15. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:645) om

tillämplig lag för vissa försäkringsavtal,

 16. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om

bostadstillägg till pensionärer,

 17. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:459) om

arbetsförmedlingsregister,

 18. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:870) om

offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa,

 19. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:871) om

ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring,

 20. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:872) om

ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd,

 21. godkänner att regeringen fastställer den högsta dagpenningen i

arbetslöshetsförsäkringen och stödbeloppet i det kontanta arbetsmarknadsstödet

till 580 kronor respektive 240 kronor fr.o.m. den 29 december 1997.

2 Lagtexter

2.1 Förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring

Härigenom föreskrivs följande.

Vilka som omfattas av lagen

1 § Arbetslöshetsförsäkringen omfattar både arbetstagare och företagare.

 Vissa särskilda bestämmelser som endast gäller för företagare finns i 34-37 §§.

2 § Vad som i denna lag sägs om medlemmar i en arbetslöshetskassa skall också

tillämpas på dem som är anslutna till den kompletterande arbetslöshetskassan.

3 § Rätt till ersättning har endast personer som i Sverige uppfyller

ersättningsvillkoren enligt denna lag, om inte något annat följer av rådets

förordning (EG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för

social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar

flyttar inom gemenskapen.

 Om regeringen har träffat överenskommelse med någon annan stat om andra

villkor för rätt att få ersättning än som föreskrivs i denna lag, skall

arbetslöshetskassan tillämpa dessa villkor.

Grundförsäkring och inkomstbortfallsförsäkring

4 § Arbetslöshetsförsäkringen består av en grundförsäkring och en

inkomstbortfallsförsäkring.

5 § Arbetslöshetsförsäkringen handhas av arbetslöshetskassor. Bestämmelser om

arbetslöshetskassor finns i lagen (1997:000) om arbetslöshetskassor.

Grundförsäkringen

6 § Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas till den som

 - inte är medlem i en arbetslöshetskassa, eller

 - är medlem i en arbetslöshetskassa men inte uppfyller de villkor som gäller

för rätt till en inkomstrelaterad ersättning.

 Ersättningen lämnas tidigast den 1 juli det år den arbetslöse fyller 20 år.

Inkomstbortfallsförsäkringen

7 § Ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen lämnas till den som varit

medlem i en arbetslöshetskassa under minst tolv månader, under förutsättning att

medlemmen efter det senaste inträdet i kassan uppfyllt arbetsvillkoret enligt

12-14 §§ (medlemsvillkor).

8 § Personer som omedelbart före inträdet i en arbetslöshetskassa har varit

medlemmar i en annan sådan kassa får för uppfyllandet av medlemsvillkoret

tillgodoräkna sig tid i den kassan.

Allmänna villkor för rätt till ersättning

9 § Rätt till ersättning vid arbetslöshet har sökande som

 1. är arbetsföra och oförhindrade att åta sig arbete för en arbetsgivares

räkning minst 3 timmar varje arbetsdag och i genomsnitt minst 17 timmar i

veckan,

 2. är beredda att anta erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken de inte

anmält hinder som kan godtas av arbetslöshetskassan,

 3. är anmälda som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen i den

ordning som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer, och

 4. inte kan få lämpligt arbete.

10 § Ersättning enligt denna lag lämnas inte i följande fall.

 1. Ersättning lämnas inte till personer som deltar i utbildning.

 2. Ersättning lämnas inte till personer som är permitterade utan lön.

 3. Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas inte till personer som enligt 37

§ första stycket 2 lagen (1997:000) om arbetslöshetskassor har uteslutits från

medlemskap under en tid av ett år från uteslutningen.

 Om det finns särskilda skäl får regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer, med avvikelse från vad som anges i punkterna 1 och 2, föreskriva att

ersättning får lämnas till personer som deltar i utbildning eller är

permitterade utan lön samt de villkor för rätt till ersättning som i sådana fall

skall gälla.

11 § Erbjudet arbete skall anses lämpligt, om

 1. det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hänsyn till

den sökandes förutsättningar för arbetet samt andra personliga förhållanden,

 2. anställningsförmånerna är förenliga med de förmåner som arbetstagare får

som är anställda enligt kollektivavtal eller, om kollektivavtal inte finns, är

skäliga i förhållande till de förmåner arbetstagare med likvärdiga

arbetsuppgifter och kvalifikationer får vid jämförliga företag,

 3. arbetet inte hänför sig till en arbetsplats där arbetskonflikt råder till

följd av stridsåtgärder som är lovliga enligt lag och kollektivavtal, och

 4. förhållandena på arbetsplatsen motsvarar vad som anges i författning eller

myndighets föreskrifter om åtgärder till förebyggande av ohälsa eller

olycksfall.

Övriga villkor för rätt till ersättning

Arbetsvillkoret

12 § Rätt till ersättning vid arbetslöshet har sökande som under under en

ramtid av tolv månader omedelbart före arbetslöshetens inträde

 1. haft förvärvsarbete i minst 6 månader och utfört arbetet under minst 70

timmar per kalendermånad, eller

 2. haft förvärvsarbete i minst 450 timmar under en sammanhängande tid av 180

dagar och utfört arbetet under sex perioder om 30 dagar vardera med en arbetad

tid av minst 45 timmar i varje period.

 För att ha rätt till en inkomstrelaterad ersättning skall den sökande ha

uppfyllt arbetsvillkoret efter det senaste inträdet i arbetslöshetskassan. En

sökande som omedelbart före inträdet har varit medlem i en annan sådan kassa får

för att uppfylla arbetsvilkoret tillgodoräkna sig tid i den kassan.

13 § Med förvärvsarbete avses även tid då den sökande

 1. haft semester,

 2. varit ledig med helt eller delvis bibehållen lön av någon annan anledning

än sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller

barns födelse, eller

 3. får annan ersättning än pension på grund av anställningens upphörande

(avgångsvederlag).

 Tid med avgångsvederlag beräknas med utgångspunkt i avgångsvederlagets storlek

i förhållande till den sökandes genomsnittliga inkomst per månad i anställningen

under en viss period. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

får meddela närmare föreskrifter om beräkningen.

14 § Vid prövning av arbetsvillkoret bortses från utfört förvärvsarbete

 1. som arbetsgivaren finansierat med stöd av

 - förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd, eller

 - förordningen (1987:411) om beredskapsarbete, eller

 2. som bedrivits med stöd av förordningen (1984:523) om bidrag till arbetslösa

m.fl. som startar egen näringsverksamhet.

 Detta gäller dock inte om den sökande när det i första stycket nämnda arbetet

påbörjades uppfyllde arbetsvillkoret med annat förvärvsarbete enligt 12-13 §§.

15 § Tid då förvärvsarbete har utförts får inte räknas mer än en gång för att

uppfylla arbetsvillkoret. Förvärvsarbete som använts för att uppfylla villkoret

för dagpenning i form av grundbelopp får dock senare räknas med för att uppfylla

villkoret för den inkomstrelaterade ersättningen, om arbetet utförts efter det

senaste inträdet i kassan.

Ramtiden

16 § När ramtid skall bestämmas enligt 12 § räknas inte den tid då den sökande

varit hindrad att arbeta på grund av

 1. styrkt sjukdom,

 2. avslutad heltidsutbildning som den sökande har avslutat efter fyllda 25 år

eller som har föregåtts av sammanhängande förvärvsarbete på heltid i minst 5

månader,

 3. tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall,

 4. frihetsberövande på kriminalvårdens område,

 5. vård av eget barn som inte har fyllt 2 år eller vård av adoptivbarn i 2 år

efter barnets ankomst i familjen,

 6. beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511)

eller föreskrifter som har meddelats med stöd av livsmedelslagen, eller

 7. utlandsvistelse till följd av att den sökande följt med sin make eller maka

vid dennes arbete i utlandet under förutsättning att makens eller makans

arbetsgivare har sitt säte i Sverige och att lönen utbetalas från Sverige.

17 § I den utsträckning sådan tid som anges i 16 § punkterna 1-7 inte enligt 19

§ jämställs med tid under vilken förvärvsarbete har utförts skall, när ramtiden

bestäms, inte heller räknas in tid då den sökande fått föräldrapenningförmån

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller då den sökande varit hindrad

att arbeta på grund av

 1. tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

 2. arbetsmarknadsutbildning,

 3. yrkesinriktad rehabilitering, eller

 4. utbildning för vilken utbildningsbidrag lämnas enligt förordningen

(1996:1654) om särskilt utbildningsbidrag.

Studerandevillkoret

18 § Sökande är berättigade till ersättning enligt grundförsäkringen utan att ha

uppfyllt arbetsvillkoret, om de stått till arbetsmarknadens förfogande som

arbetssökande genom den offentliga arbetsförmedlingen eller förvärvsarbetat i

minst 90 kalenderdagar under en ramtid av 10 månader i anslutning till att de

avslutat en utbildning på heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar

till studiesocialt stöd. När ramtiden bestäms räknas inte in den tid då

sökandena har varit hindrade att stå till arbetsmarknadens förfogande på grund

av sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

havandeskap, vård av eget barn som inte har fyllt 2 år eller vård av adoptivbarn

i 2 år efter barnets ankomst i familjen.

Återkvalificeringsvillkoret

19 § För sökande som en gång har påbörjat en ersättningsperiod enligt denna lag

gäller följande. När det arbetsvillkor skall uppfyllas som skall ligga till

grund för en ny ersättningsperiod skall med tid under vilken sökande enligt

12-14 §§ skall ha förvärvsarbetat jämställas den tid då de

 1. deltagit i och, om inte särskilda skäl hindrat det, fullföljt arbets-

marknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag lämnats,

 2. deltagit i och, om inte särskilda skäl hindrat det, fullföljt utbildning

för vilken utbildningsbidrag lämnats enligt förordningen (1996:1654) om särskilt

utbildningsbidrag,

 3. fullgjort tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller

fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, i båda

fallen dock tillsammans högst 2 månader,

 4. utfört förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat med stöd av

 - förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd, eller

 - förordningen (1987:411) om beredskapsarbete, eller

 5. bedrivit egen näringsverksamhet med stöd av förordningen (1984:523) om

bidrag till arbetslösa m.fl. som startar egen näringsverksamhet.

Ersättningens form

20 § För all dagpenning gäller följande.

 - Dagpenningen lämnas i form av ett belopp som beräknas per dag.

 - Summan under en kalendervecka av antalet ersatta och arbetade dagar samt

karens- och avstängningsdagar får uppgå till högst fem.

 - Dagpenningen får inte lämnas för lördag eller söndag, om inte regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer medger undantag.

 - Dagpenningen får inte lämnas för tid under vilken den sökande får

föräldrapenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

 - Dagpenning som understiger 10 kronor per dag betalas inte ut och brutet

krontal jämnas ut till närmaste högre krontal.

Karenstiden och ersättningstidens längd

21 § Dagpenningen får inte lämnas förrän den sökande under en sammanhängande

tid av 12 månader har varit arbetslös 5 dagar (karensvillkor). I karenstiden

räknas in endast de dagar för vilka dagpenning skulle ha lämnats om karenstiden

löpt ut.

22 § Ersättning lämnas under längst 300 dagar (ersättningsperiod). Om den

sökande har fyllt 57 år före ersättningsperiodens slut är perioden i stället 450

dagar.

 I ersättningsperioden räknas inte in dagar under vilka den sökande har

anvisats verksamhet för arbetslivsutveckling eller ett offentligt tillfälligt

arbete för äldre arbetslösa i enlighet med föreskrifter som har meddelats av

regeringen.

 Om den sökande omedelbart före inträdet i en arbetslöshetskassa har fått

ersättning från en annan arbetslöshetskassa, räknas ersättningsdagar i den andra

kassan in i ersättningsperioden.

 Rätten till dagpenning upphör vid månadsskiftet före den månad då den

arbetslöse fyller 65 år.

23 § Om arbetslösheten upphör före ersättningsperiodens slut, har den sökande

rätt till ersättning under det återstående antalet dagar av perioden vid ny

arbetslöshet, även om den sökande då inte uppfyller arbets- och karensvillkoren.

Vad som nu har sagts gäller dock inte om en sammanhängande tid av 12 månader har

förflutit sedan den sökande senast fick ersättning. I sådan tid räknas inte in

tid då den sökande varit hindrad att arbeta på grund av någon av de orsaker som

anges i 16 och 17 §§.

 Om ersättningsperioden har löpt ut men den sökande under perioden på nytt

uppfyllt arbetsvillkoret lämnas ersättning under ytterligare en

ersättningsperiod. Då skall dock karensvillkoret på nytt uppfyllas. Den nya

ersättningsperioden räknas från inträdet av den arbetslöshet då den sökande

uppfyllde det arbetsvillkor som ligger till grund för den nya perioden.

Dagpenningens storlek

Grundbelopp

24 § Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas med ett belopp per dag som

inte är baserat på tidigare förvärvsinkomster (dagpenning i form av

grundbelopp).

 Dagpenning i form av grundbelopp lämnas med det belopp som regeringen

fastställer, om inte annat följer av denna lag.

Inkomstrelaterad ersättning

25 § Ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen lämnas med ett belopp per

dag som är baserat på tidigare förvärvsinkomster (dagpenning i form av

inkomstrelaterad ersättning).

 Dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning lämnas med högst det belopp

som regeringen fastställer och lägst det belopp som bestäms enligt 24 § andra

stycket, om inte annat följer av denna lag.

26 § Om inte annat följer av 25 § andra stycket eller 27 §, lämnas dagpenning

med 80 procent av den sökandes dagsförtjänst under normalarbetstiden.

27 § Dagpenning till sökande som har tillerkänts ålderspension i form av

folkpension, allmän tilläggspension eller annan pension som lämnas på grund av

förvärvsarbete, lämnas med 65 procent av den sökandes dagsförtjänst under

normalarbetstiden med den begränsning som följer av 25 § andra stycket.

28 § Som normalarbetstid skall gälla den genomsnittliga arbetstiden i det

förvärvsarbete som innebär att arbetsvillkoret uppfylldes. Om arbetsvillkoret

uppfyllts genom det arbetsvillkor som anges i 12 § första stycket 1 får, om

detta är förmånligare för den sökande, som normalarbetstid gälla den

genomsnittliga arbetstiden i allt det förvärvsarbete som utförts under hela

ramtiden enligt samma paragraf. Vid denna beräkningsmetod får dock endast månad

då den sökande utfört arbete under minst 70 timmar räknas med.

29 § Med dagsförtjänst avses en femtedel av den veckoinkomst eller, i fråga om

sökande med månadslön, 1/22 av den månadsinkomst, som den sökande före

arbetslöshetens inträde vanligen fick under arbetstid som var normal för den

sökande.

 Bestämmelser om beräkningen av dagsförtjänsten för företagare finns i 37 §.

30 § Dagpenning till sökande som uppfyllt arbetsvillkoret huvudsakligen genom

arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken de har

fått statligt utbildningsbidrag får bestämmas till belopp som motsvarar

utbildningsbidraget. Detta gäller trots bestämmelserna i 26 - 29 §§.

31 § Får en sökande med anledning av arbetslöshet fortlöpande ersättning från

någon annan än arbetslöshetskassan, får dagpenning lämnas med högst skillnaden

mellan det högsta belopp som får lämnas enligt 26 - 29 §§ och ersättningen.

Avdrag på dagpenningen

32 § Dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning enligt 27 § skall

minskas med 1/260 av årspensionen. Motsvarande avdrag skall göras på dagpenning

i form av grundbelopp, om den sökande tillerkänts ålderspension eller annan

pension på sätt som anges i 27 §.

33 § Vad som förekrivs i 27 § och 32 § skall inte gälla, om regeringen av

särskilda skäl föreskriver något annat.

Företagare

34 § Med företagare avses i denna lag personer som äger eller är delägare -

direkt eller indirekt - i näringsverksamhet som de är personligen verksamma i

och som de har ett väsentligt inflytande över.

35 § En företagare skall, om inte något annat anges i andra stycket, anses vara

arbetslös när företagarens personliga verksamhet i rörelsen vid en samlad

bedömning kan anses ha upphört annat än tillfälligt.

 En företagare som tillfälligt upphör att bedriva verksamhet i rörelsen skall

anses vara arbetslös under förutsättning att uppehållet i rörelsen inte till

någon del är av säsongkaraktär och att någon verksamhet inte bedrivs i rörelsen.

En företagare som återupptagit verksamheten efter ett tillfälligt upphörande med

ersättning enligt detta stycke har rätt till ersättning endast om

förutsättningarna enligt första stycket är uppfyllda. Ersättning enligt detta

stycke får bara utnyttjas en gång per rörelse.

36 § Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer föreskriva att en företagare skall anses vara arbetslös

även i andra fall än som sägs i 35 §.

37 § När underlaget bestäms för beräkningen av dagsförtjänsten skall för

företagare dagsförtjänsten bygga på den genomsnittliga inkomsten under de tre

senaste åren före avvecklingsåret. Om företagaren har lagt ned sin verksamhet

inom 12 månader från det att företagaren startade den kan ersättningen baseras

på företagarens tidigare anställning.

Deltid och bisyssla

38 § Ersättning till personer som söker deltidsarbete lämnas med det antal

dagpenningbelopp per vecka som enligt en av regeringen fastställd

omräkningstabell svarar mot den arbetslöshet som skall ersättas.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utfärda

föreskrifter för beräkning av ersättning vid deltidsarbete för det fall att

arbetstiden inte är bestämd till ett visst antal timmar per dag eller vecka.

39 § Är någon arbetslös under del av vecka i andra fall än som avses i 38 §,

lämnas ersättning med det antal dagpenningbelopp per vecka som svarar mot den

arbetslöshet som skall ersättas enligt den av regeringen fastställda

omräkningstabellen.

 Vid sådan beräkning av arbetslöshet tas inte hänsyn till en sådan bisyssla som

den sökande före arbetslöshetens inträde under minst 6 månader utfört vid sidan

av sitt heltidsarbete, om

 - inkomsten från bisysslan i genomsnitt inte överstigit ett belopp som

motsvarar 6 grundbelopp per vecka,

 - bisysslan inte utvidgas under arbetslösheten, och

 - bisysslan inte hindrar personen från att anta ett lämpligt heltidsarbete.

 Om inkomsten från bisysslan efter arbetslöshetens inträde överstiger ett

belopp som motsvarar 6 grundbelopp per vecka skall hälften av det överskjutande

beloppet dras av från dagpenningen.

40 § Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer föreskriva om begränsningar i ersättningsrätten och om

karenstid utöver vad som följer av denna lag för personer som regelbundet utför

deltidsarbete under veckor då de i övrigt är arbetslösa.

41 § Överstiger de sökandes arbetsutbud per vecka den veckotid, under vilken de

normalt utfört arbete närmast före arbetslösheten, räknas den överskjutande

tiden inte med när ersättningen skall fastställas.

Begränsning vid säsongarbetslöshet

42 § Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller den myndighet som

regeringens bestämmer begränsa rätten till ersättning för arbetstagare som

huvudsakligen är sysselsatta i yrke där arbetslöshet årligen regelbundet

förekommer.

Avstängning från rätt till ersättning

43 § Den sökande skall stängas av från rätt till ersättning under tid som anges

i 44 §, om den sökande

 1. lämnat sitt arbete utan giltig anledning,

 2. skilts från arbetet på grund av otillbörligt uppförande,

 3. avvisat ett erbjudet lämpligt arbete utan godtagbart skäl, eller

 4. utan att uttryckligen ha avvisat sådant arbete ändå genom sitt uppträdande

uppenbarligen vållat att anställning inte kommit till stånd.

44 § Är det sannolikt att ett arbete som avses i 43 § skulle ha varat högst 5

dagar eller mer än 5 men högst 10 dagar eller mer än 10 dagar, utgör

avstängningstiden

 - 10, 20 respektive 45 ersättningsdagar vid avstängning enligt 43 § 1, och

 - 20, 40 respektive 60 ersättningsdagar vid avstängning enligt 43 § 2-4.I

avstängningstiden räknas in bara dagar för vilka karenstid skulle ha

tillgodoräknats eller dagpenning skulle ha lämnats, om avstängningen inte hade

skett, eller dagar under vilka den sökande har utfört förvärvsarbete. Den totala

avstängningstiden får dock inte överstiga

 - 28, 56 respektive 112 kalenderdagar vid avstängning enligt 43 § 1, och

 - 56, 112 respektive 168 kalenderdagar vid avstängning enligt 43 § 2-4.

45 § Inträffar under avstängningstiden förhållande som avses i 43 §, beräknas

ny avstängningstid i enlighet med bestämmelserna i 44 §, om inte den nya

avstängningstiden ryms inom den löpande avstängningstiden.

 Är det uppenbart att den sökande inte vill anta lämpligt arbete, såsom när den

sökande vid upprepade tillfällen antingen har avvisat erbjudet sådant arbete

utan godtagbart skäl eller lämnat sitt arbete utan giltig anledning, skall den

sökande vara avstängd till dess han eller hon utfört sådant förvärvsarbete som

enligt 12 och 13 §§ får tillgodoräknas för uppfyllande av arbetsvillkoret under

80 dagar.

 Avstängningstiden skall räknas från den dag då det förhållande som anges i 43

§ inträffat.

46 § Bestämmelserna i 43 § 1-3 om arbete skall tillämpas i fråga om

arbetsmarknadspolitiska åtgärder som berättigar till utbildningsbidrag och

utbildningar för vilka utbildningsbidrag lämnas enligt förordningen (1996:1654)

om särskilt utbildningsbidrag. Bestämmelserna i 44 och 45 §§ skall därvid gälla

i tillämpliga delar.

Ansökan om ersättning och utfärdande av intyg

47 § Ansökan om ersättning görs skriftligen hos arbetslöshetskassan. Till

ansökan skall fogas intyg av arbetsgivaren om den sökandes arbetsförhållanden

samt de uppgifter i övrigt som behövs för bedömande av den sökandes

ersättningsrätt. Kan ett sådant intyg bara skaffas med stora svårigheter, får

arbetsförhållandena och övriga uppgifter styrkas på annat sätt. Arbetsgivare

skall på begäran utfärda intyget enligt formulär som fastställts av

Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Intyg och övriga uppgifter skall förvaras bland kassans handlingar.

48 § Till personer som uppfyller villkoren för rätt att med bibehållen

ersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land utfärdar Arbets-

marknadsstyrelsen intyg som visar rätten till ersättning.

Överklagande, omprövning och ändring

Överklagande i ärenden om rätt till ersättning

49 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden om rätt till ersättning enligt

denna lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, om inte annat följer av

lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid arbetskonflikt.

 Vid prövning av överklagande av länsrättens beslut i mål som avses i första

stycket skall nämndemän ingå i kammarrätten, om nämndemän deltagit i länsrätten.

50 § Arbetslöshetskassans beslut får inte överklagas av en enskild innan kassan

har omprövat sitt beslut enligt 61 §. Om ett beslut överklagas innan det har

omprövats, skall överklagandet anses som en begäran om omprövning.

51 § Arbetsmarknadsstyrelsen får, även till förmån för enskild part, överklaga

en domstols och en arbetslöshetskassas beslut i ärenden som avses i 49 §.

Överklagande i ärenden om utfärdande av intyg

52 § Beslut av Arbetsmarknadsstyrelsen i ärenden om utfärdande av intyg enligt

48 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Gemensamma bestämmelser om överklagande

53 § Ett beslut skall överklagas skriftligt.

 I skrivelsen skall anges vilket beslut som överklagas och den ändring av

beslutet som begärs.

54 § Skrivelsen med överklagandet skall ges in till den instans som har

meddelat beslutet. Skrivelsen skall ha kommit in till den instansen inom två

månader från den dag klaganden fick del av beslutet eller, om överklagandet

anförts av Arbetsmarknadstyrelsen eller en arbetslöshetskassa, inom två månader

från beslutets dag.

55 § Den instans som har meddelat det överklagade beslutet prövar om skrivelsen

med överklagandet har kommit in i rätt tid.

 Om skrivelsen har kommit in för sent, skall den avvisas utom när

 1. förseningen beror på att den instans som har fattat det överklagade

beslutet har lämnat klaganden en felaktig underrättelse om hur man överklagar,

eller

 2. skrivelsen inom tiden för överklagande har kommit in till den instans som

skall pröva överklagandet.

 I fall som avses i 2 skall den instans dit skrivelsen kommit vidarebefordra

den till den instans som har meddelat beslutet och samtidigt lämna uppgift om

vilken dag skrivelsen kom in till den högre instansen.

56 § Om skrivelsen med överklagandet inte avvisas enligt 55 § andra stycket,

skall den instans som har meddelat det överklagade beslutet lämna över denna och

övriga handlingar i ärendet till den instans som skall pröva överklagandet.

57 § En arbetslöshetskassas, Arbetsmarknadsstyrelsens eller en domstols beslut

enligt denna lag gäller omedelbart, om inte något annat har angetts i beslutet

eller bestämts av den instans som skall överpröva beslutet.

58 § I ett mål där en enskild part överklagar en arbetslöshetskassas beslut är

kassan den enskildes motpart.

59 § Arbetsmarknadsstyrelsen får överta en arbetslöshetskassas uppgift att i

länsrätten och kammarrätten föra det allmännas talan.

 Arbetsmarknadsstyrelsen för det allmännas talan i Regeringsrätten.

60 § Vid överklagande till kammarrätt krävs det prövningstillstånd.

Omprövning och ändring

61 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden som sägs i 49 § skall omprövas

av kassan, om det begärs av den enskilde som beslutet angår.

 Detta gäller inte, om arbetslöshetskassan redan har ändrat beslutet med stöd

av 63 §.

62 § Bestämmelserna i 53-56 §§ om överklagande skall tillämpas i fråga om en

begäran om omprövning.

63 § En arbetslöshetskassa skall utan begäran ändra sitt beslut i ärenden som

sägs i 49 § och som inte överprövats av en högre instans, om

 1. beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende

innehåller uppenbar oriktighet,

 2. beslutet har blivit oriktigt på grund av att det fattats på uppenbart

felaktigt eller ofullständigt underlag, eller

 3. beslutet har blivit oriktigt på grund av en uppenbart felaktig

rättstillämpning eller någon annan liknande orsak.

 En ändring enligt första stycket behöver inte göras, om oriktigheten är av

ringa betydelse.

64 § En ändring med stöd av 63 § av ett beslut får inte göras sedan mer än två

år förflutit från den dag då beslutet meddelades.

 Ett beslut får ändras även efter det att tiden har gått ut, om det först

därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller

ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl.

65 § Vid omprövning enligt 61 § får beslutet inte ändras till den enskildes

nackdel.

 Vid ändring enligt 63 § får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel,

om det finns synnerliga skäl mot det.

Särskilda bestämmelser

66 § Sökande som medvetet eller av grov vårdslöshet lämnat oriktiga eller

vilseledande uppgifter om förhållanden av betydelse för bedömningen av deras

rätt till ersättning skall frånkännas rätt till ersättning. När sökanden är

medlem i en arbetslöshetskassa skall ett sådant frånkännande ske först sedan

arbetslöshetskassan med stöd av 37 § andra stycket lagen (1997:000) om

arbetslöshetskassor beslutat att inte utesluta den sökande som medlem.

Frånkännandet skall gälla under minst 130 ersättningsdagar. Om det finns

särskilda skäl får frånkännandet gälla under färre dagar.

 Till sökande som frånkänts ersättning enligt första stycket får ersättning

betalas ut först sedan de har utfört sådant förvärvsarbete som avses i 12 och

13 §§ under 80 dagar från den tidpunkt då det förhållande som ledde till

frånkännandet kom till arbetslöshetskassans kännedom.

 Finns det sannolika skäl att en sökande gjort sig skyldig till ett förfarande

som avses i första stycket, kan ersättning som tillkommer den sökande innehållas

i avvaktan på utredning i ärendet.

 Beslut enligt första stycket skall av kassan genast anmälas till Arbets-

marknadsstyrelsen.

67 § Lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid arbetskonflikt skall

tillämpas på ersättning enligt denna lag.

68 § Har någon genom oriktig uppgift eller genom underlåtenhet att fullgöra sin

uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller på annat sätt orsakat att ersättning

lämnats obehörigen eller med för högt belopp eller har någon på annat sätt

obehörigen eller med för högt belopp fått ersättning och har han eller hon

skäligen bort inse detta, skall det som betalats ut för mycket betalas tillbaka.

Detta gäller om det inte i det särskilda fallet finns anledning att helt eller

delvis befria från återbetalningsskyldighet.

 Vid återbetalningsskyldighet enligt första stycket får vid senare utbetalning

skäligt belopp innehållas i avräkning från vad som betalats ut för mycket.

69 § När det gäller minskning av vissa ersättningar med utgiven dagpenning

gäller föreskrifterna i 17 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och 6

kap. 7 § andra stycket lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring.

___________________________

 Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (1997:000) om

införande av lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1997:000) om

arbetslöshetskassor.

2.2 Förslag till lag om arbetslöshetskassor

Härigenom föreskrivs följande.

Allmänna bestämmelser

1 § Arbetslöshetsförsäkringen enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsför-

säkring handhas av arbetslöshetskassor som har registrerats enligt 7-14 §§.

Arbetslöshetskassor är föreningar för vilkas bildande och verksamhet det finns

närmare bestämmelser i denna lag.

 En arbetslöshetskassas verksamhet skall omfatta ett visst verksamhetsområde.

Ett verksamhetsområde omfattar en viss yrkeskategori eller bransch eller vissa

närbesläktade sådana.

2 § En arbetslöshetskassa kan förvärva rättigheter och ta på sig skyldigheter

samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter sedan den registrerats.

 För en arbetslöshetskassas förbindelser svarar endast kassans tillgångar. I

tillgångarna räknas in avgifter som har förfallit till betalning, även om de

ännu inte har betalats.

3 § En förening kan registreras som arbetslöshetskassa endast om den har minst

10 000 medlemmar, har till ändamål att ge sina medlemmar ersättning vid

arbetslöshet samt har antagit stadgar och utsett styrelse och revisorer enligt

denna lag.

4 § En arbetslöshetskassas firma skall innehålla ordet arbetslöshetskassa.

 Firman skall tydligt skilja sig från andra bestående arbetslöshetskassors

firma.

 Endast arbetslöshetskassor enligt denna lag får i sin firma använda

benämningen arbetslöshetskassa eller förkortningar därav.

5 § En arbetslöshetskassas stadgar skall ange följande:

 1. arbetslöshetskassans firma,

 2. kassans verksamhetsområde,

 3. uppgift om kassan är avsedd för anställda eller företagare eller båda

kategorierna,

 4. den ort i Sverige där kassans styrelse skall ha sitt säte,

 5. betalningssätt för arbetslöshetsersättning,

 6. betalningssätt för avgifter,

 7. påföljden för försummelse att till kassan betala avgift eller särskilt

uttaxerat belopp,

 8. antalet styrelseledamöter och revisorer samt deras suppleanter, sättet att

tillsätta dem och tiden för deras uppdrag,

 9. bestämmelser om föreningsstämma,

 10. antalet ombud som skall utses till föreningsstämman, sättet att utse dem

och tiden för deras uppdrag,

 11. tid för ordinarie föreningsstämma,

 12. den tid inom vilken föreningsstämman skall sammankallas, hur den skall

sammankallas och hur andra meddelanden skall ges till känna för ombuden och

medlemmarna, samt

 13. den tid inom vilken en medlem som vill få ett ärende behandlat vid en

föreningsstämma skall begära det och hur det skall göras.

 Första stycket 8 gäller inte arbetstagarrepresentanter som har utsetts enligt

lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för privatanställda.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får medge att en arbetslöshetskassas stadgar

innehåller annat än det som anges i första stycket, om det finns särskilda skäl.

6 § En arbetslöshetskassa får inte utöva annan verksamhet än sådan som avses i

1 § eller använda medel för ändamål som är främmande för sådan verksamhet.

Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen får

medge undantag från denna föreskrift, om det finns särskilda skäl.

Registrering av arbetslöshetskassor

7 § En förening som vill verka som arbetslöshetskassa registreras hos

Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Registreringen gäller från den dag ansökan om registrering kom in till

Arbetsmarknadsstyrelsen.

8 § Om en arbetslöshetskassas avsedda verksamhetsområde helt eller i

väsentligt hänseende skulle sammanfalla med en redan verksam arbetslöshetskassas

verksamhetsområde får registrering vägras.

9 § En arbetslöshetskassa skall för registrering anmäla

 1. sin postadress,

 2. de personer som har utsetts till

 - styrelseledamot,

 - kassaföreståndare,

 - suppleant,

 - firmatecknare,

 - revisor,

 3. de utseddas postadress och personnummer, och

 4. hur kassans firma tecknas.

 Om en arbetstagarrepresentant har utsetts enligt lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda skall det anges.

10 § En arbetslöshetskassa skall också för registrering anmäla varje ändring av

stadgarna som beslutats av föreningsstämman.

11 § En anmälan som sägs i 9 § görs första gången när arbetslöshetskassan

ansöker om registrering enligt 7 §. Därefter skall en anmälan göras genast efter

det att en ändring inträffat i något förhållande som tidigare anmälts eller

borde ha anmälts enligt 9-10 §§.

 Även den som anmälan gäller har rätt att göra anmälan.

12 § Arbetsmarknadsstyrelsen får förelägga arbetslöshetskassan att inom en viss

tid avge yttrande eller vidta rättelse, om styrelsen finner att ett beslut som

anmäls för registrering eller en handling som bifogas anmälan

 1. inte har tillkommit i behörig ordning,

 2. till sitt innehåll strider mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäk-

ring, mot denna lag, mot föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa lagar

eller mot arbetslöshetskassans stadgar,

 3. i något viktigare hänseende har formulerats otydligt eller vilseledande.

 Om en arbetslöshetskassa inte följer ett sådant föreläggande, skall anmälan

avskrivas. En underrättelse om att så kan ske skall tas in i föreläggandet.

13 § Finns det något hinder mot registrering även efter det att ett yttrande

som sägs i 12 § första stycket har avgetts och arbetslöshetskassan har haft

tillfälle att yttra sig över hindret, skall Arbetsmarknadsstyrelsen vägra

registrering, om det inte finns anledning att ge ett nytt föreläggande.

14 § För en förpliktelse som genom en åtgärd på en förenings vägnar uppkommit

före registreringen svarar de solidariskt som har beslutat eller deltagit i

åtgärden. Genom registreringen övergår ansvaret på arbetslöshetskassan, om

förpliktelsen uppkommit efter det att föreningen bildats.

Arbetslöshetskassans ledning

Kassans styrelse

15 § En arbetslöshetskassa skall ha en styrelse med minst tre ledamöter samt

suppleanter.

 En av ledamöterna och hans eller hennes suppleant skall som statens

representant utses av Arbetsmarknadsstyrelsen. Övriga ledamöter och suppleanter

väljs av föreningsstämman.

 Den ledamot och den suppleant som utsetts av Arbetsmarknadsstyrelsen har rätt

till ersättning för uppdragets fullgörande med det belopp som regeringen eller

efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen fastställer.

16 § Vad som sägs i denna lag om styrelseledamöter gäller även suppleanter.

 Bestämmelser om arbetstagarrepresentanter finns i lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda.

Krav för att få vara styrelseledamot

17 § Styrelseledamöter skall vara bosatta i Sverige, om inte regeringen eller

efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen i ett särskilt fall

tillåter annat.

 Den som är underårig, i konkurs, har en förvaltare enligt 11 kap. 7 §

föräldrabalken eller är underkastad näringsförbud får inte vara styrelseledamot.

 Till styrelseledamot får föreningsstämman välja endast den som är medlem i

kassan.

Styrelseledamöternas uppdragstid

18 § En styrelseledamots uppdrag gäller för den tid som anges i arbetslös-

hetskassans stadgar. Uppdragstiden får inte omfatta mer än fyra verksamhetsår

och skall bestämmas så att den upphör vid slutet av den ordinarie

föreningsstämma där styrelseval förrättas.

19 § Ett uppdrag som styrelseledamot upphör i förtid om ledamoten begär det.

Ett sådant uppdrag upphör i förtid även i det fall att den som utsett ledamoten

eller, i fråga om vald styrelseledamot, föreningsstämman beslutar det. Anmälan

om att uppdrag upphört i förtid skall göras hos arbetslöshetskassans styrelse

och hos Arbetsmarknadsstyrelsen.

20 § Om en styrelseledamots uppdrag upphör i förtid eller det uppkommer hinder

enligt 17 § för honom eller henne att vara styrelseledamot och en suppleant inte

kan träda i ledamotens ställe, skall övriga styrelseledamöter vidta åtgärder för

att en ny styrelseledamot tillsätts för den återstående mandattiden.

 Sådana åtgärder behöver inte vidtas om den ledamot vars uppdrag upphört var en

arbetstagarrepresentant som avses i lagen (1987:1245) om styrelserepresentation

för de privatanställda.

 Valet av en ny ledamot som skall väljas på föreningsstämma får anstå till

nästa ordinarie stämma där styrelseval förrättas utan hinder av 15 § första

stycket, om styrelsen är beslutför med kvarstående ledamöter och suppleanter.

Poster inom arbetslöshetskassans ledning

21 § Styrelsen utser inom sig en ordförande och en vice ordförande. Den som är

anställd hos arbetslöshetskassan får inte vara ordförande.

 Styrelsen utser även en kassaföreståndare och en sekreterare. Bestämmelserna i

17 § andra stycket gäller också kassaföreståndaren. Kassaföreståndaren får inte

vara styrelseledamot eller kassaföreståndare i en annan kassa.

 Vid lika röstetal avgörs frågan genom lottning.

Ledningens uppgifter

22 § Styrelsen företräder arbetslöshetskassan och tecknar dess firma.

 Styrelsen får bemyndiga en styrelseledamot, kassaföreståndaren eller någon

annan att företräda arbetslöshetskassan och teckna dess firma, om det inte är

förbjudet enligt stadgarna. Styrelsen kan föreskriva att rätten att företräda

arbetslöshetskassan och teckna dess firma får utövas endast av två eller flera

personer i förening. Ingen annan inskränkning får registeras.

 Bestämmelserna i 17 § andra stycket och 30 § gäller också den som bemyndigas

enligt andra stycket.

 Styrelsen kan när som helst återkalla ett bemyndigande som avses i andra

stycket.

23 § Styrelsen svarar för arbetslöshetskassans organisation och förvaltningen

av kassans angelägenheter.

 Kassaföreståndaren ansvarar för den löpande förvaltningen enligt de riktlinjer

och anvisningar som styrelsen meddelar.

24 § Styrelsen skall se till att organisationen av bokföringen och

medelsförvaltningen innefattar en tillfredsställande kontroll.

 Kassaföreståndaren skall se till att bokföringen fullgörs i överensstämmelse

med lag och att medelsförvaltningen sköts på ett betryggande sätt.

Styrelsesammanträden

25 § Styrelsens ordförande skall se till att styrelsesammanträden hålls när det

behövs. Styrelsen skall sammankallas om någon av styrelseledamöterna eller

kassaföreståndaren begär det.

 Kassaföreståndaren har rätt att närvara och yttra sig vid styrelsesammanträden

även om han eller hon inte är styrelseledamot, om inte styrelsen bestämmer något

annat i ett särskilt fall.

26 § Vid styrelsesammanträden skall föras protokoll som undertecknas av

ordföranden och justeras av den ledamot som styrelsen utser.

 Styrelseledamöter och kassaföreståndaren har rätt att få en avvikande mening

antecknad till protokollet.

 Protokollen skall föras i nummerföljd och förvaras på ett betryggande sätt.

27 § Styrelsen är beslutför om mer än hälften av det totala antalet ledamöter

eller det högre antal som föreskrivs i stadgarna är närvarande.

 Beslut i ett ärende får inte fattas om inte, såvitt möjligt, samtliga

styrelseledamöter har fått tillfälle att delta i ärendets behandling och fått

tillfredsställande underlag för att avgöra det.

28 § Om en styrelseledamot inte kan närvara vid ett styrelsesammanträde skall

ledamotens suppleant ges tillfälle att delta i sammanträdet.

 Suppleanten för den arbetstagarledamot som har utsetts enligt lagen

(1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda skall alltid få

underlag för styrelsesammanträdena och ges tillfälle att delta vid sammanträden

på samma sätt som en styrelseledamot.

29 § Om inte stadgarna föreskriver en särskild röstmajoritet, gäller som

styrelsens beslut den mening för vilken fler än hälften av de närvarande röstar

eller, vid lika röstetal, den mening som ordföranden stöder. Är styrelsen inte

fulltalig skall de som röstar för beslutet utgöra mer än en tredjedel av det

totala antalet styrelseledamöter, om inte något annat föreskrivs i stadgarna.

Särskilda bestämmelser om arbetslöshetskassans ledning och ställföreträdare

30 § Styrelseledamöter eller kassaföreståndaren får inte handlägga frågor som

rör avtal mellan dem och arbetslöshetskassan. De får inte heller handlägga

frågor om avtal mellan kassan och tredje man, om de i frågan har ett väsentligt

intresse som kan strida mot kassans intressen. Vad som sägs om handläggning av

frågor som rör avtal gäller även rättegång eller annan talan.

31 § Styrelsen eller andra ställföreträdare för en arbetslöshetskassa får inte

företa en rättshandling eller någon annan åtgärd som kan bereda en otillbörlig

fördel åt medlem eller någon annan, om rättshandlingen eller åtgärden är till

nackdel för arbetslöshetskassan eller någon av dess medlemmar.

32 § En ställföreträdare för en arbetslöshetskassa får inte följa en sådan

föreskrift av en föreningsstämma eller ett annat organ hos arbetslöshetskassan

som inte gäller därför att den står i strid med lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring, med denna lag, med föreskrifter utfärdade med stöd av

dessa lagar eller med kassans stadgar.

33 § Om en ställföreträdare har överskridit sin befogenhet när han eller hon

företog en rättshandling för en arbetslöshetskassa gäller inte rättshandlingen

mot kassan, om den mot vilken rättshandlingen företogs insåg eller borde ha

insett att befogenheten överskreds.

 Detta gäller också om en kassaföreståndare vid företagande av en rättshandling

har överskridit sin behörighet att vidta åtgärder på arbetslöshetskassans vägnar

enligt 23 § andra stycket och 24 § andra stycket.

Arbetslöshetskassans medlemmar

Rätt till medlemskap

34 § Rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa har var och en som uppfyller

villkoren i kassans stadgar om arbete inom kassans verksamhetsområde. Medlemskap

får dock beviljas endast den som under en sammanhängande period av fyra veckor

har förvärvsarbetat i genomsnitt minst 17 timmar per vecka och fortfarande

arbetar i minst denna omfattning. Rätt att bli medlem har inte den som

 1. är medlem i en annan arbetslöshetskassa, eller

 2. har fyllt 64 år.

 Rätt att bli medlem har även den som till följd av att han eller hon uppfyller

studerandevillkoret enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring är

berättigad till ersättning enligt grundförsäkringen och som har utbildat sig för

arbete i yrkeskategori eller bransch inom kassans verksamhetsområde.

35 § Arbetslöshetskassan skall föra en medlemsförteckning. Förteckningen skall

innehålla uppgift om

 1. varje medlems namn, personnummer, postadress och tid för inträde i kassan,

och

 2. de avgifter och andra belopp som medlemmen har betalat in.

36 § Medlemskapet i en arbetslöshetskassa upphör utan uppsägning den dag

medlemmen fyller 65 år.

Uteslutning av medlem

37 § Arbetslöshetskassans styrelse skall, om inte särskilda skäl talar mot det,

utesluta en medlem som

 1. inte uppfyller och inte heller under de senaste sex månaderna har uppfyllt

bestämmelsen i kassans stadgar om arbete inom kassans verksamhetsområde, eller

 2. medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktig eller vilseledande

uppgift om något förhållande av betydelse för hans eller hennes rätt till

medlemskap eller ersättning.

 Om det finns särskilda skäl skall styrelsen, i stället för att utesluta

medlemmen, frånkänna honom eller henne rätten till ersättning enligt

bestämmelser om detta i lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring.

 Första stycket 1 gäller inte sådana medlemmar som grundar sitt medlemskap

endast på förhållanden som avses i 34 § andra stycket.

38 § Har i ett ärende om uteslutning av medlem uppgift som inte saknar

betydelse för frågan om uteslutning tillförts ärendet av någon annan får ärendet

inte avgöras utan att medlemmen har underrättats om det och fått tillfälle att

yttra sig över uppgiften. Medlemmen skall anses ha fått underrättelse om

uppgiften, om den har sänts i ett rekommenderat brev under medlemmens vanliga

adress.

39 § Ett beslut varigenom en medlem uteslutits skall innehålla de skäl som

bestämt utgången, om det inte är uppenbart obehövligt. I beslutet skall även

anges från och med vilken dag uteslutningen gäller.

 Om ett beslut om uteslutning fattas med stöd av 37 § 1 under tid då medlemmen

har rätt till ersättning, gäller uteslutningen från och med dagen efter det att

medlemmens rätt till ersättning upphör.

Rätt till utträde

40 § Utträde ur en arbetslöshetskassa sker efter anmälan. Sådan anmälan skall

göras skriftligen och innehålla uppgift om tidpunkten för utträdet. En medlems

rätt att träda ut ur en arbetslöshetskassa får inte begränsas.

 Ytterligare bestämmelser om utträde finns i 45-46 §§.

Medlemsavgifter och särskild uttaxering

41 § En arbetslöshetskassa skall ta ut medlemsavgifter som i förening med andra

inkomster får antas täcka kassans förvaltningskostnader, betalningen av

finansieringsavgift och utjämningsavgift samt övriga utgifter. En

arbetslöshetskassa får besluta om olika medlemsavgifter för olika

medlemskategorier, om det finns skäl för det.

42 § Trots vad stadgarna föreskriver, får en arbetslöshetskassa besluta om

särskild uttaxering, om arbetslöshetskassans tillgångar är otillräckliga för

verksamhetens behöriga utövande.

43 § En arbetslöshetskassas beslut om medlemsavgifter och om särskild

uttaxering skall godkännas av Arbetsmarknadsstyrelsen.

44 § En arbetslöshetskassas inkomster som inte används för löpande utgifter

under verksamhetsåret, skall användas för sådana utgifter följande

verksamhetsår.

45 § En medlem skall anses ha trätt ut ur arbetslöshetskassan, om medlemmen vid

utgången av andra månaden efter den tid på vilken en medlemsavgift eller ett

särskilt uttaxerat belopp belöper inte har betalat avgiften eller beloppet till

kassan och inte heller har anmält ett förhållande på vilket befrielse från

betalningsskyldighet kan grundas. Medlemmen skall anses ha trätt ut ur kassan

vid den tidpunkten.

 I en arbetslöshetskassa med en längre avgiftsperiod än en kalendermånad skall

en medlem som inte inom tre månader från periodens början har betalat

medlemsavgiften anses ha trätt ut ur kassan efter den tiden.

46 § Om det finns särskilda skäl, får Arbetsmarknadsstyrelsen medge utträde vid

en senare tidpunkt än vad som sägs i 45 §, dock senast vid utgången av sjätte

månaden.

47 § En arbetslöshetskassas styrelse får medge att en medlem får fortsätta att

vara medlem, även om medlemmen låtit bli att inom den tid som framgår av 45 §

anmäla ett förhållande som befrielse från betalningsskyldighet kan grundas på.

 Om det finns särskilda skäl, får styrelsen även i andra fall än som sägs i

första stycket besluta att en medlem får fortsätta att vara medlem även om

medlemmen inte inom den tid som framgår av 45 § betalat medlemsavgiften eller

ett särskilt uttaxerat belopp.

Finansieringsavgift och utjämningsavgift

48 § Arbetslöshetskassorna skall för varje medlem som fanns i kassan den 31

december det senast förflutna verksamhetsåret till staten betala

 1. en avgift för finansiering av del av statens kostnader för utbetald

ersättning som avser inkomstbortfallsförsäkringen med ett belopp som motsvarar

131 procent av den under det löpande verksamhetsåret genomsnittligt utbetalade

dagpenningen enligt inkomstbortfallsförsäkringen (finansieringsavgift), och

 2. en avgift för finansiering av ett för kassorna gemensamt utjämningsbidrag

med ett belopp som motsvarar tre procent av den gällande högsta dagpenningen

(utjämningsavgift).

49 § Regeringen får meddela närmare föreskrifter om när och på vilket sätt

betalningarna enligt 48 § skall göras samt om utjämningsbidrag.

Föreningsstämma

50 § En arbetslöshetskassa skall hålla ordinarie föreningsstämma före den 1

juli varje år.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får medge att stämma hålls vid en senare tidpunkt

eller att den hålls endast vartannat år.

51 § Medlemmars rätt att besluta i arbetslöshetskassans angelägenheter får

utövas vid föreningsstämman genom valda ombud. Varje ombud har en röst.

 Om en arbetslöshetskassa är nybildad och val av ombud inte har hunnit

anordnas, får medlemmarna besluta i kassans angelägenheter vid föreningsstämman.

Vad som sägs om ombud i 55 och 56 §§ gäller i ett sådant fall på motsvarande

sätt medlemmar som beslutar vid stämman.

52 § Samtliga medlemmar i en arbetslöshetskassa har rätt att delta i val av

ombud.

53 § Föreningsstämman fastställer antalet ombud som skall väljas.

 Föreningsstämman kan bemyndiga styrelsen att fastställa antalet ombud. Ett

sådant bemyndigande blir giltigt endast om det godkänns av Arbetsmark-

nadsstyrelsen.

54 § Ett ombud får inte väljas för längre tid än fem år.

 Till ombud får väljas endast en person som är medlem i arbetslöshetskassan.

55 § Ett ombud får inte rösta genom ett annat ombud.

 Ett ombud får inte rösta i en fråga som rör

 1. talan mot ombudet,

 2. ombudets befrielse från skadeståndsansvar eller från någon annan

förpliktelse mot arbetslöshetskassan, eller

 3. talan eller befrielse som avses i 1 eller 2 som rör någon annan, om ombudet

i frågan har ett väsentligt intresse som kan strida mot kassans intressen.

56 § Om en bestämmelse i denna lag eller i arbetslöshetskassans stadgar som rör

kallelse till föreningsstämma eller tillhandahållande av handlingar har

åsidosatts i ett ärende, får stämman inte besluta i ärendet utan samtycke av

alla närvarande ombud. Även utan ett sådant samtycke får föreningsstämman avgöra

ett ärende som inte har tagits upp i kallelsen, om ärendet enligt stadgarna

skall förekomma på stämman eller omedelbart föranleds av ett annat ärende som

skall avgöras. Stämman får också besluta att en extra föreningsstämma skall

sammankallas för behandling av ärendet.

57 § Föreningsstämman öppnas av styrelsens ordförande eller av den som

styrelsen har utsett.

 Ordföranden vid föreningsstämman utses av stämman.

58 § Föreningsstämmans beslut utgörs av den mening som har fått mer än hälften

av de avgivna rösterna eller, vid lika röstetal, den mening som stämmans

ordförande stöder.

 Vid val anses den vald som har fått de flesta rösterna. Vid lika röstetal

avgörs valet genom lottning, om inte något annat beslutas av stämman innan valet

förrättas.

59 § Föreningsstämman beslutar om ändring av stadgarna. Beslutet är giltigt, om

minst tre fjärdedelar av samtliga röstberättigade vid stämman har förenat sig om

det. Om arbetslöshetskassans stadgar innehåller ytterligare villkor för ändring

av stadgarna, gäller det villkoret.

 Beslutet får inte verkställas innan registrering har skett enligt 10 §.

60 § Föreningsstämman får uppdra åt styrelsen att fatta beslut om

medlemsavgifter.

61 § Ett förbehåll i stadgarna om att tvister mellan arbetslöshetskassan och

styrelsen, styrelseledamöterna, kassaföreståndaren eller medlemmarna skall

hänskjutas till skiljemän har samma verkan som ett skiljeavtal.

 Om styrelsen begär skiljemannaförfarande mot arbetslöshetskassan, tillämpas 65

§.

Talan mot föreningsstämmans beslut

62 § Om ett beslut av en föreningsstämma inte har kommit till i behörig ordning

eller i övrigt strider mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring, denna

lag eller mot arbetslöshetskassans stadgar, kan talan mot arbetslöshetskassan om

att beslutet skall upphävas eller ändras föras av en medlem, styrelsen, en

styrelseledamot eller kassaföreståndaren.

 Talan skall väckas vid tingsrätten.

 Talan skall väckas inom tre månader från dagen för beslutet. Väcks inte talan

inom denna tid, är rätten till talan förlorad.

63 § En dom som upphäver eller ändrar en föreningsstämmas beslut gäller även

för medlemmar som inte har fört talan.

64 § Rätten kan ändra en föreningsstämmas beslut endast om det kan fastställas

vilket innehåll beslutet rätteligen borde ha haft.

 Skall föreningsstämmans beslut enligt denna lag anmälas för registrering,

skall rätten underrätta Arbetsmarknadsstyrelsen för registrering, om beslutet

har upphävts eller ändrats genom en dom som vunnit laga kraft eller om rätten

genom beslut under rättegången har förordnat att beslutet inte får verkställas.

65 § Om styrelsen vill väcka talan mot arbetslöshetskassan, skall den

sammankalla en föreningsstämma där det skall väljas ställföreträdare som kan

föra kassans talan i tvisten. Stämning delges den valde ställföreträdaren.

 För styrelsen talan mot föreningsstämmans beslut är rätten till talan inte

förlorad enligt 62 § tredje stycket, om styrelsen inom den där angivna tiden har

kallat till föreningsstämma enligt första stycket.

Redovisning

66 § Arbetslöshetskassans verksamhetsår är kalenderår.

67 § Styrelsen skall avge årsredovisning för varje verksamhetsår.

Årsredovisningen skall bestå av resultaträkning, balansräkning och

förvaltningsberättelse.

 Resultaträkningen och balansräkningen skall upprättas i enlighet med

bestämmelserna i bokföringslagen (1976:125). Förvaltningsberättelsen skall

upprättas med iakttagande av god redovisningssed.

68 § Årsredovisningen skall skrivas under av samtliga styrelseledamöter och av

kassaföreståndaren.

 Om det har antecknats en avvikande mening om årsredovisningen till styrelsens

protokoll, skall den avvikande meningen fogas till redovisningen.

69 § Årsredovisningen för det förflutna verksamhetsåret skall avlämnas till

revisorerna senast den 31 mars.

70 § Senast en månad efter det att resultaträkningen och balansräkningen har

blivit fastställda, skall en kopia av årsredovisningen och revisionsberättelsen

hållas tillgängliga hos arbetslöshetskassan för dem som vill ta del av dessa

handlingar.

71 § Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen

får utfärda närmare föreskrifter om arbetslöshetskassans bokföring, årsbokslut

och årsredovisning. Om det finns särskilda skäl, får föreskrifterna avvika från

vad som följer av bokföringslagen (1976:125).

Revision

72 § En arbetslöshetskassa skall ha minst två revisorer och personliga

suppleanter för dem. Vad som i denna lag sägs om revisorer gäller även

revisorssuppleanter.

 Revisorerna väljs av föreningsstämman, om det inte föreskrivs i stadgarna att

de skall utses på ett annat sätt.

73 § Minst en av revisorerna skall vara en auktoriserad eller en godkänd

revisor.

 Till revisor kan utses även ett registrerat revisionsbolag.

74 § Revisor får inte

 1. vara underårig,

 2. ha en förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken,

 3. vara i konkurs,

 4. vara underkastad näringsförbud,

 5. vara styrelseledamot eller kassaföreståndare i arbetslöshetskassan eller

hjälpa till vid kassans bokföring eller medelsförvaltning eller kontrollen över

den,

 6. vara anställd hos arbetslöshetskassan, eller

 7. vara gift eller sambo med en person som avses i 5, syskon eller släkting i

rätt upp- eller nedstigande led till en sådan person, eller besvågrad med en

sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med

den andres syskon.

75 § En revisors uppdrag gäller för den tid som anges i stadgarna. Om uppdraget

inte skall gälla tills vidare, skall tiden bestämmas så att uppdraget upphör vid

slutet av den ordinarie föreningsstämma på vilken revisorsval förrättas.

76 § Om en revisors uppdrag upphör i förtid eller om revisorn enligt 74 § eller

enligt stadgarna inte får fortsätta att vara revisor och inte har någon

suppleant, skall styrelsen vidta åtgärder för att en ny revisor tillsätts för

den återstående mandattiden.

77 § Revisorerna får när som helst inventera arbetslöshetskassans tillgångar

och granska dess böcker, räkenskaper och andra handlingar.

 Arbetslöshetskassans styrelse och kassaföreståndaren skall lämna de

upplysningar och den hjälp som revisorerna begär.

78 § Revisorerna skall i den omfattning som följer av god revisionssed granska

arbetslöshetskassans årsredovisning och räkenskaper samt styrelsens och

kassaföreståndarens förvaltning. Efter att granskningen har slutförts, skall

revisorerna skriva en hänvisning till revisionsberättelsen på årsredovisningen.

Om revisorerna finner att balans- eller resultaträkningen inte bör fastställas,

skall även det antecknas.

79 § Revisorerna skall för varje verksamhetsår till föreningsstämman avge en

revisionsberättelse som skall innehålla

 1. ett uttalande om årsredovisningen har gjorts enligt gällande lag och

arbetslöshetskassans stadgar,

 2. ett uttalande i frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöterna, och

 3. ett förslag i frågan om fastställande av balansräkning och resultaträk-

ning.

80 § Revisionsberättelsen skall lämnas till arbetslöshetskassans styrelse

senast en månad efter det att revisorerna har fått redovisningshandlingarna.

Dessa skall samtidigt lämnas tillbaka till styrelsen.

81 § Revisorerna har rätt att närvara vid en föreningsstämma. De är skyldiga

att närvara vid en stämma, om det med hänsyn till ärendena anses nödvändigt.

Fusion

82 § Genom ett avtal om fusion kan en arbetslöshetskassa (den överlåtande

kassan) gå upp i en annan arbetslöshetskassa (den övertagande kassan). En sådan

fusion innebär att medlemmarna i den överlåtande kassan blir medlemmar i den

övertagande kassan, att den överlåtande kassan upplöses samt att dess tillgångar

och skulder övertas av den övertagande kassan.

 En fusion kan också verkställas genom att en överlåtande kassa går upp i två

eller flera övertagande kassor.

83 § Genom ett avtal om fusion kan två eller flera arbetslöshetskassor (de

överlåtande kassorna) förenas genom att bilda en ny arbetslöshetskassa. En sådan

fusion innebär att medlemmarna i de överlåtande kassorna blir medlemmar i den

nya kassan, att de överlåtande kassorna upplöses samt att deras tillgångar och

skulder övertas av den nya kasssan.

84 § Ett avtal om fusion skall för att bli giltigt godkännas av förenings-

stämman i den överlåtande arbetslöshetskassan samt av Arbetsmarknadsstyrelsen.

Bestämmelserna i 59 § skall tillämpas i fråga om en föreningsstämmas beslut att

godkänna en fusion.

Den kompletterande arbetslöshetskassan

85 § Rikstäckande organisationer som företräder anställda och företagare på

arbetsmarknaden får bilda en kompletterande arbetslöshetskassa. I den

kompletterande arbetslöshetskassan är organisationerna som bildat föreningen

medlemmar. Denna kassa kommer främst övergångsvis att handha

arbetslöshetsförsäkring åt enskilda. När det gäller grundförsäkringen

omfattar kassans verksamhet arbetslösa som inte är medlemmar i någon

arbetslöshetskassa. När det gäller den frivilliga inkomstbortfallsförsäkringen

omfattar verksamheten dem som är anslutna till den kompletterande kassan.

 Den kompletterande arbetslöshetskassan skall godkännas av regeringen.

86 § Såväl arbetstagare som företagare kan hos kassan försäkra sig mot

inkomstbortfall. En sådan försäkrad benämns ansluten.

87 § För den kompletterande kassan gäller i övrigt bestämmelserna i denna lag

med följande undantag.

 Bestämmelserna i 1 § andra stycket och 5 § första stycket 2 om kassans

verksamhetsområde, bestämmelsen i 3 § om minsta antal medlemmar, bestämmelsen i

8 § om att registrering i vissa fall får vägras samt bestämmelserna i 82-84 §§

om fusion gäller inte.

 Bestämmelserna i 3 §, 5 § första stycket 12, 34-47 §§ samt 60 § om medlemskap,

medlemsförteckning, medlemsavgift m.m., i 48 § om finansieringsavgift, och i

95-97 §§ och 111-115 §§ om överklagande, omprövning och ändring gäller för de

anslutna i stället för medlemmarna. Vad som sägs i 31 och 61 §§ om medlem gäller

även den som är ansluten till den kompletterande arbetslöshetskassan.

 I stället för vad som sägs i 17 § tredje stycket gäller för den komplette-

rande arbetslöshetskassan följande. Till styrelseledamot får utses medlemmar,

förtroendevalda eller anställda i de organisationer som är medlemmar i

föreningen. Styrelseledamöterna får inte vara styrelseledamöter,

kassaföreståndare eller ombud vid föreningsstämma i en annan arbetslöshetskassa.

 Bestämmelserna i 51-54 §§ om val av ombud och valda ombud gäller i den

kompletterande arbetslöshetskassan på motsvarande sätt ombud som utses av

medlemsorganisationerna. För sådana ombud gäller vad som i tredje stycket sägs

om styrelseledamot i den kompletterande kassan.

Samverkan

88 § Arbetslöshetskassorna skall samverka med varandra i frågor som rör

administration, service, information, utbildning och utveckling av kassornas

verksamhet.

 Arbetslöshetskassorna skall lämna information till den enskilde om vilka andra

arbetslöshetskassor som är verksamma inom hans eller hennes yrkesområde.

Tillsyn

89 § Arbetsmarknadsstyrelsen utövar tillsyn över arbetslöshetskassorna och gör

uppföljning av arbetslöshetsförsäkringen.

 Arbetsmarknadsstyrelsen skall verka för att bestämmelserna i lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring och i denna lag tillämpas likformigt och rättvist.

90 § En arbetslöshetskassa skall för tillsyn och uppföljning av arbetslös-

hetsförsäkringen lämna uppgifter enligt vad regeringen eller efter regeringens

bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen föreskriver.

 En arbetslöshetskassa är skyldig att lämna Arbetsmarknadsstyrelsen tillträde

till föreningsstämman och styrelsesammanträdena.

91 § Arbetsmarknadsstyrelsen får meddela de erinringar i fråga om en

arbetslöshetskassas verksamhet som styrelsen finner behövliga.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får förelägga en arbetslöshetskassa att inom en viss

tid vidta de åtgärder som behövs för rättelse, om

 1. en avvikelse har gjorts från kassans stadgar, denna lag, lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring eller de författningar och föreskrifter i övrigt som

gäller för kassans verksamhet,

 2. stadgarna inte längre uppfyller kraven enligt 5 §,

 3. kassans tillgångar inte är tillräckliga, eller

 4. någon annan allvarlig anmärkning kan riktas mot kassans verksamhet.

92 § Om ett föreläggande enligt 91 § inte har följts inom den tid som angetts i

föreläggandet och det förhållandet mot vilket anmärkningen riktats inte heller

har undanröjts på något annat sätt, får Arbetsmarknadsstyrelsen bestämma att

arbetslöshetskassan helt eller delvis under en viss tid inte skall ha rätt till

statsbidrag.

Statsbidrag

93 § En arbetslöshetskassa har rätt till statsbidrag för kostnader för

ersättning som betalas ut enligt bestämmelser i lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring.

94 § Om en arbetslöshetskassa har fått statsbidrag utan att vara berättigad

till det eller har fått för stort bidrag, skall kassan betala tillbaka bidraget.

 I frågor om återkrav beslutar Arbetsmarknadsstyrelsen. Grundas återkravet på

att beslut om ersättning enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring är

felaktigt, får dock statsbidraget återkrävas endast om beslutet om utbetalning

av ersättning uppenbart strider mot den lagen, denna lag eller med stöd av dessa

lagar meddelade föreskrifter.

 Vid återkrav får beloppet jämkas eller, om det finns synnerliga skäl, helt

efterges.

Överklagande, omprövning och ändring

Överklagande i ärenden om rätt till medlemskap i en arbetslöshetskassa

95 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden om rätt till medlemskap enligt

denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

 Vid prövning av överklagande av länsrättens beslut i mål som avses i första

stycket skall nämndemän ingå i kammarrätten, om nämndemän deltagit i länsrätten.

96 § Arbetslöshetskassans beslut får inte överklagas av en enskild innan kassan

har omprövat sitt beslut enligt 111 §. Om ett beslut överklagas innan det har

omprövats, skall överklagandet anses som en begäran om omprövning.

97 § Arbetsmarknadsstyrelsen får, även till förmån för en enskild part,

överklaga en domstols och en arbetslöshetskassas beslut i ärenden som avses i 95

§.

Överklagande i övriga ärenden

98 § Beslut som en arbetslöshetskassa fattar med stöd av denna lag får i andra

fall än som avses i 62 och 95 §§ överklagas hos Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i ett sådant ärende överklagas hos regeringen.

99 § Utan hinder av vad som sägs i 2 § första stycket får styrelsen för en

förening som vägrats registrering överklaga Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i

ärendet om registrering.

100 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut enligt 92 eller 94 § får överklagas av

arbetslöshetskassan hos allmän förvaltningsdomstol.

Gemensamma bestämmelser om överklagande

101 § Ett beslut skall överklagas skriftligt.

 I skrivelsen skall anges vilket beslut som överklagas och den ändring av

beslutet som begärs.

102 § Skrivelsen med överklagandet skall ges in till den instans som har

meddelat beslutet. Skrivelsen skall, om inte annat anges i 103 och 104 §§, ha

kommit in till den instansen inom två månader från den dag klaganden fick del av

beslutet.

103 § Om överklagandet görs av Arbetsmarknadsstyrelsen eller av en

arbetslöshetskassa skall skrivelsen med överklagandet ha kommit in till den

instans som meddelat beslutet inom två månader från beslutets dag.

104 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i frågor som avses i 8, 92 och 94 §§

skall överklagas inom två månader från beslutets dag.

105 § Den instans som har meddelat det överklagade beslutet prövar om

skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid.

 Om skrivelsen har kommit in för sent, skall den avvisas utom när

 1. förseningen beror på att den instans som har fattat det överklagade

beslutet har lämnat klaganden en felaktig underrättelse om hur man överklagar,

eller

 2. skrivelsen inom tiden för överklagande har kommit in till den instans som

skall pröva överklagandet.

 I fall som avses i 2 skall den instans dit skrivelsen kommit vidarebefordra

den till den instans som har meddelat beslutet och samtidigt lämna uppgift om

vilken dag skrivelsen kom in till den högre instansen.

106 § Om skrivelsen med överklagandet inte avvisas enligt 105 § andra stycket,

skall den instans som har meddelat det överklagade beslutet lämna över denna och

övriga handlingar i ärendet till den instans som skall pröva överklagandet.

107 § En arbetslöshetskassas, Arbetsmarknadsstyrelsens eller en domstols

beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte något annat har angetts i

beslutet eller bestämts av den instans som skall överpröva beslutet.

108 § I ett mål där en enskild part överklagar en arbetslöshetskassas beslut är

kassan den enskildes motpart.

109 § Arbetsmarknadsstyrelsen får överta en arbetslöshetskassas uppgift att i

länsrätt och kammarrätt föra talan.

 Arbetsmarknadsstyrelsen för sådan talan i Regeringsrätten.

110 § Vid överklagande till kammarrätt krävs det prövningstillstånd.

Omprövning och ändring

111 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden som sägs i 95 § skall omprövas

av kassan, om det begärs av den enskilde som beslutet angår.

 Detta gäller inte, om arbetslöshetskassan redan har ändrat beslutet med stöd

av 113 §.

112 § Bestämmelserna i 101-106 §§ om överklagande skall tillämpas i fråga om

en begäran om omprövning.

113 § En arbetslöshetskassa skall utan begäran ändra sitt beslut i ärenden som

sägs i 95 § och som inte har överprövats av en högre instans, om

 1. beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller något annat sådant

förbiseende innehåller en uppenbar oriktighet,

 2. beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart

felaktigt eller ofullständigt underlag, eller

 3. beslutet har blivit oriktigt på grund av en uppenbart felaktig

rättstillämpning eller någon annan liknande orsak.

 En ändring enligt första stycket behöver inte göras, om oriktigheten är av

ringa betydelse.

114 § En ändring med stöd av 113 § av ett beslut får inte göras sedan mer än

två år förflutit från den dag då beslutet meddelades.

 Ett beslut får ändras även efter det att den tiden har gått ut, om det först

därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller

ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl.

115 § Vid omprövning enligt 111 § får beslutet inte ändras till den enskildes

nackdel.

 Vid ändring enligt 113 § får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel,

om det finns synnerliga skäl mot det.

Straffbestämmelse

116 § Om en förening eller en annan organisation utan att vara registrerad

enligt denna lag handhar frågor om ersättning enligt lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring, döms den som på föreningens eller organisationens

vägnar deltar i en åtgärd eller ett beslut i sådan verksamhet till böter eller

fängelse i högst sex månader.

______________________

 Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (1997:000) om

införande av lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1997:000) om

arbetslöshetskassor.

2.3 Förslag till lag om införande av lagen (1997:000) om arbetslöshetsför-

säkring och lagen (1997:000) om arbetslöshetskassor

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1997:000) om

arbetslöshetskassor träder i kraft den 1 januari 1998 då lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd

upphör att gälla.

2 § Arbetslöshetskassor som registrerats med stöd av äldre lagstiftning och

som bedriver verksamhet enligt sådan lagstiftning vid utgången av år 1997 skall

anses registrerade med rätt att enligt lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring handha arbetslöshetsförsäkringen.

3 § Stödtagare som enligt lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd

påbörjat en ersättningsperiod före ikraftträdandet har rätt till fortsatt

ersättning i den perioden. Längden av ersättningsperioden skall då beräknas

enligt bestämmelserna i lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring. Ersätt-

ningen lämnas i form av grundbelopp.

4 § Försäkrade enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring som påbörjat

en ersättningsperiod före ikraftträdandet har rätt till de återstående antal

dagar av ersättningsperioden som följer av 14 § i den lagen. Ersättningen lämnas

i form av inkomstrelaterad ersättning.

5 § Försäkrade enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring som fått

kontant arbetsmarknadsstöd enligt 1 § 3 lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd är berättigade till ersättning enligt grundförsäkringen även

om de inte uppfyller arbetsvillkoret.

6 § Med beslut om avstängning enligt 43-46 §§ och beslut om frånkännande

enligt 66 § lagen (1997:000) om arbetslöshetförsäkring jämställs motsvarande

beslut enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371)

om kontant arbetsmarknadsstöd.

7 § Bestämmelsen i 13 § första stycket 3 och andra stycket lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring tillämpas om anställningen upphört efter

ikraftträdandet.

8 § Äldre föreskrifter i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagen

(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd gäller fortfarande i fråga om

omprövning och överklagande av beslut som meddelats före ikraftträdandet.

