Bilaga 3

Avstämning av målet om

en halverad öppen

arbetslöshet till år 2000

Bilaga 3

Avstämning av målet om en halverad

öppen arbetslöshet till år 2000

Innehållsförteckning

1 Regeringens mål för öppen arbetslöshet och sysselsättning 4

2 Sysselsättningspolitiken och utvecklingen på arbetsmarknaden 5

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila priser 5

2.2 Lönebildning 5

2.3 Privat sysselsättning och företagande 6

2.4 Skola, vård och omsorg 7

2.5 Arbets- och kompetenslinjen 8

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling 8

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik 9

3 Sysselsättningssamarbetet inom EU 13

4 Regeringens förslag i budgetpropositionen för år 2000 13

4.1 Arbets- och kompetenslinjen 14

4.2 Förbättrade villkor för företagande 14

5 Tillväxt, sysselsättning och arbetslöshet fram till år 2002 14

5.1 Den ekonomiska utvecklingen 14

5.2 Arbetsmarknaden 15

1 Regeringens mål för öppen

arbetslöshet och sysselsättning

Att öka sysselsättningen och minska

arbetslösheten utgör regeringens främsta uppgift.

I regeringsförklaringen 1996 deklarerade

regeringen att Sverige år 2000 skall ha halverat

den öppna arbetslösheten till 4 procent och

riksdagen ställde sig i juli samma år bakom detta

mål. I budgetpropositionen för 1999 tillkom ett

mål för sysselsättningen. Målet innebär att

andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen

mellan 20 och 64 år skall öka från 74 procent

1997 till 80 procent år 2004. Därigenom minskar

också behovet av sociala ersättningar. Antalet

personer, omräknat till helårsekvivalenter, vars

försörjning utgörs av

ersättningar för ohälsa, arbetslöshet, deltagande i

arbetsmarknadsprogram och socialbidrag skall

minska från drygt 1 miljon helårspersoner 1997

till 0,8 miljoner år 2004.

Regeringen har utfäst sig att varje halvår

redovisa en avstämning i förhållande till målet

om halverad öppen arbetslöshet. I det följande

redovisas den sjätte avstämningen av

arbetslöshetsmålet, vilken också innehåller en

redogörelse för regeringens politik och för

utvecklingen på arbetsmarknaden. Vidare

presenteras en uppföljning av

sysselsättningsmålet. Slutligen redovisas i korthet

regeringens prognos för tillväxt, sysselsättning

och arbetslöshet fram till år 2002.

Diagram 1.1 Andelen reguljärt sysselsatta, 20-64 år,

säsongsrensade månadsdata, 3-mån. glidande medelvärde.

Procent

Andelen reguljärt sysselsatta bland personer i

åldrarna 20 till 64 år uppgick 1990 till drygt 85

procent. Sysselsättningsandelen sjönk därefter,

med undantag av en viss uppgång 1995,

kontinuerligt fram till 1997. Sedan sommaren

1997 har sysselsättningsandelen åter stigit och

1998 var andelen reguljärt sysselsatta 74,6

procent. Under 1999 har sysselsättningen

fortsatt att stiga och andelen reguljärt

sysselsatta uppgick under andra kvartalet till

76,8 procent, en ökning med drygt 1,5

procentenheter sedan andra kvartalet 1998.

För att uppnå sysselsättningsmålet behöver

cirka 55 000 nya arbetstillfällen tillkomma per år

mellan 1997 och 2004. Sedan sommaren 1997 har

sysselsättningen ökat med cirka 160 000

personer, en utveckling som således ligger över

med vad som krävs för att uppnå

sysselsättningsmålet.

De senaste två åren har arbetslösheten minskat

kraftigt bland både män och kvinnor. I juli i år

uppgick den säsongrensade öppna arbetslösheten

enligt Finansdepartementets beräkningar till 5,4

procent , vilket är en minskning med cirka 1,5

procentenheter sedan juli förra året. Sedan våren

1997 har arbetslösheten minskat med cirka 3

procentenheter. Arbetslösheten bland kvinnor,

som allt sedan krisen i början av 1990-talet varit

betydligt lägre än männens, uppgick i juli i år till

4,5 procent (säsongrensat). Detta kan jämföras

med en arbetslöshet på 5,8 procent bland

männen. Skillnaden i arbetslöshet mellan män

och kvinnor har minskat sedan mitten av 1990-

talet.

Diagram 1.2 Öppen arbetslöshet, säsongsrensade

månadsdata

Procent av arbetskraften

2 Sysselsättningspolitiken och

utvecklingen på arbetsmarknaden

I tillväxtpropositionen (prop. 1995/96:25) hösten

1995 lade regeringen fram en dagordning för sitt

arbete att stärka tillväxten och sysselsättningen.

Dagordningen har därefter fått sin konkreta

utformning i ett flertal propositioner.

Regeringens politik för ökad sysselsättning och

minskad arbetslöshet bygger på fem grundstenar:

1. De offentliga finanserna skall vara sunda och

priserna stabila.

2. Det krävs en bättre fungerande lönebildning

för att arbetslösheten skall kunna halveras.

3. Huvuddelen av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn.

4. I den offentliga sektorn skall verksamheter

prioriteras framför transfereringar. Skolan,

vården och omsorgen utgör kärnan i

välfärden.

5. Arbetslösheten skall minskas huvudsakligen

genom att fler människor får arbete eller

utbildning som ger ökade möjligheter till

arbete.

Dessa grundstenar utgör i de följande avsnitten

utgångspunkt för redogörelsen för de konkreta

åtgärder som vidtagits inom ramen för

sysselsättningspolitiken. I avsnitten ges även en

bakgrund till de åtgärder som vidtagits samt en

beskrivning av utvecklingen på några centrala

områden.

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila

priser

Saneringen av de offentliga finanserna, som

inleddes under förra mandatperioden, har

inneburit att budgetunderskott vänts till

överskott och att Sverige kan börja amortera på

statsskulden. Saneringsprogrammet har vidare

inneburit ett starkt förtroende för den svenska

ekonomin. Dessutom har tilltron till

inflationsmålet på 2 procent stärkts. Dessa båda

faktorer har tillsammans skapat utrymme för

väsentligt lägre räntor samt låga och stabila priser.

Lägre räntor leder till att de offentliga

ränteutgifterna minskar, vilket i sin tur frigör

resurser som kan användas för att förbättra

ekonomins funktionssätt och möjliggör ökade

överföringar till kommunerna. Dessa över-

föringar väntas leda till att den kommunala

konsumtionen ökar, främst inom vård, skola och

omsorg, och därmed till en ökad offentlig

sysselsättning. Lägre räntor stimulerar dessutom

investeringarna och den privata konsumtionen.

Sunda offentliga finanser och stabila priser är

alltjämt en viktig förutsättning för en uthållig

ökning av sysselsättningen. I enlighet med det

långsiktiga mål för de offentliga finanserna som

antogs av riksdagen i och med 1997 års

vårproposition skall överskotten i de offentliga

finanserna uppgå till 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel. Därigenom

lättas skuldbördan på kommande generationer

samtidigt som ett

finanspolitiskt handlingsutrymme skapas inför

kommande lågkonjunkturer.

