Regeringens proposition

1996/97:173

Beskattning av bostadsförmån, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 19 juni 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

(Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas vissa frågor inom inkomstbeskattningen. Frå-

gorna rör i huvudsak inkomstslaget tjänst.

 Vad avser värdering av bostadsförmån föreslås att förmånen även i

fortsättningen skall värderas till hyrespriset på orten. Bostadens

förmånsvärde skall, i likhet med vad som gäller i dag, bestämmas med

hänsyn till att tjänstebostaden kan vara större än vad den skattskyldiges och

hans eller hennes familjs bostad annars normalt skulle ha varit.

Arbetsgivaren skall på kontrolluppgiften ange om bostaden är belägen på

småhusenhet.

 Nya regler om värdering av bilförmån trädde i kraft den 1 januari 1997.

I propositionen tas vissa följdfrågor till reglerna upp. Det föreslås att

förmån av fritt drivmedel skall anses åtnjuten först månaden efter det att

drivmedlet har kommit den skattskyldige till godo. Dessutom föreslås att

värdet av drivmedelsförmån skall anges särskilt på kontrolluppgiften.

 Vidare föreslås vissa justeringar i reglerna om värdering av bilförmån.

Det lägsta värde som får användas som nybilspris vid värdering av bil-

förmån för bilar som är sex år gamla eller äldre skall motsvara fyra

basbelopp. Begreppet nybilspriset för årsmodellen definieras i lagtexten.

 Forskarstipendier som utges direkt eller indirekt av Europeiska gemen-

skaperna (Marie Curie-stipendier) föreslås, till skillnad från vad som nor-

malt gäller för stipendier, bli skattepliktiga.

 Förmån av att använda datorutrustning som arbetsgivaren tillhandahåller

för privat bruk skall undantas från beskattning, om förmånen väsentligen

riktar sig till hela den stadigvarande personalen på arbetsplatsen.

 Vidare föreslås att avgift till utländsk arbetslöshetskassa eller mot-

svarande enligt ett annat lands system för förmåner vid arbetslöshet skall

vara avdragsgill från intäkt av tjänst, om arbetsinkomst från det land där

avgiften betalas beskattas i Sverige som inkomst av tjänst under beskatt-

nings-året.

 Slutligen föreslås att det särskilda tillägget, det s.k.

reallöneskyddet, vid

bestämmande av skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 1999 års taxering skall höjas från 1,2 procentenheter

till 1,6 procentenheter.

 De nya bestämmelserna föreslås i huvudsak träda i kraft den 1 januari

1998 och tillämpas första gången vid 1999 års taxering.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext

 6

 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskatte-

 lagen (1928:370) 6

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:244) om

 ändri

ng i kommunalskattelagen (1928:370)

 14

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1331) om

 ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 16

 2.4 Förslag till lag om ändring i skattebetalnings-

 lagen (1997:483) 20

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och kontrolluppgifter

 21

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

 homosexuella sambor 24

 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:485) om

 ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 25

 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

 allm

än försäkring

 28

 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1852) om

 beräkning av statlig inkomstskatt på förvärvs-

 inkomster vid 1996 1999 års taxeringar

 30

3 Ärendet och dess beredning 31

4 Bostadsförmån 32

 4.1

 Gällande rätt

 32

 4.1.1

Inkomsttaxeringen

 324.

1.2 Avdrag för preliminär skatt

 35

 4.1.3

Socialavgifter

 36

 4.1.4

Kontrolluppgiftsskyldighet

 37

 4.2

 Överväganden och förslag

 374.2.1 Värdering av bostadsförmån i allmänhet

 37

 4.2.2 Nedsättning på grund av representations-

 utrymme 42

5 Beskattning av drivmedelsförmån, m.m. 44

 5.1

 Beskattningstidpunkten för drivmedelsförmån

 44

 5.2

 Vissa frågor avseende bilförmån

 46

6 Beskattning av vissa stipendier från EU 48

7 Skattefrihet för förmån av lånedatorer 50

 7.1

 Regeringens IT-strategi

 50

 7.2

 Gällande rätt

 51

 7.3

 Överväganden och förslag

 52

8 Avdrag för avgift till utländsk arbetslöshetskassa 54

 8.1

 Gällande rätt

 54

 8.2

 Internationella skattefrågor

 55

 8.3 Förmåner vid arbetslöshet inom EU m.m.

 56

 8.4

 Överväganden och förslag

 57

9 Justering av skiktgränsen 58

10 Ekonomiska effekter för det allmänna 59

11 Författningskommentar 60

 11.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskatte-

 lagen (1928:370) 60

 11.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:244) om

 ändri

ng i kommunalskattelagen (1928:370)

 63

 11.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1331)

 om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 63

 11.4 Förslaget till lag om ändring i skattebetalnings-

 lagen (1997:483) 63

 11.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och kontrolluppgifter

 64

 11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:813)

 om homosexuella sambor 64

 11.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:485) om

 ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 65

 11.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

 allm

än försäkring

 65

 11.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1852)

 om beräkning av statlig inkomstskatt på

 förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar

 65

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian Beskattning av

 bostadsförmån, m.m. 66

Bilaga 2 Promemorians lagförslag 68

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 90

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 91

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 115

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 juni 1997 118

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

 2.lag om ändring i lagen (1997:244) om ändring i kommunal-

skattelagen (1928:370),

 3.lag om ändring i lagen (1996:1331) om ändring i kommunal-

skattelagen (1928:370),

 4. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

 5.lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

 kontrolluppgifter,

 6.lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor,

 7.lag om ändring i lagen (1997:485) om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring,

 8. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

 9. lag om ändring i lagen (1994:1852) om beräkning av statlig

inkomst-

skatt på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 32 § 3 c mom., punkt 23 av anvisningarna till

23 §, punkt 3 av anvisningarna till 32 §, punkt 6 av anvisningarna till 33 §,

punkt 4 av anvisningarna till 41 § samt punkterna 1 och 2 av anvisningarna

till 42 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

32 §

 3 c mom.1 Om en vara eller en tjänst, som en anställd erhåller av

arbetsgivaren, är av väsentlig betydelse för utförandet av hans arbetsupp-

gifter, skall förmånen av varan eller tjänsten inte tas upp som intäkt, om

förmånen är av begränsat värde för den anställde och inte utan svårighet

kan särskiljas från nyttan i anställningen. Inte heller tas som intäkt upp

förmån av fria arbetskläder och fri uniform om förmånen avser kläder som

är anpassade för arbetet och inte lämpligen kan användas privat.

 En förmån av att använda en av

arbetsgivaren tillhandahållen

datorutrustning för privat bruk skall

inte tas upp som intäkt, om

förmånen väsentligen riktar sig till

hela den stadigvarande personalen

på arbetsplatsen.

 Anvisningar

till 23 §

 23.2 Avdrag får göras för fastighetsskatt och särskild löneskatt på

pensionskostnader och speciella för näringsverksamheten utgående skatter

och avgifter till det allmänna. Däremot får svenska allmänna skatter inte

dras av (se 20 §). Avdrag får dock göras för mervärdesskatt som har

återförts enligt 9 kap. 5 eller 6 § mervärdesskattelagen (1994:200) och

inbetalats till staten på sätt som anges i 9 kap. 3 § första stycket 2

mervärdesskattelagen.

 Premie för grupplivförsäkring, som tecknats av fysisk person i hans

egenskap av utövare av viss näringsverksamhet, utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten. Om den ersättning, som kan komma att

utfalla på grund av försäkringen, utgår efter väsentligt förmånligare

grunder än vad som gäller enligt grupplivförsäkring för befattningshavare i

statens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses

motsvara förmåner enligt grupplivförsäkring för nyss nämnda befattnings-

havare räknas som omkostnad i näringsverksamheten. Premie för

reseskyddsförsäkring avseende resa i verksamheten utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten.

 Bestämmelserna i punkt 6 av

anvisningarna till 33 § om avdrag

för avgift till erkänd arbets-

löshetskassa gäller också beträffan-

de inkomst av näringsverksamhet.

 Bestämmelserna i punkt 6 första

stycket av anvisningarna till 33 §

om avdrag för avgift till arbets-

löshetskassa gäller också beträffan-

de inkomst av näringsverksamhet.

 Bestämmelserna i punkt 4 av anvisningarna till 33 § om avdrag för

kostnader för resor till och från arbetsplatsen och i 33 § 2 mom. om

begränsning i rätten till avdrag för sådana kostnader gäller också

beträffande inkomst av näringsverksamhet. Om den skattskyldige har

kostnader för sådana resor både i inkomstslaget tjänst och i inkomstslaget

näringsverksamhet skall begränsningen avse de sammanlagda kostnaderna

och i första hand medföra en minskning av avdraget i inkomstslaget tjänst.

 till 32 §

 3.3 Såsom intäkt av tjänst skall

upptas, bland annat, hyresvärdet av

bostad, som kan vara åt den

anställde upplåten. För den, som är

anställd och såsom löneförmån

åtnjuter bostad, skall alltså värdet

av denna bostadsförmån medräknas

vid löneförmånernas uppskattning.

Såsom intäkt skall även upptas

exempelvis värdet av fri kost och

fria resor samt skatter, försäkringar

o.d., som arbetsgivaren betalat för

den anställdes räkning eller som

den anställde annars åtnjutit på

grund av anställningen. Skatteplikt

föreligger dock inte för värdet av fri

kost som åtnjuts på allmänna

transportmedel vid tjänsteresa eller

för värdet av fri frukost som åtnjuts

på hotell eller liknande inrättning i

samband med övernattning där

under tjänsteresa, allt under för-

utsättning att kosten obligatoriskt

ingår i priset för transporten eller

övernattningen i fråga. Värdet av fri

kost som åtnjuts vid representation

utgör inte heller skattepliktig intäkt.

Såvitt avser intern representation

gäller detta endast om samman-

komsten är tillfällig och av kort

varaktighet. Arbetsgivares kost-

nader för tryggande av

arbetstagares pension genom

avsättning eller pensionsförsäkring

utgör inte skattepliktig intäkt för

den anställde. Förmån av fri

försäkring avseende reseskydd

under tjänsteresa är inte heller

skattepliktig.

 Angående värdesättning å bo-

stadsförmån och andra naturaför-

måner, som kunna ingå i avlöning-

en, meddelas bestämmelser i 42 §

och därtill hörande anvisningar. Är

tjänstebostad med hänsyn till veder-

börande tjänsteinnehavare i

tjänsten åliggande representations-

skyldighet större än som skäligen

kan anses erforderligt för en person

i motsvarande ställning men utan

särskild, med tjänsten förenad rep-

resentationsskyldighet, skall såsom

värde å bostadsförmånen upptagas

allenast vad som kan anses mot-

svara en bostad av sistnämnda

beskaffenhet. Motsvarande gäller,

därest tjänstebostad av annan an-

ledning är större än som kan anses

erforderligt för tjänsteinnehavarens

och hans familjs behov. Har tjänste-

innehavare fått utgiva ersättning för

bostadsförmån, skall givetvis

bostadens uppskattade värde

därmed minskas.

 3. Såsom intäkt av tjänst skall

upptas, bland annat, förmån av fri

eller delvis fri bostad. Angående

värdering av bostadsförmån finns

bestämmelser i 42 § och därtill

hörande anvisningar. I bostads-

förmån skall inte inräknas förmån

av fritt eller delvis fritt garage.

 Såsom intäkt skall även upptas

exempelvis värdet av fri kost.

Skatteplikt föreligger dock inte för

värdet av fri kost som åtnjuts på

allmänna transportmedel vid

tjänsteresa eller för värdet av fri fru-

kost som åtnjuts på hotell eller

liknande inrättning i samband med

övernattning där under tjänsteresa,

allt under förutsättning att kostna-

den obligatoriskt ingår i priset för

transporten eller övernattningen i

fråga. Värdet av fri kost som åtnjuts

vid representation utgör inte heller

skattepliktig intäkt. Såvitt avser

intern representation gäller detta

endast om sammankomsten är

tillfällig och av kort varaktighet.

 Såsom intäkt skall upptas värdet

av fria resor samt skatter, för-

säkringar o.d., som arbetsgivaren

betalat för den anställdes räkning

eller som den anställde annars

åtnjutitit på grund av anställningen.

Förmån av fri försäkring avseende

reseskydd under tjänsteresa är dock

inte skattepliktig.

 Arbetsgivares kostnader för tryg-

gande av arbetstagares pension

genom avsättning eller pensions-

försäkring utgör inte skattepliktig

intäkt för den anställde.

till 33 §

 6.4 Avdrag medges för avgift till

erkänd arbetslöshetskassa. Kan

sådant avdrag ifrågakomma i flera

förvärvskällor skall det i första

hand hänföras till den

förvärvskälla där bruttointäkten är

störst.