9 § En anvisning om utbetalning av stöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd som har kommit in till en allmän försäkringskassa före

ikraftträdandet skall verkställas av den kassan. Övriga utbetalningar av kontant

arbetsmarknadsstöd skall göras av arbetslöshetskassorna med tillämpning av

bestämmelserna i lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring.

________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal

--------------------------------------------------------------------

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1927:77) om försäkringsavtal skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

Denna lag äger tillämpning på avtal, varigenom försäkring meddelas av någon som

driver försäkringsrörelse.

--------------------------------------------------------------------

 Lagen gäller inte återförsäkring Lagen gäller inte återförsäkring

eller försäkring som avses i lagen eller försäkring som avses i lagen

(1962:381) om allmän försäkring, (1962:381) om allmän försäkring,

lagen (1973:370) om arbetslös- lagen (1997:000) om arbetslös-

hetsförsäkring, lagen (1976:380) hetsförsäkring, lagen (1976:380) om

om arbetsskadeförsäkring, lagen arbetsskadeförsäkring, lagen

(1979:84) om delpensionsförsäk- (1979:84) om delpensionsförsäkring,

ring, lagen (1991:1047) om lagen (1991:1047) om sjuklön eller

sjuklön eller lagen (1993:16) om lagen (1993:16) om försäkring mot

försäkring mot vissa vissa semesterlönekostnader.

semesterlönekostnader.

 Lagen tillämpas inte på försäkringar som avses i konsumentförsäkringslagen

(1980:38). I förhållande till annan än försäkringstagaren tillämpas dock 25,

54-58, 86-88, 95 och 96 samt 122 och 123 §§ även i fråga om sådana försäkringar.

Vid tillämpningen av dessa bestämmelser gäller även 3 § första stycket.

 Lagen tillämpas inte heller på trafikförsäkringar i den mån annat följer av

trafikskadelagen (1975:1410) eller på patientförsäkringar i den mån annat följer

av patientskadelagen (1996:799).

________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1996:800.

2.5 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att punkt 1 av anvisningarna till 19 § och punkt 12 av

anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande

lydelse.

Anvisningar

till 19 §

1.1 Socialbidrag, bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande

m.fl., begravningshjälp samt underhåll, som har lämnats intagen i

kriminalvårdsanstalt eller patient på sjukhus, samt annan liknande ersättning

utgör inte skattepliktig inkomst. Detsamma gäller i fråga om till föreningar

influtna medlemsavgifter. Som begravningshjälp behandlas inte tjänstepension

avseende tid efter den pensionsberättigades frånfälle.

 Med skadeståndsförsäkring förstås försäkring, enligt vilken den försäkrade

äger utfå ersättning för skadestånd vartill han är berättigad på grund av

personskada (överfallsskydd o.d.).

 Ersättning till följd av personskada som utgår i annan form än periodisk

utbetalning (engångsbelopp) och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur

utgör skattepliktig intäkt såvida icke annat följer av övriga bestämmelser i

denna lag.

 Om engångsbelopp, som utgår till följd av personskada, utgör ersättning för

framtida förlust av skattepliktig inkomst, skall dock 40 procent av beloppet

avräknas såsom icke skattepliktig del. Uppbär skattskyldig två eller flera

sådana engångsbelopp till följd av samma personskada, skall vad som nu har sagts

gälla varje sådant belopp. Vad som avräknas från ett eller flera engångsbelopp

under beskattningsåret får emellertid - i förekommande fall tillsammans med vad

som avräknats tidigare år - för samma personskada sammanlagt icke överstiga

femton basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Härvid skall

avräknad del av ett engångsbelopp uttryckas i det basbelopp, som har fastställts

för det år under vilket engångsbeloppet blivit tillgängligt för lyftning.

 Utbytes sådan livränta eller del därav, som utgår till följd av personskada

och utgör skattepliktig intäkt enligt 32 § 1 mom., mot engångsbelopp, gälla

bestämmelserna i föregående stycke beträffande sådant engångsbelopp. Utbytes

annan livränta eller del därav, som utgör skattepliktig intäkt enligt 32 §

1 mom., mot engångsbelopp, skall hela engångsbeloppet upptagas såsom

skattepliktig intäkt. Sker utbyte, helt eller delvis, av annan livränta än nu

sagts mot engångsbelopp, skall beloppet anses utgöra icke skattepliktig intäkt.

 Lön, som utgår från arbetsgivare i sådana fall, då denne på grund av 3 kap.

16 § andra eller tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring äger

uppbära arbetstagaren tillkommande ersättning från allmän försäkringskassa, är

skattepliktig intäkt. För arbetsgivaren är den av honom i nämnda fall uppburna

ersättningen från försäkringskassan ävensom annan därifrån uppburen ersättning i

anledning av kostnad för den anställdes räkning att betrakta som skattepliktig

inkomst, dock att ersättningen icke är skattepliktig för arbetsgivaren, därest

den till den anställde utbetalda lönen eller den för honom havda kostnaden utgör

för arbetsgivaren icke avdragsgill utgift i förvärvskälla. Ersättning, som

annorledes än i form av pension eller annan livränta utbetalas av arbetsgivare

vid yrkesskada eller arbetsskada i de fall, då arbetsgivaren står s.k. självrisk

enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring, räknas till skattepliktig inkomst enligt de grunder som

skulle hava gällt vid försäkring enligt sistnämnda lag.

 Skatteplikt föreligger inte för bidrag från stat eller kommun, som utgår

enligt av regeringen eller av statlig myndighet meddelade bestämmelser, i

samband med utbildning eller omskolning, till arbetslösa och partiellt

arbetsföra samt med dem i fråga om sådana bidrag likställda i den mån bidragen

avser traktamente och särskilt bidrag. Flyttningsbidrag som lämnas av en

arbetsmarknadsmyndighet utgör inte skattepliktig intäkt i följd varav avdrag

inte medges för den kostnad som sådant bidrag eller stöd är avsett att täcka.

Skatteplikt föreligger inte heller för bidrag från en allmän försäkringskassa

till handikappade eller föräldrar till handikappade barn för anskaffning eller

anpassning av motorfordon. Utgår bidraget till en näringsidkare för

näringsverksamheten tillämpas bestämmelserna om näringsbidrag i punkt 9 av

anvisningarna till 22 §.

--------------------------------------------------------------------

 Kontant arbetsmarknadsstöd utgör

skattepliktig intäkt.

 Skatteplikt föreligger icke för engångsbidrag som utgår i samband med

arbetsplacering som utgör led i Arbetsmarknadsstyrelsens omhändertagande av

flyktingar.

 Skatteplikt föreligger inte för bidrag som stiftelsen Dag Hammarskjölds

minnesfond till fullföljande av sitt ändamål lämnar för mottagarens utbildning.

Inte heller föreligger skatteplikt för stipendium som lämnas enligt förordnigen

(1995:559) om stipendium efter genomfört basår inom kommunal vuxenutbildning

eller bidrag enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa

funktionshindrade elever i gymnasieskolan.

till 32 §

12.2 Sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring och sjukpenning enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring,

lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän utgör

skattepliktig intäkt av tjänst om förmånen grundas på förvärvsinkomst, som

hänför sig till tjänst. Till intänkt av tjänst hänföres under nämnda

förutsättning också ersättning enligt lagen (1989:225) om ersättning till

smittbärare samt annan lag eller författning, som utgått annorledes än på grund

av försäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete

eller på grund av militärtjänstgöring.

 Föräldrapenningförmåner och vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring,

ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närstå-

endevård samt ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön utgör skattepliktig intäkt av tjänst, dock ej sådan del

av vårdbidrag som utgör ersättning för merkostnader.

 Korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen (1973:349),

vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa, utbildningsbidrag för doktorander, särskilt utbildningsbidrag samt

timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) eller vid

svenskundervisning för invandrare (sfi) räknas som skattepliktig intäkt av

tjänst.

--------------------------------------------------------------------

 Dagpenning från arbets- Dagpenning från arbetslöshetskas-

löshetskassa, kontant sa, statsbidrag motsvarande dag-

arbetsmarknadsstöd, statsbidrag penning vid arbetsmark-

motsvarande dagpenning vid nadsutbildning som lämnas till den

arbetsmarknadsutbildning som som startar egen näringsverksam-

lämnas till den som startar egen het, och som avser att utgöra ett

näringsverksamhet, och som avser tillskott till näringsidkarens

att utgöra ett tillskott till försörjning under inledningsskedet

näringsidkarens försörjning under av verksamheten, räknas som

inledningsskedet av skattepliktig intäkt av tjänst.

verksamheten, räknas som

skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning vid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas som

skattepliktig intäkt av tjänst.

 Detsamma gäller dagpenning, som enligt av regeringen eller av statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknadsutbildning

samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda.

__________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre bestämmelser tillämpas dock

fortfarande i fråga om kontant arbetsmarknadsstöd som betalas ut efter

ikraftträdandet.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1995:1521. Ändringen innebär att åttonde

stycket upphävs.

2 Senaste lydelse 1996:1394.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 12 § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381)1 skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

8 kap.

12 §2

 Om någon för samma tid och för samma nedsättning av förvärvsmöjligheten har

rätt till såväl särskild efterlevandepension som någon av nedan uppräknade

förmåner, minskas den särskilda efterlevandepensionen med den andra förmånens

belopp. Minskning skall göras med

 a) förtidspension enligt denna lag,

 b) delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

 c) dagpenning från arbetslöshetskassa,

--------------------------------------------------------------------

 d) kontant arbetsmarknadsstöd

enligt lagen (1973:371) om

kontant arbetsmarknadsstöd,

 e) vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen (1973:349) eller lagen

(1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa och särskilt ut-

bildningsbidrag, samt

 f) timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och vid

svenskundervisning för invandrare (sfi).

 Om särskild efterlevandepension till följd av bestämmelserna i 5 kap. utges

med viss andel av oavkortad sådan pension, skall minskning enligt första stycket

göras endast med hänsyn till motsvarande andel av förmån som där avses.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även i fråga om motsvarande

förmåner som utges till den efterlevande på grundval av utländsk lagstiftning.

**FOOTNOTES**

1 Lagen omtryckt 1982:120.

2 Senaste lydelse 1996:1395. Ändringen innebär att första

stycket d upphävs.

11 kap

2 §3

Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar eller andra

skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom arbetstagare i allmän

eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersättning som inte enligt 10 §

uppbördslagen (1953:272) undantas vid beräkning av preliminär A-skatt. Sådan

skattepliktig intäkt i form av rabatt, bonus eller annan förmån som utgår på

grund av kundtrohet eller liknande, skall också anses som inkomst av

anställning, om den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till

grund för förmånen är någon annan än den som är skattskyldig för förmånen. Till

sådan inkomst räknas dock inte från en och samma arbetsgivare utgiven lön som

under ett år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst räknas inte heller

intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen

(1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 § första stycket 2-6 och fjärde

stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. I

fråga om arbete som har utförts utomlands bortses vid beräkningen av

pensionsgrundande inkomst från sådana lönetillägg som betingas av ökade

levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i sysselsättningslandet. Såsom

inkomst av anställning anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt sjukpenning

enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i

den mån ersättningen träder i stället för försäkrads inkomst såsom arbestagare i

allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för

merkostnader,

--------------------------------------------------------------------

 d) dagpenning från erkänd d) dagpenning från arbetslös-

arbetslöshetskassa, hetskassa,

--------------------------------------------------------------------

 e) kontant arbetsmarknadsstöd

enligt lagen (1973:371) om

kontant arbetsmarknadsstöd,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen (1973:349)

eller lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa samt särskilt

utbildningsbidrag,

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om delpensions-

försäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning enligt de

för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och vid

svenskundervisning för invandrare (sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är

att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån

regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen rörelse,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för utfört

arbete i annan form än pension, i fråga om ersättning till idrottsutövare från

visst slag av ideell förening samt i fråga om ersättning från

vinstandelsstiftelse eller annan juridisk person med motsvarande ändamål gäller

i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket samt 2 a § tredje

och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller annan

ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är bosatt utom

riket eller är utländsk juridisk person, endast ifall då den försäkrade

sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3 kap. 2 a §

första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt handels-

fartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svenska

medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk juridisk

person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande inflytande över den

utländska juridiska personen, enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som

tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket,

om en utländsk beskickning här i riket enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses

som arbetsgivare.

________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre bestämmelser tillämpas dock

fortfarande i fråga om kontant arbetsmarknadsstöd som betalas ut efter

ikraftträdandet.

**FOOTNOTES**

3 Senaste lydelse 1996:1395. Ändringen innebär bl.a. att

första stycket e upphävs.

2.7 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 7 § studiestödslagen (1973:349)1 skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 kap. 7 §2

--------------------------------------------------------------------

Till en studerande som uppfyller Till en studerande som uppfyller

villkoren för ersättning från en villkoren för ersättning från en ar-

arbetslöshetskassa eller som betslöshetskassa eller som under

under den längsta tid som den längsta tid som ersättning kan

ersättning kan betalas ut har betalas ut har fått ersättning från

uppburit ersättning från någon någon arbetslöshetskassa lämnas

arbetslöshetskassa eller kontant vuxenstudiestöd enligt 7 a, 7 b

arbetsmarknadsstöd i form av dag- och 8 b §§.Till en annan studerande

penning lämnas vuxenstudiestöd lämnas särskilt vuxenstudiestöd

enligt 7 a, 7 b och 8 b §§. enligt bestämmelserna i 8, 8 a och

 8 b §§.

 När studerande i kommunal och statlig vuxenutbildning bedriver studier på mer

än halvtid men mindre än heltid får storleken av det vuxenstudiestöd som annars

skulle lämnas enligt föreskrifterna i första och andra stycket, bestämmas i

förhållande till studiernas omfattning.

 Föreskrifter om tillämpningen av tredje stycket meddelas av regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer.

________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

1 Lagen omtryckt 1987:303.

2 Senaste lydelse 1995:994.

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 4, 6, 7, 8, 20, 23, 31 och 57 §§ lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring1 skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

4 §2

Ersättning vid arbetslöshet tillkommer försäkrad som

 1. är arbetsför och i övrigt oförhindrad att åtaga sig arbete,

 2. är beredd att antaga erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken han icke

anmält hinder som kan godtagas av arbetslöshetskassan,

 3. är anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen i den

ordning som Arbetsmarknadsstyrelsen föreskriver,

 4. icke kan erhålla lämpligt arbete.

--------------------------------------------------------------------

 Ersättning enligt denna lag läm- Ersättning enligt denna lag läm-

nas inte till den som deltar i nas inte till den som deltar i

utbildning om det inte finns sär- utbildning. Om det finns särskilda

skilda skäl. Närmare föreskrifter skäl får regeringen eller den

om tillämpningen av denna bestäm- myndighet som regeringen bestämmer

melse meddelas av regeringen föreskriva att ersättning får lämnas

eller den myndighet som till en person som deltar i ut-

regeringen bestämmer. bildning samt de villkor för rätt

 till ersättning som i sådant fall

 skall gälla.

--------------------------------------------------------------------

 Ersättning enligt denna lag läm- Ersättning enligt denna lag läm-

nas inte till den som enligt 35 § nas inte till den som enligt 35 §

lagen (1973:371) om kontant ar- lagen (1973:371) om kontant ar-

betsmarknadsstöd fått ett sådant betsmarknadsstöd fått ett sådant stöd

stöd indraget eller enligt 26 och indraget eller enligt 26 och 27 §§

27 §§ samma lag avstängts från rättensamma lag avstängts från rätten till

till ersättning. Ersättningen ersättning. Ersättningen lämnas inte

lämnas inte så länge beslut om en så länge beslut om en sådan åtgärd

sådan åtgärd gäller. gäller. Ersättning lämnas inte

 heller till personer som är

 permitterade utan lön. Om det

 finns särskilda skäl får regeringen

 eller den myndighet som regering-

 en bestämmer föreskriva att ersätt-

 ning får lämnas till personer som är

 permitterade utan lön samt de

 villkor för rätt till ersättning som

 i sådant fall skall gälla.

 Som företagare i denna lag anses den som äger eller är delägare - direkt

eller indirekt - i näringsverksamhet som hon eller han är personligt verksam i

och som hon eller han har ett väsentligt inflytande över.

--------------------------------------------------------------------

 En företagare skall anses vara En företagare skall anses vara

arbetslös, när hennes eller hans arbetslös

personliga verksamhet i rörelsen - när företagarens personliga

har upphört annat än tillfälligt. verksamhet i rörelsen vid en sam-

 lad bedömning kan anses ha upphört

 annat än tillfälligt, eller

 - när företagaren tillfälligt upp-

 hör att bedriva verksamhet i rö-

 relsen under förutsättning att

 uppehållet i rörelsen inte till

 någon del är av säsongkaraktär och

 att någon verksamhet inte bedrivs

 i rörelsen.

 En företagare som återupptagit

 verksamheten efter ett tillfälligt

 upphörande med ersättning enligt

 femte stycket andra strecksatsen

 har rätt till ersättning endast om

 förutsättningarna enligt första

 strecksatsen samma stycke är upp-

 fyllda. Ersättning enligt femte

 stycket andra strecksatsen får

 bara utnyttjas en gång per rörelse.

 Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer föreskriva att en företagare skall anses vara arbetslös även i andra

fall än som sägs i femte stycket.

 6 §3

Rätt till ersättning vid arbetslöshet föreligger, för försäkrad som efter

senaste inträdet i arbetslöshetskassan,

 1. varit medlem i kassan under minst tolv månader, om han haft sin

huvudsakliga försörjning genom avlönat arbete för annans räkning, eller under

minst 24 månader, om han haft sin huvudsakliga försörjning som självständig

företagare (medlemsvillkor),

--------------------------------------------------------------------

 2. under en ramtid av tolv må- 2. under en ramtid av tolv må-

nader omedelbart före arbetslös- nader omedelbart före arbetslös-

hetens inträde utfört förvärvsarbetehetens inträde

i minst åttio dagar fördelade på - haft förvärvsarbete i minst sex

minst fem månader månader och utfört arbetet under

(arbetsvillkor). Endast dag då minst 70 timmar per kalendermånad,

förvärvsarbete har utförts i minst eller

tre timmar får här räknas in. Med - haft förvärvsarbete i minst

utfört förvärvsarbete avses även tid450 timmar under en sammanhängande

då den försäkrade haft semester tid av 180 dagar och utfört

eller annars varit ledig av någon arbetet under sex perioder om 30

annan anledning än sjukdom, dagar vardera med en arbetad tid

tjänstgöring enligt lagen av minst 45 timmar i varje period

(1994:1809) om totalförsvarsplikt (arbetsvillkor). Med förvärvsarbete

eller barns födelse med helt avses även tid då sökanden haft

eller delvis bibehållen lön. - semester,

 - varit ledig av annan

 anledning än sjukdom, tjänstgöring

 enligt lagen (1994:1809) om

 totalförsvarsplikt eller barns

 födelse med helt eller delvis

 bibehållen lön, eller

 - får annan ersättning än pension

 på grund av anställningens upphö-

 rande (avgångsvederlag).

 Tid med avgångsvederlag beräknas

 med utgångspunkt i avgångsveder-

 lagets storlek i förhållande till

 den sökandes genomsnittliga in-

 komst per månad i anställningen

 under en viss period. Regeringen

 eller den myndighet som regering-

 en bestämmer meddelar närmare före-

 skrifter om beräkningen.

--------------------------------------------------------------------

 Vid prövning av arbetsvillkoret Vid prövning av arbetsvillkoret

bortses från förvärvsarbete som bortses från förvärvsarbete som

 1. arbetsgivaren finansierat 1. arbetsgivaren finansierat

med stöd av med stöd av

 - förordningen (1986:414) om - förordningen (1986:414) om

rekryteringsstöd såvitt avser rekryteringsstöd, eller

vikariatsstöd enligt 6 a § första - förordningen (1987:411) om

strecksatsen denna förordning, beredskapsarbete, eller som

eller

 - förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete, eller som

 2. bedrivits med stöd av förordningen (1984:523) om bidrag till arbetslösa

m.fl. som startar egen näringsverksamhet. Detta gäller dock inte om den

försäkrade då arbetet påbörjas uppfyller arbetsvillkoret med annat

förvärvsarbete än som nyss sagts.

 Föreligger särskilda skäl får regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer medge att medlemsvillkoret bestäms till tolv månader för försäkrad,

som haft sin huvudsakliga försörjning som självständig företagare.

--------------------------------------------------------------------

 Tid då förvärvsarbete har utförts Tid då förvärvsarbete har utförts

får icke räknas mer än en gång för får inte räknas mer än en gång för

uppfyllande av arbetsvillkoret. uppfyllande av arbetsvillkoret.

--------------------------------------------------------------------

 7 §4

För den som en gång har påbörjat en ersättningsperiod enligt denna lag gäller

följande. Vid uppfyllandet av det arbetsvillkor som skall ligga till grund för

en ny ersättningsperiod skall med tid under vilken en försäkrad enligt 6 § skall

ha utfört förvärvsarbete jämställas tid då den försäkrade

 1. deltagit i och, om inte särskilda skäl hindrat det, fullföljt arbets-

marknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag utgått,

--------------------------------------------------------------------

 2. deltagit i och, om inte

 särskilda skäl hindrat det,

 fullföljt utbildning för vilken

 utbildningsbidrag lämnats enligt

 förordningen (1996:1654) om

 särskilt utbildningsbidrag,

--------------------------------------------------------------------

 2. fullgjort tjänstgöring enligt 3. fullgjort tjänstgöring enligt

lagen (1994:1809) om totalför- lagen (1994:1809) om totalför-

svarsplikt eller fått föräldrapen- svarsplikt eller fått föräldrapen-

ningförmån enligt lagen (1962:381) ningförmån enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring, i båda fallenom allmän försäkring, i båda fallen

dock tillsammans högst två månader,dock tillsammans högst två månader,

 3. utfört förvärvsarbete som ar- 4. utfört förvärvsarbete som ar-

betsgivaren finansierat med stöd betsgivaren finansierat med stöd

av- förordningen (1986:414) om av- förordningen (1986:414) om

rekryteringsstöd såvitt avser rekryteringsstöd, eller

vikariatsstöd enligt 6 a § första - förordningen (1987:411) om

strecksatsen denna förordning, beredskapsarbete,

eller

 - förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete, eller 5. bedrivit egen näringsverksam-

 4. bedrivit egen nä- het med stöd av förordningen

ringsverksamhet med stöd av (1984:523) om bidrag till arbets-

förordningen (1984:523) om bidrag lösa m.fl. som startar egen nä-

till arbetslösa m.fl. som startar ringsverksamhet.

egen näringsverksamhet.

--------------------------------------------------------------------

8 §5

Vid bestämmande av ramtid enligt 6 § räknas inte tid då försäkrad varit hindrad

att arbeta på grund av

 1. styrkt sjukdom,

 2. heltidsutbildning som den försäkrade har avslutat efter fyllda 25 år eller

som har föregåtts av sammanhängande förvärvsarbete på heltid i minst fem

månader,

 3. tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall,

 4. frihetsberövande på kriminalvårdens område,

--------------------------------------------------------------------

 5. vård av eget barn eller 5. vård av eget barn som inte

adoptivbarn som inte har fyllt har fyllt 2 år eller vård av

två år, adoptivbarn i 2 år efter barnets

 ankomst i familjen,

 6. beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511)

eller föreskrifter som har meddelats med stöd av sistnämnda lag.

--------------------------------------------------------------------

 7. utlandsvistelse till följd av

 att den sökande följt med sin make

 eller maka vid dennes arbete i

 utlandet under förutsättning att

 makens eller makans arbetsgivare

 har sitt säte i Sverige och att

 lönen utbetalas från Sverige.

 Detsamma gäller tid då försäkrad har fått föräldrapenningförmån enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring eller varit hindrad att arbeta på grund av

 1. tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

 2. arbetsmarknadsutbildning,

--------------------------------------------------------------------

 3. yrkesinriktad reha- 3. yrkesinriktad reha-

bilitering, i den mån sådan tid bilitering, eller

inte enligt 7 § jämställs med tid 4. utbildning för vilken utbild-

under vilken förvärvsarbete har ningsbidrag lämnats enligt förord-

utförts. ningen (1996:1654) om särskilt

 utbildningsbidrag, i den mån sådan

 tid inte enligt 7 § jämställs med

 tid under vilken förvärvsarbete har

 utförts.

 20 §6

--------------------------------------------------------------------

Dagpenning lämnas med 75 procent Dagpenning lämnas med 80 procent

av den försäkrades dagsförtjänst, omav den försäkrades dagsförtjänst, om

inte annat följer av 17 § första inte annat följer av 17 § första

stycket och andra stycket första stycket och andra stycket första

meningen. Dagpenning till en meningen. Dagpenning till en

försäkrad som har tillerkänts ål- försäkrad som har tillerkänts ål-

derspension i form av folk- derspension i form av folk-

pension, allmän tilläggspension pension, allmän tilläggspension

eller annan pension som lämnas på eller annan pension som lämnas på

grund av förvärvsarbete, lämnas medgrund av förvärvsarbete, lämnas med

65 procent av den försäkrades 65 procent av den försäkrades

dagsförtjänst, med den begränsning dagsförtjänst, med den begränsning

som följer av 17 § första stycket. som följer av 17 § första stycket.

 Med dagsförtjänst avses en femtedel av den veckoinkomst eller, i fråga om

försäkrad med månadslön, en tjugotvåendel av den månadsinkomst, som den

försäkrade före arbetslöshetens inträde vanligen åtnjöt under arbetstid som var

normal för den försäkrade.

--------------------------------------------------------------------

 Som normalarbetstid skall gälla Som normalarbetstid skall gälla

den genomsnittliga arbetstiden den genomsnittliga arbetstiden i

antingen i det förvärvsarbete som det förvärvsarbete som innebär att

innebär att arbetsvillkoret arbetsvillkoret uppfylldes. Om

uppfylldes, eller, om detta är arbetsvillkoret uppfyllts genom

förmånligare för den försäkrade, i det arbetsvillkor som anges i 6 §

allt det förvärvsarbete som utförtsförsta stycket 2 första

under hela ramtiden enligt 6 §. strecksatsen får, om detta är för-

 månligare för den sökande, som

 normalarbetstid gälla den ge-

 nomsnittliga arbetstiden i allt

 det förvärvsarbete som utförts under

 hela ramtiden enligt samma

 paragraf. Vid denna beräknings-

 metod får dock endast månad då den

 sökande utfört arbete under minst

 70 timmar räknas med.

 Saknas underlag för beräkning av dagsförtjänsten enligt andra stycket, skall

som medlemmens dagsförtjänst räknas den i orten vanliga arbetsförtjänsten per

arbetsdag för arbetstagare inom samma yrke och med samma arbetsförmåga som med-

lemmen.

 Utan hinder av bestämmelserna i första-tredje styckena får dagpenning till

försäkrad som uppfyllt arbetsvillkoret huvudsakligen genom arbets-

marknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag har utgått bestämmas till belopp som motsvarar ut-

bildningsbidraget.

 Åtnjuter medlem med anledning av arbetslöshet fortlöpande ersättning från

annan än arbetslöshetskassa, får dagpenning utges högst med belopp som motsvarar

skillnaden mellan det högsta belopp som får lämnas enligt första-fjärde styckena

och ersättningen.

--------------------------------------------------------------------

 När underlaget bestäms för be-

 räkningen av dagsförtjänsten skall

 för företagare dagsförtjänsten bygga

 på den genomsnittliga inkomsten

 under de tre senaste åren före

 avvecklingsåret. Om företagaren

 lagt ned sin verksamhet inom 12

 månader från det att företagaren

 startade den kan ersättningen

 baseras på företagarens tidigare

 anställning.

23 §7

 Är någon arbetslös under del av vecka i annat fall än som avses i 22 §, utgår

ersättning med det antal dagpenningbelopp per vecka som svarar mot den

arbetslöshet som skall ersättas enligt tabell som avses i 22 § första stycket.

--------------------------------------------------------------------

 Vid beräkning av arbetslöshet Vid beräkning av arbetslöshet

enligt första stycket tages icke enligt första stycket tas inte

hänsyn till bisyssla som försäkrad hänsyn till en sådan bisyssla som

före arbetslöshetens inträde var- den sökande före arbetslöshetens

aktigt utfört vid sidan av inträde under minst 6 månader utfört

heltidsarbete, om bisysslan ej vid sidan av heltidsarbete, om

utvidgas under arbetslösheten och - inkomsten från bisysslan i ge-

ej hindrar den försäkrade från att nomsnitt inte överstigit

antaga erbjudet lämpligt arbete. 1 400 kronor per vecka,

 - bisysslan inte utvidgas under

 arbetslösheten, och

 - bisysslan inte hindrar

 personen från att anta ett lämpligt

 heltidsarbete.

 Om inkomsten från bisysslan

 efter arbetslöshetens inträde

 överstiger 1 400 kronor per vecka

 skall hälften av det överskjutande

 beloppet dras av från dagpen-

 ningen.

 31 §8

--------------------------------------------------------------------

Bestämmelserna i 29 § 1-3 om Bestämmelserna i 29 § 1-3 om arbete

arbete skall tillämpas i fråga om skall tillämpas i fråga om

arbetsmarknadspolitiska åtgärder arbetsmarknadspolitiska åtgärder

som berättigar till utbildnings- som berättigar till

bidrag. Bestämmelserna i 30 § utbildningsbidrag samt i fråga om

skall därvid gälla i tillämpliga utbildningar för vilka utbild-

delar. ningsbidrag lämnas enligt

 förordningen (1996:1654) om

 särskilt utbildningsbidrag. Bestäm-

 melserna i 30 § skall därvid gälla i

 tillämpliga delar.

57 §9

 En arbetslöshetskassa skall för varje medlem som fanns i kassan vid utgången

av det senast förflutna verksamhetsåret till staten betala

--------------------------------------------------------------------

 1. för finansiering av statens 1. för finansiering av statens

kostnad för utbetalade kostnad för utbetalade

arbetslöshetsersättningar samt för arbetslöshetsersättningar samt för

tillsynen av arbetslös- tillsynen av arbetslös-

hetskassornas utbetalning av hetskassornas utbetalning av

arbetslöshetsersättning ett belopp arbetslöshetsersättning ett belopp

som motsvarar 70 procent av den som motsvarar 70 procent av den

under det löpande verksamhetsåret under tiden den 1 januari - den

genomsnittligt utbetalade 30 juni 1997 och 131 procent av

dagpenningen i kassan (finansie- den under tiden den 1 juli - den

ringsavgift), och 31 december 1997 genomsnittligt

 utbetalade dagpenningen i kassan

 (finansieringsavgift),

 2. för finansieringen av ett för kassorna gemensamt utjämningsbidrag ett

belopp som motsvarar tre procent av den gällande högsta dagpenningen (utjäm-

ningsavgift).

 Regeringen meddelar närmare föreskrifter om tid och sätt för betalningarna

samt om utjämningsbidrag

___________________________

 1.Denna lag träder i kraft i fråga om 6 § och 57 § den 1 juli 1997 samt i

övrigt den 29 september 1997.

 2. Bestämmelsen i 6 § första stycket 2 femte strecksatsen och andra stycket

tillämpas om anställningen har upphört efter ikraftträdandet.

 3. Rätten till ersättning för den som inte påbörjat en ersättningsperiod och

som före ikraftträdandet påbörjat förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat

med stöd av förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd skall i fråga om detta

arbete bedömas enligt 6 § i dess äldre lydelse.

**FOOTNOTES**

1 Lagen omtryckt 1991:1334.

2 Senaste lydelse 1995:1636.

3 Senaste lydelse 1996:1418.

4 Senaste lydelse 1996:1418.

5 Senaste lydelse 1995:860.

6 Senaste lydelse 1995:860.

7 Senaste lydelse 1994:1673.

8 Senaste lydelse 1995:708.

9 Senaste lydelse 1995:708.

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmark-

nadsstöd

Härigenom föreskrivs att 4, 6, 7, 8 och 28 §§ lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd1 skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §2

Kontant arbetsmarknadsstöd tillkommer den som

 1. är arbetsför och i övrigt oförhindrad att åta sig arbete för en

arbetsgivares räkning minst 3 timmar varje arbetsdag och i genomsnitt minst 17

timmar i veckan,

 2. är beredd att anta erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken hon eller

han inte anmält hinder som kan godtas,

 3. är anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen i den

ordning som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer, och

 4. inte kan få lämpligt arbete.

 Ersättning lämnas tidigast den 1 juli det år den arbetslöse fyller 20 år.

--------------------------------------------------------------------

 Ersättning enligt denna lag läm- Ersättning enligt denna lag läm-

nas inte till den som deltar i nas inte till den som deltar i

utbildning om det inte finns utbildning. Om det finns särskilda

särskilda skäl. Närmare föreskrifterskäl får regeringen eller den myn-

om tillämpningen av denna bestäm- dighet som regeringen bestämmer

melse meddelas av regeringen föreskriva att ersättning får lämnas

eller den myndighet som till en person som deltar i

regeringen bestämmer. utbildning samt de villkor för rätt

 till ersättning som i sådant fall

 skall gälla.

--------------------------------------------------------------------

 Ersättning enligt denna lag läm- Ersättning enligt denna lag läm-

nas inte till den som enligt 48 § nas inte till den som enligt 48 §

lagen (1973:370) om arbetslös- lagen (1973:370) om arbetslös-

hetsförsäkring har uteslutits från hetsförsäkring har uteslutits från

medlemskap under en tid av ett år medlemskap under en tid av ett år

från uteslutningen. från uteslutningen. Ersättning läm-

 nas inte heller till personer som

 är permitterade utan lön. Om det

 finns särskilda skäl får regeringen

 eller den myndighet som regering-

 en bestämmer föreskriva att ersätt-

 ning får lämnas till personer som är

 permitterade utan lön samt de

 villkor för rätt till ersättning som

 i sådant fall skall gälla.

 Som företagare enligt denna lag anses den som äger eller är delägare - direkt

eller indirekt - i näringsverksamhet som hon eller han är personligt verksam i

och som hon eller han har ett väsentligt inflytande över.

--------------------------------------------------------------------

 En företagare skall anses vara En företagare skall anses vara

arbetslös, när hennes eller hans arbetslös

personliga verksamhet i rörelsen - när företagarens personliga

har upphört annat än tillfälligt. verksamhet i rörelsen vid en sam-

 lad bedömning kan anses ha upphört

 annat än tillfälligt, eller

 - när företagaren tillfälligt upp-

 hör att bedriva verksamhet i rörel-

 sen under förutsättning att uppe-

 hållet i rörelsen inte till någon

 del är av säsongkaraktär och att nå-

 gon verksamhet inte bedrivs i rö-

 relsen.

 En företagare som återupptagit

 verksamheten efter ett tillfälligt

 upphörande med ersättning enligt

 sjätte stycket andra strecksatsen

 har rätt till ersättning endast om

 förutsättningarna enligt första

 strecksatsen samma stycke är upp-

 fyllda. Ersättning enligt sjätte

 stycket andra strecksatsen får ba-

 ra utnyttjas en gång per rörelse.

 Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer föreskriva att en företagare skall anses vara arbetslös även i andra

fall än som sägs i sjätte stycket.

 6 §3

--------------------------------------------------------------------

Rätt till kontant arbetsmark- Rätt till kontant arbetsmark-

nadsstöd föreligger, om den ar- nadsstöd föreligger, om den arbe-

betslöse under en ramtid av tolv telöse under en ramtid av tolv må-

månader omedelbart före arbets- nader omedelbart före arbetslös-

löshetens inträde utfört förvärvs- hetens inträde

arbete i minst fem månader (ar- - haft förvärvsarbete i minst 6

betsvillkor). Här skall hänsyn tas månader och utfört arbetet under

endast till månad då förvärvsarbeteminst 70 timmar per kalendermånad,

utförts under minst 75 timmar. eller

Med utfört förvärvsarbete avses även - haft förvärvsarbete i minst 450

tid då sökanden haft semester timmar under en sammanhängande tid

eller annars varit ledig av an- av 180 dagar och utfört arbetet

nan anledning än sjukdom, tjänst- under sex perioder om 30 dagar

göring enligt lagen (1994:1809) vardera med en arbetad tid av

om totalförsvarsplikt eller barns minst 45 timmar i varje period

födelse med helt eller delvis (arbetsvillkor).

bibehållen lön. Med förvärvsarbete avses även tid

 då sökanden haft

 - semester,

 - varit ledig av annan

 anledning än sjukdom, tjänstgöring

 enligt lagen (1994:1809) om

 totalförsvarsplikt eller barns

 födelse med helt eller delvis

 bibehållen lön, eller

 - får annan ersättning än pension

 på grund av anställningens upphö-

 rande (avgångsvederlag).

 Tid med avgångsvederlag beräknas

 med utgångspunkt i avgångsve-

 derlagets storlek i förhållande

 till den sökandes genomsnittliga

 inkomst per månad i anställningen

 under en viss period. Regeringen

 eller den myndighet som regering-

 en bestämmer meddelar närmare

 föreskrifter om beräkningen.

--------------------------------------------------------------------

 Vid prövning av arbetsvillkoret Vid prövning av arbetsvillkoret

bortses från förvärvsarbete som bortses från förvärvsarbete som

 1. arbetsgivaren finansierat 1. arbetsgivaren finansierat

med stöd av med stöd av

 - förordningen (1986:414) om - förordningen (1986:414) om

rekryteringsstöd såvitt avser rekryteringsstöd, eller

vikariatsstöd enligt 6 a § första - förordningen (1987:411) om

strecksatsen denna förordning, beredskapsarbete, eller som

eller

 - förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete, eller som

 2. bedrivits med stöd av förordningen (1984:523) om bidrag till arbetslösa

m.fl. som startar egen näringsverksamhet. Detta gäller dock inte om sökanden då

arbetet påbörjas uppfyller arbetsvillkoret med annat förvärvsarbete än som nyss

sagts.

--------------------------------------------------------------------

 Tid då förvärvsarbete har utförts Tid då förvärvsarbete har utförts

får icke räknas mer än en gång för får inte räknas mer än en gång för

uppfyllande av arbetsvillkoret. uppfyllande av arbetsvillkoret.

 7 §4

För den som en gång har påbörjat en ersättningsperiod enligt denna lag gäller

följande. Vid uppfyllandet av det arbetsvillkor som skall ligga till grund för

en ny ersättningsperiod skall med tid under vilken den sökande enligt 6 § skall

ha utfört förvärvsarbete jämställas tid då den sökande

 1. i enskilt hem vårdat åldring eller handikappad i sådan utsträckning att

sökanden varit förhindrad att stå till arbetsmarknadens förfogande,

 2. deltagit i och, om inte särskilda skäl hindrat det, fullföljt arbets-

marknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag lämnats,

--------------------------------------------------------------------

 3. deltagit i och, om inte

 särskilda skäl hindrat det,

 fullföljt utbildning för vilken

 utbildningsbidrag lämnats enligt

 förordningen (1996:1654) om

 särskilt utbildningsbidrag,

--------------------------------------------------------------------

 3. fullgjort tjänstgöring enligt 4. fullgjort tjänstgöring enligt

lagen (1994:1809) om totalför- lagen (1994:1809) om

svarsplikt eller fått föräldrapen- totalförsvarsplikt eller fått

ningförmån enligt lagen (1962:381) föräldrapenningförmån enligt lagen

om allmän försäkring, i båda fallen(1962:381) om allmän försäkring, i

dock tillsammans högst två månader,båda fallen dock tillsammans högst

 4. utfört förvärvsarbete som ar- två månader,

betsgivaren finansierat med stöd 5. utfört förvärvsarbete som ar-

av betsgivaren finansierat med stöd

 - förordningen (1986:414) om av

rekryteringsstöd såvitt avser - förordningen (1986:414) om

vikariatsstöd enligt 6 a § första rekryteringsstöd, eller

strecksatsen denna förordning, - förordningen (1987:411) om

eller beredskapsarbete,

- förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete,

--------------------------------------------------------------------

 5. bedrivit egen 6. bedrivit egen näringsverksam-

näringsverksamhet med stöd av het med stöd av förordningen

förordningen (1984:523) om bidrag (1984:523) om bidrag till arbets-

till arbetslösa m.fl. som startar lösa m.fl. som startar egen nä-

egen näringsverksamhet. ringsverksamhet.

**FOOTNOTES**

1 Lagen omtryckt 1994:929.

2 Senaste lydelse 1995:1637.

3 Senaste lydelse 1996:1419.

4 Senaste lydelse 1996:1419.

 8 §5

Vid bestämmande av ramtid enligt 6 § räknas inte tid då sökanden varit hindrad

att arbeta på grund av

 1. styrkt sjukdom,

 2. heltidsutbildning som den sökande har avslutat efter fyllda 25 år eller som

har föregåtts av sammanhängande förvärvsarbete på heltid i minst fem månader,

 3. tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall,

 4. frihetsberövande på kriminalvårdens område,

--------------------------------------------------------------------

 5. vård av eget barn eller 5. vård av eget barn som inte

adoptivbarn som inte har fyllt har fyllt 2 år eller vård av

två år, adoptivbarn i 2 år efter barnets

 ankomst i familjen,

 6. beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511)

eller föreskrifter som har meddelats med stöd av sistnämnda lag.

--------------------------------------------------------------------

 7. utlandsvistelse till följd av

 att den sökande följt med sin make

 eller maka vid dennes arbete i

 utlandet under förutsättning att

 makens eller makans arbetsgivare

 har sitt säte i Sverige och att

 lönen utbetalas från Sverige.

 Detsamma gäller tid då sökanden har fått föräldrapenningförmån enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring eller varit hindrad att arbeta på grund av

 1. tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

 2. arbetsmarknadsutbildning,

--------------------------------------------------------------------

 3. yrkesinriktad 3. yrkesinriktad

rehabilitering, i den mån sådan rehabilitering, eller

tid inte enligt 7 § jämställs med

tid under vilken förvärvsarbete

har utförts. 4. utbildning för vilken utbild-

 ningsbidrag lämnats enligt förord-

 ningen (1996:1654) om särskilt

 utbildningsbidrag, i den mån sådan

 tid inte enligt 7 § jämställs med

 tid under vilken förvärvsarbete har

 utförts.

 Den tid som inte räknas in i ramtiden får dock inte överstiga två år.

 28 §6

--------------------------------------------------------------------

Bestämmelserna i 26 § 1-3 om Bestämmelserna i 26 § 1-3 om arbete

arbete skall tillämpas i fråga om skall tillämpas i fråga om

arbetsmarknadspolitiska åtgärder arbetsmarknadspolitiska åtgärder

som berättigar till som berättigar till utbildningsbi-

utbildningsbidrag. Bestämmelserna drag samt i fråga om utbildningar

i 27 § skall därvid gälla i för vilka utbildningsbidrag lämnas

tillämpliga delar. enligt förordningen (1996:1654) om

 särskilt utbildningsbidrag. Be-

 stämmelserna i 27 § skall därvid

 gälla i tillämpliga delar.

____________________________

 1. Denna lag träder i kraft i fråga om 6 § den 1 juli 1997 och i övrigt den 29

september 1997.

 2. Bestämmelsen i 6 § andra stycket tredje strecksatsen och tredje stycket

tillämpas om anställningen har upphört efter ikraftträdandet.

 3. Rätten till ersättning för den som inte påbörjat en ersättningsperiod och

som före ikraftträdandet påbörjat förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat

med stöd av förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd skall i fråga om detta

arbete bedömas enligt 6 § i dess äldre lydelse.

**FOOTNOTES**

5 Senaste lydelse 1995:859.

6 Senaste lydelse 1995:709.

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

--------------------------------------------------------------------

Försäkrad för delpension är den somFörsäkrad för delpension är den som är

är bosatt i Sverige och under en bosatt i Sverige och under en

ramtid av ett år omedelbart före ramtid av ett år omedelbart före

den dag då pension avses börja ut- den dag då pension avses börja ut-

ges eller den tidigare dag då an- ges eller den tidigare dag då an-

sökan görs har förvärvsarbetat i sökan görs har förvärvsarbetat i

minst 80 dagar fördelade på minst minst sex månader under förutsätt-

fem månader enligt bestämmelserna ning att förvärvsarbetet utförts

om arbetsvillkor i lagen under minst 70 timmar per månad,

(1973:370) om arbetslöshetsförsäk- eller har förvärvsarbetat i minst

ring. Tid då sökanden har varit 450 timmar under en sammanhängande

hindrad att arbeta av anledning tid av 180 dagar under för-

som sägs i den lagen eller i utsättning att förvärvsarbetet har

lagen (1973:371) om kontant utförts under sex perioder om

arbetsmarknadsstöd inräknas inte trettio dagar vardera med en

vid bestämmande av ramtid. Som arbetad tid av minst 45 timmar i

arbetshinder räknas vid varje period enligt bestämmelserna

tillämpning av denna paragraf även om arbetsvillkor i lagen

arbetslöshet vid vilken ersättning (1973:370) om ar-

har utgetts enligt någon av nämnda betslöshetsförsäkring. Tid då sökanden

lagar. har varit hindrad att arbeta av

 anledning som sägs i den lagen

 eller i lagen (1973:371) om

 kontant arbetsmarknadsstöd inräknas

 inte vid bestämmande av ramtid.

 Som arbetshinder räknas vid

 tillämpning av denna paragraf även

 arbetslöshet vid vilken ersättning

 har utgetts enligt någon av nämnda

 lagar.

____________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1995:518.

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1997:000) om ändring i lagen (1979:84) om

delpensionsförsäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse1 Föreslagen lydelse

 3 §2

--------------------------------------------------------------------

Försäkrad för delpension är den somFörsäkrad för delpension är den som är

är bosatt i Sverige och under en bosatt i Sverige och under en

ramtid av ett år omedelbart före ramtid av ett år omedelbart före

den dag då pension avses börja ut- den dag då pension avses börja ut-

ges eller den tidigare dag då an- ges eller den tidigare dag då an-

sökan görs har förvärvsarbetat i sökan görs har förvärvsarbetat i

minst sex månader under förutsätt- minst sex månader under förutsätt-

ning att förvärvsarbetet utförts ning att förvärvsarbetet utförts un-

under minst 70 timmar per månad, der minst 70 timmar per månad,

eller har förvärvsaretat i minst eller har förvärvsarbetat i minst

450 timmar under en sammanhän- 450 timmar under en sammanhängande

gande tid av 180 dagar under tid av 180 dagar under förut-

förutsättning att förvärvsarbetet sättning att förvärvsarbetet har ut-

har utförts under sex perioder om förts under sex perioder om

trettio dagar vardera med en trettio dagar vardera med en

arbetad tid av minst 45 timmar i arbetad tid av minst 45 timmar i

varje period enligt bestämmel- varje period enligt bestämmelserna

serna om arbetsvillkor i lagen om arbetsvillkor i lagen

(1973:370) om ar- (1997:000) om ar-

betslöshetsförsäkring. Tid då betslöshetsförsäkring. Tid då sökanden

sökanden har varit hindrad att har varit hindrad att arbeta av

arbeta av anledning som sägs i anledning som sägs i den lagen

den lagen eller i lagen inräknas inte vid bestämmande av

(1973:371) om kontant ramtid. Som arbetshinder räknas

arbetsmarknadsstöd inräknas inte vid tillämpning av denna paragraf

vid bestämmande av ramtid. Som även arbetslöshet vid vilken

arbetshinder räknas vid ersättning har utgetts enligt

tillämpning av denna paragraf även nämnda lag.

arbetslöshet vid vilken ersättning

har utgetts enligt någon av nämnda

lagar.

___________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

1 I enlighet med föreslagen lydelse i avsnitt 2.10 i denna

proposition.

2 Senaste lydelse 1995:518.

--------------------------------------------------------------------

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 7 § lagen (1981:691) om socialavgifter1 skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

4 kap.

7 §2

--------------------------------------------------------------------

Arbetsmarknadsavgifter förs till Arbetsmarknadsavgifter förs till

staten för finansiering av staten för finansiering av

 1. arbetslöshetsersättning 1. arbetslöshetsersättning enligt

enligt lagen (1973:370) om lagen (1997:000) om arbetslös-

arbetslöshetsförsäkring, hetsförsäkring,

 2. kontant arbetsmarknadsstöd 2. kostnader för tillsyn av

enligt lagen (1973:371) om arbetslöshetskassornas utbetalning

kontant arbetsmarknadsstöd, av arbetslöshetsersättning enligt

 3. utbildningsbidrag till sådan lagen (1997:000) om

deltagare i arbetslöshetskassor, och

arbetsmarknadsutbildning enligt 3. utbildningsbidrag till sådan

förordningen (1987:406) om deltagare i arbetsmarknadsutbild-

arbetsmarknadsutbildning eller ning enligt förordningen

yrkesinriktad rehabilitering (1987:406) om arbets-

enligt förordningen (1987:405) om marknadsutbildning eller yrkesin-

den arbetsmarknadspolitiska riktad rehabilitering enligt

verksamheten som uppfyller förordningen (1987:405) om den

medlems- och arbetsvillkoren i arbetsmarknadspolitiska verksam-

6 § lagen om arbets- heten som uppfyller villkoren för

löshetsförsäkring. inkomstrelaterad ersättning enligt

 lagen om arbetslöshetsförsäkring.

_____________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

1 Lagen omtryckt 1989:633.

2 Senaste lydelse 1995:413.

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 13 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

13 §1

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Kontrolluppgifter om sjukpen- Kontrolluppgifter om sjukpenning,

ning, föräldrapenning, vårdbidrag, föräldrapenning, vårdbidrag samt

kontant arbetsmarknadsstöd samt andra förmåner i form av bidrag,

andra förmåner i form av bidrag, stöd eller ersättning som är skatte-

stöd eller ersättning som är pliktiga intäkter för mottagaren

skattepliktiga intäkter för skall lämnas av

mottagaren skall lämnas av

 1. Riksförsäkringsverket, 1. Riksförsäkringsverket,

 2. allmän försäkringskassa, 2. allmän försäkringskassa,

 3. arbetslöshetskassa, 3. arbetslöshetskassa,

 4. universitet och högskola, 4. universitet och högskola,

 5. Centrala studiestödsnämnden, 5. Centrala studiestödsnämnden,

 6. länsarbetsnämnd. 6. länsarbetsnämnd.

 Kontrolluppgift skall lämnas för den som fått förmånen om det utbetalda

beloppet uppgår till sammanlagt minst 100 kronor för hela året. Kontroll-

uppgiften skall ta upp utbetalt belopp och avdragen preliminär A-skatt.

 Riksförsäkringsverket skall, i fråga om sjukpenning, i kontrolluppgiften ange

om utbetalt belopp avser anställning eller annat förvärvsarbete.

__________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock fortfarande i fråga om kon-

tant arbetsmarknadsstöd som betalas ut efter ikraftträdandet.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1994:1991.

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1340) om ändring i lagen

(1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

Härigenom föreskrivs att 5 § samt ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna

till lagen (1996:1340) om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt

för utomlands bosatta skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 §

 Skattepliktig inkomst enligt denna lag är:

 1. avlöning eller därmed jämförlig förmån, som utgått av anställning eller

uppdrag hos svenska staten eller svensk kommun;

 2. avlöning eller därmed jämförlig förmån, som utgått av annan anställning

eller annat uppdrag än hos svenska staten eller svensk kommun, i den mån

inkomsten förvärvats genom verksamhet här i riket;

 3. arvode och liknande ersättning som uppburits av någon i egenskap av ledamot

eller suppleant i styrelse eller annat liknande organ i svenskt aktiebolag eller

annan svensk juridisk person, oavsett var verksamheten utövats;

 4. pension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring till den del beloppet

överstiger uppburen folkpension och pensionstillskott som uppburits enligt 2 §

lagen (1969:205) om pensionstillskott eller, för den som uppburit folkpension i

form av förtidspension, till den del beloppet överstiger uppburen folkpension

och 52 procent av pensionstillskott som uppburits enligt 2 a § sistnämnda lag,

eller, om folkpension enligt bestämmelserna i 17 kap. 2 § lagen om allmän

försäkring samordnats med yrkesskadelivränta eller annan i nämnda lagrum angiven

livränta, till den del beloppet överstiger den pension som skulle ha utgått om

sådan samordning inte skett, och för annan ersättning enligt lagen om allmän

försäkring;

 5. pension på grund av anställning eller uppdrag hos svenska staten eller

svensk kommun;

 6. belopp, som utgår på grund av annan pensionsförsäkring än tjänste-

pensionsförsäkring, om försäkringen meddelats i här i riket bedriven försäk-

ringsrörelse samt belopp som utbetalas från pensionssparkonto fört av ett

svenskt pensionssparinstitut eller av ett utländskt instituts filial i Sverige

enligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande;

 7. pension på grund av tjänstepensionsförsäkring samt annan pension eller

förmån, om förmån utgår från Sverige på grund av förutvarande tjänst och den

tidigare verksamheten huvudsakligen utövats här;

 8. ersättning enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen (1989:225) om ersättning till

smittbärare samt enligt annan lag eller författning, som utgått till någon vid

sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring eller i

fall som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller lagen

(1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän;

--------------------------------------------------------------------

 9. dagpenning från arbetslös- 9. dagpenning från arbetslös-

hetskassa enligt lagen hetskassa enligt lagen (1997:000)

(1973:370) om arbetslös- om arbetslöshetsförsäkring;

hetsförsäkring och kontant

arbetsmarknadsstöd enligt lagen

(1973:371) om kontant ar-

betsmarknadsstöd;

 10. korttidsstudiestöd enligt studiestödslagen (1973:349);

 11. annan härifrån uppburen, genom verksamhet här i riket förvärvad inkomst av

tjänst;

 12. återfört avdrag för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter, egenavgifter som fallit bort, i den mån avdrag har medgetts för

avgifterna samt avgifter som avses i 46 § 2 mom.

första stycket 3 kommunalskattelagen (1928:370) och som satts ned genom ändrad

debitering i den mån avdrag har medgetts för avgifterna och dessa inte hänför

sig till näringsverksamhet;

 13. sjöinkomst som avses i punkt 1 av anvisningarna till 49 § kommu-

nalskattelagen.

 Som inkomst enligt första stycket 1--3 anses också förskott på sådan inkomst.

Som folkpension behandlas även tilläggspension i den mån den enligt lagen om

pensionstillskott föranlett avräkning av pensionstillskott. Däremot räknas inte

barnpension eller vårdbidrag som folkpension.

 Verksamhet på grund av anställning i svenskt företag anses utövad här i riket

även om tjänsteinnehavaren i och för sin tjänst måste göra tillfälliga besök

utomlands eller under längre tid uppehålla sig där under kringresande (t. ex.

handelsresande).

 Skattepliktig inkomst enligt denna lag är dock endast sådan inkomst som är

skattepliktig inkomst enligt kommunalskattelagen.

___________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas på inkomster som

hänför sig till tid efter ikraftträdandet.

 Äldre bestämmelser i 5 § 9 skall fortfarande tillämpas i fråga om kontant

arbetsmarknadsstöd som betalas ut efter ikraftträdandet.

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:645) om tillämplig lag för vissa

försäkringsavtal

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1993:645) om tillämplig lag för vissa

försäkringsavtal skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

4 §

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Lagen gäller inte återförsäkring Lagen gäller inte återförsäkring

eller försäkring som avses i lagen eller försäkring som avses i lagen

(1962:381) om allmän försäkring, (1962:381) om allmän försäkring,

lagen (1973:370) om arbetslös- lagen (1997:000) om arbetslös-

hetsförsäkring, lagen (1976:380) hetsförsäkring, lagen (1976:380) om

om arbetsskadeförsäkring, lagen arbetsskadeförsäkring, lagen

(1979:84) om delpensionsförsäk- (1979:84) om delpensionsförsäkring,

ring, lagen (1991:1047) om lagen (1991:1047) om sjuklön eller

sjuklön eller lagen (1993:16) om lagen (1993:16) om försäkring mot

försäkring mot vissa semester- vissa semesterlönekostnader

lönekostnader.

__________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer

Härigenom föreskrivs att 5 b § lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 b §1

--------------------------------------------------------------------

Vid beräkning av årsinkomst enligt Vid beräkning av årsinkomst enligt

5 § första stycket för den som är 5 § första stycket för den som är

berättigad till folkpension i berättigad till folkpension i form

form av änkepension skall bortses av änkepension skall bortses från

från livränta enligt 6 kap. 1 § livränta enligt 6 kap. 1 § lagen

lagen (1976:380) om arbetsska- (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

deförsäkring eller motsvarande eller motsvarande livränta som

livränta som bestäms med bestäms med tillämpning av sagda

tillämpning av sagda lag till den lag till den del livräntan

del livräntan överstiger det överstiger det belopp denna skulle

belopp denna skulle ha uppgått ha uppgått till om inte

till om inte änkepensionen min- änkepensionen minskats med hänsyn

skats med hänsyn till årsinkomst. till årsinkomst. Detsamma skall

Detsamma skall gälla för tjänste- gälla för tjänstepension eller

pension eller motsvarande er- motsvarande ersättning som följer

sättning som följer av av kollektivavtal och som är

kollektivavtal och som är samordnad med folkpension i form

samordnad med folkpension i form av änkepension och för dagpenning i

av änkepension och för kontant form av grundbelopp enligt 32 §

arbetsmarknadsstöd enligt 24 § lagen (1997:000) om arbetslös-

lagen (1973:371) om kontant hetsförsäkring.

arbetsmarknadsstöd.

--------------------------------------------------------------------

___________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1996:1590.

2.17 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:459) om arbetsförmedlings-

register

Härigenom föreskrivs att 14 och 20 §§ lagen (1994:459) om arbetsför-

medlingsregister skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

14 §

--------------------------------------------------------------------

I den utsträckning regeringen I den utsträckning regeringen före-

föreskriver får uppgifter om utbe- skriver får uppgifter om utbe-

talning av medel för arbetsmark- talning av medel för arbetsmark-

nadspolitiska åtgärder hämtas till nadspolitiska åtgärder hämtas till

arbetsförmedlingsregistren och arbetsförmedlingsregistren och

Arbetsmarknadsstyrelsens Arbetsmarknadsstyrelsens centrala

centrala statistikregister från statistikregister från Riksförsäk-

Riksförsäkringsverket och de all- ringsverket och de allmänna försäk-

männa försäkringskassorna samt frånringskassorna samt från Centrala

Centrala studiestödsnämnden. Upp- studiestödsnämnden. Uppgifter om

gifter om utbetald ar- utbetald arbetslöshetsersättning får

betslöshetsersättning och kontant hämtas från arbetslöshetskassorna

arbetsmarknadsstöd får hämtas från och de länsarbetsnämnder som

arbetslöshetskassorna och de län- administrerat kontant arbetsmark-

sarbetsnämnder som administrerar nadsstöd enligt den upphävda lagen

sistnämnda stöd. (1973:371) om kontant arbetsmark-

 nadsstöd.

--------------------------------------------------------------------

20 §

Som sökbegrepp får användas

 1. uppgifter som avses i 9-11 §§ utom sådana som gäller kontaktpersoner,

 2. uppgifter om koder för arbetshandikapp och medborgarskap för att underlätta

förmedling av arbete åt arbetshandikappade och utlänningar och för att

framställa statistik där uppgifter om enskilda personer inte kan utläsas,

 3. andra uppgifter som avses i 5 § än uppgifter om arbetstillstånd,

uppehållstillstånd och telefonnummer, och

--------------------------------------------------------------------

 4. uppgifter från Riksförsäk- 4. uppgifter från Riksförsäk-

ringsverket, de allmänna försäk- ringsverket, de allmänna försäk-

ringskassorna och Centrala stu- ringskassorna och Centrala stu-

diestödsnämden om utbetalning av diestödsnämden om utbetalning av

medel för arbetsmarknadspolitiska medel för arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, av arbetslöshetsersättningåtgärder och av arbetslöshetsersätt-

från arbetslöshetskassa och av ning från arbetslöshetskassa.

kontant arbetsmarknadsstöd.

 Andra registrerade uppgifter får inte användas som sökbegrepp.

____________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.18 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:870) om offentliga tillfälliga

arbeten för äldre arbetslösa

Härigenom föreskrivs att 2 och 3 §§ lagen (1996:870) om offentliga tillfälliga

arbeten för äldre arbetslösa skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 §1

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Den tid under vilken en person Den tid under vilken en person

deltagit i ett offentligt deltagit i ett offentligt tillfäl-

tillfälligt arbete i enlighet med ligt arbete i enlighet med

länsarbetsnämndens anvisning utgör länsarbetsnämndens anvisning utgör

sådan med utfört arbete jämställd sådan med utfört arbete jämställd tid

tid som avses i 7 § lagen som avses i 19 § lagen (1997:000)

(1973:370) om ar- om arbetslöshetsförsäkring. Vid be-

betslöshetsförsäkring eller; 7 § stämmande av ramtid enligt nämnda

lagen (1973:371) om kontant ar- lag räknas inte tid då personen

betsmarknadsstöd. Vid bestämmande varit hindrad att arbeta på grund

av ramtid enligt samma lagar rä- av deltagandet, i den mån tiden

knas inte tid då personen varit inte jämställs enligt vad som nyss

hindrad att arbeta på grund av sagts.

deltagandet, i den mån tiden inte

jämställs enligt vad som nyss

sagts.

 3 §2

--------------------------------------------------------------------

När det gäller avstängning från rättNär det gäller avstängning från rätt

till ersättning skall vad som till ersättning skall vad som före-

föreskrivs om arbetsmark- skrivs om arbetsmarknadspolitiska

nadspolitiska åtgärder i 31 § lagenåtgärder i 46 § lagen (1997:000) om

(1973:370) om arbetslöshetsför- arbetslöshetsförsäkring gälla också i

säkring och i 28 § lagen fråga om verksamhet som avses i

(1973:371) om kontant arbets- 1 §.

marknadsstöd gälla också i fråga om

verksamhet som avses i 1 §.

--------------------------------------------------------------------

____________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1996:1423.

2 Senaste lydelse 1996:1423.

2.19 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:871) om ändring i lagen

(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring

Härigenom föreskrivs att lagen (1996:871) om ändring i lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring skall utgå.

2.20 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:872) om ändring i lagen

(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd

Härigenom föreskrivs att lagen (1996:872) om ändring i lagen (1973:371) om

kontant arbetsmarknadsstöd skall utgå.

3 Ärendet och dess beredning

Den 15 juni 1995 bemyndigade regeringen chefen för arbetsmarknadsdepartementet

att tillkalla en särskild utredare (A 1995:12) med uppdrag att lämna förslag

till hur en ny arbetslöshetsförsäkring skall utformas (dir. 1995:92).

Utgångspunkter för uppdraget var att föreslå regler för en långsiktigt

finansierad sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Förslaget skulle utformas så

att försäkringen hävdade arbetslinjen och betonade dess karaktär av

omställningsförsäkring.

 Utredningen, som arbetat under namnet Utredningen om ersättning vid

arbetslöshet och omställning, ARBOM, överlämnade i mars 1996 ett delbetänkande

Grundläggande drag i en ny arbetslöshetsförsäkring - alternativ och förslag (SOU

1996:51) och i oktober 1996 slutbetänkandet En allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring (SOU 1996:150). En sammanfattning av delbetänkandet

finns i bilaga 1 och av slutbetänkandet i bilaga 2.

 Betänkandena har remissbehandlats. En förteckning över dem som har yttrat sig

finns i bilaga 3. Yttrandena finns tillgängliga i arbetsmarknadsdepartementet

(dnr A96/3121/A och A96/6302/A).

Riksdagsbehandling under år 1996

Regeringen föreslog i den s.k. sysselsättningspropositionen (1995/96:222) i juni

1996 omfattande ändringar i bestämmelserna för arbetslöshetsförsäkringen och det

kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS). Det gällde framför allt regler om en

tidsbegränsad ersättning och därmed sammanhängande frågor. Vidare föreslogs ett

nytt strängare arbetsvillkor. Riksdagen beslöt den 12 juli 1996 (bet.

1995/96:FiU15, yttr. 1995/96:AU6y, rskr. 1995/96:307), med vissa justeringar, i

enlighet med regeringens förslag. De nya reglerna skulle börja gälla den 1

januari 1997.

 Under hösten 1996 togs frågan om bl.a. en tidsbegränsad arbetslöshet-

sersättning åter upp i riksdagen i samband med behandlingen av

budgetpropositionen. Riksdagen beslöt (bet. 1996/97:AU7, rskr. 1996/97:105) att

skjuta på ikraftträdandet av det under sommaren 1996 fattade beslutet till den 1

juli 1997. Arbetsmarknadsutskottet uttalade att ett starkt skäl till att skjuta

upp förändringarna är den stora fördel som kan nås med ett samlat förslag.

Utskottet anförde vidare att uppskjutandet av de under sommaren 1996 beslutade

ändringarna inte innebar ett frånträdande av principen om en bortre gräns för

ersättningen. Utskottet förutsatte att regeringen skulle återkomma med ett

samlat förslag om reglerna för arbetslöshetsersättning under våren 1997 och i

sådan tid att de nya lagreglerna kan träda i kraft vid halvårsskiftet 1997.

Lagrådet

Regeringen anser i likhet med ARBOM-utredningen att arbetslöshetsförsäkringen

bör regleras i två lagar - dels en lag som innehåller ersättningsregler, dels en

lag med föreningsrättsliga bestämmelser för arbetslöshetskassorna. Regeringen

beslöt den 12 februari 1997 att genom lagrådsremiss inhämta Lagrådets yttrande

över ett förslag till ny lag om arbetslöshetskassor. Lagrådsremissens lagförslag

finns i bilaga 4. Lagrådet, vars yttrande bifogas som bilaga 5, har gjort en

relativt omfattande redaktionell omarbetning av det remitterade lagförslaget.

Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 8 samt i avsnitt 11.2. Regeringen har

godtagit Lagrådets förslag till disposition av lagen samt dess förslag till

lydelse av de olika bestämmelserna. Dessa finns kommenterade i en särskild

specialmotivering i Lagrådets yttrande. Därutöver föreslås i förhållande till

lagrådsremissens förslag vissa ändringar av reglerna om medlemsavgifter samt om

finansierings- och utjämningsavgifter. Några smärre redaktionella ändringar har

också gjorts.

 De förslag som redovisas i det följande innebär att ändringar behöver göras i

ett antal lagar som finns upptagna under avsnitt 2. Av dessa lagar ligger lagen

(1927:77) om försäkringsavtal, kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1981:691)

om socialavgifter, lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,

lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, lagen

(1993:645) om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal, lagen (1994:459) om

arbetsförmedlingsregister samt lagen (1996:870) om offentliga tillfälliga

arbeten för äldre arbetslösa inom Lagrådets granskningsområde. Ändringarna är i

huvudsak av redaktionell beskaffenhet och innebär främst att hänvisningar görs

till den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. Lagrådets hörande torde därför

inte erfordras.

Läsanvisningar

Mot bakgrund av den tidigare hanteringen av arbetslöshetsförsäkringsfrågan under

år 1996 och av att de förslag som redovisas i det följande bör träda i kraft vid

olika tillfällen under innevarande och under nästa år redovisas förslagen i

följande ordning.

 Avsnitt 5: Förslag att de av riksdagen redan beslutade lagändringar som skall

träda i kraft den 1 juli 1997 bör utgå.

 Avsnitt 6: Förslag som bör träda i kraft under år 1997.

 Asnitten 7 och 8: Förslag som bör träda i kraft den 1 januari 1998.

 De förslag av ARBOM-utredningen som inte berörs i det följande har regeringen

inte funnit skäl att tillstyrka.

4 Inledning

Arbetslöshetsförsäkringen - en omställningsförsäkring

Arbetslöshetsförsäkringen är en viktig och integrerad del av arbetsmark-

nadspolitiken, vars huvudsakliga syfte är att underlätta tillväxten genom att

främja en snabb och effektiv omställning på arbetsmarknaden så att det går att

kombinera en stigande sysselsättning med låg inflation och låg arbetslöshet. En

aktiv omställningsförsäkring måste utformas så att den står i samklang med övrig

sysselsättningspolitik och blir ett aktivt inslag i tillväxt- och fördelnings-

politiken. En robust arbetslöshetsförsäkring och utbyggd arbetsmarknadspolitik

minskar också motståndet mot tekniska förändringar inom arbetslivet.

 Arbetslöshetsförsäkringen har en lång historia med starka krav på omställning.

Ersättningsperioden har hela tiden varit relativt kort och kraven på att stå

till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söka arbete har alltid varit starka.

 Arbetslöshetsersättningen skall ses som en försäkringsersättning som faller ut

när en person blir arbetslös främst på grund av en vikande konjunktur eller en

pågående strukturomvandling. Försäkringen är ingen yrkesförsäkring utan den

skall göra det möjligt för den arbetslöse att under rimliga ekonomiska

förhållande, under en begränsad tid, söka sig fram till en ny anställning där

hans eller hennes kompetens kan utnyttjas.

 En grundläggande princip i en försäkring för omställning är att den arbetslöse

hela tiden aktivt söker arbete och deltar i den utbildning, praktik m.m. som

arbetsförmedlingen anser lämplig. De regler som styr försäkringen måste vara

tydliga. Det gäller att ta erbjudna arbeten även utanför det yrkesområde som man

tidigare arbetat inom, att godta en förändrad lön, att vara beredd att inom

rimliga krav pendla, flytta, omskola sig eller skaffa praktik. Å andra sidan

stöttar samhället vid behov den arbetssökande med stora resurser i form av

förmedlingsinsatser och olika åtgärder om dessa regler följs.

 Vad som nyss sagts innebär kort sagt att den sökande skall stå till

arbetsmarknadens förfogande. Det innebär att det i princip inte får finnas några

hinder för henne eller honom att ta lämpligt arbete. En fråga som i detta

sammanhang är ständigt aktuell är hur man skall se på en förälder som inte har

barntillsynen ordnad. I princip betraktas en sådan person i

arbetslöshetsförsäkringens mening inte stå till arbetsmarknadens förfogande och

har inte rätt till arbetslöshetsersättning om barntillsynen inte kan ordnas

omgående. Denna princip bör gälla även fortsättningsvis. Arbetslöshetser-

sättningen skall inte vara en ersättning för tillsyn av barn om inte detta kan

ordnas på annat sätt.

 För många föräldrar innebär emellertid detta ett stort problem beroende på var

de bor. Vissa kommuner tillåter att barnen får fortsätta att delta i

barnomsorgsverksamhet när föräldrarna är arbetslösa. Andra kommuner utestänger

barnen från barnomsorgsverksamheten när föräldrarna är arbetslösa och söker

arbete. Föräldrarna har då inte rätt till arbetslöshetsersättning.

 Detta problem kan emellertid inte lösas inom ramen för arbetslöshetser-

sättningen utan lösningen måste finnas i ett nära samspel mellan kommunen och

arbetsförmedlingen. Ett erbjudande om ett lämpligt arbete får inte stupa på

bristande barntillsyn. Regeringen avser därför att inleda diskussioner med i

första hand Svenska kommunförbundet om en lösning som innebär att

barntillsynsfrågan inte får utgöra ett hinder för en förälder att anta ett

erbjudet arbete.