Förbättringen av de offentliga finanserna

skapar utrymme för skattesänkningar med början

under innevarande mandatperiod. Dessa

skattesänkningar bör utformas så att

marginaleffekter minskas och

arbetskraftsdeltagande och utbildning

uppmuntras. Därmed understöds en utveckling

med högre tillväxt och ökad sysselsättning.

2.2 Lönebildning

För att den pågående konjunkturuppgången skall

bli långvarig är det av stor vikt att

löneökningarna hålls på en nivå som är förenlig

med fortsatt prisstabilitet även vid en väsentligt

lägre arbetslöshet än dagens. I en ekonomi som

känne-tecknas av låg inflation är det svårt för

företagen att övervältra kostnader för

löneökningar på konsumenter genom ökade

priser. Reallöne-ökningar som överstiger

produktivitetstillväxten kommer i större

utsträckning än tidigare att få direkta

konsekvenser för produktion och sysselsättning.

Våren 1996 gav regeringen arbetsmarknadens

parter i uppdrag att redovisa sin syn på

lönebildningen och möjligheterna att gemensamt

formulera nödvändiga förändringar av

förhandlings- och lönebildningssystemen.

Regeringen beslutade därefter att utse en särskild

utredare med uppgift att närmare analysera de

olika förslag till

förändringar av formerna för framtidens

lönebildning som parterna presenterade för

regeringen 1997. Utredaren lämnade sitt huvud-

betänkande till regeringen i november 1998. Två

s.k. samsynsmän har på regeringens uppdrag

undersökt förutsättningarna för en samsyn kring

spelreglerna för lönebildningen. Samsynsmännen

rapporterade till regeringen att det finns

betydande motsättningar mellan

arbetsmarknadens parter i denna fråga.

Regeringen avser därför att i november lägga ett

förslag om nödvändiga förändringar av

regelverket för lönebildningen.

2.3 Privat sysselsättning och företagande

Den tredje grundstenen för

sysselsättningspolitiken är att huvuddelen av

sysselsättningsökningen skall komma i den

privata sektorn. En hög sysselsättning i privat

sektor bidrar till att stärka de offentliga

finanserna, och är därför en grundförutsättning

för bibehållandet av ett väl utbyggt

välfärdssystem.

Den privata sysselsättningen minskade kraftigt

i början av 1990-talet, framför allt inom

tillverkningsindustrin och byggsektorn. Sedan

1994 har den privata sysselsättningen återigen

ökat, vilket framgår av diagram 2.1.

Sysselsättningsökningen var inledningsvis

betydligt större för män än för kvinnor, men de

senaste åren är uppgången mer jämt fördelad

mellan män och kvinnor.

Diagram 2.1 Sysselsättningsförändring i offentlig och privat

sektor, basperiod januari 1994

Tusental personer, (säsongsrensade glidande medelvärden)

Sysselsättningen har ökat kraftigt det senaste året

och den snabba sysselsättningstillväxten inom

tjänstesektorn har fortsatt. Den största ökningen

har skett inom privata företagsinriktade tjänster,

men även inom personliga och kulturella tjänster

samt inom utbildning, vård och omsorg.

Sysselsättningsförändringarna inom

industrisektorn har varit små, trots det

förbättrade konjunktur-

läget.

Saneringen av de offentliga finanserna har

bidragit till en kraftig räntenedgång och minskad

osäkerhet om den ekonomiska politiken. Detta

har i sin tur bidragit till att skapa ett gynnsamt

investeringsklimat och därmed möjliggjort ökad

sysselsättning i den privata sektorn.

För att främja sysselsättningen inom den

privata sektorn har också ett flertal åtgärder

genomförts för att förbättra villkoren för

företagande. Många av åtgärderna har varit

särskilt riktade mot små och medelstora företag.

Bland åtgärderna som redan genomförts kan

nämnas nedsättning av arbetsgivaravgiften,

lättnader i ägarbeskattningen, möjligheter att

kvitta underskott i nystartad näringsverksamhet

mot inkomst av tjänst, rätt till tjänstledighet för

att starta eget företag och ett treårigt program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt. En

ny anställningsform överenskommen

visstidsanställning har också införts i syfte att

stimulera till nyanställningar.

Den av regeringen tillsatta

Småföretagsdelegationen presenterade under

1998 sitt slutbetänkande med förslag på konkreta

åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för

de små företagen. I december 1998 presenterade

regeringen ett antal åtgärder som syftar till att

förenkla för småföretagen, och flera av dessa

åtgärder följer förslagen i

Småföretagsdelegationens betänkande. En

särskild regelförenklingsgrupp, SimpLex, har

inrättats inom Näringsdepartementet. En grupp

bestående av entreprenörer och företagare,

Nybyggarna, knyts till Näringsdepartementet,

och skall mötas regelbundet för att diskutera

aspekter kring företagandets villkor. Vidare har

en statssekreterargrupp inrättats med särskilt

ansvar för regelförenklingsarbetet. Regeringen

har också beslutat om en förordning för

myndigheterna som innebär att en

konsekvensanalys av nya reglers effekter för små

företags villkor skall göras innan förändringarna

genomförs (SFS 1998:1820). Motsvarande krav

ställs på samtliga utredningar i den nya

Kommittéförordningen (SFS 1998:1474).

Patent- och registreringsverket och Statskontoret

har fått i uppdrag att ta fram ett förslag till en

samordning av företagens uppgiftslämnande.

Vidare vidtas åtgärder för att förbättra servicen

till företagen samt att förkorta

handläggningstiderna vid ett antal myndigheter.

En utredning har tillsatts för att göra en

samlad översyn av statliga insatser på riskkapital-

området. Möjligheterna till en patentintrångs-

försäkring undersöks närmare.

Under 1990-talet har antalet egenföretagare,

exklusive jord- och skogsbruk, ökat med drygt

10 procent. Under 1998 startades enligt statistik

från SCB och NUTEK knappt 34 000 nya

företag som tillsammans skapade cirka 55 000

arbetstillfällen. Kvinnor är underrepresenterade

bland egenföretagarna och svarade för drygt 30

procent av de nya företagen 1998. För att främja

kvinnligt företagande har särskilda åtgärder

införts. Till dessa hör möjlighet till förlängt starta

eget-bidrag, särskilda lånemöjligheter och

affärsrådgivning. Varannan kvinna som startade

företag under 1997 fick starta eget-bidrag,

jämfört med var tredje man.

Under 1998 var antalet företagskonkurser det

lägsta under hela 1990-talet. Varje arbetsdag gick

35 företag i konkurs, vilket kan jämföras med 85

företag 1992. Totalt berördes knappt 19 000

anställda av konkurser under 1998. Under 1999

har antalet konkurser fortsatt att minska och var

under första halvåret 20 procent lägre än

motsvarande period 1998.

En uppföljning av de företag som etablerades

under 1994 visar att 58 procent av företagen

fortfarande var verksamma tre år senare. Det är

något lägre än för de företag som etablerades

1989, 1991 respektive 1992 (de år för vilka

uppföljningar gjorts), då antalet kvarvarande

företag efter tre år var över 60 procent.

2.4 Skola, vård och omsorg

Saneringen av de offentliga finanserna har skapat

utrymme att höja statsbidragen till kommuner

och landsting. Sammantaget skall statsbidragen

höjas med 25 miljarder kronor från 1996 års nivå

till och med år 2002. Fram till och med 1998

hade 12 miljarder kronor tillförts och ytterligare

4 miljarder kronor tillförs under 1999.