 6. Avdrag medges för avgift till

arbetslöshetskassa. Kan sådant

avdrag komma i fråga i flera för-

värvskällor skall det i första hand

hänföras till den förvärvskälla där

bruttointäkten är störst.

 Avdrag medges även för avgift

till utländsk arbetslöshetskassa

eller motsvarande enligt ett annat

lands system för förmåner vid

arbetslöshet, om intäkt av arbete

från det landet tas upp som intäkt

av tjänst i Sverige under

beskattningsåret och avgiften inte

får dras av enligt 46 § 2 mom. 3.

Har den skattskyldige varit bosatt i

Sverige eller stadigvarande vistats

under endast en del av

beskattningsåret, medges avdrag

bara till den del avgiften belöper

på nämnda tid.

till 41 §

 4.5 I fråga om inkomst av tjänst

gäller som allmän regel, att in-

komst skall anses hava åtnjutits

under det år, då densamma från

den skattskyldiges synpunkt är att

anse som verkligen förvärvad och

till sitt belopp känd. Detta är fram-

för allt förhållandet, då inkomsten

av den skattskyldige uppburits

eller blivit för honom tillgänglig

för lyftning eller, såsom i fråga om

bostadsförmån och andra förmåner

in natura, då den på annat sätt

kommit den skattskyldige till

godo, detta oberoende av huruvida

inkomsten intjänats under året eller

tidigare. Förmån av fri eller delvis

fri resa på tåg som värderas enligt

punkt 6 av anvisningarna till 42 §

skall dock anses åtnjuten redan när

den skattskyldige disponerar över

handling eller dylikt som berättigar

till resa. Har den skattskyldige på

grund av sin tjänst fått förvärva

värdepapper på förmånliga villkor,

tas förmånen upp till beskattning

det år förvärvet skedde. I fall då

behållning på pensionssparkonto

skall avskattas enligt 32 § 1 mom.

första stycket j inträder skattskyl-

digheten när pensionssparavtalet

upphör att gälla för de tillgångar

som skall avskattas. Vid sådan

överlåtelse av pensionsförsäkring

till ny försäkringsgivare som avses

i punkt 1 av anvisningarna till 31 §

anses pensionskapitalet utbetalt när

ansvaret för en överlåten försäk-

ring övergår på den övertagande

försäkringsgivaren eller, i fråga om

pensionsförsäkring som överförs

till sådan del av försäkrings-

givarens verksamhet som inte

avser pensionsförsäkring, när

överföringen äger rum.

 4. I fråga om inkomst av tjänst

gäller som allmän regel, att inkomst

skall anses hava åtnjutits under det

år, då densamma från den

skattskyldiges synpunkt är att anse

som verkligen förvärvad och till sitt

belopp känd. Detta är framför allt

förhållandet, då inkomsten av den

skattskyldige uppburits eller blivit

för honom tillgänglig för lyftning

eller, såsom i fråga om

bostadsförmån och andra förmåner

in natura, då den på annat sätt

kommit den skattskyldige till godo,

detta oberoende av huruvida in-

komsten intjänats under året eller

tidigare. Förmån av fri eller delvis

fri resa på tåg som värderas enligt

punkt 6 av anvisningarna till 42 §

skall dock anses åtnjuten redan när

den skattskyldige disponerar över

handling eller dylikt som berättigar

till resa. Förmån av fritt eller delvis

fritt drivmedel skall anses åtnjuten

månaden efter det att drivmedlet

har kommit den skattskyldige till

godo. Har den skattskyldige på

grund av sin tjänst fått förvärva

värdepapper på förmånliga villkor,

tas förmånen upp till beskattning

det år förvärvet skedde. I fall då

behållning på pensionssparkonto

skall avskattas enligt 32 § 1 mom.

första stycket j inträder

skattskyldigheten när pen-

sionssparavtalet upphör att gälla för

de tillgångar som skall avskattas.

Vid sådan överlåtelse av pensions-

försäkring till ny försäkringsgivare

som avses i punkt 1 av anvisning-

arna till 31 § anses pensionskapi-

talet utbetalt när ansvaret för en

överlåten försäkring övergår på den

övertagande försäkringsgivaren

eller, i fråga om pensionsförsäkring

som överförs till sådan del av

försäkringsgivarens verksamhet

som inte avser pensionsförsäkring,

när överföringen äger rum.

 Å andra sidan skall utgifterna och omkostnaderna för inkomstförvärvet

avdragas från intäkten under det år, då de verkligen blivit av den

skattskyldige bestridda, även om de avser inkomst, som tidigare förvärvats

eller först under ett senare år beräknats inflyta.

till 42 §

 1.6 Stundom inträffar, att på en ort saknas möjlighet att uthyra

bostäder

och att för den skull något hyrespris för orten inte kan fastslås. Särskilt

gäller detta i glest befolkade orter, där befolkningen huvudsakligen består

av jordbrukare, vilka bo på fastigheter, som av dem brukas. Den

omständigheten, att uthyrningsmöjlighet inte föreligger, medför dock inte,

att bostadsförmån saknar värde. Vid bestämmande av bostadsförmånens

värde i nu angivet fall kan hyrespriset i kringliggande orter tjäna till

ledning.

 Värdet av en tjänstebostad som

är större än vad den skattskyldige

och hans familj behöver, skall be-

räknas som värdet av en normal

bostad för dem, om bostadens

storlek beror på den skattskyldiges

representationsskyldighet eller på

annat sätt beror på tjänsten.

 Med marknadsvärde avses det pris som betalas på orten, om det varit

fråga om att för kontanta medel inköpa produkter, varor eller andra

förmåner som ingår i lön eller annan inkomst. Om ett sådant pris inte direkt

kan anges, skall värdet tas upp till det belopp som med hänsyn till rådande

förhållanden kan beräknas vid en betalning med kontanta medel. Är det

fråga om produkter eller varor från egen näringsverksamhet, skall som

värde tas upp det belopp som det kan beräknas att den skattskyldige skulle

ha fått vid en försäljning under jämförbara förhållanden av motsvarande

kvantiteter.

 I fråga om praktikanter, lärlingar, elever vid sjuksköterskeskolor och

liknande förekommer, att vederbörande under utbildningstiden åtnjuter

naturaförmåner (fri kost, fri bostad) eventuellt jämte en mindre kon-

tantersättning, som närmast har karaktär av fickpengar. I dylika fall må

värdet av naturaförmånerna jämkas och upptagas till det lägre belopp, som

med hänsyn till kontantersättningens storlek och övriga förhållanden

framstår som skäligt.

 2.7Värdet av bilförmån exklusive drivmedel skall för kalenderår

bestämmas till 0,3 basbelopp med tillägg av ett ränterelaterat belopp och ett

prisrelaterat belopp. Det ränterelaterade beloppet skall beräknas till 75

procent av statslåneräntan vid utgången av november månad andra året

före taxeringsåret multiplicerat med nybilspriset för årsmodellen. Det

prisrelaterade beloppet skall för en bil med ett nybilspris för årsmodellen

som uppgår till högst 7,5 basbelopp beräknas till 9 procent av nybilspriset.

Överstiger nybilspriset 7,5 basbelopp skall det prisrelaterade beloppet

bestämmas till 9 procent av 7,5 basbelopp med tillägg av ett belopp

motsvarande 20 procent av den del av nybilspriset som överstiger 7,5

basbelopp.

 Är förmånsbilens årsmodell sex

år eller äldre skall förmånsvärdet

likväl beräknas enligt första stycket.

Som nybilspris anses dock ett

belopp som utgör 80 procent av ett

uppskattat nybilspris för beskatt-

ningsårets årsmodell av de vanli-

gast förekommande bilarna ägda av

juridiska personer om inte det

verkliga nybilspriset är högre.

 Vid beräkningen av förmåns-

värdet enligt första och andra

styckena skall till det angivna

nybilspriset i förekommande fall

läggas anskaffningskostnaden för

extrautrustning.

 Är förmånsbilens årsmodell sex

år gammal eller äldre, skall

nybilspriset anses motsvara fyra

basbelopp, om inte det verkliga

nybilspriset, med tillägg av

anskaffningskostnad för extra-

utrustning, är högre.

 Vid beräkningen av för-

månsvärdet enligt första stycket

skall utom i fall då nybilspriset

enligt andra stycket skall anses

motsvara fyra basbelopp till

nybilspriset i förekommande fall

läggas anskaffningskostnaden för

extrautrustning.

 För den som har kört minst 30 000 kilometer i tjänsten med förmåns-

bilen under ett kalenderår skall förmånsvärdet bestämmas till 75 procent av

det värde som skulle följa av reglerna i första tredje styckena.

 Om den skattskyldige åtnjuter förmånen endast under en del av året

skall förmånsvärdet beräknat enligt första fjärde styckena sättas ned med

en tolftedel för varje hel kalendermånad som han inte har åtnjutit

förmånen.

 Om bilförmån åtnjutits endast i ringa omfattning skall förmånen inte tas

upp till beskattning.

 Om det i bilförmånen ingår

förmån av fritt eller delvis fritt

drivmedel för förmånsbilen skall

denna förmån värderas till mark-

nadsvärdet multiplicerat med 1,2.

Marknadsvärdet skall antas mot-

svara värdet för den mängd driv-

medel som kan antas ha förbrukats

för förmånsbilens totala körsträcka

under den tid den skattskyldige varit

skattskyldig för förmånsbilen, om

den skattskyldige inte gör sannolikt

att förmånsvärdet är något annat.

 Om det i bilförmånen ingår

förmån av fritt eller delvis fritt

drivmedel för förmånsbilen, skall

denna förmån beräknas till mark-

nadsvärdet, multiplicerat med 1,2,

av den mängd drivmedel som kan

antas ha förbrukats för

förmånsbilens totala körsträcka

under den tid den skattskyldige varit

skattskyldig för bilförmånen. Om

den skattskyldige gör sannolikt att

den mängd drivmedel som han har

förbrukat vid privat körning är

lägre, skall marknadsvärdet för

drivmedlet sättas ned i motsva-

rande mån.

 Med nybilspris för årsmodellen

avses det pris som bilen hade när

den som ny introducerades på den

svenska marknaden. Om ett sådant

introduktionspris ändras efter kort

tid skall som nybilspris för års-

modellen avses det justerade priset.

I avsaknad av introduktionspris

skall som nybilspris för årsmodellen

anses det pris som det kan antas att

bilen skulle ha haft om den

introducerats på den svenska mark-

naden när den var ny.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas, om inte

annat följer av punkt 2, första gången vid 1999 års taxering.

 2. Den nya bestämmelsen i punkt 4 av anvisningarna till 41 § tillämpas

endast i fråga om förmåner som kommit den skattskyldige till godo efter

utgången av år 1997.

1 Senaste lydelse 1995:651.

2 Senaste lydelse 1997:506.

3 Senaste lydelse 1993:1515.

4 Senaste lydelse 1979:1157.

5 Senaste lydelse 1996:651.

6 Senaste lydelse 1990:650.

7 Senaste lydelse 1996:1208.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:244) om ändring

i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att punkt 12 av anvisningarna till 32 §

kommunalskattelagen (1928:370) i dess lydelse enligt lagen (1997:244) om

ändring i nämnda lag och övergångsbestämmelserna till lagen (1997:244)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Anvisningar

till 32 § §

 12. Sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring och sjukpenning enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän utgör skattepliktig intäkt av tjänst om

förmånen grundas på förvärvsinkomst, som hänför sig till tjänst. Till intäkt

av tjänst hänföres under nämnda förutsättning också ersättning enligt lagen

(1989:225) om ersättning till smittbärare samt annan lag eller författning,

som utgått annorledes än på grund av försäkring, som nyss sagts, till någon

vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring.

 Föräldrapenningförmåner och vårdbidrag enligt lagen om allmän

försäkring, ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet

för närståendevård samt ersättning som en allmän försäkringskassa utger

enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön utgör skattepliktig intäkt av

tjänst, dock ej sådan del av vårdbidrag som utgör ersättning för

merkostnader.

 Korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349), vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa, utbildningsbidrag för doktorander, särskilt

utbildningsbidrag samt timersättning vid vuxenutbildning för utvecklings-

störda (särvux) eller vid svenskundervisning för invandrare (sfi) räknas

som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning från arbetslöshetskassa, statsbidrag motsvarande

dagpenning vid arbetsmarknadsutbildning som lämnas till den som startar

egen näringsverksamhet, och som avser att utgöra ett tillskott till

näringsidkarens försörjning under inledningsskedet av verksamheten,

räknas som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning vid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas

som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Detsamma gäller dagpenning som enligt av regeringen eller av statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknads-

utbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda.