 En annan grundläggande princip är att den tid under vilken ersättning vid

öppen arbetslöshet lämnas bör vara relativt kort. Perioder av öppen arbetslöshet

skall brytas av perioder med meningsfulla aktiviteter som anpassats till den

enskilda individens behov och stärker möjligheterna att få ett arbete.

 En annan viktig princip är att det bör finnas tidsbegränsning i ersättnings-

rätten.

Bakgrund

I Sverige liksom i många andra länder startade arbetslöshetsförsäkringen som en

frivillig försäkring organiserad av fackförbund för ca 100 år sedan.

 För drygt 60 år sedan infördes statsbidrag till arbetslöshetsförsäkringen.

Statsbidragens andel av försäkringens kostnader ökade från ca 35 procent år 1935

med ca 10 procentenheter per decennium, och uppgick år 1975 till 75 procent.

Sedan år 1991 har statsbidragen finansierat över 95 procent av ersättningen.

Utgifterna för arbetslöshetsersättningen finansieras i dag huvudsakligen med

arbetsgivaravgifter. En begränsad del, ca 3 procent år 1996, täcks av

arbetslöshetskassornas finansieringsavgifter. Medlemsavgiften i försäkringen

täcker denna finansieringsavgift och administrationskostnaden hos

arbetslöshetskassorna för försäkringen.

 Ersättningsperioden har under försäkringens historia varit kort. År 1974

förlängdes ersättningsperioden från längst 150 dagar till högst 300 dagar, och

till längst 450 för dem som uppnått 55 års ålder. Samtidigt infördes det

statliga kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) som ett ekonomiskt grundskydd för

dem som inte hade rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen.

 Arbetslöshetsförsäkringens täckningsgrad har ökat markant under de senaste

decennierna. I dag är över 90 procent av arbetskraften ansluten till arbetslös-

hetsförsäkringen. Så sent som år 1965 uppgick andelen till ca 50 procent.

 Andelen arbetslösa som får ersättning är dock mindre eftersom arbetslösheten

är större bland nytillträdande och bland dem som ännu ej fått en fast förankring

på arbetsmarknaden. Dessutom uppfyller en del av medlemmarna i

arbetslöshetskassorna inte medlems- eller arbetsvillkoret. Ungefär 75 procent av

de arbetslösa får ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Ca 8 procent får

KAS.

 I ett historisk perspektiv är det dock få arbetslösa som saknar ersättning. I

början av 1960-talet hade enbart ca 20 procent av de arbetslösa rätt till

ersättning. Framförallt saknade kvinnor och ungdomar ersättning. Andelen

berättigade till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen var så sent som vid

1980-talets början kring 46 procent.

Arbetsmarknadsläget

Under 1990-talet har situationen på arbetsmarknaden försämrats dramatiskt.

Sysselsättningen föll med ca 550 000 personer på tre år. Arbetslösheten har nått

höjder som vi tidigare inte haft under efterkrigstiden. Under år 1996 var ca 347

000 personer eller 8,1 procent av arbetskraften öppet arbetslösa. Dessutom var

ca 195 000 personer i genomsnitt per månad sysselsatta i konjunkturberoende

arbetsmarknadsåtgärder. Tillsammans utgjorde antalet personer i åtgärder plus

antalet öppet arbetslösa ca 540 000 eller 12,6 procent av arbetskraften.

 Under de senaste fyra åren har arbetslösheten varit av denna höga omfattning.

Detta har lett till stora påfrestningar för såväl de arbetslösa som på

statsfinanserna och arbetsmarknadspolitiken. Utgifterna för arbetslös-

hetsersättningen har ökat från knappt 6 miljarder kronor budgetåret 1989/90 till

ca 35 miljarder kronor under år 1996. Utgifterna för den aktiva

arbetsmarknadspolitiken har samtidigt ökat mycket kraftigt.

 Den långvarigt kvarvarande arbetslösheten medför att allt fler människor nu är

långvarigt arbetslösa. Långtidsarbetslösheten, dvs. minst sex månaders

arbetslöshet, har stigit från 19 till 37 procent mellan åren 1991 och 1996. I

ett internationellt perspektiv är långtidsarbetslösheten i Sverige dock

fortfarande låg.

 Arbetsmarknadspolitiken har varit starkt inriktad på att både förhindra och

bryta långtidsarbetslöshet. Den har till viss del också lyckats med detta.

Arbetsmarknadsåtgärder har varit ett sätt att bryta långa arbetslöshetsperioder.

Det har dock varit allt svårare att efter genomgången åtgärd åter få en fast

förankring på arbetsmarknaden, varför återkommande växling mellan arbetslöshet

och arbetsmarknadsåtgärd har ökat. Möjligheten att genom en åtgärd kvalificera

för en ny ersättningsperiod har medfört att många personer i praktiken har

kunnat få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen under mycket lång tid.

 Antalet långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingen, dvs. inskrivna längre än två

år, var vid årsskiftet 1996/97 över 200 000. På senare tid är det framförallt de

med mycket långa inskrivningstider vid arbetsförmedlingen, som har ökat

kraftigt. Bl.a. har antalet personer med inskrivningstid över fyra år tre-

dubblats under det senaste året. Hela 84 000 personer hade i slutet av oktober

förra året varit inskrivna vid förmedlingen så lång tid. Bland dem med långa

inskrivningstider är andelen kassaberättigade betydligt högre än bland dem med

kortare inskrivningstider. För dem med inskrivningstid över fyra år var andelen

med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen ca 89 procent att jämföra med ca

64 procent för dem med inskrivningstid mellan sju och tolv månader.

 Arbetsmarknadsforskning visar att ju längre tid man har varit utanför den

reguljära arbetsmarknaden desto svårare har det blivit att återvända. I och för

sig är aktivitet i form av utbildning eller arbetsmarknadsåtgärd, som gör att

individen hela tiden kan ta de arbeten som erbjuds, alltid bättre än passivitet.

Men frånvaro från den reguljära arbetsmarknaden medför i sig att det blir

svårare att få arbete.

 Färsk forskning visar att det tar längre tid för arbetslösa med kassaer-

sättning att få arbete än arbetslösa med KAS eller utan ersättning. Detta beror

sannolikt på att de senare är mer motiverade att ta alla tänkbara arbeten.

Förutom av sociala skäl kan det ur rent samhällsekonomiskt perspektiv dock vara

motiverat att en arbetslös person under en begränsad sökperiod har en tryggad

ekonomisk situation, för att finna ett arbete där personens kompetens kan komma

till användning.

 Arbetslöshetsförsäkringen är en sådan möjlighet, en omställningsförsäkring

under trygghet, dock kombinerad med starka krav. Det betyder att om den

tillfälliga arbetslöshetsperioden riskerar att bli långvarig skall kraven på

omställning vara höga. Målet som skall uppnås är ett nytt arbete på den

reguljära arbetsmarknaden och det kan innebära byte av verksamhetsområde, yrke

eller bostadsort. Försäkringen skall stimulera till yrkes- och kompetensmässig

omställning. Den som riskerar att inte snabbt hitta arbete skall också vara

beredd att anpassa sina krav på arbets- och lönevillkor. Arbetslöshetsförsäk-

ringen får inte skapa inlåsningseffekter eller motverka att de arbetslösa tar

även tillfälliga arbeten. För att medverka till detta är det vilktigt att en

tidsbegränsing i ersättningsrätten införs.

 Det finns dock forskning som å andra sidan tyder på att det är den låga

arbetskraftsefterfrågan som förklarar utvecklingen i dag och att det i stor

utsträckning är slumpen och i viss mån bostadsorten som avgör vem som står utan

arbete i långa tider. Det är därför inte bara individernas ansvar att anpassa

sig till den befintliga arbetsmarknaden. Samhället måste även ta ansvar för att

det skall finnas förutsättningar för att få arbete eller andra lämpliga åtgärder

såsom utbildning m.m. för de arbetssökande.

 Avsikten med att införa en tidsbegränsad ersättning har aldrig varit att fler

människor skall hamna i behov av socialbidrag. Tvärtom är syftet att öka den

långtidsarbetslöses möjligheter till reguljärt arbete. Tanken är att med klara

spelregler och ett tydligare eget ansvar för att finna arbete, kan

sökeffektiviteten öka. Meningen är även att påverka arbetsgivare och minska

möjligheterna att låta arbetslöshetsförsäkringen betala för s.k.

stilleståndskostnader. De knappa resurserna kan då riktas in på dem med störst

behov av stöd, nämligen de långtidsarbetslösa.

 Situationen på arbetsmarknaden under de senaste åren har varit exceptionellt

svår för de arbetslösa. Antalet nyaanmälda lediga platser för de arbetslösa att

söka har varit lågt i förhållande till antalet arbetslösa. En omfattande

satsning på arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av bl.a. utbildning och

praktik har dock medfört att en stor del av de arbetslösa fått reguljära

arbeten. För andra har arbetslöshetsersättningen inneburit en ekonomisk trygghet

i en svår omställningssituation.

 Målsättningen är att ingen person skall behöva bli utförsäkrad och därför

skall satsningen vara intensiv för att stärka ställningen på arbetsmarknaden för

främst de långtidsarbetslösa och dem som riskerar att bli långtidsarbetslösa.

Detta är också regeringens uppdrag till Arbetsmarknadsstyrelsen. Ett av medlen

som i ökad utsträckning skall användas för att finna vägen till ett reguljärt

arbete är individuella handlingsplaner. En sådan plan skall innehålla en analys

av den arbetslöses möjligheter att hävda sig på arbetsmarknaden och en

genomtänkt strategi för hur den arbetslöse skall kunna återgå till reguljärt

arbete. Handlingsplanen skall samtidigt vara en överenskommelse mellan

arbetsförmedlingen och den arbetslöse att arbeta för att uppnå detta mål. I

handlingsplanen skall sättas ut ett antal "kontrollstationer", dvs. tidpunkter

då mer genomgripande uppföljningar skall göras av hur uppsatta mål har uppnåtts.

 Regeringen har tillsammans med företrädare för fackföreningsrörelsen noggrant

diskuterat tänkbara alternativ om en arbetslös trots detta ändå blir utförsäkrad

från arbetslöshetsersättning. En lösning kan vara att den arbetslöse erbjuds att

delta i verksamhet vid s.k. arbetscenter, som skall ha till syfte att erbjuda

tjänster som normalt inte utbjuds på den lokala arbetsmarknaden. För vissa

utförsäkrade kan lönebidragsanställningar vara den riktiga åtgärden, för andra

förtidspension.

 Det finns dock ett betydande antal oklarheter förknippade med en tidsbegränsad

ersättning. Vad är t.ex. en lämplig ersättningsnivå vid placering i ett

arbetscenter, kan dessa arbetscenter leda till undanträngning av reguljära

arbeten, hur påverkas den kommunala respektive den statliga ekonomin. Likaså

måste de eventuella incitamentseffekter till att vänta, som de större

extrainsatser den långtidsarbetslöse får i slutet av sin ersättningsperiod,

begränsas så att inte arbetslösheten förlängs av denna anledning. Vidare måste

incitatmentseffekter av olika typer av efterskydd när det gäller sökbeteende

m.m. beaktas. Dessa problem måste analyseras och utredas ytterligare innan en

tidsbegränsad ersättning införs.

 Regeringen kommer därför att tillkalla en utredning med uppgift att närmare

analysera vilka åtgärder som kan göras inför och efter en utförsäkring, på basis

av ovanstående problembild. När utredningsarbetet visat på lämpliga åtgärder

kommer förslag lämnas om införande av en treårig tidsbegränsad ersättningstid.

Ett beslut om detta bör kunna fattas med giltighet från den 1 juli 1999.

Nya tendenser på arbetsmarknaden

Den fasta anställningen är ännu den dominerande anställningsformen på den

svenska arbetsmarknaden, men en viss ökning av tidsbegränsade anställningar har

skett under de senaste åren. Sedan år 1990 har antalet tidsbegränsat anställda

ökat med ca 100 000 personer. År 1996 utgjorde dessa 490 000 eller ca 14 procent

av alla anställda. Det är framförallt ungdomar som har tidsbegränsade an-

ställningar, ca en tredjedel av dem under 30 år hade tidsbegränsade

anställningar.

 Någon markant ökning av tidsbegränsade arbeten har således inte skett under

1990-talet. Det tycks inte heller vara så att tidsbegränsade arbetsuppgifter i

någon större utsträckning har ökat, utan snarare så att företagen för att minska

sin osäkerhet i allt större utsträckning inledningsvis anställer tidsbegränsat.

Detta innebär att många av de arbeten som omsätts är tidsbegränsade. För de

nytillkomna på arbetsmarknaden tycks det vara så att ett tillfälligt arbete är

vägen till ett fast arbete.

 En grupp som ökat något under 1990-talet är egenföretagarna. Dessa är nästan

lika många som de tillfälligt anställda. År 1996 var antalet egenföretagare

inklusive deltagande familjemedlemmar 434 000.

 En mer tydlig tendens på dagens arbetsmarknad är att det i första hand är

kunskapsintensiv och social kompetens som efterfrågas. Nettotillväxten av

arbeten har under den senaste tiden främst skett inom tjänstesektorn.

Ytterligare en tendens är att arbetstillfällena i de stora företagen minskar,

medan de nya arbetena finns i de mindre och medelstora företagen.

Behovet av en ny arbetslöshetsförsäkring

Arbetslöshetsförsäkringen består i dag av två delar, dels en inkomstrelaterad

ersättning administrerad av de huvudsakligen fackföreningsanknutna arbetslös-

hetskassorna , dels det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) som är en ren

statlig ersättning. Den viktigaste källan till finansiering av de två systemen

är arbetsgivaravgifter. Kravet på att ha arbetat före arbetslösheten skiljer sig

i dag något åt i omfattning mellan de båda systemen men är i grunden ungefär

detsamma. Skillnaden är att för att få den inkomstrelaterade ersättningen måste

man ha varit medlem i en arbetslöshetskassa under minst ett år. För medlemskapet

i en arbetslöshetskassa betalar man också en avgift, vilken bidrar till en

mindre del av kostnaderna för arbetslöshetsersättningen.

 I dag är det relativt lätt att kvalificera sig för den inkomstrelaterade

arbetslöshetsersättningen. Arbetsvillkoret omfattar ett relativt begränsat mått

av arbete och kan uppfyllas utan någon särskilt stark förankring på

arbetsmarknaden. Ett högre mått av utfört förvärvsarbete bör krävas för att

försäkringens karaktär av ekonomiskt skydd vid ofrivillig arbetslöshet inte

skall urholkas. Detta mått får dock inte sättas så högt att det utesluter stora

grupper av förvärvsarbetande från möjligheten att få arbetslöshetsersättning.

 Arbetslöshetsförsäkringen i sin nuvarande form är sedan gammalt uppbyggd

kring fackföreningar. Försäkringen har i dag en mycket hög täckningsgrad vilket

visar på att den har lyckats att på frivillig väg motivera människor att

försäkra sig mot inkomstbortfall vid arbetslöshet.

 Arbetslöshetsförsäkringen är i princip tillgänglig för alla förvärsarbetande

på den svenska arbetsmarknaden. Tillsammans med det kontanta

arbetsmarknadsstödet utgör den ett system som erbjuder en god ekonomisk trygghet

vid arbetslöshet. Detta system bör emellertid vidareutvecklas för att

ytterligare underlätta för förvärvsarbetande och nytillträdande på

arbetsmarknaden att skaffa ett bra skydd vid arbetslöshet. Det bör ske genom att

den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet

ersätts med en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Denna försäkring

bör bygga på de nuvarande arbetslöshetskassorna. Från arbetslöshetskassorna

skall kunna lämnas såväl en grundersättning, motsvarande i stort det nuvarande

kontanta arbetsmarknadsstödet, som en inkomstrelaterad ersättning. För dem som

ännu inte har fått en fast förankring på arbetsmarknaden och inte har blivit

medlemmar i en av de existerande arbetslöshetskassorna bör en kompletterande

arbetslöshetskassa bildas. Huvudmän för denna kassa bör vara rikstäckande

organisationer på arbetsmarknaden som företräder företagare och anställda. Den

kompletterande arbetslöshetskassan skall agera konkurrensneutralt och vara

underställd samma regelsystem som gäller för andra arbetslöshetskassor. Kassan

skall ha karaktären av en övergångskassa till någon av de andra befintliga

arbetslöshetskassorna.

 I den allmänna och sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen skall alla som har

en viss ankytning till arbetsmarknaden kunna få ett grundbelopp som i stort

motsvarar det nuvarande kontanta arbetsmarknadsstödet. Den kompletterande

arbetslöshetskassan skall administrera grundförsäkringen för dem som inte är

medlemmar i en av de existerande arbetslöshetskassorna. Till de arbetslösa som

är medlemmar i en arbetslöshetskassa men som inte uppfyller villkoren för inkom-

strelaterad ersättning lämnas grundbeloppet från den arbetslöshetskassan. Från

såväl de existerande arbetslöshetskassorna som den kompletterande

arbetslöshetskassan skall vidare kunna lämnas en högre ersättning som är

relaterad till den tidigare förvärvsinkomsten.

 Den inkomstrelaterade arbetslöshetsersättningen lämnas för närvarande med

högst 75 procent av den arbetslöses tidigare inkomst, dock högst med 564 kronor

per dag. En höjning av såväl kompensationsnivån som den högsta dagpenningen är

angelägen. Genom ett ökat ekonomiskt ansvarstagande för

arbetslöshetsförsäkringen från arbetslöshetskassornas medlemmar kan detta

genomföras.

5 Riksdagens beslut den 12 juli och den 12 december 1996

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: De ändringar av ALF- och KAS-lagarna som |

| riksdagen den 12 juli 1996 antog med ikraftträdande den 1 |

| januari 1997 och vars ikraftträdande sedan av riksdagen |

| framflyttats till den 1 juli 1997 utgår. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Riksdagen antog den 12 juli 1996 (prop.

1995/96:222, bet.1995/96:FiU15, rskr. 1995/96:307) bl.a. ett antal ändringar i

ALF- och KAS-lagarna. Det rörde sig i huvudsak om en skärpning av

arbetsvillkoret samt om en tidsbegränsning av rätten att uppbära

arbetslöshetsersättning. Ändringarna skall, efter ett ytterligare beslut från

riksdagen (bet. 1996/97:AU7, rskr. 1996/97:105), träda i kraft den 1 juli 1997.

Regeringens förslag i denna proposition gör att de tidigare antagna ändringarna

inte längre är aktuella. Regeringen föreslår därför att dessa skall utgå.

 Förslaget innebär att lagen (1996:871) om ändring i lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring samt lagen (1996:872) om ändring i lagen (1973:371) om

kontant arbetsmarknadsstöd bör utgå.

6 Förändringar under budgetåret 1997

6.1 Kompensationsnivån och dagpenningnivåer

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Dagpenning lämnas fr.o.m. den 29 september |

| 1997 med 80 procent av den sökandes dagsförtjänst, dock högst med|

| 564 kronor. |

| Riksdagen godkänner att regeringen fastställer nivån på dag- |

| penningen i arbetslöshetsförsäkringen till högst 580 kronor och |

| stödbeloppet i det kontanta arbetsmarknadsstödet till 240 kronor|

| fr.o.m. den 29 december 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Kompensationsnivån i inkomstbortfallsförsäkringen bör

vara 80 procent av den tidigare dagsförtjänsten. Den lägsta dagpenningen -

grundbeloppet - föreslås i 1998 års nivå vara 295 kr. Den högsta dagpenningen

bör på kort sikt höjas till två grundbelopp dvs. 590 kr. På längre sikt bör den

högsta ersättningen vara 2,5 grundbelopp i dagpenningen. Både den lägsta och den

högsta dagpenningen bör knytas till ett inkomstindex som avspeglar de

förvärvsarbetandes standardutveckling.

 Remissinstanserna: LO står fast vid sin tidigare uttyckta uppfattning att

ersättningsnivån, så snart ekonomin medger, skall höjas till 90 procent. LO

anser att utredningens förslag om en högsta dagpenning om 590 kronor är ett steg

i rätt riktning. SACO vill förstärka differentieringen utifrån den samlade tiden

med anknytning till arbetsmarknaden och föreslår en ingångstrappa. En sådan

skulle kunna ge olika kompenstationsnivå och/eller olika lång ersättningsperiod

beroende på hur länge den arbetslöse tidigare arbetet. SACO föreslår att

inkomsttaket i arbetslöshetsförsäkringen bör vara detsamma som i

sjukförsäkringen och denna uppfattning delas av TCO. SO tillstyrker en ökning av

kompensationsnivån till 80 procent i en första etapp samt förordar en ökning

till 90 procent. SO föreslår att försäkringens värde återupprättas. Den högsta

dagpenningen bör bestämmas med utgångspunkt i 1993 års dagpenning 598 kronor.

SAF anser att ersättningsnivån bör sänkas till 70 procent. SAF avvisar

utredningens förslag om indexering av ersättningen. Svenska Kommunförbundet är

positivt till utredningens förslag till höjning av grundbelopp, ersättningsnivån

och ersättningstaket. Låga nivåer i arbetslöshetsersättningen gör att arbetslösa

redan tidigt måste vända sig till socialtjänsten för kompletterande stöd.

 Skälen för regeringens förslag: Dagpenning lämnas i dag med 75 procent av den

sökandes dagsförtjänst. Kompensationsnivån sänktes den 1 januari 1996 från 80

till 75 procent. För sänkningen fanns två huvudskäl. Den ena var det

statsfinansiella läget. Det andra var att anpassa kompensationsnivån till den i

sjukförsäkringen och föräldraförsäkringen.

 Regeringen har tidigare uttalat att kompensationsnivån i arbetslöshetsför-

säkringen bör höjas till 80 procent från den 1 januari 1998 och att höjningen

skall finansieras inom ramen för arbetslöshetsersättningen. De förslag till

ändringar i arbetslöshetsförsäkringen som regeringen nu lämnar skapar på ett

ansvarsfullt sätt utrymme för höjning av kompensationsnivån. Genom att

arbetslöshetskassornas finansieringsavgift höjs fr.o.m. den 1 juli 1997 anser

regeringen att det därför är möjligt att redan fr.o.m. den 29 september 1997

höja kompensationsnivån till 80 procent av den tidigare inkomsten. Av praktiska

skäl bör dagpenningen inte ändras mitt i en vecka. Regeringen föreslår därför

att ändringen görs den måndag som ligger närmast den 1 oktober 1996.

 För den som har vissa pensionsförmåner är kompensationsnivån lägre och avdrag

görs för den pension som den arbetslöse uppbär. Regeringens förslag innebär

ingen ändring i pensionsreglerna eller för de fall då den arbetslöse får en

inkomstrelaterad ersättning från annan än arbetslöshetskassa.

 Förslaget förutsätter en ändring i 20 § lagen (1973:370) om arbetslös-

hetsförsäkring. Förslaget bör träda i kraft den 29 september 1997.

 Enligt 17 § ALF-lagen respektive 18 § KAS-lagen har regeringen bemyndigats att

fastställa nivån på den högsta dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen

respektive stödbeloppet.

 Finansutskottet har i betänkande 1995/96:FiU15 med anledning av prop.

1995/96:222 instämt i arbetsmarknadsutskottets uppfattning att det i dag

gällande maximala beloppet för dagpenningen enligt 17 § första stycket ALF-lagen

inte bör höjas i samband med att ersättningsnivån höjs till 80 procent.

 Många arbetslösa får på grund av taket för dagpenningen i arbetslös-

hetsförsäkringen i dag en lägre kompensationsnivå än 75 procent av sin tidigare

inkomst. Om kompensationsnivån ökas till 80 procent utan att taket höjs blir den

grupp som slår i taket större. Dessutom har den högsta dagpenningen i

arbetslöshetsförsäkringen varit oförändrad sedan den 5 juli 1993 då den sänktes

från 598 till 564 kronor. Regeringen anser mot denna bakgrund att det är

angeläget med en viss höjning av den högsta dagpenningen respektive det kontanta

arbetsmarknadsstödet och har inom ramen för arbetslöshetsersättningen funnit en

finansiering för detta.

 Regeringen avser därför att, med stöd av föreskrifter i ALF-och KAS-lagarna,

fastställa den högsta dagpenningen till 580 kronor och det kontanta

arbetsmarknadsstödet till 240 kronor fr.o.m. den 29 december 1997. Av praktiska

skäl bör dagpenningen inte ändras mitt i en vecka. Ändringen föreslås därför ske

från den måndag som ligger närmast den 1 januari 1998.

 Mot bakgrund av finansutskottets uttalande i frågan bör riksdagens godkännande

inhämtas. Även för tid efter nämnda tidpunkt bör det emellertid ankomma på

regeringen att besluta om dagpenningnivåerna.

 En höjning av kompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen får också

effekter på utbildningsbidragen vid arbetsmarknadsutbildning m.m. Något

särskilt beslut av riksdagen behövs dock inte i denna fråga. Regeringen har

bemyndigats att fastställa högsta och lägsta dagpenning i utbildningsbidrag.

 Regeringen avser att senare anpassa dagpenningen i utbildningsbidraget vid

arbetsmarknadsutbildning m.m. fr.o.m. den 29 december 1997 till samma nivåer som

i arbetslöshetsersättningen.

6.2 Samordning med avgångsvederlag

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Tid då den arbetslöse från en arbetsgivare får|

| annan ersättning än pension på grund av anställningens upphörande|

| (avgångsvederlag) skall räknas som tid under vilken en arbetslös|

| utfört förvärvsarbete. Regeringen eller den myndighet som |

| regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om |

| beräkning av denna tid. De nya bestämmelserna träder i kraft den|

| 1 juli 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har förslagit att det inte genomförs någon

förändring beträffande avgångsvederlaget. Avgångsvederlag bör således, enligt

utredningen, inte avräknas från arbetslöshetsersättningen utöver den avräkning

som innebär att avgångsvederlag betraktas som lön under den uppsägningstid som

gäller enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd.

 Remissinstanserna: TCO är positiv till att ingen ändring av gällande praxis

föreslås eftersom avgångsvederlag, enligt TCO, är en viktig faktor i samband med

förhandlingar som rör omstrukturering och omställning i arbetslivet. AMS kan

acceptera utredningens förslag att nuvarande ordning skall bestå vad gäller

samordning med avgånsvederlag. SACO och SO ställer sig bakom utredningens

förslag i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Endast den som saknar förvärvsinkomster

betraktas som arbetslös i ALF-lagens och KAS-lagarnas mening. Till

förvärvsinkomster räknas lön, uppsägningslön, avgångsvederlag och andra

ersättningar som utbetalas av arbetsgivaren på grund av anställningsför-

hållandet. Under den tid sådana förvärvsinkomster lämnas är vederbörande inte

berättigad till arbetslöshetsersättning men skall å andra sidan tillgodoräknas

tiden för uppfyllande av det arbetsvillkor som uppställs som kvalifikationsgrund

för en ersättningsperiod. Genom en utveckling i praxis har avgångsvederlagen

kommit att behandlas något annorlunda än andra förvärvsinkomster, nämligen på

det sättet att den tid under vilken vederbörande anses som arbetslös har

begränsats till den uppsägningstid som gäller för denne enligt anställ-

ningsskyddslagens regler, dvs. högst sex månader, även om vederlaget motsvarat

betydligt fler månadslöner.

 Regeringen har tidigare föreslagit ändringar av ovan nämnda praxis. Frågan har

varit föremål för riksdagens behandling (prop. 1993/94:80, bet. 1993/94:AU18 och

1993/94:AU26). Riksdagen har då konstaterat att det är en utbredd företeelse på

arbetsmarknaden att olika slag av ersättningar utbetalas till en arbetstagare

som blivit uppsagd på grund av arbetsbrist. Enligt riksdagen är möjligheten att

ekonomiskt kompensera arbetstagare som blir övertaliga många gånger en

förutsättning för att en nödvändig strukturomvandlig skall komma till stånd. En

reglering av avgångsvederlagen skulle kunna leda till att önskvärda strukturom-

vandlingar motverkas.

 Regeringen är väl medveten om att möjligheten att kunna uppbära

arbetslöshetsersättning även om avgångsvederlag lämnas har betydelse vid

omstruktureringar i arbetslivet.

 Enligt regeringens mening bör avgångsvederlag i samband med avveckling av

arbetskraft utgöra en del av företagens kostnader. Det finns enligt regeringen

inte skäl för att staten skall bära dessa kostnader. Det bör även här framhållas

att det är aktörerna inom en viss bransch som kan påverka innehållet i de

överenskommelser om avgångsvederlag som träffas. Regeringen anser således att

övervägande skäl talar för att det bör ske en samordning mellan

arbetslöshetsersättningarna och och avgångsvederlagen.

 Samordningen mellan arbetslöshetsersättningarna och avgångsvederlagen bör ske

genom att tid med avgångsvederlag skall räknas som förvärvsarbete i fråga om

tillgodoräkningsbar tid för uppfyllande av arbetsvillkoret. Detta bör

åstadkommas genom att avgångsvederlaget beräknas avse en viss tid från

anställningens upphörande. Utgångspunkten bör vara avgångsvederlagets storlek i

förhållande till storleken av den försäkrades genomsnittliga månadsinkomst i

anställningen under en viss period. Det bör emellertid ankomma på regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om den

närmare beräkningen av denna tid. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer bör därför bemyndigas att meddela sådana föreskrifter.

 En konsekvens av att avgångsvederlaget omräknas till viss tid som skall räknas

som förvärvsarbete är att personen för samma tid inte är att anse som arbetslös

i ALF-lagens och KAS-lagens mening och följaktligen inte heller är berättigad

till arbetslöshetsersättning. Det bör betonas att förslaget inte gäller

försäkringsersättningar baserade på kollektivavtal eller ideella skadestånd.

 Förslaget förutsätter ändringar i 6 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsför-

säkring och 6 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Ändringarna bör

träda i kraft den 1 juli 1997.

6.3 Samordning vid permittering

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den som av arbetsgivaren permitterats utan |

| lön har inte rätt till arbetslöshetsersättning. Om det finns |

| särskilda skäl får regeringen eller den myndighet som regeringen|

| bestämmer föreskriva om undantag. Bestämmelsen träder i kraft den|

| 29 september 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: AMS anser att arbetslöshetsersättning inte skall kunna

lämnas vid permitteringar. Stilleståndskostnader bör belasta produktionen och

inte arbetslöshetsförsäkringen enligt AMS.

 Skälen för regeringens förslag: Permittering innebär att en arbetsgivare på

grund av tillfällig arbetsbrist, driftstörning eller annan sådan omständighet

inte tillhandahåller arbetstagaren något arbete och befriar denne från

skyldighet att närvara på arbetsplatsen. Rätten att permittera är inte reglerad

i lag, men finns reglerad inom många avtalsområden inom SAF/LO.

 Den nu gällande bestämmelsen om löneskydd vid permittering återfinns i

anställningsskyddslagen. Enligt denna bestämmelse har en arbetstagare som

permitterats rätt till samma lön som om arbetstagaren hade fått behålla sina

arbetsuppgifter. Detta gäller dock inte om permitteringen är en följd av att

arbetet är säsongbetonat eller av andra skäl inte är sammanhängande till sin

natur. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av central arbets-

tagarorganisation får dock göras avvikelser från denna bestämmelse.

 Fram till och med den 30 juni 1995 fanns möjlighet för arbetsgivare att

erhålla statsbidrag för utbetald permitteringslön. Denna möjlighet slopades den

1 juli 1995. Permitteringslöneinstitutet byggde på en trepartsöverenskommelse

mellan staten, LO och SAF. Staten stod för en viss del av

permitteringslöneersättningen som utbetalades. Efter den 1 juli 1995 har det

således krävts att arbetsgivaren svarar för hela ersättningen till anställda som

permitterats.

 Behov av att under vissa perioder kunna minska arbetskraftskostnaderna, utan

att för den skull behöva säga upp personal, är ett naturligt fenomen i en

marknadsekonomi. Enligt regeringens bedömning är det dock inte arbetslös-

hetsförsäkringens uppgift att gå in och betala för arbetskraftskostnaderna under

tillfälliga stillestånd. Regeringen föreslår därför att det införs en regel om

att arbetslöshetsersättning inte får lämnas till personer som är permitterade

utan lön.

 Regeringen anser emellertid att regeln bör kompletteras med ett bemyndigande

för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att, om det finns

särskilda skäl, föreskriva att ersättning i vissa fall får lämnas. Det finns på

arbetsmarknaden kollektivavtal som innebär att arbetstagare får permitteras utan

lön. Om den nu föreslagna regeln skulle få fullt genomslag innebär denna att en

person som är sysselsatt på ett område som omfattas av ett sådant kollektivavtal

i en permitteringssituation varken skulle kunna få ersättning från arbetsgivaren

eller arbetslöshetskassan. Undantag bör därför, enligt regeringen, kunna medges

för arbetstagare som omfattas av kollektivavtal med detta innehåll som ingåtts

före den 14 mars 1997. Avsteg från huvudregeln för denna grupp bör kunna medges

i avvaktan på att kollektivavtalen anpassas till den nya bestämmelsen. Undantag

bör vidare kunna medges för nytillträdande på arbetsmarknaden som permitterats i

samband med semesterstängning.

 Förslaget förutsätter ändringar i 4 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsför-

säkring och 4 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Ändringarna bör

träda i kraft den 29 september 1997.

6.4 Arbetsvillkoret

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: För att få rätt till arbetslöshetsersättning|

| under en första ersättningsperiod skall sökanden under en ramtid|

| av tolv månader omedelbart före arbetslöshetens inträde |

| - ha förvärvsarbetat i minst sex månader under förutsättning att|

| förvärvsarbetet utförts under minst 70 timmar per månad, eller |

| - ha förvärvsarbetat i minst 450 timmar under en sammanhängande|

| tid av 180 dagar under förutsättning förvärvsarbetet har utförts|

| under sex perioder om 30 dagar vardera med en arbetad tid av |

| minst 45 timmar i varje period. |

| Vid prövning av arbetsvillkoret bortses från vissa typer av |

| subventionerade arbeten. |

| Som normalarbetstid skall gälla den genomsnittliga arbetstiden |

| i det förvärvsarbete som innebär att arbetsvillkoret uppfylldes |

| eller den genomsnittliga arbetstiden i allt förvärvsarbete under|

| hela ramtiden. |

| Studier som finansierats med särskilt utbildningsbidrag skall |

| vid kvalificering till ytterligare ersättningsperioder jämställas|

| med förvärvsarbete. I övrigt föreslås inte några ändringar nar det|

| gäller återkvalificeringen. |

| Ändringen av arbetsvillkoret träder i kraft den 1 juli 1997. |

| Övriga ovan nämnda förslag träder i kraft den 29 september 1997.|

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen föreslår ett arbetsvillkor på 75 timmar per

månad under minst nio månader inom en ramtid av tolv månader före arbetslös-

hetens inträde. Utredningen föreslår också att anställningar med viss statlig

lönesubvention skall få tillgodoräknas vid uppfyllandet av detta villkor. Ut-

redningen föreslår vidare ett mindre strängt krav för rätt till ersättning för

dem som är nytillträdande på arbetsmarknaden.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har förordat ett mindre strängt

arbetsvillkor än det utredningen föreslagit. LO anser att nuvarande

arbetsvillkor bör gälla även fortsättningsvis. TCO anser i första hand att

arbetsvillkoret bör förkortas till sex månader och i andra hand att ramtiden bör

förlängas till 24 månader alternativt 18 månader. Oavsett ramtiden och krav på

antal arbetade månader anser TCO att antalet arbetade timmar per månader skall

kunna vara fritt fördelade. SACO anser att det, såsom utredningen föreslagit, är

rimligt att kräva nio månaders arbete men att detta arbete bör kunna få utföras

under en ramtid på 18 månader eller t.o.m. 24 månader. AMS föreslår att nuva-

rande konstruktion av arbetsvillkoret bibehålls men att det skärps till att

arbete skall ha utförts under 120 dagar fördelade på minst sju kalendermånader.

AMS anser vidare att alla anställningar, där det föreligger ett normalt an-

ställningsförhållande och för vilka lagen om anställningsskydd gäller, skall

kunna användas för att uppfylla arbetsvillkoret. SO förordar ett arbetsvillkor

på 100 dagar, fördelade på minst sex månader inom en ramtid på 12 månader. Detta

villkor skall enligt SO också gälla som kvalificering för ytterligare perioder

med ersättning. Arbetsgivarverket anser bl.a. att utredningens förslag till

kvalificeringskrav för rätt till ersättning i huvudsak är väl avvägda.

 Skälen för regeringens förslag: Det arbetsvillkor som en arbetslös måste

uppfylla för att få rätt till arbetslöshetsersättning ser i dag ut på följande

sätt. Den arbetslöse måste under en ramtid av tolv månader omedelbart före

arbetslöshetens inträde ha utfört förvärvsarbete i viss omfattning. Med

förvärvsarbete avses i detta sammanhang också tid då sökanden haft semester

eller varit ledig från sin anställning med helt eller delvis bibehållen lön.

Vissa former av förvärvsarbeten får dock inte tillgodoräknas. Det rör sig här om

anställningar som på visst sätt subventionerats med statligt stöd.

 Förvärvsarbetet skall vidare vara av viss omfattning för att ge rätt till

ersättning. När det gäller rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen

är kravet att förvärvsarbetet skall ha pågått i minst 80 dagar fördelade på

minst fem månader. Endast dag då förvärvsarbetet har utförts i minst tre timmar

får räknas med. När det gäller rätt till KAS är motsvarande krav att sökanden

under en ramtid av tolv månader omedelbart före arbetslöshetens inträde har

utfört förvärvsarbete i minst fem månader. Hänsyn tas här endast till månad då

förvärvsarbete utförts under minst 75 timmar.

 Utredningen föreslår ett skärpt arbetsvillkor. Enligt utredningen markeras då

tydligare att det krävs en fast anknytning till arbetsmarknaden för att få del

av de förmåner arbetslöshetsförsäkringen innebär. Utredningen förslår att det

för en första period med inkomstrelaterad ersättning skall krävas reguljärt

arbete i minst 75 timmar per månad under minst nio månader under en ramtid av

tolv månader före arbetslöshetens inträde. För nytillträdande på arbetsmarknaden

föreslår utredningen dock ett mindre strängt arbetsvillkor.

 Regeringen anser att rätten till arbetslöshetsersättning under en första

ersättningsperiod bör bygga på en fast förankring på arbetsmarknaden. Sökanden

skall ha förvärvsarbetat reguljärt i viss omfattning. Först vid förlusten av en

sådan anknytning till arbetsmarknaden bör ersättning vid arbetslöshet lämnas för

att ställa om till ett nytt arbete. Regeringens bedömning är att de nuvarande

arbetsvillkoren i de båda ovan beskrivna stödsystemen inte innebär tillräcklig

anknytning till arbetsmarknaden. Regeringen föreslår därför att för rätt till en

första ersättningsperiod enligt ALF- eller KAS-lagen skall som huvudregel krävas

att den arbetslöse under en ramtid av tolv månader omedelbart före

arbetslöshetens inträde har förvärvsarbetat i minst sex månader. Endast månad då

förvärvsarbete utförts under minst 70 timmar får här räknas in.

 Regeringen anser emellertid att det också finns skäl att ge dem som inte

utfört förvärvsarbete på det sätt som anges i huvudregeln men som ändå visat sig

ha en god anknytning på arbetsmarknaden en möjlighet att kvalificera sig för

ersättning. Regeringen föreslår därför som en alternativregel att den som

förvärvsarbetat i minst 450 timmar under en sammanhängande tid av 180 dagar

också skall ha rätt till ersättning. En förutsättning skall dock vara att

förvärvsarbetet har utförts under sex perioder om 30 dagar vardera med en

arbetad tid av minst 45 timmar i varje period.

 Beträffande frågan om vad för slags arbete som skall kunna ge rätt till

ersättning föreslår utredningen att även anställningar som är statligt

subventionerade bör kunna räknas in i arbetsvillkoret för en första

ersättningsperiod, om det föreligger ett anställningsförhållande som är reglerat

i kollektivavtal och om kollektivavtalsenlig lön utgår, eller jämförbara villkor

gäller. För att arbetet skall vara kvalifikationsgrundande bör dock enligt

utredningens mening subventionen inte överstiga 50 procent av lönekostnaden. När

det gäller anställningar som subventioneras för att underlätta för

arbetshandikappade att komma in i arbetslivet bör, enligt utredningen, undantag

göras från denna begränsningsregel. Utredningen har vidare föreslagit att

praktik som genomförs i samband med gymnasiestudier inte skall kunna kvalificera

till arbetslöshetsersättning.

 Bland remissinstanserna har TCO, SACO och AMS förordat att alla anställningar

där det föreligger normalt anställningsförhållande bör kunna räknas med i

arbetsvillkoret.

 Regeringen anser för sin del att huvudprincipen bör vara att för att få rätt

till arbetslöshetsersättning bör sökanden ha utfört reguljärt arbete i viss

omfattning. Med detta avser regeringen att det undantag för vissa typer av

subventionerade anställningar när det gäller uppfyllandet av arbetsvillkoret som

i dag finns också bör gälla framledes. Detta bör dock enligt regeringens mening

inte gälla för anställningar som på något sätt subventionerats med stöd av

förordningen om rekryteringsstöd. Sådana anställningar bör inte få

tillgodoräknas för uppfyllande av arbetsvillkoret den första

ersättningsperioden. Enligt nu gällande bestämmelser är det bara vikariatsstöd

enligt förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd som inte får tillgodoräknas.

 Regeringen föreslår således att vid prövningen av arbetsvillkoret för en

första ersättningsperiod skall bortses från förvärvsarbete som arbetsgivaren

finansierat med stöd av förordningen om rekryteringsstöd eller förordningen

(1987:411) om beredskapsarbete eller som bedrivits med stöd av förordningen

(1984:523) om bidrag till arbetslösa m.fl. som startar egen näringsverksamhet.

 Ovanstående ändringar av arbetsvillkoret föranleder ändringar i 6 § lagen

(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och 6 § lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd.

 Liksom nu kommer också framledes att finnas en koppling mellan arbetsvillkoret

och normalarbetstidens beräkning. När det gäller fastställande av dagpenning i

form av inkomstrelaterad ersättning skall beräkningen nämligen utgå från den

genomsnittliga arbetstiden i det förvärvsarbete som innebär att arbetsvillkoret

uppfylldes. Detta innebär att för den som uppfyllt arbetsvillkoret genom

huvudregeln, dvs. arbete i minst sex månader med vardera minst 70 arbetade

timmar, skall normalarbetstiden utgöra ett genomsnitt av arbetstiden under dessa

månader. Om arbetsvillkoret i stället uppfyllts med alternativregeln skall

arbetet i den sammanhängande 180-dagarsperioden utgöra grunden för beräkningen

av normalarbetstiden. För den som kvalificerat sig genom huvudregeln skall det

emellertid också vara möjligt att vid normalarbetstidens beräkning utgå från ett

genomsnitt av all arbetad tid i alla månader under ramtiden. Det är dock endast

månad då arbete utförts minst 70 timmar som får tas med vid denna genomsnittsbe-

räkning.

 Vad som nu sagts om normalarbetstidens beräkning föranleder en ändring i 20 §

ALF-lagen.

 För den som en gång har påbörjat en ersättningsperiod och skall kvalificera

sig för ytterligare ersättningsperioder gäller både i ALF- och KAS-lagarna att

med förvärvsarbete jämställs tid med vissa i lagarna angivna verksamheter som

således med räknas för kvalificering för ytterligare ersättningsperioder. Det

rör sig bl.a. om fullföljd arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad

rehabilitering, tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt, tid med

föräldrapenningförmån och vissa typer av statligt subventionerade arbeten.

Regeringen föreslår här en justering i förhållande till vad som gäller i dag.

Regeringens satsning på ett massivt utbildningsprogram för främst arbetslösa

innebär att det från och med andra halvåret 1997 skall bli möjligt för

arbetslösa att studera och under denna tid få ett särskilt utbildningsbidrag.

Regeringens bedömning är att även sådana fullföljda studier, i likhet med vad

som gäller för arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering, skall

jämställas med förvärvsarbete när det gäller kvalificering till ytterligare

ersättningsperioder. I likhet med vad som gäller för arbetsmarknadsutbildning

och yrkesinriktad rehabilitering bör också studier med särskilt

utbildningsbidrag som inte fullföljts förlänga ramtiden. Tid i studier med

särskilt utbildningsbidrag skall inte inräknas i ersättningsperioden och

reglerna om avstängning i KAS- och ALF-lagarna skall äga motsvarande tillämpning

på dem som studerar med särskilt utbildningsbidrag.

 Den föreslagna justeringen föranleder ändringar i 7, 8 och 31 §§ lagen

(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och 7, 8 och 28 §§ lagen (1973:371) om

kontant arbetsmarknadsstöd.

 Förslagen, såvitt gäller arbetsvillkoret, bör träda i kraft den 1 juli 1997

och i övrigt den 29 september 1997.

6.5 Samordning med studiestöd

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Arbetslöshetsersättning lämnas som regel inte|

| till den som bedriver studier och därvid uppbär någon form av |

| studiestöd. Är studierna en direkt fortsättning av studier som |

| varaktigt bedrivits vid sidan av förvärvsarbete får dock |

| arbetslöshetsersättning lämnas för inkomstbortfallet av arbetet |

| under förutsättning att studierna inte utvidgas under |

| arbetslösheten. |

| Förslaget gäller fr.o.m. den 29 september 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen anser att om en arbetslös uppbär studiestöd

bör han eller hon oavsett studiestödets omfattning inte vara berättigad till

arbetslöshetsersättning.

 Remissinstanserna: SACO anser att avvägningen mellan å ena sida den önskvärda

möjligheten att utnyttja tiden under en arbetslöshetsperiod till meningsfulla

studier och å andra sidan kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande inte

är enkel. Oavsett vilket mått man väljer är det viktigt att hänsyn endast tas

till studiernas faktiska omfattning. Det primära vid ett sådant hänsynstagande

är att den studerande faktiskt står till arbetsmarknadens förfogande på heltid.

TCO förordar en samordningsregel mellan arbetslöshetsersättning och eventuellt

studiestöd.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 §§ ALF-lagen och KAS-lagen lämnas

inte ersättning till den som deltar i utbildning om det inte finns särskilda

skäl. Närmare föreskrifter om tillämpningen av denna bestämmelse meddelas av

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen har i 22a §

förordningen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkring föreskrivit att sådana

särskilda skäl finns bl.a. när den arbetslöse bedriver studier på deltid, under

förutsättning att studierna inte hindrar honom från att söka och ta

heltidsarbete samt att han är beredd att avbryta studierna om dessa kan hindra

honom från att ta arbete. Några egentliga regler om vad som skall gälla för den

som får studiestöd finns inte.

 AMS har i skrivelse den 27 februari 1996 föreslagit en ändring av dessa

förskrifter. AMS menar att det bör vara en grundläggande princip att

utbildningars finansiering skall vara skild från arbetslöshetsersättning och att

studier i stället skall finansieras med de former av ekonomiskt stöd som

samhället tillhandahåller för detta ändamål. Risken är uppenbar att

arbetslöshetsersättningen, vid en alltför generös tillämpning, felaktigt blir en

förmånlig studiefinansiering. AMS anser att den som uppbär studiestöd skall

bedömas vara studerande i första hand och inte arbetssökande. AMS föreslår att

en förutsättning för arbetslöshetsersättning skall vara att den sökande inte

uppbär någon form av studiestöd.

 SO har i skrivelse den 19 mars 1996 föreslagit en samordningsregel som innebär

att arbetslöshetsersättning inte får lämnas för tid för vilken den försäkrade

uppbär särskilt vuxenstudiestöd.

 Den som under arbetslösheten börjar en deltidsutbildning kan alltså få hel

arbetslöshetsersättning om han eller hon söker heltidsarbete och studierna inte

hindrar personen från att ta ett heltidsarbete. Det förekommer också att hel

arbetslöshetsersättning lämnas även om personen uppbär studiestöd för sina

deltidsstudier.

 Regeringen anser att det finns anledning att betona att rätten att studera

under tiden med arbetslöshetsersättning är en ren undantagssituation. Sådana

studier bör vara tillfälliga och kunna avbrytas när som helst till förmån för

ett arbete.

 Regeringen delar AMS uppfattning att det förhållandet att en person uppbär

någon form av studiestöd, som helt eller delvis består av bidrag, är ett bland

flera sätt att visa att han eller hon främst är studerande och inte i första

hand arbetssökande. Arbetslöshetsersättning bör därför i normalfallet inte

lämnas till en sådan studerande.

 Det kan emellertid uppstå situationer där det kan vara befogat att lämna

arbetslöshetsersättning trots att personen bedriver vissa studier med

studiestöd som helt eller delvis består av bidrag. Det kan röra sig om en person

som varaktigt vid sidan av sitt deltidsarbete studerat och uppburit studiestöd.

Den personen bör kunna få arbetslöshetsersättning för det inkomstbortfall som

uppstått på grund av han eller hon ofrivilligt fått lämna arbetet. Det är i

detta sammanhang angeläget att betona att studierna inte får hindra den

arbetslöse från att ta ett nytt arbete i åtminstone samma omfattning som

tidigare och även med andra arbetstider. Regeringen kommer också mot bakgrund av

regeringens satsning på det s.k. kunskapslyftet att överväga om det bör finnas

ytterligare möjligheter att få arbetslöshetsersättning vid sidan av studier.

 Förslaget föranleder ändringar i 4 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsför-

säkring och 4 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Förslaget bör

träda i kraft den 29 september 1997.

6.6 Samordning med bisyssla

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Som ett av kriterierna för vad som skall |

| anses som bisyssla införs en inkomstgräns för bisysslan motsva- |

| rande högst 1 400 kronor per vecka. Den del av inkomsten av |

| bisyssla som överstiger 1 400 kronor per vecka skall till |

| hälften reducera ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen. |

| Förslaget träder i kraft den 29 september 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Dagens regler om bisysslor bör behållas, samtidigt som

en samordningsregel införs. Kravet på varaktighet i bisysslan bör vara minst nio

månader jämsides med huvudsysselsättningen. Alla inkomster av bisysslan som

överstiger nivån på grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen bör fr.o.m. andra

delperioden reducera ersättningen i motsvarande mån.

 Remissinstanserna: TCO anser att utredningens förslag är alltför långtgående

och motverkar arbetslinjen. LO tycker att det är riktigt att bisyssla kan få

fortsätta utan att ersättningen äventyras. LO tillstyrker förslaget att bisyssla

skall ha pågått under hela tiden i arbetsvillkoret. SACO anser att en

samordningsregel mellan bisyssleinkomster och arbetslöshetsersättning innebär

att ersättningen behovsprövas. I stället bör ett visst antal arbetstimmar

tillåtas i bisysslan. AMS anser att samordning bör ske av antalet timmar, inte

av inkomsterna på grund av kontrollsvårigheter. SO föreslår att enbart en del av

utökningen som inkräktar på medlemmens arbetsutbud skall avräknas från

arbetslöshetsersättningen.

 Skälen för regeringens förslag: När en sökande begär arbetslöshetsersättning

med anledning av att ett av hans eller hennes arbeten har upphört uppstår frågan

hur man skall se på det arbete som den sökande fortfarande utför. Skall man helt

bortse från att den sökande faktiskt har visst arbete eller skall detta arbete

på något sätt reducera den ersättning som lämnas? Reglerna om bisyssla finns i

ALF-lagen där det stadgas i 23 § andra stycket att vid beräkning av arbetslöshet

enligt första stycket tas inte hänsyn till bisyssla som försäkrad före

arbetslöshetens inträde varaktigt utfört vid sidan av heltidsarbete om bisysslan

inte utvidgas under arbetslösheten och inte hindrar den försäkrade från att anta

erbjudet lämpligt arbete.

 AMS har föreskrivit att bestämmelserna i 23 § andra stycket ALF-lagen skall

tillämpas även i fråga om kontant arbetsmarknadsstöd.

 Kravet på varaktighet har enligt praxis knutits till arbetsvillkoret vilket

innebär att det för närvarande krävs att verksamheten utförts vid sidan av

heltidsarbete under minst fem månader för att betraktas som bisyssla. Regeringen

delar utredningens uppfattning att varaktighetskravet bör överensstämma med

arbetsvillkoret.

 I ALF-lagen finns för närvarande ingen beloppsgräns för bisyssla. I de fall

det bedömts att en bisyssla, som varit på heltid, inte hindrat den sökande från

att ta ytterligare ett heltidsarbete kan de totala inkomsterna under

arbetslösheten bli betydande. Det förekommer också att en deltidsbisyssla ger

inkomster som kanske motsvarar vad många arbetstagare tjänar vid heltidsarbete.

Regeringen anser att inkomsterna av bisysslan bör få betydelse både i början av

arbetslösheten när det gäller att bedöma om verksamheten är en bisyssla och

under tiden i arbetslöshet där inkomster som överstiger en viss nivå bör

reducera arbetslöshetsersättningen. Inkomsterna av verksamheten i genomsnitt bör

inte få ha överstigit 1 400 kronor per vecka för att betraktas som en bisyssla.

Bisysslan bör inte heller få hindra den sökande från att aktivt söka och anta

nytt heltidsarbete. Bisysslan bör vidare inte få utvidgas under arbetslösheten.

 Om inkomsten från bisysslan, utan att den arbetslöse lägger ned mer tid i

bisysslan, överstiger 1 400 kronor per vecka bör hälften av det överskjutande

beloppet reducera det belopp som utbetalas från arbetslöshetskassan för den

veckan. Beloppet bör vara knutet till vecka eftersom arbetslösheten och det

arbete som eventuellt utförs redovisas veckovis till arbetslöshetskassan.

 Det bör åligga den arbetslöse att på eget initiativ redovisa såväl om

bisysslan utvidgas under arbetslösheten som om inkomsten skulle komma att

överstiga 1 400 kronor per vecka. Reduceringen av ersättningen bör gälla från

och med den första ersättningsperioden.

 Förslaget föranleder en ändring i 23 § lagen (1973:370) om arbetslös-

hetsförsäkring. Förslaget bör träda i kraft den 29 september 1997.

6.7 Överhoppningsbar tid

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: För sökande som inte arbetat på grund av att|

| han eller hon följt med sin maka eller make vid dennes arbete i |

| utlandet hos arbetsgivare med säte i Sverige och vars lön |

| utbetalats härifrån föreslås följande: Vid bestämmande av ramtid för|

| prövning av arbetsvillkoret och vid återgång i en pågående |

| ersättningsperiod räknas inte in tid då den sökande inte arbetat.|

| I ramtiden räknas inte heller in tid då den sökande varit |

| hindrad att arbeta på grund av vård av adoptivbarn i två år efter|

| barnets ankomst till familjen. |

| Ändringarna föreslås träda i kraft den 29 september 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte lämnat något förslag i dessa delar.

 Skälen för regeringens förslag: För att beviljas arbetslöshetsersättning krävs

att den arbetslöse under en ramtid av tolv månader närmast före arbetslösheten

utfört arbete. I ramtiden ingår inte tid då den arbetslöse har varit hindrad att

arbeta av skäl som närmare anges i ALF- och KAS-lagarna. Sådana skäl är t.ex.

sjukdom, heltidsutbildning och vård av eget barn eller adoptivbarn som inte

fyllt två år.

 Med anledning av att adoptivbarn oftast kommer till familjen en tid efter sin

födelse föreslår regeringen att den överhoppningbara tiden för vård av

adoptivbarn inte direkt knyts till barnets egen ålder utan till tidpunkten för

barnets ankomst till adoptivfamiljen.

 Regeringen har i skrivelse (skr. 1994/95:221) till riksdagen den 27 april 1995

redovisat förslag från en arbetsgrupp inom utrikesdepartementet som tillsatts

med uppgift att behandla de frågor som riksdagen anmält i riksdagens skivelse

1993/94:439. Arbetsgruppen föreslår att den tid då en medföljande UD-make är

bosatt utomlands skall få betraktas som överhoppningsbar enligt 8 § ALF- och

KAS-lagarna. Utrikesutskottet har i betänkande 1995/96:UU11 konstaterat att en

utredning av reglerna om arbetslöshetsersättningen har tillsatts och anser att

utredningen även bör vidta en översyn och prövning av UD-makars rätt till

arbetslöshetsersättning.

 Mot bakgrund av detta föreslår regeringen en viss utvidgning av vad som skall

utgöra s.k. överhoppningbar tid vid fastställande av den ramtid om tolv månader

inom vilken arbetsvillkoret skall vara uppfyllt eller vid återgång i

ersättningsperiod inom samma tidsram. Det bör gälla tid då en person som

medföljt en make eller maka som arbetat i utlandet hos arbetsgivare med säte i

Sverige och vars lön utbetalas härifrån.

 En förutsättning för att tiden skall vara överhoppningsbar bör dock vara att

den inte samtidigt är tillgodoräkningsbar i arbetsvillkoret till följd av

överenskommelse som Sverige träffat med annan stat eller på grund av Sveriges

medlemskap i EU eller till följd av EES-avtalet.

6.8 Företagares ersättningsrätt

6.8.1 När anses en företagare som arbetslös?

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Avgörandet för om företagare skall anses som|

| arbetslös skall ske utifrån en samlad bedömning av om hans eller|

| hennes personliga verksamhet i rörelsen har upphört annat än |

| tillfälligt. |

| Även en företagare som har upphört med sin personliga verksamhet|

| i en och samma rörelse endast tillfälligt skall i vissa fall |

| kunna anses som arbetslös. Detta gäller dock endast för ett |

| tillfälligt uppehåll i den personliga verksamheten. |

| Förslagen träder i kraft den 29 september 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte föreslagit någon utvidgning av de

krav som ställs för att en företagare skall betraktas som arbetslös. Däremot

anser utredningen att det bör införas tidsgränser i lagstiftningen för när en

verksamhet kan anses ha upphört annat än tillfälligt.

 Vidare anser utredningen att det bör införas en möjlighet för företagare att

kunna få arbetslöshetsersättning vid ett tillfälligt uppehåll i den personliga

verksamheten. Möjligheten att tillfälligt lägga ned verksamheten skall endast

kunna användas en gång och företagaren skall under uppehållet i princip vara

förhindrad att vidtaga andra åtgärder än skyddsåtgärder.

 Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser är negativa till utredningens

förslag om tidsgränser för när en verksamhet skall anses ha upphört annat än

tillfälligt. SO och Småföretagarnas arbetslöshetskassa anser att sådana

tidsgränser verkar hämmande på arbetslinjen. AMS anser att en bedömning av

samtliga omständigheter måste göras i varje enskilt fall för att bedöma om

verksamheten upphört. Om tidsgränser införs kan det bl.a. komma att innebära

yrkesförbud för näringsidkaren.

 De flesta remissinstanserna är positiva till utredningens förslag om att

införa regler om att ett företag skall kunna vilandeförklaras. Företagarnas

riksorganisation, liksom LRF och Småföretagarnas arbetslöshetskassa vill dock ha

ännu generösare regler. De föreslagna villkoren anses som för hårda då viss

verksamhet bör kunna få bedrivas under vilandeperioden. Köpmannaförbundet,

Köpmännens arbetslöshetskassa och Småföretagarnas arbetslöshetskassa anser att

möjligheten att vilandeförklara ett företag inte skall begränsas till en gång.

Skälen för regeringens förslag:

En samlad bedömning

En företagare anses enligt gällande regler som arbetslös när den personliga

verksamheten har upphört annat än tillfälligt.

 I allmänhet innebär detta att företagaren skall ha avyttrat fast egendom och

rörelsetillgångar. Ett fortsatt innehav av fastighet eller annan rörelsetillgång

av betydande värde kan vara skäl att ifrågasätta om sökandens personliga

verksamhet i rörelsen verkligen har upphört. En bedömning måste i dessa fall ske

av andra omständigheter av betydelse som t.ex. om sökandens närstående

fortsätter verksamheten.

 Enligt förarbetena till de nuvarande reglerna i ALF- och KAS-lagarna innebär

kravet på att den personliga verksamheten skall ha upphört i rörelsen bl.a. att

det inte får röra sig om ett tillfälligt eller tidsbegränsat avbrott. I

normalfallet krävs att ett inregistrerat företag skall ha avregistrerats.

Villkoret att verksamheten skall ha lagts ned har i praxis bedömts i en mängd

olika situationer. Om exempelvis ackordsförhandlingar pågår eller skulder

fortfarande finns har verksamheten ansetts inte ha lagts ned annat än

tillfälligt. Orsaken till att företagares ersättningsberättigade arbetslöshet

anses inträffa först när verksamheten lagts ned annat än tillfälligt är främst

kontrollsvårigheter och risk för konkurrenssnedvridning.

 Regeringen anser att dessa principer i huvudsak skall gälla även fort-

sättningsvis när det gäller att bedöma om en företagare har upphört med sin

verksamhet definitivt.

 Enligt regeringens mening finns det emellertid anledning att förändra dessa

principer i ett avseende för att undvika oönskade effekter. Frågan om när en

företagare skall anses som arbetslös har varit och är alltjämt en av de mest

svårbedömbara inom arbetslöshetsersättningssystemet. Förtydliganden från

statsmakternas sida har därför fått göras vid flera tillfällen. Det har gällt

bl.a. frågan om hur man skall bedöma arbetslösheten för den som har endast

formella funktioner i en rörelse och som inte har något reellt inflytande över

rörelsens verksamhet.

 Beroende på annan lagstiftnings utformning, bl.a. skattelagstiftningens, finns

det situationer där en företagare som har upphört med sin verksamhet definitivt

ändå för kortare eller längre perioder därefter betraktas som företagare. Vid

tillämpningen av reglerna för arbetslöshetsersättning bedöms en sådan person

ofta som inte arbetslös och har därigenom inte rätt till arbetslöshetsersättning

trots att han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande utan

begränsningar.

 Enligt regeringens mening bör, inte minst mot bakgrunden av det angelägna att

stimulera till nyföretagande, tillämpningen av arbetslöshetsbegreppet för

företagare inte ha en så snäv innebörd att det avhåller människor från att

starta nya verksamheter. En samlad bedömning av relevanta förhållanden bör vara

styrande för om en företagare skall anses som arbetslös, inte enstaka

omständigheter såsom en kvarvarande skyldighet att vara registrerad för

mervärdesskatt eller att inneha F-skattsedel. En sådan skyldighet eller

nödvändighet kan tänkas uppkomma om en företagare utfört en tjänst som vid

nedläggelsen av rörelsen ännu ej betalats. Företagaren kan då behöva ha sin F-

skattsedel kvar för att uppdragsgivaren inte skall bli skyldig att betala in

sociala avgifter. Likaså kan företagaren förväntas redovisa ingående eller

utgående mervärdesskatt som hänför sig till tiden före det att företaget lagts

ned. Vidare bör en sådan omständighet som att en företagare, som har sin

privatbostad på samma fastighet som rörelsen eller i anslutning till denna, bor

kvar på näringsfastigheten efter den definitiva nedläggelsen av rörelsen inte

ensamt innebära att arbetslöshetsersättning inte kan lämnas.

 Regeringen anser att det bör vara möjligt för en föetagare t.ex. en

lantbrukare som blivit arbetslös att hyra ut lokaler eller arrendera ut mark. En

förutsättning bör dock vara att den arbetslöse är arbetsför och att han eller

hon står till arbetsmarknadens förfogande. En förutsättning för att tillåta

denna verksamhet är att företagaren inte tidigare haft sin mark utarrenderad

eller sina lokaler uthyrda, utan att han eller hon själv brukat marken i

rörelsen. Den tid som den arbetslöse lägger ner på att administrera uthyrningen

eller utarrenderingen får inte utgöra hinder för att stå till arbetsmarknadens

förfogande.

 Andra förhållanden att beakta vid en samlad bedömning kan vara en medlems roll

i ett kooperativ eller en ekonomisk förening. Endast innehavet av ett

förtroendeuppdrag eller tillhörigheten till ett kooperativ eller en förening bör

således inte vara avgörande. Det väsentliga att bedöma bör vara medlemmens

funktion och inflytande samt ekonomiska engagemang i och beroende av

kooperativet eller föreningen och om detta hindrar personen i fråga från att stå

till arbetsmarknadens förfogande.

 Kravet på en att en samlad bedömning skall göras för att fastställa om en

företagare skall anses som arbetslös eller inte bör skrivas in i lagen.

 Regeringen vill här ta upp en fråga som gäller rätten till arbetslöshets-

ersättning för företagare som är partiellt arbetslösa. Den 1 januari 1997 trädde

nya regler i kraft gällande sjukpenning och förtidspension. Förändringen innebär

bl.a. att arbetsförmågan i framtiden skall bedömas mer renodlat utifrån

medicinska kriterier. Syftet med detta är att utforma klara regler som medverkar

till att tydliggöra gränserna för vad som bör ersättas från socialförsäkringen.

En renodling av kriterierna för arbetsförmågebedömningen innebär inte bara en

minskning av försäkringens kostnader utan ger även underlag för en mer

rättvisande bild av samhällets kostnader inom olika områden. Problem som i

grunden inte är medicinskt betingade bör i första hand hanteras med

arbetsmarknads- eller socialpolitiska medel. Därigenom uppnås även bättre

underlag för framtida beslut om åtgärder och prioriteringar mellan olika

områden.

 Vid riksdagsbehandlingen av proposition 1996/97:28 Kriterierna för rätt till

ersättning i form av sjukpenning och förtidspension uttalade socialförsäk-

ringsutskottet (bet. 1996/97:SfU6, Ändrade kriterier för rätt till sjukpenning

och förtidspension) att vissa av dem som saknar arbetsgivare, som exempelvis

egenföretagare, med den nya bedömningen kommer att anses ha en

restarbetsförmåga. Därigenom kommer de att hänvisas till annat på

arbetsmarknaden normalt förekommande arbete. Om inget sådant finns, och om de

inte har möjlighet att få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen kan de komma

att ställas utan ersättning från såväl socialförsäkringen som

arbetslöshetsförsäkringen. Detta gäller t.ex. företagare som inte helt har

avvecklat sin verksamhet. Utskottet uttalade att det erfarit att regeringen

avsåg att återkomma till riksdagen med ett förslag med anledning av ARBOM-

utredningens förslag till ny arbetslöshetsförsäkring. Utskottet underströk

vikten av att frågan om företagarnas rätt till arbetslöshetsersättning skulle

ges en positiv prövning. Utskottet ansåg dock att det inte var nödvändigt med

ett tillkännagivande i frågan.

 I och med de förslag som regeringen nu lägger genomförs flera positiva

förändringar vad gäller företagares rätt till arbetslöshetsersättning. Genom att

en samlad bedömning av relevanta förhållanden bör ligga till grund för

bedömningen av företagares rätt till arbetslöshetsersättning förbättras denna

grupps möjligheter till sådan ersättning. Detta gäller även företagare som inom

socialförsäkringarna bedöms ha restarbetsförmåga och som är arbetslös. För

företagare som utnyttjar hela eller delar av sin restarbetsförmåga i det egna

företaget kvarstår dock att de varken är berättigade till arbetslöshetser-

sättning eller ersättning från socialförsäkringen i de fall de inte finner

arbete på marknaden där den resterande arbetsförmågan kan utnyttjas.

 I detta sammanhang kan även nämnas att den ovan beskrivna renodlingen av

socialförsäkringen är kompletterad med bestämmelser om rimlighetsbedömning i det

enskilda fallet. Omständigheter som om det finns särskilda skäl för det kan

påverka rätten till sjukpenning och förtidspension är t.ex. ålder och

bosättningsförhållanden. Därvid bör åldersfaktorn väga tyngst.

 Regeringen avser att noga studera frågan om företagares rätt vad gäller rätten

till arbetslöshets- och socialförsäkringsersättningar så att oönskade effekter

kan undvikas för denna grupp. Regeringen kommer mot denna bakgrund att ge RFV

och AMS i uppdrag att skyndsamt redovisa effekterna av de nya reglerna inom

socialförsäkringen vad gäller företagares möjligheter att få ersättning från

socialförsäkringen respektive arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen avser att

återkomma med erforderliga förslag till riksdagen i samband med

budgetpropositionen.

Tillfälligt uppehåll

Regeringen anser i likhet med utredningen att det finns skäl att företagare som

endast tillfälligt upphör med sin verksamhet i vissa fall skall kunna få

arbetslöshetsersättning. Genom att införa en regel om att företaget inte behöver

läggas ned definitivt med åtföljande krav på omedelbar avyttring av lager och

inventarier med risk för underpriser, kan risktagandet minskas för den som står

inför att starta ett företag. Vetskapen om att denna möjlighet finns att

tillfälligt lägga ned verksamheten utan detta risktagande kan bli den faktor som

gör att företagaren vågar ådra sig initialkostnader och sätta i gång med

rörelsen. Genom förslaget undviks bl.a. risken för onödig kapitalförstöring.

 Regeringen föreslår att möjligheten att kunna få ersättning under ett avbrott

begränsas till en gång. Kontroll- och konkurrensaspekterna väger därför inte

lika tungt jämfört med om det skulle vara möjligt att vilandeförklara rörelsen

ett flertal gånger.

 Regeringen föreslår därför att det införs en regel om att en företagare i

vissa fall skall kunna betraktas som arbetslös vid ett tillfälligt uppehåll i en

och samma verksamhet. En förutsättning bör dock vara att uppehållet i rörelsen

inte till någon del är av säsongkaraktär.

 Vissa villkor bör dock ställas upp för att en företagare skall ha rätt att få

arbetslöshetsersättning när han eller hon tillfälligt upphör med sin verksamhet.

En anställd får som regel ersättning varje gång en anställning upphör och

arbetslöshet uppstår. En motsvarande möjlighet för företagare - att hur många

gånger som helst tillfälligt upphöra med sin verksamhet i en och samma rörelse

skulle dock föra alltför långt. En sådan obegränsad rätt skulle kunna leda till

att företagaren när ersättningsperioden gått till ända kan gå tillbaka till sitt

företag under sex månader och under samma tid upparbeta ett nytt arbetsvillkor

som skulle kvalificera till en ny ersättningsperiod.

 För att understryka karaktären av att ersättningen vid tillfälligt upphörande

är ett speciellt skydd i en ovanlig situation och för att förhindra missbruk av

regeln föreslår regeringen att då företagaren återupptar verksamheten skall för

rätt till ytterligare ersättning krävas att verksamheten i rörelsen upphört

annat än tillfälligt.

 Rätten till ersättning då företagare tillfälligt upphört med verksamheten bör

vara knuten till både personen i fråga och företaget. Det bör således inte få

förekomma att exempelvis en familj som driver en rörelse, ges möjlighet att ett

flertal gånger lägga ned verksamheten tillfälligt genom att växelvis låta

familjemedlemmarna ingå i företaget.