Kommunernas och landstingens ekonomiska

situation väntas dessutom påtagligt förbättras till

följd av det ökade skatteunderlaget som den

snabba sysselsättningstillväxten ger upphov till.

De höjda statsbidragen har redan medfört att en

viss sysselsättningsökning kommit till stånd

inom kommuner och landsting. Dessutom ger de

höjda statsbidragen goda förutsättningar att

förstärka kvaliteten i skola, vård och omsorg.

Som framgår av diagram 2.1 har antalet

sysselsatta i den offentliga sektorn ökat

successivt

sedan 1998, främst bland kvinnor. Den

kommunala sysselsättningen, som utgör

merparten av sysselsättningen i den offentliga

sektorn, upp-visar den största ökningen.

Sysselsättningen i kommuner och landsting

ökade med cirka 33 000 personer mellan första

halvåret 1998 och första halvåret 1999, vilket

motsvarar en ökning med 3,2 procent. Under

samma period sjönk sysselsättningen vid statliga

myndigheter med cirka 3 000 personer, vilket

motsvarar en minskning med 1,5 procent.

Som en följd av den senaste tidens

uppmärksamhet kring det ökade

rekryteringsbehovet av skol-, vård- och

omsorgspersonal, tillsatte regeringen i juni 1998

en kommission med uppdrag att se över såväl

utbildningsbehov som arbetsförhållanden inom

vård- och omsorgssektorn. I kommissionens

slutrapport (Ds 1999:44) föreslås en utökning av

utbildningsplatser för vårdyrken, omskolning

från övertalighetsområden som barnomsorg till

bristyrken inom vård och omsorg samt insatser

för att öka antalet anställda invandrare inom

vården och omsorgen. Vidare

föreslås större möjligheter till heltidsanställningar

i syfte att minska deltidsarbetslösheten.

Regeringen har också beviljat

Länsarbetsnämnden i Stockholms län cirka 6

miljoner kronor till projektledningsinsatser

under en treårsperiod. Medlen skall användas till

ett pilotprojekt för att förbättra möjligheterna för

utländska läkare att erhålla svensk

läkarlegitimation.

2.5 Arbets- och kompetenslinjen

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling

En av grundstenarna i regeringens

sysselsättningsstrategi är en flerårig satsning på

utbildning och kompetensutveckling på alla

nivåer i samhället. För att varaktigt höja

sysselsättningen och förbättra möjligheterna till

arbete för de arbets-lösa är utbildning av stor

vikt. Detta gäller särskilt om

utbildningsinsatserna är riktade mot de personer

som har lägre utbildning samt mot de

kompetensområden där efterfrågan finns.

Regeringen har föreslagit att en satsning på

kompetensutveckling för anställda genomförs

åren 2000-2002. Utgångspunkten för satsningen

skall vara det förslag som arbetsgruppen för

kompetensutveckling i arbetslivet lämnade i

höstas.

Som en följd av konjunkturnedgången i början

på 1990-talet ökade arbetslösheten kraftigt inom

samtliga utbildningsgrupper i Sverige. Den

senaste tidens förbättrade konjunkturläge har på

motsvarande sätt medfört att arbetslösheten

sjunkit för alla utbildningsgrupper, med

undantag av personer med forskarutbildning.

Som framgår av tabell 2.1 ligger arbetslösheten

emellertid fortfarande på en hög nivå för

personer med kortare utbildning.

Arbetslöshetsnivån för högutbildade har däremot

sjunkit till en relativt låg nivå. En trolig orsak till

nedgången i arbetslöshet bland personer med

högst gymnasie-utbildning är att många personer

på denna utbildningsnivå deltar i kunskapslyftet.

Vuxenutbildning

Den svenska vuxenutbildningen är mycket

omfattande. Till det offentliga skolväsendet för

vuxna hör kommunal vuxenutbildning

(komvux), vuxenutbildning för psykiskt

utvecklingsstörda (särvux), svenskundervisning

för invandrare (sfi) samt Statens skolor för vuxna

(SSV). Sedan kunskapslyftet startade hösten 1997

har deltagandet i vuxenutbildningen ökat

kraftigt. Enligt Skolverket uppgick det totala

antalet studerande i gymnasial vuxenutbildning

under hösten 1998 till drygt 235 000 personer,

vilket är en ökning med 36 procent från hösten

1997.

Tabell 2.1 Arbetslöshet för olika utbildningsgrupper,

angivet i procent.

1997

1998

Förgymnasial utbildning 

9,5

7,9

Förgymnasial utbildning 9 (10) år

12,0

9,9

Gymnasieutbildning. max 2 år

8,3

6,6

Gymnasieutbildning > 2 år

9,2

7,6

Eftergymnasial utbildning 

4,9

3,9

Eftergymnasial utbildning, minst 3 år

3,4

2,9

Forskarutbildning

1,9

2,1

Samtliga

8,0

6,5

Anm.: Arbetslösheten definieras som antal arbetslösa som andel av antal personer

 i

arbetskraften inom respektive utbildningsgrupp.

Källa: Statistiska centralbyrån, AKU

Av dem som deltog i gymnasial vuxenutbildning

under hösten 1998 var 32 procent män. Andelen

kursdeltagare över 30 år har ökat och uppgick till

56 procent hösten 1998. Elever som var födda

utomlands utgjorde cirka 19 procent av det totala

antalet studerande. Personer med högst tvåårig

gymnasieutbildning svarade för 70 procent av de

studerande under samma period. Av de elever

som deltog i den gymnasiala vuxenutbildningen

under hösten 1998 var 46 procent nyinskrivna

och 31 procent hade studerat sedan hösten 1997.

Antalet personer som sökt särskilt

utbildningsbidrag (UBS) inför höstterminen

1999 är betydligt färre än tidigare. Till hösten

1999 har 50 000 personer sökt UBS, vilket kan

jämföras med hösten 1998 då de sökande uppgick

till omkring 80 000 personer. Det minskade

antalet ansökningar kan förklaras med att UBS

sedan den 1 juli 1999 endast beviljas för studier

under maximalt ett år, samt att kvoten för det

totala antalet bidrag av detta slag fylldes redan

under våren. Detta har bidragit till att antalet

ansökningar om särskilt vuxenstudiestöd

(SVUX) har ökat kraftigt. Inför höstterminen

1999 uppgick antalet ansökningar om SVUX till

cirka 25 000, vilket kan jämföras med tidigare år

då antalet ansökningar uppgått till 8 000 - 10

000.

Regeringen har tagit initiativ till fristående

utvärderingar av kunskapslyftet, bl a vad gäller

hur kunskapslyftet påverkat deltagarnas

möjligheter att få arbete eller gå vidare till högre

studier. Utvärderingarna avrapporteras löpande

under perioden 1999-2001.