 Forskarstipendium (Marie

Curie-stipendium) som utges direkt

eller indirekt av Europeiska gemen-

skaperna räknas som skattepliktig

intäkt av tjänst.

 Denna lag träder i kraft den 1

januari 1998. Äldre bestämmelser

tillämpas dock fortfarande i fråga

om kontant arbetsmarknadsstöd

som betalas ut efter ikraftträdandet.

 Denna lag träder i kraft den 1

januari 1998. Äldre bestämmelser

tillämpas dock fortfarande i fråga

om kontant arabetsmarknadsstöd

som betalas ut efter ikraftträdandet.

Den nya bestämmelsen tillämpas

inte i fråga om stipendium som

beviljats före utgången av år 1997

och vars storlek har bestämts med

hänsyn till att det inte är

skattepliktigt.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1331) om

ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1996:1331) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

 dels att 19 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i övergångsbestämmelserna skall införas en ny punkt, 3, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

19 §1

 Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

 vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som

förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva;

 vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket

utfärdade

premieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vid

vinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100

kronor;

 ersättning, som på grund av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om

allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så

ock sådan ersättning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått

annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid

sjukdom eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall

som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller lagen

(1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke ersättningen

grundas på förvärvsinkomst, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller

olycksfall tillfallit någon på grund av annan försäkring, som icke tagits i

samband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i

form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig

enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på grund av

trafikförsäkring eller annan ansvarighetsförsäkring eller på grund av

skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur;

 belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen

utgått på grund av kapitalförsäkring, samt belopp som arbetsgivare utan att

försäkring har tecknats för anställdas räkning betalar ut och som motsvarar

ersättning på grund av grupplivförsäkring, i den mån beloppet inte

väsentligt överstiger vad som utgår för befattningshavare i statens tjänst;

 försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendom, dock

att skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad

än privatbostad eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som

skulle ha influtit om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade

sålts, hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den

mån ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill

omkostnad för näringsverksamhet;

 ersättning för förlust eller skada på egendom vid fartygs förolyckande

som redare utger till sådan arbetstagare som avses i punkt 1 av anvis-

ningarna till 49 §;

 vinstandel, återbäring eller premieåterbetalning, som utgått på grund av

annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller

olycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel,

som utgått på grund av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på grund

av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat;

 ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst;

 periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke

utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 §

eller punkt 5 av anvisningarna till 46 § icke är berättigad till avdrag för

utgivet belopp;

 stipendier för mottagarens ut-

bildning;

 stipendium som är avsett för

andra ändamål och som inte utgår

periodiskt och inte utgör ersättning

för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning;

 stipendium för mottagarens ut-

bildning, dock inte ett sådant stipen-

dium som anges i punkt 12 sjunde

stycket av anvisningarna till 32 §;

 stipendium som är avsett för

andra ändamål och som inte utgår

periodiskt och inte utgör ersättning

för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning, dock

inte ett sådant stipendium som

anges i punkt 12 sjunde stycket av

anvisningarna till 32 §;

 studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973:349), internat-

bidrag, studielån och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag

samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknads-

utbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda, och äger i

följd härav de bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som

avsetts skola bestridas med bidrag av förevarande slag;

 introduktionsersättning enligt lagen (1992:1068) om introduktions-

ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar;

 allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag, samt barnpension enligt

lagen om allmän försäkring till den del pensionen för varje månad den

avser inte överstiger en tolftedel av fyrtio procent eller, vid pension efter

båda föräldrarna, åttio procent, av basbeloppet den månad pensionen avser

samt sådan i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring angiven

livränta i form av efterlevandelivränta till barn enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring eller enligt annan i nämnda lagrum angiven

författning till den del livräntan föranlett minskning av sådan del av

barnpension som inte är skattepliktig;

 kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av

statsmedel;

 handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän

försäkring, sådan del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag

som utgör ersättning för merkostnader, ersättning för merutgifter för resor

enligt 3 kap. 7 a § samma lag, särskilt pensionstillägg enligt lagen

(1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård

av sjukt eller handikappat barn samt hemsjukvårdsbidrag och hemvårds-

bidrag, som utges av kommunala eller landstingskommunala medel till den

vårdbehövande;

 assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning och

ekonomiskt stöd till kostnader för personlig assistans enligt lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade;

 bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer;

 kommunalt bostadstillägg till handikappade;

 bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag och lagen

(1993:737) om bostadsbidrag;

 bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska

barn;

 bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med

barn;

 ersättning som fastställts av allmän domstol eller utgått av allmänna

medel till den som utan att det skett yrkesmässigt inställt sig inför

domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning,

traktamente eller ersättning för tidsspillan;

 förmån av fri resa till eller från anställningsintervju eller kostnads-

ersättning för sådan resa till den del förmånen eller ersättningen avser resa

inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna

och, såvitt gäller ersättningen, till den del den inte överstiger faktiska

resekostnader och vid körning med egen bil inte överstiger det avdrag som

medges för kostnader för resor med egen bil enligt den schablon som anges

i punkt 4 av anvisningarna till 33 §;

 hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person

eller

egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som

begått brott;

 sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod eller modersmjölk;

 tävlingsvinst som inte hänför sig till anställlning eller uppdrag och

som

utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten

avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrundat

till närmaste hundratal kronor;

 sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit

från

personalstiftelse ur medel för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid

första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen;

 gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den

del

stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelse än sådana för vilka

avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen;

 intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kottar som

den skattskyldige själv plockat till den del intäkterna under ett

beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till

näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån;

 ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 5 kap.

13 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 §

lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 33 §

tullagen (1994:1550) eller 19 kap. 2 och 12 14 §§ skattebetalningslagen

(1997:483);

 ränta som enligt bestämmelserna i 3 kap. 23 § 3 och 4 lagen (1990:325)

om självdeklaration och kontrolluppgifter inte redovisas i kontrolluppgift

om sådan ränta för den skattskyldige under ett beskattningsår sammanlagt

inte uppgår till 500 kronor;

 ränta enligt 22 § tredje stycket lagen (1993 :737) om bostadsbidrag;

 vad som utgör utgående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200).

 Om mervärdesskatt ändå har räknats med vid inkomstredovisningen

anses skatten, om den betalats till staten, som en sådan speciell skatt för

vilken avdrag medges vid inkomsttaxeringen enligt denna lag. Till följd av

detta utgör belopp som har fallit bort, och för vilket avdrag medgetts vid

inkomsttaxeringen, skattepliktig intäkt vid inkomsttaxeringen.

 Beträffande ersättning som utfaller på grund av avtalsgruppsjukförsäk-

ring gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a mom. och punkt 12 av

anvisningarna till 22 §.

(Se vidare anvisningarna.)

 3. Äldre bestämmelser om

stipendium i 19 § gäller i fråga om

stipendium som har beviljats före

utgången av år 1997 och vars

storlek har bestämts med hänsyn till

att det inte är skattepliktigt.

1Senaste lydelse 1997:507.

2.4 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

9 kap.

2 §

 Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet

med 8 kap. 14, 15 och 17 §§. Sådan drivmedelsförmån som avses i punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370)

skall dock värderas till marknadsvärdet.

 På begäran av arbetsgivaren får skattemyndigheten bestämma värdet av

förmånen om

 1. det finns grund för jämkning av värdet av bilförmån eller kostförmån

enligt punkt 4 andra eller tredje stycket av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen, eller

 2. bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker

med mer än 10 % från det värde

som följer av 42 § första stycket och

punkt 3 andra stycket av anvis-

ningarna till 32 § kommunalskatte-

lagen.

 2. bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker

med mer än 10 % från det värde

som följer av 42 § första stycket

kommunalskattelagen och punkt 1

andra stycket av anvisningarna till

den paragrafen.

 Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagaren om skattemyndighetens

beslut.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas i fråga om

förmåner som åtnjutits efter utgången av år 1997.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 och 9 §§ lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

3 kap.

7 §1

 Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av

bilförmån och kostförmån skall

dock bestämmelserna i punkt 4

andra eller tredje stycket av

anvisningarna till 42 § nämnda lag

tillämpas endast i enlighet med

beslut av skattemyndigheten med

stöd av 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen (1997:483).

Värdet av annan bostadsförmån

här i landet än förmån av

semesterbostad skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

8 kap. 15 och 16 §§ skattebetal-

ningslagen.

 Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av

bilförmån och kostförmån skall

dock bestämmelserna i punkt 4

andra eller tredje stycket av

anvisningarna till 42 § nämnda lag

tillämpas endast i enlighet med

beslut av skattemyndigheten med

stöd av 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen (1997:483).

Värdet av annan bostadsförmån

här i landet än förmån av

semesterbostad skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

8 kap. 15 och 16 §§ skatte-

betalningslagen. Dessutom skall i

fråga om sådan förmån anges om

bostaden är belägen på

taxeringsenhet som i fastig-

hetstaxeringslagen (1979:1152)

benämns småhusenhet.

 Om värdet av en förmån justerats enligt 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen skall anges att justering skett.

 Det sammanlagda värdet av

andra förmåner än bilförmån

exklusive drivmedel skall anges

särskilt för sig.

 Det sammanlagda värdet av

andra förmåner än bilförmån skall

anges särskilt för sig.

 I fråga om bilförmån skall uppgift lämnas om

 1. bilens modellbeteckning och årsmodell,

 2. nedsättning av bilförmåns-

värdet på grund av att den

skattskyldige utgett ersättning för

förmånen,

 3. antal kilometer tjänstekörning

som ersättning för kostnader för

drivmedel för resa i tjänsten med

förmånsbil avser,

 4. i fall förmån av fritt eller

delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen har

utgått,

 5. värdet av bilförmån exklusive

drivmedel.

 2. nedsättning av värdet av

bilförmånen, exklusive drivmedel,

på grund av att den skattskyldige

utgett ersättning för förmånen,

 3. värdet av bilförmånen,

exklusive drivmedel, efter

nedsättning enligt 2,

 4. värdet av förmån av fritt eller

delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen och

 5. antalet kilometer tjänste-

körning som ersättning för

kostnader för drivmedel för resa i

tjänsten med förmånsbil avser.

9 §2

 I kontrolluppgiften skall det för varje belopp anges om arbetsgivaren

skall betala arbetsgivaravgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

 Ersättning för ökade levnads-

kostnader eller kostnader för resa

med egen bil i tjänsten som enligt

8 kap. 19 och 20 §§ skatte-

betalningslagen (1997:483) skall

ligga till grund för beräkning av

skatteavdrag, skall i kontrolluppgift

anges som lön, arvode eller

motsvarande. Har ersättning för

ökade levnadskostnader som enligt

8 kap. 19 § skattebetalningslagen

inte skall ligga till grund för

beräkning av skatteavdrag utgått för

en eller flera tjänsteresor som

omfattat en sammanhängande pe-

riod av mer än tre månader, skall

detta anges i kontrolluppgift som

också skall innehålla upplysning om

i vad mån fråga är om inrikes eller

utrikes förrättning.

 Ersättning för ökade levnads-

kostnader eller kostnader för resa

med egen bil eller förmånsbil i

tjänsten som enligt 8 kap. 19 och

20 §§ skattebetalningslagen

(1997:483) skall ligga till grund för

beräkning av skatteavdrag, skall i

kontrolluppgift anges som lön,

arvode eller motsvarande. Har

ersättning för ökade levnads-

kostnader som enligt 8 kap. 19 §

skattebetalningslagen inte skall

ligga till grund för beräkning av

skatteavdrag utgått för en eller flera

tjänsteresor som omfattat en

sammanhängande period av mer än

tre månader, skall detta anges i

kontrolluppgift som också skall

innehålla upplysning om i vad mån

fråga är om inrikes eller utrikes

förrättning.

 I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp det

sammanlagda värdet av andra kostnadsersättningar än sådana som

enligt 5 § 3 a c skall uppges först efter föreläggande av

skattemyndigheten. Dock skall ersättningen, då det är uppenbart

att den avser kostnader som inte är avdragsgilla vid mottagarens

inkomsttaxering eller att den överstiger avdragsgillt belopp, till

denna del anges som lön, arvode eller motsvarande.

 I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp sådant skatteavdrag

som

har gjorts.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas i fråga om

förmåner som åtnjutits efter utgången av år 1997.

1Senaste lydelse 1997:495.