 Vidare bör i princip ingen egentlig verksamhet få bedrivas i rörelsen utan

denna skall faktiskt ha upphört. Ingen produktion av varor eller tjänster bör få

ske och inte heller någon förberedelse av sådan produktion. Dessutom bör inga

inköp få göras och någon försäljning annat än i undantagsfall av

omsättningstillgångar såsom lager bör inte få förekomma. Vidare bör krävas att

varken ackvisition eller marknadsföring förekommer under den tid då verksamheten

lagts ned tillfälligt. Vid tveksamheter huruvida verksamheten verkligen har

upphört bör få krävas intyg av en betrodd person som är väl insatt i

verksamheten. Att tacka nej till ett erbjudet lämpligt arbete med hänvisning

till ett eventuellt återupptagande av ett företagande bör inte utgöra ett

godtagbart skäl för att undvika avstängning från rätt till ersättning. I detta

sammanhang anser regeringen att det är av vikt att understryka att en

förutsättning för rätt till ersättning är att den som lagt ned sitt företag

tillfälligt och anmält sig arbetslös står till arbetsmarknadens förfogande.

Arbetsförmedlingen kan komma att anvisa ett arbete eller en

arbetsmarknadspolitisk åtgärd som naturligtvis är återkvalificerande för rätt

till ersättning. Under den tid som företagaren har sitt företag nedlagt

behandlas han eller hon som andra som söker ersättning vid arbetslöshet.

 Företagaren bör på samma sätt som bör gälla för den som upphört med sin

verksamhet definitivt kunna hyra ut lokaler eller arrendera ut mark. Dessutom

bör skyddsinsatser vara tillåtna, som företagaren är tvungen att vidta för att

hindra förstörelse av egendom. Exempel på en sådan åtgärd är försäljning av ett

lager. I normalfallet bör inte försäljning av lager kunna ske, utan det skall

vara fråga om särskilda omständigheter som inträffat. Andra åtgärder som bör få

vidtas är t.ex. lagstadgad redovisning eller andra skyldigheter eller åtaganden

som myndigheter beslutar om. En självklar förutsättning för att den sökande

skall kunna behålla sin arbetslöshetsersättning trots att vissa skyddsinsatser

får vidtas är att de inte hindrar honom eller henne från att stå till arbets-

marknadens förfogande.

Uppdragstagares ersättningsrätt

ARBOM-utredningen har föreslagit att uppdragstagare i vissa fall skall kunna få

arbetslöshetsersättning enligt arbetstagarreglerna. Utredningen har vidare

föreslagit vissa villkor för när detta skall få ske. Regeringen har övervägt om

särskilda regler för uppdragstagares rätt till ersättning bör införas i lagarna

om ersättning vid arbetslöshet. Regeringen har emellertid funnit att

uppdragstagarbegreppet är så komplext att det inte lämpar sig att reglera i lag

utan att detta bör vara en fråga för rättstillämpningen. I många fall har dock

uppdragstagare en med arbetstagare jämbördig ställning. Regeringen vill därför

betona att tillämpningen bör ske utifrån att det skall finnas realistiska

möjligheter för en uppdragstagare att få arbetslöshetsersättning vid brist på

uppdrag.

 Regeringen vill i detta sammanhang peka på vissa andra frågor som gäller, inte

bara för uppdragstagare, utan även för arbetstagare med liknande

arbetsförhållanden, i fråga om prövningen arbetsvillkoret m.m. Dessa får

vanligtvis inte lön för ett viss antal arbetade timmar utan för en viss

arbetsinsats. Denna kan kräva ett stort mått av förberedelsetid. Att beräkna

arbetsvillkoret utifrån t.ex. ett kort framträdande ger därför ofta inte en

rättvisande bild av den verkliga arbetsinsatsen. Hänsyn bör därför vid

prövningen av arbetsvillkoret tas till bl.a. repetitionstid och annan

förberedelsetid. Ett stöd för att utforma sådana regler kan vara den

omräkningstabell som AMS tillämpar för att fastställa antalet ersättningsdagar

för konstnärligt arbete. Det säger sig självt att för sådan nyss nämnd tid som

bör få tillgodoräknas i arbetsvillkoret inte samtidigt får lämnas arbetslös-

hetsersättning. Med hänsyn till de skiftande villkor i detta avseende som gäller

för uppdragstagare och arbetstagare med liknande arbetsförhållanden anser

regeringen att detta inte lämpligen bör regleras i lag utan bör vara en fråga

för de rättstillämpande myndigheterna.

 Förslagen under detta avsnitt föranleder ändringar i 4 § lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring och 4 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd.

Förslagen bör träda i kraft den 29 september 1997.

6.8.2 Hur beräknas dagpenningen för företagare?

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Dagpenningen för företagare beräknas på ett|

| genomsnitt av inkomsterna från rörelsen under de senaste tre |

| åren, exklusive avvecklingsåret, före arbetslöshetens inträde. |

| Om företagaren har bedrivit verksamhet kortare tid än tolv |

| månader och innan dess varaktigt haft anställning som |

| arbetstagare kan dagsförtjänsten, om det är till fördel för honom|

| eller henne, beräknas på grundval av inkomsten som anställd. |

| Förslaget träder i kraft den 29 september 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: TCO är positiv till förslaget att dagsförtjänsten skall

fastställas med hjälp av en genomsnittsberäkning. SO, Köpmannaförbundet,

Köpmännens arbetslöshetskassa, Småföretagarnas arbetslöshetskassa och Före-

tagarnas Riksorganisation anser att dagsförtjänsten i stället skall fastställas

utifrån den bästa av de fem senaste årens inkomst.

 SACO, LO, SO, AMS, SAF, Företagarnas Riksorganisation och TCO är positiva till

att det införs en alternativ beräkningsregel för dem som drivit sin rörelse

under kortare tid än tolv månader.

 Skälen för regeringens förslag:

Genomsnittsberäkning

Enligt föreskrifter utfärdade av AMS beräknas dagsförtjänsten för företagare

till 1/260 av årsinkomsten. Denna utgör den högsta av de till taxering för

kommunal inkomstskatt redovisade inkomsterna av verksamheten som företagare de

senaste tre åren. I normalfallet finns inte uppgifter att tillgå rörande

inkomsterna under tiden omedelbart före arbetslöshetens inträde. Efter det att

den arbetslöse anmält avvecklingsårets inkomster till skattemyndigheten kan dock

även inkomsten från avvecklingsåret ingå i underlaget om det medför att

dagpenningen höjs. Kostnaderna för avveckling av rörelsetillgångar ingår inte i

underlaget.

 Skälet till att företagares dagsförtjänst fastställs på den bästa inkomsten av

tre år är att inkomsterna kan variera kraftigt över tiden. Det har därför

ansetts rimligt att viss hänsyn tas till detta. Regeringen har övervägt om tiden

tre år är lämpligt avpassad. Vissa remissinstanser har framfört att tiden borde

utsträckas till fem år.

 Regeringen anser det rimligt att arbetslöshetsersättningen för en företagare

bör beräknas utifrån en genomsnittsinkomst och inte utifrån inkomsten under ett

enstaka år. Enligt nuvarande ordning beräknas ersättningen på inkomsten under

det bästa av tre år. Ett mer rättvisande resultat fås om beräkningen görs på

genomsnittsinkomsten under en längre tid. Vissa remissinstanser har kritiserat

utredningens uppfattning om att den nuvarande dagpenningberäkningen medför risk

för att exempelvis företagare som driver verksamhet i form av aktiebolag kan ta

ut en hög lön och sedan lägga ned verksamheten. Därigenom kan, enligt utred-

ningen, företagaren se till att han eller hon erhåller en hög dagpenning. Enligt

dessa remissinstanser är det i stället ofta tvärtom. Företagaren försöker i det

längsta att driva sitt företag och inkomsterna minskar med tiden.

 Regeringen är av den uppfattningen att en ändring av dagpenningberäkningen

till att den skall ske på ett genomsnitt av de senaste tre åren före

avvecklingsåret som företagare medför en mer rättvisande ersättning jämfört med

nuvarande regler. Samtidigt tas rimlig hänsyn till att en företagares inkomster

kan variera över tiden. Om rörelsen drivits under kortare tid än tre år bör

genomsnittsberäkningen ske på den tid som verksamheten faktiskt bedrivits. I

detta fall bör det vara möjligt för företagaren att i genomsnittsberäkningen få

tillgodoräkna sig även avvecklingsårets inkomster, om det är till fördel för

honom eller henne.

Alternativ beräkning av dagsförtjänsten

Regeringen anser även att det bör finnas en alternativ möjlighet att beräkna

dagsförtjänsten för den som före tid som företagare haft en varaktig anknytning

till arbetsmarknaden som anställd. Detta bör kunna komma i fråga om verksamheten

i rörelsen inte bedrivits under längre tid än tolv månader vid det tillfälle då

arbetslösheten inträffar. I det fall att företagaren blir arbetslös efter en

kortare tid än tolv månader skall tiden som företagare kunna bortses från och

normalarbetstiden och normalinkomsten fastställas utifrån den arbetade tiden och

inkomsten i anställningen, om det är till fördel för den sökande. Det skall dock

inte vara möjligt att exempelvis fastställa normalarbetstiden på tiden som före-

tagare och inkomsten på tiden som arbetstagare.

 Regeringen vill för tydlighetens skull klargöra att tidpunkten för beräkning

av om företaget bedrivits kortare tid än tolv månader bör räknas från det

tillfälle då den sökande blir ersättningsberättigad. Det kan förekomma fall,

t.ex. då den sökande erhållit ett avgångsvederlag och under tiden som vederlaget

hänför sig till startar ett företag, då den alternativa beräkningsregeln får

användas trots att starten av verksamheten ligger längre tillbaka i tiden än

tolv månader. Detta är en följd av att regeringen föreslår att tid då den

arbetslöse erhåller avgångsvederlag skall räknas som tid under vilken han eller

hon utfört förvärvsarbete.

 Vad som nu sagts föranleder ändringar i 20 § lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring. Förslagen bör träda i kraft den 29 september 1997.

6.9 Finansieringsavgiften

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Nivån på finansieringsavgiften utgör under |

| budgetåret 1997 |

| dels 70 procent av den under perioden januari - juni 1997 |

| genomsnittligt utbetalade dagpenningen, |

| dels 131 procent av den fr.o.m. juli 1997 genomsnittligt |

| utbetalade dagpenningen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Medlemsavgifterna till arbetslöshetskassorna höjs med ca

25 kronor per månad och medlem för att finansiera 20 procent av

tilläggsbeloppet.

 Remissinstanserna: TCO utesluter inte en höjning av medlemsavgifterna med 25

kronor per månad även om detta skulle innebära ytterligare en belastning på

löntagarnas ekonomi men det måste ge fler arbetslösa rätt till ersättning och ge

bättre inkomstskydd genom en höjning av inkomsttaket. LO avstyrker förslaget om

att finansieringsavgiften skall beräknas utifrån genomsnittet av hela

dagpenningen och förordar att avgiften skall beräknas på dagpenningen över

grundbeloppet.

 Skälen för regeringens förslag: Finansieringsavgiften är en avgift som

arbetslöshetskassorna betalar till staten för att delfinansiera statens

kostnader för arbetslöshetsersättningarna. Kostnaden för avgiften betalas

ytterst av arbetslöshetskassornas medlemmar genom medlemsavgifterna.

 Finansieringsavgiften regleras i 57 § ALF-lagen. Enligt vad som där föreskrivs

skall arbetslöshetskassorna för finansiering av statens kostnader för utbetalade

arbetslöshetsersättningar samt för tillsynen av arbetslöshetskassornas

utbetalning av arbetslöhetsersättning betala ett visst belopp till staten för

varje medlem som fanns vid utgången av det senaste förflutna verksamhetsåret.

Beloppet motsvarar för närvarande 70 procent av den under det löpande

verksamhetsåret genomsnittligt utbetalade dagpenningen i arbetslöshetskassan.

 Regeringen har i avsnitt 6.1 föreslagit att kompensationsnivån i arbetslös-

hetsförsäkringen skall höjas den 29 september 1997 från för närvarande 75 till

80 procent av den arbetslöses tidigare inkomst. Denna förbättring av det

ekonomiska skyddet vid arbetslöshet bör enligt regeringens mening finansieras

inom ramen för arbetslöshetsförsäkringssystemet. Merparten av den kostnadsökning

som denna förbättring innebär bör betalas genom en höjning av

finansieringsavgiften. Regeringens förslag är därför att finansieringsavgiften

höjs till 131 procent av den genomsnittligt utbetalade dagpenningen fr.o.m. den

1 juli 1997. För perioden januari - juni 1997 bör finansieringsavgiften vara

oförändrat 70 procent.

 Effekten för den enskilde medlemmen av detta förslag blir att medlemsavgiften

ökar från i genomsnitt för närvarande ca 41 kronor till ca 64 kronor per månad

fr.o.m. juli månad 1997.

 Förslaget föranleder ändring i 57 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsför-

säkring.

7 En ny lag om arbetslöshetsförsäkring

7.1 Inledning

Regeringen föreslår i denna proposition dels ett flertal ändringar i ALF- och

KAS-lagarna med ikraftträdande den 1 juli och den 29 september 1997 (se

föregående avsnitt), dels att villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning

från och med den 1 januari 1998 skall framgå av en ny lag, lagen om

arbetslöshetsförsäkring. Den nya lagen utgör i huvudsak en sammanslagning och

omarbetning av ALF- och KAS-lagarna såvitt gäller villkoren för rätt till

arbetslöshetsersättning. Dagpenning i form av grundbelopp i den nya lagen kan

sägas utgöra en motsvarighet till KAS-ersättningen enligt KAS-lagen och

dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning utgör en motsvarighet till den

inkomstrelaterade ersättningen enligt ALF-lagen. De ändringar som föreslås träda

i kraft den 1 juli och den 29 september 1997 återfinns i den nya lagen om

arbetslöshetsförsäkring. Regeringens förslag innebär också att en ny lag om

arbetslöshetskassor bör införas. De övergångsbestämmelser som erfordras för en

övergång till de nya lagarna bör regleras i en lag om införande av lagen om

arbetslöshetsförsäkring och lagen om arbetslöshetskassor.

7.2 Dagpenningen - grundbelopp och inkomstrelaterad ersättning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Dagpenning lämnas i form av dels grundbe- |

| lopp, dels en inkomstrelaterad ersättning. Dagpenning i form av |

| grundbelopp, som är lika för alla, lämnas till den som uppfyller|

| ett arbetsvillkor eller studerandevillkoret. Dagpenning i form |

| av inkomstrelaterad ersättning lämnas till den som förutom ett |

| arbetsvillkor uppfyller medlemsvillkoret. För såväl företagare som|

| arbetstagare skall medlemsvillkoret vara 12 månader. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag.

Utredningen föreslår att grundbeloppet skall vara 295 kronor. Den

inkomstrelaterade ersättningen skall enligt utredningen bestå av ett grundbelopp

och ett tilläggsbelopp som tillsammans ger en inkomstrelaterad ersättning på

högst 590 kronor per dag.

 Remissinstanserna: I huvudsak är de flesta remissinstanserna som yttrat sig

över försäkringens konstruktion positiva till en sammanhållen arbetslöshetsför-

säkring som består av dels grundbelopp, dels inkomstrelaterad ersättning i form

av tilläggsbelopp. Kammarrätten i Göteborg anser att även om en allmän

försäkring med både en obligatorisk och en frivillig del ter sig tilltalande så

har utredningen varken redovisat eventuella fördelar av en sammanslagning eller

gjort en analys av de svårigheter som kan uppstå i administrativt hänseende om

en integration genomförs.

 RRV och AMS har som alternativ till en begränsad ersättningstid föreslagit att

ersättningsgraden stegvis sänks till en lägre grad än 80 procent av fastställd

normalinkomst. Även Uppsala universitet anser att en sådan modell borde

diskuteras. SO föreslår att försäkringens värde återupprättas. Den högsta

dagpenningen bör bestämmas med utgångspunkt i 1993 års nivå. TCO och SACO

förespråkar att det bör inrättas ett inkomsttak i arbetslöshetsförsäkringen som

motsvarar inkomsttaket i sjukförsäkringen.

 SAF anser att ersättningsnivån bör sänkas till 70 procent för att skapa en

tydlig skillnad mellan inkomst av arbete och inkomst av arbetslöshetsersättning.

 När det gäller det enhetliga medlemsvillkoret är flertalet remissinstanser

positiva till förslaget däribland SO, Småföretagarnas arbetslöshetskassa och

TCO. AMS anser att det kan finnas skäl att ha ett längre medlemsvillkor för

företagare, men är ändå beredd att tillstyrka förslaget eftersom de anser det

viktigt med enhetliga regler inom arbetslöshetsförsäkringen.

 Skälen för regeringens förslag: Kraven på att arbetslöshetsförsäkringen skall

ge såväl trygghet som stimulans till omställning strider delvis mot varandra.

Ett ersättningssystem som är avsett att fungera måste därför bygga på en

avvägning mellan olika syften. Ett försäkringssystem där ersättningsnivån sätts

alltför hög motverkar incitamenten för den arbetslöse att aktivt verka för att

erhålla ny sysselsättning. Om ersättningsnivån däremot sätts alltför låg

förfelar försäkringen sin uppgift att fungera som en trygghet vid ofrivillig

arbetslöshet.

 Den nu föreslagna nya sammanhållna försäkringen tillvaratar olika intressen av

att fungera som grundtrygghet och att fungera som en drivkraft för den som är i

omställning att aktivt verka för att erhålla sysselsättning. Grundbeloppet i den

sammanhållna försäkringen ersätter den roll som KAS för närvarande har. Eftersom

arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän och sammanhållen bör grundbeloppet i

vissa fall lämnas separat och i andra fall ingå som en grunddel i den in-

komstrelaterade ersättningen.

 Regeringen delar utredningens uppfattning att grundbelopp skall lämnas till

den som uppfyller ett arbetsvillkor eller studerandevillkoret. Den som under tid

då han eller hon har arbete blir medlem i en arbetslöshetskassa eller ansluter

sig till den kompletterande kassan skall ha möjlighet att få inkomstrelaterad

arbetslöshetsersättning, förutsatt att medlems- och arbetsvillkoren är uppfyllda

vid den tidpunkten. Regeringen delar också utredningens bedömning att

medlemsvillkoret bör vara enhetligt. Regeringen föreslår därför att

medlemsvillkoret för såväl företagare som arbetstagare bör bestämmas till tolv

månader.

 Regeringen avser, under förutsättning av riksdagens godkännande, att

fastställa stödbeloppet i KAS till 240 kronor och den högsta dagpenningen i

arbetslöshetsförsäkringen till högst 580 kronor fr.o.m. den 29 december 1997. Se

närmare avsnitt 6.1. Regeringen avser att fastställa grundbeloppets nivå i den

nya sammanhållna försäkringen till högst 240 kronor fr.o.m. den 1 januari år

1998. Dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning avser regeringen att

fastställa till högst 580 kronor från samma datum. Utbildningsbidragens nivåer

kommer att anpassas till dessa belopp. I likhet med vad som föreslås gälla

fr.o.m. den 29 september 1997 skall den inkomstrelaterade ersättningen även i

fortsättningen vara högst 80 procent av sökandens tidigare inkomst.

7.3 Minskning av dagpenningen på grund av pension

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Har den arbetssökande tillerkänts ålderspen-|

| sion i form av folkpension, allmän tilläggspension eller annan |

| pension som lämnats på grund av förvärvsarbete bör följande gälla:|

| Till den som får inkomstrelaterad ersättning lämnas dagpenning |

| med 65 procent av den tidigare inkomsten, dock lägst 240 |

| kronor. Dagpenningen reduceras med 1/260 av årspensionen. |

| För den som får dagpenning i form av grundbelopp reduceras dag-|

| penningen med 1/260 av årspensionen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte lämnat något förslag i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Inom arbetslöshetsförsäkringen och KAS gäller

för närvarande något olika regler för samordning av arbetslöshetsersättning och

pensioner. Reglerna för KAS är något restriktivare än i

arbetslöshetsförsäkringen.

 Genom förslaget att arbetslöshetsförsäkringen skall vara en sammanhållen

försäkring och som ett led i att göra försäkringen enklare föreslår regeringen

en gemensam syn på den som har pension och söker arbetslöshetsersättning. Samma

regler för samordning med pension skall gälla för grundbeloppet och den

inkomstrelaterade ersättningen. Dessa regler bör vara de som nu gäller inom

arbetslöshetsförsäkringen. Detta innebär t.ex. att den reduktion på grund av

änke- eller änklingspension som finns i KAS, inte skall tillämpas vid dagpenning

i form av grundbelopp. När det gäller andra bidragsformer t.ex. förtidspension,

sjukbidrag och delpension skall de vid grundbelopp behandlas på samma sätt som i

dag sker inom arbetslöshetsförsäkringen.

 Regeringen föreslår när det gäller ålderspension i form av folkpension, allmän

tilläggspension eller annan pension som lämnas på grund av förvärvsarbete att

dagpenningen skall sättas ned med 1/260 av årspensionen. Detta skall göras både

i de fall då dagpenning lämnas i form av grundbelopp och i form av

inkomstrelaterad ersättning.

 Vid inkomstrelaterad ersättning skall i dessa fall fortfarande dagpenningen

utgöra högst 65 procent av den sökandes dagsförtjänst. Skulle dagpenningen

därvid bli lägre än om den sökande i stället skulle ha sökt grundbelopp skall

dagpenningen fastställas till detta belopp före det att pensionsavdrag görs.

7.4 Från grundbelopp till inkomstrelaterad ersättning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Det skall vara möjligt att växla från |

| grundbelopp till inkomstrelaterad ersättning i en |

| ersättningsperiod eller mellan två ersättningsperioder. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningens förslag om en sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring innebär att separat grundbelopp lämnas inom

ersättningstiden enbart till den som uppfyller ett nio månaders arbetsvillkor

men inte medlemsvillkoret. Den som erhåller grundbelopp på grund av att

medlemsvillkoret inte är uppfyllt kan när detta villkor är uppfyllt erhålla

inkomstrelaterad ersättning.

 Remissinstanserna: Utredningens förslag om att de som är nytillträdande på

arbetsmarknaden enbart har rätt till en delperiod som omfattar 200

ersättningsdagar och därmed inte ges möjlighet att växla från grundbelopp till

inkomstrelaterad ersättning har mött en del kritik. LO och SACO anser att

nytillträdande borde inlemmas i försäkringen. RFV anser att förslaget kommer att

innebära utslagning av dem som enbart uppfyller studerandevillkoret eftersom de

inte har möjlighet att återkvalificera sig genom arbetsmarknadspolitiska

åtgärder.

 Skälen för regeringens förslag: Den föreslagna nya arbetslöshetsförsäkringen

skall vara en sammanhållen arbetslöshetsförsäkring och detta leder till att en

sökande som uppfyllt arbetsvillkoret men ännu inte villkoret på tolv månaders

medlemskap får grundbelopp. När medlemsvillkoret är uppfyllt och om den sökande

då också uppfyller ett arbetsvillkor med arbete som utförts under medlemstiden,

lämnas under resten av ersättningsperioden dagpenning i form av inkomstrelaterad

ersättning.

 Regeringen anser, till skillnad från utredningen, att detsamma bör gälla om

sökanden fått grundbelopp baserat på studerandevillkoret och efter en tid

uppfyller såväl villkoret tolv månaders medlemskap som arbetsvillkoret. I dessa

fall skall ny normalarbetstid och dagsförtjänst fastställas, om det är till

fördel för den sökande. Enligt gällande föreskrifter som utfärdats av AMS

fastställs normalarbetstiden till arbetsutbudet för den som kvalificerat sig

för rätt till KAS genom att ha uppfyllt studerandevillkoret. För att undvika att

ersättningen blir lägre vid övergång från grundbelopp till inkomstrelaterad

ersättning bör den sökande vid sådan övergång ha rätt att stå kvar på sin

tidigare dagpenning- och normalarbetstidsnivå.

 En förutsättning för att den som tidigare erhållit grundbelopp skall få

inkomstrelaterad ersättning är att han eller hon uppfyller ett arbetsvillkor.

Arbetet i ett tidigare arbetsvillkor får ingå i det nya arbetsvillkoret under

förutsättning av att det ligger inom en ny ramtid samt inom medlems- eller

anslutningstiden.

 Ett exempel. En person påbörjar ett förvärvsarbete på den reguljära

arbetsmarknaden och blir medlem i en arbetslöshetskassa. Han eller hon har inte

tidigare fått arbetslöshetsersättning. Efter sex månader blir personen arbetslös

och ansöker om arbetslöshetsersättning. Om han eller hon då uppfyller ett

arbetsvillkor lämnas grundbelopp. Efter att ha fått arbetslöshetsersättning

under ett par månader arbetar personen i fyra månader och blir därefter åter

arbetslös. Då sker en prövning av huruvida han eller hon är berättigad till

inkomstrelaterad ersättning under resten av ersättningsperioden. Visar det sig

då att han eller hon dels har varit medlem i en arbetslöshetskassa under minst

tolv månader, dels när denna nya prövning sker också uppfyller ett arbetsvillkor

under de senaste tolv månaderna lämnas dagpenning i form av inkomstrelaterad

ersättning under resten av ersättningsperioden.

7.5 Ersättning vid arbetslöshet under del av vecka

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Enhetliga regler gäller för grundbelopp och|

| inkomstrelaterad ersättning vid beräkningen av ersättning under |

| del av vecka. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte tagit ställning till hur

beräkningen skall ske för den som inte är helt arbetslös eller för den som före

arbetslösheten arbetat i mindre omfattning än heltid.

 Remissinstanserna: SO har uppmärksammat det förhållande att utredningen inte

berört frågan om hur beräkning av ersättning under del av vecka skall ske. SO

har lämnat förslag på hur reducering av ersättning skall ske. Förslaget har i

princip samma innebörd som regeringens förslag.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen har fastställt en omräkningstabell

som skall användas om den sökande är arbetslös under del av vecka. Tabellen

finns som bilaga till förordningen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkring. I

tabellen tas hänsyn både till den arbetslöses normalarbetstid, dvs. den

arbetstid som den arbetslöse hade före arbetslösheten, och de hinder i form av

arbete, sjukdom eller annat som personen har för varje vecka då han eller hon

begär arbetslöshetsersättning. Till den som är helt arbetslös lämnas ersättning

fem dagar per vecka även om han eller hon före arbetslösheten arbetat t.ex.

halvtid. Har inkomsten av halvtidsarbetet varit låg kan dagpenningen bli lägre

än det nuvarande lägsta dagpennningbeloppet på 230 kronor. När det gäller KAS

tillämpas ett annat system men som syftar till att uppnå samma effekt. En

särskild tabell används för KAS när ersättning för del av vecka skall beräknas.

KAS lämnas med två och ett halvt stödbelopp om den sökande har arbetat halvtid.

Själva stödbeloppet, 230 kronor, är i det fallet detsamma som det som lämnas

till den som heltidsarbetat. För den som haft deltidsarbete eller minskat sitt

arbetsutbud görs en omräkning av antalet utbetalade stödbelopp så att t.ex. två

och ett halvt stödbelopp anses motsvara fem ersättningsdagar.

 Vid införandet av en sammanhållen arbetslöshetsförsäkring med grundbelopp och

inkomstrelaterad ersättning bör enhetliga regler för de båda ersättningsformerna

användas. Det leder till att den som har rätt till enbart grundbelopp och som är

helt arbetslös och inte har något hinder för ersättning kan få ersättning fem

dagar per vecka även om han eller hon endast arbetat exempelvis halvtid före

arbetslösheten. Vid ett grundbelopp på 240 kronor vid heltidsarbete kommer en

sökande som haft halvtidsarbete och som har rätt till enbart grundbeloppet att

få 120 kronor per dag fem dagar per vecka i stället för 240 kronor per dag under

två och en halv dag som i det nuvarande systemet för KAS. Antalet

ersättningsdagar av ersättningsperioden som tas i anspråk blir i exemplet fem

dagar, samma antal det blir enligt de nuvarande bestämmelserna för såväl KAS som

arbetslöshetsförsäkringen. Även den som får en inkomstrelaterad ersättning efter

att ha haft arbete på deltid kan, i likhet med vad som gäller i dag, få en

dagpenning som understiger grundbeloppet på 240 kronor som i princip är det

lägsta belopp som lämnas till den som heltidsarbetat.

 Regeringen vill här ta upp en annan fråga som gäller deltidsarbetande. Enligt

nuvarande regler gäller en begränsning av ersättningsrätten för den som har fast

deltidsarbete. Ersättning lämnas under längst en ersättningsperiod i samband med

deltidsarbetet. Kritik har framförts mot denna ordning som främst är motiverad

av att arbetslöshetsersättningen inte får vara en inkomstutfyllnad när

arbetsgivare väljer att anställa personal med begränsad arbetstid. Regeringen är

medveten om att denne ordning ställer många deltidsarbetande inför svåra val:

Skall han eller hon fortsätta att deltidsarbeta efter ersättningsperiodens slut

utan arbetslöshetsersättning eller lämna arbetet för att i stället få hel

arbetslöshetsersättning?

 Regeringen har övervägt om denna ordning bör ändras men har kommit fram till

att övervägande skäl talar för att den för närvarande bör finnas kvar. Att ta

bort denna begränsning för deltidsarbetande skulle enligt regeringens bedömning

endast leda till en ytterligare ökning av deltidsanställningar och en försämrad

ställning för arbetstagare på arbetsmarknaden. Vidare avser regeringen att

tillsätta en utredning som skall analysera frågan om en tidsbegränsad

ersättningsrätt och i samband därmed skall frågan om borttagandet av

deltidsbegränsningen behandlas med förtur.

 Regeringen anser att deltidsanställda bör ha samma rätt till åtgärder, program

och arbete som de som arbetat heltid. Detta bör också gälla möjligheten för

deltidsarbetslösa att återkvalificera sig till en ny ersättningsperiod genom

deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Därför ges arbetsförmedlingarna i

uppdrag att öka insatserna för de deltidsarbetslösa. Det kan gälla båda

intensifierade förmedlingsinsatser som tillgång till anpassade åtgärder. I

större utsträckning än tidigare bör det i fortsättningen bli möjligt att t.ex.

erbjuda den som är deltidsarbetslös en åtgärd som anpassas till den tid som

personen i fråga är arbetslös. Regeringen bedömer att frågan om

deltidsarbetandes villkor i försäkringen på så sätt kan få en lösning tills dess

att utredningen som skall tillsättas ges möjlighet att analysera problemen.

7.6 Enhetliga ersättningsperioder

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Ersättningsperioden är högst 300 ersättnings-|

| dagar för den som inte har fyllt 57 år. Därefter är ersättnings-|

| perioden högst 450 ersättningsdagar. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Ersättningsperioden föreslås vara 600 ersättningsdagar

uppdelat i tre delperioder med vardera 200 ersättningsdagar med krav på

återkvalificering inför varje ny delperiod.

 Remissinstanserna: AMS framhåller att delperioder om 200 ersättningsdagar och

ökad mängd arbete eller tid i arbetsmarknadspolitisk åtgärd som villkor för en

ny ersättningsperiod får konsekvenser bl.a. för AMS möjlighet att fullgöra sitt

uppdrag att begränsa långtidsarbetslösheten.

 Skälen för regeringens förslag: Alltsedan tillkomsten av ALF-lagen har

ersättningsperiodernas längd i arbetslöshetsförsäkringen varit högst 300

ersättningsdagar (450 ersättningsdagar för den som fyllt 55 år). I KAS-lagen är

ersättningsperioden högst 150 ersättningsdagar. Har stödtagaren fyllt 55 år är

perioden i stället 300 dagar. Sedan stödtagaren uppnått 60 års ålder, är

ersättningsperioden 450 dagar.

 Regeringen anser att ersättningsperioden i normalfallet, i likhet med tidigare

inom arbetslöshetsförsäkringen, skall vara högst 300 ersättningsdagar. Detta bör

gälla oavsett om den sökande har kvalificerat sig till dagpenning i form av

grundbelopp eller i form av inkomstrelaterad ersättning. När det gäller

grundbeloppet innebär regeringens förslag alltså en förlängning av

ersättningsperioden jämfört med KAS. Har den sökande fyllt 57 år bör

ersättningsperioden vara 450 dagar både för grundbeloppet och den

inkomstrelaterade ersättningen.

 Att regeringen valt en ålder på minst 57 år för att få den längre ersätt-

ningsperioden beror dels på regeringens bedömning att långa ersättningsperioder

riskerar att förlänga arbetslösheten, dels på att regeringen för gruppen

långtidsarbetslösa över 55 år också skapat en särskild arbetsmarknadspolitisk

åtgärd - offentligt tillfälligt arbete - som särskilt för de yngre inom denna

grupp bör ge ökade möjligheter till återgång till reguljärt arbete.

7.7 Inkomstgränsen vid bisyssla

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Inkomstgränsen för vad som skall anses som |

| bisyssla motsvarar sex grundbelopp per vecka. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag och remissinstansernas synpunkter på utredningens förslag

har redovisats i avsnitt 6.6.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i avsnitt 6.6 redovisat skälen

för att införa begränsningar i rätten till arbetslöshetsersättning i samband med

bisyssla. Detta bör gälla även för tiden från den 1 januari 1998. Från detta

datum bör emellertid inkomstgränsen knytas till grundbeloppet. Det belopp som på

så sätt utgör gräns för när ett arbete skall betraktas som bisyssla respektive

reducera ersättningen bör fr.o.m. den 1 januari 1998 utgöra ett belopp som

motsvarar sex grundbelopp per vecka. Vid ett grundbelopp på 240 kronor innebär

detta 1 440 kronor per vecka eller ca 6 000 kronor per månad.

7.8 En enhetlig karenstid

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En karenstid om fem dagar gäller före varje|

| ersättningsperiod. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte lämnat något förslag om karens vid

studerandevillkoret.

 Skälen för regeringens förslag: För närvarande gäller en karens på fem dagar

inför varje ny ersättningsperiod om sökanden kvalificerat sig till ersättning

genom arbetsvillkoret. För den som kvalificerat sig genom studerandevillkoret i

KAS gäller i stället en kvalifikationstid om 90 dagar innan ersättning lämnas.

 Regeringen föreslår, som en förenkling, att alla ersättningsperioder bör

föregås av en karenstid om fem dagar. Detta bör således gälla även om den

sökande beviljas ersättning med stöd av studerandevillkoret. Till

kvalifikationstiden på 90 dagar läggs alltså fem dagars karens.

8 En ny lag om arbetslöshetskassor

8.1 Inledning

Den nya sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen skall administreras av

arbetslöshetskassor. Reformen innebär bl.a. att regler om en grundförsäkring

motsvarande i stort dagens kontanta arbetsmarknadsstöd förs in i

arbetslöshetsförsäkringen.

 För att den reformen skall kunna genomföras fordras bl.a. att reglerna om

arbetslöshetskassornas organisation ändras så att det blir möjligt att bilda en

arbetslöshetskassa som kompletterar de traditionella arbetslöshetskassorna. I

det följande lämnas förslag till sådana regeländringar.

 I dag finns reglerna om ersättning enligt arbetslöshetsförsäkringen och om

arbetslöshetskassornas organisation m.m. intagna i samma lag, ALF-lagen. Den nya

arbetslöshetsförsäkringen bör enligt ARBOM-utredningen regleras i två separata

lagar, en innehållande regler om ersättningsfrågor och en innehållande regler om

arbetslöshetskassor och deras organisation m.m. Regeringen instämmer i

utredningens överväganden härvidlag. En uppdelning av regelmaterialet i två

lagar ökar överskådligheten av hur arbetslöshetsförsäkringen är uppbyggd och

underlättar handläggningen av ersättningsärenden för dem som administrerar

försäkringen. I detta avsnitt lämnas förslag om regleringen av frågor rörande

arbetslöshetskassornas organisation, m.m.

 För Lagrådet har det inte omedelbart framstått som en förbättring att skilja

de materiella reglerna om arbetslöshetsförsäkringen och de organisatoriska om

arbetslöshetskassorna åt i två olika lagar. Lagrådet har bl.a. pekat på att

organisationen för handhavandet av arbetslöshetsförsäkringen redan i stort sett

är uppbyggd. Det behövs enligt Lagrådet inte en helt ny lag enbart för att

introducera den nya kompletterande arbetslöshetskassan. Att båda de föreslagna

nya lagarna kommer att innehålla regler om överklagande, omprövning och ändring

skulle också, enligt Lagrådet, kunna medföra problem i den praktiska

hanteringen, eftersom man lätt skulle kunna tänka sig fall där ett överklagande

berör frågor för vilka det finns materiella regler i båda lagarna. I övrigt har

dock Lagrådet ingen erinran mot att organisationsreglerna presenteras i en helt

ny lag.

 Regeringen har förståelse för den tveksamhet som Lagrådet uttrycker inför den

föreslagna konstruktionen, men anser att de ovan nämnda fördelarna med två

olika lagar i stället för en enda, mycket omfattande lag trots allt väger

tyngst. De båda lagförslagen har för övrigt anpassats till varandra bl.a. vad

gäller terminologi och utformningen av bestämmelserna om överklagande m.m.

8.2 En sammanhållen arbetslöshetsförsäkring administrerad av arbetslös-

hetskassor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En sammanhållen arbetslöshetsförsäkring som|

| består av både en grundförsäkring och en inkomstbortfallsförsäkring|

| skall administreras av arbetslöshetskassor. |

| Arbetslöshetskassorna skall ha en lagfäst skyldighet att |

| samverka med varandra i organisations- och utvecklingsfrågor. |

| De skall också informera den enskilde om vilka andra kassor som |

| är verksamma inom hans eller hennes yrkesområde. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Utredningen har

föreslagit att den arbetslöshetskassa som bör bildas för att komplettera de nu

befintliga kassorna på ett neutralt sätt skall informera den enskilde om vilka

andra kassor som finns inom hans eller hennes yrkes- eller verksamhetsområde och

som kan vara lämpliga att söka medlemskap i.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker utredningens

förslag om att den sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen skall administreras av

arbetslöshetskassor. SAF har framfört att arbetslöshetsförsäkringen helt bör

administreras av staten.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Den helt övervägande delen av det

ekonomiska stödet vid arbetslöshet lämnas i dag i form av en inkomstrelaterad

dagpenning som utbetalas av arbetslöshetskassorna enligt reglerna i ALF-lagen.

Antalet arbetslöshetskassor uppgår i dag till 40. Av kassorna har 35 en nära

anknytning till arbetstagarorganisationer och fem anknytning till

intresseorganisationer för företagare. Det förhållande att en kassa har

anknytning till en arbetstagarorganisation hindrar inte att även företagare kan

få bli medlemmar i kassan i vissa fall. Kassornas verksamhetsområden följer ofta

branschgränser eller gränser för yrkessektorer och ansökan om medlemskap sker

normalt samtidigt med ansökan om inträde i en facklig organisation eller en

branschorganisation. Med medlemskap i en facklig organisation följer ofta en

automatisk anslutning till en arbetslöshetskassa. Det är emellertid möjligt att

bli medlem i en arbetslöshetskassa även utan samtidigt medlemskap i någon

intresseorganisation. En medlem som övergår till ett nytt arbete, som hör under

en annan arbetslöshetskassas verksamhetsområde än den där han eller hon är

medlem, kan normalt stanna kvar i sin tidigare kassa, om det nya arbetet kan

anses som endast tillfälligt.

 Arbetslöshetskassornas uppbyggnad och administration är inte helt enhetlig.

Vissa kassor har vad som kan kallas en central administration och andra har en

lokal administration. I en kassa med central administration fattas alla beslut

som rör arbetslöshetsersättning av handläggare vid huvudkontoret, medan

ansökningarna tas emot av de s.k. redogörarna vid respektive fackförbund. Om en

kassa har lokal administration lämnas ansökningarna in till kassans lokalkontor,

där också ersättningsbesluten fattas. Samtliga arbetslöshetskassor är anslutna

till Arbetslöshetskassornas Samorganisation, SO. Organisationen har till uppgift

att företräda kassorna vid framställningar och yttranden till myndigheter och

att medverka vid information om arbetslöshetsförsäkringen. Den verkar också för

att utveckla gemensamma administrativa rutiner bl.a. genom nya datasystem.

Tillsynen över arbetslöshetskassorna handhas av Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Den 31 december 1995 uppgick det totala antalet medlemmar i

arbetslöshetskassorna till något över 3,8 miljoner. Under perioden 1986-1995 har

antalet medlemmar ökat med ca 10 procent. Vissa arbetslöshetskassor har fått ett

ökat antal enskilt anslutna medlemmar, dvs. medlemmar som inte tillhör en

intresseorganisation.

 Kontant arbetsmarknadsstöd enligt reglerna i KAS-lagen utgör i dag ett

komplement till arbetslöshetsförsäkringen och lämnas i form av ett kontantstöd

som är lika för alla. Stödet kan lämnas till personer som ännu inte har fått en

tillräckligt stark anknytning till arbetsmarknaden för att omfattas av

arbetslöshetsförsäkringen. Det gäller framför allt ungdomar och personer som

visserligen är anslutna till en arbetslöshetskassa men vid arbetslöshetens

inträde inte har varit medlemmar tillräckligt länge för att vara berättigade

till en inkomstrelaterad dagpenning. Stödet kan vidare lämnas till personer som

av olika skäl har valt att stå utanför arbetslöshetsförsäkringen och inte

ansluta sig till någon av de befintliga arbetslöshetskassorna.

 Liksom det kontanta arbetsmarknadsstödet skall grundförsäkringen inom den nya

arbetslöshetsförsäkringen kunna omfatta alla som uppfyller krav på tillräcklig

anknytning till arbetsmarknaden. Förslaget innebär i praktiken att det

ekonomiska stödet vid arbetslöshet i form av kontant arbetsmarknadsstöd ersätts

av en grundförsäkring inom arbetslöshetsförsäkringen. Som ett viktigt skäl för

förslaget har utredningen framhållit att förekomsten av en grundförsäkring inom

arbetslöshetsförsäkringens ram stimulerar anslutningen till den frivilliga

inkomstbortfallsförsäkringen. Andra skäl som anförs är att regelverket bör vara

enhetligt för att medge större överskådlighet och effektiv administration.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar utredningens bedömning

beträffande fördelarna med en sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Ett

enhetligt regelverk för ekonomiskt stöd vid arbetslöshet ger också större

möjligheter att utforma försäkringen så att den stimulerar den enskilde att

aktivera sig för att åter komma in på arbetsmarknaden.

Arbetslöshetsförsäkringens roll att stödja arbetslinjen inom arbets-

marknadspolitiken förstärks därmed.

 Utredningen har föreslagit att den sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen

skall administreras av arbetslöshetskassor. Regeringen delar denna bedömning.

Förslaget har också tillstyrkts av den helt övervägande delen av

remissinstanserna.

 Även Lagrådet har berört denna fråga i sitt yttrande, och har konstaterat, med

hänvisning till nivåerna på det statsbidrag som utbetalas, att det utmärkande

för kassorna är myndighetsutövning, dvs. administration av allmänna medel enligt

regler som i allt väsentligt fastställts av statsmakterna. Lagrådet har

ifrågasatt om inte lagstiftaren i ett läge då en helt ny lag övervägs bort

inrätta offentliga myndigheter att handha försäkringen i stället för att bygga

vidare på en tradition med i princip enskilda rättssubjekt. Därmed skulle enligt

Lagrådets mening också ökad klarhet vinnas beträffande arten av verksamhet och

inte minst skulle man få till stånd en traditionell insyn i denna verksamhet, en

insyn som finns i annan offentlig verksamhet.

 Som utredningen framhållit har vi i Sverige emellertid sedan länge en viktig

tradition av ett gemensamt ansvarstagande från organisationer på arbetsmarknaden

för arbetslöshetsförsäkringen. Detta engagemang från organisationernas sida har

underlättat samspelet mellan arbetslöshetsförsäkringen och

arbetsmarknadspolitiken i övrigt. Genom självförvaltning i föreningsform av

arbetslöshetsförsäkringen understryks organisationernas och de till försäkringen

anslutnas eget ansvar för försäkringen.

 Genom sin mångåriga administration av dagens arbetslöshetsförsäkring har en

stor kompetens i dessa frågor byggts upp hos arbetslöshetskassorna. Kassorna har

vidare en väl fungerande organisation med kapacitet att hantera ett stort antal

ersättningsärenden av olika slag.

 Enligt regeringens mening talar således flera starka skäl för att administra-

tionen av den framtida sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen bör anförtros åt

arbetslöshetskassorna. Genom att kassorna skall handha även frågor om ersättning

enligt grundförsäkringen kan hanteringen av det ekonomiska skyddet vid arbets-

löshet effektiviseras.

 För att den sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen skall vara tillgänglig för

alla med en viss anknytning till arbetsmarknaden bör det kunna bildas en

särskild kassa som komplement till dagens befintliga kassor. Förslag om detta

lämnas i det följande.

 Som framgått ovan förekommer det sedan länge ett frivilligt samarbete mellan

kassorna i organisations- och utvecklingsfrågor genom Arbetslöshetskassornas

Samorganisation, SO. Organisationen bedriver en omfattande kursverksamhet för

arbetslöshetskassornas personal och har skapat ett system för beslutstöd åt

kassorna. Systemet är datoriserat och innehåller uppgifter om författningar,

hänvisningar till avgöranden i ersättningsfrågor m.m. Dessutom har man låtit

utveckla ett nytt datasystem som nu utprovas av vissa kassor. Organisationen ger

också ut ett nyhetsblad som distribueras, förutom till kassorna och intresseor-

ganisationerna, till bl.a. arbetsförmedlingar och länsarbetsnämnder.

 Mot bakgrund av arbetslöshetskassornas skiftande storlek och admini-

strationsformer är det viktigt att kassorna samverkar med varandra i organisato-

riska frågor. En sådan samverkan leder både till effektiviseringar och kost-

nadsbesparingar och en enhetligare tillämpning av regelverket. Den komplette-

rande arbetslöshetskassan som nu skall bildas bör ingå i detta samarbete. För

att ytterligare understryka vikten av att det även i fortsättningen sker en sam-

verkan mellan kassorna i frågor som rör administration, service, information,

utbildning och utveckling av kassornas verksamhet bör en regel med detta

innehåll föras in i lagen. Kostnaden för åtgärder av detta slag får täckas genom

medlemsavgifter.

 Utredningen har ansett att den arbetslöshetskassa som bör bildas för att

komplettera de nu befintliga arbetslöshetskassorna på ett neutralt sätt bör

informera dem som söker anslutning till kassan om andra kassor. Även regeringen

anser att den kompletterande arbetslöshetskassan bör informera dem som söker sig

till kassan om andra kassor som personen i fråga kan söka medlemskap i. Denna

informationsskyldighet om andra för den sökande lämpliga arbetslöshetskassor bör

emellertid inte åvila endast den kompletterande kassan, utan gälla generellt för

alla arbetslöshetskassor.

8.3 En kompletterande arbetslöshetskassa

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En kompletterande arbetslöshetskassa skall |

| kunna bildas av rikstäckande organisationer som företräder |

| anställda respektive företagare på arbetsmarknaden. Den |

| kompletterande kassan skall godkännas av regeringen. Enskilda |

| som ansluter sig till kassan skall inte vara medlemmar i |

| föreningen. Både arbetstagare och företagare skall kunna ansluta|

| sig till kassan. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Utredningen har förordat att staten skall ha ett stort inflytande över den kom-

pletterande kassan.

 Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna som har yttrat sig i denna

fråga stödjer förslaget. LO och SACO har avstyrkt att det bildas en ny

arbetslöshetskassa. LO har framhållit att om en sådan kassa ändå bildas bör det

göras av riksorganisationer som företräder anställda respektive företagare på

arbetsmarknaden. TCO har förklarat sig acceptera att en sådan kassa bildas. TCO

har vidare anfört att en anslutning till en sådan kassa bör ske i någon annan

form än genom ett medlemskap i kassan. En föreningsstämma i en sådan kassa bör

enligt TCO:s mening hållas av organisationer som är verksamma över hela

arbetsmarknaden. Det bör enligt TCO även övervägas om den styrelseledamot som

kommer att utses av AMS ifall en sådan kassa bildas, också skall utses till

ordförande i kassan. Både LO och TCO har understrukit att den nya kassan främst

bör vara en övergångskassa för personer som inte uppfyller villkoren för att bli

medlemmar i en traditionell arbetslöshetskassa. AMS har understrukit att staten

bör få ett avgörande inflytande över den nya arbetslöshetskassan. Både AMS och

TCO har framhållit att den organisatoriska grunden för den nya kassan bör vara

den nu befintliga KAS-organisationen.

 Skälen för regeringens förslag: Förslaget om att den sammanhållna arbets-

löshetsförsäkringen skall administreras av arbetslöshetskassorna innebär i sak

att kassorna övertar även handhavandet av den grundförsäkring som kommer att

motsvara dagens kontanta arbetsmarknadsstöd. Som framgått tidigare är detta ett

stöd främst till dem som ännu inte har den anknytning till arbetsmarknaden som

fordras för rätt till dagpenning enligt arbetslöshetsförsäkringen samt till dem

som av olika skäl har valt att stå utanför de befintliga arbetslöshetskassorna.

 För att alla med en viss anknytning till arbetsmarknaden i framtiden skall

kunna omfattas av den sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen bör det finnas en

arbetslöshetskassa som kompletterar dagens befintliga kassor. Detta har också

förordats av ARBOM-utredningen, som dessutom föreslagit att staten skall delta

som part vid bildandet av kassan och ha ett avgörande inflytande över den.

Flertalet av remissinstanserna som har yttrat sig i denna fråga har också

tillstyrkt utredningens förslag. AMS har betonat att staten bör ha ett avgörande

inflytande över den kompletterande kassan.

 Enligt regeringens mening är en så stark statlig styrning inte erforderlig. I

stället bör aktörerna på arbetsmarknaden ges en möjlighet att bilda en

kompletterande arbetslöshetskassa som gentemot dem som vill ansluta sig till

kassan är fristående från organisationerna som bildat kassan. De aktörer som kan

komma i fråga här bör, såsom framhållits av LO och TCO, vara rikstäckande och

företräda anställda respektive företagare på arbetsmarknaden. Den statliga

styrningen kan i tillräcklig grad tillgodoses genom att en på detta sätt bildad

förening får registreras som en kompletterande arbetslöshetskassa endast om den

har godkänts av regeringen. Ett statligt inflytande kommer vidare att finnas

genom att Arbetsmarknadsstyrelsen skall utse en av ledamöterna i kassans

styrelse och genom den tillsyn som utövas av Arbetsmarknadsstyrelsen i dess

egenskap av tillsynsmyndighet över samtliga arbetslöshetskassor.

 Som ARBOM-utredningen föreslagit bör den kompletterande kassan verka på hela

arbetsmarknaden, utan några begränsningar såvitt avser bransch- eller yrkestill-

hörighet, och vara öppen för både arbetstagare och företagare. Enligt utred-

ningens mening bör kassans huvudsakliga uppgift vara att handlägga frågor om

grundförsäkring för dem som inte är medlemmar i någon annan arbetslöshetskassa.

Den skall också kunna erbjuda anslutning till inkomstbortfallsskyddet i

arbetslöshetsförsäkringen för dem som vill ansluta sig till kassan.

 Regeringen instämmer i utredningens överväganden om vad som skall utgöra den

kompletterande kassans huvuduppgifter. Mot bakgrund av hur den är avsedd att

verka kommer den främst att utgöra en övergångskassa till någon av de andra

befintliga arbetslöshetskassorna. Vid tillgodoräknande av tid m.m. vid övergång

till en annan kassa bör den tid som en person har varit ansluten till den

kompletterande kassan räknas på samma sätt som medlemskap i vilken som helst av

de övriga kassorna. Det skall dock vara möjligt att även för längre tid vara

ansluten till den kompletterande arbetslöshetskassan för att där försäkra sig

mot inkomstbortfall vid arbetslöshet.

 Sammanfattningsvis innebär förslaget således, att arbetslöshetskassorna i

fortsättningen skall administrera såväl grundförsäkringen som försäkringen mot

inkomstbortfall för sina medlemmar. Den kompletterande kassan skall administrera

grundförsäkringen för dem som inte är medlemmar i någon annan arbetslöshetskassa

samt tillhandahålla möjlighet för dem som av olika skäl inte vill bli medlemmar

i någon annan kassa att genom anslutning till denna kassa få ersättning enligt

inkomstbortfallsförsäkringen.

 De fördelar som en enhetlig administration av arbetslöshetsförsäkringen genom

arbetslöshetskassorna medför kan nås endast om organisationen för den

kompletterande kassan så nära som möjligt ansluter till de bestämmelser som

gäller för andra arbetslöshetskassor. Detta innebär att de föreningsrättsliga

reglerna som gäller för arbetslöshetskassor i allmänhet i möjligaste mån bör

gälla även för den kompletterande kassan.

 Vissa modifieringar är emellertid nödvändiga. En sådan följer av att den

förening som skall utgöra den kompletterande kassan skall bildas av organisa-

tioner, som därmed får ställning av medlemmar i kassan. Organisationerna innehar

i denna sin egenskap alla de rättigheter och skyldigheter som normalt följer vid

medlemskap i en arbetslöshetskassa när det t.ex. gäller rätt att föra talan mot

vissa beslut m.m. Styrelseledamot skall dock kunna vara antingen medlem,

förtroendevald eller anställd i en sådan organisation.

 Däremot bör organisationerna naturligtvis inte omfattas av de regler som avser

rätt att bli ansluten till kassan, uteslutning, rätt till utträde samt avgifter.

Dessa regler och med dem förenade bestämmelser om överklagande m.m. skall i

stället gälla dem som vill ansluta sig till kassan, de anslutna.

 Den här föreslagna ordningen innebär att de som ansluter sig till den

kompletterande arbetslöshetskassan kommer att sakna det medlemsinflytande som

normalt följer med medlemskap i en arbetslöshetskassa. Detta är emellertid en

ofrånkomlig följd av att arbetslöshetskassorna är organiserade i föreningsform.

Det är också så att den som vill kunna utöva inflytande i sin arbetslöshetskassa

normalt kan söka medlemskap i den kassa som handhar arbetslöshetsförsäkringen

för det yrkesområde eller den bransch där han eller hon verkar.

8.4 Finansierings- och medlemsavgifter m.m.

8.4.1 Finansieringsavgift och kostnaden för tillsyn

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Arbetslöshetskassorna skall till staten |

| betala en finansieringsavgift som skall avse del av statens |

| kostnader för utbetald ersättning enligt |

| inkomstbortfallsförsäkringen. Avgiften skall betalas för varje |

| medlem eller, i en kompletterande arbetslöshetskassa, varje |

| ansluten som fanns i kassan den 31 december det senast |

| förflutna verksamhetsåret. Avgiften skall motsvara en viss |

| procentandel av den under det löpande verksamhetsåret |

| genomsnittligt utbetalade dagpenningen till medlemmar |

| respektive anslutna. |

| Tillsynen av arbetslöshetskassornas utbetalning av |

| arbetslöshetsersättning skall inte längre bekostas genom |

| finansieringsavgiften, utan genom arbetsgivaravgiftsmedel |

| enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Riksdagen bestämmer |

| inför varje budgetår hur mycket av arbetsmarknadsavgiften som får|

| användas för tillsynen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Ansvaret för finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen

bör även i fortsättningen delas mellan arbetslöshetskassornas medlemmar, alla

arbetstagare och staten. Arbetsmarknadsavgiften skall täcka kostnaderna för

grundskyddet. Den inkomstrelaterade delen av försäkringen finansieras till 80

procent av arbetsmarknadsavgiften. Resterande 20 procent täcks av avgifter från

arbetslöshetskassornas medlemmar. Medlen för tillsynsverksamheten anvisas under

ett särskilt anslag som justeras varje budgetår och grundar sig på den

ambitionsnivå på tillsynen som regeringen och riksdagen bestämmer.

 Systemet med avgifter och bidrag som jämnar ut en del av kostnaderna för

arbetslöshetskassorna administration avskaffas.

 Remissinstanserna: Merparten av de remissinstanser som har berört frågan om

att kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen bör fördelas på de nuvarande

finansieringskällorna har inte något att erinra mot detta. SAF anser emellertid

att arbetslöshetsförsäkringen till lika delar bör finansieras genom

arbetsgivaravgifter och de försäkrades egenavgifter.

 Majoriteten avvisar förslaget att 20 procent av den inkomstrelaterade

ersättningen skall finansieras genom medlemsavgifter. SACO ställer sig dock

bakom utredningens förslag såvitt gäller principerna för finansieringen.

Statskontoret anser att en viss differentiering av avgifterna borde kunna

övervägas för att öka försäkringsmässigheten och påverka lönebildningen. RRV

anser att ett system med ett tydligare samband mellan lönepolitiken och

medlemsavgifterna till finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen ytterligare

bör övervägas.

 I fråga om avgiftsunderlaget för beräkningen av finansieringsavgiften anser LO

att underlaget bör utgöras av ersättningen utöver grundskyddet.

 AMS framhåller i fråga om tillsynsverksamheten att medelstilldelningen skall

vara sådan att en stabilitet i verksamhetens omfattning kan upprätthållas.

 Flertalet remissinstanser har inte någon erinran mot att systemet med

utjämningsavgift och utjämningsbidrag tas bort. SACO anser dock att de totala

kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen även fortsättningsvis bör utjämnas

mellan arbetslöshetskassorna.

 Skälen för regeringens förslag:

Finansieringsavgiften

För närvarande finansieras statens kostnader för arbetslöshetsersättning enligt

ALF-lagen och KAS-lagen genom arbetsgivaravgifter i form av arbetsmarknadsavgift

och, i fråga om ersättning från arbetslöshetsförsäkringen, med

finansieringsavgifter från arbetslöshetskassorna. Om dessa avgifter inte räcker

till utbetalningen av arbetslöshetsersättningen betalas den resterande delen med

allmänna skattemedel.

 Beräkningsgrunderna för finansieringsavgiften regleras i 57 § ALF-lagen och

har redovisats i avsnitt 6.9.

 Regeringen delar utredningens uppfattning att medlemmarna i arbetslös-

hetskassorna även fortsättningsvis skall finansiera en del av statens kostnad

för den ersättning som lämnas vid arbetslöshet. Det bör ske på samma sätt som

tidigare genom att kassorna betalar en finansieringsavgift till staten. Även den

kompletterande arbetslöshetskassan skall betala finansieringsavgift för dem som

har anslutit sig till kassan.

 Den nuvarande ordningen har flera fördelar genom sin enkelhet och genom att

den inte kräver slutregleringar i efterhand. Statsbidragsberäkningen är enkel.

Beräkningen av finansieringsavgiften är likaså enkel. Den beräknas i praktiken

på den senaste månadens utbetalningar varför förändringar i lönenivån inom en

kassas verksamhetsområde snabbt får genomslag.

 Enligt regeringens mening bör den nuvarande ordningen för finansiering av

arbetslöshetsersättning därför bestå i sina huvuddrag. I fråga om på vilket

avgiftsunderlag finansieringsavgiften skall beräknas liksom nivån på

finansieringsavgiften föreslår regeringen emellertid vissa justeringar. I det

förstnämnda avseendet innebär förslaget ingen ändring i ekonomiskt avseende för

den enskilda arbetslöshetskassan utan endast en anpassning till den nya

ordningen med en grundförsäkring och en inkomstbortfallsförsäkring.

Finansieringsavgiften bör således beräknas på den genomsnittligt utbetalade

dagpenningen till personer som har fått utbetalning enligt inkomstbortfalls-

försäkringen. Eftersom denna dagpenning vid utbetalningen kommer att inkludera

det belopp som lämnas enligt grundförsäkringen kommer avgiftsunderlaget att vara

detsamma som gäller för närvarande.

Kostnaderna för tillsynen

Som har framgått av avsnitt 6.9 skall för närvarande enligt 57 § ALF-lagen

finansieringsavgiften också bekosta tillsynen av arbetslöshetskassornas

utbetalning av arbetslöshetsersättning. Fr.o.m. den 1 juli 1995 finansierar en

procent av de inflytande finansieringsavgifterna AMS tillsyn av

arbetslöshetskassorna. Mot bakgrund av att merparten av kostnaderna för den

sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen kommer att avse ersättning från

grundförsäkringen, som helt finansieras genom arbetsmarknadsavgiften, bör

tillsynen också bekostas genom denna avgift. Regeringens förslag avviker därmed

i princip inte från utredningens eftersom medlen för tillsynsverksamheten i

praktiken anvisas under anslaget för Arbetsmarknadsverkets förvaltnings-

kostnader. Motsvarande belopp förs nämligen för närvarande samtidigt från

influtna finansieringsavgifter till statsbudgetens inkomstsida. Att föra över

tillsynskostnaden till arbetsmarknadsavgiften kan ske utan att det innebär ökade

kostnader för staten genom att en motsvarande sänkning av finansieringsavgiften

inte genomförs. Hur mycket av arbetsmarknadsavgiften som får användas för

tillsynen bör det ankomma på riksdagen att bestämma inför varje budgetår efter

förslag av regeringen i budgetpropositionen.

 Regeringens förslag i denna del föranleder en ändring i 4 kap. 7 § lagen

(1981:691) om socialavgifter. Att tillsynen skall finansieras genom

arbetsmarknadsavgiften bör skrivas in i paragrafen.

Utjämningsavgiften och utjämningsbidraget

Utjämningsavgiften och utjämningsbidraget infördes den 1 januari 1989 för att

utjämna skillnaderna i nivån på medlemsavgifterna i de olika kassorna.

Utjämningsavgiften beräknas enligt 57 § ALF-lagen för varje medlem som fanns

vid utgången av det senaste förflutna verksamhetsåret i en arbetslöshetskassa

och utgör tre procent av den gällande högsta dagpenningen. Avgiften betalas till

staten, som i sin tur betalar ut utjämningsbidrag till de kassor som är

berättigade till det.

 ARBOM-utredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 1996:150 s. 282) redovisat

utfallet för 13 arbetslöshetskassor av utjämningsavgiften och utjämningsbidraget

under år 1995. Av redovisningen framgår att nettot av utjämningssystemet

varierade från 3 till 15 kronor per medlem och månad för dessa kassor. För

övriga arbetslöshetskassor innebar systemet att de betalade eller fick högst en

krona per medlem och månad.

 Utredningen har föreslagit att systemet med utjämningsavgift och utjämnings-

bidrag skall tas bort. Enligt regeringens bedömning har utjämningssystemet

visserligen som helhet betraktat begränsade effekter för arbetslöshetskassornas

ekonomi, men med hänsyn till dess betydelse för vissa av kassorna bör systemet

bibehållas.

8.4.2 Medlemsavgifter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Arbetslöshetskassorna får besluta om olika |

| medlemsavgifter för olika medlemskategorier, om det finns skäl |

| för det. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte behandlat denna fråga.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 54 § ALF-lagen skall en arbets-

löshetskassa ta ut fasta medlemsavgifter som skall vara så bestämda att de i

förening med andra inkomster får antas förslå till betalning av kassans

förvaltningskostnader, finansieringsavgift, utjämningsavgift och övriga

utgifter. Av en medlem som inte samtidigt är medlem i en bakomliggande

intresseorganisation (enskilt ansluten medlem) får i medlemsavgiften dessutom

inkluderas ett belopp som täcker skäliga extra administrationskostnader för

medlemskapet. Kassans beslut om avgifter skall godkännas av Arbetsmark-

nadsstyrelsen.

 Under ärendets beredning har av företrädare för fackföreningsrörelsen

framförts tanken att det borde vara möjligt att differentiera medlemsavgiften så

att man t.ex. kan ta hänsyn till medlemmarnas försämrade ekonomiska situation

under tider av arbetslöshet. Regeringen anser att denna tanke har fog för sig.

Det kan anses rimligt att de medlemmar som inte har drabbats av arbetslöshet

solidariskt får bära en större del av kostnaderna jämfört med dem vars inkomster

utgörs av ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. En sådan differentiering

innebär att en medlems ansvar för kostnaderna fördelas i tiden t.ex. så att

medlemmen betalar en större andel när han eller hon har inkomster från en

anställning och en lägre under tider av arbetslöshet. Likaså bör t.ex. den som

blivit medlem genom att uppfylla studerandevillkoret kunna få lägre avgift under

den tid då han eller hon endast är berättigad till ersättning enligt

grundförsäkringen.

 För att ett sådant system skall kunna godtas av alla medlemmar är det viktigt

att avgifterna bestäms rättvist och att omotiverade skillnader mellan olika

kategorier inte förekommer.

 Det är viktigt att tillämpningen av den här föreslagna möjligheten till

differentiering av medlemsavgiften följs upp av tillsynsmyndigheten. En

arbetslöshetskassas beslut om medlemsavgifter bör därför även i fortsättningen,

för att gälla, godkännas av Arbetsmarknadsstyrelsen. Någon särskild lagreglering

av avgifterna för enskilt anslutna medlemmar torde inte längre vara behövlig.

8.4.3 Arbetslöshetskassornas eget fria kapital

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Begränsningar av arbetslöshetskassornas eget|

| fria kapital tas bort. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att arbetslöshetskassorna bör

få rätt att hålla ett större eget kapital än i dag.

 Remissinstanserna: Utredningens förslag i denna del har berörts endast i

remissyttrandena från AMS, TCO och SACO. Samtliga tillstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 56 § andra stycket ALF-lagen får en

arbetslöshetskassas eget fria kapital inte överstiga ett belopp som motsvarar 15

procent av den högsta dagpenning som gällde vid utgången av det senast förflutna

verksamhetsåret multiplicerat med antalet medlemmar i kassan. Bestämmelsen fick

denna lydelse i samband med den översyn av ALF-lagen som genomfördes år 1991.

Enligt tidigare bestämmelser fick det egna fria kapitalet inte överstiga 50

kronor per medlem.

 ARBOM-utredningen har anfört att arbetslöshetskassorna får ett större ansvar

för administrationskostnader genom reformen om den sammanhållna

arbetslöshetsförsäkringen. Utredningen har ansett att detta bör leda till att

kassorna får rätt att ha ett större eget fritt kapital än i dag. Syftet med

förslaget är att kassorna inte skall behöva göra alltför kraftiga förändringar i

sina medlemsavgifter.

 Regeringen instämmer i utredningens överväganden att arbetslöshetskassorna bör

ges större frihet att bestämma storleken på det egna fria kapitalet. Utredningen

anser att det dock fortfarande bör regleras vilken den högsta nivån får vara.

Enligt regeringens mening är detta inte nödvändigt. Den tillsyn över

arbetslöshetskassorna som utövas av Arbetsmarknadsstyrelsen får anses utgöra en

tillräcklig garanti för att kassorna även i fortsättningen har en sund

förvaltning av sin ekonomi och att det inte sker en okontrollerad tillväxt av

det egna fria kapitalet. Det sistnämnda hindras också av bestämmelserna om att

kassans inkomster skall användas för löpande utgifter under verksamhetsåret,

eller, om så inte sker, under följande verksamhetsår.

8.5 Vissa övriga frågor

8.5.1 Krav för medlemskap i en arbetslöshetskassa

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Det nuvarande kravet på anknytning till |

| arbetsmarknaden för att bli medlem i en arbetslöshetskassa |

| preciseras. Rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa har |

| endast den som under en sammanhängande period av fyra veckor |

| har förvärvsarbetat i genomsnitt minst 17 timmar i veckan och |

| alltjämt arbetar i minst denna omfattning. Även den som |

| uppfyller studerandevillkoret i den nya lagen om arbetslös- |

| hetsförsäkring kan under vissa förutsättningar bli medlem i en |

| arbetslöshetskassa. Kravet på 17 timmars arbete behöver då inte |

| vara uppfyllt. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens vad gäller

preciseringen av 17-timmarskravet. Utredningen, som bl.a. har föreslagit att

ersättning enligt grundförsäkringen skall kunna lämnas till den som uppfyller

ett studerandevillkor motsvarande det villkor som finns i KAS-lagen, har inte

lämnat något förslag vad gäller möjligheten till undantag från 17-timmarskravet

för sådana personer.

 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna har inte yttrat sig i fråga

om 17-timmarskravet. AMS, TCO och SACO är positiva till förslaget, medan LO

anser att regeln bör slopas.

 Skälen för regeringens förslag:

17-timmarskravet

Enligt 47 § ALF-lagen har var och en som uppfyller villkor i kassans stadgar om

arbete inom dess verksamhetsområde rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa.

Detta gäller dock inte den som är medlem i en annan kassa, har fyllt 64 år eller

förvärvsarbetar i genomsnitt mindre än 17 timmar per vecka. Det saknas en regel

som anger under vilken ramtid en sådan genomsnittsberäkning skall ske.

 Regeln om minst 17 timmars arbete har tillämpats på olika sätt av arbetslös-

hetskassorna. Det finns exempel på kassor som har godtagit att den

inträdessökande har arbetat 17 timmar endast den vecka han eller hon ansökte om

medlemskap. Någon enhetlig praxis finns inte.

 Syftet med 17-timmarsregeln är att vidmakthålla kravet på att endast personer

som har tillräcklig anknytning till arbetsmarknaden skall omfattas av arbetslös-

hetsförsäkringen. Regeln bör därför behållas. Däremot behöver den preciseras

ytterligare. Som nämnts saknar regeln i dag uppgift om under vilken ramtid

genomsnittsberäkningen av de 17 timmarna per vecka skall ske. Utredningen har

ansett att tiden bör bestämmas till en månad och framhållit att det är ett

rimligt krav att man skall ha arbetat i genomsnitt 17 timmar per vecka under en

fyraveckorsperiod innan man beviljas medlemskap. Regeringen delar denna

bedömning. Mot bakgrund av det krav på tillräcklig anknytning till

arbetsmarknaden som bestämmelsen har till uppgift att vidmakthålla bör tiden

inte vara för kort. En period om fyra veckor uppfyller detta krav, men är

samtidigt inte längre än att även de som är relativt nya på arbetsmarknaden

skall kunna omfattas av arbetslöshetsförsäkringen.

 Utredningen har föreslagit att regeln inte skall tolkas så att man rent

faktiskt måste ha uppfyllt villkoret innan man ansöker om medlemskap. Enligt

utredningen bör en person som kan uppvisa ett anställningsavtal som innebär att

kravet kommer att uppfyllas omgående ha rätt att erhålla medlemskap. AMS anser

dock inte att detta bör räcka, eftersom en anställning kan brytas i förtid. I

likhet med AMS anser regeringen att villkoret bör vara uppfyllt innan medlemskap

beviljas. Det bör dessutom erfordras att den sökande vid beslut om eventuellt

medlemskap alltjämt arbetar i minst den angivna omfattningen.