Tabell 2.2 Examensmål

Examen

Mål

1997-1999

Utfall 1997-1998

i % av målet

Utfall 1997

Utfall 1998

Preliminära mål

2000-2002

Magisterexamen

14 155

65 % (69 %)

4 434 (4668)

4 837 (5094)

17 920

Apotekarexamen

280

48 %

52

83

350

Civilingenjörsexamen

10 700

64 %

3 381

3 426

11 670

Grundskollärarexamen, 4-9

4 440

44 %

969

993

6 240

Gymnasielärarexamen

3 720

51 %

902

1 002

4 485

Anm.: I utfallssiffrorna för magisterexamen anges inom parentes det totala

antalet examina inklusive examina vid enskilda högskolor samt lärosäten för

vilka mål för antalet

magisterexamen inte satts upp.

Regeringen avser lämna förslag till justering av de hittills preliminära målen

för perioden 2000-2002 när utfallet av hela perioden 1997-1999 är känt.

Kvalificerad yrkesutbildning

Sedan 1996 pågår en försöksverksamhet med

kvalificerad yrkesutbildning på eftergymnasial

nivå (KY). Intresset från såväl arbetslivet som de

sökande är mycket stort. Totalt beräknas

omkring 12 000 personer delta i KY under

hösten 1999, varav 6 000 personer är nyantagna.

Flest platser återfinns inom IT, tillverkning,

ekonomi, turism och vård. Av samtliga deltagare

under

perioden 1996-1998 har 46 procent varit kvinnor

och 10 procent födda i utlandet. Ungefär 70

procent av de deltagare som hittills avslutat sin

utbildning har fått ett arbete inom tre månader

efter att de avslutat utbildningen. Antalet

anordnare av kvalificerad yrkesutbildning har

tredubblats sedan starten 1996. Under hösten

1999 finns det cirka 150 olika anordnare.

Högskolan

Läsåret 1997/98 uppgick antalet registrerade

studenter vid landets universitet och högskolor

till mer än 300 000 personer. I takt med att den

svenska högskolan byggts ut över hela landet har

16 000 nya platser tillkommit under vart och ett

av åren 1997 till 1999 och resurser för ytterligare

20 000 permanenta platser år 2000 skall tillföras. I

budgetpropositionen för år 2000 föreslår

regeringen, i enlighet med aviseringen i 1999 års

ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100),

en utbyggnad av högskolan med ytterligare

10 000 platser 2001 och lika många år 2002.

De nytillkomna platserna skapas främst inom

de naturvetenskapliga och tekniska områdena.

Vidare skall 1 500 av platserna avsättas till

distansutbildning och decentraliserad utbildning.

Utöver den statligt finansierade utbildningen

förekommer även uppdragsutbildning på landets

universitet och högskolor. Under budgetåret

1998 beräknas mer än 5 500 helårsstudenter ha

studerat på uppdragsutbildning.

Riksdagen har fastställt utbildningsmål för

varje universitet och högskola för treårsperioden

1997-1999. De resultat som hittills erhållits

indikerar att målet kommer att uppnås vad gäller

antalet magister- och civilingenjörsexamina. Ut-

fallet för de övriga examensmålen är sämre och

målen för dessa examina kommer sannolikt inte

att nås (se tabell 2.2).

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik

Arbetsmarknadspolitikens främsta uppgift är att

genom ett effektivt platsförmedlingsarbete,

kompetenshöjande insatser och andra åtgärder

uppnå en högre rörlighet på arbetsmarknaden

och förhindra långa perioder utan reguljärt

arbete. Detta skall bidra till att sysselsättningen

kan öka och arbetslösheten minska utan att

inflationsdrivande flaskhalsar och bristsituationer

uppstår. Det är mycket viktigt att

arbetsmarknadspolitiken har denna inriktning

speciellt vid en stark konjunktur. Hög prioritet

ges därför till den yrkesinriktade

arbetsmarknadsutbildningen och till att

förhindrand att individer med en svag ställning

på arbetsmarknaden slås ut. Även arbetet med att

bryta den rådande könsuppdelningen på

arbetsmarknaden prioriteras.

Konjunkturberoende program

Som en följd av att aktivitetsnivån i ekonomin

ökat har även företagens efterfrågan på

arbetskraft blivit större, och antalet nyanmälda

lediga platser ökade med ca 13 procent mellan

andra kvartalet 1998 och 1999. I 1999 års

ekonomiska vårproposition föreslog regeringen

en neddragning av volymen av

konjunkturberoende programmen mot bakgrund

av den goda utveck-lingen på arbetsmarknaden.

För att förhindra att det uppstår

inflationsdrivande flaskhalsar till följd av brist på

viss yrkeskompetens, har det dessutom skett en

successiv förändring av arbetsmarknadspolitikens

inriktning. Regeringen har vidtagit en rad

åtgärder för att anpassa de

arbetsmarknadspolitiska programmen till den

ökade efterfrågan på utbildad arbetskraft, och

beslutat att ge ökade resurser till olika former av

utbildning. Som en följd av detta var andelen

personer i utbildningsprogram,

arbetsmarknadsutbildning och IT-satsningen i

genomsnitt 35 procent högre under de första sex

månaderna 1999 jämfört med motsvarande

period 1998, medan andelen i praktikprogram i

genomsnitt var 23 procent lägre under samma

period. Antalet personer i

arbetsmarknadsutbildning var i genomsnitt

knappt 41 000 per månad under första halvåret

1998, vilket kan jämföras med i genomsnitt

53 000 personer per månad under första halvåret

1999. Under de två första kvartalen 1999 har

andelen i yrkesinriktad

arbetsmarknadsutbildning minskat, medan

andelen i förberedande

arbetsmarknadsutbildning uppvisar en något

stigande trend. Majoriteten av

utbildningsdeltagarna, cirka 60 procent, deltar

dock i yrkesinriktad utbildning.

Särskilda satsningar inom

arbetsmarknadsutbildningen görs inom IT-

området, genom det nationella programmet för

IT-utbildning, SwIT. Programmet startade i

december 1997 och skall avslutas i mars 2000.

Målet är att till slutet av mars år 2000 ha utbildat

11 000 personer. I slutet av juli 1999 var drygt 8

800 personer registrerade i SwIT:s databas. Tre

grupper på arbetsmarknaden prioriteras i SwIT,

nämligen kvinnor, invandrare och

arbetshandikappade. Av samtliga deltagare

beräknas 34 procent vara kvinnor, 7 procent vara

utländska medborgare och 5 procent vara

arbetshandikappade.

Arbetsmarknadsverkets verksamhetsmål

I regleringsbrevet för Arbetsmarknadsverket

för budgetåret 1999 upprättas en rad

verksamhetsmål. Måluppfyllelsen har generellt

förbättrats mellan första och andra kvartalet

1999. Genom de förstärkningar av

anställningsstödet som införs den 1 oktober

kommer möjligheterna för långtidsinskrivna

att återfå kontakten med den reguljära

arbetsmarknaden att förbättras.

Tabell 2.3 Arbetsmarknadsverkets mål- och resultat-

uppfyllelse

Mål

Resultat

kvartal

1/99

Resultat

kvartal

2/99

Anvisningsgrad (%)

90

91

90,2

Andel arbetsgivare som fått

tillräckligt med sökande i tid (%)

80

67

68

Andel i arbete efter yrkesinriktad

utbildning (%)

701

32,8

43,6

Antal långtidsarbetslösa (högst)

50 000

45 009

44 164

Antal långtidsinskrivna (högst)

75 0002

90 015

85 157

Ungdomsgarantierbjudande (%)

100

97

97,5

1. Detta mål skall uppnås fjärde kvartalet 1999.

2. Vid slutet av 1999.

Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen

Långtidsinskrivna

Antalet långtidsinskrivna, dvs. personer som varit

inskrivna vid arbetsförmedlingarna i minst två år

och inte haft något arbete, har sjunkit med 21

procent det senaste året. I juli 1999 uppgick

antalet långtidsinskrivna till drygt 85 000

personer. Av de som var långtidsinskrivna under

andra kvartalet 1999 deltog i genomsnitt 40

procent i ett aktivt arbetsmarknadsprogram och

60 procent var arbetslösa.