2Senaste lydelse 1997:495.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

homosexuella sambor

 Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813)1 om homosexuella sambor

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall

vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser

tillämpas även på de homosexuella samborna:

 1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

 2. ärvdabalken,

 3. jordabalken,

 4. 10 kap. 9 § rättegångsbalken,

 5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken,

 6. 19 § första stycket, punkt 1

nionde stycket och punkt 3 sjunde

stycket av anvisningarna till 31 §

samt punkt 3 a av anvisningarna till

33 § kommunalskattelagen

(1928:370),

 6. 19 § första stycket, punkt 1

nionde stycket och punkt 3 sjunde

stycket av anvisningarna till 31 §

samt punkterna 3 a, 3 b och 4 av

anvisningarna till 33 § kommunal-

skattelagen (1928:370),

 7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

 8. bostadsrättslagen (1991:614),

 9. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer,

 10. 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988),

 11. 10 § insiderlagen (1990:1342),

 12. 14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen

(1997:157),

 13. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, m.m.,

 14. 4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall,

 15. lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad,

 16. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2 , 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16

kap. 7 och 9 §§ föräldrabalken,

 17. säkerhetsskyddslagen (1996:627), samt

 18. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa

fall

vid 1997 2001 års taxeringar.

 Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara

ogifta,

gäller det också de homosexuella samborna.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1Senaste lydelse 1997:393.

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:485) om ändring

i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring i paragrafens lydelse enligt lagen (1997:485) om ändring i

nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

11 kap.

2 §

 Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar

eller andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom

arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersätt-

ning som inte enligt 8 kap. 19 eller 20 § skattebetalningslagen (1997:483)

undantas vid beräkning av skatteavdrag. Sådan skattepliktig intäkt i form

av rabatt, bonus eller annan förmån som utgår på grund av kundtrohet eller

liknande, skall också anses som inkomst av anställning, om den som

slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen är

någon annan än den som är skattskyldig för förmånen. Till sådan inkomst

räknas dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven lön som under ett

år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst räknas inte heller intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen

(1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 § första stycket 2 6 och

fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster. I fråga om arbete som har utförts utomlands bortses vid

beräkningen av pensionsgrundande inkomst från sådana lönetillägg som

betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Såsom inkomst av anställning anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt

sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande ersättning som utgår enligt annan författning eller på grund av

regeringens förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning

för

merkostnader,

 d) dagpenning från arbetslöshetskassa,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349) eller lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om delpensions-

försäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning

enligt de för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och

vid svenskundervisning för invandrare (sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden utgående bidrag

som ej är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den

mån regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när

de

startar egen rörelse,

 o) stipendium som enligt punkt

12 sjunde stycket av anvisningarna

till 32 § kommunalskattelagen skall

tas upp som intäkt av tjänst, om

stipendiet utbetalats av en fysisk

person bosatt i Sverige eller av en

svensk juridisk person,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs

självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

 s) ersättning från semesterkassa.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för

utfört arbete i annan form än pension och ersättning från semesterkassa, i

fråga om ersättning till idrottsutövare från visst slag av ideell förening samt

i fråga om ersättning från vinstandelsstiftelse eller annan juridisk person

med motsvarande ändamål gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3

kap. 2 § andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller

annan ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är

bosatt utom riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den

försäkrade sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3

kap. 2 a § första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på

svenskt handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till

svenska medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från

utländsk juridisk person, en svensk juridisk person, som äger ett

bestämmande inflytande över den utländska juridiska personen, enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för tilläggspen-

sionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från

främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare,

som tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i

riket, om en utländsk beskickning här i riket enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för

tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall

anses som arbetsgivare.

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 11 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

11 kap.

3 §1

 Med inkomst av annat förvärvsarbete avses

 a) inkomst av näringsverksamhet här i landet i vilken den försäkrade

arbetat i icke oväsentlig omfattning (aktiv näringsverksamhet);

 b) tillfälliga förvärvsinkomster av självständigt bedriven verksamhet;

 c) ersättning för arbete för någon annans räkning i pengar eller andra

skattepliktiga förmåner;

 d) sjukpenning och rehabili-

teringspenning enligt denna lag

samt sjukpenning enligt lagen

(1976:380) om arbetsskadeför-

säkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning

eller på grund av regeringens

förordnande, i den mån ersättningen

träder i stället för inkomst som ovan

nämnts samt

 e) ersättning som utgör

skattepliktig inkomst av tjänst

enligt kommunalskattelagen

(1928:370) och som, utan att

anställningsförhållande förelegat,

utbetalats av fysisk person bosatt

utomlands eller av utländsk juridisk

person;

 d) sjukpenning och rehabi-

literingspenning enligt denna lag

samt sjukpenning enligt lagen

(1976:380) om arbetsskadeför-

säkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning

eller på grund av regeringens

förordnande, i den mån ersättningen

träder i stället för inkomst som ovan

nämnts;

 e) ersättning som utgör

skattepliktig inkomst av tjänst

enligt kommunalskattelagen

(1928:370) och som, utan att

anställningsförhållande förelegat,

utbetalats av fysisk person bosatt

utomlands eller av utländsk juridisk

person samt

 f) stipendium som enligt punkt 12

sjunde stycket av anvisningarna till

32 § kommunalskattelagen skall tas

upp som intäkt av tjänst;

 allt i den mån inkomsten inte enligt 2 § är att hänföra till inkomst av

anställning.

 Bedömningen i första stycket a) görs för sig för varje förvärvskälla

enligt kommunalskattelagen (1928:370). Har inkomst som avses i första

stycket a) eller b) inte uppgått till 1 000 kronor för år, tas den inte i

beräkningen. Ej heller tas sådan ersättning som avses i första stycket c) i

beräkning, om ersättningen från den, för vilken arbetet utförts, under året

inte uppgått till 1 000 kr. Intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h

och i nämnda lag eller sådan ersättning enligt gruppsjukförsäkring eller

trygghetsförsäkring vid arbetsskada som enligt 2 § första stycket lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt räknas inte som inkomst av annat

förvärvsarbete.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1Senaste lydelse 1993:1551.

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1852) om beräkning av

statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1994:1852) om beräkning av statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

2 §1

 För fysiska personer beräknas statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst

enligt följande.

 Skatt på förvärvsinkomst utgör

200 kronor samt 25 procent av den

del av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten som överstiger

en skiktgräns som vid 1998 års

taxering uppgår till 209 100 kronor.

Vid följande års taxeringar uppgår

skiktgränsen till skiktgränsen för

föregående taxeringsår

multiplicerad med ett tal, uttryckt i

procent, som anger förhållandet

mellan det jämförelsetal som enligt

1 kap. 6 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

ligger till grund för bestämmande

av basbeloppet för året före

taxeringsåret och det jämförelsetal

som enligt nämnda lagrum ligger

till grund för bestämmande av

basbeloppet för andra året före

taxeringsåret, med tillägg av 1,2

procentenheter. Skiktgränsen

fastställs av regeringen före

utgången av andra året före

taxeringsåret och avrundas nedåt till

helt hundratal kronor.

 Skatt på förvärvsinkomst utgör

200 kronor samt 25 procent av den

del av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten som överstiger

en skiktgräns som vid 1998 års

taxering uppgår till 209 100 kronor.

Vid följande års taxeringar uppgår

skiktgränsen till skiktgränsen för

föregående taxeringsår

multiplicerad med ett tal, uttryckt i

procent, som anger förhållandet

mellan det jämförelsetal som enligt

1 kap. 6 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

ligger till grund för bestämmande

av basbeloppet för året före

taxeringsåret och det jämförelsetal

som enligt nämnda lagrum ligger

till grund för bestämmande av

basbeloppet för andra året före

taxeringsåret, med tillägg av 1,6

procentenheter. Skiktgränsen

fastställs av regeringen före

utgången av andra året före

taxeringsåret och avrundas nedåt till

helt hundratal kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas första gången

vid 1999 års taxering.

1Senaste lydelse 1996:692.

3 Ärendet och dess beredning

Skatteutskottet föreslog år 1995 att förmån av fri bostad som är förenad

med tjänsten som statsminister inte skall tas upp som intäkt om stats-

ministern disponerar också en annan permanentbostad. Motivet var att

statsministerämbetet ansågs speciellt till sin karaktär. Den osäkerhet vad

gäller hur länge bostaden kan disponeras torde regelmässigt innebära att

statsministern har behov av en privat permanentbostad vid sidan av

tjänstebostaden. Någon påtaglig inbesparing av de privata

levnadskostnaderna uppkommer därför knappast. Skatteutskottet menade

att det även för andra kategorier av tjänstebostäder kan föreligga

förhållanden av liknande slag och där en förmånsbeskattning leder till ett

resultat som inte kan anses skäligt. Utskottet förutsatte därför att regeringen

genomför en översyn och vidtar de åtgärder som kan anses erforderliga

(bet. 1994/95:SkU43). Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets

hemställan (rskr. 1994/95:441).

 Kritik har också framförts mot tillämpningen av värderingsreglerna

avseende bostadsförmån.

 Mot bakgrund av Skatteutskottets uttalande och vad som i övrigt

framkommit har en promemoria utarbetats inom Finansdepartementet,

Beskattning av bostadsförmån, m.m., där bl.a. frågan om

beskattning av bostadsförmån behandlas.

 Den 1 januari 1997 trädde nya regler om beskattning av bilförmån i

kraft (prop. 1996/97:19, bet. 1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53, SFS

1996:1208). Reglerna innebär i princip att värdet bestäms efter en schablon

exklusive drivmedel. Om det i bilförmånen ingår fritt eller delvis fritt

drivmedel, skall drivmedelsförmånen vid inkomsttaxeringen värderas till

marknadsvärdet multiplicerat med 1,2. De nya reglerna har aktualiserat

frågan om vid vilken tidpunkt en förmån av fritt drivmedel blir

skattepliktig. Denna fråga och vissa andra följdfrågor rörande

bilförmån behandlas i nämnda promemoria.

 Dessutom har i promemorian behandlats förmån av lånedator,

avdrag för avgift till utländsk arbetslöshetskassa, avdrag för

kostnader vid resor med egen bil i tjänsten samt en höjning av

avdragsbegränsningen för övriga kostnader i inkomstslaget tjänst.

 En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1.

Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har varit

föremål för remissbehandling. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av

remissyttrandena finns tillgänglig i ärendet (dnr Fi97/941).

 Regeringen tar nu upp vissa av de förslag som lades fram i

promemorian. Till förslagen om avdrag för kostnader för resor med

egen bil i tjänsten och om avdragsbegränsning för övriga kostnader

i inkomstslaget tjänst återkommer regeringen i ett senare

sammanhang. Därutöver tar regeringen upp frågan om justering av

skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt på

förvärvsinkomster.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 maj 1997 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande

finns i bilaga 5. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets

förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i

lagtexten. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i

författningskommentaren (avsnitt 11).

4 Bostadsförmån

4.1 Gällande rätt

4.1.1 Inkomsttaxeringen

Skattereformen innebar inga ändrade regler beträffande bostadsförmån.

Bestämmelserna om värdering av bostadsförmån vid inkomsttaxeringen

har i stort sett varit oförändrade sedan kommunalskattelagens tillkomst

1928.

 Till intäkt av tjänst hänförs bl.a. förmån av bostad som utgått för

tjänsten (32 § 1 mom. första stycket a kommunalskattelagen [1928:370],

KL). Det är hyresvärdet av bostaden som skall tas upp som intäkt. För den

som är anställd och såsom löneförmån åtnjuter bostad skall alltså värdet av

denna bostadsförmån medräknas när löneförmånerna uppskattas (punkt 3

första stycket av anvisningarna till 32 § KL).

 Det finns dock undantag när bostadsförmån inte är skattepliktig. Som

intäkt tas inte upp förmån av fri bostad, bostadskostnadsersättning eller

däremot svarande förmån för utom Sverige stationerad personal vid

utrikesförvaltningen eller i svensk biståndsverksamhet. Skatteplikt

föreligger inte heller för förmån av fri bostad som anvisats av styrelsen för

Stockholms internationella fredsforskningsinstitut (SIPRI) till sådan på

bestämd tid kontraktsanställd forskare vid SIPRI som är utländsk

medborgare och som vid tidpunkten för anställningen hos SIPRI inte är

bosatt i Sverige (32 § 3 mom. KL). Naturaförmåner som tillkommer

totalförsvarspliktiga är skattefria. Detta gäller även vissa andra

personalgrupper som avlönas enligt de för totalförsvarspliktiga gällande

grunderna (punkt 6 av anvisningarna till 32 § KL). Om dessa kategorier

skattskyldiga i sin tjänstgöring åtnjuter bostadsförmån är den alltså

skattefri.

 Dessutom har i 32 § 3 g mom. KL ett särskilt undantag från skatteplikt

införts från och med den 1 augusti 1995 med tillämpning första gången vid

1996 års taxering avseende fri bostad åt statsministern. Detta gäller dock

endast förmån av sådan bostad som är förenad med tjänsten som statsmini-

ster om statsministern för sin privata disposition har annan bostad som är

inrättad för permanent boende (bet. 1994/95:SkU43, rskr. 1994/95:441,

SFS 1995:987).