Medlemskap för den som uppfyller studerandevillkoret

Utredningen har bl.a. föreslagit att personer som blivit arbetslösa efter att ha

avslutat en utbildning bör ha rätt till ersättning enligt grundförsäkringen i

den nya sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen. Villkoren för en sådan

ersättning skulle vara desamma som i dag gäller för rätten till kontant arbets-

marknadsstöd enligt KAS-lagen. Eftersom den nya arbetslöshetsförsäkringen har

till utgångspunkt bl.a. att arbetslöshetskassorna får möjlighet att betala ut

ersättning enligt grundförsäkringen även till denna kategori, utan att de har

uppfyllt arbetsvillkoret, bör inte heller 17-timmarskravet hindra dem från att

bli medlemmar i en sådan kassa. Den som till följd av att han eller hon

uppfyller studerandevillkoret i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring är

ersättningsberättigad enligt grundförsäkringen bör alltså ha rätt att bli medlem

i en arbetslöshetskassa utan att uppfylla 17-timmarskravet. En ytterligare

förutsättning bör dock ställas upp. Kravet på anknytning till kassans

verksamhetsområde bör komma till uttryck på något lämpligt sätt. I likhet med

Lagrådet anser regeringen att det bör krävas att den som ansöker om medlemskap

har utbildat sig för arbete inom kassans verksamhetsområde.

8.5.2 Ökad rättssäkerhet

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Reglerna om återkrav av statsbidrag förtyd-|

| ligas. Arbetsmarknadsstyrelsens beslut om återkrav och om att |

| en arbetslöshetskassa inte skall ha rätt till statsbidrag helt |

| eller delvis för en viss tid överklagas hos allmän förvaltnings-|

| domstol. Vid återkrav får beloppet jämkas eller helt efterges, om|

| det finns synnerliga skäl. Det klargörs att talan mot ett |

| beslut av en föreningsstämma skall väckas vid tingsrätt. En |

| bestämmelse om att rätt till utträde ur en arbetslöshetskassa inte|

| får begränsas återinförs. Det införs vidare en bestämmelse varav|

| framgår att när Arbetsmarknadsstyrelsen eller en |

| arbetslöshetskassa vill överklaga ett beslut skall det ske inom |

| två månader från beslutets dag. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens överväganden: Utredningen har framfört överväganden som överens-

stämmer med regeringens förslag när det gäller bestämmelser om återkrav av

statsbidrag, men inte lämnat något eget förslag. Utredningen har inte berört

regeringens övriga förslag.

 Remissinstanserna: Utredningens överväganden har berörts endast av AMS och

Statskontoret. De har inte haft några invändningar mot att beslut om återkrav

skall överklagas till allmän förvaltningsdomstol. AMS har framfört att de

situationer när återkrav skall ske bör komma till ett tydligare uttryck i

lagtexten.

 Skälen för regeringens förslag:

Återkrav av statsbidrag

Enligt nu gällande regler skall en arbetslöshetskassa som har fått statsbidrag

utan att vara berättigad till det eller som har fått ett för stort bidrag betala

tillbaka bidraget enligt 39 § andra stycket ALF-lagen. Arbetsmarknadsstyrelsen

har utarbetat vägledande principer för tillämpningen av denna regel. Dessa

innebär i korthet följande. Om en arbetslöshetskassa fattar ett beslut som

uppenbart strider mot gällande lagstiftning eller av Arbetsmarknadsstyrelsen

utfärdade föreskrifter återkräver Arbetsmarknadsstyrelsen statsbidraget till den

ersättning som utbetalats till följd av beslutet. Om Arbetsmarknadsstyrelsen har

framfört ett påpekande till en viss kassa, eller samtliga kassor, om t.ex. att

vissa principer skall tillämpas och påpekandet inte följs, återkräver Arbets-

marknadsstyrelsen statsbidraget till de ersättningar som utbetalas i strid med

påpekandet. I sådana fall där rättsläget framstår som oklart överklagar

Arbetsmarknadsstyrelsen kassans beslut för att få vägledning för lagtolkningen.

Statsbidrag till ersättningar som utbetalas i strid med den tolkning som

domstolen har slagit fast återkrävs.

 Som ARBOM-utredningen har framhållit är det inte tillfredsställande att lagen

inte innehåller en närmare vägledning om när situationen är sådan att ett åter-

krav är motiverat. Denna brist har påpekats även av riksdagen (bet. 1994/95:AU15

s. 29) och i remissyttrandet från Arbetsmarknadsstyrelsen. För att uppnå en

enhetlig tillämpning av regelverket som rör arbetslöshetsförsäkringen är det

viktigt att det finns tydliga regler om när återkrav av statsbidrag kan komma i

fråga. Arbetslöshetskassorna skall kunna veta när ett ifrågasättande av ett

beslut som fattats av kassan kan medföra att statsbidraget för ersättningen som

lämnats till följd av beslutet kan komma att återkrävas. Tydliga regler på det

här området ger också Arbetsmarknadsstyrelsen större möjligheter att bedriva

tillsynsverksamheten på ett effektivt sätt.ARBOM-utredningen har ifrågasatt

Arbetsmarknadsstyrelsens praxis att återkräva statsbidraget i det fall att en

arbetslöshetskassa har fattat ett beslut i strid med ett av Arbetsmark-

nadsstyrelsen gjort påpekande om t.ex. vissa principer som borde tillämpas av

kassorna. Utredningen har framhållit att ett sådant påpekande ibland kan grunda

sig på en av Arbetsmarknadsstyrelsen gjord tolkning av rättsläget och att kassan

kanske gör en annan tolkning för vilken det inte saknas fog. Enligt utredningens

mening borde återkrav av statsbidraget därför inte få ske i dessa fall.

 Regler om återkrav som är förutsebara och rättssäkra bör vara utformade så

att ingen tvekan kan råda om när de är tillämpliga. Regeringen instämmer i

utredningens överväganden att återkrav inte bör kunna ske när kravet grundas på

en tolkning av rättsläget i en viss fråga som i och för sig med fog kan tolkas

även på ett annat sätt. Återkrav av statsbidrag bör således endast kunna komma

till stånd när en arbetslöshetskassas beslut klart strider mot reglerna som

gäller för ersättning från arbetslöshetskassorna eller med stöd av dessa regler

utfärdade föreskrifter. Regeringen delar utredningens uppfattning att

Arbetsmarknadsstyrelsen bör ha möjlighet att jämka det belopp som skall åter-

krävas, eller, om det finns synnerliga skäl, efterge det helt.

Överklagande

Enligt nu gällande ordning får Arbetsmarknadsstyrelsens beslut om återkrav av

statsbidrag överklagas hos regeringen med stöd av 51 § förordningen (1988:1139)

med instruktion för Arbetsmarknadsverket. Detta gäller också för Arbetsmark-

nadsstyrelsens beslut att förklara en arbetslöshetskassa för viss tid förlustig

rätten till statsbidrag helt eller delvis. Ett sådant beslut kan meddelas av

Arbetsmarknadsstyrelsen med stöd av 96 § ALF-lagen. Så kan ske om en kassa inte

efterkommer ett av Arbetsmarknadsstyrelsen med stöd av 95 § ALF-lagen meddelat

föreläggande att vidta åtgärder för rättelse av ett förhållande som Arbetsmark-

nadsstyrelsen har anmärkt på.

 ARBOM-utredningen har framhållit att lagen bör innehålla en uttrycklig regel

om hur beslut om återkrav överklagas. Regeringen instämmer i utredningens

bedömning härvidlag. Som utredningen pekat på bygger den nuvarande kompetensför-

delningen när det gäller överklagande i allmänhet på principen att frågor som

skall bedömas utifrån ändamålsenlighet och lämplighet överklagas till rege-

ringen, medan frågor som huvudsakligen innefattar en prövning av rättsfrågor

överklagas till en allmän förvaltningsdomstol. Utredningen har gjort bedömningen

att en prövning av ett överklagande avseende återkrav av statsbidrag till över-

vägande del innefattar rättsliga bedömningar och att besluten därför bör över-

klagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta är även regeringens bedömning. Den

stöds också av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan.

 Enligt regeringens mening kan samma bedömningar göras även beträffande

Arbetsmarknadsstyrelsens beslut med stöd av 96 § ALF-lagen om att en arbetslös-

hetskassa skall vara förlustig rätten till statsbidrag helt eller delvis för en

viss tid. En prövning av ett överklagande av ett sådant beslut innefattar i de

allra flesta fall i huvudsak rättsliga bedömningar. Även sådana beslut bör

därför i fortsättningen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Talan mot föreningsstämmans beslut

Om ett beslut av en föreningsstämma inte har kommit till i behörig ordning eller

i övrigt strider mot ALF-lagen eller mot arbetslöshetskassans stadgar, kan talan

mot kassan om att beslutet skall upphävas eller ändras föras av medlem,

styrelsen, styrelseledamot eller kassaföreståndare. En sådan talan skall enligt

79 § andra stycket ALF-lagen väckas inom tre månader från dagen för beslutet. En

talan av detta slag skall väckas vid tingsrätt. Detta bör framgå uttryckligen av

lagen, vilket inte är fallet i dag. Av 10 kap. 1 § rättegångsbalken följer att

laga domstol i tvistemål i allmänhet är rätten på den ort där svaranden har sitt

hemvist. Enligt andra stycket i samma paragraf gäller som en förenings hemvist

den ort där styrelsen har sitt säte eller, om styrelse inte är bestämd eller

inte finns, orten där förvaltningen förs.

Rätt till utträde

Före de ändringar i ALF-lagen som trädde i kraft den 1 januari 1992 innehöll

lagen en uttrycklig bestämmelse om att en medlems rätt till utträde ur en

arbetslöshetskassa inte fick begränsas. Regeln fanns då i 53 § första stycket

ALF-lagen. Särskilt mot bakgrund av den större rörlighet mellan

arbetslöshetskassorna som kan förväntas till följd av bildandet av en

kompletterande kassa anser regeringen att en bestämmelse med detta innehåll åter

bör föras in i lagen. Som tidigare anförts kommer den kompletterande kassan i

många fall att vara en övergångskassa innan personen i fråga söker sig till

någon av de övriga kassorna. Det är då viktigt att övergången kan ske smidigt

och utan problem för den enskilde. Detta gäller naturligtvis även när en medlem

i en arbetslöshetskassa vill bli medlem i en annan kassa eller ansluta sig till

den kompletterande kassan.

Tid inom vilken Arbetsmarknadsstyrelsen eller en arbetslöshetskassa skall

överklaga

ALF-lagen saknar i dag särskilda regler om inom vilken tid Arbetsmarknadsstyrel-

sen eller en arbetslöshetskassa har möjlighet att överklaga ett beslut. En be-

stämmelse härom bör nu införas. Enligt 99 § andra stycket ALF-lagen skall en

enskild som vill överklaga ett beslut göra det inom två månader från det att han

eller hon fick del av beslutet. Beslut delges emellertid normalt inte med

Arbetsmarknadsstyrelsen eller arbetslöshetskassor. Tiden för överklagande bör

därför i dessa fall bestämmas till två månader från beslutets dag.

8.5.3 Stärkt tillsyn

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Möjligheten för Arbetsmarknadsstyrelsen att|

| vägra registrering av vissa uppgifter återinförs. Regeln om att |

| arbetslöshetskassan skall föreslå den ledamot i en arbetslös- |

| hetskassas styrelse som företräder staten och som skall utses av|

| Arbetsmarknadsstyrelsen tas bort. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Utredningen har inte berört dessa frågor.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om arbetslöshetskassornas

organisation m.m. var tidigare knutna till 1951 års lag om ekonomiska

föreningar. I ALF-lagens 90 § i den lydelse som gällde före den 1 januari 1992

förekom en hänvisning till lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar av innebörd

att den lagens bestämmelser om rätt att vägra registrering av uppgifter i vissa

fall skulle äga motsvarande tillämpning på arbetslöshetskassor.

Arbetsmarknadsstyrelsen hade alltså, på samma sätt som länsstyrelsen enligt

lagen om ekonomiska föreningar, möjlighet att vägra registrering bl.a. av

stadgeändringar eller beslut som inte hade tillkommit i föreskriven ordning

eller som stred mot ALF-lagen, annan lag eller författning, eller i något

viktigare hänseende hade ett otydligt eller vilseledande innehåll. I sådana fall

kunde Arbetsmarknadsstyrelsen förelägga kassan att inom viss tid avge yttrande

eller vidta rättelse. Om kassan underlät att efterkomma föreläggandet hade

Arbetsmarknadsstyrelsen rätt att avskriva ansökan om registrering. Om hinder mot

registrering förelåg även efter att kassan yttrat sig, kunde Arbets-

marknadsstyrelsen vägra registrering, om kassan hade haft tillfälle att yttra

sig över hindret.

 Efter det att 1951 års lag år 1987 upphävts och ersatts av en ny lag om

ekonomiska föreningar omarbetades ALF-lagen i syfte att separera reglerna om

arbetslöshetskassornas organisation från andra föreningsrättsliga bestämmelser.

I ALF-lagen intagna hänvisningar till den upphävda lagen togs bort och ersattes

av föreskrifter som självständigt reglerade arbetslöshetskassornas verksamhet.

De nya reglerna trädde i kraft den 1 januari 1992 (prop. 1990/91:160, bet.

1990/91:AU24, rskr. 1990/91:306, SFS 1991:744). I samband med denna översyn

lagfästes inte Arbetsmarknadsstyrelsens befogenhet att vägra registrering i

vissa fall. Det skulle i och för sig kunna anses ligga i sakens natur att en

registreringsmyndighet skall ha rätt att vägra registrering av uppgifter vars

innehåll till exempel strider mot sådana bestämmelser som registreringen är

avsedd att slå vakt om. För att det inte skall råda något tvivel om att Arbets-

marknadsstyrelsen har denna befogenhet, bör uttryckliga regler härom åter tas in

bland de föreningsrättsliga bestämmelser som gäller för arbetslöshetskassor.

 Genom att det av lagen direkt framgår, att Arbetsmarknadsstyrelsen kan vägra

registrering av t.ex. ett föreningsstämmobeslut som strider mot de föreskrifter

som meddelats av Arbetsmarknadsstyrelsen, understryks styrelsens roll som till-

synsmyndighet över samtliga arbetslöshetskassor. Detta ligger väl i linje med de

regelförändringar avseende bl.a. överklagande som genomförts under senare år i

syfte att stärka Arbetsmarknadsstyrelsens möjligheter att utöva tillsynen

effektivt, samtidigt som tillsynsverksamheten tillförts ökade ekonomiska

resurser (prop. 1994/95:218, bet. 1994/95:AU15, rskr. 1994/95:398, SFS

1995:708). Arbetslöshetskassorna är privaträttsliga subjekt som anförtrotts att

handha myndighetsutövning. Till följd av arbetslöshetskassornas decentraliserade

organisation uppgår antalet handläggningsställen till ca 300. Det är viktigt att

reglerna är så utformade att de tillhandahåller de verktyg som

Arbetsmarknadsstyrelsen kan behöva för att bedriva tillsynen över

arbetslöshetskassornas verksamhet effektivt.

 De nya reglerna i ämnet bör lämpligtvis utformas med motsvarande bestämmelser

i 1987 års lag om ekonomiska föreningar som förebild. För att ytterligare

understryka betydelsen av att arbetslöshetskassorna är skyldiga att rätta sig

efter de regler som gäller för deras verksamhet, bör Arbetsmarknadsstyrelsen ha

rätt att vägra registrering av ett föreningsstämmobeslut även om tiden för

väckande av talan mot beslutet har gått ut.

 I dag gäller att en av ledamöterna i en arbetslöshetskassas styrelse samt

suppleanten för denne utses av Arbetsmarknadsstyrelsen efter förslag av kassan.

I syfte att ytterligare betona vikten av effektiv tillsyn bör denna regel ändras

så att statens representant i styrelsen i fortsättningen utses av

Arbetsmarknadsstyrelsen utan krav på att det skall ske efter förslag av

arbetslöshetskassan. Att ett samråd med kassan bör ske är däremot naturligt.

8.6 Ikraftträdande m.m.

De nya reglerna bör träda i kraft den 1 januari 1998, samtidigt med en ny lag om

arbetslöshetsförsäkring, i vilken villkoren för rätt till ersättning regleras.

Att ikraftträdandedagen bestäms på detta sätt hindrar naturligtvis inte att

arbetet med att bilda den kompletterande arbetslöshetskassan påbörjas redan före

detta datum.

 Övergångsbestämmelser finns i den av regeringen i avsnitt 7.1 föreslagna

lagen om införande av lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om

arbetslöshetskassor.

9 Vissa övriga organisationsfrågor

KAS-administrationen tas över av den kompletterande arbetslöshetskassan

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Den nuvarande KAS-administrationen tas |

| den 1 januari 1998 i huvudsak över av den kompletterande |

| arbetslöshetskassan. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: ARBOM-utredningen har inte lämnat något förslag i denna

fråga.

 Remissinstanserna: AMS anser att den befintliga KAS-organisationen bör vara

grunden för den nya arbetslöshetskassan. TCO anför att den nya

arbetslöshetskassan bör ta över den personal och de resurser som finns vid de

nuvarande KAS-regionerna. Försäkringskasseförbundet förordar, om statsmakterna

stannar för att inrätta en obunden arbetslöshetskassa, att organisationen

anförtros de allmänna försäkringskassorna.

 Skälen för regeringens bedömning: Det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS)

infördes år 1974 som ett ekonomiskt grundskydd vid arbetslöshet för dem som inte

har rätt till ersättning från en arbetslöshetskassa. KAS administreras av

Arbetsmarknadsverket(AMV) och Riksförsäkringsverket (RFV). AMV prövar och

bifaller eller avslår ansökningar om KAS samt beslutar om bl.a. antalet

stödbelopp som skall utbetalas. RFV, eller rättare de allmänna

försäkringskassorna, beräknar stödbeloppet med hänsyn till bl.a. pensioner m.m.

och gör skatteavdrag samt utbetalar stödet.

 AMV:s administration av KAS är organisatoriskt uppdelad på fyra s.k. KAS-

regioner. Dessa är norra regionen som omfattar Uppsala, Västmanlands, Dalarnas,

Gävleborgs, Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län,

västra regionen som omfattar Jönköpings, Hallands, Göteborgs och Bohus,

Älvsborgs, Skaraborgs, Värmlands och Örebro län, östra regionen som omfattar

Stockholms, Södermanlands, Östergötlands och Gotlands län samt södra regionen

som omfattar Kronobergs, Kalmar, Blekinge och Skåne län.

 Administrationen av stödet inom respektive region handhas av länsarbets-

nämnderna i Gävleborgs, Älvsborgs, Gotlands respektive Blekinge län. Själva

ärendehanteringen är lokaliserad till fyra s.k. KAS-kontor belägna i[REDACTED_EFTERNAMN],

Borås, Hemse och Olofström. KAS-administrationen sysselsätter för närvarande ca

70 årsarbetare.

 KAS-administrationen hanterar årligen mellan 80 000 och 100 000 nya

ansökningar om stöd och 30 000 till 40 000 ansökningar om att återuppta en

tidigare beviljad ersättningsrätt. Antalet ansökningar varierar över åren

beroende på arbetsmarknadsläget och antalet nytillträdande på arbetsmarknaden.

 Av det genomsnittliga antalet stödtagare om ca 45 000 per månad för närvarande

är ca 10 000 medlemmar i arbetslöshetskassor. Dessa får KAS därför att de ännu

inte har uppfyllt medlemsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen.

 Det finns således sedan länge en väl fungerande organisation vid sidan av de

existerande arbetslöshetskassorna för hantering av ekonomiskt stöd vid

arbetslöshet. Den nuvarande KAS-administrationen bör enligt regeringens mening

därför utgöra grunden i den nu föreslagna kompletterande arbetslöshetskassans

organisation. För detta talar också regionalpolitiska skäl.

 En överföring av KAS-administrationen till en privaträttslig organisation är

emellertid inte helt problemfri. Statligt anställd personal skall få en ny

arbetsgivare. Statligt ägd utrustning skall överlåtas på den nya arbetslös-

hetskassan och hyresavtal m.m. skall föras över till den nya huvudmannen.

 En ytterligare aspekt på denna fråga är vad som skall gälla för utbetalningen

av ersättning från den kompletterande arbetslöshetskassan. För närvarande

betalas KAS-ersättningen ut av de allmänna försäkringskassorna.

Arbetslöshetskassorna har ett gemensamt utbetalningssystem som är väl samordnat

med utbetalningen av statsbidraget. Enligt regeringens mening bör även övervägas

om utbetalningarna av ersättningar från den kompletterande arbetslöshetskassan

bör ske genom det för arbetslöshetskassorna gemensamma utbetalningssystemet.

 AMV:s administration av KAS-ärenden kostar för närvarande ca 31 miljoner

kronor per år. Kostnaden för hanteringen vid de allmänna försäkringskassorna

uppgår till ca 41 miljoner kronor per år. Anslagen till AMV och de allmänna

försäkringskassorna borde således kunna minska med sammanlagt ca 70-75 miljoner

kronor. Denna kostnadsminskning torde emellertid inte kunna realiseras fullt ut

under det närmaste budgetåret på grund av bl.a. avvecklingskostnaderna. Vidare

torde den kompletterande arbetslöshetskassan inte fullt ut kunna täcka sin för-

valtningskostnader i inledningsskedet. För nästa budgetår bör regeringen därför

få disponera ett anslag för kostnader i samband med denna omställningsprocess.

Under förutsättning av att riksdagen godkänner förslaget om en allmän och

sammanhållen arbetslöshetsförsäkring återkommer regeringen i höstens

budgetproposition med förslag till medelsanvisning för dessa ändamål samt med

förslag i de övriga frågor som kräver beslut av riksdagen.

 Merparten av de nuvarande medlen för administrationen av KAS bör dock, när

omställningsfasen är avslutad och den kompletterande arbetslöshetskassan har

vunnit ekonomisk stadga, återföras till arbetslöshetsförsäkringssystemet för att

bl.a. säkra de ekonomiska förutsättningarna för att konkurrensneutralitet skall

råda mellan de existerande arbetslöshetskassorna och den kompletterande

arbetslöshetskassan.

 Den allmänna och sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen skall enligt

regeringens förslag gälla fr.o.m. den 1 januari 1998. För att genomföra de

åtgärder som skall möjliggöra detta kommer regeringen att tillkalla en särskild

utredare.

 Regeringen vill i detta sammanhang ta upp en fråga som gäller utbetalningen av

utbildningsbidrag vid arbetsmarknadsutbildning m.m. Dessa bidrag betalas för

närvarande ut av de allmänna försäkringskassorna. Det lämpliga i att lägga över

denna utbetalningsrutin på någon annan instans, bl.a. för att förbilliga

hanteringen, har utretts. Tänkbara andra utbetalningsinstanser har bl.a. varit

arbetslöshetskassorna, KAS-regionerna och Centrala Studiestödsnämnden.

Regeringen anser emellertid att de skäl som redovisats för en förändring i detta

avseende inte är tillräckliga för ett byte av utbetalningsinstans. Den nuvarande

ordningen bör därför bestå.

10 Statsbidrag, finansiering och kostnader

10.1 Statsbidragen till ersättningen - grundbeloppet och den inkomstrelaterade

ersättningen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Arbetslöshetskassorna får statsbidrag för|

| hela den utbetalade arbetslöshetsersättningen i den sammanhållna|

| arbetslöshetsförsäkringen enligt samma principer som gäller för |

| närvarande. |

| Statsbidragen finansieras genom arbetsmarknadsavgiften enligt |

| lagen (1981:691) om socialavgifter och med |

| finansieringsavgifter från arbetslöshetskassorna och i sista |

| hand med allmänna skattemedel. |

| Arbetsmarknadsavgiften finansierar även i fortsättningen vissa |

| arbetsmarknadspolitiska åtgärder. |

| Statsbidragen till arbetslöshetskassorna betalas ut månadsvis |

| fr.o.m. oktober månad 1997. |

| Regeringens förslag: Arbetsmarknadsavgiften finansierar i |

| första hand statsbidraget till grundbeloppet. I andra hand |

| finansierar arbetsmarknadsavgiften tillsammans med finans- |

| ieringsavgifter statsbidraget till den inkomstrelaterade |

| ersättningen. |

| Förslagen gäller för ersättning som avser tid fr.o.m. den 1 |

| januari 1998. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Se under avsnitt 8.4.1.

 Remissinstanserna: Se under avsnitt 8.4.1.

 Skälen för regeringens bedömning och förslag:

Inledning

Arbetslöshetsersättning enligt ALF-lagen och KAS-lagen finansieras genom

arbetsgivaravgifter i form av arbetsmarknadsavgift och, i fråga om ersättning

från arbetslöshetsförsäkringen, med finansieringsavgifter från

arbetslöshetskassorna. Om dessa avgifter inte räcker till utbetalningen av

arbetslöshetsersättningen betalas den resterande delen med allmänna skattemedel.

 Bestämmelser om arbetsmarknadsavgiften finns i lagen (1981:691) om

socialavgifter. Arbetsmarknadsavgiften skall enligt vad där föreskrivs föras

till staten för att finansiera arbetslöshetsersättningen i arbetslös-

hetsförsäkringen och stödbeloppet i KAS samt utbildningsbidrag till deltagare i

arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering som uppfyller medlems-

och arbetsvillkoren i arbetslöshetsförsäkringen. Arbetsmarknadsavgiften uppgår

sedan den 1 januari 1996 till 5,42 procent på lönesumman för förvärvsarbetande.

För den som är skyldig att betala egenavgifter, dvs. som har inkomst av annat

förvärvsarbete utan att betraktas som arbetsgivare, uppgår avgiften till 3,3

procent fr.o.m. den 1 januari 1997. De båda formerna av avgift beräknas att

under budgetåret 1998 inbringa sammanlagt 39 miljarder kronor.

 Bestämmelserna om finansieringsavgiften finns i 57 § ALF- lagen och har

redovisats under avsnitt 6.9. Regeringen har där föreslagit att finansi-

eringsavgiften skall höjas till 131 procent av avgiftsunderlaget fr.o.m. den 1

juli 1997. Höjningen av finanieringsavgiften beräknas öka statens inkomster med

ca 819 miljoner kronor under budgetåret 1998.

 Det finns således tre källor för finansieringen av arbetslöshetsersättningen:

medlemsavgifter i form av finansieringsavgifter, statsbidrag i form av

arbetsgivaravgifter (arbetsmarknadsavgift) och slutligen statsbidrag i form av

allmänna skattemedel. Som framgår av avsnitt 8.4.1 anser regeringen att den

nuvarande ordningen för finansieringen av arbetslöshetsersättningen bör bestå

mot bakgrund av bl.a. sin enkelhet. Vissa justeringar bör dock göras. Förslag om

dessa redovisas i det följande.

Statsbidraget till grundbeloppet

Uppdelningen av arbetslöshetsersättningen i ett grundbelopp och en frivillig

inkomstrelaterad del innebär att ersättningen kommer att innehålla ett

obligatoriskt inslag, grundbeloppet. Detta beräknas under budgetåret 1998 att

svara mot ca 51 procent, eller ca 15,9 miljarder kronor, av den totala

ersättningen på ca 30,9 miljarder kronor. Resterande del av ersättningen, ca 49

procent eller ca 15 miljarder kronor, kommer att avse den frivilliga

inkomstrelaterade ersättningen till den del denna överstiger grundbeloppet. Med

denna uppdelning ter det sig naturligt att arbetsmarknadsavgiften, som i princip

betalas för samtliga förvärvsarbetande, i första hand skall gå till att betala

kostnaderna för ersättning enligt grundförsäkringen.

Statsbidraget till den inkomstrelaterade ersättningen

Som framgått ovan bör statens kostnad för statsbidrag till den inkomstrelaterade

ersättningen till den del ersättningen överstiger grundbeloppet i första hand

finansieras genom de finansieringavgifter som arbetslöshetskassorna betalar till

staten. I den mån dessa avgifter inte räcker till utbetalningarna bör resterande

del finansieras genom arbetsmarknadsavgiften och i sista hand genom allmänna

skattemedel.

 Kostnaderna för den del av den inkomstrelaterade ersättningen som överstiger

grundbeloppet kan beräknas till ca 15 miljarder kronor under budgetåret 1998.

Mot detta skall ställas intäkter i form av finansieringsavgifter på ca 2,6

miljarder kronor. Ca 83 procent av den inkomstrelaterade ersättningen kommer

således att behöva täckas med medel från arbetsmarknadsavgiften.

Finansieringen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Regeringen delar inte ARBOM-utredningens uppfattning att finansieringen av

arbetslöshetsersättningen konsekvent bör skiljas från finansieringen för alla

arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I fråga om arbetslöshetsersättningen är det

naturligtvis möjligt att genom en ändrad nivå på arbetsmarknadsavgiften anpassa

denna till behovet av medel för arbetslöshetsersättningen samtidigt som man

inför en ny avgift för finansieringen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som

nu betalas genom arbetsmarknadsavgiften. Enligt regeringens mening innebär detta

emellertid inte någon fördel eftersom medlen för både arbetslöshetsersättningen

och de aktuella arbetsmarknadspolitiska åtgärderna anvisas över skilda anslag

eller anslagsposter på statsbudgeten och dras inte direkt från inflytande

arbetsmarknads- och finansieringsavgifter. Dessutom anser regeringen att det är

rimligt att den ersättning i form av utbildningsbidrag som lämnas till kassamed-

lemmar som deltar i vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder, och som då ersätter

kassaersättningen, bör finansieras i samma ordning som arbetslös-

hetsersättningen. Arbetsmarknadsavgiften bör således även i fortsättningen

finansiera utbildningsbidragen till de medlemmar och anslutna i arbetslös-

hetskassorna som uppfyller villkoren för att få inkomstrelaterad ersättning vid

arbetslöshet.

Utbetalningen av statsbidragen

Det finns ingen enhetlig ordning för när arbetslöshetskassorna skall betala ut

ersättning till sina arbetslösa medlemmar. Varje kassa bestämmer själv när detta

skall ske. I praktiken innebär detta att det sker utbetalningar varje vecka.

Detta är också styrande för när utbetalning av statsbidrag skall ske.

Statsbidrag till ersättningen betalas således också ut varje vecka. I syfte att

bl.a. förbättra statens kassahållning kommer regeringen senare att besluta att

utbetalningen av statsbidrag till arbetslöshetskassorna skall ske månadsvis

fr.o.m. oktober månad 1997.

10.2 De ekonomiska effekterna av förslagen och beräknade kostnader för

budgetåren 1997 och 1998

De ekonomiska effekterna

De nu föreslagna förändringarna innebär dels kostnadsökningar, dels

inkomstförstärkningar och kostnadsminskningar. De absolut största

kostnadsökningarna avser förslagen om en höjning av kompensationsnivån till 80

procent av den tidigare inkomsten och en höjning av den högsta dagpenningen till

580 kronor samt att grundbeloppet skall uppgå till 240 kronor per dag.

Sammantaget innebär dessa förslag en kostnad på ca 2 miljarder kronor netto för

budgetåret 1998. I detta ingår kostnaderna för höjningen av utbildningsbidragen

vid arbetsmarknadsutbildning och svux och svuxa och samt av det särskilda

utbildningsbidraget.

 Dessa kostnadsökningar finansieras främst genom en inkomstförstärkning i form

av höjd finansieringsavgift och en kostnadsminskning till följd av ändrat

arbetsvillkor. Knappt 600 miljoner kronor netto finansieras genom andra

ändringar i ersättningsvillkoren. De budgetmässiga effekterna av de

kostnadsminskande åtgärderna kommer att följas upp i särskild ordning.

Beräknade kostnader för budgetåren 1997 och 1998

Utifrån den antaganden om utvecklingen inom ekonomin och på arbetsmarknaden som

redovisats i den reviderade finansplanen i budgetpropositionen för budgetåret

1997 (prop. 1996/97:1) beräknas kostnaderna för arbetslöshetsersättningar och

utbildningsbidrag till följd av de nu redovisade förslagen att minska under

budgetåret 1997 med ca 289 miljoner kronor samt att öka under budgetåret 1998

med ca 1 150 miljoner kronor. Anslagen för budgetåret 1997 för arbetslöshet-

sersättning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder har justerats tidigare i

samband med behandlingen av budgetpropositionen för innevarande budgetår. Det

innebär att minskningen av anslagen för budgetåret 1997 blir större samtidigt

som ökningen av anslagen för budgetåret 1998 blir mindre än den redovisade

nettoeffekten. Nedanstående anslag kommer att under innevarande budgetår behöva

öka eller minska med uppskattningsvis följande belopp (miljoner kronor).

Utgiftsområde 13 Minskning

A 1. Bidrag till arbetslöshetsersättning 273

Utgiftsområde 14

A 2. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder 58

Utgiftsområde 15 Ökning

A 3. Vuxenstudiestöd m.m. 9

A 6. Särskilt vuxenstudiestöd till

 studerande vid vissa lärarutbildningar 13

A 7. Särskilt vuxenstudiestöd till

 studerande vid vissa naturvetenskapliga

 och tekniska utbildningar 20

Regeringen återkommer, i förslaget till tilläggsbudget i april i år, till de mer

exakta belopp för dessa anslag under innevarande budgetår.

 Staten kommer emellertid samtidigt att tillföras ökade intäkter på

statsbudgetens inkomstsida genom den höjda finansieringsavgiften fr.o.m. den 1

juli 1997. Dessa beräknas till ca 374 miljoner kronor under budgetåret 1997 och

till ca 819 miljoner kronor under budgetåret 1998.

 De beräknade totala kostnaderna och intäkterna under budgetåren 1997 och 1998

för arbetslöshetsersättningarna och vissa utbildningsbidrag som finansieras i

samma ordning framgår av följande tabell (miljoner kronor).

 1997 1998

Kostnader

Arbetslöshetsersättning 34 088 32 274

Utbildningsbidrag 14 470 12 759

Intäkter

Arbetsmarknadsavgifter 37 000 39 000

Finansieringsavgifter 2 370 2 590

11 Författningskommentarer

11.1 Förslaget till lag om arbetslöshetsförsäkring

Vilka som omfattas av lagen

1 § Paragrafens första stycke anger omfattningen av arbetslöshetsförsäkringen.

Andra stycket innehåller en hänvisning till de särskilda bestämmelser som finns

för företagare.

2 § Bestämmelsen är ny. Den anger att lagen skall tillämpas på samma sätt för

den som är ansluten till den kompletterande arbetslöshetskassan som för den som

är medlem i en arbetslöshetskassa.

3 § En motsvarighet till vad som anges i första stycket har tidigare funnits i

KAS-lagen. Bestämmelsen återinförs nu. Huvudregeln är att ersättningsvillkoren

skall uppfyllas i Sverige. Förordningen (EEG) nr 1408/71 om tillämpning av

system för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras

familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen kan dock innebära att villkor som

uppfyllts utomlands kan komma att tillgodoräknas.

 Andra stycket motsvarar nuvarande 3 § ALF-lagen. Bestämmelsen har endast

bearbetats i språkligt hänseende och innebär inte någon ändring i sak.

Grundförsäkring och inkomstbortfallsförsäkring

4 § I paragrafen presenteras de delar som försäkringen består av. Försäkringen

består numera av dels en grundförsäkring, dels en inkomstbortfallsförsäkring.

5 § Första meningen motsvarar 1 § första meningen ALF-lagen. Andra meningen

innehåller en hänvisning till lagen (1997:000) om arbetslöshetskassor. I nämnda

lagar anges vilka kassor som får lov att handha försäkringen.

Grundförsäkringen

6 § I första stycket anges villkoren för rätt till ersättning enligt

grundförsäkringen. Andra stycket motsvarar 4 § andra stycket KAS-lagen.

Inkomstbortfallsförsäkringen

7 § Paragrafen anger till vilka ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen

lämnas. För såväl arbetstagare som företagare gäller en medlemstid på tolv

månader för rätt till ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen.

8 § Paragrafen motsvarar del av 10 § ALF-lagen. Att tid i annan kassa får

tillgodoräknas för uppfyllande av arbetsvillkoret, framgår av 12 § andra stycket

andra meningen. Paragrafen har justerats språkligt.

Allmänna villkor för rätt till ersättning

9 § Paragrafen motsvarar 4 § första stycket KAS-lagen. Den motsvarar i

huvudsak även 4 § första stycket ALF-lagen. Paragrafen är den första av tre, som

behandlar de allmänna villkor som gäller för rätt till ersättning vid

arbetslöshet.

 Första punkten behandlar villkoret att personerna skall vara arbetsföra och i

övrigt oförhindrade att åta sig arbete för en arbetsgivares räkning minst tre

timmar varje arbetsdag och i genomsnitt minst 17 timmar i veckan. De i

bestämmelsen angivna tidsmåtten per arbetsdag och per vecka har sin motsvarighet

i 4 § första stycket första punkten KAS-lagen.

 Andra punkten motsvaras av 4 § första stycket andra punkten i såväl ALF-lagen

som KAS-lagen. Bestämmelsen har bearbetats i språkligt hänseende men innebär

inte någon ändring i sak.

 Tredje punkten talar om villkoret att den arbetslöse skall vara anmäld som

arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen i den ordning som föreskrivs

av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Denna punkt

motsvaras helt av 4 § första stycket tredje punkten KAS-lagen. Den innehåller en

viss ändring i förhållande till motsvarande bestämmelse i 4 § första stycket

tredje punkten ALF-lagen, som endast riktar bemyndigandet till

Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Fjärde punkten motsvaras av 4 § första stycket fjärde punkten KAS-lagen samt,

efter språklig justering, av 4 § första stycket fjärde punkten ALF-lagen.

 Paragrafen har bearbetats språkligt.

10 § I paragrafen regleras fall där ersättning inte lämnas. I första styckets

första punkt regleras frågan om ersättning till den som deltar i utbildning.

Bestämmelsen motsvaras i huvudsak av 4 § andra stycket förslaget till ändring i

ALF-lagen och av 4 § tredje stycket förslaget till ändring i KAS-lagen.

Bemyndigandet till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, som

framgår av paragrafens andra stycke, har redan genom förslaget till ändring i

ALF-lagen och i KAS-lagen utsträckts till att avse även regler för villkoren

till ersättning. Bestämmelsen har i övrigt endast bearbetats i språkligt

hänseende.

 Andra punkten överensstämmer med 4 § tredje stycket sista meningen förslaget

till ändring i ALF-lagen och 4 § fjärde stycket andra och tredje meningarna

förslaget till ändring i KAS-lagen.Tredje punkten anger att ersättning inte

lämnas till den som uteslutits från medlemskap under en tid av ett år från

uteslutningen. Bestämmelsen motsvaras av del av 4 § fjärde stycket KAS-lagen.

 Paragrafen har bearbetats språkligt.

11 § Paragrafen, som innehåller en definition av vilket erbjudet arbete som

skall anses vara lämpligt, motsvaras efter språkliga förändringar i huvudsak av

bestämmelserna i 5 § ALF-lagen och 5 § KAS-lagen. I första punkten har ordet

"yrkesvana" mönstrats ut. Detta begrepp omfattas av begreppet "försäkrades

förutsättningar" och ändringen innebär därför inte någon ändring i sak. Det är

dock inte meningen att arbetslöshetsförsäkringen skall vara en yrkesförsäkring.

 Andra-fjärde punkterna motsvaras av 5 § andra-fjärde punkterna ALF-lagen och

5 § andra-fjärde punkterna KAS-lagen. Punkterna har endast bearbetats i

språkligt hänseende och någon förändring i sak är inte avsedd.

Övriga villkor för rätt till ersättning

Arbetsvillkoret

12 § Paragrafen behandlar bestämmelserna om arbetsvillkor. Första stycket

motsvaras av 6 § första stycket andra punkten första och andra strecksatserna

förslaget till ändring i ALF-lagen och av 6 § första stycket förslaget till

ändring i KAS-lagen. Bestämmelsen har bearbetats språkligt.

 Andra stycket reglerar arbetsvillkoret för rätt till inkomstrelaterad

ersättning. Bestämmelsen har sin motsvarighet i del av 6 § första stycket ALF-

lagen och del av 10 § ALF-lagen. Den har bearbetats språkligt.

13 § Paragrafen reglerar de fall som jämställs med förvärvsarbete vid

uppfyllande av arbetsvillkoret enligt 13 §. Paragrafen motsvaras av 6 § första

stycket andra punkten andra meningen och andra stycket förslaget till ändring i

ALF-lagen samt av 6 § andra och tredje styckena förslaget till ändring i KAS-

lagen.

 Paragrafen har bearbetats språkligt.

14 § Paragrafen motsvarar, efter språklig bearbetning, 6 § tredje stycket

förslaget till ändring i ALF-lagen och 6 § fjärde stycket förslaget till ändring

i KAS-lagen.

15 § I paragrafens första mening anges att förvärvsarbete endast får användas

en gång för att uppfylla arbetsvillkoret. Bestämmelsen motsvaras, efter vissa

språkliga justeringar, av 6 § sista stycket ALF-lagen och 6 § sista stycket KAS-

lagen. Innehållet i andra meningen är nytt. Där regleras att arbete som använts

för att uppfylla villkoret för dagpenning i form av grundbelopp kan användas

igen för att uppfylla arbetsvillkoret för den inkomstrelaterade ersättningen. En

förutsättning är dock att arbetet utförts efter det senaste inträdet i kassan.

Ramtiden

16 § Paragrafen, som behandlar beräkning av ramtid, överensstämmer i huvudsak

med 8 § första stycket ALF-lagen och 8 § första stycket KAS-lagen. Den har

bearbetats språkligt.

 I ramtiden enligt 13 § räknas inte in tid när sökanden varit förhindrad att

arbeta av vissa orsaker. De olika frånvaroorsakerna räknas upp i sju punkter.

Första punkten motsvaras av 8 § första punkten ALF-lagen och 8 § första punkten

KAS-lagen. Andra punkten motsvaras i huvudsak av 8 § andra punkten båda

lagarna. Det har dock i sak införts den förändringen att det skall vara fråga om

avslutad heltidsutbildning.

 Punkterna 3 och 4 motsvaras av 8 § första stycket punkterna 3 och 4 ALF- och

KAS-lagarna. Punkten 5 överensstämmer med tidigare gjorda ändringar i ALF- och

KAS-lagen. Punkten 6 motsvaras av punkterna 6 i vardera nämnda lagrum i ALF-

lagen och i KAS-lagen. Punkten 7 innebär att inte heller tid när den sökanden

följt med utlandsstationerad make i vissa fall skall medräknas i ramtiden.

17 § Paragrafen innehåller en uppräkning av ytterligare frånvarosituationer som

inte skall räknas med när ramtiden bestäms. Det rör sig om tid med

föräldrapenningförmån och tjänstgöring i totalförsvaret som överstiger två

månader och således inte är återkvalificerande. Det rör sig även om

arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering som inte fullföljts

och av den anledningen inte är återkvalificerande. Bestämmelsen, som har sin

motsvarighet i 8 § andra stycket ALF-lagen och 8 § andra stycket KAS-lagen, har

endast bearbetatas språkligt. Punkten 4 motsvarar 8 § andra stycket fjärde

punkten förslaget till ändring i ALF-lagen och 8 § andra stycket fjärde punkten

förslaget till ändring i KAS-lagen. Till listan av frånvarosituationer läggs i

denna punkt även frånvaro på grund av utbildning som finansierats med stöd av

förordningen (1996:1654) om särskilt utbildningsbidrag men som inte fullföljts

och därför inte är återkvalificerande.

 Den begränsning av ramtiden till två år som finns i KAS-lagen återfinns inte i

förslaget till ny lag.

Studerandevillkoret

18 § Bestämmelsen har sin motsvarighet i 9 § första stycket KAS-lagen men har

bearbetats språkligt. Studerandevillkoret, som nu endast gäller vid kontant

arbetsmarknadsstöd, föreslås överförd till den nya lagen och gälla beträffande

grundförsäkringen. 9 § andra stycket KAS-lagen innehåller en bestämmelse om att

den som fyller 60 år och utförsäkrats från arbetslöshetskassan vid tillämpningen

av 9 § första stycket KAS-lagen skall anses ha fullgjort arbetsvillkoret. Någon

motsvarighet till denna regel finns inte i den föreslagna lagen. De

sextioåringar som utförsäkrats före ikraftträdandet fångas dock upp av

övergångsreglerna till lagen.

 Paragrafens andra mening ger anvisning om beräknande av ramtid. Den motsvarar

9 § första stycket andra meningen KAS-lagen med den ändringen att vård av

adoptivbarn räknas i två år efter barnets ankomst i familjen i stället för som

nu gäller, tid innan barnet fyllt två år.

Återkvalificeringsvillkoret

19 § Paragrafen, som behandlar återkvalificeringsvillkoret, överensstämmer i

huvudsak med 7 § förslaget till ändring i ALF-lagen och 7 §, förutom det

förslagets första punkt, förslaget till ändring i KAS-lagen. Bestämmelsen har

bearbetats språkligt.

 Första punkten överensstämmer med 7 § första punkten ALF-lagen och med andra

punkten KAS-lagen. Andra punkten överensstämmer med 7 § andra punkten förslaget

till ändring i ALF-lagen och 7 § tredje punkten förslaget till ändring i KAS-

lagen. Tredje punkten motsvaras av 7 § tredje punkten förslaget till ändring i

ALF-lagen och 7 § fjärde punkten KAS-lagen. Fjärde punkten motsvaras av 7 §

fjärde punkten förslaget till ändring i ALF-lagen och 7 § femte punkten

förslaget till ändring i KAS-lagen. Femte punkten motsvaras av 7 § femte punkten

förslaget till ändring i ALF-lagen och 7 § sjätte punkten i förslaget till

ändring i KAS-lagen.

 Den tidigare möjligheten i KAS-lagen, att såsom förvärvsarbete jämställa tid

då sökanden i enskilt hem vårdat åldring eller handikappad i sådan utsträckning

att sökanden varit hindrad att stå till arbetsmarknadens förfogande, finns inte

med i förslaget till ny lag.

Ersättningens form

20 § Paragrafen behandlar ersättningens form. Första strecksatsen motsvaras av

11 § första stycket ALF-lagen och 11 § första meningen KAS-lagen. Andra

strecksatsen motsvaras av 11 § andra stycket ALF-lagen och 11 § andra meningen

KAS-lagen. Tredje strecksatsen motsvaras av 12 § första stycket båda lagarna.

Fjärde strecksatsen motsvaras av 12 § andra stycket båda lagarna. Femte

strecksatsen motsvaras av 24 § tredje stycket KAS-lagen och, såvitt avser första

delen, av 21 § andra meningen ALF-lagen.

 Bestämmelsen har bearbetats språkligt.

Karenstiden och ersättningstidens längd

21 § Paragrafen överensstämmer med 13 § första stycket ALF-lagen och 13 §

första stycket KAS-lagen. I såväl ALF- som KAS-lagen finns bestämmelser om att

de som anvisats ALU inte behöver uppfylla karensvillkoret. Någon motsvarighet

till dessa bestämmelser finns inte i förslaget till ny lag. I KAS-lagen finns

dessutom en bestämmelse om att sextioåringar som utförsäkrats (jfr kommentaren

till 18 §) och de som kvalificerat sig genom studievillkoret inte behöver

uppfylla karensvillkoret. Inte heller till dessa bestämmelser innehåller

lagförslaget någon motsvarighet. Detta innebär att även de som kvalificerat sig

genom studerandevillkoret måste uppfylla karensvillkoret innan de får

ersättning.

 Paragrafen har bearbetats språkligt.

22 § Paragrafen relgerar ersättningsperiodens längd och har sin utgångspunkt i

14 § ALF-lagen. Paragrafens första stycke motsvaras av 14 § första stycket ALF-

lagen. Åldersgränsen för att erhålla den längre ersättningsperioden har dock

höjts från 55 till 57 år. Andra stycket reglerar vilka aktiviteter som inte

skall räknas in i ersättningsperiodens längd. Bestämmelsen har sin motsvarighet

i 14 § andra stycket båda lagarna. En nyhet är att inte heller deltagande i

utbildning med utbildningsbidrag skall räknas in i ersättningsperioden.

 Tredje stycket motsvarar 14 § tredje stycket ALF-lagen. Fjärde stycket

motsvarar 14 § fjärde stycket ALF-lagen.

 Paragrafen har bearbetats språkligt.

23 § Paragrafen har sin motsvarighet i 15 § ALF-lagen och 15 § första och andra

styckena KAS-lagen. Den har bearbetats språkligt.

Dagpenningens storlek

Grundbelopp

24 § I paragrafen regleras dagpenningens storlek såvitt gäller grundbeloppet.

 I paragrafens första stycke definieras begreppet "dagpenning i form av

grundbelopp".

 Paragrafens andra stycke motsvarar i huvudsak innehållet i 17 § första stycket

ALF-lagen samt 18 § första stycket KAS-lagen.

Inkomstrelaterad ersättning

25 § Paragrafen behandlar inkomstrelaterad ersättning. I första stycket

definieras begreppet "dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning". Andra

stycket motsvaras i huvudsak av 17 § ALF-lagen. Någon motsvarighet till

bestämmelserna har inte funnits tidigare.

26 § Bestämmelsen motsvarar 20 § första stycket första meningen förslaget till

ändring i ALF-lagen.

27 § Paragrafen, som reglerar dagpenning till den som har vissa former av

pension, motsvarar i huvudsak 20 § första stycket andra meningen förslaget till

ändring i AFL-lagen. I paragrafen preciseras att det är dagsförtjänsten under

normalarbetstiden, som skall ligga till grund för beräkningen.

28 § Paragrafen motsvarar 20 § tredje stycket förslaget till ändring i ALF-

lagen.

29 § Paragrafens första stycke motsvaras av 20 § andra stycket ALF-lagen. Det

har justerats språkligt. Andra stycket innehåller en hänvisning till särskilda

regler för företagare.

30 § Bestämmelsen motsvaras av 20 § femte stycket ALF-lagen. Den har bearbetats

språkligt.

31 § Paragrafen motsvaras av 20 § sjätte stycket ALF-lagen. Den har bearbetats

språkligt.

Avdrag på dagpenningen

32 § Paragrafens första mening motsvaras av 21 § första meningen ALF-lagen.

Innehållet i andra meningen är nytt. I nuvarande lagstiftning finns olika regler

om pensionsavdrag i både ALF- och KAS-lagen. Vid en sammanslagning av de två

systemen - arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd - till en

sammanhållen försäkring har det ansetts välmotiverat att samordna reglerna om

pensionsavdrag. Förslaget innebär att lika regler, dvs. de som nu tillämpas

enligt ALF-lagen, skall tillämpas såväl för avdrag på dagpenningen i form av

inkomstrelaterad ersättning som för dagpenning i form av grundbelopp för den som

uppbär ålderspension i form av folkpension allmän tilläggspension eller annan

pension som lämnas på grund av förvärvsarbete.

33 § Paragrafen motsvarar 21 a § ALF-lagen.

Företagare

34 § Paragrafen motsvarar 4 § fjärde stycket ALF-lagen och 4 § femte stycket

KAS-lagen. Den har justerats språkligt.

35 § I paragrafen definieras när en företagare skall anses vara arbetslös.

Paragrafen motsvarar 4 § femte och sjätte styckena förslaget till ändring i ALF-

lagen och 4 § sjätte och sjunde styckena förslaget till ändring i KAS-lagen.

36 § Bestämmelsen motsvarar 4 § sjunde stycket förslaget till ändring i ALF-

lagen och 4 § åttonde stycket förslaget till ändring i KAS-lagen.

37 § Paragrafen, som behandlar hur företagares dagsförtjänst skall beräknas,

överensstämmer med 20 § sjunde stycket förslaget till ändring i ALF-lagen.

Deltid och bisyssla

38 § Första stycket motsvaras, efter språklig justering, av 22 § första stycket

andra meningen ALF-lagen. Andra stycket motsvaras av 22 § andra stycket ALF-

lagen.

 Paragrafen har justerats språkligt.

39 § Paragrafens första stycke motsvarar 23 § första stycket ALF-lagen.

Innehållet har justerats språkligt.

 Andra och tredje styckena motsvarar i princip 23 § andra och tredje styckena

förslaget till ändring i ALF-lagen. Den beloppsgräns som där angivits för

bisyssla, 1 400 kronor per vecka, föreslås i den nya lagen om

arbetslöshetsförsäkring vara sex grundbelopp per vecka.

40 § Bestämmelserna i 24 § ALF-lagen och 15 § tredje stycket KAS-lagen har

efter språklig justering överförts till denna paragraf.

41 § Paragrafen har sin motsvarighet i 25 § första stycket första meningen ALF-

lagen. Den behandlar hur sökandens arbetsutbud skall fastställas.

 Paragrafen har bearbetats språkligt.

Begränsning vid säsongarbetslöshet

42 § Paragrafen har sin motsvarighet i 25 § KAS-lagen och 28 § ALF-lagen. I

förhållande till dessa paragrafer innehåller dock förslaget följande ändringar.

Delegationen att begränsa rätten till ersättning vid säsongarbetslöshet riktas

till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Förutom att det

skall vara fråga om yrke där årlig arbetslöshet förekommer, krävs särskilda skäl

för att delegationen skall gälla.

Avstängning från rätt till ersättning

43 § Paragrafen innehåller regler för avstängning från rätt till ersättning.

Den motsvarar i huvudsak 29 § ALF-lagen och 26 § KAS-lagen. I punkten 3, som

behandlar avstängning när den sökande avvisat ett erbjudet lämpligt arbete har

en komplettering gjorts. Avvisandet av det erbjudna arbetet skall ha skett utan

godtagbart skäl för att avstängning skall kunna göras.

 Paragrafen har också bearbetats språkligt.

44 § Paragrafen motsvaras av 30 § första stycket ALF-lagen och 27 § första

stycket KAS-lagen. Den har bearbetats språkligt.

45 § Paragrafens första stycke motsvaras av 30 § andra stycket ALF-lagen och

27 § andra stycket KAS-lagen. Andra stycket motsvarar 30 § tredje stycket ALF-

lagen och 27 § tredje stycket KAS-lagen. Tredje stycket motsvarar 30 § fjärde

stycket ALF-lagen och 27 § fjärde stycket KAS-lagen. I andra stycket har, i

enlighet med ändringen i 43 § tredje punkten, tillagts, såvitt avser avvisande

av erbjudet arbete, "utan godtagbart skäl".

46 § Paragrafen har sin motsvarighet i 31 § ALF-lagen och 28 § KAS-lagen. Den

har i förslaget även gjorts tillämplig på utbildningar med särskilt

utbildningsbidrag.

Ansökan om ersättning och utfärdande av intyg

47 § Första stycket har sin motsvarighet i 32 § första och tredje styckena ALF-

lagen och 30 § första och andra styckena KAS-lagen. Andra stycket motsvaras av

32 § andra stycket ALF-lagen. Paragrafen har bearbetats språkligt.

48 § Genom EES-fördraget och sedermera anslutningen till den Europeiska unionen

har medborgare i fördragsslutande stater, som uppbär viss

arbetslöshetsersättning, möjlighet att söka arbete i andra medlemsländer och där

behålla - för Sveriges vidkommande - den svenska arbetslöshetsersättningen under

viss tid. Med anledning av detta utfärdar Arbetsmarknadsstyrelsen intyg om

rätten till sådan ersättning.

Överklagande, omprövning och ändring

Överklagande i ärenden om rätt till ersättning

49 § Paragrafens första stycke motsvarar 98 § första stycket första meningen

ALF-lagen och 32 § första stycket första meningen KAS-lagen.

 Andra stycket motsvarar 98 § tredje stycket ALF-lagen och 32 § fjärde stycket

KAS-lagen.

50 § Paragrafen motsvarar 98 § andra stycket ALF-lagen och 32 § andra stycket

KAS-lagen. Den har bearbetats språkligt.

51 § Paragrafen motsvarar i sak 98 a § tredje stycket ALF-lagen samt 32 a §

tredje stycket KAS-lagen.

Överklagande i ärenden om utfärdande av intyg

52 § Bestämmelsen är ny. Den hänger samman med den nya bestämmelsen i 48 § om

utfärdande av intyg.

Gemensamma bestämmelser om överklagande

53 § Paragrafen motsvarar 99 § första stycket ALF-lagen. Den har justerats

språkligt.

54 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 99 § andra stycket ALF-lagen och 33 §

första stycket första meningen KAS-lagen. En nyhet är att tiden för överklagande

för Arbetsmarknadsstyrelsen eller en arbetslöshetskassa alltid räknas från

beslutets dag och inte från den dag styrelsen eller kassan delgavs beslutet.

55 § Paragrafen, som motsvarar 100 § ALF-lagen, har endast bearbetats

språkligt.

56 § Paragrafen motsvarar i sak 101 § ALF-lagen.

57 § Paragrafen, som motsvarar 102 § ALF-lagen, och, i tillämpliga delar, 33 §

tredje stycket KAS-lagen, har endast justerats språkligt.

58 § Paragrafen motsvarar i sak 98 a § andra stycket första meningen ALF-lagen.

59 § Första stycket motsvarar 98 a § andra stycket andra meningen ALF-lagen och

32 a § andra stycket KAS-lagen. Andra stycket motsvarar 98 a § andra stycket

tredje meningen ALF-lagen och 32 a § andra stycket andra meningen KAS-lagen.

60 § Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 98 § första stycket sista meningen ALF-

lagen och 32 § första stycket sista meningen KAS-lagen.

Omprövning och ändring

61 § Paragrafen motsvarar, efter språklig bearbetning, 96 a § första stycket

ALF-lagen samt 30 a § första stycket KAS-lagen.

62 § Paragaren motsvarar 96 a § tredje stycket ALF-lagen och, i huvudsak, 33 §

andra stycket KAS-lagen.

63 § Paragrafen motsvarar, efter språklig justering, 96 b § första och andra

styckena ALF-lagen och 30 b § första och andra styckena KAS-lagen.

64 § Paragrafen motsvarar, efter språklig justering, 96 b § fjärde stycket ALF-

lagen och 30 b § fjärde stycket KAS-lagen.

65 § Första stycket motsvarar 96 a § andra stycket ALF-lagen och 30 a § andra

stycket KAS-lagen. Andra stycket motsvarar 96 b § tredje stycket ALF-lagen och

30 b § tredje stycket KAS-lagen. I stycket stadgas att omprövning enligt 63 §,

dvs. på grund av. skrivfel m.m., inte får ändras till den enskildes nackdel om

det finns synnerliga skäl mot det. Förbudet mot ändring till den sökandes

nackdel när den beslutade förmånen har förfallit till betalning har tagits bort.

Särskilda bestämmelser

66 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 34 § ALF-lagen. Den har bearbetats

språkligt.

67 § Bestämmelsen motsvarar i sak 35 § ALF-lagen.

68 § Paragrafen, som motsvarar 36 § ALF-lagen, har bearbetats språkligt.

69 § Paragrafen motsvarar 37 § ALF-lagen. Den har justerats språkligt.

11.2 Förslaget till lag om arbetslöshetskassor

Lagrådet, som vid sin granskning av lagrådsremissens lagförslag konstaterat att

förslaget i materiellt hänseende till huvudsakliga delar består av redan

existerande bestämmelser för arbetslöshetskassorna, har påpekat att dessa

bestämmelser vid sin ursprungliga tillkomst år 1973 inte blev föremål för

lagrådsgranskning. Lagförslaget har därför granskats i sin helhet som om

bestämmelserna varit helt nya. Lagrådet har funnit att förslaget är behäftat med

vissa svagheter främst i systematiskt och redaktionellt hänseende. Beträffande

några av de materiella reglerna har vissa smärre erinringar också gjorts.

 Den omarbetning av lagförslaget som Lagrådet gjort innebär bl.a. att reglerna

om den nya kompletterande arbetslöshetskassan brutits ut och placerats mot

slutet av lagen under rubriken "Den kompletterande arbetslöshetskassan".

 Lagrådet har också föreslagit att några av bestämmelserna i det remitterade

förslaget helt skall utgå. Bland dessa kan nämnas 20 §, en regel som nu

återfinns i 103 § ALF-lagen, som rör verkan av att uppgifter i Arbetsmark-

nadsstyrelsens register över arbetslöshetskassor har kommit till tredje mans

kännedom. Regeln har enligt Lagrådet ett begränsat värde i detta sammanhang, men

kan, om den behålls, skapa problem av olika slag. Lagrådet har också föreslagit

att de regler som infördes år 1991 om ett s.k. modifierat fusionsförfarande

utgår (92 § ALF-lagen). Den befogenhet som tilläggs Arbetsmarknadsstyrelsen

genom dessa regler (94 och 95 §§ i det remitterade förslaget) är enligt Lagrådet

alltför vittgående med hänsyn till att kassorna i princip utgör privaträttsliga

subjekt. Vidare ställer sig Lagrådet tveksamt till det bemyndigande att meddela

föreskrifter om vad som skall gälla vid val av ombud som regeringen kan ge

Arbetsmarknadsstyrelsen. Det bör enligt Lagrådet utgå eftersom det är tveksamt

huruvida det uppfyller regeringsformens krav. Bestämmelsen återfinns i dag i 73

§ fjärde stycket ALF-lagen (63 § tredje stycket i det remitterade förslaget).

 Regeringen delar Lagrådets uppfattning att dessa bestämmelser inte bör tas in

i den nya lagen. Regeringen har även i övrigt godtagit de ändringar i och den

omdisponering av den remitterade lagtexten som Lagrådet föreslagit.

 För ytterligare kommentarer till vissa av lagens bestämmelser, utöver de som

följer nedan, hänvisas därför till Lagrådets specialmotivering (se bilaga 5)

beträffande de ändringar som gjorts i bestämmelserna i förhållande till

lagrådsremissen.

 Regeringen har därutöver i förhållande till lagrådsremissen gjort vissa andra

ändringar i 41, 48, 49 och 95 §§. Dessa ändringar kommenteras särskilt under

respektive paragraf. Några smärre redaktionella ändringar har också vidtagits.

Allmänna bestämmelser

1 § I paragrafens första stycke slås fast att arbetslöshetsförsäkringen skall

handhas av registrerade arbetslöshetskassor, och att sådana kassor är föreningar

för vilkas bildande och verksamhet lagen innehåller bestämmelser.

 I andra stycket anges att en kassa skall ha ett visst verksamhetsområde.

Begreppet verksamhetsområde definieras, men någon ändring i den praxis som finns

vad beträffar detta begrepp är inte avsedd.

2 § Paragrafens första stycke motsvarar 41 § och andra stycket 40 § ALF-lagen.

3 § Paragrafen motsvarar 38 och 42 §§ ALF-lagen.

4 § Paragrafen motsvarar 44 § ALF-lagen.

5 § Paragrafen motsvarar 43 § ALF-lagen. Vissa redaktionella ändringar har

företagits.

6 § Paragrafen motsvarar 39 § tredje stycket ALF-lagen med vissa redaktionella

ändringar.

Registrering av arbetslöshetskassor

7 § Paragrafen motsvarar i sak 45 § första och andra stycket ALF-lagen.

8 § Paragrafen motsvarar i sak 45 § tredje stycket ALF-lagen. Begreppet

verksamhetsområde är definierat i 1 §.

9 § I paragrafen finns bestämmelser om vilka uppgifter som en arbets-

löshetskassa skall anmäla för registrering. Innehållet motsvarar i sak 71 §

första stycket ALF-lagen.

10 § Paragrafen motsvarar i sak 78 § tredje stycket första meningen ALF-lagen.

11 § Paragrafen motsvarar i sak 71 § andra stycket ALF-lagen, med den

skillnaden att bestämmelsen numera även omfattar registrering av

arbetslöshetskassans postadress och en ändring av kassans stadgar.

12 § Någon motsvarighet till denna paragraf finns inte i ALF-lagen. Paragrafen,

vars utformning följer 15 kap. 4 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

LEF, ger Arbetsmarknadsstyrelsen möjlighet att i samband med att en

arbetslöshetskassa lämnar en anmälan för registrering ge kassan ett

föreläggande.

 Av första stycket, som motsvarar 15 kap. 4 § första stycket LEF, framgår att

Arbetsmarknadsstyrelsen får förelägga en arbetslöshetskassa att inom en viss tid

avge yttrande eller vidta rättelse, om styrelsen finner att ett beslut som

anmälts för registrering eller en handling som bifogats anmälningen är felaktig

i formellt eller materiellt hänseende. Så kan ske om beslutet eller handlingen

inte har tillkommit i behörig ordning, till sitt innehåll strider mot den nya

lagen om arbetslöshetsförsäkring, denna lag eller med stöd av dessa lagar med-

delade föreskrifter eller arbetslöshetskassans stadgar eller i något viktigare

hänseende har formulerats otydligt eller vilseledande.

 Om kassan underlåter att följa föreläggandet skall Arbetsmarknadsstyrelsen,

enligt vad som framgår av andra stycket, avskriva anmälan. En underrättelse om

denna påföljd skall tas in i föreläggandet. Motsvarande regel finns i 15 kap. 4

§ andra stycket första och andra meningen LEF.

13 § Inte heller denna paragraf motsvaras av någon regel i ALF-lagen.

Bestämmelsen har utformats med 15 kap. 4 § andra stycket sista meningen LEF som

förebild. Bestämmelsen ger Arbetsmarknadsstyrelsen rätt att vägra registrering,

om det finns hinder mot det även efter det att kassan har lämnat ett yttrande

som avses i 12 §. För att registrering skall kunna vägras krävs att kassan har

haft möjlighet att yttra sig över hindret och att det saknas anledning att ge

ett nytt föreläggande.

 Mot bakgrund av att arbetslöshetskassornas administration av arbetslös-

hetsförsäkringen utgör myndighetsutövning har det inte ansetts lämpligt att i

lagen om arbetslöshetskassor ta in en regel av motsvarande innehåll som finns i

15 kap. 4 § tredje stycket LEF. Den bestämmelsen tillåter registrering av en

föreningsstämmas beslut även om det är felaktigt på motsvarande sätt som sägs i

12 § i denna lag, om rätten till talan mot stämmans beslut har gått förlorad. En

registrering av ett stämmobeslut som är behäftat med fel av det slag som sägs i

12 § första stycket 1-3 bör således inte i något fall få komma till stånd. Av

59 § andra stycket framgår att ett stämmobeslut om ändring av stadgarna inte får

verkställas innan registrering har skett.

14 § Paragrafen motsvarar 46 § ALF-lagen, dock med vissa ändringar av

redaktionell karaktär.

Arbetslöshetskassans ledning

Kassans styrelse

15 § Paragrafen motsvarar 58 § ALF-lagen. Av andra stycket framgår att den av

ledamöterna och hans eller hennes suppleant som representerar staten skall

utses av Arbetsmarknadsstyrelsen. Föreskriften om att dessa skall utses efter

förslag av kassan har tagits bort. Ändringen är motiverad av en önskan att

stärka den statliga tillsynen över arbetslöshetskassorna.

16 § Paragrafen motsvarar 60 § ALF-lagen.

Krav för att få vara styrelseledamot

17 § Paragrafen motsvarar i sak 59 § första och andra stycket ALF-lagen.

Styrelseledamöternas uppdragstid

18 § Paragrafen motsvarar i sak 59 § tredje stycket ALF-lagen.

19 § Paragrafen motsvarar i sak 61 § ALF-lagen.

20 § Paragrafen motsvarar 62 § ALF-lagen. Vissa redaktionella ändringar har

vidtagits.

Poster inom arbetslöshetskassans ledning

21 § Paragrafen motsvarar 63 § ALF-lagen. Den har dock ändrats redaktionellt.

Ledningens uppgifter

22 § Paragrafen motsvarar 68 § ALF-lagen. Bestämmelsen har ändrats redaktio-

nellt.

23 § Paragrafen motsvarar 64 § första stycket ALF-lagen, men har ändrats

redaktionellt.

24 § Paragrafen motsvarar 64 § andra stycket ALF-lagen. Redaktionella ändringar

har vidtagits. Lagrådet har kommenterat denna bestämmelse och konstaterat bl.a.

att medelsförvaltningen är en central fråga för en normal försäkringsrörelse.

Den medelsförvaltning som avses i bestämmelsen är emellertid numera av mycket

begränsad omfattning. Det är i princip endast frågan om kassornas löpande

förvaltningsutgifter. Det statsbidrag som utgår till kassorna för

arbetslöshetsersättningen hanteras i praktiken inte direkt av kassorna. Det

finns därför inte heller behov av att ge Arbetsmarknadsstyrelsen några

befogenheter vad gäller den medelsförvaltning som denna bestämmelse tar sikte

på.

Styrelsesammanträden

25 § Paragrafen motsvarar 65 § första stycket ALF-lagen. Den har dock ändrats

redaktionellt.

26 § Paragrafen motsvarar 65 § andra stycket ALF-lagen. Redaktionella ändringar

har vidtagits.

27 § Paragrafen motsvarar 66 § första stycket första och andra meningen ALF-

lagen. Redaktionella ändringar har vidtagits.

28 § Paragrafen motsvarar 66 § första stycket tredje och fjärde meningen ALF-

lagen. Redaktionella ändringar har vidtagits.

29 § Paragrafen motsvarar 66 § andra stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

Särskilda bestämmelser om arbetslöshetskassans ledning och ställföreträdare

30 § Paragrafen motsvarar i sak 67 § ALF-lagen.

31 § Paragrafen motsvarar i sak 69 § första stycket ALF-lagen.

32 § Paragrafen motsvarar 69 § andra stycket ALF-lagen, dock med vissa

ändringar av redaktionell karaktär. En regel med samma innebörd finns i 6 kap.

13 § LEF. Som Lagrådet påpekar finns vissa oklarheter i utformningen av både

denna bestämmelse och i dess förebild i LEF. Föreskriften innebär att en

ställföreträdare inte får följa ogiltiga föreskrifter, och det krävs inte att

ogiltigheten måste ha konstaterats av domstol. Regeln blir dock inte tillämplig

om föreningsstämmans beslut till följd av preskription enligt 62 § blivit

gällande.

33 § Paragrafen motsvarar i sak 70 § ALF-lagen.

Arbetslöshetskassans medlemmar

Rätt till medlemskap

34 § Första stycket i paragrafen motsvarar delvis 47 § ALF-lagen. Kravet på

förvärvsarbete i genomsnitt 17 timmar per vecka har preciserats genom att det av

bestämmelsen numera framgår under vilken tid detta villkor skall ha uppfyllts

innan medlemskap i en arbetslöshetskassa kan komma i fråga. I fortsättningen

gäller således att endast den som under en sammanhängande period om fyra veckor

har förvärvsarbetat i genomsnitt minst 17 timmar per vecka och alltjämt arbetar

i minst denna omfattning kan bli medlem i en arbetslöshetskassa. När medlemskap

beviljas skall vid bedömningen av från vilken tid den skall gälla utgångspunkten

vara tidpunkten då ansökan gjordes, förutsatt att förvärvsarbetet då hade

påbörjats.

 Bestämmelsen i andra stycket är ny. Där framgår att även den som inte för-

värvsarbetat i den utsträckning som anges i första stycket kan bli medlem. En

förutsättning är dock att personen är berättigad till ersättning enligt

grundförsäkringen med stöd av det s.k. studerandevillkoret i 18 § i den nya

lagen om arbetslöshetsförsäkring samt har en utbildning för arbete inom kassans

verksamhetsområde.

35 § Paragrafen motsvarar 52 § ALF-lagen. Bestämmelsen om att medlemsförteck-

ningen skall föras av styrelsen har tagits bort. Numera gäller denna skyldighet

arbetslöshetskassan.