Minskningen av antalet långtidsinskrivna kan

förklaras av den ökade efterfrågan på arbetskraft

samt deltagande i kunskapslyftet. Männen utgör

60 procent av de långtidsinskrivna och 76

procent av samtliga långtidsinskrivna är i åldrarna

25-54 år. En förhållandevis stor del av de

långtidsinskrivna utgörs av arbetshandikappade

och utomnordiska medborgare. Andelen

arbetshandikappade uppgick i juli 1999 till 24

procent och andelen utomnordiska medborgare

till ungefär 14 procent av de långtidsinskrivna.

Personer med utomnordisk bakgrund

De utomnordiska medborgarnas situation på

arbetsmarknaden försämrades kraftigt under

1990-talet, men de senaste två åren har deras

situation förbättrats något. Arbetslösheten bland

utomnordiska medborgare ökade från fem

procent 1990 till som mest 33 procent 1997.

Därefter minskade arbetslösheten till 27 procent

1998 och under 1999 har arbetslösheten sjunkit

ytterligare. Mellan 1990 och 1997 sjönk

sysselsättningsgraden från 67 procent 1990 till 35

procent 1997 för att sedan stiga till 39 procent

1998. Arbetskraftsdeltagandet var cirka 70

procent 1990, men föll till 54 procent 1998, 43

procent för kvinnor och 62 procent för män.

Diagram 2.2 Öppen arbetslöshet, utomnordiska och svenska

medborgare, 1990-1998

Procent

Jämfört med svenska och övriga nordiska

medborgare har utomnordiska medborgare

avsevärt svårare att lämna arbetslösheten för den

reguljära arbetsmarknaden. Däremot är det en

något större andel av de arbetslösa utomnordiska

invandrarna som lämnar arbetslösheten för att

delta i ett

arbetsmarknadspolitiskt program. Emellertid

tycks andelen arbetslösa utomnordiska

medborgare som får reguljärt arbete ha ökat

kontinuerligt de senaste åren, vilket tyder på att

den starka konjunkturen påverkar situationen på

arbetsmarknaden i positiv riktning även för

denna grupp.

Tabell 2.4 Andel utomnordiska och övriga medborgare som

går från arbetslöshet till reguljärt arbete och

arbetsmarknadspolitiska program, angivet i procent.

Utomnordiska

medborgare

till reguljärt

arbete

Övriga

medborgare

till reguljärt

arbete

Utomnordiska

medborgare

till program

Övriga till

program

jan. 92

4,8

9,3

12,4

8,5

jan. 93

2,4

5,4

6,9

6,7

jan. 94

3,3

6,6

11,5

10,2

jan. 95

3,1

7,7

12,5

9,8

jan. 96

2,9

7,0

13,9

12,4

jan. 97

3,1

7,6

10,1

9,5

jan. 98

4,6

10,6

10,6

10,3

jan. 99

5,4

10,8

10,0

9,0

Källor: Arbetsmarknadsstyrelsen och Finansdepartementet

Även utomnordiskt födda personer med svenskt

medborgarskap har en svår situation på

arbetsmarknaden. Drygt 16 procent av dessa

personer var arbetslösa under 1998, och endast 53

procent av dem var sysselsatta. Detta kan

jämföras med 1991, då 4 procent var arbetslösa

och 73 procent var sysselsatta. Vidare finns det

studier som tyder på att ungdomar med utländsk

bakgrund är

arbetslösa i högre utsträckning än andra

ungdomar, även om de har likvärdiga

kvalifikationer .

Det är troligt att en viktig förklaring till

utomnordiska medborgares svårigheter på

arbetsmarknaden är förekomsten av s.k. statistisk

diskriminering. Det innebär att arbetsgivare

tillskriver enskilda individer gruppegenskaper.

Om arbetssökande av en viss nationalitet i

genomsnitt har sämre kvalifikationer än andra

sökande kommer arbetsgivarna att avstå från att

kalla även högkvalificerade individer av denna

nationalitet till anställningsintervju. Detta kan

vara ett ekonomiskt rationellt beteende, särskilt

om arbetsgivaren har många arbetssökande att

välja mellan.

Som ett led i regeringens strävan att motverka

diskriminering på arbetsmarknaden ska ett

system för validering av utländsk

yrkeskompetens prövas under hösten. Dessutom

ska en översyn göras av högskolans möjligheter

att ge kompletterande utbildning till arbetslösa

med utländsk bakgrund. En försöksverksamhet

med inriktning mot att pröva nya metoder och

aktörer för effektivare förmedling av arbeten till

arbetslösa utomnordiska medborgare kommer

även att initieras. Inom ramen för utbildningen i

svenska för invandrare (sfi) ska tillgången på

praktikplatser förbättras. Slutligen avsätts under

budgetåret 2000 100 miljoner kronor för

otraditionella insatser i storstadsregionerna med

syfte att bryta den sociala, ekonomiska och

etniska segregationen.

Ungdomar

Arbetslösheten bland ungdomar i åldrarna 16-24

år har sjunkit från 13 procent i juli 1998 till 9,5

procent i juli 1999. För de unga kvinnorna

uppgick arbetslösheten i juli 1999 till 8,1 procent

och för de unga männen till 10,7 procent.

Nedgången i arbetslösheten bland de unga kan

främst förklaras av den förbättrade konjunkturen

och att många valt att studera på högskolenivå.

Ungdomsarbetslösheten motverkas genom

åtgärder på lokal nivå. Antalet personer i åldrarna

18-24 år som deltar i konjunkturberoende

program har minskat med 22 procent mellan

andra kvartalet 1998 och andra kvartalet 1999. De

arbetsmarknadsprogram som är viktigast för

ungdomarna är det kommunala

ungdomsprogrammet för 18-19-åringar, det nya

utvecklings-programmet för 20-24-åringar,

anställningsstöd, arbetsplatsintroduktion samt

arbetsmarknadsutbildning.

Enligt statistik från AMS gick 35 procent av de

ungdomar som lämnade arbetslösheten i januari

1999 till ett arbete, 30 procent till

arbetsmarknadspolitiska program och 23 procent

lämnade arbetskraften.

Trots ansträngningar att minska

långtidsarbetslösheten bland ungdomar uppgick

antalet 16-24-åringar som hade varit arbetslösa i

mer än 13 veckor (drygt 90 dagar) till ca 10 900

personer i juli 1999. Detta är emellertid en

minskning med 59 procent sedan juli 1998.

Regionala skillnader

Sysselsättningen har minskat i hela landet sett

över en längre period. Storstadslänen har dock

lyckats upprätthålla en relativt hög sysselsättning

men fortfarande är sysselsättningsgraden lägre i

storstadsområdena jämfört med 1990.