 Angående värdering av bostadsförmån finns bestämmelser i 42 §, punkt

1 av anvisningarna till nämnda paragraf och punkt 3 andra stycket av

anvisningarna till 32 § KL.

 Värdet av annan bostadsförmån i Sverige än semesterbostad skall

beräknas med ledning av i orten gällande hyrespris eller, om tillfälle till

sådan jämförelse saknas, efter annan lämplig grund (42 § första stycket

KL). Med i orten gällande hyrespris förstås det belopp som i årlig hyra

inom samma ort vanligen betalas för en bostad av samma storlek och

standard. Semesterbostad eller förmån av bostad utomlands skall värderas

till marknadsvärdet.

 Riksskatteverket har i sina rekommendationer m.m. om vissa förmåner

att tillämpas vid beräkning av avdrag för preliminär skatt för inkomståret

1997, vid beräkning av arbetsgivaravgift för utgiftsåret 1997 och vid 1998

års taxering (RSV S 1996:36) lämnat följande rekommendationer avseende

bostadsförmån.

"Förmån av bostad i hyresfastighet bör i första hand beräknas med ledning

av hyrorna för likvärdiga lägenheter i samma hus under förutsättning att

dessa kan anses marknadsmässiga. När möjlighet till sådan jämförelse

inte finns eller när hyran för uthyrda lägenheter inte är marknadsmässig

bör värdering ske med utgångspunkt i hyresnivån i de allmännyttiga

bostadsföretagen."

Även om någon uthyrningsmöjlighet inte finns och något hyrespris för

orten därför inte kan fastställas, vilket kan vara fallet med bostadshus på

jordbruksfastigheter, saknar bostaden inte värde. Hyrespriset på

kringliggande orter får då tjäna till ledning (punkt 1 första stycket av

anvisningarna till 42 § KL).

 Är en tjänstebostad med hänsyn till representationsskyldighet större än

som skäligen kan anses erforderligt för en person i motsvarande ställning

men utan särskild med tjänsten förenad representationsskyldighet, skall

som bostadsförmånsvärde upptas endast vad som kan anses motsvara en

bostad av sistnämnda beskaffenhet. Motsvarande gäller, om tjänstebostad

av annan anledning är större än som kan anses erforderligt för

tjänsteinnehavarens och hans familjs behov (punkt 3 av anvisningarna till

32 § KL).

 Jämkning av bostadsförmånsvärde kan i övrigt ske endast i begränsad

omfattning enligt följande. I fråga om praktikanter, lärlingar, elever vid

sjuksköterskeskolor och liknande förekommer att vederbörande under

utbildningstiden åtnjuter naturaförmåner (fri kost, fri bostad) eventuellt

tillsammans med en mindre kostnadsersättning, som närmast har karaktär

av fickpengar. I sådana fall får värdet av naturaförmånerna jämkas och

upptas till det lägre belopp, som med hänsyn till kontantersättningens

storlek och övriga förhållanden framstår som skäligt (punkt 1 tredje stycket

av anvisningarna till 42 § KL).

 Förmån av fri eller delvis fri semesterbostad skall däremot alltid

värderas till marknadsvärdet. Med semesterbostad avses bostadslägenhet

som för förmånshavaren utgör en semesterbostad, dvs. som används av

honom för semester- eller fritidsändamål.

 Riksskatteverket har beträffande semesterbostad utfärdat

rekommendationer för inkomståret 1997 (RSV S 1996:36) som innebär att

om det saknas hyresmarknad eller det i övrigt föreligger svårigheter att

göra en objektiv beräkning av värdet med utgångspunkt i marknadsvärdet

bör förmånen av fri semesterbostad värderas till i rekommendationen

angivna belopp. Värdet för en vecka i fjällen under jul, nyår och vårvinter

(februari april) eller för en vecka under sommaren från mitten av juni till

mitten av augusti bör vara 2 700 kr och värdet under övrig tid 1 100 kr.

 Utöver Riksskatteverkets rekommendationer har de flesta länsskatte-

myndigheter utfärdat meddelanden till ledning för värdering av

bostadsförmån vid inkomsttaxeringen. Dessa är till stor del likartade men

uppvisar också skillnader som inte bara är betingade av priset på orten.

Gemensamt för meddelandena är att de oftast innehåller en

sammanställning av hyresnivån beräknat per kvadratmeter bruksarea och

att den kompletteras med olika faktorer som skall höja eller sänka

hyresnivån enligt tabellerna. Sådana faktorer kan vara påkostad tomt,

störande ljud och fritt varmgarage. Dessutom förekommer att det anges att

om tjänstebostaden är inrymd i äldre hus kan under vissa förutsättningar

bortses helt eller delvis från ytor över 200 kvadratmeter, om planlösningen

är olämplig eller vid annan särskild omständighet.

 I vissa länsmeddelanden anges att man i fråga om värdering av förmån

av tjänstebostad i villa i regel inte kan använda de i sammanställningarna

angivna hyresnivåerna. Skälet härtill sägs vara att i normalfallet har det

mervärde som finns i ett villaboende (större förrådsutrymme, trädgård etc.)

inte beaktats i angivna hyresnivåer. I flera länsmeddelanden sägs att i stället

ger en beräkning av förmånsvärdet med utgångspunkt från viss andel av

taxeringsvärdet ett bättre mått på marknadshyran men att lägre värde än

tabellvärdena inte bör åsättas. Den andel av taxeringsvärdet som

rekommenderas varierar från 10 % till 15 % beroende på vilket län det är

fråga om. I andra län däremot sägs att de i sammanställningen angivna

hyresnivåerna är avsedda att vara till ledning vid beräkning av

förmånsvärde av tjänstebostäder i lägenheter och i vissa fall tjänstebostäder

i villor, även om det framhålls att hyresnivån oftare är högre när det gäller

villor.

Prästboställen

Till följd av relationsförändringen mellan kyrkan och staten har flera

statliga utredningar utrett olika följdfrågor. En sådan utredning är

Utredningen om kyrkans personal och om samfundsstöd (C 1995:14).

Utredningen förutsatte att Finansdepartementet i sin översyn av beskattning

av bostadsförmåner också beaktar prästernas situation.

 I fråga om tjänstebostäder för biskopar och präster finns det regler

dels i

34 kap. 3 8 §§ och 41 kap. kyrkolagen (1990:300), dels i förordningen

(1989:89) om tjänstebostäder för biskopar och präster. Dessa regler rör

dock inte frågor om beskattningen. Några särskilda skatteregler för

bostäder som upplåts till kyrkans personal finns inte utan de allmänna

bestämmelserna om bostadsförmån gäller.

 Regeringen får besluta att innehavare av biskopstjänst skall anvisas

bostad (34 kap. 3 § kyrkolagen). Även pastorat får besluta att innehavaren

av en tjänst som kyrkoherde eller komminister skall anvisas tjänstebostad.

Om tjänsten är tillsatt får pastoratet meddela eller upphäva ett sådant beslut

bara med samtycke av den som innehar tjänsten (34 kap. 4 § kyrkolagen).

När en tjänstebostad har anvisats är den som innehar tjänsten skyldig att bo

i den (34 kap. 7 § kyrkolagen). Under vissa förutsättningar kan beslut fattas

om befrielse från skyldigheten att bo i tjänstebostad (34 kap. 8 §

kyrkolagen).

 Före den 1 januari 1988 gällde att pastoraten var skyldiga att

tillhandahålla tjänstebostad för ordinarie församlingspräster om regeringen

bestämde det. Den anvisade tjänstebostaden före nämnda datum gav enligt

en övergångsbestämmelse rätt och skyldighet att behålla tjänstebostaden så

länge prästen hade kvar sin tjänst. Kostnaderna för en tjänstebostad åt en

kyrkoherde eller komminister betalas av pastoratet.

 Den kyrkoherde eller komminister som har anvisats tjänstebostad skall

betala hyra för den. Hyran betalas till pastoratet. Stiftets egendomsnämnd

fastställer hyran (34 kap. 6 § kyrkolagen). När hyrans storlek beräknas

skall bruksvärdet styra. Dock tas hänsyn till de särskilda förhållanden som

betingas av bostadens karaktär av tjänstebostad.

 Hyra skall enligt gällande regler aldrig beräknas för mer än 100

kvadratmeter. Kostnader för värme och varmvatten skall ingå i hyran.

 Att präster betalar hyra för sina bostäder betyder inte i sig att det

inte

kan ha uppkommit en skattepliktig bostadsförmån. Liksom andra

arbetstagare som har tjänstebostad har i princip en skattepliktig förmån

uppkommit om hyran understiger bostadens hyresvärde. Till den del

bostaden måste användas för exempelvis representation eller

församlingsverksamhet och på grund härav är större än en normal bostad

för den skattskyldige och hans familj, skall förmånsvärdet inte bestämmas

till ett högre värde än vad som motsvarar en normal bostad för dem.

 Tidigare fanns det dock en rekommendation från Riksskatteverket som

utfärdades i direkt anslutning till en överenskommelse den 25 november

1983 mellan å ena sidan dåvarande Statens arbetsgivarverk och å andra

sidan SACO/SR och TCO-S. Rekommendationen innebar i princip att om

präster betalade hyra efter bostadens bruksvärde, dock högst för 100

kvadratmeter, skulle någon skattepliktig förmån inte anses föreligga om

hyra begärdes enligt överensskommelsen.

 Riksskatteverkets rekommendation från 1983 har inte följts av någon

rekommendation som tagit direkt sikte på prästers tjänstebostäder. I

nuvarande rekommendationer finns ingen hänvisning till den äldre

rekommendationen från 1983 och inte heller sägs något om en maximal

beräknad boyta vid förmånsbeskattningen. Det är således de allmänna

reglerna som gäller också i fråga om prästers bostäder.

4.1.2 Avdrag för preliminär skatt

Värdet av förmån av bostad som är belägen här i landet och som inte är

semesterbostad skall vid beräkning av preliminär A-skatt beräknas enligt

följande grunder. Sverige delas in i områden som är väsentligen enhetliga i

fråga om boendekostnader. Förmånsvärdet av en bostad inom varje område

skall bestämmas till det genomsnittliga värdet beräknat per kvadratmeter

bostadsyta för jämförbara bostäder inom ett område som är väsentligen

enhetligt i fråga om boendekostnader. Om bostaden är belägen utom tätort

med närmaste omgivning skall dock värdet bestämmas till det lägsta av

nämnda genomsnittsvärden reducerat med 10 % (8 § tredje stycket

uppbördslagen [1953:272], UBL).

 Riksskatteverket har i föreskrifter (RSFS 1996:24) fastställt värden att

användas vid beräkning av förmån av bostad som är belägen i Sverige och

som inte är semesterbostad.

 Schablonvärdena varierar mellan 588 och 775 kr per kvadratmeter

bostadsyta per år beroende på i vilken kommun bostaden är belägen. Detta

förmånsvärde avser hyra av bostad i omöblerat skick inklusive värme men

exklusive hushållsel.

 Värdet av annan bostadsförmån skall beräknas enligt 42 § andra stycket

KL samt punkt 1 andra och tredje styckena av anvisningarna till 42 § KL (8

§ fjärde stycket UBL). Exempel på sådana bostadsförmåner som inte skall

värderas enligt schablon är semesterbostad och förmån av bostad som är

belägen utomlands. Enligt 42 § andra stycket KL skall värdet av förmån,

som ingår i lön eller annan inkomst beräknas till marknadsvärdet.

 Jämkat värde för praktikanter m.fl. enligt punkt 1 tredje stycket av

anvisningarna till 42 § KL skall beaktas även från

preliminärskattesynpunkt om förmånen skall värderas till marknadsvärdet

och inte efter schablon.

 Riksdagen har nyligen fattat beslut om en ny skattebetalningslag som

träder i kraft den 1 november 1997 (prop. 1996/97:100, bet.

1996/97:SkU23, rskr. 1996/97:276). Bestämmelserna i 8 § UBL återfinns i

8 kap. 14 17 §§ i skattebetalningslagen (1997:483).

4.1.3 Socialavgifter

Värdet av fri bostad skall som huvudregel ingå i underlaget för

arbetsgivaravgifter.

 Skattepliktiga naturaförmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet med 8 § första fjärde styckena UBL. Om bostadsförmånsvärdet

som bestäms enligt 8 § tredje stycket UBL avviker med mer än 10 % från

det värde som följer av 42 § första stycket och punkt 3 andra stycket av

anvisningarna till 32 § KL får skattemyndigheten på framställning av

arbetsgivaren bestämma värdet av förmånen med hänsyn härtill (5 § lagen

[1984:668] om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, USAL).

 Om jämkning av värdet medges vid bestämmande av underlaget för

arbetsgivaravgifter skall också det jämkade värdet gälla vid beräkning av

preliminär skatt.