36 § Paragrafen motsvarar 51 § andra stycket ALF-lagen.

Uteslutning av medlem

37 § Paragrafens första stycke motsvarar 48 § ALF-lagen.

 Andra stycket är nytt.

 Av tredje stycket framgår att uteslutningsgrunden i första stycket 1, som rör

kravet på arbete inom visst verksamhetsområde, inte gäller den vars rätt till

medlemskap grundar sig endast på att han eller hon på sätt som framgår av 34 §

andra stycket uppfyllt det s.k. studerandevillkoret.

38 § Paragrafen motsvarar 49 § ALF-lagen, men har ändrats redaktionellt.

39 § Paragrafen innehåller en ny bestämmelse som utformats med 20 §

förvaltningslagen (1988:233) som förebild. I övrigt motsvarar innehållet 50 §

ALF-lagen med vissa redaktionella ändringar.

Rätt till utträde

40 § Paragrafen innehåller en regel som motsvarar 51 § första stycket ALF-

lagen. Dessutom har det återinförts en bestämmelse om att en medlems rätt att

utträda ur en arbetslöshetskassa inte får begränsas. En sådan bestämmelse gällde

före de ändringar av ALF-lagen som trädde i kraft den 1 januari 1992.

Medlemsavgifter och särskild uttaxering

41 § Denna paragraf ersätter reglerna i 54 § första och andra stycket ALF-

lagen.

 I förhållande till Lagrådets lagförslag har ändringar gjorts som innebär att

lydelsen av paragrafen närmare överensstämmer med vad som gäller i dag. Det är

således kassans förvaltningskostnader som skall täckas, och inte kostnaderna för

den del av försäkringen som avser inkomstbortfallsförsäkringen. De svårigheter

det skulle kunna innebära att skilja ut denna del som Lagrådet påtalat saknar

alltså betydelse med den utformning bestämmelsen nu fått. Enligt bestämmelsen i

sin nya lydelse skall även betalningen av utjämningsavgiften täckas av

medlemsavgifterna.

 Arbetslöshetskassorna ges fortsättningsvis en möjlighet att differentiera

medlemsavgiften. Kassan skall kunna besluta att olika medlemskategorier skall ha

olika stor medlemsavgift. Någon särskild regel om att man i vissa fall får ta ut

belopp som täcker skäliga extra administrationskostnader för enskilt anslutna

medlemmar behövs därför inte längre.

 Med hänsyn till att möjligheten till differentiering innebär en avvikelse från

den i föreningsrättsliga sammanhang allmänna principen om medlemmarnas

likställighet är det viktigt att den tillämpas på ett sådant sätt att omo-

tiverade skillnader i medlemsavgifter för olika medlemskategorier inte

förekommer. Ansvaret för detta åvilar Arbetsmarknadsstyrelsen som enligt 43 §

skall pröva kassans beslut om medlemsavgift och ge sitt medgivande till

avvikelsen.

42 § Paragrafen motsvarar 55 § första meningen ALF-lagen, dock med vissa

redaktionella ändringar. Att ett beslut om särskild uttaxering skall godkännas

av Arbetsmarknadsstyrelsen framgår numera av 43 §.

43 § Paragrafen motsvarar i sak 54 § tredje stycket och 55 § andra meningen

ALF-lagen.

44 § Paragrafen motsvarar 56 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

45 § Paragrafen motsvarar 53 § första stycket första och andra meningen ALF-

lagen. Redaktionella ändringar har vidtagits.

46 § Paragrafen motsvarar 53 § första stycket sista meningen ALF-lagen. Den har

ändrats redaktionellt.

47 § Paragrafen motsvarar 53 § andra stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

Finansieringsavgift och utjämningsavgift

48 § Paragrafen motsvarar 57 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats i sak,

förutom när det gäller avgiftens storlek, på så sätt att finansieringsavgift

inte längre betalas för statens kostnader avseende tillsynen över arbetslös-

hetskassorna. Denna kostnad finansieras numera genom arbetsmarknadsavgifter.

 I förhållande till Lagrådets lagförslag har den ändringen gjorts att

finansieringsavgiften inte skall avse statens kostnader för administration av

grundförsäkringen utan enbart ersättningen enligt inkomstbortfallsförsäkringen.

Nivån har också ändrats. Utjämningsavgiften skall behållas.

49 § Paragrafen motsvarar i sak 57 § andra stycket ALF-lagen.

 I förhållande till Lagrådets lagförslag har den ändringen gjorts att

föreskrifterna, liksom i dag, även får avse utjämningsbidrag.

Föreningsstämma

50 § Paragrafen motsvarar 72 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

51 § Paragrafen motsvarar 72 § andra och tredje stycket ALF-lagen. Redaktio-

nella ändringar har vidtagits.

52 § Paragrafen motsvarar 73 § första stycket ALF-lagen.

53 § Paragrafen, som ändrats redaktionellt, motsvarar 73 § tredje stycket och

fjärde stycket första meningen ALF-lagen.

54 § Paragrafen motsvarar 73 § andra stycket ALF-lagen.Vissa redaktionella

ändringar har vidtagits.

55 § Paragrafen motsvarar 74 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

56 § Paragrafen motsvarar 75 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

57 § Paragrafen motsvarar 76 § ALF-lagen.

58 § Paragrafen motsvarar 77 § ALF-lagen.

59 § Paragrafen motsvarar 78 § första och andra stycket och tredje stycket

sista meningen ALF-lagen. Tidigare föreskriften i tredje stycket om att ett

beslut om ändring av stadgarna genast skall anmälas för registrering framgår

numera av 10 § andra stycket. Även redaktionella ändringar har vidtagits.

60 § Paragrafen motsvarar 72 § fjärde stycket ALF-lagen.

61 § Paragrafen motsvarar 80 § andra stycket första och andra meningen ALF-

lagen. Den har ändrats redaktionellt.

Talan mot föreningsstämmans beslut

62 § Paragrafens första och tredje stycke motsvarar 79 § första och andra

stycket ALF-lagen.

 Bestämmelsen i andra stycket är ny och anger att talan i dessa fall skall

väckas vid tingsrätt. Mål som rör rätt till medlemskap i en arbetslöshetskassa

skall däremot föras till allmän förvaltningsdomstol, vilket framgår av 95 §

första stycket.

 Även redaktionella ändringar har vidtagits.

63 § Paragrafen motsvarar 79 § tredje stycket första meningen ALF-lagen. Den

har ändrats redaktionellt.

64 § Paragrafen motsvarar 79 § tredje stycket andra och tredje meningen ALF-

lagen. Den har ändrats redaktionellt.

65 § Paragrafen motsvarar 80 § första stycket och andra stycket sista meningen

ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

Redovisning

66 § Paragrafen motsvarar 90 § första stycket ALF-lagen.

67 § Paragrafen motsvarar 88 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

68 § Paragrafen motsvarar 89 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

69 § Paragrafen motsvarar 89 § andra stycket ALF-lagen.

70 § Paragrafen motsvarar 89 § tredje stycket ALF-lagen.

71 § Paragrafen motsvarar 90 § andra stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

Revision

72 § Paragrafen motsvarar 81 § första och fjärde stycket ALF-lagen. Den har

ändrats redaktionellt.

73 § Paragrafen motsvarar 81 § tredje stycket ALF-lagen.

74 § Paragrafen motsvarar 81 § andra stycket och 83 § ALF-lagen. Den har

ändrats redaktionellt.

75 § Paragrafen motsvarar 82 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

76 § Paragrafen motsvarar 82 § andra stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

77 § Paragrafen motsvarar 84 § ALF-lagen.

78 § Paragrafen motsvarar 85 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

79 § Paragrafen motsvarar 86 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

80 § Paragrafen motsvarar 86 § andra stycket ALF-lagen. Redaktionella ändringar

har vidtagits.

81 § Paragrafen motsvarar 87 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

Fusion

82 § Paragrafen motsvarar 91 § första stycket ALF-lagen.

83 § Paragrafen motsvarar 91 § andra stycket ALF-lagen.

84 § Paragrafen motsvarar 91 § tredje stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

Den kompletterande arbetslöshetskassan

85 § Bestämmelsen är ny. Av första stycket framgår att som ett komplement till

traditionella arbetslöshetskassor som vanligen handhar arbetslöshetsförsäkringen

inom ett visst verksamhetsområde, kan det finnas en kompletterande arbetslös-

hetskassa. En sådan kassa får bildas endast av rikstäckande organisationer som

företräder anställda respektive företagare på arbetsmarknaden.

 I en kompletterande arbetslöshetskassa är organisationerna som bildat före-

ningen medlemmar. I egenskap av medlemmar i den kompletterande

arbetslöshetskasssan innehar organisationerna alla de rättigheter och skyldig-

heter som normalt följer vid medlemskap i en arbetslöshetskassa när det gäller

rätt att välja ombud till föreningsstämman, val av ledamöter i kassans styrelse,

rätt att väcka talan mot stämmans beslut och rätt att överklaga vissa beslut

m.m.

 Den kompletterande arbetslöshetskassans huvudsakliga uppgift skall vara att

handlägga frågor om grundförsäkringen inom arbetslöshetsförsäkringen för dem som

inte är medlemmar i en traditionell arbetslöshetskassa eller anslutna till den

kompletterande arbetslöshetskassan. Kassans skall emellertid kunna erbjuda även

inkomstbortfallsförsäkring till dem som vill ansluta sig till denna kassa.

 Då den kompletterande arbetslöshetskassan i normalfallet kommer att utgöra en

övergångskassa för den som inte uppfyller villkoren för att bli medlem i någon

av de andra befintliga arbetslöshetskassorna, skall det vara möjligt, på samma

sätt som har gällt hittills för övergång från en arbetslöshetskassa till en

annan, att lämna den för att bli medlem i någon annan arbetslöshetskassa. Vid

tillgodoräknande av tid m.m. skall den tid som en person har varit ansluten till

den kompletterande kassan räknas på samma sätt som medlemskap i vilken som helst

av de övriga kassorna.

 Av andra stycket framgår att det kan finnas endast en kompletterande

arbetslöshetskassa och att den måste godkännas av regeringen.

86 § Den kompletterande arbetslöshetskassan skall verka på hela arbetsmarknaden

och såväl arbetstagare som företagare skall kunna ansluta sig till kassan. En

enskild som vill försäkra sig mot inkomstbortfall vid arbetslöshet genom att

ansluta sig till den kompletterande arbetslöshetskassan benämns ansluten och är

alltså inte medlem i kassan.

87 § I paragrafen anges i vilken utsträckning lagens bestämmelser i övrigt

gäller för den kompletterande kassan.

 I andra stycket anges de bestämmelser som inte alls är tillämpliga på den

kompletterande kassan. Bland dessa finns bestämmelserna om att en kassa skall ha

ett verksamhetsområde, och att detta skall anges i stadgarna. Den kompletterande

arbetslöshetskassan kan alltså handha arbetslöshetsförsäkringen utan de slags

begränsningar till ett visst verksamhetsområde som gäller för de övriga

kassorna.

 Av tredje stycket framgår att merparten av lagens övriga bestämmelser om

medlemmar i en arbetslöshetskassa i stället är tillämpliga på dem som vill

ansluta sig till den kompletterande kassan för att erhålla ersättning från

inkomstbortfallsförsäkringen. Detta gäller till att börja med ändamålsregeln i 3

§ och regeln i 5 § 12 om vad stadgarna skall innehålla. Därefter nämns reglerna

under avsnittet "Arbetslöshetskassans medlemmar". Vad som där sägs om rätten

till medlemskap, medlemsförteckning, medlemsavgift m.m. skall gälla på

motsvarande sätt den som vill ansluta sig till den kompletterande kassan. I den

kompletterande kassan benämns medlemsavgiften anslutningsavgift. Rätt att

ansluta sig till den kompletterande kassan har alltså var och en som inte

omfattas av undantagen i 34 § första stycket 1 och 2. Villkoret i 34 § första

stycket första meningen beträffande verksamhetsområde gäller inte i den komplet-

terande kassan som skall verka utan en sådan begränsning. Inte heller grunden

för uteslutning i 37 § första stycket 1 gäller i den kompletterande kassan.

 Vad som skall gälla om rätt att bli ansluten till den kompletterande kassan,

om uteslutning, om anslutningsavgifter etc. skall alltså i princip överensstämma

med vad som gäller för medlemskap etc. i övriga kassor. På samma sätt förhåller

det sig med överklagande av rätt till anslutning samt omprövning och ändring av

sådant beslut.

 För den kompletterande kassan gäller också att finansieringsavgiften skall

beräknas för varje ansluten i stället för varje medlem.

 Det framgår också av detta stycke vilka av lagens bestämmelser som är

tillämpliga på både medlemmar och anslutna.

 Därefter regleras vissa avvikelser från reglerna om styrelse och förenings-

stämma. Enligt 17 § tredje stycket gäller att endast den som är medlem i kassan

får väljas till styrelseledamot. Eftersom medlemmarna i den kompletterande

arbetslöshetskassa utgörs av de organisationer som har bildat föreningen, har

regeln fått en annan utformning för denna kassa. Enligt fjärde stycket skall en

styrelseledamot som väljs av föreningsstämman i en sådan kassa vara medlem, för-

troendevald eller anställd i en av dessa organisationer. Det har också införts

en bestämmelse för att undanröja risken för jäv eller att det annars uppstår

situationer där en styrelseledamot kan misstänkas för obehöriga hänsyn. Av

regeln framgår att en styrelseledamot inte får vara styrelseledamot,

kassaföreståndare eller ombud vid föreningsstämma i en annan arbetslöshetskassa.

Utan att det uttryckligen sägs i paragrafen får det anses följa av sakens natur

att en styrelseledamot inte heller får vara suppleant för en styrelseledamot i

en annan arbetslöshetskassa.

 Av femte stycket framgår att bestämmelserna om styrelseledamöter i fjärde

stycket också är tillämpliga på ombud som utses av föreningsstämman i den

kompletterande arbetslöshetskassan. Ett ombud i den kompletterande arbetslös-

hetskassan skall alltså vara medlem, förtroendevald eller anställd i en av de

organisationer som bildat kassan. Till ombud får inte heller väljas den som är

styrelseledamot, kassaföreståndare eller ombud vid föreningsstämma i en annan

arbetslöshetskassa. Förbudet får anses gälla även en suppleant för en

styrelseledamot i en annan kassa.

Samverkan

88 § Bestämmelsen är ny. I första stycket lagregleras arbetslöshetskassornas

samarbete i frågor som rör administrationen av arbetslöshetsförsäkringen. Sam-

verkansskyldigheten skall avse frågor som rör administration, service, informa-

tion, utbildning och utveckling av kassornas verksamhet.

 Av andra stycket framgår att en arbetslöshetskassa har en informations-

skyldighet gentemot dem som vänder sig till kassorna för att erhålla ersättning

enligt grundförsäkringen eller för att ansöka om medlemskap eller anslutning.

Kassan skall informera dessa personer om vilka andra arbetslöshetskassor som är

verksamma inom deras bransch eller yrkesområde.

 Paragrafen avser samtliga verksamma arbetslöshetskassor, således även den

kompletterande kassan.

Tillsyn

89 § Första stycket motsvarar 93 § ALF-lagen såvitt avser bestämmelsen om att

det är Arbetsmarknadsstyrelsen som utövar tillsyn över arbetslöshetskassorna.

 Andra stycket motsvarar 98 a § första stycket ALF-lagen. Denna bestämmelse,

enligt vilken Arbetsmarknadsstyrelsen skall verka för att reglerna i lagen om

arbetslöshetsförsäkring tillämpas likformigt och rättvist, var i ALF-lagen

intagen bland bestämmelser som rörde överklagande. Att bestämmelsen nu har

intagits bland regler som rör tillsyn innebär ingen saklig förändring.

90 § Första stycket motsvarar 52 a § andra stycket ALF-lagen. I förhållande

till den bestämmelsen ger paragrafen numera regeringen en möjlighet att be-

myndiga Arbetsmarknadsstyrelsen att utfärda föreskrifter om vilka uppgifter en

arbetslöshetskassa skall lämna för tillsyn och uppföljning av arbetslös-

hetsförsäkringen. I förhållande till 52 a § andra stycket har också vissa

redaktionella ändringar vidtagits.

Andra stycket motsvarar 94 § ALF-lagen.

91 § Paragrafen motsvarar 95 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

92 § Paragrafen motsvarar 96 § ALF-lagen. Redaktionella ändringar har

vidtagits.

Statsbidrag

93 § Paragrafen motsvarar 39 § andra stycket första meningen ALF-lagen.

94 § Regeln om återbetalning av statsbidrag i paragrafens första stycke

motsvarar 39 § andra stycket andra meningen ALF-lagen med vissa redaktionella

ändringar.

 Andra stycket innehåller en lagreglering av Arbetsmarknadsstyrelsens rätt att

återkräva statsbidraget i sådana situationer då återbetalningsskyldighet

föreligger. När det gäller en arbetslöshetskassas beslut om ersättning får dock

återkrav ske endast om beslutet uppenbart strider mot bestämmelserna i lagen om

arbetslöshetsförsäkring eller denna lag eller med stöd av dessa lagar meddelade

föreskrifter. I kravet på att det skall vara uppenbart att beslutet strider mot

nämnda bestämmelser ligger att det förhållandet att beslutet är felaktigt på det

angivna sättet framträder med tydlighet. Ett återkravsbeslut kan sålunda inte

grundas endast på en tolkning av ett rättsligt förhållande, som i och för sig

lämnar utrymme även för en annan tolkning.

 Tredje stycket innehåller en ny regel som ger Arbetsmarknadsstyrelsen

möjlighet att jämka eller helt efterge det belopp som återkrävs. Den möjligheten

har därmed även en domstol, som enligt 100 § överprövar ett återkravsbeslut som

har fattats av Arbetsmarknadsstyrelsen. En jämkning eller eftergift bör normalt

komma till stånd endast när det är fråga om avsevärda belopp vars betalning

skulle äventyra arbetslöshetskassans ekonomiska situation.

Överklagande, omprövning och ändring

Överklagande i ärenden om rätt till medlemskap i en arbetslöshetskassa

Bestämmelserna om överklagande innehåller inte längre regler om överklagande av

en arbetslöshetskassas beslut om arbetslöshetsersättning. Dessa bestämmelser

finns numera i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring.

95 § Paragrafens första stycke motsvarar bestämmelsen om rätt att överklaga en

arbetslöshetskassas beslut om rätt till medlemskap i 98 § första stycket första

meningen ALF-lagen. Av denna bestämmelse framgår bl.a. att beslut i ärende

angående medlemskap i en arbetslöshetskassa överklagas hos allmän förvaltnings-

domstol. Det innebär i första instans en länsrätt. När det gäller frågan om till

vilken länsrätt överklagandet får ske regleras detta i 14 § lagen (1971:289) om

allmänna förvaltningsdomstolar där det anges att ett beslut skall överklagas

till den länsrätt inom vars län ärendet först prövats, om inte regeringen för

ett visst slag av mål föreskriver något annat. I lagrådsremissen uttalades att

detta innebär att det är länsrätten i det län där det första beslutet i ärendet

har fattats som är den länsrätt som skall pröva ett överklagande. Om det första

beslutet i ärendet har fattats av en arbetslöshetskassas lokalavdelning är det

alltså fråga om länsrätten i det län där lokalavdelningen finns.

 Som Lagrådet har påpekat har bestämmelsen i tillämpningen inte tolkats så

entydigt som här sagts. Kammarrätterna har kommit till skilda bedömningar i

forumfrågan, och ett avgörande väntas nu från Regeringsrätten.

 Bestämmelsen i andra stycket om nämndemän som motsvarar 98 § tredje stycket

ALF-lagen. I lagrådsremissens förslag hade denna regel utelämnats i syfte att

anpassa reglerna efter en generell ändring som då förutsågs vara genomförd när

denna lag trädde i kraft. Eftersom någon sådan ändring inte säkert kan förutses

skall bestämmelsen finnas kvar.

 Hänvisningen till lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid

arbetskonflikt som fanns i 98 § första stycket första meningen ALF-lagen har

tagits bort såsom obehövlig i detta sammanhang. Den bestämmelsen finns numera i

den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring.

96 § Paragrafen motsvarar 98 § andra stycket ALF-lagen. Redaktionella ändringar

har vidtagits.

97 § Paragrafen motsvarar bestämmelsen i 98 a § tredje stycket ALF-lagen om

Arbetsmarknadsstyrelsens rätt att, även till förmån för en enskild part,

överklaga en arbetslöshetskassas och en domstols beslut om rätt till medlemskap

i en arbetslöshetskassa. Den har ändrats redaktionellt.

Överklagande i övriga ärenden

98 § Paragrafen motsvarar i sak 97 § första stycket ALF-lagen.

99 § Paragrafen motsvarar i sak 97 § tredje stycket ALF-lagen.

100 § Enligt bestämmelsen, som är ny, får Arbetsmarknadsstyrelsens beslut

enligt 92 § om att en arbetslöshetskassa inte skall ha rätt till statsbidrag och

enligt 94 § om återkrav av ett sådant bidrag överklagas av arbetslöshetskassan

hos allmän förvaltningsdomstol. Tidigare överklagades dessa beslut hos

regeringen med stöd av 51 § förordningen (1988:1139) med instruktion för

Arbetsmarknadsverket. Mot bakgrund av att en överprövning av beslut i frågor om

rätt till statsbidrag och om återkrav normalt innehåller till övervägande del

rättsliga bedömningar har det ansetts lämpligt att besluten underställs en

domstols prövning. Vid överklagande av dessa ärenden till kammarrätten krävs

det, som framgår av 110 §, prövningstillstånd. Domstolen kan liksom Arbetsmark-

nadsstyrelsen jämka, eller om det finns synnerliga skäl, helt efterge beloppet.

Gemensamma bestämmelser om överklagande

101 § Paragrafen motsvarar 99 § första stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

102 § Paragrafen motsvarar 99 § andra stycket ALF-lagen. Bestämmelsen om tiden

för att överklaga Arbetsmarknadsstyrelsens beslut om att vägra registrering

återfinns i 104 §.

 Bestämmelsen i 99 § tredje stycket ALF-lagen om överklagande av beslut om

föreskrifter som avses i 8 kap. regeringsformen har tagits bort såsom obehövlig

i detta sammanhang. Överklagande av sådana beslut regleras i 23 § tredje stycket

förvaltningslagen (1986:223).

103 § Bestämmelsen är ny. Av den framgår att när Arbetsmarknadsstyrelsen eller

en arbetslöshetskassa överklagar ett beslut skall det ske inom två månader från

beslutets dag.

104 § Av denna paragraf framgår tiden för överklagande av Arbetsmark-

nadsstyrelsens beslut enligt 8 § om att vägra registrering av en förening som en

arbetslöshetskassa, 92 § om att en arbetslöshetskassa i vissa fall inte skall ha

rätt till statsbidrag och 94 § om återkrav av statsbidrag. I samtliga dessa fall

skall beslutet överklagas inom två månader från beslutets dag. När det gäller

bestämmelserna om tiden för överklagande av ett beslut om att vägra registrering

motsvarar paragrafen ALF-lagens 99 § andra stycket in fine.

105 § Paragrafen motsvarar 100 § ALF-lagen. Redaktionella ändringar har

vidtagits.

106 § Paragrafen motsvarar 101 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

107 § Paragrafen motsvarar 102 § ALF-lagen. Den har ändrats redaktionellt.

108 § Paragrafen motsvarar 98 a § andra stycket första meningen ALF-lagen. Den

har ändrats redaktionellt.

109 § Paragrafen motsvarar 98 a § andra stycket andra och tredje meningen ALF-

lagen.

110 § Paragrafen motsvarar 98 § första stycket sista meningen ALF-lagen.

Omprövning och ändring

111 § Paragrafen motsvarar 96 a § första stycket ALF-lagen. Redaktionella

ändringar har vidtagits.

112 § Paragrafen motsvarar 96 a § tredje stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

113 § Paragrafen motsvarar 96 b § första och andra stycket ALF-lagen. Redak-

tionella ändringar har vidtagits.

114 § Paragrafen motsvarar 96 b § fjärde stycket ALF-lagen. Den har ändrats

redaktionellt.

115 § Paragrafens första stycke motsvarar 96 a § andra stycket ALF-lagen.

 Andra stycket innehåller en bestämmelse som återfinns i ALF-lagens 96 b §

tredje stycket.

Staffbestämmelse

116 § Paragrafen motsvarar 104 § ALF-lagen. Redaktionella ändringar har

vidtagits.

11.3 Förslaget till lag om införande av lagen (1997:000) om arbetslöshetsför-

säkring och lagen (1997:000) om arbetslöshetskassor

1 § De nya lagarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1998. Samtidigt upphör

ALF-lagen och KAS-lagen.

2 § ALF-lagen innehåller dels försäkringsbestämmelser, dels bestämmelser om

arbetslöshetskassor. Bestämmelser om arbetslöshetskassor föreslås nu reglerade i

en särskild lag, lagen om arbetslöshetskassor. Avsikten är att de

arbetslöshetskassor som finns vid ikraftträdandet skall omfattas av den nya

lagen utan krav på nyregistrering. Lagrådet har föreslagit att detta regleras i

en övergångsbestämmelse av det innehåll som framgår av paragrafen. Regeringen

delar Lagrådets bedömning.

3 § Både dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta

arbetsmarknadsstödet lämnas i dag i ersättningsperioder. Även i den föreslagna

nya lagen om arbetslöshetsförsäkring kommer ersättningen lämnas i

ersättningsperioder, men en viss justering av ersättningsperiodernas längd

föreslås. Det kontanta arbetsmarknadsstödet kommer i den föreslagna nya lagen

att motsvaras av grundförsäkringen. Stödet kommer att lämnas som dagpenning i

form av grundbelopp. Paragrafen tar sikte på dem som vid ikraftträdandet är inne

i en ersättningsperiod med kontant arbetsmarknadsstöd. Dessa skall enligt den

föreslagna paragrafen ha rätt till fortsatt ersättning i perioden. Längden av

ersättningsperioden beräknas enligt den nya lagen. Ersättningen skall lämnas i

form av grundbelopp.

4 § Den ersättning som i dag lämnas till medlemmar i en arbetslöshetskassa som

uppfyllt medlemsvillkoret kommer i den föreslagna nya lagen om

arbetslöshetsförsäkring att motsvaras av inkomstbortfallsförsäkringen.

Ersättningen kommer att lämnas som dagpenning i form av inkomstrelaterad

ersättning. Paragrafen tar sikte på de medlemmar i en arbetslöshetskassa som vid

ikraftträdandet är inne i en ersättningsperiod. Dessa skall ha rätt till de

återstående antalet dagar som följer av den gamla lagen. Ersättningen skall

lämnas i form av inkomstrelaterad ersättning.

5 § I dag lämnas kontant arbetsmarknadsstöd vid arbetslöshet till den som

efter fyllda 60 år utförsäkrats från en arbetslöshetskassa. Personen anses ha

rätt till kontant arbetsmarknadsstöd utan att uppfylla något arbetsvillkor.

Någon motsvarande särreglering föreslås inte i den nya lagen om

arbetslöshetsförsäkring. De 60-åringar som vid ikraftträdandet får ersättning på

denna grund föreslås dock få behålla sin rätt till ersättning utan att uppfylla

arbetsvillkoret. Ersättningen lämnas enligt den nya lagen i form av grundbelopp.

6 § I den föreslagna nya lagen om arbetslöshetsförsäkring finns bestämmelser

om avstängning från rätt till ersättning för den som lämnat sitt arbete utan

giltig anledning, skilts från arbetet på grund av otillbörligt uppförande,

avvisat erbjudet lämpligt arbete eller utan att uttryckligen ha avvisat sådant

arbete ändå genom sitt uppträdande uppenbarligen vållat att anställningen inte

kom till stånd. Avstängningstiden varierar mellan 20 och 60 dagar. I den

föreslagna lagen finns vidare bestämmelser om att en person som medvetet eller

av grov vårdslöshet lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter angående

förhållanden av betydelse för bedömande av hans eller hennes rätt till

ersättning skall frånkännas rätt till ersättning under minst 130 dagar om det

inte finns särskilda skäl att frånkännandet skall gälla under färre dagar.

 Bestämmelser som motsvarar dessa finns i dag i ALF- och KAS-lagen.

Frånkännandet benämns i KAS-lagen dock som indragning av rätt till ersättning.

 Den föreslagna paragrafen tar sikte på beslut om avstängning, frånkännande

eller indragning som fattats före ikraftträdandet och vars rättsverkningar

gäller för tid efter ikraftträdandet. Sådana beslut jämställs med motsvarande

beslut fattade med stöd av den nya lagen.

7 § I 13 § första stycket 3 i den föreslagna lagen om arbetslöshetsförsäkring

anges att med förvärvsarbete avses även tid då den sökande får annan ersättning

än pension på grund av anställningens upphörande (avgångsvederlag). I andra

stycket samma paragraf anges riktlinjer för hur denna tid skall beräknas. Denna

paragraf i införandelagen anger att den nu beskrivna bestämmelsen endast kan

tillämpas på anställningar som upphört efter ikraftträdandet.

8 § Paragrafen anger att de äldre föreskrifterna ALF-lagen och KAS-lagen

fortfarande gäller i fråga om omprövning och överklagande av beslut som

meddelats före ikraftträdandet.

9 § Enligt lagen om kontant arbetsmarknadsstöd fattas beslut om rätt till

ersättning av länsarbetsnämnden. En anvisning om utbetalning skickas sedan från

länsarbetsnämnden till försäkringskassan. Utbetalning av stödet ombesörjs av

försäkringskassan. Första meningen i paragrafen anger att en anvisning om

utbetalning som kommit in till en försäkringskassa före ikraftträdandet skall

verkställas av den kassan. Andra meningen tar sikte på övriga fall av

utbetalningar där ersättningen avser tid som ligger före ikraftträdandet. I

dessa fall skall utbetalningen alltid ombesörjas av en arbetslöshetskassa.

Bestämmelserna i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring skall då tillämpas.

11.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsför-

säkring

4 §

Första stycket är inte ändrat.

Andra stycket

 Enligt huvudregeln lämnas inte ersättning till den som deltar i utbildning. Om

det finns särskilda skäl kan dock undantag göras. Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av

denna bestämmelse.

 I 22 a § förordningen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkring har regeringen

meddelat undantag i ett antal situationer, bl.a. för deltagande i

arbetslivsutveckling och offentligt tillfälligt arbete för äldre arbetslösa.

 Förslaget innebär att delegationen utvidgas till att gälla även villkoren för

rätt till ersättning till den som deltar i utbildning. Regeringen föreslår (se

avsnitt 6.5) att arbetslöshetsersättning som regel inte skall lämnas till den

som bedriver studier och därvid uppbär någon form av studiestöd. Om en person

studerat och arbetat vid sidan därav men sedan blir arbetslös, skall dock den

arbetslöse, även om han eller hon får studiestöd, kunna få ersättning för

inkomstbortfallet av arbetet under förutsättning att studierna inte utvidgas

under arbetslösheten.

Tredje stycket

 Ändringen innebär att ersättning som huvudregel inte längre skall lämnas till

den som permitterats utan lön. Om det föreligger särskilda skäl skall dock

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kunna medge undantag

från huvudregeln. De situationer som avses framgår av avsnitt 6.3.

Fjärde stycket är inte ändrat.

Femte stycket

 Bestämmelsen behandlar när företagare skall anses arbetslösa. Förslaget

innebär att ett alternativt arbetslöshetsbegrepp för företagare införs som ett

komplement till huvudregeln att en företagare anses arbetslös när den personliga

verksamheten i rörelsen har upphört annat än tillfälligt. Medan den första

strecksatsen således handlar om när verksamheten upphör annat än tillfälligt

behandlar andra strecksatsen den situationen att företagaren tillfälligt upphör

med sin rörelse. För att det alternativa arbetslöshetsbegreppet skall bli

tillämpligt gäller dock att det tillfälliga uppehållet inte är av säsongkaraktär

och att någon verksamhet under uppehållet inte bedrivs i rörelsen.

 Ersättningen får dock inte bli en inkomstutfyllnad i företag med bristande

lönsamhet eller med säsongmässiga variationer i verksamheten. Det får därför

inte förekomma någon egentlig verksamhet i rörelsen, utan denna skall vara

vilande.

Sjätte stycket

 Arbetslöshetsbegreppet enligt 4 § femte stycket andra strecksatsen skall endast

kunna användas en gång.

Sjunde stycket

 Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 § sjätte stycket.

6 §

Första stycket

 Paragrafen behandlar bestämmelserna om medlemsvillkor och arbetsvillkor.

Bestämmelsen om medlemsvillkor föreslås inte ändrad.

 Beräkningen av arbetsvillkoret utgår precis som enligt nu gällande regler från

förhållandena under en ramtid av tolv månader omedelbart före arbetslöshetens

inträde. I första stycket anges två alternativa villkor för hur lång tid

förvärvsarbete skall ha utförts under dessa tolv månader. Enligt det ena

alternativet skall den sökande ha haft förvärvsarbete i minst sex månader.

Arbetet måste ha utförts under minst 70 timmar per kalendermånad. Enligt det

andra alternativet skall förvärvsarbetet ha utförts i minst 450 timmar under en

sammanhängande tid av 180 dagar. Ett ytterligare krav enligt detta alternativ är

att arbetet skall ha utförts under sex perioder om 30 dagar vardera med en

arbetad tid av minst 45 timmar i varje period.

 Vid beräkning av arbetsvillkoret jämställs semester och viss annan frånvaro

med förvärvsarbete. Detta är inte någon nyhet. Däremot innehåller förslaget den

nyheten att även tid när den arbetslöse får avgångsvederlag från sin tidigare

arbetsgivare skall jämställas med förvärvsarbete.

Andra stycket

 Bestämmelsen innehåller anvisning för hur tid med avgångsvederlag skall

beräknas. I stycket delegeras rätt till regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om beräkningen.

Tredje stycket

 Nu gäller enligt 6 § andra stycket ALF-lagen att arbete där arbetsgivaren får

vikariatsstöd eller statsbidrag för beredskapsarbete inte får beaktas vid

beräkningen av arbetsvillkoret. Enligt förslaget skall inte heller sådant arbete

som subventioneras genom rekryteringsstöd få räknas in i arbetsvillkoret.

Fjärde stycket

 Detta stycke motsvarar 6 § tredje stycket AFL-lagen.

Femte stycket

 Detta stycke, som motsvarar 6 § fjärde stycket AFL-lagen, innehåller en

språklig justering.

7 § Paragrafen reglerar s.k. jämställd tid, dvs. tid i annan verksamhet än

förvärvsarbete, som vid uppfyllande av nytt arbetsvillkor skall likställas med

förvärvsarbete. Andra punkten är ny. Som jämställd tid i detta hänseende skall

också avses utbildning med särskilt utbildningsbidrag.

 Detta innebär att numreringen av följande punkter förskjuts. Nuvarande

punkten 2 betecknas således 3, nuvarande punkten 3 betecknas 4 och nuvarande

punkten 4 betecknas 5.

8 § Paragrafen behandlar s.k. överhoppningsbar tid. Vid bestämmande av ramtid

skall vissa situationer, som hindrat den arbetslöse från att arbeta undantas vid

beräkningen av ramtid. I första stycket punkten 5 görs en ändring som innebär

att när det gäller adoptivbarn är det barnets ankomst i familjen som utgör

grunden för beräkningen enligt denna punkt. I punkten 7, som är ny, regleras att

tid som medföljande make eller maka vid utlandsvistelse inte heller i vissa fall

skall medräknas i ramtiden. I andra stycket tillkommer en ny punkt 4 som tar upp

tid i utbildning med särskilt utbildningsbidrag.

20 §

Första stycket

 Förslaget innebär att kompensationsnivån höjs från 75 till 80 procent av den

försäkrades dagsförtjänst, om beloppet ryms inom ramen för den högsta

dagpenningen inom försäkringen.

Andra stycket är inte ändrat.

Tredje stycket

 Ändringen hänger samman med förändringen av arbetsvillkoret. Om

arbetsvillkoret har uppfyllts genom villkoret i 6 § första stycket andra punkten

första strecksatsen, kan normalarbetstid gälla som den genomsnittliga

arbetstiden i allt förvärvsarbete som utförts under hela ramtiden. För att en

månad skall få medräknas måste arbete ha utförts under minst 70 timmar.

Fjärde-sjätte styckena är inte ändrade.

Sjunde stycket

 I paragrafen införs ett nytt stycke som behandlar beräkning av företagares

dagpenning. Utgångspunkten är att dagpenning till företagare skall beräknas på

grundval av den genomsnittliga inkomsten under de tre senaste åren före

avvecklingsåret. Av sista meningen framgår att ersättningen i visst fall kan

baseras på företagarens tidigare anställning.

23 §

Första stycket är inte ändrat.

Andra stycket

 Bestämmelsen behandlar betydelsen av bisyssla vid beräkningen av

deltidsarbetslöshet. Den nuvarande bestämmelsen om att hänsyn inte tas till

bisyssla som sökanden "varaktigt" utför vid sidan av heltidsarbete har i

förslaget preciserats till att avse bisyssla som utförs under minst "sex

månader". Utöver nu gällande förutsättningar föreslås att inkomsten från

bisysslan i genomsnitt inte får överstiga 1 400 kronor per vecka.

Tredje stycket

 Bestämmelsen är ny. Här återfinns en regel om avdrag på dagpenning om

bisysslan överstiger visst närmare angivet belopp.

31 § I paragrafen föreslås att avstängningsreglerna skall tillämpas även för

utbildning med särskilt utbildningsbidrag.

57 §

Första stycket

 Förslaget innebär att det finansieringsbidrag en arbetslöshetskassa har att

betala för varje medlem skall höjas från och med den 1 juli 1997 till 131

procent av den under tiden den 1 juli - den 31 december 1997 genomsnittligt

utbetalade dagpenningen i kassan.

Andra stycket innehåller inte någon ändring.

11.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbets-

marknadsstöd

4 § Ändringen i tredje stycket motsvarar den ändring som föreslås i 4 § andra

stycket ALF-lagen.

 Ändringen i fjärde stycket motsvarar den ändring som föreslås i 4 § tredje

stycket ALF-lagen.

Sjätte och sjunde styckena

 De här föreslagna ändringarna motsvarar de ändringar som föreslås i 4 § femte

och sjätte styckena ALF-lagen.

6 § De ändringar som föreslås i denna paragraf överensstämmer med de ändringar

som föreslås i 6 § ALF-lagen.

7 § Tredje punkten är ny. Ändringen överensstämmer med förslaget till ändring

av 7 § första stycket andra punkten ALF-lagen. Femte punkten föreslås ändrad på

samma sätt som görs i förslaget till ändring i 7 § första stycket fjärde punkten

ALF-lagen. I övrigt innehåller paragrafen redaktionella ändringar i form av

ändrad numrering.

8 § Den föreslagna ändringen överensstämmer med den ändring som föreslås i 8 §

ALF-lagen.

28 § Den föreslagna ändringen överensstämmer med den ändring som föreslås i

31 § ALF-lagen.

11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

4 kap. 7 §

Paragrafen reglerar finansiering av arbetslöshetsersättning och utbildnings-

bidrag genom arbetsmarknadsavgifter. Förslaget innebär att även tillsynen av

arbetslöshetskassornas utbetalning av arbetslöshetsersättning enligt den

föreslagna lagen om arbetslöshetskassor skall finansieras genom arbets-

marknadsavgifter.

 Vissa följdändringar har också gjorts i paragrafen.

11.7 Övriga lagförslag

Förslagen innebär att de i lagarna förekommande hänvisningarna till lagen

(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och till lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd ändras.

Regeringens proposition

1996/97:107

En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 6 mars 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margareta[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Arbetsmarknadsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

Sammanfattning SOU 1996:51

Syftet med detta delbetänkande är att redovisa idémässiga förslag till en ny

arbetslöshetsförsäkring. En ny grundstruktur som syftar till att skapa en allmän

och sammanhållen försäkring presenteras. I det fortsatta arbetet kommer

förslaget att preciseras. Bara vissa av de frågeställningar som tas upp i

utredningens direktiv finns behandlade i delbetänkandet. Bland annat behandlas

inte frågan om företagares och uppdragstagares försäkring. Inte heller frågor

som rör försäkringens finansiering tas upp i delbetänkandet.

 I kapitel 1 konstateras att ett stort antal utredningar arbetat med

arbetslöshetsförsäkringen och andra ersättningsfrågor i samband med

arbetslöshet. Valet mellan en obligatorisk eller en frivillig försäkring har

hela tiden stått i fokus. Få av förslagen till reformeringar har genomförts.

Utvecklingen på arbetsmarknaden under 1990-talets början kan emellertid ha

medfört att det nu är möjligt att nå en långsiktigt stabil samsyn kring en

reformerad arbetslöshetsförsäkring.

 Utgångspunkterna för utredningens arbete redovisas i kapitel 2.

Arbetslöshetsförsäkringen är en frivillig försäkring i privat regi. Samtidigt är

den i huvudsak statligt finansierad. Försäkringen är en del i arbets-

marknadspolitiken och ska stärka arbetslinjen. Försäkringen har tillsammans med

andra politiska åtgärder fungerat som ett stöd för näringslivets

strukturomvandling. Löntagarna har via sina fackliga organisationer haft

kontroll över arbetslöshetsförsäkringen vilket gett trygghet i omvandlingen.

Försäkringen har alltid varit avsedd att stimulera omställning. Den har inte

varit tänkt som en permanent försörjning.

 Arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken har ett nära samband med

en rad andra politikområden. De viktigaste är utbildningspolitik, regional

utveckling, näringspolitik, arbetslivsfrågor och socialpolitik liksom allmän

ekonomisk politik. Dessa samband gör att avvägningar mellan renodling och

samordning ständigt måste göras. Många olika mål kan leda till att politiken och

regelverken inom ett område uppfattas som mindre effektiv.

 En arbetsmarknadspolitik som gör att fler hamnar utanför arbetskraften leder

till ett ökat ansvar för kommunerna. Striktare regler i arbetslös-

hetsförsäkringen kan få en sådan effekt.

 I kapitel 3 ges en historisk översikt med tyngdpunkt på förändringar i

regelverket de senaste åren, dvs. efter den förra stora utredningen om en ny

arbetslöshetsförsäkring (SOU 1993:52). Ett flertal förändringar i

ersättningssystemet beslutades och genomfördes dessa år. Bland annat infördes

andra halvåret 1994 en möjlighet att erhålla en inkomstrelaterad dagpenning inom

KAS. Regeringsskiftet hösten 1994 ledde till att denna möjlighet avskaffades den

I januari 1995 samtidigt som regelverket även i övrigt återställdes till vad som

tidigare gällt. Under 1995 har ytterligare ett antal beslut fattats av riksdagen

angående arbetslöshetsförsäkringen. Bland annat har kompensationsnivån fr.o.m.

den 1 januari 1996 sänkts från 80 till 75 procent av inkomstbortfallet.

 Utvecklingen på arbetsmarknaden, arbetslösheten och arbetslöshetsersättningen

beskrivs i kapitel 4 med hjälp av statistiska uppgifter. I takt med att

arbetslösheten vuxit har också ersättningstiderna blivit längre. De

deltidsarbetslösa utgör nästan en tredjedel av samtliga hos arbetsförmedlingarna

registrerade arbetslösa.

 Under 1990-talet har antalet medlemmar i arbetslöshetskassorna ökat kraftigt

trots att arbetskraften minskat. Av den totala arbetskraften omfattas ca 90

procent av dagens frivilliga arbetslöshetsförsäkring. Andelen enskilt anslutna

medlemmar har också ökat kraftigt i vissa arbetslöshetskassor under samma

period. Andelen av de arbetslösa med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen

har också vuxit under 1990-talet. Av de arbetslösa får ca en fjärdedel inte

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS. Detta beror i huvudsak på

att dessa arbetslösa inte uppfyller de arbetsvillkor och andra

kvalifikationskrav som finns. Under 1995 lyfte nästan en miljon människor någon

gång under året arbetslöshetsersättning. Genom det tak på ersättningsnivån som

finns i försäkringen, är det stora grupper som vid arbetslöshet får mindre än 75

procent i ersättning. 1996 beräknas närmare tre fjärdedelar av de

heltidsarbetande ha inkomster över taknivån.

 Trots att forskningen om arbetslöshetsersättningens betydelse är ganska

omfattande både i Sverige och i andra länder, så är resultaten långt ifrån

entydiga. I forskningen behandlas både efterfrågans betydelse för

arbetslöshetens storlek och hur ersättningens utformning påverkar lönebildning

och utbudet av arbetskraft. På senare tid har ett antal svenska studier belyst

de arbetslösas sökaktivitet i förhållande till hur länge de varit arbetslösa.

Kapitel 5 innehåller en översiktlig genomgång av olika studier och deras

resultat.

 Kapitel 6 ger en bred beskrivning av nuvarande system för arbetslös-

hetsersättning. Verksamheten inom arbetslöshetskassoma och deras utveckling

redovisas. Antalet kassor är för närvarande 40 stycken varav fem är kassor för

företagare. Samtliga kassor är medlemmar i den gemensamma samorganisationen

(SO). Kassorna är privaträttsliga organ men deras beslut utgör

myndighetsutövning. Administrationen av det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS)

sker vid fyra länsarbetsnämnder.

 I kapitel 6 beskrivs också det nu gällande regelverket. Centrala begrepp som

arbetsvillkor, överhoppningsbar tid och jämställd tid förklaras. Vidare beskrivs

de avtalslösningar som finns inom olika förhandlingsområden, dvs. trygghets- och

omställningsavtal. Dessa ger kompletterande ersättningar t.ex. avgångsbidrag

samt stödåtgärder av olika slag, som kompletterar arbetsförmedlingens insatser.

Slutligen beskrivs arbetslöshetsersättningens finansiering och de förändringar

som skett över tiden. Det nya system som infördes 1989, med bl.a. en

arbetsmarknadsfond som skulle balansera inbetalade arbetsmarknadsavgifter och

utbetalade ersättningar över åren, klarade inte den starkt ökade arbetslösheten

under början av 1990-talet. 1994 infördes en egenavgift som avskaffades 1995.

Arbetsmarknadsfonden avskaffades den 30 juni 1995 och hade då ett underskott på

87 miljarder kronor. Arbetslöshetsersättningen finansieras numera över den

reguljära statsbudgeten.

 I kapitel 7 tecknas konturerna av en ny allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring som ska ge inkomsttrygghet men också ställa höga krav på

de arbetslösa att snabbt finna ett nytt arbete - en omställningsförsäkring.

Försäkringen är tänkt att fungera inom ramen för en arbetsmarknadspolitik som är

individuellt inriktad och där utbildning och kompetensutveckling är viktiga

inslag. Ett större ansvar kommer som en följd härav att åvila den arbetslöse.

 Försäkringen består av två delar. En obligatorisk del täcker alla

förvärvsarbetande som uppfyller ett bestämt arbetsvillkor. Ersättningen är ett

fast grundbelopp lika för alla. Försäkringen innehåller också en frivillig

kompletterande inkomstbortfallsförsäkring. För att ha rätt till den måste den

arbetslöse uppfylla ett arbetsvillkor samt vara ansluten till försäkringen.

Anslutning sker genom medlemskap i en arbetslöshetskassa. Ersättningen från den

nya försäkringen fungerar i stort enligt samma principer som i dagens system.

Ersättningen - summan av grundbelopp och inkomstbortfallsersättning - uppgår

till en bestämd andel av den tidigare inkomsten upp till ett tak. KAS avskaffas

som en egen ersättningsform.

 Den nya försäkringen föreslås administreras av befintliga arbetslöshetskassor.

För att göra försäkringen heltäckande behöver en ny kassa skapas. Det finns idag

ett antal personer som skulle ha möjlighet att ansluta sig till försäkringen men

som inte gör det. Även om det finns möjlighet att vara medlem i en

arbetslöshetskassa utan att vara med i den intresseorganisation som har nära

samband med kassan, så finns det ett antal personer som av principiella skäl

inte anser sig kunna ansluta sig till försäkringen p.g.a. den nära kopplingen

till intresseorganisationer. En ny obunden kassa föreslås bli inrättad. Därmed

ges den enskilde ett alternativ för att ansluta sig till den frivilliga

inkomstbortfallsförsäkringen.

 Den nya kassans huvudsakliga arbetsuppgift kommer dock att vara att

administrera det obligatoriska grundbeloppet till de arbetslösa som inte är

medlemmar i någon kassa. Den nya kassan föreslås bli utformad som övriga kassor,

dvs. vara en förening och nära samverka inom ramen för den gemensamma

samorganisationen. Därmed uppfylls kraven på enhetlighet och effektiv

administration av arbetslöshetsförsäkringen. Staten föreslås utse en majoritet

av ledamöterna i den nya kassans styrelse.

 Den nya kassan är ett komplement till övriga kassor. Den kan komma att fungera

som en uppsamlings- och genomgångskassa, en "transitkassa" till övriga kassor,

vilka genom sin inriktning på olika yrkes- och verksamhetsområden kan ge en

bättre service till sina medlemmar.

 Ovanstående är utredningens två huvudförslag. I övrigt redovisas i kapitel 7

överväganden kring ett antal inslag i försäkringen, utan att slutlig ställning

nu tas. Ersättningstidens längd behandlas, med särskild inriktning på frågan om

en bortre gräns för den sammanlagda ersättningstiden. Utredningen bedömer att om

en sådan bortre gräns införs, bör den inträda efter tre till fyra års

ersättningstid. Hur lång tid detta i praktiken kommer att motsvara beror på hur

regelverken konstrueras. En viktig fråga är om tid i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder ska räknas in i ersättningstiden eller inte. Möjligheterna att studera

med arbetslöshetsersättning diskuteras, särskilt frågan om deltagande i längre

reguljära utbildningar ska kunna finansieras av arbetslöshetsförsäkringen. Ett

antal krav som i så fall bör ställas formuleras.

 För att stärka inkomsttryggheten övervägs höjning av ersättningsnivåerna, både

när det gäller grundbeloppet och inkomstbortfallsersättningen. En avtrappning av

ersättningen mot slutet av den maximala ersättningstiden diskuteras också, t.ex.

att den arbetslöse under en sista delperiod enbart erhåller grundbeloppet.

 Beträffande kvalificeringsreglerna övervägs en skärpning av arbetsvillkoret

för full ersättning. Därmed stärks det försäkringsmässiga inslaget i

försäkringen. För att inte stänga ute nytillträdande på arbetsmarknaden

diskuteras en kompletterande möjlighet att vid ett lägre arbetsvillkor få rätt

till grundbelopp under en begränsad tid. Detta skulle särskilt gynna ungdomar

och andra nytillträdande med kort arbetslivserfarenhet i Sverige, t.ex.

invandrare.

 Om en bortre gräns införs i ersättningstiden, kommer utförsäkring att ske.

Några alternativa händelseförlopp i en sådan situation kommenteras. Sannolikt

kommer en viss övervältring av kostnader att ske, i första hand till kommunerna.

Incitamentseffekten av en bortre gräns är svår att uppskatta på förhand.

Arbetsmarknadsläget har här stor betydelse.

 I Kapitel 8 redovisas ett antal beräkningar av ekonomiska konsekvenser av

förändringar i arbetslöshetsersättningen. Kalkylerna är avgränsade till statens

kostnader för ersättningar av olika slag. Vissa begränsade analyser görs även av

effekterna för den kommunala sektorn. Beräkningarna bygger delvis på ny

statistik som tidigare inte funnits tillgänglig. Det innebär att resultaten är

preliminära och måste tolkas med försiktighet. Tiden har varit alltför knapp för

att göra genomarbetade kontrollberäkningar. Ett stort antal antaganden har också

varit nödvändiga att göra vid konstruktionen av den använda beräkningsmodellen.

Att utredningen, trots dessa osäkerheter, valt att publicera ett relativt stort

antal beräkningar, motiveras av att det tidigare inte funnits möjlighet att göra

den här typen av analyser. Det presenterade materialet kan därför förhopp-

ningsvis ha ett visst allmänintresse och inspirera till fortsatt metodutveck-

lingsarbete. Utredningen kommer i sitt fortsatta arbete att fördjupa och

komplettera sina analyser.

 I kapitel 8 redovisas bl.a. ett antal kombinerade beräkningar där effekten av

flera olika ändringar som införs samtidigt uppskattas. Dessa analyser tyder på

att det finns ett flertal olika möjligheter att inom försäkringens ram balansera

kostnadshöjande inslag mot besparingsåtgärder. Beräkningarna ska i samtliga fall

enbart ses som illustrationer, inte som förslag.

Sammanfattning SOU 1996:150

Utgångspunkter

Utredningens uppdrag är att föreslå en ny arbetslöshetsförsäkring. Syftet med

försäkringen är att kompensera för förlorad arbetsinkomst vid ofrivillig

arbetslöshet. Det krävs en fast anknytning till arbetsmarknaden för att omfattas

av arbetslöshetsförsäkringen.

 Reglerna betonar att det är en omställningsförsäkring. Försäkringsersättning

ska inte få användas som inkomstutfyllnad eller för att täcka

stilleståndskostnader.

 Arbetslinjen gäller och de försäkrades ansvar ska vara stort. De

försäkringsmässiga inslagen i reglerna ökas. Ersättningen är inte ett

behovsprövat bidrag utan en rättighet som den försäkrade har, om han eller hon

uppfyller vissa villkor.

 Försäkringen ska bidra till flexibilitet på arbetsmarknaden. Anpassning ska

ske till det framtida arbetslivet. Företagares, uppdragstagares, frilansares och

liknande gruppers ersättningsrätt klargörs.

 Målet ska vara en stabil arbetslöshetsförsäkring som tål konjunktursvängningar

och är långsiktigt finansierad. Den ska kunna ligga fast under en längre tid.

Den nya försäkringens huvuddrag

Utredningen har haft i uppdrag att försöka skapa en sammanhållen försäkring,

dvs. att integrera arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta

arbetsmarknadsstödet (KAS). Den nya försäkringen måste ha en mycket hög

täckningsgrad och vara allmän, samtidigt som den ska innehålla en frivillig del,

där den enskilde själv bestämmer om han eller hon vill ansluta sig eller inte.

 Utredningen föreslår att de nuvarande formerna för ekonomiskt stöd vid

arbetslöshet, dvs. arbetslöshetsförsäkringen och KAS, ersätts av en sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring. Den nya arbetslöshetsförsäkringen består av två delar.

1) En obligatorisk del med ett fast grundbelopp lika för alla och som utgår

 till alla. Grundbeloppet föreslås för år 1998 ge en dagpenning på 295 kr fem

 dagar per vecka, vilket motsvarar 6 500 kr i månaden vid heltidsersättning.

2) En frivillig kompletterande inkomstbortfallsersättning som tillsammans med

 grundbeloppet ger en dagpenning motsvarande 80 procent av den förlorade

 arbetsinkomsten.

Vem har rätt till ersättning?

Alla förvärvsarbetande som uppfyller ett arbetsvillkor har rätt till ersättning

från den obligatoriska - allmänna - delen av försäkringen.Utredningen föreslår

att arbetsvillkoret ska vara 75 timmars reguljärt arbete per månad under nio

månader. Detta motsvarar halvtidsarbete. Arbetet ska ha utförts under en ramtid

av tolv månader omedelbart före det att den arbetslöse har anmält sig som

arbetssökande hos arbetsförmedlingen. I vissa fall kan arbete som ligger upp

till fyra år bakåt i tiden få medräknas.

 Alla som uppfyller villkoren för grundbeloppet kan också erhålla ersättning

från det frivilliga inkomstbortfallsskyddet. För detta krävs dessutom att de har

varit medlemmar i minst tolv månader i någon av de arbetslöshetskassor som

administrerar försäkringen.

Ersättningens nivå

Ersättningen ska beräknas på den genomsnittliga inkomsten under de senaste tolv

kalendermånaderna omedelbart före arbetslösheten. I vissa fall kan inkomster som

ligger upp till fyra år bakåt i tiden få påverka dagpenningen.

 Den högsta dagpenningen för år 1998 föreslås vara 590 kr, vilket motsvarar två

grundbelopp. Grundbeloppet och den högsta dagpenningen föreslås årligen skrivas

upp med ett inkomstindex som motsvarar den genomsnittliga löneutvecklingen på

arbetsmarknaden. Ändrade löneavtal ska leda till justering av dagpenningens

storlek.

Tidsbegränsad ersättningsrätt

Rätten till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen begränsas till 600

ersättningsdagar, vilket utgör en ersättningsperiod. Denna består av tre

delperioder om 200 ersättningsdagar. För att få en ny delperiod ska den

arbetslöse uppfylla ett återkvalificeringsvillkor. Återkvalificeringsvillkoret

utgörs av sex månaders förvärvsarbete eller motsvarande tid i en

arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Även här är ramtiden tolv månader. Tid i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska inte räknas in i ersättningsperioden.

 En kalendertidsbegränsning av ersättningsrätten införs också. Denna

begränsning innebär att den arbetslöse endast har rätt att uppbära

arbetslöshetsersättning under en sammanlagd tid av fyra år från första

ersättningsdagen. Efter fyra års kalendertid upphör den påbörjade

ersättningsperioden, oavsett hur många ersättningsdagar som förbrukats.

 Den som förbrukat alla sina ersättningsdagar eller uppnått den begränsning som

följer av kalendertidsregeln måste uppfylla ett nykvalificeringsvillkor för att

vara berättigad till en ny ersättningsperiod. Detta innebär att han eller hon

ska ha förvärvsarbetat minst nio månader under en ramtid av tolv månader. Vidare

krävs att den arbetslöse inte har uppburit någon arbetslöshetsersättning eller

motsvarande under en sammanlagd tid av tolv månader.

 Kalendertidsregeln löser en del av problemen med att arbetslöshetsersättning

används som inkomstutfyllnad. Den bortre gränsen gör att nuvarande

deltidsbegränsning inte längre behövs. Den föreslås därför bli slopad. Reglerna

för säsongarbete stramas däremot upp. Även här får den bortre gränsen stor

effekt.

Kompletterande ersättningar

Arbetslösa som förbrukat alla sina ersättningsdagar kan få ersättning i form av

efterskydd. Efterskyddet ska utgå till aktivt arbetssökande som utförsäkrats

från arbetslöshetsförsäkringen. Ersättningen består av dagpenning på

grundbeloppsnivå under högst 200 ersättningsdagar. Utförsäkrade som har fyllt 58

år föreslås kunna få en arbetsmarknadspolitisk åtgärd eller motsvarande benämnd

förlängt efterskydd under längre tid.

 För nytillträdande på arbetsmarknaden införs en rätt till ersättning vid

arbetslöshet benämnd nytillträdandeersättning. För att erhålla nytillträdan-

deersättning krävs att den arbetslöse är 20 år och uppfyller ett arbetsvillkor

på fyra månaders förvärvsarbete eller ett utbildningsvillkor. Vidare kan den

arbetslöse erhålla nytillträdandeersättning genom att uppfylla de särskilda krav

som regeringen från tid till annan bestämmer, det s.k. särskilda villkoret.

Nytillträdandeersättning utgår under en period av 200 ersättningsdagar.

Dagpenningen motsvarar grundbeloppet.

Företagare och uppdragstagare i försäkringen

Ett antal förändringar föreslås för att arbetslöshetsförsäkringen ska fungera

bättre för företagare. Samma regler som för arbetstagare bör införas, när det

gäller den tid en företagare måste ha varit med i försäkringen för att kunna få

ersättning, dvs. tolv månader.

 En företagare ska inte behöva lägga ned sitt företag helt och hållet första

gången han eller hon blir arbetslös. Företaget ska kunna vara vilande en gång.

 Anställda som blir egna företagare ska kunna få sin dagpenning beräknad på sin

tidigare lön istället för på inkomsten från företaget. Detta ska gälla om

arbetslösheten inträffar inom ett år från det att han eller hon blev företagare.

 Uppdragstagare ska under vissa villkor kunna betraktas som arbetstagare, inte

som företagare, i arbetslöshetsförsäkringen. För att få arbetslöshetsersättning

behöver de då inte kunna visa att de lagt ner något företag.

 Inom kulturområdet är det vanligt med uppdragsliknande verksamhet. Dispenser

tillåter sedan länge att arbetstagarreglerna får tillämpas. Utredningen föreslår

ingen förändring på denna punkt. Den nya arbetslöshetsförsäkringen, med ett

arbetsvillkor på nio månader, kommer att medföra ökade svårigheter för

kulturarbetare att kvalificera sig till ersättning, p.g.a. deras oregelbundna

arbetsperioder.

Försäkringens administration

Utredningen föreslår att den nuvarande administrationen, som ombesörjs av

arbetslöshetskassor, bibehålls. Det bör vidare utredas om arbetslöshetskassorna

kan överta handläggningen av samtliga ersättningsärenden av

arbetsmarknadspolitisk art, som berör de egna medlemmarna.

 Utredningen föreslår att en ny obunden arbetslöshetskassa inrättas vid sidan

av de nuvarande arbetslöshetskassoma. Den nya kassan ska i första hand handlägga

ersättningsfrågor som rör arbetslösa som inte är eller inte kan vara medlemmar

en arbetslöshetskassa, men som är berättigade till grundbeloppet. Den som av

någon anledning inte vill bli medlem i någon av de övriga arbetslöshetskassorna

ska kunna ansluta sig till inkomstbortfallsdelen i arbetslöshetsförsäkringen

genom att bli medlem i den obundna arbetslöshetskassan. Staten ska ha ett

avgörande inflytande över denna arbetslöshetskassa.

 Ett antal reformförslag redovisas avseende kassaorganisationen, liksom förslag

som syftar till att stävja fusk med arbetslöshetsersättningen.

Försäkringens kostnader

Tabell 1 redovisar utredningens beräkningar över utgifterna i den nya

arbetslöshetsförsäkringen inklusive de kompletterande ersättningarna fram till

år 2001. Beräkningarna antar att försäkringen införs den 1 januari 19983.

**FOOTNOTES**

3 Beräkningarna utgår från antagandena om löner,

sysselsättning och arbetslöshet i huvudalternativet i 1997

års budgetproposition.

Tabell 1 Utgifter i den nya arbetslöshetsförsäkringen

åren 1998-2001

 Miljarder kr, löpande priser

 _____________________________________________________________

 Utgifter 1998 1999 2000 2001

 _____________________________________________________________

 Grundbelopp 18,7 18,0 16,9 16,6

 Inkomstbortfallsersättning 13,8 13,6 13,0 13,6

 Nytillträdandeersättning 0,5 1,0 1,3 1,4

 Efterskydd 0,0 0,0 0,9 0,8

 Administrationskostnader1) 0,8 0,8 0,8 0,8

 Summa 33,8 33,4 32,9 33,2

 _____________________________________________________________

 1) Administrationen av samtliga ersättningar.

 Källa: AMS samt egna beräkningar

De totala årliga utgifterna beräknas vara i stort sett oförändrade under

perioden, trots att ersättningen i försäkringen följer den allmänna

löneutvecklingen. Detta beror på att en del av besparingarna i utredningens

förslag, som det förlängda arbetsvillkoret och den bortre gränsen för

ersättningsrätten, ger full effekt först ett par år efter att försäkringen

införts.

 Utgifterna för nytillträdandeersättningen växer från år 1998 i takt med att

allt fler nya arbetslösa inte klarar av det förlängda arbetsvillkoret. Kostnaden

för efterskyddet uppkommer först när den bortre gränsen för ersättning får

effekt under 1999.

 Utredningens förslag innebär både kostnadsökningar och besparingar jämfört med

1996 års gällande regler för arbetslöshetsförsäkringen och KAS.

 Höjningen av den lägsta dagpenningen, grundbeloppet, beräknas kosta 700 milj

kr brutto år 1998. Höjningen av inkomstbortfallsersättningen till 80 procent

kostar 1,1 miljarder kr brutto år 1998. Höjningen av den högsta dagpenningen

till 590 kr beräknas kosta 500 milj kr brutto år 1998. Nettokostnaderna efter

skatt blir mindre.

 Förlängningen av arbetsvillkoret till nio månader beräknas spara 1,5 miljarder

kr brutto år 1998. Besparingen växer under de följande åren. Den bortre gränsen

för ersättningsrätten beräknas spara 1,7 miljarder kr brutto, när den får

genomslag år 2000.

 Totalt innebär utredningens förslag till en början en viss kostnadsökning

jämfört med de förväntade utgiftema för arbetslöshetsförsäkringen och KAS åren

1998 till 2001, enligt budgetpropositionen för år 1997. Skillnaden i kostnad

minskar dock under perioden i takt med att utredningens besparingsförslag ger

effekt. Utredningen föreslår dessutom en förstärkt finansiering genom att

medlemsavgiften höjs med ca 25 kronor i månaden. Detta ger drygt en miljard kr

per år, vilket balanserar kostnadsökningen.

Försäkringens finansiering

Utredningen föreslår att ansvaret för finansieringen av den nya sammanhållna

arbetslöshetsförsäkringen och de kompletterande ersättningsformerna även i

fortsättningen delas mellan arbetslöshetskassornas medlemmar, samtliga

arbetstagare och staten.

 Ryggrad i finansieringen är den allmänna arbetsmarknadsavgiften, som utgör en

viss procent av lönesumman från alla arbetstagare4. Arbetsmarknadsavgiften ska

finansiera administration av och ersättning från de obligatoriska delarna av

försäkringen, dvs. grundbeloppet, nytillträdandeersättningen och efterskyddet.

 Den frivilliga inkomstbortfallsersättningen ska delvis finansieras av

medlemsavgifter från arbetslöshetskassornas medlemmar. Utredningen föreslår att

medlemmarnas direkta bidrag till försäkringen blir större än i dag.

Medlemsavgifterna föreslås täcka kostnaden för administration av

inkomstbortfallsdelen i försäkringen samt en femtedel av inkomstbort-

fallsersättningen. Återstoden av inkomstbortfallsersättningen täcks av

arbetsmarknadsavgiften.

 Enligt utredningens beräkningar5 kommer arbetslöshetsförsäkringen och de

kompletterande ersättningarna att vara långsiktigt finansierade vid en

arbetsmarknadsavgift på 4,0 procent av lönesumman och en genomsnittlig

medlemsavgift till arbetslöshetsförsäkringen på 66 kr i månaden, jämfört med 42

kr i månaden år 1995. De totala medlemsavgifterna till arbetslöshetskassorna

kommer att öka till ca 3 miljarder kr om året jämfört med 1,9 miljarder kr år

1995.

**FOOTNOTES**

4 Arbetsmarknadsavgiften är 5,42 procent av lönesumman år

1996. Avgiften är en del av arbetsgivaravgifterna.

5 Beräkningarna utgår från budgetpropositionens antaganden

om löner, sysselsättning och arbetslöshet fram till år 2001

(Prop 1996/97: I).

Tabell 2 Inkomster i den nya arbetslöshetsförsäkringen

åren 1998-2001

Miljarder kronor, löpande priser

_________________________________________________

 Inkomster 1998 1999 2000 2001

_________________________________________________

 Arbetsmarknadsavgiften1)28,9 30,4 32,0 33,4

 Medlemsavgifter2) 3,0 3,0 2,9 3,0

 Summa 31,9 33,4 34,9 36,4

_________________________________________________

1) Antas vara 4,0 procent av lönesumman hela perioden.

2) Finansierar administrationen av inkomstbortfallsersättningen, som antas kosta

0,3 miljarder kr om året, samt finansieringsavgiften som uppgår till 20 procent

av inkomstbortfallsersättningen.

Källa: Finansdepartementet samt egna beräkningar

Vid perioder av högre arbetslöshet kan det uppstå tillfälliga underskott i

finansieringen av försäkringen och de kompletterande ersättningarna. Dessa

underskott föreslås täckas med allmänna budgetmedel. Tillfälliga överskott från

perioder av låg arbetslöshet tillfaller i gengäld automatiskt statsbudgeten.

Utjämning mellan kassor

Varje enskild arbetslöshetskassa får bära den fulla kostnaden för

administrationen av inkomstbortfallsdelen av försäkringen. De speciella bidrag

och avgifter som idag utjämnar en del administrationskostnaderna mellan

arbetslöshetskassornas föreslås bli avskaffade.

 Kostnaden för ersättningen från inkomstbortfallsdelen av försäkringen jämnas

dock även i fortsättningen ut mellan arbetslöshetskassorna enligt samma

principer som gäller i dag.

Sociala konsekvenser

Utredningens förslag innebär att arbetslöshetsförsäkringen ger ett bättre skydd

vid arbetslöshet än dagens system. Samtidigt skärps kraven för ersättning.

Personer som har förvärvsarbetat en kort tid, eller som är arbetslösa

regelbundet eller under mycket långa tider kommer inte att få ersättning från

arbetslöshetsförsäkringen enligt samma villkor som idag.

 Utredningen uppskattar t.ex. att närmare 40 000 långtidsarbetslösa kommer att

beröras av den bortre gränsen för ersättningsrätten när den får fullt genomslag

år 2000. Äldre män bosatta i stödområdena utgör en stor andel av de som riskerar

att utförsäkras från arbetslöshetsförsäkringen. Utredningen uppskattar också att

runt 10 000 nyanmälda arbetslösa kommer att beröras varje år av det förlängda

arbetsvillkoret till försäkringen. De flesta av dessa är med säkerhet unga.

 Genom speciella ersättningar för nytillträdande, efterskydd för utförsäkrade

och ett förlängt efterskydd för äldre långtidsarbetslösa har utredningen försökt

att garantera en viss grundtrygghet vid arbetslöshet för alla.

Förteckning över remissinstanser som har lämnat skriftliga synpunkter över

betänkandet (SOU 1996:51) Grundläggande drag i en ny arbetslöshetsförsäkring -

alternativ och förslag. Delbetänkande av Utredningen om ersättning vid

arbetslöshet och omställning (ARBOM-utredningen)

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS)

Centrala studiestödsnämnden (CSN)

Sveriges akademikers centralorganisation (SACO)

Tjänstemännens centralorganisation (TCO)

Riksförsäkringsverket (RFV)

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF)

Socialstyrelsen

Centrala studiestödsnämnden (CSN)

Svenska kommunförbundet

Förteckning över remissinstanser som har lämnat skriftliga synpunkter över

betänkandet (SOU 1996:150) En allmän och en sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring. Slutbetänkande av Utredningen om ersättning vid

arbetslöshet och omställning (ARBOM-utredningen)

Kammarrätten i Göteborg

Länsrätten i Stockholms län

Riksförsäkringsverket

Riksrevisionsverket

Arbetsmarknadsstyrelsen

Arbetsgivarverket

Statskontoret

Uppsala universitet, Nationalekonomiska institutionen

ILO-kommittén

Svenska kommunförbundet

Landstingsförbundet

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF)

Landsorganisationen i Sverige (LO)

Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO)

Tjänstemännens centralorganisation (TCO)

Företagarnas Riksorganisation (FR)

Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO)

Försäkringskasseförbundet

Fackföreningsrörelsens Institut för Ekonomisk Forskning (FIEF)

Svenska konstnärsförbundet

Svenska rese- och turistindustrins samarbetsorganisation

Svenska teaterförbundet

Sveriges yrkesmusikerförbund

Försäkringskassan Stockholms län

Västernorrlands Åkeriförening

Teatrarnas Riksförbund

Göteborgs Lokala Samorganisation

Sveriges Fiskares Riksförbund

Riksförbundet för personal vid invandrarbyråer

Småföretagarnas arbetslöshetskassa

Köpmännens arbetslöshetskassa

Sveriges köpmannaförbund

Schaktcentralen

LO-sektionen i Karlskrona

Östervåla lokala samorganisation

Försäkringsförbundet

Sveriges tolkförbund

Maskinentreprenörerna

Skandia

Lantbrukarnas riksförbund

SSU Dalarna

Riksantikvarieämbetet

Syndikalisterna

Föreningen kooperativ utveckling i Sverige

Konstnärernas riksorganisation

Socialstyrelsen

Stockholms lokala samorganisation (SAC)

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om arbetslöshetskassor

 Härigenom föreskrivs följande.