Mellan det andra kvartalet 1998 och andra

kvartalet 1999 har sysselsättningsgraden stigit i

hela landet, med undantag av övre Norrland.

Sysselsättningsgraden ligger över 70 procent i

samtliga regioner bortsett från övre Norrland där

den ligger oförändrad på 68,2 procent.

Befolkningen har minskat i framförallt norra

Mellansverige och Norrland, vilket tyder på att

det råder en viss migration från de områden som

har hög arbetslöshet. Av statistiken framgår att

befolkningen i övre Norrland minskade i

motsvarande grad som sysselsättningen under

samma tidsperiod.

Tabell 2.5 Regional utveckling av arbetslöshet och

sysselsättning 1998:2 - 1999:2

Arbetslöshet

Sysselsättning

1998:2

1999:2

1998:2

1999:2

Hela riket

6,6

5,4

75,2

76,8

Stockholm

5,4

3,8

79,2

81,2

Östra Mellansverige

6,7

5,9

73,8

75,7

Småland och öarna

5,5

5,1

78,6

79,7

Sydsverige

7,5

6,0

72,2

74,1

Västsverige

6,4

4,9

75,4

76,8

Norra Mellansverige

8,2

7,3

72,6

74,6

Mellersta Norrland

8,4

6,1

72,9

74,1

Övre Norrland

7,8

7,7

71,7

71,5

Anm. Arbetslösheten beräknas som andelen arbetslösa av samtliga personer i

arbetskraften i respektive region, (16-64 år). Sysselsättningen beräknas som

andelen

sysselsatta av samtliga personer i befolkningen i åldrarna 20-64 år i respektive

 region.

Källa: Statistiska centralbyrån, AKU

Det råder stora skillnader i arbetslöshet mellan

olika regioner i Sverige. Arbetslöshetsnivån var

det andra kvartalet i år lägst i Stockholm och

högst i övre Norrland. Mellan det andra kvartalet

1998 och andra kvartalet i år har arbetslösheten

sjunkit i samtliga län i takt med att konjunkturen

vänt upp. Minskningen är förhållandevis jämnt

fördelad över riket med undantag för Övre

Norrland och Småland med Öland och Gotland.

I Sverige liksom i många andra länder tycks

de regionala skillnaderna i arbetslöshet bestå över

tiden. De län som hade låg arbetslöshet 1980 har

också låg arbetslöshet idag. Denna bild består

även om hänsyn tas till förekomsten av

arbetsmarknadspolitiska program. De bestående

skillnaderna i relativ arbetslöshet skulle kunna

bero på att arbetskraftens rörlighet mellan olika

regioner är låg eller på att vissa regioner har ett

överskott på arbetskraft med utbildning eller

erfarenhet som inte efterfrågas och att

anpassning via nyinvesteringar i humankapital tar

tid. Det kan även sammanhänga med att de

rikstäckande kollektivavtalen i för liten

utsträckning tar hänsyn till att såväl

levnadsomkostnader som kostnader för

arbetsgivarna skiljer sig åt mellan olika delar av

landet. Med tanke på att skillnaderna i

arbetslöshet ter sig så stabila över en lång tid är

det dessutom troligt att skillnaderna i

arbetslöshet till stor del bottnar i t.ex. olikheter i

befolknings- och industristruktur, avstånd,

livsmiljö samt naturtillgångar.

3 Sysselsättningssamarbetet inom

EU

Tillämpningen av avdelningen om sysselsättning i

Amsterdamfördraget har medfört att

sysselsättningsfrågan fått en kraftigt framskjuten

position i EU:s arbete. Ett starkt europeiskt

samarbete kan stödja de nationella

ansträngningarna i kampen mot arbetslösheten.

Samordningen av sysselsättningspolitiken skall

ske på grundval av gemensamma riktlinjer för

sysselsättningen och bygger på erfarenheterna

från den multilaterala övervakningen av den

ekonomiska politiken. Liksom tidigare ligger

huvudansvaret för sysselsättnings- och

arbetsmarknadspolitiken på de enskilda

medlemsstaterna.

EU:s medlemsstater skall varje år redovisa hur

sysselsättningspolitiken utformas i relation till

sysselsättningsriktlinjerna. Denna redovisning

sker i form av s.k. nationella handlingsplaner som

lämnas in till kommissionen och rådet. Sverige

lämnade in sin handlingsplan den 31 maj i år. I

likhet med föregående års

sysselsättningsriktlinjer delas

rekommendationerna in i fyra huvudområden:

att förbättra anställningsbarheten, utveckla

företagarandan, uppmuntra företagens och de

anställdas anpassningsförmåga samt stärka

jämställdhetspolitiken.

I förhållande till riktlinjerna för 1998 har

rekommendationerna stärkts vad gäller skatte-

och bidragssystem, tillgång till livslångt lärande,

diskriminering av svaga grupper, undanröjande av

hinder för sysselsättning i tjänstesektorn samt

åtgärder för ökad jämställdhet. Regeringen

konstaterar att Sveriges sysselsättningspolitik

ligger väl i linje med riktlinjernas

rekommendationer och välkomnar särskilt

riktlinjernas inriktning på att arbetskraftens

anställningsbarhet måste främjas genom aktiva

åtgärder, med betoning på utbildning och

kompetensutveckling och att detta prioriteras

framför passivt kontantstöd. Vidare delar

regeringen till fullo synsättet att skatte- och

bidragssystem utformas på ett sätt som gör det

lönsamt att arbeta. Sverige uppfyller i de flesta fall

de mål och intentioner som riktlinjerna ger

uttryck för. I flera fall är regeringens ambition

mer långtgående än vad riktlinjerna anger.

Handlingsplanerna granskas under 1999 i

ministerrådet och av kommissionen för att sedan

bli underlag till den gemensamma rapporten

omsysselsättning och nya riktlinjer för år 2000.

Regeringen ser en aktiv och pådrivande roll i det

europeiska samarbetet som en viktig del i en

politik för ökad tillväxt och sysselsättning.

Regeringen avser därför att arbeta för att

riktlinjerna för sysselsättningspolitiken och dess

övervakning ges samma vikt som motsvarande

instrument på det ekonomiska området.

Vid Europeiska rådets möte i Köln i juni i år

beslutades att inrätta en så kallad

makroekonomisk dialog. Syftet är att öka

informationsutbytet om den ekonomiska

utvecklingen och främja en samsyn mellan de

aktörer som påverkar

sysselsättningsutvecklingen. Inrättandet av

dialogen markerar den politiska vilja som finns i

EU att sträva efter ökad samverkan för att nå

högre tillväxt och sysselsättning i unionen som

helhet.

4 Regeringens förslag i

budgetpropositionen för år 2000

Det starka förtroendet för den ekonomiska

politiken med låga och stabila priser och

överskott i de offentliga finanserna skapar

förutsättningar för en utveckling med hög

tillväxt, stigande sysselsättning och sjunkande

arbetslöshet. I budgetpropositionen för år 2000

föreslår regeringen ett antal åtgärder som skall

bidra till att denna

utveckling befästs och blir uthållig. Dessa

åtgärder syftar till att stärka arbets- och

kompetenslinjen samt förbättra villkoren för

företagandet.