 En motsvarighet till 5 § USAL finns i 9 kap. 2 § skattebetalningslagen.

 Värdet av bostadsförmån som kan hänföras till inkomst av annat för-

värvsarbete, skall ingå i underlaget för egenavgifter i den mån värdet

tillsammans med annan ersättning från en och samma utgivare uppgått till

1 000 kr. Bostadsförmånen skall tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet med 8 § första fjärde styckena UBL.

 Det skattepliktiga värdet av bostadsförmån ingår normalt i den pensions-

grundande inkomsten och skall enligt 4 § lagen (1959:551) om beräkning

av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring, värderas enligt samma grunder som vid avdrag för preliminär

skatt.

4.1.4 Kontrolluppgiftsskyldighet

Kontrolluppgift om bl.a. förmåner som utgör skattepliktig intäkt av tjänst

skall lämnas av den som gett ut förmånen (3 kap. 4 § lagen [1990:325] om

självdeklaration och kontrolluppgifter).

 Värdet av förmåner som utgått i annat än pengar skall normalt beräknas

i enlighet med bestämmelserna i kommunalskattelagen.Värdet av annan

bostadsförmån än förmån av semesterbostad skall dock beräknas i enlighet

med bestämmelserna i 8 § tredje stycket UBL. Hur bostadsförmån värderas

enligt sistnämnda paragraf framgår av avsnitt 4.1.2.

4.2 Överväganden och förslag

4.2.1 Värdering av bostadsförmån i allmänhet

 Regeringens förslag: Värdet av bostadsförmån skall även i fortsättningen

beräknas till hyrespriset på orten. Lagtexten föreslås dock förtydligas så att

det klart framgår att förmån av fritt eller delvis fritt garage inte ingår i

begreppet bostadsförmån.

 På kontrolluppgiften skall anges om bostaden är belägen på sådan

taxeringsenhet som enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152) betecknas

som småhusenhet.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag utom såvitt avser att det på kontrolluppgiften skall anges om

bostaden är belägen på sådan taxeringsenhet som enligt

fastighetstaxeringslagen (1979:1152) betecknas som småhusenhet.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt eller

lämnat förslaget utan erinran. Länsrätten i Västernorrlands län anser att de

närmare faktorer som bör beaktas och vilka metoder som bör användas vid

värderingen i vart fall i huvudsak bör införas i lagtexten och inte enbart

framgå av Riksskatteverkets rekommendationer. Svenska Revisorsamfundet

tillstyrker förslaget vad avser grunderna för värdering men anser att den

särskilda regeln om statsministerns bostad bör upphävas. Reglerna bör i

stället vara generella. Dessutom anser samfundet att det faktiska

förmånsvärdet bör ligga till grund även vid beräkning av preliminär skatt

och arbetsgivaravgifter. Riksskatteverket anser att det bör undersökas om

inte ett schablonvärde för tjänstevillor kan beräknas med ledning av

taxeringsvärdet samt anser att det på kontrolluppgiften bör anges om

bostaden är belägen i villa.

 Skälen för regeringens förslag: En grundläggande princip när det

gäller naturaförmåner är sedan skattereformen att de skall värderas till

marknadsvärdet. När det gäller förmån av bostad som är belägen här i

landet och inte används som semesterbostad sägs i lagtexten (42 § första

stycket KL) att den skall värderas till hyrespriset på orten. Med detta torde

avses vad som i hyreslagstiftningen anges som bruksvärde.

 Att en tjänst är förenad med en tjänstebostad förekommer inom olika

områden. Det finns t.ex. i det nuvarande Chefsavtalet (Arbetsgivarverkets

Cirkulär 1996:A 5) en bestämmelse om att en landshövding eller biskop

har rätt till fri bostad med uppvärmning och elektrisk ström.

 Bostadsförmån för präster förekommer också i stor omfattning.

Sammanlagt nära 1 300 kyrkoherdar och komministrar är skyldiga att bo i

anvisad tjänstebostad. Även inom det privata näringslivet förekommer

tjänstebostäder för t.ex. personer på ledande befattningar.

 I de flesta fall är tjänstebostaden bestämd till en viss fastighet och

någon

valfrihet finns inte för förmånstagaren i fråga om vilken bostad som skall

fungera som tjänstebostad. Bostadsförmånen kan också avse en

övernattningslägenhet på annan ort än den där den skattskyldige har sin

familj och lägenheten kanske också används av andra anställda. I andra fall

är det kanske fråga om att bostaden endast används som semesterbostad.

 I begreppet bostadsförmån ligger att det är en förmån som har ett

positivt ekonomiskt värde. Förmånen skall värderas till vad det normalt

hade kostat för den skattskyldige att själv hyra bostaden utan

arbetsgivarens medverkan. Någon prövning av om förmånstagaren skulle

ha skaffat sig en motsvarande bostad om han hade behövt bekosta den själv

görs dock inte utöver vad som kan följa av förmånstagarens

representationsskyldighet eller motsvarande (jfr avsnitt 4.2.2).

 Det undantag från skatteplikt som nu finns vad gäller fri bostad åt

statsministern har sin grund i den osäkerhet som gäller hur länge bostaden

kan disponeras, varför han regelmässigt har behov av en privat

permanentbostad vid sidan av tjänstebostaden. Även om det kan finnas fall

som uppvisar likheter med statsministerns situation avseende

bostadsförmån är dock, enligt regeringens mening, statsministerns situation

unik och det har inte heller framkommit något vid översynen eller vid

remissförfarandet som tyder på att det skulle finnas fall där det är oskäligt

att över huvud taget beskatta en bostadsförmån.

 Det synes inte möjligt att, såsom en remissinstans föreslagit, skapa

sådana generella regler att ett undantag av detta slag skulle inrymmas utan

att det skulle medföra stor risk för icke önskvärda spridningseffekter.

Regeringen föreslår därför inte några ytterligare undantag från beskattning

av bostadsförmån. Däremot finns det skäl att närmare undersöka

värderingen av bostadsförmån.

 En fråga som har betydelse för värderingen är hur olika omständigheter

och faktorer skall påverka värderingen av förmånen. Det är också själva

värderingen som kritiken främst har inriktats på. Reglerna verkar dock inte

vålla några problem när det finns ett hyrespris på orten för jämförbara

bostäder. Svårigheterna uppkommer snarast när värdet måste bestämmas

efter annan lämplig grund.

 Det är naturligtvis angeläget att lagstiftningen är så klar att

tillämpningen av reglerna inte skiljer sig åt på ett omotiverat sätt. Eftersom

förhållandena emellertid kan skilja sig markant åt från fall till fall är det

inte möjligt att i lag uttryckligen ange hur värdet skall räknas fram.

 Det får anses som självklart att man skall beakta bostadens storlek och

standard, ändamålet med bostaden, under vilka omständigheter

bostadsförmånen åtnjuts om det t.ex. är en tjänstebostad samt

hyresnivån på orten eller i kringliggande orter.

 Bostadens storlek påverkar helt naturligt hyresvärdet. Priset per

kvadratmeter bostadsyta är dock inte lika högt för en större lägenhet som

för en mindre lägenhet. Detta beror på att en stor del av kostnaderna

belöper på kök och våtutrymme, vilket inte skiljer sig nämnvärt åt från en

mindre lägenhet till en större. Att en tjänstebostad däremot kan vara större

än vad förmånstagaren annars skulle ha haft är en omständighet som får

beaktas för sig, se avsnitt 4.2.2.

 Vidare bör ändamålet med bostaden påverka värdet. Om den används

som permanentbostad bör jämförelse naturligtvis göras med

hyresmarknaden för permanentbostäder och är det en fritidsbostad bör

hyresvärdet för fritidsbostäder användas som jämförelse. Som

utgångspunkt bör värdering göras utifrån vad bostaden är avsedd att

användas för. Om det däremot står klart att en permanentbostad endast

används som fritidsbostad, eller att en fritidsbostad används som

permanentbostad bör detta kunna beaktas. På samma sätt bör den

omständigheten att en bostad disponeras av flera utan att det är

närstående till den skattskyldige också beaktas vid värderingen.

 Däremot framstår det som främmande att göra ett särskilt tillägg på

värdet enbart av den omständigheten att det är fråga om en bostad i villa.

Inte heller är det självklart att tillgången till trädgård skall förhöja värdet

av

själva bostaden. Tillgång till trädgård påverkar naturligtvis ofta

trivselvärdet av bostaden och därmed också hyresvärdet. Trädgårdar av

större eller mindre omfattning kan dock finnas även vid boende i

hyreslägenheter och något särskilt tillägg enbart på grund av detta har i

praxis knappast lagts till det hyresvärde som bostadslägenheten ansetts ha.

Enligt regeringens mening bör således inte ett särskilt tillägg göras till

hyresvärdet enbart på grund av tillgång till en normal villaträdgård. Värdet

av trädgård och t.ex. tennisbana, swimmingpool o.d. som finns i anslutning

till bostaden kommer oftast att avspegla sig i att hyresvärdet för bostaden är

något högre än motsvarande bostad utan tillgång till trädgård, tennisbana

o.d. Något särskilt värde för sådana anordningar bör inte åsättas.

 Även andra faktorer än de nu nämnda kan påverka värdet.

 En annan fråga är vilken metod som kan användas för att bestämma

värdet av bostadsförmån i villa.

 När det gäller bostadsförmån i hyreslägenhet framstår det som naturligt

att utgå från kvadratmeterpriset för boytan för andra lägenheter i huset,

eller om detta inte avspeglar ortens hyrespris, från kvadratmeterpriset för

hyreslägenheter på orten. Härvid ger de allmännyttiga bostadsföretagens

hyresnivåer ledning.

 Eftersom det oftast saknas en fungerande hyresmarknad av någon

omfattning på de flesta orter avseende bostad i villa uppkommer frågan

utifrån vilka utgångspunkter värdering av sådan bostadsförmån skall ske.

 I promemorian föreslås att de framräknade kvadratmeterpriserna

avseende hyreslägenheter även bör fungera som utgångspunkt vid

värdering av bostad i villa. Men det sägs också att det framräknade värdet,

på grund av olika omständigheter såsom läge, standard m.m., kan behöva

justeras i det enskilda fallet.

 Enligt Riksskatteverket torde en modell med taxeringsvärdet som

utgångspunkt bättre spegla marknadsvärdet av en bostad i villa än vad

hyressättningen i de allmännyttiga bostadsföretagen gör.

 Frågan om möjligheten att använda taxeringsvärdet som utgångspunkt

har utretts tidigare. Utredningen om tjänsteinkomstbeskattning fann i

betänkandet Översyn av tjänsteinkomstbeskattningen (SOU 1993:44) att en

viss procentuell andel av taxeringsvärdet gav en alltför stor avvikelse från

vad som kunde antas vara hyresvärdet. Utredningen föreslog därför inte

ens en sådan metod vid preliminärskatteberäkningen. Spridningen av

relationstalen mellan taxeringsvärde och hyresvärde visade dels att

värdering på grundval av taxeringsvärdena kunde leda till stora

felaktigheter, dels att taxeringsvärdena varierade i landet i större

utsträckning än vad lägenhetshyrorna varierade.

 Efter utredningens betänkande har reglerna om fastighetstaxering

förändrats i vissa avseenden. Fastighetstaxering sker vid allmän och

särskild fastighetstaxering samt genom omräkning. Taxeringsvärdena torde

därföri större utsträckning än tidigare avspegla marknadsvärdet.

Taxeringsvärdet är dock ett mått på marknadsvärdet vid försäljning av en

fastighet och inte ett värde för vad man kan erhålla i hyra för samma

fastighet. Den omständigheten att taxeringsvärdet följer marknadsvärdet

innebär inte att spridningen av relationstalen mellan taxeringsvärdet och

hyresvärdet har minskat.

 Regeringen delar därför den bedömning som görs i promemorian att

utgångspunkten för värderingen även för villabostad bör vara

kvadratmeterpriserna avseende hyreslägenheter. Detta bör även gälla i

andra fall när värdet inte kan beräknas med ledning av i orten gällande

hyrespris utan måste beräknas efter annan lämplig grund. Även om det

beräknas efter annan grund skall förmånsvärdet nämligen spegla

hyresvärdet, vilket i fråga om bostäder (som inte är semesterbostad eller

belägen i utlandet) är bruksvärdet.

 Om det däremot finns en fungerande hyresmarknad för bostad i villa på

en ort, som utan större spridning av relationstalen ger ett visst

relationstal i förhållande till taxeringsvärdena, kan detta naturligtvis vara en

framkomlig väg att bestämma värdet. Men stor försiktighet måste iakttas

eftersom det, särskilt i storstäderna, många gånger är företag och inte

enskilda personer som hyr villor. Det kan i sådana fall antas att företag är

beredda att betala mer än vad som motsvaras av bostadens bruksvärde.