Arbetslöshetskassornas uppgifter och verksamhet

1 § En arbetslöshetskassas uppgift är att handha arbetslöshetsförsäkringen,

som består av dels en grundförsäkring, dels en frivillig inkomstbort-

fallsförsäkring.

 Bestämmelser om arbetslöshetsförsäkringen finns i lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring.

2 § För en arbetslöshetskassas förbindelser svarar endast kassans tillgångar.

I tillgångarna räknas in avgifter och andra belopp som har förfallit till

betalning, även om de ännu inte har betalats.

3 § En arbetslöshetskassa skall registreras enligt bestämmelserna i 13-19 §§.

 En arbetslöshetskassa som har registrerats kan förvärva rättigheter och ta på

sig skyldigheter samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter.

4 § En arbetslöshetskassa har rätt till statsbidrag för kostnader för

ersättning som betalas ut enligt bestämmelser i lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring.

5 § Arbetslöshetskassor som registrerats enligt denna lag skall samverka med

varandra i frågor som rör administration, service, information, utbildning och

utveckling av kassornas verksamhet.

 Arbetslöshetskassorna skall lämna information till sökanden om vilka andra

arbetslöshetskassor som är verksamma inom den sökandes yrkesområde.

6 § En arbetslöshetskassa skall för tillsyn och uppföljning av arbetslös-

hetsförsäkringen lämna uppgifter enligt vad regeringen eller efter regeringens

bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen föreskriver.

Bildandet av en arbetslöshetskassa

7 § En förening måste ha minst 10 000 medlemmar och i enlighet med

bestämmelserna i denna lag ha antagit stadgar samt utsett styrelse och reviso-

rer, om den vill verka som en arbetslöshetskassa enligt denna lag.

8 § Rikstäckande organisationer som företräder anställda och företagare på

arbetsmarknaden får bilda en kompletterande arbetslöshetskassa. Den skall främst

utgöra en övergångskassa till någon av de andra kassorna. Kassan skall ha till

uppgift att handha

 1. grundförsäkringen till arbetslösa som inte är medlemmar i någon

arbetslöshetskassa,

 2. den frivilliga inkomstbortfallsförsäkringen till dem som är anslutna till

den kompletterande kassan.

 Av 13 § andra stycket framgår att en förening som vill verka som en

kompletterande arbetslöshetskassa får registreras enligt denna lag endast om den

har godkänts av regeringen.

9 § I den kompletterande arbetslöshetskassan är organisationerna som bildat

föreningen medlemmar. Kravet i 7 § på ett minsta antal medlemmar gäller inte en

sådan arbetslöshetskassa. En enskild som hos kassan vill försäkra sig mot

inkomstbortfall vid arbetslöshet benämns ansluten.

 Både arbetstagare och företagare kan ansluta sig till den kompletterande

arbetslöshetskassan.

 Av 55, 57 och 126 §§ framgår vilka bestämmelser i denna lag som inte gäller

medlemmar i den kompletterande arbetslöshetskassan.

10 § En arbetslöshetskassas firma skall innehålla ordet arbetslöshetskassa.

 Firman skall tydligt skilja sig från andra verksamma arbetslöshetskassors

firma.

 Endast arbetslöshetskassor enligt denna lag får i sin firma använda

benämningen arbetslöshetskassa eller en förkortning därav.

11 § En arbetslöshetskassas stadgar skall avfattas enligt normalstadgar som

fastställs av Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Stadgarna skall ange följande:

 1. arbetslöshetskassans firma,

 2. kassans verksamhetsområde,

 3. uppgift om kassan är avsedd för anställda eller företagare eller båda

kategorierna,

 4. den ort i Sverige där kassans styrelse skall ha sitt säte,

 5. villkor som skall gälla för inträde i och för uteslutning ur kassan när

det gäller antingen medlemskap i en kassa som sägs i 7 § eller rätten att vara

ansluten till en kassa som sägs i 8 §,

 6. betalningssätt för arbetslöshetsersättning,

 7. betalningssätt för avgifter,

 8. påföljden för försummelse att till kassan betala avgift eller särskilt

uttaxerat belopp,

 9. antalet styrelseledamöter och revisorer samt deras suppleanter, sättet att

tillsätta dem och tiden för deras uppdrag,

 10. bestämmelser om föreningsstämma,

 11. antalet ombud som skall utses till föreningsstämman, sättet att utse dem

och tiden för deras uppdrag,

 12. tid för ordinarie föreningsstämma,

 13. den tid inom vilken föreningsstämman skall sammankallas, hur den skall

sammankallas och hur andra meddelanden skall ges till känna för ombuden,

medlemmarna eller de anslutna, och

 14. den tid inom vilken en medlem som vill få ett ärende behandlat vid en

föreningsstämma skall begära det och hur det skall göras.

 Andra stycket 9 gäller inte arbetstagarrepresentanter som har utsetts enligt

lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för privatanställda.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får medge att en arbetslöshetskassas stadgar

innehåller annat än det som anges i andra stycket, om det finns särskilda skäl.

12 § En arbetslöshetskassa får inte utöva annan verksamhet än sådan som avses i

1 § eller använda medel för ändamål som är främmande för sådan verksamhet.

Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen får

medge undantag från denna föreskrift, om det finns särskilda skäl.

Registrering av en arbetslöshetskassa

13 § En förening som vill verka som en arbetslöshetskassa registreras hos

Arbetsmarknadsstyrelsen.

 En förening får registreras som en kompletterande arbetslöshetskassa endast om

den har godkänts av regeringen.

 Registreringen gäller från den dag ansökan om registrering kom in till

Arbetsmarknadsstyrelsen.

14 § Om en arbetslöshetskassas verksamhetsområde sammanfaller helt eller till

övervägande del med en redan verksam arbetslöshetskassas verksamhetsområde får

registrering vägras.

 Endast en arbetslöshetskassa får vara registrerad som en kompletterande

arbetslöshetskassa.

 Vad som sägs i första stycket gäller inte den kompletterande arbetslös-

hetskassan.

15 § En arbetslöshetskassa skall för registrering anmäla

 1. sin postadress,

 2. de personer som har utsetts till

 - styrelseledamot,

 - kassaföreståndare,

 - suppleant,

 - firmatecknare,

 - revisor, och

 3. de utseddas postadress och personnummer.

 Om en arbetstagarrepresentant har utsetts enligt lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda skall det anges.

16 § En arbetslöshetskassa skall för registrering anmäla hur kassans firma

tecknas.

 Kassan skall också för registrering anmäla varje ändring av stadgarna som

beslutats av en föreningsstämma.

17 § En anmälan som sägs i 15-16 §§ görs första gången när arbetslöshetskassan

ansöker om registrering enligt 13 §. Därefter skall det göras en anmälan genast

efter det att det har inträffat en ändring i ett förhållande som tidigare

anmälts eller skall anmälas enligt 15-16 §§.

 Även den som anmälan gäller har rätt att göra anmälan.

18 § Arbetsmarknadsstyrelsen skall förelägga arbetslöshetskassan att inom en

viss tid avge yttrande eller vidta rättelse, om styrelsen finner att ett beslut

som anmäls för registrering eller en handling som bifogas anmälningen

 1. inte har tillkommit i behörig ordning,

 2. till sitt innehåll strider mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäk-

ring, mot denna lag, mot föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa lagar

eller mot arbetslöshetskassans stadgar,

 3. i något viktigare hänseende har formulerats otydligt eller vilseledande.

 Om en arbetslöshetskassa inte följer ett sådant föreläggande, skall anmälan

avskrivas. En underrättelse om att så kan ske skall tas in i föreläggandet.

19 § Finns det något hinder mot registrering även efter det att ett yttrande

som sägs i 18 § första stycket har avgetts och arbetslöshetskassan har haft

tillfälle att yttra sig över hindret, skall Arbetsmarknadsstyrelsen vägra

registrering, om det inte finns anledning att ge ett nytt föreläggande.

20 § Det som har blivit infört i Arbetsmarknadsstyrelsens register över

arbetslöshetskassor skall anses ha kommit till tredje mans kännedom, om det inte

av omständigheterna framgår att tredje man varken kände till eller borde ha känt

till det som registrerats.

21 § För en förpliktelse som uppkommit före registrering svarar de solidariskt

som företagit handlingen genom vilken förpliktelsen uppkommit. Genom

registreringen övergår ansvaret på arbetslöshetskassan, om förpliktelsen

uppkommit efter det att föreningen bildats.

Arbetslöshetskassans ledning

Kassans styrelse

22 § En arbetslöshetskassa skall ha en styrelse med minst tre ledamöter.

 En av ledamöterna och ledamotens suppleant skall som statens representant

utses av Arbetsmarknadsstyrelsen efter samråd med arbetslöshetskassan. Övriga

ledamöter och deras suppleanter väljs av föreningsstämman.

 Ledamoten och suppleanten som utsetts av Arbetsmarknadsstyrelsen har rätt till

ersättning för uppdragets fullgörande med det belopp som regeringen eller efter

regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen fastställer.

23 § Vad som sägs i denna lag om styrelseledamöter gäller även suppleanter.

 Bestämmelser om arbetstagarrepresentanter finns i lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda.

Krav för att få vara styrelseledamot

24 § Styrelseledamöter skall vara bosatta i Sverige, om inte regeringen eller

efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen i ett särskilt fall

tillåter annat.

 Den som är underårig, i konkurs eller har en förvaltare enligt 11 kap. 7 §

föräldrabalken får inte vara styrelseledamot.

 Styrelseledamöter som väljs av föreningsstämman skall vara medlemmar i kassan

eller, i den kompletterande arbetslöshetskassan, medlemmar, förtroendevalda

eller anställda i de organisationer som är medlemmar i föreningen. De får inte

vara styrelseledamöter, kassaföreståndare eller ombud vid föreningsstämma i en

annan arbetslöshetskassa.

Styrelseledamöternas uppdragstid

25 § En styrelseledamots uppdrag gäller för den tid som anges i arbetslös-

hetskassans stadgar. Uppdragstiden får inte omfatta mer än fyra räkenskapsår och

skall bestämmas så att den upphör vid slutet av den ordinarie föreningsstämma på

vilken styrelseval förrättas.

26 § Ett uppdrag som styrelseledamot upphör i förtid, om ledamoten eller den

som utsett ledamoten begär det. Anmälan om avgång skall göras hos

arbetslöshetskassans styrelse och, om en ledamot inte är vald av

föreningsstämman, även hos Arbetsmarknadsstyrelsen.

27 § Om en styrelseledamots uppdrag upphör i förtid eller det uppkommer hinder

enligt 24 § för honom eller henne att vara styrelseledamot och en suppleant inte

kan träda i ledamotens ställe, skall övriga styrelseledamöter vidta åtgärder för

att en ny styrelseledamot tillsätts för den återstående mandattiden.

 Sådana åtgärder behöver inte vidtas om den ledamot vars uppdrag upphört var en

arbetstagarrepresentant som avses i lagen (1987:1245) om styrelserepresentation

för de privatanställda.

 Valet av en ny ledamot som skall väljas på föreningsstämma får anstå till

nästa ordinarie stämma vid vilken styrelseval förrättas trots vad som sägs i 22

§ första stycket, om styrelsen är beslutför med kvarstående ledamöter och

suppleanter.

Poster inom arbetslöshetskassans ledning

28 § Styrelsen utser inom sig en ordförande och en vice ordförande. Den som är

anställd hos arbetslöshetskassan får inte vara ordförande.

 Styrelsen utser även en kassaföreståndare och en sekreterare. Bestämmelserna i

24 § andra stycket gäller också kassaföreståndaren.

 Vid lika röstetal avgörs valet genom lottning.

Ledningens uppgifter

29 § Styrelsen företräder arbetslöshetskassan och tecknar dess firma.

 Styrelsen får bemyndiga en styrelseledamot, kassaföreståndaren eller någon

annan att ensam eller i förening med någon eller några andra företräda

arbetslöshetskassan och teckna dess firma, om det inte är förbjudet enligt

stadgarna. Bemyndigandet får när som helst återkallas.

 Inga andra bemyndiganden att företräda arbetslöshetskassan och teckna dess

firma får ges.

 Bestämmelserna i 24 § andra stycket och 37 § gäller också den som bemyndigas

enligt andra stycket.

30 § Styrelsen svarar för arbetslöshetskassans organisation och förvaltningen

av kassans angelägenheter.

 Kassaföreståndaren ansvarar för den löpande förvaltningen enligt de riktlinjer

och anvisningar som styrelsen meddelar.

31 § Styrelsen skall se till att organisationen av bokföringen och

medelsförvaltningen innefattar en tillfredsställande kontroll.

 Kassaföreståndaren skall ombesörja att bokföringen fullgörs i överensstämmelse

med lag och att medelsförvaltningen sköts på ett betryggande sätt.

Styrelsesammanträden

32 § Styrelsens ordförande skall se till att styrelsesammanträden hålls när det

behövs. Styrelsen skall sammankallas om någon av styrelseledamöterna eller

kassaföreståndaren begär det.

 Kassaföreståndaren har rätt att närvara och yttra sig vid styrelsesammanträden

även om kassaföreståndaren inte är styrelseledamot, om inte styrelsen bestämmer

något annat i ett särskilt fall.

33 § Vid styrelsesammanträden skall det föras protokoll som undertecknas av

ordföranden och justeras av den ledamot som styrelsen utser.

 Styrelseledamöter och kassaföreståndaren har rätt att få en avvikande mening

antecknad till protokollet.

 Protokollen skall föras i nummerföljd och förvaras på ett betryggande sätt.

34 § Styrelsen är beslutför om mer än hälften av det totala antalet ledamöter

eller det högre antal som föreskrivs i stadgarna är närvarande.

 Beslut i ett ärende får inte fattas om inte, såvitt möjligt, samtliga

styrelseledamöter har fått tillfälle att delta i ärendets behandling och fått

tillfredsställande underlag för att avgöra det.

35 § Om en styrelseledamot inte kan närvara vid ett styrelsesammanträde skall

ledamotens suppleant ges tillfälle att delta i sammanträdet.

 Suppleanten för den arbetstagarledamot som har utsetts enligt lagen

(1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda skall alltid få

underlag för styrelsesammanträdena och ges tillfälle att delta vid sammanträden

på samma sätt som en styrelseledamot.

36 § Om inte stadgarna föreskriver en särskild röstmajoritet, gäller som

styrelsens beslut den mening för vilken fler än hälften av de närvarande röstar

eller, vid lika röstetal, den mening som ordföranden stöder. Är styrelsen inte

fulltalig skall de som röstar för beslutet utgöra mer än en tredjedel av det

totala antalet styrelseledamöter, om inte något annat föreskrivs i stadgarna.

Vad arbetslöshetskassans ledning eller ställföreträdare inte får göra

37 § Styrelseledamöter eller kassaföreståndaren får inte handlägga frågor som

rör avtal mellan dem och arbetslöshetskassan. De får inte heller handlägga

frågor om avtal mellan kassan och tredje man, om de i frågan har ett väsentligt

intresse som kan strida mot kassans intressen. Med avtal jämställs rättegång

eller annan talan.

38 § Styrelsen eller andra ställföreträdare för en arbetslöshetskassa får inte

företa en rättshandling eller någon annan åtgärd som kan bereda en otillbörlig

fördel åt en medlem, en ansluten eller någon annan och som är till nackdel för

arbetslöshetskassan, en medlem eller en ansluten.

39 § En ställföreträdare för en arbetslöshetskassa får inte följa en sådan

föreskrift av en föreningsstämma eller ett annat organ hos arbetslöshetskassan

som inte gäller därför att den står i strid med lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring, med denna lag, med föreskrifter utfärdade med stöd av

dessa lagar eller med kassans stadgar.

40 § Om en ställföreträdare har överskridit sin befogenhet när ställföre-

trädaren företog en rättshandling för en arbetslöshetskassa gäller inte

rättshandlingen mot kassan, om den mot vilken rättshandlingen företogs insåg

eller borde ha insett att befogenheten överskreds.

 Detta gäller också om en kassaföreståndare vid företagande av en rättshandling

har överskridit sin behörighet att vidta åtgärder på arbetslöshetskassans vägnar

enligt 30 § andra stycket och 31 § andra stycket.

Arbetslöshetskassans medlemmar respektive anslutna

Rätt till medlemskap

41 § Rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa har var och en som uppfyller

villkoren i kassans stadgar om arbete inom dess verksamhetsområde. Medlemskap

får dock beviljas endast den som under en sammanhängande period av fyra veckor

har förvärvsarbetat i genomsnitt minst 17 timmar per vecka och alltjämt arbetar

i minst denna omfattning. Rätt att bli medlem har inte den som

 1. är medlem i en annan arbetslöshetskassa,

 2. har fyllt 64 år.

 Rätt att bli medlem har även den som till följd av att han eller hon uppfyller

studerandevillkoret enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring är

berättigad till ersättning enligt grundförsäkringen och som söker arbete inom

kassans verksamhetsområde.

42 § Arbetslöshetskassan skall föra en medlemsförteckning. Förteckningen skall

innehålla uppgift om

 1. varje medlems namn, personnummer, postadress och tid för inträde i kassan,

och

 2. de avgifter och andra belopp som medlemmen har betalat in.

43 § Medlemskapet i en arbetslöshetskassa upphör utan uppsägning den dag

medlemmen fyller 65 år.

Uteslutning av medlem

44 § Arbetslöshetskassans styrelse får utesluta en medlem som

 1. inte uppfyller och inte heller under de senaste sex månaderna har uppfyllt

bestämmelsen i kassans stadgar om arbete inom kassans verksamhetsområde, eller

 2. medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktig eller vilseledande

uppgift om något förhållande av betydelse för hans eller hennes rätt till

medlemskap eller ersättning.

 Första stycket 1 gäller inte sådan medlem som endast grundar sitt medlemskap

på förhållanden som avses i 41 § andra stycket.

45 § Ett ärende om uteslutning av en medlem får inte avgöras utan att medlemmen

har underrättats om att en uppgift har tillförts ärendet av någon annan och

medlemmen har fått tillfälle att yttra sig över den. Medlemmen skall anses ha

fått underrättelse om uppgiften, om den har sänts i ett rekommenderat brev under

medlemmens vanliga adress.

46 § I ett beslut om uteslutning av en medlem skall anges från och med vilken

dag uteslutningen gäller.

 Om ett beslut om uteslutning fattas med stöd av 44 § 1 under tid då medlemmen

har rätt till ersättning, gäller uteslutningen från och med dagen efter det att

medlemmens rätt till ersättning upphör.

Rätt till utträde

47 § En medlems rätt att träda ut ur en arbetslöshetskassa får inte begränsas.

 Utträde ur en arbetslöshetskassa sker efter uppsägning. Uppsägningen skall

göras skriftligen och innehålla uppgift om när utträdet skall ske.

Medlemsavgifter och särskild uttaxering

48 § En arbetslöshetskassa skall ta ut medlemsavgifter som i förening med andra

inkomster får antas täcka kassans förvaltningskostnader för den del av

försäkringen som avser inkomstbortfallsförsäkring, betalningen av

finansieringsavgift och övriga utgifter. En arbetslöshetskassa får besluta om

olika medlemsavgifter för olika medlemskategorier.

49 § Även om stadgarna inte medger det, får en arbetslöshetskassa besluta om

särskild uttaxering, om arbetslöshetskassans tillgångar är otillräckliga för

verksamhetens behöriga utövande.

50 § En arbetslöshetskassas beslut om medlemsavgifter och om särskild

uttaxering skall godkännas av Arbetsmarknadsstyrelsen.

51 § En arbetslöshetskassas inkomster som inte används för löpande utgifter

under verksamhetsåret, skall användas för sådana utgifter följande

verksamhetsår.

52 § En medlem skall anses ha trätt ut ur arbetslöshetskassan, om medlemmen vid

utgången av andra månaden efter den tid på vilken en medlemsavgift eller ett

särskilt uttaxerat belopp belöper inte har betalat avgiften eller beloppet till

kassan och inte heller har anmält ett förhållande på vilket befrielse från

betalningsskyldighet kan grundas. Medlemmen skall anses ha trätt ut ur kassan

vid den tidpunkten.

 I en arbetslöshetskassa med en längre avgiftsperiod än en kalendermånad skall

en medlem som inte inom tre månader från periodens början har betalat

medlemsavgiften anses ha trätt ut ur kassan efter den tiden.

53 § Om det finns särskilda skäl får Arbetsmarknadsstyrelsen medge utträde vid

en senare tidpunkt än vad som sägs i 52 §, dock senast vid utgången av sjätte

månaden.

54 § En arbetslöshetskassas styrelse får medge att en medlem får fortsätta att

vara medlem, även om medlemmen låtit bli att inom den tid som framgår av 52 §

anmäla ett förhållande som befrielse från betalningsskyldighet kan grundas på.

 Om det finns särskilda skäl, får styrelsen även i andra fall än som sägs i

första stycket besluta att en medlem får fortsätta att vara medlem även om

medlemmen inte inom den tid som framgår av 52 § betalat medlemsavgiften eller

ett särskilt uttaxerat belopp.

Medlemmar i den kompletterande arbetslöshetskassan

55 § Vad som sägs i 41-54 §§ gäller inte medlemmar i den kompletterande

arbetslöshetskassan.

Anslutna till den kompletterande arbetslöshetskassan

56 § Vad som sägs i 41-54 §§ om rätten till medlemskap, medlemsförteckning,

medlemsavgift m.m. gäller i den kompletterande arbetslöshetskassan på

motsvarande sätt den som vill ansluta sig eller är ansluten till kassan för att

erhålla skydd mot inkomstbortfall vid arbetslöshet. I en sådan kassa benämns

avgiften som motsvarar medlemsavgiften anslutningsavgift.

Finansieringsavgift

57 § Arbetslöshetskassorna skall till staten betala ett visst belopp för varje

medlem eller, i den kompletterande arbetslöshetskassan, varje ansluten som fanns

i kassan den 31 december det senaste förflutna verksamhetsåret. Beloppet skall

avse finansiering av del av statens kostnader för

 1. utbetald ersättning avseende inkomstbortfallsförsäkringen, och

 2. administration av grundförsäkringen.

 Beloppet skall motsvara en viss procentandel av den under det löpande

verksamhetsåret genomsnittligt utbetalade dagpenningen till medlemmar respektive

anslutna som har fått utbetalning enligt inkomstbortfallsförsäkringen.

Procentandelen är 158 procent, varav

 1. 135 procentenheter för betalning av beloppet under första stycket 1, och

 2. 23 procentenheter för betalning av beloppet under första stycket 2.

58 § Regeringen får meddela närmare föreskrifter om när och på vilket sätt

betalningarna enligt 57 § skall göras.

Föreningsstämma

59 § En arbetslöshetskassa skall hålla ordinarie föreningsstämma före den 1

juli varje år.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får medge att stämma hålls vid en senare tidpunkt

eller att den hålls endast vartannat år.

60 § Medlemmars rätt att besluta i kassans angelägenheter utövas vid

föreningsstämman genom valda ombud eller, i den kompletterande arbetslös-

hetskassan, av ombud som utsetts av medlemsorganisationerna. Varje ombud har en

röst.

 Om en arbetslöshetskassa är nybildad och val av ombud inte har hunnit

anordnas, får Arbetsmarknadsstyrelsen medge att medlemmarna får besluta i

kassans angelägenheter vid föreningsstämman. Vad som sägs om ombud i 64 och 65

§§ gäller i ett sådant fall på motsvarande sätt medlemmar som beslutar vid

stämman.

61 § Samtliga medlemmar i en arbetslöshetskassa har rätt att delta i val av

ombud.

62 § Föreningsstämman fastställer antalet ombud som skall väljas eller utses.

 Föreningsstämman kan bemyndiga styrelsen att fastställa antalet ombud. Ett

sådant bemyndigande blir giltigt, om det godkänns av Arbetsmarknadsstyrelsen.

63 § Ett ombud får inte väljas eller utses för längre tid än fem år.

 Till ombud får väljas eller utses endast en person som är medlem i arbets-

löshetskassan eller, i den kompletterande arbetslöshetskassan, medlemmar,

förtroendevalda eller anställda i de organisationer som är medlemmar i före-

ningen. Till ombud får inte väljas den som är styrelseledamot, kassaföreståndare

eller ombud vid föreningsstämma i en annan arbetslöshetskassa.

 Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen

meddelar närmare föreskrifter om vad som skall gälla vid val av ombud.

64 § Ett ombud får inte rösta genom ett annat ombud.

 Ett ombud får inte själv rösta i en fråga som rör

 1. talan mot ombudet,

 2. ombudets befrielse från skadeståndsansvar eller någon annan förpliktelse

mot arbetslöshetskassan, eller

 3. talan eller befrielse som avses i 1 eller 2 som rör någon annan, om ombudet

i frågan har ett väsentligt intresse som kan strida mot kassans intressen.

65 § Om en bestämmelse i denna lag eller i arbetslöshetskassans stadgar som rör

kallelse till föreningsstämma eller tillhandahållande av handlingar har

åsidosatts i ett ärende, får stämman inte besluta i ärendet utan samtycke av

alla närvarande ombud. Även utan ett sådant samtycke får föreningsstämman avgöra

ett ärende som inte har tagits upp i kallelsen, om ärendet enligt stadgarna

skall förekomma på stämman eller omedelbart föranleds av ett annat ärende som

skall avgöras. Stämman får också besluta att en extra föreningsstämma skall

sammankallas för behandling av ärendet.

66 § Föreningsstämman öppnas av styrelsens ordförande eller av den som

styrelsen har utsett.

 Ordföranden vid föreningsstämman utses av stämman.

67 § Föreningsstämmans beslut utgörs av den mening som har fått mer än hälften

av de avgivna rösterna eller, vid lika röstetal, den mening som stämmans

ordförande stöder.

 Vid val anses den vald som har fått de flesta rösterna. Vid lika röstetal

avgörs valet genom lottning, om inte något annat beslutas av stämman innan valet

förrättas.

68 § Föreningsstämman beslutar om ändring av stadgarna. Beslutet är giltigt, om

minst tre fjärdedelar av samtliga röstberättigade vid stämman har förenat sig om

det. Om arbetslöshetskassans stadgar innehåller ytterligare villkor för ändring

av stadgarna, gäller det villkoret.

 Beslutet får inte verkställas innan registrering har skett enligt 16 § andra

stycket.

69 § Föreningsstämman får uppdra åt styrelsen att fatta beslut om

medlemsavgifter eller, i den kompletterande arbetslöshetskassan, anslutningsav-

gifter.

70 § Ett förbehåll i stadgarna om att tvister mellan arbetslöshetskassan och

styrelsen, styrelseledamöterna, kassaföreståndaren, medlemmarna eller de

anslutna skall lämnas över till skiljemän har samma verkan som ett skiljeavtal.

 Om styrelsen begär skiljemannaförfarande mot arbetslöshetskassan, tillämpas 74

§.

Talan mot föreningsstämmans beslut

71 § Om ett beslut av en föreningsstämma inte har kommit till i behörig ordning

eller i övrigt strider mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring, denna

lag eller mot arbetslöshetskassans stadgar, kan talan mot arbetslöshetskassan om

att beslutet skall upphävas eller ändras föras av en medlem, styrelsen, en

styrelseledamot eller kassaföreståndaren.

 Talan skall väckas vid tingsrätten i den ort där arbetslöshetskassan har sitt

hemvist enligt 10 kap. 1 § rättegångsbalken.

 Talan skall väckas inom tre månader från dagen för beslutet. Väcks inte talan

inom denna tid, är rätten till talan förlorad.

72 § En dom som upphäver eller ändrar en föreningsstämmas beslut gäller även

för medlemmar som inte har fört talan.

73 § Rätten kan ändra en föreningsstämmas beslut endast om det kan fastställas

vilket innehåll beslutet rätteligen borde ha haft.

 Skall föreningsstämmans beslut enligt denna lag anmälas för registrering,

skall rätten underrätta Arbetsmarknadsstyrelsen för registrering, om beslutet

har upphävts eller ändrats genom en dom som vunnit laga kraft eller om rätten

genom beslut under rättegången har förordnat att beslutet inte får verkställas.

74 § Om styrelsen vill väcka talan mot arbetslöshetskassan, skall den

sammankalla en föreningsstämma vid vilken det skall väljas ställföreträdare som

kan föra kassans talan i tvisten. Stämning delges den valde ställföreträdaren.

 Vid klandertalan av styrelsen mot föreningsstämmans beslut är rätten till

talan inte förlorad enligt 71 § tredje stycket, om styrelsen inom den där

angivna klandertiden har kallat till föreningsstämma enligt första stycket.

Redovisning

75 § Räkenskapsavslutning skall göras för kalenderår.

76 § Styrelsen skall avge årsredovisning för varje räkenskapsår.

Årsredovisningen skall bestå av resultaträkning, balansräkning och

förvaltningsberättelse.

 Resultaträkningen och balansräkningen skall upprättas i enlighet med

bestämmelserna i bokföringslagen (1976:125). Förvaltningsberättelsen skall

upprättas med iakttagande av god redovisningssed.

77 § Årsredovisningen skall skrivas under av samtliga styrelseledamöter och av

kassaföreståndaren.

 Om det har antecknats en avvikande mening om årsredovisningen till styrelsens

protokoll, skall den avvikande meningen fogas till redovisningen.

78 § Årsredovisningen för det förflutna räkenskapsåret skall avlämnas till

revisorerna senast den 31 mars.

79 § Senast en månad efter det att resultaträkningen och balansräkningen har

blivit fastställda, skall en kopia av årsredovisningen och revisionsberättelsen

hållas tillgängliga hos arbetslöshetskassan för dem som vill ta del av dessa

handlingar.

80 § Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen

får utfärda närmare föreskrifter om arbetslöshetskassans bokföring, årsbokslut

och årsredovisning. Om det finns särskilda skäl, får föreskrifterna avvika från

vad som följer av bokföringslagen (1976:125).

Revision

81 § En arbetslöshetskassa skall ha minst två revisorer och personliga

suppleanter för dem. Vad som i denna lag sägs om revisorer gäller även

revisorssuppleanter.

 Revisorerna väljs av föreningsstämman, om det inte föreskrivs i stadgarna att

de skall utses på ett annat sätt.

82 § Minst en av revisorerna skall vara en auktoriserad eller en godkänd

revisor.

 Till revisor kan utses även ett registrerat revisionsbolag.

83 § Revisor får inte

 1. vara underårig,

 2. ha en förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken,

 3. vara i konkurs,

 4. vara underkastad näringsförbud,

 5. vara styrelseledamot eller kassaföreståndare i arbetslöshetskassan eller

hjälpa till vid kassans bokföring eller medelsförvaltning eller kontrollen över

den,

 6. vara anställd hos arbetslöshetskassan, eller

 7. vara gift eller sambo med en person som avses i 5, syskon eller släkting i

rätt upp- eller nedstigande led till en sådan person, eller besvågrad med en

sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med

den andres syskon.

84 § En revisors uppdrag gäller för den tid som anges i stadgarna. Om uppdraget

inte skall gälla tills vidare, skall tiden bestämmas så att

uppdraget upphör vid slutet av den ordinarie föreningsstämma på vilken

revisorsval förrättas.

85 § Om en revisors uppdrag upphör i förtid eller om revisorn enligt 83 § eller

enligt stadgarna inte får fortsätta att vara revisor och inte har någon

suppleant, skall styrelsen vidta åtgärder för att en ny revisor tillsätts för

den återstående mandattiden.

86 § Revisorerna får när som helst inventera arbetslöshetskassans tillgångar

och granska dess böcker, räkenskaper och andra handlingar.

 Arbetslöshetskassans styrelse och kassaföreståndaren skall lämna de

upplysningar och det biträde som revisorerna begär.

87 § Revisorerna skall i den omfattning som följer av god revisionssed granska

arbetslöshetskassans årsredovisning och räkenskaper samt styrelsens och

kassaföreståndarens förvaltning. Efter att granskningen har slutförts, skall

revisorerna skriva en hänvisning till revisionsberättelsen på årsredovisningen.

Om revisorerna finner att balans- eller resultaträkningen inte bör fastställas,

skall även det antecknas.

88 § Revisorerna skall för varje räkenskapsår till föreningsstämman avge en

revisionsberättelse som skall innehålla

 1. ett uttalande om årsredovisningen har gjorts enligt gällande lag och

arbetslöshetskassans stadgar,

 2. ett uttalande i frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöterna, och

 3. ett förslag i frågan om fastställande av balansräkning och resultaträk-

ning.

89 § Revisionsberättelsen skall lämnas till arbetslöshetskassans styrelse

senast en månad efter det att revisorerna har fått redovisningshandlingarna.

Dessa skall samtidigt lämnas tillbaka till styrelsen.

90 § Revisorerna har rätt att närvara vid en föreningsstämma. De är skyldiga

att närvara vid en stämma, om det med hänsyn till ärendena anses nödvändigt.

Fusion

91 § Genom ett avtal om fusion kan en arbetslöshetskassa (den överlåtande

kassan) gå upp i en annan arbetslöshetskassa (den övertagande kassan). En sådan

fusion innebär att medlemmarna i den överlåtande kassan blir medlemmar i den

övertagande kassan, att den överlåtande kassan upplöses samt att dess tillgångar

och skulder övertas av den övertagande kassan.

 En fusion kan också verkställas genom att en överlåtande kassa går upp i två

eller flera övertagande kassor.

92 § Genom ett avtal om fusion kan två eller flera arbetslöshetskassor (de

överlåtande kassorna) förenas genom att bilda en ny arbetslöshetskassa. En sådan

fusion innebär att medlemmarna i de överlåtande kassorna blir medlemmar i den

nya kassan, att de överlåtande kassorna upplöses samt att deras tillgångar och

skulder övertas av den nya kasssan.

93 § Ett avtal om fusion skall för att bli giltigt godkännas av förenings-

stämman i den överlåtande arbetslöshetskassan samt av Arbetsmarknadsstyrelsen.

Bestämmelserna i 68 § skall tillämpas i fråga om en föreningsstämmas beslut att

godkänna en fusion.

94 § Om en arbetslöshetskassa önskar upplösas genom en fusion, men enighet om

genomförandet av fusionen inte kan uppnås vid överläggning med en annan kassa,

får Arbetsmarknadsstyrelsen besluta mellan vilka kassor och hur fusionen skall

genomföras.

95 § En arbetslöshetskassa skall upplösas genom fusion, om dess medlemsantal

har sjunkit under det minsta antal som enligt denna lag eller kassans stadgar

skall gälla för kassan eller om det finns ett annat särskilt skäl.

 I sådana fall beslutar Arbetsmarknadsstyrelsen om fusionen och mellan vilka

kassor och hur den skall genomföras.

96 § Arbetsmarknadsstyrelsen skall bereda samtliga arbetslöshetskassor

tillfälle att yttra sig innan den fattar beslut om fusion enligt 94 eller 95 §§.

97 § Bestämmelserna i 91-95 §§ gäller inte den kompletterande arbets-

löshetskassan.

Tillsyn

98 § Arbetsmarknadsstyrelsen utövar tillsyn över arbetslöshetskassorna.

 Arbetsmarknadsstyrelsen skall verka för att bestämmelserna i lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring och i denna lag tillämpas likformigt och rättvist.

99 § En arbetslöshetskassa är skyldig att följa Arbetsmarknadsstyrelsens

föreskrifter.

 En arbetslöshetskassa är skyldig att lämna Arbetsmarknadsstyrelsen eller dess

ombud tillträde till föreningsstämman och styrelsesammanträdena.

100 § Arbetsmarknadsstyrelsen får meddela de påpekanden i fråga om en

arbetslöshetskassas verksamhet som styrelsen finner behövliga.

101 § Arbetsmarknadsstyrelsen skall förelägga en arbetslöshetskassa att inom

en viss tid vidta de åtgärder som behövs för rättelse, om

 1. en avvikelse har gjorts från kassans stadgar, denna lag, lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring eller de författningar och föreskrifter i övrigt som

gäller för kassans verksamhet,

 2. stadgarna inte längre uppfyller kraven enligt 11 §,

 3. kassans tillgångar inte är tillräckliga, eller

 4. någon annan allvarlig anmärkning kan riktas mot kassans verksamhet.

102 § Om ett föreläggande enligt 101 § inte har följts inom den tid som

angetts i föreläggandet och det förhållandet mot vilket anmärkningen riktats

inte heller har undanröjts på något annat sätt, får Arbetsmarknadsstyrelsen

bestämma att arbetslöshetskassan helt eller delvis under en viss tid inte skall

ha rätt till statsbidrag.

Återbetalning och återkrav av statsbidrag

103 § Om en arbetslöshetskassa har fått statsbidrag utan att vara berättigad

till det eller har fått för stort bidrag, skall kassan betala tillbaka bidraget.

Arbetsmarknadsstyrelsen får besluta om återkrav. I fråga om en

arbetslöshetskassas beslut om ersättning gäller att ett sådant beslut måste

uppenbart strida mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring, mot denna lag

eller med stöd av dessa lagar meddelade föreskrifter, för att Arbets-

marknadsstyrelsen skall kunna återkräva statsbidraget för den ersättning som har

betalats ut till följd av beslutet.

 Vid återkrav får beloppet jämkas eller, om det finns synnerliga skäl, helt

efterskänkas.

 Bestämmelser om överklagande av beslut om återkrav finns i 113 §.

Överklagande, omprövning och ändring

Överklagande i ärenden om rätt till medlemskap i eller anslutning till en

arbetslöshetskassa

104 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden om rätt till medlemskap eller

rätt att vara ansluten enligt denna lag får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

105 § Arbetslöshetskassans beslut får inte överklagas innan kassan har

omprövat sitt beslut enligt 121 §. Om ett beslut överklagas innan det har

omprövats, skall överklagandet anses som en begäran om omprövning.

106 § I ett mål där en enskild part överklagar en arbetslöshetskassas beslut är

kassan den enskildes motpart.

107 § Arbetsmarknadsstyrelsen får överta en arbetslöshetskassas uppgift att i

länsrätt och kammarrätt föra det allmännas talan.

 Arbetsmarknadsstyrelsen för det allmännas talan i Regeringsrätten.

108 § Arbetsmarknadsstyrelsen får, även till förmån för en enskild part,

överklaga en domstols och en arbetslöshetskassas beslut i ärenden som avses 104

§.

109 § Vid överklagande till kammarrätt krävs det prövningstillstånd.

Överklagande i övriga ärenden

110 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden som inte avses i 104 § får

överklagas hos Arbetsmarknadsstyrelsen, om inte annat följer av lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring.

 Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i ett sådant ärende överklagas hos regeringen.

111 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut om fusion får överklagas endast av en

arbetslöshetskassa som berörs av beslutet.

112 § Styrelsen för en förening som vägrats registrering får överklaga

Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i ärendet om registrering trots vad som sägs i 3

§ andra stycket.

113 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut enligt 102 § om att en arbetslös-

hetskassa inte skall ha rätt till statsbidrag eller enligt 103 § om återkrav av

sådant bidrag får överklagas av arbetslöshetskassan hos allmän

förvaltningsdomstol. Vid överklagande till kammarrätt krävs det pröv-

ningstillstånd.

 Vid prövning av talan om återkrav får beloppet jämkas eller, om det finns

synnerliga skäl, helt efterskänkas.

Gemensamma bestämmelser om överklagande

114 § Ett beslut skall överklagas skriftligt.

 I skrivelsen skall anges vilket beslut som överklagas och den ändring av

beslutet som begärs.

115 § Skrivelsen med överklagandet skall ges in till den instans som har

meddelat beslutet. Skrivelsen skall, om inte annat anges i 116 och 117 §§, ha

kommit in till den instansen inom två månader från den dag klaganden fick del av

beslutet.

116 § Om överklagandet anförts av Arbetsmarknadsstyrelsen eller en

arbetslöshetskassa skall överklagandet ha kommit in till den instans som

meddelat beslutet inom två månader från beslutets dag.

117 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut skall överklagas inom två månader från

beslutets dag, om det har fattats enligt

 1. 14 § om att vägra registrering av en förening som en arbetslöshetskassa,

 2. 94 och 95 §§ om fusion,

 3. 102 § om en arbetslöshetskassas rätt till statsbidrag, eller

 4. 103 § om återkrav av statsbidrag.

118 § Den instans som har meddelat det överklagade beslutet prövar om

överklagandet har kommit in i rätt tid.

 Om skrivelsen har kommit in för sent, skall den avvisas utom när

 1. förseningen beror på att den instans som har fattat det överklagade

beslutet har lämnat klaganden en felaktig underrättelse om hur man överklagar,

eller

 2. skrivelsen inom tiden för överklagande har kommit in till den instans som

skall pröva överklagandet.

 I fall som avses i 2 skall den instans dit överklagandet kommit vidarebefordra

skrivelsen till den instans som har meddelat beslutet och samtidigt lämna

uppgift om vilken dag skrivelsen kom in till den högre instansen.

119 § Om överklagandet inte avvisas enligt 118 § andra stycket, skall den

instans som har meddelat det överklagade beslutet lämna över skrivelsen och

övriga handlingar i ärendet till den instans som skall pröva överklagandet.

120 § En arbetslöshetskassas, Arbetsmarknadsstyrelsens eller en domstols

beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte något annat har angetts i

beslutet eller bestämts av den instans som skall överpröva beslutet.

Omprövning och ändring

 121 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden som sägs i 104 § skall

omprövas av kassan, om det begärs av den enskilde som beslutet angår.

 Detta gäller inte, om arbetslöshetskassan redan har ändrat beslutet med stöd

av 123 §.

122 § Bestämmelserna i 114-119 §§ om överklagande skall tillämpas i fråga om

en begäran om omprövning.

123 § En arbetslöshetskassa skall utan begäran ändra sitt beslut i ärenden som

sägs i 104 § och som inte har överprövats av en högre instans, om

 1. beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller något annat sådant

förbiseende innehåller en uppenbar oriktighet,

 2. beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart

felaktigt eller ofullständigt underlag, eller

 3. beslutet har blivit oriktigt på grund av en uppenbart felaktig

rättstilllämpning eller någon annan liknande orsak.

 En ändring enligt första stycket behöver inte göras, om oriktigheten är av

ringa betydelse.

124 § En ändring med stöd av 123 § av ett beslut får inte göras sedan mer än

två år förflutit från den dag då beslutet meddelades.

 Ett beslut får ändras även efter det att den tiden har gått ut, om det först

därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller

ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl.

125 § Vid omprövning enligt 121 § får beslutet inte ändras till den enskildes

nackdel.

 Vid ändring enligt 123 § får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel,

om det finns synnerliga skäl mot det.

Medlemmar i den kompletterande arbetslöshetskassan

126 § Vad som sägs i 104-109 och 121-125 §§ gäller inte medlemmar i den

kompletterande arbetslöshetskassan.

Straffbestämmelse

127 § Om en förening eller en annan organisation utan att vara registrerad

enligt denna lag handhar frågor om ersättning enligt lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring, döms den som på föreningens eller organisationens

vägnar deltar i en åtgärd eller ett beslut i sådan verksamhet till böter eller

fängelse i högst sex månader.

_____________________________________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. Äldre föreskrifter i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring gäller

fortfarande i fråga om det minsta antalet medlemmar i en arbetslöshetskassa, om

kassan har registrerats före ikraftträdandet.

 3. Äldre föreskrifter i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagen

(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd gäller fortfarande i fråga om

omprövning och överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

Lagrådets yttrande

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-02-27

Närvarande: f.d. regeringsrådet Göran[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet

Gertrud Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 12 februari 1997 (Arbetsmarknadsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

arbetslöshetskassor.

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Inga[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Allmänna synpunkter

I lagrådsremissen föreslås en ny lag om arbetslöshetskassor, som enligt lagen

skall administrera en ny allmän sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Denna

avses skola bestå av en grundförsäkring och en frivillig

inkomstbortfallsförsäkring.

 Den föreslagna lagen innehåller i skilda avsnitt bestämmelser om

arbetslöshetskassornas uppgifter och verksamhet, om bildandet av en

arbetslöshetskassa, om registrering av en arbetslöshetskassa, om

arbetslöshetskassans ledning, om arbetslöshetskassans medlemmar respektive

anslutna, om finansieringsavgift, om föreningsstämma, om redovisning, om

revision, om fusion, om tillsyn, om återbetalning och återkrav av statsbidrag,

om överklagande, omprövning och ändring, samt slutligen en straffbestämmelse.

Däremot finns i den föreslagna lagen inga egentliga materiella regler om

arbetslöshetsförsäkringen. Avsikten är att dessa skall tas in i en fristående ny

lag om arbetslöshetsförsäkring. Förslaget till lag om arbetslöshetsförsäkring

skall enligt uppgift vid lagrådsföredragningen underställas riksdagen till-

sammans med det nu remitterade lagförslaget, men kommer såvitt upplysts inte att

undergå lagrådsgranskning. Lagrådet har inte heller haft tillgång till ett utar-

betat förslag till lag om arbetslöshetsförsäkring, vilket vid granskningen omöj-

liggjort en kontroll av bl.a. en enhetlig terminologi inom arbetslöshets-

försäkringssystemet.

 Det förtjänar att påpekas att lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, som

enligt vad som upplysts avses skola upphävas i samband med antagandet av de båda

här omnämnda lagförslagen, innehåller såväl de grundläggande bestämmelserna om

arbetslöshetsförsäkringen enligt den lagen som föreskrifter om den organisation

som handhar denna försäkring, dvs. de redan existerande arbetslöshetskassorna.

Det har vid lagrådsföredragningen upplysts att de nuvarande kassorna i princip

skall bestå, men att vissa nyheter beträffande deras verksamhet skall införas.

Så t.ex. skall de handha grundförsäkringen, som i stort avses motsvara det

kontanta arbetsmarknadsstödet enligt lagen (1973:371) om kontant arbetsmark-

nadsstöd. Avsikten är att även sistnämnda lag skall upphävas, och bestämmelser

om grundskydd tas in i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. En annan nyhet

är tillskapandet av en särskild kassa, som i förslaget benämns "kompletterande

arbetslöshetskassa". Denna kassas huvuduppgift sägs skola vara att handha den

nya grundförsäkringen till arbetslösa som inte är medlemmar i någon arbetslös-

hetskassa.

 För Lagrådet framstår det inte omedelbart som en förbättring att skilja de

materiella reglerna om arbetslöshetsförsäkringen och de organisatoriska om

arbetslöshetskassorna åt i två olika lagar. Arbetslöshetskassorna avses i

princip inte få utöva annan verksamhet än att handha arbetslöshetsförsäkringen

(se 12 § i det remitterade förslaget). Dessutom förefaller det i övrigt vara en

ambition att i det remitterade förslaget ta in så mycket fullständig lagtext som

möjligt även där det kunde vara ett fullgott alternativ att hänvisa till annan

lagstiftning, så t.ex. beträffande många av de regler som rör förenings-

verksamheten och redovisningen liksom det som tagits in i lagförslaget med

förvaltningslagen (1986:223) som förebild. Härtill kommer att handhavandet av

den nya arbetslöshetsförsäkringen avses bli en uppgift för en organisation som i

stort sett redan är uppbyggd. Enbart för att introducera den nya kompletterande

arbetslöshetskassan behövs inte en helt ny lag. Det remitterade lagförslaget

innehåller inga övergångsbestämmelser som kan reglera de redan existerande

kassornas verksamhet. Å andra sidan är det inte tänkt att de redan existerande

kassorna skall behöva etablera sig på nytt, genomgå förnyad

registreringsprövning etc.

 Vidare framgår av det remitterade förslaget att lagen är tänkt att innehålla

åtskilliga bestämmelser om överklagande, omprövning och ändring, vilka

bestämmelser överensstämmer med vad som för närvarande gäller och som dessutom i

många hänseenden men inte helt och hållet har sin motsvarighet i

förvaltningslagen (1986:223). Det har under föredragningen av det remitterade

förslaget upplysts att även förslaget till ny lag om arbetslöshetsförsäkring

kommer att innehålla ett avsnitt med regler om överklagande, omprövning och

ändring med i princip samma innehåll som hos dem i det remitterade förslaget.

Detta förefaller att vara en onödig dubblyr som inte underlättar den praktiska

hanteringen av reglerna om rättsmedel. Detta är så mycket mer påfallande som man

lätt kan tänka sig fall där ett överklagande berör frågor beträffande vilka det

finns materiella regler i båda lagarna. Under alla förhållanden är det då

viktigt att föreskrifterna i här avhandlade ämnen i de båda lagprodukterna får

en såvitt möjligt alldeles parallell avfattning, något som Lagrådet med den

uppläggning som lagrådsärendet fått inte kan kontrollera.

 Lagrådet, som inte har någon annan erinran mot att organisationsreglerna

presenteras i en helt ny lag än vad som framgår av det nu anförda, har med

hänsyn till vad som upptagits beträffande förhållandet att en organisation för

handhavande av arbetslöshetsförsäkring redan existerar funnit sig föranlåtet

yttra följande beträffande de föreslagna övergångsbestämmelserna. Enligt vad som

upplysts vid lagrådsföredragningen finns i departementet mycket långt gångna

planer på att samla övergångsbestämmelserna till denna lag och den nya lagen om

arbetslöshetsförsäkring i en särskild lag. Lagrådet har därför inte funnit det

meningsfullt att närmare granska de övergångsbestämmelser som tagits in i före-

varande lagförslag. Eftersom avsikten är att de redan vid ikraftträdandet

fungerande arbetslöshetskassorna skall omfattas av den nya lagen om

arbetslöshetskassor utan krav på nyregistrering, bör i den särskilda lagen med

övergångsbestämmelser tas in en punkt med följande innehåll.

Arbetslöshetskassor, som registrerats med stöd av äldre lagstiftning och som

bedriver verksamhet enligt sådan lagstiftning vid utgången av år 1997, skall

anses registrerade med rätt att enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsför-

säkring handha arbetslöshetsförsäk- ringen.

 I fråga om det remitterade förslaget i sak är följande att anmärka.

 Arbetslöshetsförsäkringen är redan i sin nuvarande stöpning en alldeles

särskild försäkringsform. Den omfattas inte av lagen (1927:77) om

försäkringsavtal (se 1§ andra stycket nämnda lag). Inte heller följer dess

handhavande lagen (1982:713) om försäkringsrörelse, eftersom handhavandet

regleras i särskild lag (se 1 kap. 2 § nämnda lag). Arbetslöshetsförsäkringen

är, noga taget, egentligen inte någon försäkring i detta ords vedertagna

bemärkelse. Således synes arbetslöshetskassorna inte på länge ha utövat någon

självständig försäkringsrörelse. En sådan utmärks av ansvaret för jämte be-

räkningar av försäkringsrisker liksom av noga i grunder beskrivna

finansieringsformer, vari ingår främst premiesättning och förvaltning av olika

slags försäkringsfonder uppbyggda av premiemedel. Den del av arbetslös-

hetskassornas verksamhet som kommer närmast försäkringsrörelse i vedertagen

mening är skaderegleringen, dvs. den verksamhet som går ut på att fastställa

försäkringsersättningen i de enskilda försäkringsfallen.

I följande tablå redovisas utvecklingen i arbetslöshetskassorna åren 1974-1995.

Utvecklingen i arbetslöshetskassorna 1974-1995

År Antal er- Genom- Utbetald Erlagda Statsbidrags-

sättnings- snittligt ersättning avgifter procent

 dagar per ersätt- per års- per års- 1) och 4)

 årsmedlem ningsbe- medlem medlem

 (5-dagars- lopp kro- kronor kronor

 vecka) nor

19742) 3,3 78,64 263 87,45 77,4

1975 3,2 75,00 242 90,17 77,3

1976 2,9 93,81 274 94,42 79,9

1977 2,8 124,34 354 88,24 87,3

1978 3,7 140,69 518 84,22 90,2

1979 3,6 153,13 557 79,34 90,9

1980 3,4 162,20 557 78,99 90,8

1981 4,6 179,17 821 79,40 92,4

1982 6,2 193,80 1 208 99,27 89,93)

1983 7,2 225,80 1 634 132,26 94,9

1984 7,3 239,86 1 761 137,83 95,3

1985 7 254,62 1 786 162,20 95

1986 7,1 276,30 1 958 170,07 95,1

1987 7 307,28 2 135 176,80 94,9

1988 5,8 330,74 1 906 180,92 94

1989 4,7 360,62 1 682 195,06 92,5

1990 4,6 402,07 1 844 223,87 92,3

1991 7,5 445,32 3 353 239,94 95,4

1992 13,7 478,16 6 562 429,14 95,1

1993 20,6 475,81 9 788 468,53 96,9

1994 21,1 458,37 9 659 194,07 100,05)

1995 20,7 461,29 9 559 507,49 97,0

1) Statsbidrag till försäkringsersättning i procent av summa utbetalt belopp.

2) Ersättningen vid preliminär skatt från och med 1974-01-01

3) I statsbidraget ingår även förvaltningsbidrag för tiden 1982-01-01--06-30

4) Fr.o.m. 1989 är statsbidragsprocenten formellt 100%. Om finansie-

 ringsavgiften, som är a-kassornas bidrag till utbetald ersättning, drages av

 sänks procenten till angivet värde.

5) Under 1994 betalade a-kassorna ingen finansieringsavgift.

(Källa: Arbetslöshetskassornas verksamhet och det kontanta arbetslöshetsstödet

1995, broschyr utgiven av Arbetsmarknadsstyrelsen).

Av denna tablå framgår bl.a. att arbetslöshetskassornas verksamhet ända sedan

slutet av 1970-talet bedrivits med statsbidrag som de flesta verksamhetsåren

överstigit 90 procent av det totala belopp som kassorna betalat ut i

arbetslöshetsersättning. Det utmärkande draget för kassornas verksamhet är i

stället myndighetsutövning, dvs. administration av allmänna medel enligt regler

som i allt väsentligt fastställts av statsmakterna. I det remitterade förslaget

förekommer ingenting som skulle kunna föranleda intrycket av att

arbetslöshetskassornas verksamhet är avsedd att förändras i riktning mot mer

traditionell försäkringsrörelse. Tvärtom blir uppfattningen att statsmakternas

engagemang i denna form av försäkringsverksamhet blir ännu djupare. Inte heller

synes någon avgörande förändring i här avsett hänseende på längre sikt kunna

skönjas. Man måste då fråga sig om inte lagstiftaren i ett sådant läge, när nu

en helt ny lag övervägs, i stället för att bygga vidare på traditionen med i

princip enskilda rättssubjekt - arbetslöshetskassorna är konstruerade som ett

slags ekonomiska föreningar, dock utan att i egentlig mening uppfylla de

lagligen uppställda kriterierna på sådana - bort inrätta offentliga myndigheter

att handha försäkringen. En förebild hade stått att få i organisationen av den

allmänna försäkringen. Man hade därmed kunnat vinna ökad klarhet beträffande

arten av verksamhet samt inte minst utan vidare få till stånd en traditionell

insyn i denna verksamhet, en insyn av samma slag som finns i annan offentlig

verksamhet. Det är emellertid inte Lagrådets uppgift att utöva något inflytande

på valet av organisationsform för handhavandet av arbetslöshetsförsäkringen.

Detta val är uteslutande av politisk natur. Orsaken till att Lagrådet över huvud

tar upp detta spörsmål är att få en bakgrund till påpekandet att även i fort-

sättningen arbetslöshetskassornas verksamhet måste betraktas främst som

myndighetsutövning, med de konsekvenser för lagstiftningen på detta område som

det för med sig och till vilka, åtminstone några av dem, Lagrådet återkommer i

det följande. Redan nu kan nämnas att en sådan konsekvens består i övervägande

av frågan vilka regler som är nödvändiga för att den standard som

förvaltningslagen (1986:223) sätter för offentlig förvaltning skall uppnås för

kassornas myndighetsutövning. Vägen att endast lämna en hänvisning till

förvaltningslagens föreskrifter har av olika skäl nämligen inte beträtts. I

stället har många föreskrifter förts över från förvaltningslagen med i sak

oförändrat innehåll, under det att andra förvaltningsregler, avvikande från

förvaltningslagens men av tradition typiska för kassornas verksamhet, tagits in

i lagförslaget.

 Det remitterade förslaget utgör i materiellt hänseende till huvudsakliga delar

ett överförande av redan existerande bestämmelser för arbetslöshetskassorna. Det

förtjänar kanske att påpekas att dessa bestämmelser vid sin ursprungliga

tillkomst 1973 inte blev föremål för lagrådsgranskning. Så har emellertid varit

fallet med vissa ändringar som företogs år 1991. Dessa ändringar syftade främst

till en anpassning till de nya reglerna om ekonomiska föreningar. Med hänsyn

härtill har Lagrådet ansett det nödvändigt att granska lagförslaget i sin helhet

som om bestämmelserna varit helt nya, detta med hänsyn till konsekvenskravet vid

ny lagstiftning. Denna granskning har givit vid handen att det remitterade

förslaget är behäftat med vissa svagheter främst i systematiskt och

redaktionellt hänseende. Vissa smärre erinringar måste också göras beträffande

en och annan materiell regel.

 I 20 § i det remitterade förslaget föreslås att det som blivit infört i

Arbetsmarknadsstyrelsens register över arbetslöshetskassor skall anses ha kommit

till tredje mans kännedom, om det inte av omständigheterna framgår att tredje

man varken kände till eller borde ha känt till det som registrerats.

Bestämmelsen, som tillkom i samband med 1991 års ändringar, har 15 kap. 3 §

lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, 19 § handelsregisterlagen (1974:157)

och 18 kap. 3 § aktiebolagslagen (1975:1385), i dess lydelse före 1995, som

förebild. En väsentlig skillnad är emellertid att den rättsverkan, som enligt

förslagets 20 § knutits till själva införandet i registret, enligt de

bestämmelser som utgör dess förebild knutits också till förutsättningen att det

som registrerats blivit kungjort i Post- och Inrikes Tidningar. Det sistnämnda

innebär, att ett förhållande som registrerats, men inte blivit kungjort, inte

kan åberopas mot annan än den som kan visas ändå ha känt till förhållandet. Det

undantag som görs för fall, där det framgår att tredje man varit i god tro, har

i lagen om ekonomiska föreningar, handelsregisterlagen och aktiebolagslagen en

starkt begränsad räckvidd och syftar på situationer där det på grund av faktiska

förhållanden, t.ex. avbruten postgång, varit omöjligt för tredje man att få del

av kungörelsen (se t.ex. rättsfallet NJA 1995 s. 654 med hänvisningar).

Undantaget i 20 § måste däremot tilläggas en annan och betydligt vidsträcktare

innebörd. Enligt Lagrådets mening kan bestämmelsen på grund härav ifrågasättas

av två skäl. Det första är därför att rättsverkan knutits enbart till den

omständigheten att en uppgift förts in i registret, något som både är

tvivelaktigt i sak och avviker från motsvarande reglering i andra lagar. Det

andra är därför att undantaget - trots identisk konstruktion - har en annan

innebörd än undantaget i motsvarande regler i de andra lagarna. Eftersom behovet

av en bestämmelse, vars egentliga funktion är att underlätta affärstransaktioner

i näringslivet, i förevarande sammanhang torde vara mindre framträdande än de

problem av olika slag som den kan skapa, bör bestämmelsen enligt Lagrådets

mening utgå.

 Granskningen har föranlett Lagrådet att göra en rätt omfattande omarbetning av

förslaget. Ett inslag att kanske lägga märke till i denna omarbetning är att de

allra flesta av de föreslagna reglerna om den kompletterande kassan brutits ut

och placerats tillsammans under rubriken "Den kompletterande

arbetslöshetskassan". Denna omdisposition har föranlett åtskilliga

konsekvensändringar av redaktionell natur, vilket inte alltid omnämns i det

följande. Lagrådets omarbetning presenteras i Bilaga 1 till detta yttrande. I

Bilaga 2 till detta yttrande lämnas en nyckel till dispositionen som utvisar hur

de olika paragraferna i det remitterade förslaget återfinns i det omarbetade

förslaget. Det följande upptar en specialmotivering till det av Lagrådet

omarbetade förslaget.

Specialmotivering

Rubriken före 1 § (samt rubriken före 7 § i det remitterade förslaget)

 Med hänsyn till vad Lagrådet tagit upp i det omarbetade förslaget finns

anledning att som rubrik före 1 § sätta "Inledande bestämmelser". Vidare synes

rubriken före 7 § i det remitterade förslaget helt kunna avvaras.

1 §

Motsvarar i princip 1 § och 3 § första stycket i det remitterade förslaget. I

det remitterade förslaget saknas emellertid en närmare presentation av den

juridiska karaktären av det rättssubjekt som avses skola handha

arbetslöshetsförsäkringen. Av 7 § i det remitterade förslaget framgår att en

förening måste ha minst 10 000 medlemmar och i enlighet med lagen ha antagit

stadgar samt utsett styrelse, om den vill verka som arbetslöshetskassa enligt

lagen. En sådan beskrivning är emellertid inte tillräcklig. Avsikten synes vara

att endast föreningar av det slag som beskrivs i lagen skall kunna handha den

typ av arbetslöshetsförsäkring som statsmakterna avses skola stå bakom enligt

förslaget till den nya lag om arbetslöshetsförsäkring som är tänkt att företas

till riksdagsbehandling samtidigt med det remitterade förslaget. Detta bör komma

till tydligt uttryck redan i 1 §.

 Av 14 § första stycket i det remitterade förslaget framgår att registrering

kan vägras om en arbetslöshetskassas verksamhetsområde helt eller till

övervägande del sammanfaller med en redan verksam arbetslöshetskassas

verksamhetsområde. Det bör framhållas att med uttrycket "verksamhetsområde" i

detta sammanhang inte skall förstås ett geografiskt definierat område utan en

verksamhet som genom tradition eller på grund av arbetsmarknadsförhållanden kan

hänföras till viss eller vissa sammanhållna yrkeskategorier eller branscher.

Lagrådet vill påpeka att en på sådant sätt bestämd begränsning i den verksamhet

som en arbetslöshetskassa har rätt att bedriva kan leda till svårigheter när det

gäller att utröna vad som skall anses utgöra ett intrång "till övervägande del"

på annan kassas verksamhetsområde. Lagrådet har emellertid inhämtat att

principen med på detta sätt bestämda verksamhetsområden redan har vuxit sig fast

i praxis och att några allvarligare svårigheter i rättstillämpningen inte

försports. I varje fall bör denna princip, som är av grundläggande betydelse för

kassornas verksamhet, konstitutivt fastslås i lagen och inte bara komma till

uttryck som ett registreringshinder. Föreskriften synes ha sin givna plats i 1 §

som ett andra stycke.

 Övriga ändringar i förhållande till texten i det remitterade förslaget är av

redaktionell natur.

2 §

Motsvarar 3 § andra stycket respektive 2 § i det remitterade förslaget med vissa

smärre redaktionella jämkningar. Så t.ex. har uttrycket "och andra belopp" i det

remitterade förslaget ansetts kunna utgå som onödigt.

3 §

Motsvarar i sak närmast 7 § i det remitterade förslaget. Lagrådet föreslår att

förening som vill verka som arbetslöshetskassa också uttryckligen anger detta

ändamål i sin registreringsansökan. En sådan regel finns f.ö. i 38 § i gällande

lag om arbetslöshetsförsäkring. Ett stadgande härom kan lämpligen få sin plats i

denna paragraf.

4 §

Motsvarar 10 § i det remitterade förslaget. Det däri (i andra stycket)

förekommande uttrycket "verksamma" bör bytas ut mot "bestående" för att

förbättra skyddet i det fall att en annan kassa fortfarande finns registrerad

men kanske inte längre bedriver någon verksamhet.

5 §

Motsvarar 11 § i det remitterade förslaget. Något skäl att särskilt föreskriva

att stadgarna skall avfattas enligt normalstadgar som fastställs av

Arbetsmarknadsstyrelsen synes inte föreligga, eftersom det tydligen ändå är

styrelsen som enligt paragrafens tredje stycke i sista hand har att medge

avvikelser från lagens bestämmelser. Arbetsmarknadsstyrelsen kan självfallet

även i avsaknad av särskild lagbestämmelse i egenskap av tillsynsmyndighet

rekommendera normalstadgebestämmelser.

 Under punkt 5 i det remitterade förslagets andra stycke föreskrivs att

stadgarna skall ange villkor som skall gälla för inträde i och för uteslutning

ur kassa. Lagrådet har erfarit att stadgarna inte bör tillåtas innehålla andra

villkor i dessa hänseenden än vad som framgår av lagen (se 41-46 §§ i det

remitterade förslaget). Under sådana förhållanden förefaller det onödigt och

kanske till och med missvisande att föreskriva skyldighet att ta in sådana

villkor i stadgarna. Lagrådet föreslår därför att denna punkt utgår.

6 §

Motsvarar helt 12 § i det remitterade förslaget.

Rubriken före 7 §

Motsvarar med en redaktionell ändring rubriken före 13 § i det remitterade

förslaget.

7 §

Motsvarar med en redaktionell ändring 13 § första och tredje styckena i det

remitterade förslaget.

8 §

Motsvarar i sak 14 § första stycket i det remitterade förslaget. Lagrådet har

redan under 1 § ovan i korthet behandlat den materiella innebörden av

föreskriften. En praktisk tillämpning av föreskriften när det gäller

registreringsfrågan kan kanske underlättas om orden "till övervägande del" byts

ut mot "i väsentligt hänseende".

9 §

Motsvarar helt 15 § samt 16 § första stycket (vilket tagits in som punkt 4) i

det remitterade förslaget.

10 §

Motsvarar efter smärre redaktionella ändringar 16 § andra stycket i det

remitterade förslaget.

11 §

Motsvarar efter vissa redaktionella ändringar 17 § i det remitterade förslaget.

12 §

Motsvarar i sak 18 § i det remitterade förslaget. Det remitterade förslaget är

utformat som en skyldighet för Arbetsmarknadsstyrelsen att i de närmare angivna

fallen utfärda förelägganden. Det kan anmärkas att styrelsen i egenskap av

tillsynsmyndighet kan tillämpa ett mjukare förfaringssätt och inleda en dialog

med en felande kassa innan föreläggande utfärdas. Detta bör komma till synes i

lagtexten genom att paragrafen utformas som en behörighetsföreskrift.

13 §

Motsvarar i sak helt 19 § i det remitterade förslaget.

14 §

Motsvarar i sak 21 § i det remitterade förslaget. Vissa redaktionella ändringar

i förtydligande syfte har gjorts. Så. t.ex. har genom orden "en åtgärd på en

förenings vägnar" skett en tydligare avgränsning av det solidariska ansvaret.

Den av Lagrådet föreslagna lydelsen ansluter f.ö. närmare till lydelsen i den

motsvarande föreskriften i 46 § gällande lag om arbetslöshetsförsäkring.

15 §

Motsvarar i sak 22 § i det remitterade förslaget. Föreskriften om samråd med

arbetslöshetskassan vid Arbetsmarknadsstyrelsens

utseende av styrelseledamot och suppleant synes inte behövlig. Ett sådant samråd

kan givetvis ändå ske.

16 §

Motsvarar helt 23 § i det remitterade förslaget.

17 §

Motsvarar i sak 24 § i det remitterade förslaget. Eftersom det inte direkt

följer av lagen (1986:436) om näringsförbud att den som har näringsförbud enligt

den lagen inte får vara styrelsemedlem i arbetslöshetskassan bör en materiell

regel av denna innebörd tas in i denna paragraf. Vidare synes det Lagrådet att,

med bortseende från reglerna för den kompletterande kassan, som enligt vad Lag-

rådet framhållit i det föregående samlats i hop till särskilda föreskrifter om

denna kassa, onödigt att föreskriva att medlemmarna i en kassa inte får vara

styrelseledamöter eller ombud vid föreningsstämma i en annan arbetslöshetskassa,

eftersom sådana måste vara medlemmar i en kassa och det enligt 34 § första

stycket (41 § första stycket i det remitterade förslaget) inte går att vara

medlem i mer än en kassa. Beträffande kassaföreståndaren har reglerna tagits upp

i 21 §.

18 §

Motsvarar med en smärre redaktionell ändring 25 § i det remitterade förslaget.

19 §

Motsvarar i sak 26 § i det remitterade förslaget. Vissa redaktionella ändringar

har skett i syfte att förtydliga föreskrifterna.

20 §

Motsvarar med en smärre redaktionell ändring 27 § i det remitterade förslaget.

21 §

Motsvarar i sak 28 § samt 24 § tredje stycket andra meningen i det remitterade

förslaget. En fördel synes vara att samtliga regler rörande

kassaföreståndarskapet samlats i denna paragraf.

22 §

Motsvarar i sak 29 § i det remitterade förslaget. En del redaktionella ändringar

har skett. Den av Lagrådet föreslagna texten ansluter närmare till motsvarande

föreskrifter i 68 § gällande lag om arbetslöshetsförsäkring.

23 §

Motsvarar helt 30 § i det remitterade förslaget.

24 §

Motsvarar helt 31 § i det remitterade förslaget. Lagrådet kan emellertid inte

underlåta att påpeka att föreskrifterna i andra stycket är mycket vagt

formulerade. Sålunda är innebörden av regeln att medelsförvaltningen skall

skötas "på ett betryggande sätt" egentligen helt innehållslös. Den säger

ingenting närmare om rätten till placering av likvida medel. Man kan t.ex. fråga

sig om placering i börsnoterade aktier kan godtas som "ett betryggande sätt" att

sköta medelsförvaltning. Med tanke på den utomordentlig snabba förvandlingen och

utvecklingen av våra dagars kapitalmarknad borde kanske lagstiftaren ägna större

uppmärksamhet åt detta spörsmål. För normal försäkringsrörelse är

medelsförvaltningen en central fråga. Häremot kunde kanske invändas att

huvuddelen av kassans medel består av statsbidrag och att reglerna för

handhavandet av dessa medel finns på annat håll än i den nu föreslagna lagen.