4.1 Arbets- och kompetenslinjen

Arbets- och kompetenslinjen är en central

strategi i regeringens politik för att den goda

ekonomiska utvecklingen skall komma fler

grupper till del och att långsiktigt öka

arbetsutbudet. I 1999 års ekonomiska

vårproposition aviserades en skattereduktion för

arbetsgivare som anställer personer som varit

inskrivna vid arbetsförmedlingen i mer än tre år.

För att öka den grupp som omfattas av stödet

föreslås det s.k. förstärkta anställningsstödet även

omfatta personer öppet arbetslösa eller i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder under minst två

år.

Ett viktigt inslag i regeringens politik för ökad

sysselsättning och minskad arbetslöshet är ett

långsiktigt arbete för att reducera marginal-

effekter och ta bort fattigdomsfällor. De

förbättrade utsikterna för svensk ekonomi

möjliggör, inom ramen för budgetmålen,

skattesänkningar riktade till låg- och

medelinkomsttagare. Dessa skattesänkningar

kommer att sänka marginaleffekterna och

stimulera arbetsutbudet. I detta syfte har också

ekonomiskt utrymme skapats för att fr.o.m. 2001

stegvis genomföra en allmän förskola och

maxtaxa inom barnomsorgen. Regeringen

föreslår också att gränsen för statlig inkomstskatt

höjs så att färre löntagare betalar statsskatt. Målet

är att andelen som betalar statlig skatt åter skall

närma sig de 15 procent som var riksdagens

ambition i skattereformen 1990-91.

Regeringen föreslår att 1,35 miljarder kronor

år 2000 och 1,15 miljarder kronor årligen fr.o.m.

år 2001 avsätts i form av reducerad skatt för att

stimulera kompetensutveckling arbetslivet. Syftet

är att stimulera till kontinuerlig individuell

kompetensutveckling i arbetslivet, vilket kan öka

individens möjligheter att välja och byta arbete.

Ett system för individuell kompetensutveckling i

arbetslivet skulle därmed kunna öka

anställbarheten och tryggheten i arbetslivet.

Formerna för kompetensutveckling i arbetslivet

får övervägas i särskild ordning. Regeringen avser

ge en utredare i uppdrag att föreslå hur

kompetensutvecklingen kan utformas.

4.2 Förbättrade villkor för företagande

En ökad sysselsättning inom den privata sektorn

är av stor vikt för att öka tillväxten. En ökad

privat sysselsättning ökar också skatteintäkterna

och därmed förbättras förutsättningarna för att

utveckla välfärden. I syfte att stimulera

företagsamheten i Sverige föreslår regeringen en

rad åtgärder på skatteområdet.

Möjligheterna till avsättning till

periodiseringsfond förstärks. För aktiebolag och

juridiska personer höjs avdragstaket från 20 till

25 procent av inkomsten. För enskilda

näringsidkare och handelsbolag höjs avdragstaket

från 25 procent till 30 procent. Dessutom

förlängs tiden inom vilken återföring av

periodiseringsfond skall ske från fem till sex år,

detta för alla företagsformer.

Som tidigare aviserats föreslås att flertalet av de

s.k. stoppreglerna som tillämpas för fåmans-

företag skall slopas. Jordbruket likställs

skattemässigt med annan industri.

Kupongskatten för utdelning på

näringsbetingade aktier till utländska ägare

föreslås avskaffas från och med års-skiftet för att

inte utländska investeringar i Sverige skall

missgynnas i förhållande till investeringar i andra

länder. Ett utrymme avsätts för att införa en

lättnad i beskattningen av utländska experter.

5 Tillväxt, sysselsättning och

arbetslöshet fram till år 2002

5.1 Den ekonomiska utvecklingen

Utsikterna för svensk ekonomi har förbättrats

avsevärt jämfört med den bedömning som

gjordes i 1999 års ekonomiska vårproposition. En

viktig förklaring till upprevideringen av

tillväxtprognosen är den mycket gynnsamma

utvecklingen för de inhemska delarna av

ekonomin. Till grund för den starka utvecklingen

av den inhemska efterfrågan ligger en kraftig

sysselsättningsökning och ökade reala

hushållsinkomster. Den låga inflationen bidrar

till höjda reallöner och stigande aktie- och

huspriser stärker hushållens

förmögenhetsställning.

Den privata konsumtionen väntas utveckla sig

starkt under hela prognosperioden dels för att

fler får arbete och att hushållens inkomst- och

förmögenhetsställning förbättras, dels för att

inkomstskatterna sänks. Investeringsklimatet

väntas vara fortsatt gynnsamt även om

investeringarnas bidrag till tillväxten framöver

blir lägre än under 1998.

Tabell 5.1 Nyckeltal 1998 - 2002

1998

1999

2000

2001

2002

Antal sysselsatta

1,5

2,7

1,6

0,5

0,3

Sysselsättningsgrad

74,6

76,2

77,1

77,3

77,3

Öppen arbetslöshet

6,5

5,4

4,5

4,2

4,2

Arbetsmarknadspolitiskt

program

3,9

3,3

3,5

3,5

3,5

Kontantlön per timme

3,8

3,4

3,2

3,0

3,0

KPI, årsgenomsnitt

0,4

0,3

1,2

1,9

2,0

Offentligt finansiellt

sparande

2,3

1,7

2,1

2,0

2,9*

BNP

2,6

3,6

3,0

2,2

2,0

Anm. Sysselsättningsrad mäts som andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen i

åldrarna 20- 64 år. Den öppna arbetslösheten och personer i program redovisas i

procent av arbetskraften. Offentligt finansiellt sparande är uttryckt som andel

av BNP

före beräkningsteknisk överföring. Årlig procentuell förändring redovisas för

antal

sysselsatta, löner, KPI och BNP.

* Före eventuella överföringar till hushållssektorn.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

I takt med att sysselsättningen ökar, växer även

kommunernas och landstingens skatteintäkter

vilket tillsammans med de överföringar som

planerats till 2002 (se vidare avsnitt 2.4) bidrar till

att öka den offentliga konsumtionen med i

genomsnitt cirka 1 procent per år under perioden

2000-2002. Den internationella

konjunkturutvecklingen ser också ljusare ut i

jämförelse med den bild som gavs i

vårpropositionen. Denna utveckling väntas också

komma de svenska exportföretagen till godo.

Sammantaget växer den samlade svenska

produktionen av varor och tjänster med 3,6

procent i år och 3,0 procent nästa år. Därefter

väntas BNP växa i takt med den underliggande

tillväxttakten i ekonomin, dvs. den tillväxt som är

förenlig med att priser och löner utvecklas på ett

hållbart sätt.

Genom den goda ekonomiska utvecklingen

väntas skatteintäkterna öka. Trots detta sjunker

skatternas (liksom även utgifternas) andel av

BNP år 2000. För år 2002 väntas den offentliga

sektorns finansiella sparande överstiga det av

riksdagen uppsatta målet om 2 procent av BNP,

vilket möjliggör överföringar till hushållssektorn.

Trots att sysselsättningen och produktionen

ökat snabbt under våren och sommaren har inte

inflationstrycket ökat påtagligt. Det finns också

mycket lite som tyder på att någon betydande

uppgång i inflationen är nära förestående.

Riksbanken antas höja reporäntan med en knapp

procentenhet under nästa år. Därmed väntas

inflationen år 2001 och 2002 överensstämma med

inflationsmålet.