Sammanfattningsvis torde det därför normalt sett inte vara lämpligt att

värdera förmån av bostad i villa efter en viss procentsats av

taxeringsvärdet. Taxeringsvärdet kan dock ge viss vägledning i fråga om

bostadens standard och läge.

 Vad som nu sagts om olika faktorer som bör beaktas och vilka metoder

som bör användas vid värderingen bör lämpligen anges i Riksskatteverkets

rekommendationer och inte i lagtexten. Regeringen anser därför att det bör

ankomma på Riksskatteverket att utfärda rekommendationer över vilka

faktorer som bör beaktas och hur dessa skall påverka värdet av

bostadsförmån. Detta gäller också vilken metod som bör användas. Särskilt

viktigt är detta i fråga om förmån av bostad i villa där det ofta inte finns

någon fungerande marknad att jämföra med.

 I promemorian föreslås att det i lagtexten klargörs att förmån av fritt

eller delvis fritt garage inte ingår i bostadsförmånen. Skälet till detta är att

det i hyran för en hyreslägenhet normalt inte ingår garage. Det bör då inte

heller gälla när bostaden är inrymd i villa. Regeringen delar denna

bedömning. Har bostadsförmånshavaren även förmån av fritt garage skall

det i stället värderas för sig till marknadsvärdet enligt de allmänna reglerna

om värdering av naturaförmåner.

 Några remissinstanser har berört svårigheterna att värdera olika former

av tjänster. Frågan hur värdet av tjänster såsom städning i bostaden skall

bestämmas har inte med värderingen av bostadsförmånen att göra. Det

finns därför ingen anledning att närmare beröra frågan i detta sammanhang.

 Riksskatteverket har föreslagit att bostadsförmån i villa vid

preliminärskatteberäkningen skall bestämmas till det värde som är högst av

nuvarande schablon eller en viss del av taxeringsvärdet. Med hänsyn till de

felaktigheter som en beräkning utifrån taxeringsvärdet kan ge anser

regeringen att det inte finns anledning att införa en ytterligare

schablonvärderingsmetod vid preliminärskatteberäkningen och vid

bestämmande av underlaget för arbetsgivaravgifter.

 Riksskatteverket har framhållit att det är viktigt att inte

bostadsförmåner

regelmässigt undervärderas eftersom detta i fråga om fåmansföretag skulle

kunna medföra att bostäder säljs till det egna företaget. Några särskilda

regler för fåmansföretag i fråga om värdering av bostadsförmån föreslås

inte. Om särskilda regler behövs får bedömas inom ramen för utredningen

om översyn av reglerna för beskattning av fåmansföretag och delägare

m.fl. (dir. 1997:70).

 Ytterligare frågor om värdering när fråga är om representations-

åliggande och liknande behandlas i avsnitt 4.2.2.

 Riksskatteverket har i sitt remissvar föreslagit att kontrolluppgiften

kompletteras med uppgift om att förmånen avser bostad i villa. Detta för att

en korrekt värdering skall kunna åstadkommas i större omfattning.

 Det kan antas att avvikelsen mellan schablonvärderingen som anges på

kontrolluppgiften och det verkliga värdet som skall gälla vid taxeringen

avviker i större utsträckning i fråga om bostadsförmån i villa än i fråga om

bostadsförmån i hyreslägenhet. Regeringen anser att det finns fog för att

markera på kontrolluppgiften att bostaden är inrymd i villa. Det bör därför

anges på kontrolluppgiften om bostaden är belägen på sådan taxeringsenhet

som i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) benämns småhusenhet.

 Förslaget föranleder ändring i punkt 3 av anvisningarna till 32 § och

punkt 1 av anvisningarna till 42 § KL, 9 kap. 2 § skattebetalningslagen

(1997:483) samt i 3 kap. 7 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

4.2.2 Nedsättning på grund av representationsutrymme

 Regeringens förslag: Även i fortsättningen skall bostadens förmånsvärde

bestämmas med hänsyn tagen till att tjänstebostaden kan vara större än vad

den skattskyldiges och hans eller hennes familjs bostad annars normalt

skulle ha varit. Redaktionella ändringar i lagtexten föreslås.

Promemorians förslag: Förslaget stämmer överens med regeringens.

 Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna har tillstyrkt eller

lämnat förslaget utan erinran. Svenska kyrkans församlings- och

pastoratsförbund anser att rättsläget är sådant att Riksskatteverkets

skrivelse från 1983 fortfarande har giltighet och att det bör finnas särskilda

regler för prästernas tjänstebostäder. Även Svenska kyrkans

personalförbund framför liknande synpunkter. Arbetsgivarverket

förutsätter att det i Riksskatteverkets rekommendationer tas särskild hänsyn

till de speciella förhållanden som gäller för många prästbostäder.

Riksskatteverket anser att justering av värdet på grund av representation i

bostaden inte bör avse andra fall än då bostaden är anpassad till mer

omfattande representation och sådan faktiskt utövas i annan ordning än

intern representation. Vidare anser Riksskatteverket att en justering av

värdet i andra fall bör komma i fråga endast när tjänstebostadens storlek

inte står i paritet med den relativa lönenivån för tjänsten och i den mån den

skattskyldige är skyldig att bo där. HBH Consultants KB anser att värdet

schablonmässigt inte skall beräknas för större boyta än 200 kvadratmeter.

 Skälen för regeringens förslag: I punkt 3 andra stycket av

anvisningarna till 32 § KL sägs att om en tjänstebostad med hänsyn till

vederbörande tjänsteinnehavares i tjänsten åliggande

representationsskyldighet är större än som skäligen kan anses erforderligt

för en person i motsvarande ställning men utan särskild, med tjänsten

förenad representationsskyldighet, skall som värde på bostadsförmånen tas

upp endast vad som kan anses motsvara en bostad av sistnämnda

beskaffenhet. Motsvarande gäller, om tjänstebostaden av annan anledning

är större än som kan anses erforderligt för tjänsteinnehavarens och hans

familjs behov.

 Denna regel har i stort sett varit oförändrad sedan

kommunalskattelagens tillkomst. I propositionen med förslag till

kommunalskattelag (prop. 1927:102, s. 398) uttalade departementschefen

att en regel av denna innebörd var önskvärd. Närmast avsågs då sådana

bostäder som t.ex. landshövdingsresidens. Om bostadsförmånen skulle

värdebestämmas efter hyrespriset på orten skulle man kanske komma till

ett hyresvärde, som nästan uppgick till samma belopp som den kontanta

lönen och detta ansågs vara uppenbart orimligt. Det värde som borde

beskattas skulle vara hyresvärdet av en bostad som varit fullt tillräcklig för

tjänsteinnehavarens behov, om han inte haft särskild, med hans tjänst

förenad representationsplikt. Vidare angavs att motsvarande var

förhållandet om t.ex. åt en bruksdisponent såsom bostad upplåts ett corps

de logis på bruket, som är avsevärt större än som erfordras för hans behov,

så att en del av byggnaden står obegagnad eller bara används tillfälligtvis.

 Även andra yrkeskategorier kan ha bostadsförmån under liknande

omständigheter.

 De skäl som motiverade stadgandets tillkomst år 1928 har alltjämt

giltighet. Det bör således finnas kvar en bestämmelse med den innebörd att

hänsyn vid värderingen får tas till om tjänstebostaden är större på grund av

representationsskyldighet eller annan omständighet än vad som motsvarar

en normal bostad för den skattskyldige och hans familj.

 Riksskatteverket menar att en justering av värdet på grund av

representation i bostaden inte bör avse andra fall än då bostaden är

anpassad till mer omfattande representation och sådan faktiskt utövas i

annan ordning än intern representation. Regeringen anser att dessa

förutsättningar normalt bör vara för handen för att nedsättning skall komma

i fråga på nämnda grund. Men det kan dock inte uteslutas att det kan finnas

skäl för nedsättning även i fall där dessa förutsättningar inte är uppfyllda.

Bestämmelsen bör därför utformas så att den ger utrymme för prövning

även i andra fall än sådana som Riksskatteverket beskriver.

 Däremot är bestämmelsen ålderdomligt formulerad och bör förenklas.

Den lydelse som Skattelagskommittén föreslagit i sitt betänkande

Inkomstskattelag (SOU 1997:2) framstår i stort som lämplig.

 Bestämmelsen innebär i praktiken att det görs en individuell prövning

av vad som skulle vara normalt för just den skattskyldige som har

tjänstebostaden. Det medför att sådana omständigheter som familjens

storlek, inkomstförhållanden och tidigare bostadsförhållanden kan ha

betydelse. På grund härav kan alltså en och samma bostad komma att

medföra olika förmånsvärden beroende på vem som bor i tjänstebostaden.

 Möjligheten till nedsättning i andra fall än representationsfallen bör

inte

begränsas till endast fall där lönen inte står i relation till bostadsförmånen

och det föreligger en skyldighet att bo i bostaden. Detta framstår enligt

regeringen som alltför snävt.

 Reglerna om värdering av bostadsförmån gäller även i fråga om

prästers bostadsförmåner. Det kan dock finnas skäl att i de

rekommendationer som Riksskatteverket skall utfärda särskilt

uppmärksamma dessa tjänstebostäder, eftersom det är fråga om ett stort

antal bostäder för en yrkesgrupp med likartade anställningsvillkor.

 Förslaget till redaktionella ändringar avser punkt 3 av anvisningarna

till

32 § och punkt 1 av anvisningarna till 42 § KL samt 9 kap. 2 §

skattebetalningslagen (1997:483).

5 Beskattning av drivmedelsförmån, m.m.

5.1 Beskattningstidpunkten för drivmedelsförmån

 Regeringens förslag: Förmån av fritt drivmedel skall anses åtnjuten först

månaden efter det att drivmedlet har kommit den skattskyldige till godo.

 På kontrolluppgiften skall särskilt anges värdet av förmån av drivmedel

som ingår i bilförmån.

Promemorians förslag: Promemorians förslag stämmer i huvudsak

överens med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har i princip tillstyrkt eller

lämnat förslaget utan erinran. Svenska Revisorsamfundet anser att tiden

från det att drivmedlet har kommit den skattskyldige till godo och till dess

att förmånen blir skattepliktig bör utsträckas ytterligare så att

drivmedelsfakturor hinner beaktas vid löneredovisningen. Riksskatteverket

föreslår att värdet av drivmedelsförmån som ingår i bilförmån vid

bestämmande av underlaget för preliminär skatt och för arbetsgivaravgifter

skall beräknas på samma sätt. Om detta inte skulle vara möjligt anser

Riksskatteverket att förmånens värde skall särskilt anges på

kontrolluppgiften.

 Skälen för regeringens förslag: Fr.o.m. den 1 januari 1997 gäller nya

regler för värdering av bilförmån (prop. 1996/97:19, bet. 1996/97:FiU1,

rskr. 1996/97:53, SFS 1996:1208). Reglerna innebär i huvudsak att värdet

bestäms efter en schablon exklusive drivmedel. Schablonen, som skall

motsvara samtliga kostnader utom drivmedlet, bygger på en uppskattad

genomsnittlig privat körsträcka om 1 600 mil per år. Om det i bilförmånen

ingår fritt eller delvis fritt drivmedel, skall drivmedelsförmånen vid

inkomsttaxeringen (och vid beräkningen av preliminär skatt) värderas till

marknadsvärdet multiplicerat med 1,2. Inriktningen är alltså att

tjänstebilsinnehavaren själv skall betala allt drivmedel och därmed får ett

incitament att köra mindre privat.

 En förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel skall beaktas vid

beräkning

av preliminär skatt och uttag av arbetsgivaravgifter. Den skall också

redovisas på kontrolluppgiften. Detta gäller inte bara när drivmedelsförmån

ges till den som har bilförmån utan även i alla andra fall när sådan förmån

utges. De flesta naturaförmåner behandlas på samma sätt.

 Huvudregeln är att beskattning av en förmån skall ske när den åtnjuts.

När en förmån skall anses åtnjuten kan i och för sig variera med hänsyn till

omständigheterna och mellan olika slags förmåner. Förmån av fritt eller

delvis fritt drivmedel bör normalt anses som åtnjuten när tankning har skett

eller i vart fall senast när drivmedlet har förbrukats.

 Preliminär A-skatt skall i princip betalas för sådan ersättning för

arbete,

vilken helt eller delvis lämnas i pengar. Åtnjuter den skattskyldige jämte

kontant inkomst andra förmåner skall preliminär A-skatt beräknas efter

inkomstförmånernas sammanlagda värde.