Vidare kunde framhållas att kassorna står under tillsyn av

Arbetsmarknadsstyrelsen som kan övervaka medelsförvaltningen. Det förefaller

emellertid enligt Lagrådets mening inte riktigt och möjligen inte heller helt

förenligt med föreskrifterna i 8 kap. 2 § regeringsformen att utan närmare av

riksdagen beslutade grunder överlåta åt en statlig myndighet att lägga sig i ett

privatsubjekts medelsförvaltning.

25 §

Motsvarar efter en smärre redaktionell ändring 32 § i det remitterade förslaget.

26 §

Motsvarar efter en smärre redaktionell ändring 33 § i det remitterade förslaget.

27 §

Motsvarar helt 34 § i det remitterade förslaget.

28 §

Motsvarar helt 35 § i det remitterade förslaget.

29 §

Motsvarar helt 36 § i det remitterade förslaget

30 § samt underrubriken närmast före paragrafen

Motsvarar i sak underrubriken före 37 § och 37 § i det remitterade förslaget.

Vissa redaktionella ändringar har gjorts i såväl underrubriken som texten.

31 §

Motsvarar i sak 38 § i det remitterade förslaget. De ändringar som gjorts är av

redaktionell art och är bl.a. föranledda av den omdisposition beträffande

reglerna för den kompletterande kassan som Lagrådet berört i det föregående.

32 §

Motsvarar helt 39 § i det remitterade förslaget. Det finns f.ö. en förebild i

bl.a. 6 kap. 13 § andra stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar.

Lagrådet kan emellertid inte underlåta att påpeka att föreskriften är oklar i

sin utformning. Oklarheten vidlåder bestämningen "föreskrift --- som inte gäller

därför att den står i strid med" osv. Enligt 62 § (71 § i det remitterade

förslaget) kan bl.a. styrelsen och kassaföreståndaren föra talan mot lagstridiga

föreningsstämmobeslut. Sådan talan går dock enligt nämnda föreskrifter förlorad

om talan inte väckts inom tre månader från dagen för beslutet (att denna tid

inte alltid måste iakttas framgår av 65 § andra stycket - 74 § i det remitterade

förslaget - men detta stadgande saknar betydelse för det här förda

resonemanget). Det särskilda rättsmedel mot olagliga föreningsstämmobeslut som

finns i klandertalan medför att lagstiftaren tänker sig att även olagliga beslut

kan bli gällande, nämligen om reglerna för klandertalan försummas. Men

fastställande av att ett beslut är ogiltigt till följd av olaglighet tillkommer

domstol (tingsrätt i första hand). Att då i den här avhandlade paragrafen skriva

att ställföreträdare inte får följa en föreskrift som inte gäller därför att den

på visst sätt är olaglig kan föranleda tolkningen att ogiltigheten måste vara

konstaterad av domstol. En sådan snäv tolkning torde emellertid inte vara

avsedd. Fastmer torde avsikten vara att ställföreträdaren själv kan konstatera

ogiltighet, och detta t.o.m. efter det att möjligheter till klandertalan inte

längre föreligger. Därför borde egentligen orden "inte gäller därför att den" få

utgå. Resultatet skulle emellertid bli bristande överensstämmelse med förebilden

i lagen om ekonomiska föreningar, vilket kanske även det vore olyckligt.

33 §

Motsvarar efter smärre redaktionella ändringar 40 § i det remitterade förslaget.

Huvudrubriken före 34 §

Huvudrubriken motsvarar huvudrubriken före 41 § i det remitterade förslaget. Den

har ändrats redaktionellt på grund av vad tidigare anförts beträffande

omdispositionen av bestämmelserna om den kompletterande kassan.

34 §

Motsvarar i sak 41 § i det remitterade förslaget. Utöver en redaktionell ändring

i första stycket har den ändringen gjorts i andra stycket att uttrycket "söker

arbete" ersatts med uttrycket "utbildat sig för arbete i yrkeskategori eller

bransch", vilket vid föredragningen visat sig bättre svara mot förslagets

intentioner.

35 §

Motsvarar helt 42 § i det remitterade förslaget.

36 §

Motsvarar helt 43 § i det remitterade förslaget.

37 §

Motsvarar i sak 44 § i det remitterade förslaget. I nämnda förslag är första

stycket utformat som en fakultativ regel, dvs. arbetslöshetskassan "får" under

de föreskrivna villkoren utesluta medlem. Det har vid föredragningen upplysts

att reglerna inte är fakultativa i den meningen att andra uteslutningsregler får

beslutas av kassan t.ex. i stadgarna. Därmed blir fråga om en myndighetsutövning

som i princip bör ske utan diskretionär rätt för kassan att behålla medlem som

inte längre uppfyller förutsättningarna för medlemsskap enligt paragrafen. Detta

understryks genom att uttrycket "får" byts ut mot uttrycket "skall". Härjämte

förefaller det emellertid rimligt att föreskriva möjligheter att där särskilda

skäl föreligger ändå avstå från uteslutning. En sådan regel föreslås av

Lagrådet. Som paragrafens andra stycke har upptagits en regel som f.n. finns i

34 § första stycket den gällande lagen om arbetslöshetsförsäkring. I tredje

stycket återfinns med en redaktionell ändring regeln i det remitterade

förslagets andra stycke.

38 §

Motsvarar efter redaktionella ändringar 45 § i det remitterade förslaget.

39 §

Motsvarar i sak 46 § i det remitterade förslaget. Lagrådet har redan i det

föregående anmärkt att huvuddelen av arbetslöshetskassans verksamhet är av

myndighetsutövningskaraktär. Detta reser naturligtvis frågan om inte en så

viktig bestämmelse i förvaltningslagen (1986:223) som regeln i 20 § nämnda lag i

sakligt hänseende bör inflyta i en ny lag om arbetslöshetskassor. Ett förslag

till lydelse finns i 39 § första stycket.

40 §

Motsvarar i sak 47 § i det remitterade förslaget. Innehållet i sistnämnda

paragraf har lagts i ett enda stycke. Vidare har ordet "uppsägning" bytts ut mot

ordet "anmälan", eftersom det inte tycks vara avsikten att någon uppsägningstid

skall få förekomma. I ett andra stycke har tagits in en erinran om de

ytterligare bestämmelser om utträde som finns i 45-46 §§ (52 och 53 §§ i det

remitterade förslaget).

41 §

Motsvarar i sak 48 § i det remitterade förslaget. Bestämmelserna i denna

paragraf, tillsammans med bestämmelserna i 42 § (49 § i det remitterade

förslaget) om särskild uttaxering, bildar grundvalen för arbetslöshetskassornas

ekonomi. Lagrådet har redan erinrat om att kassorna knappast kan sägas bedriva

försäkringsrörelse i egentlig mening på grundval av de medlemsavgifter de tar

in. I stället är de för sin egentliga verksamhet så gott som uteslutande

hänvisade till statsbidrag. Begreppet "förvaltningskostnader" är därför att

uppfatta som den del av rörelsekostnaderna som är hänförlig till kassornas

organisation. Det kan möjligen vara av intresse för kassorna att även utan den

nu föreslagna föreskriften skilja ut vad som hänför sig till de delar av

handhavandet av arbetslöshetsförsäkringen som hänför sig till

inkomstbortfallsförsäkringen, men detta är inte säkert. I varje fall framstår

det som svårt att göra en sådan åtskillnad utan närmare lagföreskrifter om hur

en uppdelning skall ske. Detta måste ske uppskattningsvis. Frågan är av rätt

stor betydelse, eftersom uppdelningen är väsentlig för beräkningen av

medlemsavgiftens storlek. Lagrådet saknar emellertid underlag för ett närmare

angivande av hur uppdelningen bör ske. Ifråga om föreskriften i sista meningen

att differentierade medlemsavgifter får beslutas bör anges i lagen att skäl

skall finnas för det, eftersom det inte kan anses acceptabelt med en godtycklig

differentiering av medlemmarnas skyldigheter gentemot föreningen.

42 §

Motsvarar med en språklig ändring 49 § i det remitterade förslaget. Ändringen

syftar till att bättre klargöra att inte bara stadgarnas tystnad på denna punkt

utan även ett direkt förbud i dessa mot ytterligare uttaxeringar inte skall

hindra en arbetslöshetskassa från att besluta om särskilda uttaxeringar.

43 §

Motsvarar helt 50 § i det remitterade förslaget.

44 §

Motsvarar helt 51 § i det remitterade förslaget. Innebörden är inte helt klar.

Framför allt stadgas här ingenting om användningen av likvida medel, jämför vad

Lagrådet anfört vid 24 §. Med uttrycket "följande verksamhetsår" torde i första

hand avses nästföljande verksamhetsår.

45 §

Motsvarar helt 52 § i det remitterade förslaget.

46 §

Motsvarar helt 53 § i det remitterade förslaget.

47 §

Motsvarar helt 54 § i det remitterade förslaget.

48 §

Motsvarar med vissa redaktionella ändringar 57 § i det remitterade förslaget.

49 §

Motsvarar med en konsekvensändring helt 58 § i det remitterade förslaget.

50 §

Motsvarar helt 59 § i det remitterade förslaget.

51 §

Motsvarar med vissa redaktionella ändringar 60 § i det remitterade förslaget.

Kravet på medgivande av Arbetsmarknadsstyrelsen i förslagets andra stycke har

strukits, eftersom det inte synes fylla någon egentlig funktion.

52 och 53 §§

Motsvarar efter en smärre redaktionell ändring 61 och 62 §§ i det remitterade

förslaget.

54 §

Motsvarar i sak 63 § första och andra styckena i det remitterade förslaget.

Sista meningen i andra stycket har ansetts onödig och har därför utgått (jfr

kommentaren till 17 § ovan).

 För att regeringen skall kunna ge Arbetsmarknadsstyrelsen ett sådant

bemyndigande, som anges i 63 § tredje stycket i det remitterade förslaget,

fordras antingen att bemyndigandet enbart avser sådana verkställig-

hetsföreskrifter som regeringen får besluta med stöd av 8 kap. 13 §

regeringsformen - varvid gäller att den lagbestämmelse som föreskriften skall

komplettera måste vara så detaljerad att regleringen inte tillförs något

väsentligt nytt genom föreskriften (se prop. 1973:90 s. 211) - eller också att

bemyndigandet avser ett rättsförhållande vilket ligger helt utanför området för

8 kap. 2 § regeringsformen, som omfattar bl.a. civilrättsliga föreskrifter om

föreningar. Det kan enligt Lagrådets mening vara tveksamt om detta krav är

uppfyllt. Tredje stycket har därför uteslutits.

55 §

Motsvarar efter mindre redaktionella ändringar 64 § i det remitterade förslaget.

56-60 §§

Motsvarar efter en konsekvensändring 65-69 §§ i det remitterade förslaget.

61 §

Motsvarar efter en redaktionell ändring 70 § i det remitterade förslaget.

62 §

Motsvarar 71 § i det remitterade förslaget. Forumbestämmelsen i förslagets andra

stycke har utgått, eftersom det som där sägs följer av rättegångsbalkens regler

om laga domstol.

63 och 64 §§

Motsvarar helt 72 och 73 §§ i det remitterade förslaget.

65 §

Första stycket motsvarar helt 74 § första stycket i det remitterade för-

slaget.

 Eftersom det i 71 § (62 § i Lagrådets förslag), till vilken 74 § andra stycket

i det remitterade förslaget hänvisar, endast omnämns fall av klander och inte,

såsom i bestämmelsens förebild i lagen om ekonomiska föreningar och

aktiebolagslagen, även nullitetsfall saknar det mening att i förevarande

bestämmelse uttryckligen göra en begränsning till klandertalan. Andra stycket

har ändrats i enlighet härmed.

66 §

Motsvarar 75 § i det remitterade förslaget. Paragrafen har omformulerats så att

det framgår att arbetslöshetskassans verksamhetsår är kalenderår.

67 §

Motsvarar 76 § i det remitterade förslaget. "Räkenskapsår" har ändrats till

"verksamhetsår".

68 §

Motsvarar 77 § i det remitterade förslaget.

69 §

Motsvarar 78 § i det remitterade förslaget. "Räkenskapsår" har ändrats till

"verksamhetsår".

70-81 §§

Motsvarar med vissa redaktionella ändringar 79-90 §§ i det remitterade försla-

get.

82-84 §§

Motsvarar med viss konsekvensändring 91-93 §§ i det remitterade förslaget.

 I det remitterade förslaget har i 94 och 95 §§ tagits in bestämmelser om att

Arbetsmarknadsstyrelsen kan besluta om fusion, bl.a. i fall då enighet inte kan

uppnås mellan arbetslöshetskassor om genomförandet av en fusion eller då en

arbetslöshetskassas medlemsantal har gått ned under det minsta antal som

föreskrivs enligt lagen.

 Lagrådet har vid föredragningen upplysts om att hittills genomförda fusioner

har skett i enighet mellan berörda arbetslöshetskassor och att det aldrig hänt

att en kassa kommit på obestånd så att konkurs, likvidation eller upplösning har

blivit aktuell. Detta förklaras främst av systemet med statsbidrag till

kassorna, vilket i sin tur utgör en garanti för medlemmarnas rätt till

ersättning vid arbetslöshet.

 Det bör också framhållas att arbetslöshetskassorna i princip utgör pri-

vaträttsliga subjekt som till en del - om än ringa - finansierar sin verksamhet

med medlemsavgifter. Det är med hänsyn härtill enligt Lagrådets mening tveksamt

om Arbetsmarknadsstyrelsen utan närmare grunder angivna av riksdagen tilläggs

befogenhet att fatta beslut som skulle kunna innebära att staten tvångsvis

disponerar över medlemmarnas medel. Med hänsyn till de sinsemellan mycket olika

situationer som kan uppstå saknar Lagrådet underlag för att föreslå mer

detaljerade regler.

 Mot den angivna bakgrunden föreslår Lagrådet att bestämmelserna utgår, vilket

innebär att de föreslagna reglerna i 96 och 111 §§ i det remitterade förslaget

blir obehövliga. Skulle mot förmodan någon sådan situation inträffa som beskrivs

i 94 och 95 §§ i det remitterade förslaget, synes den enda möjliga lösningen

vara att lagstifta särskilt för det fallet.

Rubriken före 85-87 §§

Som tidigare nämnts föreslår Lagrådet att de bestämmelser om den kompletterande

arbetslöshetskassan som tagits in i det remitterade förslaget samlas under en

särskild rubrik i lagen.

85 §

Motsvarar med vissa redaktionella ändringar 8 §, 9 § första stycket första

meningen samt 13 § andra stycket i det remitterade förslaget. Avsikten är att

det skall finnas endast en kompletterande arbetslöshetskassa (jfr 14 § andra

stycket i det remitterade förslaget). Den skall vidare godkännas av regeringen

innan den med vissa angivna undantag omfattas av den föreslagna lagen. Med dessa

utgångspunkter skulle det, som Lagrådet föreslår i andra stycket, direkt kunna

slås fast att "den" kompletterande arbetslöshetskassan skall godkännas av

regeringen.

86 §

Motsvarar i sak 9 § första stycket tredje meningen och andra stycket i det

remitterade förslaget.

87 §

Motsvarar till sitt innehåll 9 § första stycket andra meningen samt tredje

stycket, 11 § andra stycket 13, 14 § tredje stycket, 24 § tredje stycket, 38 §,

55-57 §§, 60 §, 63 § andra stycket, 70 §, 97 § och 126 § i det remitterade

förslaget. Den omdisposition och de föreskrifter som Lagrådet har föreslagit har

föranlett en rad redaktionella ändringar.

Rubriken före 88 §

Enligt Lagrådets mening bör kunna övervägas att, efter de i huvudsak

konstitutiva och föreningsrättsliga reglerna samt bestämmelserna om medlemskap,

ta in de bestämmelser om samverkan m.m. som återfinns i 5 § i det remitterade

förslaget. De skulle därmed placeras under en särskild rubrik omedelbart före

bestämmelserna om tillsyn.

88 §

Motsvarar 5 § i det remitterade förslaget med vissa smärre redaktionella

ändringar. Sålunda har uttrycket "som registrerats enligt denna lag" bedömts

kunna utgå såsom obehövligt, eftersom endast arbetslöshetskassor som har

registrerats skall omfattas av lagen. Ordet "sökanden" är inte definierat och

förekommer inte heller i övrigt i lagen. Lagrådet föreslår att det byts ut mot

"den enskilde" - ett begrepp som finns i lagförslaget - med följdändringen "hans

eller hennes".

89 §

Motsvarar 98 § i det remitterade förslaget, dock med ett tillägg om att

Arbetsmarknadsstyrelsen också bör följa upp försäkringen. Det kanske

inte kan anses helt klart hur omfattande Arbetsmarknadsstyrelsens

tillsynsfunktion är. Med hänsyn härtill kan behövas ett klargörande av att även

en uppföljning av försäkringen ingår bland styrelsens skyldigheter. Detta har

gjorts även för att få korrespondens med bestämmelserna i 90 § (6 § i det

remitterade förslaget) om arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet.

90 §

Motsvarar 6 § och 99 § andra stycket i det remitterade förslaget. Lagrådet

föreslår i det sammanhanget att den bestämmelse som tagits in i 99 § första

stycket i förslaget om att arbetslöshetskassa är skyldig att följa

Arbetsmarknadsstyrelsens föreskrifter får utgå. Motivet till detta är att det

ligger i sakens natur att en kassa är skyldig att följa de föreskrifter som

Arbetsmarknadsstyrelsen kan utfärda med stöd av delegation, medan kassan inte

kan vara skyldig att följa föreskrifter som Arbetsmarknadsstyrelsen kan ha

utfärdat som går utöver delegationen. Slutligen har bestämmelsen om

Arbetsmarknadsstyrelsens ombud ansetts kunna utgå såsom obehövlig.

91 §

Motsvarar 100 och 101 §§ i det remitterade förslaget med vissa smärre ändringar.

Sålunda föreslås att man i stället för ordet "påpekanden" i första stycket

återgår till ordet "erinringar" som finns i den nu gällande lagen och som också

har ett annat innehåll än ordet "påpekanden". Eftersom Arbetsmarknadsstyrelsen

inte torde ha en ovillkorlig skyldighet att utfärda förelägganden, föreslås att

"skall" i andra stycket ändras till "får".

92 §

Motsvarar med viss konsekvensändring 102 § i det remitterade förslaget.

Rubriken före 93 §

Rubriken föreslås få ändrad lydelse till följd av Lagrådets förslag om att

flytta en grundläggande bestämmelse om statsbidrag i 4 § i det remitterade

förslaget.

93 §

Motsvarar helt 4 § i det remitterade förslaget.

94 §

Motsvarar i sak 103 § första och andra styckena i det remitterade förslaget. I

förtydligande syfte föreslås dock vissa redaktionella ändringar. Bestämmelsen i

tredje stycket i det remitterade förslaget har ansetts kunna avvaras.

95 §

Motsvarar 104 § i det remitterade förslaget. Lagrådet vill i detta sammanhang

erinra om följande. I författningskommentaren till 104 § har, med hänvisning

till 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, uttalats att det

är länsrätten i det län där det första beslutet i ärendet har fattats som är den

länsrätt som skall pröva ett överklagande. Bestämmelsen i 104 §, som har sin

motsvarighet i 98 § gällande lag om arbetslöshetsförsäkring, har emellertid i

tillämpningen inte tolkats så entydigt. Mot bakgrund bl.a. av att det är

omprövningsbeslutet som är det beslut som kan överklagas, har hävdats att rätt

forum bör vara länsrätten i det län där omprövningsbeslutet är fattat. Då det

visat sig att man i kammarrätterna har kommit till skilda bedömningar i

forumfrågan, har Regeringsrätten nyligen meddelat prövningstillstånd i ett mål

som rör denna fråga. F.ö. kan anmärkas att bindande föreskrifter i forumfrågan

inte kan lämnas genom motivuttalanden till denna paragraf.

96 §

Motsvarar 105 § i det remitterade förslaget. Enligt 111 § (121 § i det

remitterade förslaget) skall arbetslöshetskassan ompröva sitt beslut, om det

begärs av den enskilde som beslutet angår. Dels för att få överensstämmelse med

den bestämmelsen, dels för att tydliggöra att förhållandet är ett annat om

Arbetsmarknadssstyrelsen överklagar (se 97 §-108 § i det remitterade förslaget)

föreslås att orden "en enskild" förs in i förevarande paragraf.

97 §

Motsvarar efter en konsekvensändring 108 § i det remitterade förslaget.

98 §

Motsvarar i huvudsak 110 § i det remitterade förslaget. Lagrådet föreslår dock

att bestämmelsen formuleras om och att en hänvisning tas in till 62 §, som rör

ärenden som avses överklagade till allmän domstol. Vidare bör hänvisningen till

den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring utgå, eftersom avsikten är att där

uttömmande reglera rätten till överklagande enligt den lagen.

99 §

Motsvarar med viss redaktionell ändring 112 § i det remitterade förslaget.

100 §

Motsvarar delvis 113 § första stycket i det remitterade förslaget. Bestämmelsen

om prövningstillstånd i kammarrätt som därutöver återfinns i 113 § första

stycket torde inte vara erforderlig, eftersom en sådan bestämmelse också

återfinns i 110 §. Även andra stycket i 113 § skulle kunna utgå, eftersom

jämkningsbestämmelsen redan finns i 94 § tredje stycket.

101 och 102 §§

Motsvarar efter konsekvensändring 114 och 115 §§ i det remitterade

förslaget.

103 §

Motsvarar 116 § i det remitterade förslaget med vissa redaktionella ändringar.

104 §

Motsvarar 117 § i det remitterade förslaget efter omformulering och ändring till

följd av Lagrådets förslag rörande fusionsreglerna.

105 och 106 §§

Motsvarar med viss redaktionell ändring 118 och 119 §§ i det remitterade

förslaget.

107 §

Motsvarar helt 120 § i det remitterade förslaget.

108 §

Motsvarar helt 106 § i det remitterade förslaget. Denna bestämmelse, liksom de

båda följande, har bedömts lämpligen höra hemma under gemensamma bestämmelser om

överklagande.

109 §

Motsvarar 107 § i det remitterade förslaget med undantag för orden "det

allmännas" som föreslås utgå som oklara, eftersom talan om t.ex. medlemskap inte

alltid är att betrakta som "det allmännas" talan.

110 §

Motsvarar helt 109 § i det remitterade förslaget.

111-115 §§

Motsvarar efter konsekvensändringar 121-125 §§ i det remitterade förslaget.

116 §

Motsvarar helt 127 § i det remitterade förslaget.

 Bilaga 1

Förslag till lag om arbetslöshetskassor

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Arbetslöshetsförsäkringen enligt lagen (1997:000) om arbetslös-

hetsförsäkring handhas av arbetslöshetskassor som har registrerats enligt 7 - 14

§§. Arbetslöshetskassor är föreningar för vilkas bildande och verksamhet det

finns närmare bestämmelser i denna lag.

 En arbetslöshetskassas verksamhet skall omfatta ett visst verksamhetsområde.

Ett verksamhetsområde omfattar en viss yrkeskategori eller bransch eller vissa

närbesläktade sådana.

2 § En arbetslöshetskassa kan förvärva rättigheter och ta på sig skyldigheter

samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter sedan den registrerats.

 För en arbetslöshetskassas förbindelser svarar endast kassans tillgångar. I

tillgångarna räknas in avgifter som har förfallit till betalning, även om de

ännu inte har betalats.

3 § En förening kan registreras som arbetslöshetskassa endast om den har minst

10 000 medlemmar, har till ändamål att ge sina medlemmar ersättning vid

arbetslöshet samt har antagit stadgar och utsett styrelse och revisorer enligt

denna lag.

4 § En arbetslöshetskassas firma skall innehålla ordet arbetslöshetskassa.

 Firman skall tydligt skilja sig från andra bestående arbetslöshetskassors

firma.

 Endast arbetslöshetskassor enligt denna lag får i sin firma använda

benämningen arbetslöshetskassa eller förkortningar därav.

5 § En arbetslöshetskassas stadgar skall ange följande:

 1. arbetslöshetskassans firma,

 2. kassans verksamhetsområde,

 3. uppgift om kassan är avsedd för anställda eller företagare eller båda

kategorierna,

 4. den ort i Sverige där kassans styrelse skall ha sitt säte,

 5. betalningssätt för arbetslöshetsersättning,

 6. betalningssätt för avgifter,

 7. påföljden för försummelse att till kassan betala avgift eller särskilt

uttaxerat belopp,

 8. antalet styrelseledamöter och revisorer samt deras suppleanter, sättet att

tillsätta dem och tiden för deras uppdrag,

 9. bestämmelser om föreningsstämma,

 10. antalet ombud som skall utses till föreningsstämman, sättet att utse dem

och tiden för deras uppdrag,

 11. tid för ordinarie föreningsstämma,

 12. den tid inom vilken föreningsstämman skall sammankallas, hur den skall

sammankallas och hur andra meddelanden skall ges till känna för ombuden och

medlemmarna, samt

 13. den tid inom vilken en medlem som vill få ett ärende behandlat vid en

föreningsstämma skall begära det och hur det skall göras.

 Första stycket 8 gäller inte arbetstagarrepresentanter som har utsetts enligt

lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för privatanställda.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får medge att en arbetslöshetskassas stadgar

innehåller annat än det som anges i första stycket, om det finns särskilda skäl.

6 § En arbetslöshetskassa får inte utöva annan verksamhet än sådan som avses i

1 § eller använda medel för ändamål som är främmande för sådan verksamhet.

Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen får

medge undantag från denna föreskrift, om det finns särskilda skäl.

Registrering av arbetslöshetskassor

7 § En förening som vill verka som arbetslöshetskassa registreras hos

Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Registreringen gäller från den dag ansökan om registrering kom in till

Arbetsmarknadsstyrelsen.

8 § Om en arbetslöshetskassas avsedda verksamhetsområde skulle helt eller i

väsentligt hänseende sammanfalla med en redan verksam arbetslöshetskassas

verksamhetsområde får registrering vägras.

9 § En arbetslöshetskassa skall för registrering anmäla

 1. sin postadress,

 2. de personer som har utsetts till

 - styrelseledamot,

 - kassaföreståndare,

 - suppleant,

 - firmatecknare,

 - revisor,

 3. de utseddas postadress och personnummer, och

 4. hur kassans firma tecknas.

 Om en arbetstagarrepresentant har utsetts enligt lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda skall det anges.

10 § En arbetslöshetskassa skall också för registrering anmäla varje ändring av

stadgarna som beslutats av föreningsstämman.

11 § En anmälan som sägs i 9 § görs första gången när arbetslöshetskassan

ansöker om registrering enligt 7 §. Därefter skall en anmälan göras genast efter

det att en ändring inträffat i något förhållande som tidigare anmälts eller

borde ha anmälts enligt 9-10 §§.

 Även den som anmälan gäller har rätt att göra anmälan.

12 § Arbetsmarknadsstyrelsen får förelägga arbetslöshetskassan att inom en viss

tid avge yttrande eller vidta rättelse, om styrelsen finner att ett beslut som

anmäls för registrering eller en handling som bifogas anmälningen

 1. inte har tillkommit i behörig ordning,

 2. till sitt innehåll strider mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäk-

ring, mot denna lag, mot föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa lagar

eller mot arbetslöshetskassans stadgar,

 3. i något viktigare hänseende har formulerats otydligt eller vilseledande.

 Om en arbetslöshetskassa inte följer ett sådant föreläggande, skall anmälan

avskrivas. En underrättelse om att så kan ske skall tas in i föreläggandet.

13 § Finns det något hinder mot registrering även efter det att ett yttrande

som sägs i 12 § första stycket har avgetts och arbetslöshetskassan har haft

tillfälle att yttra sig över hindret, skall Arbetsmarknadsstyrelsen vägra

registrering, om det inte finns anledning att ge ett nytt föreläggande.

14 § För en förpliktelse som genom en åtgärd på en förenings vägnar uppkommit

före registreringen svarar de solidariskt som har beslutat eller deltagit i

åtgärden. Genom registreringen övergår ansvaret på arbetslöshetskassan, om

förpliktelsen uppkommit efter det att föreningen bildats.

Arbetslöshetskassans ledning

Kassans styrelse

15 § En arbetslöshetskassa skall ha en styrelse med minst tre ledamöter samt

suppleanter.

 En av ledamöterna och hans eller hennes suppleant skall som statens

representant utses av Arbetsmarknadsstyrelsen. Övriga ledamöter och suppleanter

väljs av föreningsstämman.

 Den ledamot och den suppleant som utsetts av Arbetsmarknadsstyrelsen har rätt

till ersättning för uppdragets fullgörande med det belopp som regeringen eller

efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen fastställer.

16 § Vad som sägs i denna lag om styrelseledamöter gäller även suppleanter.

 Bestämmelser om arbetstagarrepresentanter finns i lagen (1987:1245) om

styrelserepresentation för de privatanställda.

Krav för att få vara styrelseledamot

17 § Styrelseledamöter skall vara bosatta i Sverige, om inte regeringen eller

efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen i ett särskilt fall

tillåter annat.

 Den som är underårig, i konkurs, har en förvaltare enligt 11 kap. 7 §

föräldrabalken eller är underkastad näringsförbud får inte vara styrelseledamot.

 Till styrelseledamot får föreningsstämman välja endast den som är medlem i

kassan.

Styrelseledamöternas uppdragstid

18 § En styrelseledamots uppdrag gäller för den tid som anges i arbetslös-

hetskassans stadgar. Uppdragstiden får inte omfatta mer än fyra verksamhetsår

och skall bestämmas så att den upphör vid slutet av den ordinarie

föreningsstämma på vilken styrelseval förrättas.

19 § Ett uppdrag som styrelseledamot upphör i förtid om ledamoten begär det.

Ett sådant uppdrag upphör i förtid även i det fall att den som utsett ledamoten

eller, i fråga om vald styrelseledamot, föreningsstämman beslutar det. Anmälan

om att uppdrag upphört i förtid skall göras hos arbetslöshetskassans styrelse

och hos Arbetsmarknadsstyrelsen.

20 § Om en styrelseledamots uppdrag upphör i förtid eller det uppkommer hinder

enligt 17 § för honom eller henne att vara styrelseledamot och en suppleant inte

kan träda i ledamotens ställe, skall övriga styrelseledamöter vidta åtgärder för

att en ny styrelseledamot tillsätts för den återstående mandattiden.

 Sådana åtgärder behöver inte vidtas om den ledamot vars uppdrag upphört var en

arbetstagarrepresentant som avses i lagen (1987:1245) om styrelserepresentation

för de privatanställda.

 Valet av en ny ledamot som skall väljas på föreningsstämma får anstå till

nästa ordinarie stämma vid vilken styrelseval förrättas utan hinder av 15 §

första stycket, om styrelsen är beslutför med kvarstående ledamöter och

suppleanter.

Poster inom arbetslöshetskassans ledning

21 § Styrelsen utser inom sig en ordförande och en vice ordförande. Den som är

anställd hos arbetslöshetskassan får inte vara ordförande.

 Styrelsen utser även en kassaföreståndare och en sekreterare. Bestämmelserna i

17 § andra stycket gäller också kassaföreståndaren. Kassaföreståndaren får inte

vara styrelseledamot eller kassaföreståndare i en annan kassa.

 Vid lika röstetal avgörs frågan genom lottning.

Ledningens uppgifter

22 § Styrelsen företräder arbetslöshetskassan och tecknar dess firma.

 Styrelsen får bemyndiga en styrelseledamot, kassaföreståndaren eller någon

annan att företräda arbetslöshetskassan och teckna dess firma, om det inte är

förbjudet enligt stadgarna. Styrelsen kan föreskriva att rätten att företräda

arbetslöshetskassan och teckna dess firma får utövas endast av två eller flera

personer i förening. Ingen annan inskränkning får registeras.

 Bestämmelserna i 17 § andra stycket och 30 § gäller också den som bemyndigas

enligt andra stycket.

 Styrelsen kan när som helst återkalla ett bemyndigande som avses i andra

stycket.

23 § Styrelsen svarar för arbetslöshetskassans organisation och förvaltningen

av kassans angelägenheter.

 Kassaföreståndaren ansvarar för den löpande förvaltningen enligt de riktlinjer

och anvisningar som styrelsen meddelar.

24 § Styrelsen skall se till att organisationen av bokföringen och

medelsförvaltningen innefattar en tillfredsställande kontroll.

 Kassaföreståndaren skall ombesörja att bokföringen fullgörs i överensstämmelse

med lag och att medelsförvaltningen sköts på ett betryggande sätt.

Styrelsesammanträden

25 § Styrelsens ordförande skall se till att styrelsesammanträden hålls när det

behövs. Styrelsen skall sammankallas om någon av styrelseledamöterna eller

kassaföreståndaren begär det.

 Kassaföreståndaren har rätt att närvara och yttra sig vid styrelsesammanträden

även om han eller hon inte är styrelseledamot, om inte styrelsen bestämmer något

annat i ett särskilt fall.

26 § Vid styrelsesammanträden skall föras protokoll som undertecknas av

ordföranden och justeras av den ledamot som styrelsen utser.

 Styrelseledamöter och kassaföreståndaren har rätt att få en avvikande mening

antecknad till protokollet.

 Protokollen skall föras i nummerföljd och förvaras på ett betryggande sätt.

27 § Styrelsen är beslutför om mer än hälften av det totala antalet ledamöter

eller det högre antal som föreskrivs i stadgarna är närvarande.

 Beslut i ett ärende får inte fattas om inte, såvitt möjligt, samtliga

styrelseledamöter har fått tillfälle att delta i ärendets behandling och fått

tillfredsställande underlag för att avgöra det.

28 § Om en styrelseledamot inte kan närvara vid ett styrelsesammanträde skall

ledamotens suppleant ges tillfälle att delta i sammanträdet.

 Suppleanten för den arbetstagarledamot som har utsetts enligt lagen

(1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda skall alltid få

underlag för styrelsesammanträdena och ges tillfälle att delta vid sammanträden

på samma sätt som en styrelseledamot.

29 § Om inte stadgarna föreskriver en särskild röstmajoritet, gäller som

styrelsens beslut den mening för vilken fler än hälften av de närvarande röstar

eller, vid lika röstetal, den mening som ordföranden stöder. Är styrelsen inte

fulltalig skall de som röstar för beslutet utgöra mer än en tredjedel av det

totala antalet styrelseledamöter, om inte något annat föreskrivs i stadgarna.

Särskilda bestämmelser om arbetslöshetskassans ledning och ställföreträdare

30 § Styrelseledamöter eller kassaföreståndaren får inte handlägga frågor som

rör avtal mellan dem och arbetslöshetskassan. De får inte heller handlägga

frågor om avtal mellan kassan och tredje man, om de i frågan har ett väsentligt

intresse som kan strida mot kassans intressen. Vad som sägs om handläggning av

frågor som rör avtal gäller även rättegång eller annan talan.

31 § Styrelsen eller andra ställföreträdare för en arbetslöshetskassa får inte

företa en rättshandling eller någon annan åtgärd som kan bereda en otillbörlig

fördel åt medlem eller någon annan, om rättshandlingen eller åtgärden är till

nackdel för arbetslöshetskassan eller någon av dess medlemmar.

32 § En ställföreträdare för en arbetslöshetskassa får inte följa en sådan

föreskrift av en föreningsstämma eller ett annat organ hos arbetslöshetskassan

som inte gäller därför att den står i strid med lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring, med denna lag, med föreskrifter utfärdade med stöd av

dessa lagar eller med kassans stadgar.

33 § Om en ställföreträdare har överskridit sin befogenhet när han eller hon

företog en rättshandling för en arbetslöshetskassa gäller inte rättshandlingen

mot kassan, om den mot vilken rättshandlingen företogs insåg eller borde ha

insett att befogenheten överskreds.

 Detta gäller också om en kassaföreståndare vid företagande av en rättshandling

har överskridit sin behörighet att vidta åtgärder på arbetslöshetskassans vägnar

enligt 23 § andra stycket och 24 § andra stycket.

Arbetslöshetskassans medlemmar

Rätt till medlemskap

34 § Rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa har var och en som uppfyller

villkoren i kassans stadgar om arbete inom kassans verksamhetsområde. Medlemskap

får dock beviljas endast den som under en sammanhängande period av fyra veckor

har förvärvsarbetat i genomsnitt minst 17 timmar per vecka och alltjämt arbetar

i minst denna omfattning. Rätt att bli medlem har inte den som

 1. är medlem i en annan arbetslöshetskassa,

 2. har fyllt 64 år.

 Rätt att bli medlem har även den som till följd av att han eller hon uppfyller

studerandevillkoret enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring är

berättigad till ersättning enligt grundförsäkringen och som har utbildat sig för

arbete i yrkeskategori eller bransch inom kassans verksamhetsområde.

35 § Arbetslöshetskassan skall föra en medlemsförteckning. Förteckningen skall

innehålla uppgift om

 1. varje medlems namn, personnummer, postadress och tid för inträde i kassan,

och

 2. de avgifter och andra belopp som medlemmen har betalat in.

36 § Medlemskapet i en arbetslöshetskassa upphör utan uppsägning den dag

medlemmen fyller 65 år.

Uteslutning av medlem

37 § Arbetslöshetskassans styrelse skall, om inte särskilda skäl talar mot det,

utesluta en medlem som

 1. inte uppfyller och inte heller under de senaste sex månaderna har uppfyllt

bestämmelsen i kassans stadgar om arbete inom kassans verksamhetsområde, eller

 2. medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktig eller vilseledande

uppgift om något förhållande av betydelse för hans eller hennes rätt till

medlemskap eller ersättning.

 Om särskilda skäl föreligger skall styrelsen, i stället för att utesluta

medlemmen, frånkänna honom eller henne rätten till ersättning enligt

bestämmelser härom i lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring.

 Första stycket 1 gäller inte sådan medlem som grundar sitt medlemskap endast

på förhållanden som avses i 34 § andra stycket.

38 § Har i ett ärende om uteslutning av medlem uppgift som inte saknar

betydelse för frågan om uteslutning tillförts ärendet av någon annan får ärendet

inte avgöras utan att medlemmen har underrättats om det och fått tillfälle att

yttra sig över uppgiften. Medlemmen skall anses ha fått underrättelse om

uppgiften, om den har sänts i ett rekommenderat brev under medlemmens vanliga

adress.

39 § Ett beslut varigenom en medlem uteslutits skall innehålla de skäl som

bestämt utgången, om det inte är uppenbart obehövligt. I beslutet skall även

anges från och med vilken dag uteslutningen gäller.

 Om ett beslut om uteslutning fattas med stöd av 37 § 1 under tid då medlemmen

har rätt till ersättning, gäller uteslutningen från och med dagen efter det att

medlemmens rätt till ersättning upphör.

Rätt till utträde

40 § Utträde ur en arbetslöshetskassa sker efter anmälan. Sådan anmälan skall

göras skriftligen och innehålla uppgift om när utträdet skall ske. En medlems

rätt att träda ut ur en arbetslöshetskassa får inte begränsas.

 Ytterligare bestämmelser om utträde finns i 45-46 §§.

Medlemsavgifter och särskild uttaxering

41 § En arbetslöshetskassa skall ta ut medlemsavgifter som i förening med andra

inkomster får antas täcka kassans förvaltningskostnader för den del av

försäkringen som avser inkomstbortfallsförsäkring, betalningen av

finansieringsavgift och övriga utgifter. En arbetslöshetskassa får besluta om

olika medlemsavgifter för olika medlemskategorier, om det finns skäl för det.

42 § Trots vad stadgarna föreskriver, får en arbetslöshetskassa besluta om

särskild uttaxering, om arbetslöshetskassans tillgångar är otillräckliga för

verksamhetens behöriga utövande.

43 § En arbetslöshetskassas beslut om medlemsavgifter och om särskild

uttaxering skall godkännas av Arbetsmarknadsstyrelsen.

44 § En arbetslöshetskassas inkomster som inte används för löpande utgifter

under verksamhetsåret, skall användas för sådana utgifter följande

verksamhetsår.

45 § En medlem skall anses ha trätt ut ur arbetslöshetskassan, om medlemmen vid

utgången av andra månaden efter den tid på vilken en medlemsavgift eller ett

särskilt uttaxerat belopp belöper inte har betalat avgiften eller beloppet till

kassan och inte heller har anmält ett förhållande på vilket befrielse från

betalningsskyldighet kan grundas. Medlemmen skall anses ha trätt ut ur kassan

vid den tidpunkten.

 I en arbetslöshetskassa med en längre avgiftsperiod än en kalendermånad skall

en medlem som inte inom tre månader från periodens början har betalat

medlemsavgiften anses ha trätt ut ur kassan efter den tiden.

46 § Om det finns särskilda skäl får Arbetsmarknadsstyrelsen medge utträde vid

en senare tidpunkt än vad som sägs i 45 §, dock senast vid utgången av sjätte

månaden.

47 § En arbetslöshetskassas styrelse får medge att en medlem får fortsätta att

vara medlem, även om medlemmen låtit bli att inom den tid som framgår av 45 §

anmäla ett förhållande som befrielse från betalningsskyldighet kan grundas på.

 Om det finns särskilda skäl, får styrelsen även i andra fall än som sägs i

första stycket besluta att en medlem får fortsätta att vara medlem även om

medlemmen inte inom den tid som framgår av 45 § betalat medlemsavgiften eller

ett särskilt uttaxerat belopp.

Finansieringsavgift

48 § Arbetslöshetskassorna skall till staten betala en avgift för finansiering

av del av statens kostnader för

 1. utbetald ersättning avseende inkomstbortfallsförsäkringen, och

 2. administration av grundförsäkringen.

 Betalningen skall ske med ett belopp för varje medlem som fanns i kassan den

31 december det senaste förflutna verksamhetsåret beräknat till 158 procent av

den under det löpande verksamhetsåret genomsnittligt utbetalade dagpenningen

till medlemmar enligt inkomstbortfallsförsäkringen. Härav utgör

 1. 135 procentenheter betalning av kostnader hänförliga till första stycket

1, och

 2. 23 procentenheter betalning av kostnader hänförliga till första stycket 2.

49 § Regeringen får meddela närmare föreskrifter om när och på vilket sätt

betalningarna enligt 48 § skall göras.

Föreningsstämma

50 § En arbetslöshetskassa skall hålla ordinarie föreningsstämma före den 1

juli varje år.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får medge att stämma hålls vid en senare tidpunkt

eller att den hålls endast vartannat år.

51 § Medlemmars rätt att besluta i arbetslöshetskassans angelägenheter får

utövas vid föreningsstämman genom valda ombud. Varje ombud har en röst.

 Om en arbetslöshetskassa är nybildad och val av ombud inte har hunnit

anordnas, får medlemmarna besluta i kassans angelägenheter vid föreningsstämman.

Vad som sägs om ombud i 55 och 56 §§ gäller i ett sådant fall på motsvarande

sätt medlemmar som beslutar vid stämman.

52 § Samtliga medlemmar i en arbetslöshetskassa har rätt att delta i val av

ombud.

53 § Föreningsstämman fastställer antalet ombud som skall väljas.

 Föreningsstämman kan bemyndiga styrelsen att fastställa antalet ombud. Ett

sådant bemyndigande blir giltigt endast om det godkänns av Arbetsmark-

nadsstyrelsen.

54 § Ett ombud får inte väljas för längre tid än fem år.

 Till ombud får väljas endast en person som är medlem i arbetslöshetskassan.

55 § Ett ombud får inte rösta genom ett annat ombud.

 Ett ombud får inte rösta i en fråga som rör

 1. talan mot ombudet,

 2. ombudets befrielse från skadeståndsansvar eller från någon annan

förpliktelse mot arbetslöshetskassan, eller

 3. talan eller befrielse som avses i 1 eller 2 som rör någon annan, om ombudet

i frågan har ett väsentligt intresse som kan strida mot kassans intressen.

56 § Om en bestämmelse i denna lag eller i arbetslöshetskassans stadgar som rör

kallelse till föreningsstämma eller tillhandahållande av handlingar har

åsidosatts i ett ärende, får stämman inte besluta i ärendet utan samtycke av

alla närvarande ombud. Även utan ett sådant samtycke får föreningsstämman avgöra

ett ärende som inte har tagits upp i kallelsen, om ärendet enligt stadgarna

skall förekomma på stämman eller omedelbart föranleds av ett annat ärende som

skall avgöras. Stämman får också besluta att en extra föreningsstämma skall

sammankallas för behandling av ärendet.

57 § Föreningsstämman öppnas av styrelsens ordförande eller av den som

styrelsen har utsett.

 Ordföranden vid föreningsstämman utses av stämman.

58 § Föreningsstämmans beslut utgörs av den mening som har fått mer än hälften

av de avgivna rösterna eller, vid lika röstetal, den mening som stämmans

ordförande stöder.

 Vid val anses den vald som har fått de flesta rösterna. Vid lika röstetal

avgörs valet genom lottning, om inte något annat beslutas av stämman innan valet

förrättas.

59 § Föreningsstämman beslutar om ändring av stadgarna. Beslutet är giltigt, om

minst tre fjärdedelar av samtliga röstberättigade vid stämman har förenat sig om

det. Om arbetslöshetskassans stadgar innehåller ytterligare villkor för ändring

av stadgarna, gäller det villkoret.

 Beslutet får inte verkställas innan registrering har skett enligt 10 §.

60 § Föreningsstämman får uppdra åt styrelsen att fatta beslut om

medlemsavgifter.

61 § Ett förbehåll i stadgarna om att tvister mellan arbetslöshetskassan och

styrelsen, styrelseledamöterna, kassaföreståndaren eller medlemmarna skall

hänskjutas till skiljemän har samma verkan som ett skiljeavtal.

 Om styrelsen begär skiljemannaförfarande mot arbetslöshetskassan, tillämpas 65

§.

Talan mot föreningsstämmans beslut

62 § Om ett beslut av en föreningsstämma inte har kommit till i behörig ordning

eller i övrigt strider mot lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring, denna

lag eller mot arbetslöshetskassans stadgar, kan talan mot arbetslöshetskassan om

att beslutet skall upphävas eller ändras föras av en medlem, styrelsen, en

styrelseledamot eller kassaföreståndaren.

 Talan skall väckas vid tingsrätten.

 Talan skall väckas inom tre månader från dagen för beslutet. Väcks inte talan

inom denna tid, är rätten till talan förlorad.

63 § En dom som upphäver eller ändrar en föreningsstämmas beslut gäller även

för medlemmar som inte har fört talan.

64 § Rätten kan ändra en föreningsstämmas beslut endast om det kan fastställas

vilket innehåll beslutet rätteligen borde ha haft.

 Skall föreningsstämmans beslut enligt denna lag anmälas för registrering,

skall rätten underrätta Arbetsmarknadsstyrelsen för registrering, om beslutet

har upphävts eller ändrats genom en dom som vunnit laga kraft eller om rätten

genom beslut under rättegången har förordnat att beslutet inte får verkställas.

65 § Om styrelsen vill väcka talan mot arbetslöshetskassan, skall den

sammankalla en föreningsstämma vid vilken det skall väljas ställföreträdare som

kan föra kassans talan i tvisten. Stämning delges den valde ställföreträdaren.

 För styrelsen talan mot föreningsstämmans beslut är rätten till talan inte

förlorad enligt 62 § tredje stycket, om styrelsen inom den där angivna tiden har

kallat till föreningsstämma enligt första stycket.

Redovisning

66 § Arbetslöshetskassans verksamhetsår är kalenderår.

67 § Styrelsen skall avge årsredovisning för varje verksamhetsår.

Årsredovisningen skall bestå av resultaträkning, balansräkning och

förvaltningsberättelse.

 Resultaträkningen och balansräkningen skall upprättas i enlighet med

bestämmelserna i bokföringslagen (1976:125). Förvaltningsberättelsen skall

upprättas med iakttagande av god redovisningssed.

68 § Årsredovisningen skall skrivas under av samtliga styrelseledamöter och av

kassaföreståndaren.

 Om det har antecknats en avvikande mening om årsredovisningen till styrelsens

protokoll, skall den avvikande meningen fogas till redovisningen.

69 § Årsredovisningen för det förflutna verksamhetsåret skall avlämnas till

revisorerna senast den 31 mars.

70 § Senast en månad efter det att resultaträkningen och balansräkningen har

blivit fastställda, skall en kopia av årsredovisningen och revisionsberättelsen

hållas tillgängliga hos arbetslöshetskassan för dem som vill ta del av dessa

handlingar.

71 § Regeringen eller efter regeringens bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen

får utfärda närmare föreskrifter om arbetslöshetskassans bokföring, årsbokslut

och årsredovisning. Om det finns särskilda skäl, får föreskrifterna avvika från

vad som följer av bokföringslagen (1976:125).

Revision

72 § En arbetslöshetskassa skall ha minst två revisorer och personliga

suppleanter för dem. Vad som i denna lag sägs om revisorer gäller även

revisorssuppleanter.

 Revisorerna väljs av föreningsstämman, om det inte föreskrivs i stadgarna att

de skall utses på ett annat sätt.

73 § Minst en av revisorerna skall vara en auktoriserad eller en godkänd

revisor.

 Till revisor kan utses även ett registrerat revisionsbolag.

74 § Revisor får inte

 1. vara underårig,

 2. ha en förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken,

 3. vara i konkurs,

 4. vara underkastad näringsförbud,

 5. vara styrelseledamot eller kassaföreståndare i arbetslöshetskassan eller

hjälpa till vid kassans bokföring eller medelsförvaltning eller kontrollen över

den,

 6. vara anställd hos arbetslöshetskassan, eller

 7. vara gift eller sambo med en person som avses i 5, syskon eller släkting i

rätt upp- eller nedstigande led till en sådan person, eller besvågrad med en

sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med

den andres syskon.

75 § En revisors uppdrag gäller för den tid som anges i stadgarna. Om uppdraget

inte skall gälla tills vidare, skall tiden bestämmas så att uppdraget upphör vid

slutet av den ordinarie föreningsstämma på vilken revisorsval förrättas.

76 § Om en revisors uppdrag upphör i förtid eller om revisorn enligt 74 § eller

enligt stadgarna inte får fortsätta att vara revisor och inte har någon

suppleant, skall styrelsen vidta åtgärder för att en ny revisor tillsätts för

den återstående mandattiden.

77 § Revisorerna får när som helst inventera arbetslöshetskassans tillgångar

och granska dess böcker, räkenskaper och andra handlingar.

 Arbetslöshetskassans styrelse och kassaföreståndaren skall lämna de

upplysningar och det biträde som revisorerna begär.

78 § Revisorerna skall i den omfattning som följer av god revisionssed granska

arbetslöshetskassans årsredovisning och räkenskaper samt styrelsens och

kassaföreståndarens förvaltning. Efter att granskningen har slutförts, skall

revisorerna skriva en hänvisning till revisionsberättelsen på årsredovisningen.

Om revisorerna finner att balans- eller resultaträkningen inte bör fastställas,

skall även det antecknas.

79 § Revisorerna skall för varje verksamhetsår till föreningsstämman avge en

revisionsberättelse som skall innehålla

 1. ett uttalande om årsredovisningen har gjorts enligt gällande lag och

arbetslöshetskassans stadgar,

 2. ett uttalande i frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöterna, och

 3. ett förslag i frågan om fastställande av balansräkning och resultaträk-

ning.

80 § Revisionsberättelsen skall lämnas till arbetslöshetskassans styrelse

senast en månad efter det att revisorerna har fått redovisningshandlingarna.

Dessa skall samtidigt lämnas tillbaka till styrelsen.

81 § Revisorerna har rätt att närvara vid en föreningsstämma. De är skyldiga

att närvara vid en stämma, om det med hänsyn till ärendena anses nödvändigt.

Fusion

82 § Genom ett avtal om fusion kan en arbetslöshetskassa (den överlåtande

kassan) gå upp i en annan arbetslöshetskassa (den övertagande kassan). En sådan

fusion innebär att medlemmarna i den överlåtande kassan blir medlemmar i den

övertagande kassan, att den överlåtande kassan upplöses samt att dess tillgångar

och skulder övertas av den övertagande kassan.

 En fusion kan också verkställas genom att en överlåtande kassa går upp i två

eller flera övertagande kassor.

83 § Genom ett avtal om fusion kan två eller flera arbetslöshetskassor (de

överlåtande kassorna) förenas genom att bilda en ny arbetslöshetskassa. En sådan

fusion innebär att medlemmarna i de överlåtande kassorna blir medlemmar i den

nya kassan, att de överlåtande kassorna upplöses samt att deras tillgångar och

skulder övertas av den nya kasssan.

84 § Ett avtal om fusion skall för att bli giltigt godkännas av förenings-

stämman i den överlåtande arbetslöshetskassan samt av Arbetsmarknadsstyrelsen.

Bestämmelserna i 59 § skall tillämpas i fråga om en föreningsstämmas beslut att

godkänna en fusion.

Den kompletterande arbetslöshetskassan

85 § Rikstäckande organisationer som företräder anställda och företagare på

arbetsmarknaden får bilda en kompletterande arbetslöshetskassa. I den

kompletterande arbetslöshetskassan är organisationerna som bildat föreningen

medlemmar. Denna kassa skall ha till ändamål att främst övergångsvis handha

arbetslöshetsförsäkring åt enskilda. Såvitt avser grundförsäkringen omfattar

kassans verksamhet arbetslösa som inte är medlemmar i någon arbetslöshetskassa.

Såvitt avser den frivilliga inkomstbortfallsförsäkringen omfattar verksamheten

dem som är anslutna till den kompletterande kassan.

 Den kompletterande arbetslöshetskassan skall godkännas av regeringen.

86 § Såväl arbetstagare som företagare kan hos kassan försäkra sig mot

inkomstbortfall. Sådan försäkrad benämns ansluten.

87 § För den kompletterande kassan gäller i övrigt bestämmelserna i denna lag

med följande undantag.

 Bestämmelsen i 3 § om minsta antal medlemmar, bestämmelsen i 8 § om att

registrering i vissa fall får vägras samt bestämmelserna i 82-84 §§ om fusion

gäller inte.

 Såvitt avser bestämmelserna i 3 §, 5 § första stycket 12 och 34-47 §§ samt 60

§ om medlemskap, medlemsförteckning, medlemsavgift m.m., i 48 § om

finansieringsavgift, och i 95-97 §§ och 111-115 §§ om överklagande, omprövning

och ändring gäller bestämmelserna för de anslutna i stället för medlemmarna. Vad

som sägs i 31 och 61 §§ om medlem gäller även ansluten till den kompletterande

arbetslöshetskassan.

 I stället för vad som sägs i 17 § tredje stycket gäller för den kompletterande

arbetslöshetskassan följande. Till styrelseledamot får utses medlemmar,

förtroendevalda eller anställda i de organisationer som är medlemmar i

föreningen. Styrelseledamöterna får inte vara styrelseledamöter,

kassaföreståndare eller ombud vid föreningsstämma i en annan arbetslöshetskassa.

 Bestämmelserna i 51-54 §§ om val av ombud och valda ombud gäller i den

kompletterande arbetslöshetskassan på motsvarande sätt ombud som utses av

medlemsorganisationerna. För sådana ombud gäller vad som i tredje stycket sägs

om styrelseledamot i den kompletterande kassan.

Samverkan

88 § Arbetslöshetskassorna skall samverka med varandra i frågor som rör

administration, service, information, utbildning och utveckling av kassornas

verksamhet.

 Arbetslöshetskassorna skall lämna information till den enskilde om vilka andra

arbetslöshetskassor som är verksamma inom hans eller hennes yrkesområde.

Tillsyn

89 § Arbetsmarknadsstyrelsen utövar tillsyn över arbetslöshetskassorna och gör

uppföljning av arbetslöshetsförsäkringen.

 Arbetsmarknadsstyrelsen skall verka för att bestämmelserna i lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring och i denna lag tillämpas likformigt och rättvist.

90 § En arbetslöshetskassa skall för tillsyn och uppföljning av arbetslös-

hetsförsäkringen lämna uppgifter enligt vad regeringen eller efter regeringens

bemyndigande Arbetsmarknadsstyrelsen föreskriver.

 En arbetslöshetskassa är skyldig att lämna Arbetsmarknadsstyrelsen tillträde

till föreningsstämman och styrelsesammanträdena.

91 § Arbetsmarknadsstyrelsen får meddela de erinringar i fråga om en

arbetslöshetskassas verksamhet som styrelsen finner behövliga.

 Arbetsmarknadsstyrelsen får förelägga en arbetslöshetskassa att inom en viss

tid vidta de åtgärder som behövs för rättelse, om

 1. en avvikelse har gjorts från kassans stadgar, denna lag, lagen (1997:000)

om arbetslöshetsförsäkring eller de författningar och föreskrifter i övrigt som

gäller för kassans verksamhet,

 2. stadgarna inte längre uppfyller kraven enligt 5 §,

 3. kassans tillgångar inte är tillräckliga, eller

 4. någon annan allvarlig anmärkning kan riktas mot kassans verksamhet.

92 § Om ett föreläggande enligt 91 § inte har följts inom den tid som angetts i

föreläggandet och det förhållandet mot vilket anmärkningen riktats inte heller

har undanröjts på något annat sätt, får Arbetsmarknadsstyrelsen bestämma att

arbetslöshetskassan helt eller delvis under en viss tid inte skall ha rätt till

statsbidrag.

Statsbidrag

93 § En arbetslöshetskassa har rätt till statsbidrag för kostnader för

ersättning som betalas ut enligt bestämmelser i lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring.

94 § Om en arbetslöshetskassa har fått statsbidrag utan att vara berättigad

till det eller har fått för stort bidrag, skall kassan betala tillbaka bidraget.

 I frågor om återkrav beslutar Arbetsmarknadsstyrelsen. Grundas återkravet på

att beslut om ersättning enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsförsäkring är

felaktigt, får dock statsbidraget återkrävas endast om beslutet om utbetalning

av ersättning uppenbart strider mot nämnda lag, denna lag eller med stöd av

dessa lagar meddelade föreskrifter.

 Vid återkrav får beloppet jämkas eller, om det finns synnerliga skäl, helt

efterges.

Överklagande, omprövning och ändring

Överklagande i ärenden om rätt till medlemskap i en arbetslöshetskassa

95 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden om rätt till medlemskap enligt

denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

96 § Arbetslöshetskassans beslut får inte överklagas av en enskild innan kassan

har omprövat sitt beslut enligt 111 §. Om ett beslut överklagas innan det har

omprövats, skall överklagandet anses som en begäran om omprövning.

97 § Arbetsmarknadsstyrelsen får, även till förmån för en enskild part,

överklaga en domstols och en arbetslöshetskassas beslut i ärenden som avses i 95

§.

Överklagande i övriga ärenden

98 § Beslut som en arbetslöshetskassa fattar med stöd av denna lag får i andra

fall än som avses i 62 och 95 §§ överklagas hos Arbetsmarknadsstyrelsen.

 Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i ett sådant ärende överklagas hos regeringen.

99 § Utan hinder av vad som sägs i 2 § första stycket får styrelsen för en

förening som vägrats registrering överklaga Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i

ärendet om registrering.

100 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut enligt 92 eller 94 § får överklagas av

arbetslöshetskassan hos allmän förvaltningsdomstol.

Gemensamma bestämmelser om överklagande

101 § Ett beslut skall överklagas skriftligt.

 I skrivelsen skall anges vilket beslut som överklagas och den ändring av

beslutet som begärs.

102 § Skrivelsen med överklagandet skall ges in till den instans som har

meddelat beslutet. Skrivelsen skall, om inte annat anges i 103 och 104 §§, ha

kommit in till den instansen inom två månader från den dag klaganden fick del av

beslutet.

103 § Om överklagandet görs av Arbetsmarknadsstyrelsen eller av en

arbetslöshetskassa skall skrivelsen med överklagandet ha kommit in till den

instans som meddelat beslutet inom två månader från beslutets dag.

104 § Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i frågor som avses i 8, 92 och 94 §§

skall överklagas inom två månader från beslutets dag.

105 § Den instans som har meddelat det överklagade beslutet prövar om

skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid.

 Om skrivelsen har kommit in för sent, skall den avvisas utom när

 1. förseningen beror på att den instans som har fattat det överklagade

beslutet har lämnat klaganden en felaktig underrättelse om hur man överklagar,

eller

 2. skrivelsen inom tiden för överklagande har kommit in till den instans som

skall pröva överklagandet.

 I fall som avses i 2 skall den instans dit skrivelsen kommit vidarebefordra

den till den instans som har meddelat beslutet och samtidigt lämna uppgift om

vilken dag skrivelsen kom in till den högre instansen.

106 § Om skrivelsen med överklagandet inte avvisas enligt 105 § andra stycket,

skall den instans som har meddelat det överklagade beslutet lämna över denna och

övriga handlingar i ärendet till den instans som skall pröva överklagandet.

107 § En arbetslöshetskassas, Arbetsmarknadsstyrelsens eller en domstols

beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte något annat har angetts i

beslutet eller bestämts av den instans som skall överpröva beslutet.

108 § I ett mål där en enskild part överklagar en arbetslöshetskassas beslut är

kassan den enskildes motpart.

109 § Arbetsmarknadsstyrelsen får överta en arbetslöshetskassas uppgift att i

länsrätt och kammarrätt föra talan.

 Arbetsmarknadsstyrelsen för sådan talan i Regeringsrätten.

110 § Vid överklagande till kammarrätt krävs det prövningstillstånd.

Omprövning och ändring

111 § Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden som sägs i 95 § skall omprövas

av kassan, om det begärs av den enskilde som beslutet angår.

 Detta gäller inte, om arbetslöshetskassan redan har ändrat beslutet med stöd

av 113 §.

112 § Bestämmelserna i 101-106 §§ om överklagande skall tillämpas i fråga om

en begäran om omprövning.

113 § En arbetslöshetskassa skall utan begäran ändra sitt beslut i ärenden som

sägs i 95 § och som inte har överprövats av en högre instans, om

 1. beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller något annat sådant

förbiseende innehåller en uppenbar oriktighet,

 2. beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart

felaktigt eller ofullständigt underlag, eller

 3. beslutet har blivit oriktigt på grund av en uppenbart felaktig

rättstillämpning eller någon annan liknande orsak.

 En ändring enligt första stycket behöver inte göras, om oriktigheten är av

ringa betydelse.

114 § En ändring med stöd av 113 § av ett beslut får inte göras sedan mer än

två år förflutit från den dag då beslutet meddelades.

 Ett beslut får ändras även efter det att den tiden har gått ut, om det först

därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller

ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl.

115 § Vid omprövning enligt 111 § får beslutet inte ändras till den enskildes

nackdel.

 Vid ändring enligt 113 § får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel,

om det finns synnerliga skäl mot det.

Straffbestämmelse

116 § Om en förening eller en annan organisation utan att vara registrerad

enligt denna lag handhar frågor om ersättning enligt lagen (1997:000) om

arbetslöshetsförsäkring, döms den som på föreningens eller organisationens

vägnar deltar i en åtgärd eller ett beslut i sådan verksamhet till böter eller

fängelse i högst sex månader.

 Bilaga 2

-----------------------------------------------------------------------

 Bestämmelse i lagrådsremissen Bestämmelse i lagrådets lagförslag

 1 § 1 §

 2 § 2 § andra stycket

 3 § första stycket 1 §

-----------------------------------------------------------------------

 3 § andra stycket 2 § första stycket

-----------------------------------------------------------------------

 4 § 93 §

-----------------------------------------------------------------------

 5 § 88 §

-----------------------------------------------------------------------

 6 § 90 § första stycket

-----------------------------------------------------------------------

 7 § 3 §

-----------------------------------------------------------------------

 8 § 85 § första stycket

-----------------------------------------------------------------------

 9 § 85 § första stycket andra meningen

 86 §

 87 § andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 10 § 4 §

-----------------------------------------------------------------------

 11 § 5 § och 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 12 § 6 §

-----------------------------------------------------------------------

 13 § första och tredje stycket 7 §

-----------------------------------------------------------------------

 13 § andra stycket 85 § andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 14 § första stycket 8 §

-----------------------------------------------------------------------

 14 § andra stycket saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 14 § tredje stycket 87 § andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 15 § 9 §

-----------------------------------------------------------------------

 16 § första stycket 9 § första stycket 4

-----------------------------------------------------------------------

 16 § andra stycket 10 §

-----------------------------------------------------------------------

 17 § 11 §

-----------------------------------------------------------------------

 18 § 12 §

-----------------------------------------------------------------------

 19 § 13 §

-----------------------------------------------------------------------

 20 § saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 21 § 14 §

-----------------------------------------------------------------------

 22 § 15 §

-----------------------------------------------------------------------

 23 § 16 §

-----------------------------------------------------------------------

 24 § 17 § och 87 § fjärde stycket

-----------------------------------------------------------------------

 25 § 18 §

-----------------------------------------------------------------------

 26 § 19 §

-----------------------------------------------------------------------

 27 § 20 §

-----------------------------------------------------------------------

 28 § 21 §

-----------------------------------------------------------------------

 29 § 22 §

-----------------------------------------------------------------------

 30 § 23 §

-----------------------------------------------------------------------

 31 § 24 §

-----------------------------------------------------------------------

 32 § 25 §

-----------------------------------------------------------------------

 33 § 26 §

-----------------------------------------------------------------------

 34 § 27 §

-----------------------------------------------------------------------

 35 § 28 §

-----------------------------------------------------------------------

 36 § 29 §

-----------------------------------------------------------------------

 37 § 30 §

-----------------------------------------------------------------------

 38 § 31 § och 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 39 § 32 §

-----------------------------------------------------------------------

 40 § 33 §

-----------------------------------------------------------------------

 41 § 34 §

-----------------------------------------------------------------------

 42 § 35 §

-----------------------------------------------------------------------

 43 § 36 §

-----------------------------------------------------------------------

 44 § 37 §

-----------------------------------------------------------------------

 45 § 38 §

-----------------------------------------------------------------------

 46 § 39 §

-----------------------------------------------------------------------

 47 § 40 §

-----------------------------------------------------------------------

 48 § 41 §

-----------------------------------------------------------------------

 49 § 42 §

-----------------------------------------------------------------------

 50 § 43 §

-----------------------------------------------------------------------

 51 § 44 §

-----------------------------------------------------------------------

 52 § 45 §

-----------------------------------------------------------------------

 53 § 46 §

-----------------------------------------------------------------------

 54 § 47 §

-----------------------------------------------------------------------

 55 § 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 56 § 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 57 § 48 § och 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 58 § 49 §

-----------------------------------------------------------------------

 59 § 50 §

-----------------------------------------------------------------------

 60 § 51 § och 87 § femte stycket

-----------------------------------------------------------------------

 61 § 52 §

-----------------------------------------------------------------------

 62 § 53 §

-----------------------------------------------------------------------

 63 § första stycket 54 § första stycket

-----------------------------------------------------------------------

 63 § andra stycket 54 § andra stycket och 87 § femte

 stycket

-----------------------------------------------------------------------

 63 § tredje stycket saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 64 § 55 §

-----------------------------------------------------------------------

 65 § 56 §

-----------------------------------------------------------------------

 66 § 57 §

-----------------------------------------------------------------------

 67 § 58 §

-----------------------------------------------------------------------

 68 § 59 §

-----------------------------------------------------------------------

 69 § 60 §

-----------------------------------------------------------------------

 70 § 61 § och 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 71 § 62 §

-----------------------------------------------------------------------

 72 § 63 §

-----------------------------------------------------------------------

 73 § 64 §

-----------------------------------------------------------------------

 74 § 65 §

-----------------------------------------------------------------------

 75 § 66 §

-----------------------------------------------------------------------

 76 § 67 §

-----------------------------------------------------------------------

 77 § 68 §

-----------------------------------------------------------------------

 78 § 69 §

-----------------------------------------------------------------------

 79 § 70 §

-----------------------------------------------------------------------

 80 § 71 §

-----------------------------------------------------------------------

 81 § 72 §

-----------------------------------------------------------------------

 82 § 73 §

-----------------------------------------------------------------------

 83 § 74 §

-----------------------------------------------------------------------

 84 § 75 §

-----------------------------------------------------------------------

 85 § 76 §

-----------------------------------------------------------------------

 86 § 77 §

-----------------------------------------------------------------------

 87 § 78 §

-----------------------------------------------------------------------

 88 § 79 §

-----------------------------------------------------------------------

 89 § 80 §

-----------------------------------------------------------------------

 90 § 81 §

-----------------------------------------------------------------------

 91 § 82 §

-----------------------------------------------------------------------

 92 § 83 §

-----------------------------------------------------------------------

 93 § 84 §

-----------------------------------------------------------------------

 94 § saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 95 § saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 96 § saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 97 § 87 § andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 98 § 89 §

-----------------------------------------------------------------------

 99 § första stycket saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 99 § andra stycket 90 § andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 100 § 91 § första stycket

-----------------------------------------------------------------------

 101 § 91 § andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 102 § 92 §

-----------------------------------------------------------------------

 103 § första stycket 94 § första och andra stycket

-----------------------------------------------------------------------

 103 § andra stycket 94 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 103 § tredje stycket saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 104 § 95 §

-----------------------------------------------------------------------

 105 § 96 §

-----------------------------------------------------------------------

 106 § 108 §

-----------------------------------------------------------------------

 107 § 109 §

-----------------------------------------------------------------------

 108 § 97 §

-----------------------------------------------------------------------

 109 § 110 §

-----------------------------------------------------------------------

 110 § 98 §

-----------------------------------------------------------------------

 111 § saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 112 § 99 §

-----------------------------------------------------------------------

 113 § första stycket 100 §

-----------------------------------------------------------------------

 113 § andra stycket saknar motsvarighet

-----------------------------------------------------------------------

 114 § 101 §

-----------------------------------------------------------------------

 115 § 102 §

-----------------------------------------------------------------------

 116 § 103 §

-----------------------------------------------------------------------

 117 § 104 §

-----------------------------------------------------------------------

 118 § 105 §

-----------------------------------------------------------------------

 119 § 106 §

-----------------------------------------------------------------------

 120 § 107 §

-----------------------------------------------------------------------

 121 § 111 §

-----------------------------------------------------------------------

 122 § 112 §

-----------------------------------------------------------------------

 123 § 113 §

-----------------------------------------------------------------------

 124 § 114 §

-----------------------------------------------------------------------

 125 § 115 §

-----------------------------------------------------------------------

 126 § 87 § tredje stycket

-----------------------------------------------------------------------

 127 § 116 §

-----------------------------------------------------------------------

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 mars 1997

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:107 En allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring.

Rättsdatablad

--------------------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för bak-

 ändrar, upphäver eller omliggande EG-regler

 upprepar ett

 normgivningsbemyndi-

 gande

--------------------------------------------------------------------

Lag om arbetslös- 7, 10, 13, 33, 36,

hetsförsäkring 38, 40, 42 §§

--------------------------------------------------------------------

Lag om arbetslös- 6, 15, 49, 71, 90 §§

hetskassor

--------------------------------------------------------------------

Lag om ändring i lagen 4, 6 §§

(1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring

--------------------------------------------------------------------

Lag om ändring i lagen 4, 6 §§

(1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------