5.2 Arbetsmarknaden

Under det senaste halvåret har sysselsättningen

stigit mycket snabbt och arbetslösheten har

minskat. Eftersom tillväxten i ekonomin

huvudsakligen drivs av en stark inhemsk

efterfrågan förväntas sysselsättningsutvecklingen

bli mycket god framöver. Framför allt ökar

sysselsättningen inom tjänstesektorerna både

privata och offentliga men den ökar även inom

byggnadsverksamheterna. Sysselsättningen i

industrin väntas minska mellan 1998 och 1999 i

spåren av den tillfälliga nedgången i

industrikonjunkturen. Under nästa år sker dock

en liten återhämtning av industrisysselsättningen.

I år ökar antalet sysselsatta totalt med hela 2,7

procent. Under perioden 2000-2002 väntas

sysselsättningsökningen avta successivt i takt

med att ekonomin i sin helhet mattas av något.

Sysselsättningen mätt som andelen reguljärt

sysselsatta i åldrarna 20 - 64 år väntas öka från

74,6 procent 1998 till 77,3 procent 2002.

Den starka sysselsättningsutvecklingen leder

till att arbetslösheten fortsätter att sjunka. Ett

förbättrat arbetsmarknadsläge gör även att

arbetsutbudet ökar, men till följd av ökade

volymer i arbetsmarknadspolitiska program och i

regeringens utbildningssatsningar dämpas dock

ökningen av arbetsutbudet en del. Detta gör att

den öppna arbetslösheten kan minska till 4,5

procent under nästa år för att under 2001-2001

ligga runt 4,2 procent.

De nominella löneökningarna under perioden

1999-2002 väntas bli låga, men till följd av en

fortsatt låg inflation blir ändå reallöneökningarna

högre än genomsnittet under perioden 1970-

1998.

Det finns en rad osäkerheter behäftade med

utvecklingen på arbetsmarknaden under

prognosperioden. En fortsatt

sysselsättningsökning förutsätter utöver en

fortsatt god tillväxt att såväl lönebildningen

som matchningen mellan arbetssökanden och

lediga platser fungerar väl. Den

senaste tidens mycket snabba ökning av

sysselsättningen har skett med bibehållen låg

inflation, vilket kan indikera att det finns gott om

arbetskraft med rätt kompetens och utbildning

och att matchningen fungerar väl. Samtidigt finns

allt fler tecken på brist på arbetskraft inom vissa

branscher speciellt i storstäderna. En ytterligare

osäkerhetsfaktor är huruvida det förbättrade

arbetsmarknadsläget medför att intresset för

studier i t.ex. vuxenutbildningen minskar.

Osäkerheten om i vilken omfattning det finns

lediga resurser kvar i ekonomin efter 2000 är stor.

Därför redovisas två alternativa kalkyler (kallade

kalkyl 2och kalkyl 3) där arbetsmarknaden

fungerar väl och produktion och sysselsättning

kan växa snabbare samtidigt som löner och priser

utvecklas på ett hållbart sätt.

I kalkyl 2 ökar BNP 2001 och 2002 med 2,5

procent per år, vilket innebär att den öppna

arbetslösheten kan minska till 3,8 procent som

årsgenomsnitt 2002. Sysselsättningsgraden för

personer mellan 20 och 64 år stiger till 78,0

procent.

I kalkyl 3 stiger BNP med 2,8 procent per år

2001 och 2002, vilket leder till en öppen

arbetslöshet på 3,5 procent 2002 och en

sysselsättningsgrad på 78,5 procent samma år.

 För en detaljerad beskrivning av sysselsättningsmålet, se bilaga 4 till

budgetpropositionen för 1999, prop. 1998/99:1.

 Icke säsongrensad öppen arbetslöshet uppgick till 6,4 procent i juli, lika

hög för män och kvinnor.

 För en mer detaljerad genomgång av de åtgärder som vidtagits hänvisas

till uppföljningen av arbetslöshetsmålet i bilaga 4 i budgetpropositionen

för 1998 (prop. 1997/98:1).

 NUTEK, Svenskt näringsliv och näringspolitik . Från och med 1998

omfattar statistiken alla företag, tidigare ingick bara företag med en

omsättning över 30 000 kronor.

 I detta belopp ingår medel som tillförs utgiftsområde 16 för att fr o m.

år 2001 stegvis genomföra en allmän förskola och maxtaxa inom

barnomsorgen.

 Det kan noteras att det finns en viss skillnad mellan

arbetskraftsundersökningens statistik och den statistik över

sysselsättningen som presenteras i Nationalräkenskaperna. Enligt

Nationalräkenskaperna var förändringarna i sysselsättningen i offentlig

sektor något mindre.

 Med gymnasial vuxenutbildning avses verksamhet inom såväl

kunskapslyftet som den kommunalt finansierade gymnasiala

vuxenutbildningen.

 Helårsstudenter beräknas utifrån varje enskilt kurstillfälle. Antalet

registrerade på kursen multipliceras med poäng dividerat med 40. Antalet

helårsstudenter exkl. uppdragsutbildning uppgick budgetåret 1998 till

drygt 245 000.

 Vid samma tidpunkt hade drygt 6 000 personer påbörjat en SwIT-

utbildning enligt AF 90. Skillnaden i antalet personer kan delvis förklaras

med en felkodning i AF 90 och delvis med att SwIT i sin rapportering

även tar med anställda, vilka uppgår till cirka 1 800 personer.

 Till följd av en definitionsförändring från och med januari 1999 är de

redovisade talen för långtidsinskrivna inte jämförbara mellan 1998 och

1999. I AMS kvartalsrapport 1999:2 görs en korrigering för

definitionsförändringen och därigenom kan minskningen i antalet

långtidsinskrivna uppskattas.

 Sysselsättningsgraden avser personer i åldrarna 16-64 och avser alla

sysselsatta, ej enbart reguljärt sysselsatta. Således är siffrorna inte helt

jämförbara med siffror avseende regeringens sysselsättningsmål som avser

andelen reguljärt sysselsatta i åldrarna 20-64.

 Det bör dock påpekas att i tabellen redovisas endast statistik från

januari månad. Helårsgenomsnitten kan se helt annorlunda ut p.g.a.

säsongsvariationer.

 Se t. ex. Sverigespecifikt humankapital och ungdomars etablering på

arbetsmarknaden , Lena Schröders och Roger[REDACTED_EFTERNAMN], Ekonomisk

Debatt 1998, nr. 8.

 Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar. Enligt AMS:s statistik

minskade antalet långtidsarbetslösa ungdomar i åldrarna 18-24 år från 4

948 till 3 442 personer under samma period.

 Denna regionfamilj innehåller län med vitt skilda arbetslöshets- och

sysselsättningssituation. Under det andra kvartalet i år var t.ex.

arbetslösheten i Kalmar län 7,2 procent och sysselsättningsgraden 72,2

procent. Motsvarande siffror för Kronobergs län var 3,3 procent

respektive 76,7 procent.

 Stoppreglerna avser de särskilda regler som tar sikte på transaktioner

mellan fåmansägda företag och dess ägare.

PROP. 1999/2000:1 BILAGA 3

PROP. 1999/2000:1 BILAGA 3

2

15