 Drivmedelsförmånens storlek varierar ofta från månad till månad. För

att arbetsgivaren skall kunna göra en riktig värdering av förmånen måste

uppgifter finnas om den privata körsträckans längd, drivmedels-

förbrukningen och drivmedelspriset. Skatteavdrag görs oftast före

månadens slut och den administrativa hanteringen som föregår

löneutbetalningar o.d. avslutas ytterligare en tid före månadens slut. Vid

denna tidpunkt kan arbetsgivaren inte veta hur stor den egentliga förmånen

av fritt drivmedel blir den aktuella månaden. Arbetsgivaren måste således

uppskatta förmånens värde, trots att uppbördslagens regler innebär att det

är det faktiska värdet som skall användas. I de fall det uppskattade värdet

inte stämmer överens med det senare framkomna faktiska värdet görs i

praktiken en avstämning, vilket normalt sker så snart underlag finns

tillgängligt.

 Reglerna om när arbetsgivaravgifter skall betalas har närmare redovisats

i avsnitt 4.1.3. I underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter ingår

normalt summan av vad arbetsgivaren under året har utgett som lön i

pengar, dock inte pension, eller andra skattepliktiga förmåner.

 Uppbördsdeklaration avseende skatteavdrag och arbetsgivaravgifter

skall lämnas senast den 10 i månaden efter den månad då skatteavdraget

gjordes eller förmånen utgått. I det nya systemet för redovisning och

betalning av skatter och avgifter skall skattedeklaration lämnas senast den

12, utom i januari och augusti då deklarationen skall lämnas senast den 17.

 Olika slag av förmåner bör så långt det är möjligt inordnas i det

nuvarande systemet utan särlösningar. Förmån av drivmedel skiljer sig

dock något från de flesta andra förmåner dels genom att den åtnjuts

löpande och med varierande storlek, vilket kräver en viss eftersläpande

administration, dels genom att det kan röra sig om stora värden. Detta

sammantaget motiverar att reglerna bör justeras.

 För att redovisningen i såväl uppbördsdeklarationen som

kontrolluppgiften skall avse samma period som vid inkomsttaxeringen bör

enligt regeringens mening en ändring i fråga om beskattningstidpunkten för

förmån av fritt drivmedel göras i kommunalskattelagen (1928:370, KL).

 I promemorian föreslås att förmån av fritt drivmedel bör anses åtnjuten

först månaden efter det att drivmedlet kommit den skattskyldige till godo,

dvs. en månad senare än vad som gäller i dag. En remissinstans har

framfört önskemål om att tidpunkten förskjuts ytterligare en tid framåt så

att drivmedelsfakturor hinner beaktas vid löneredovisningen. Regeringen

anser dock att beskattningstidpunkten inte behöver flyttas fram längre än

vad som föreslås i promemorian. De uppgifter som arbetsgivaren bör ha

genom körjournaler och dylikt bör vara tillräckliga för att korrekt värdera

drivmedelsförmånen.

 Riksskatteverket har i sitt remissyttrande föreslagit att värdet av

drivmedelsförmån som ingår i bilförmån vid bestämmande av underlaget

för arbetsgivaravgifter skall beräknas på samma sätt som vid

preliminärskatteberäkningen, eftersom nuvarande regler medför problem

vid avstämningen mellan avgiftsunderlaget och kontrolluppgiften. Om inte

detta är möjligt anser Riksskatteverket att kontrolluppgiftsskyldigheten bör

ändras så att drivmedelsförmån redovisas separat med belopp.

Differenserna kan då hanteras maskinellt.

 Den nuvarande ordningen med en uppräkning av marknadsvärdet med

1,2 vid inkomsttaxeringen och preliminärskatteberäkningen och värdering

endast till marknadsvärdet vid bestämmande av underlaget för

arbetsgivaravgifter beslutades så sent som hösten 1996 (prop. 1996/97:19,

bet. 1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53). Att underlagen för preliminär skatt

och arbetsgivaravgifter inte skulle stämma överens framstod härvid som

klart. Regeringen anser inte att det finns anledning att nu föreslå ändringar i

detta avseende. Däremot anser regeringen att kontrolluppgiften avseende

drivmedelsförmån bör ändras på sätt som Riksskatteverket föreslagit från

enbart en kryssmarkering till att anges med belopp.

 Förslaget föranleder ändring i punkt 4 av anvisningarna till 41 § KL och

i 3 kap. 7 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

5.2 Vissa frågor avseende bilförmån

 Regeringens förslag: Det lägsta värde som får användas som nybilspris

vid värdering av bilförmån för bilar som är sex år gamla eller äldre skall

vara fyra basbelopp.

 Vidare klargörs att vid jämförelse mellan det lägsta värdet och det

verkliga nybilspriset skall till det verkliga nybilspriset läggas värdet av

extrautrustning.

 Begreppet nybilspriset för årsmodellen definieras i lagtexten.

 Det förtydligas att ersättning för drivmedel för körning med förmånsbil

i

tjänsten inte skall anges som lön i kontrolluppgiften.

Promemorians förslag: Regeringens förslag stämmer i huvudsak överens

med promemorieförslaget.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat

förslaget utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I samband med de ändrade reglerna för

värdering av bilförmån, som trädde i kraft den 1 januari 1997, infördes en

regel i fråga om bilar som är sex år gamla eller äldre som innebär att

nybilspriset anses utgöra ett belopp om 80 % av ett uppskattat nybilspris

för beskattningsårets årsmodell av de vanligaste förekommande bilarna

ägda av juridiska personer, om inte det verkliga nybilspriset är högre. En

liknande regel fanns även tidigare.

 Riksskatteverket, som är den myndighet som ansvarar för att beloppen

tas fram, har påtalat att regelns konstruktion gör det svårt att få fram önskat

värde utan vissa antaganden. För det första måste prisundersökningen göras

under hösten före beskattningsåret. Vid denna tidpunkt har

beskattningsårets årsmodell nyligen presenterats och antalet nyregistrerade

företagsägda bilar med senaste årsmodell är därför begränsat. För det andra

finns det en viss osäkerhet i uttrycket "de vanligaste förekommande

bilarna". Konstruktionen med en sådan beräkning gör att lagtexten är svår

att förstå.

 De anförda omständigheterna talar enligt regeringens mening för att

denna beräkning bör förenklas. Det lägsta beloppet för år 1997 är

146 000 kr. Detta motsvarar ca fyra basbelopp. I promemorian föreslås att

det lägsta beloppet bör bestämmas till just fyra basbelopp. Regeringen

delar denna bedömning. Visserligen kan prisutvecklingen på bilar skilja sig

från konsumentprisutvecklingen men skillnaden torde inte vara större än att

beloppet i stället kan beräknas till fyra basbelopp. Det innebär en stor

förenkling både av lagtexten och hanteringsmässigt för Riksskatteverket.

 Vidare tas i promemorian upp frågan om hur regeln om lägsta nybilspris

skall tillämpas i förhållande till tredje stycket i samma anvisningspunkt. I

tredje stycket sägs nämligen att till nybilspriset skall i förekommande fall

läggas värdet av extrautrustning. Det har hävdats att reglerna skall tolkas

så att bedömningen av om det verkliga nybilspris är högre än det lägsta

tillåtna beloppet enligt andra stycket, skall göras utan hänsyn till eventuell

extrautrustning. Detta innebär att en bil med ett nybilspris om t.ex. 140 000

kr vid beräkningen skall använda det lägsta värdet 146 000 kr och till detta

skall extrautrustningen läggas till. Den andra tolkningen, som

Riksskatteverket också har gett uttryck för, är att man till nybilspriset först

lägger värdet av eventuell extrautrustning och först därefter görs

jämförelsen med det i andra stycket lägsta tillåtna beloppet. Är då det

förstnämnda beloppet högst skall det verkliga nybilspriset användas.

 Regeringen anser att reglerna bör medge att värdet av extrautrustning

får

läggas till nybilspriset före jämförelsen. För att inga tveksamheter skall

råda i detta avseende föreslås att reglerna justeras så att detta klart framgår.

 Slutligen har det framförts synpunkter om att det bör ges möjlighet att

jämka värde för förmån av fritt drivmedel i form av etanol eftersom

personbilar drivna på etanol och bensin, s.k. bränsleflexibla bilar, drar

större mängd drivmedel och kostnaden per mil därför blir större än för en

motsvarande bensindriven bil. Även vad gäller avdragsschablonerna har

önskemål framförts om ett högre avdrag när körning skett med etanol.

 En av grundtankarna med det nyligen införda regelsystemet för

värdering av bilförmån är att förmån av fritt drivmedel skall värderas till

sitt marknadsvärde multiplicerat med 1,2. Den omständigheten att en

etanoldriven bil är dyrare att köra per mil bör inte ändra detta förhållande.

Skall etanol gynnas som drivmedel bör detta ske på annat sätt än genom

inkomstbeskattningen. Inte heller framstår det som lämpligt att, i fråga om

avdragsrätt för resor, införa ett särskilt schablonbelopp för avdrag för

drivmedelskostnad för etanol, eftersom de bilar som drivs med etanol också

kan köras på bensin. Det skulle nämligen innebära att körning faktiskt kan

ha skett med bensin men avdrag yrkas med etanolavdragsschablonen

eftersom den då skulle vara högre. Några särregler föreslås inte i detta

avseende.

 Förslaget föranleder ändring i punkt 2 av anvisningarna till 42 § KL och

i 3 kap. 7 och 9 §§ lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter. Dessutom föreslås en mindre justering i lagen

(1987:813) om homosexuella sambor som närmare kommenteras i

författningskommentaren (avsnitt 11.5).

6 Beskattning av vissa stipendier från EU

 Regeringens förslag: Forskarstipendium som utges av Europeiska

gemenskaperna (Marie Curie-stipendium) skall, till skillnad från vad som

normalt gäller för stipendium, inte undantas från beskattning. Stipendiet

skall tas upp som intäkt av tjänst. Beloppet skall ingå i underlaget för uttag

av socialavgifter och görs pensionsgrundande för mottagaren.

 Stipendium som beviljats före den 1 januari 1998 och vars nivå bestämts

med hänsyn till att stipendiet är undantaget från beskattning skall inte

omfattas av de nya reglerna.

Promemorians förslag: Promemorians förslag stämmer i huvudsak

överens med regeringens.

 Remissinstanserna: Det stora flertalet har tillstyrkt eller lämnat

förslaget utan erinran. Riksskatteverket tillstyrker förslaget i princip men

föreslår att när stipendiet betalas ut genom en värdinrättning i Sverige skall

stipendiet anses som inkomst av anställning och inrättningen i fråga som

arbetsgivare. Om stipendiet utbetalas av något utländskt organ direkt till

stipendiaten skall beloppet anses som pensionsgrundande inkomst av annat

förvärvsarbete. Naturvetenskapliga forskningsrådet har framhållit att det

förutsätter att redan beviljade stipendier inte skall omfattas av förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 19 § kommunalskattelagen

(1928:370, KL) skall stipendium för mottagarens utbildning inte tas upp

som intäkt. Inte heller skall stipendium som är avsett för andra ändamål

och som inte utgår periodiskt och inte utgör ersättning för arbete som har

utförts eller skall utföras för utgivarens räkning, tas upp som intäkt. Om

stipendium utgår under längre tid än två år har det i praxis ansetts vara

periodiskt och därmed skattepliktigt.

 Inom Europeiska gemenskaperna finns flera olika program för

utbildning och forskning. Bl.a. finns det forskarstipendier, också kallade

Marie Curie-stipendier, vars huvudmål är att ge unga forskare, helst med

doktorsexamen, möjlighet att genomföra ett forskningsprojekt i ett annat

gemenskapsland.

 Forskarstipendiaterna får netto- och bruttobelopp i stipendium enligt

gällande tillfälliga system. Systemet är utformat så att stipendiaterna skall

ha samma levnadsvillkor som inhemska forskare på samma nivå.

 Beroende på den nationella lagstiftningen i värdlandet och forskarens

nivå kan gemenskapsstipendiaten placeras in i en av kategorierna studenter,

arbetstagare eller egenföretagare.

 Gemenskapsstipendiet, som betalas ut till värdutbildningsanstalten

enligt

ett forskarutbildningskontrakt, omfattar följande delar:

a) Ett belopp till stipendiaten som består av ett bruttobelopp som skall

täcka levnadskostnader och obligatoriska skatter och sociala avgifter, en

rörlighetsersättning (400 ecu per månad för dem som har doktorerat och

300 ecu per månad för doktorander) samt ett engångsbelopp i ersättning

för resor.

b) Ett schablonbelopp på 830 ecu/månad till värdutbildningsanstalten för

förvaltnings- och forskningskostnader.

I vissa länder kan ersättning för rörlighet och resor jämställas med

inkomster och beläggas med skatt och sociala avgifter.

 Sverige är ett av få länder som inte behandlar forskarstipendiaterna som

arbetstagare och som inte beskattar stipendierna.

 Naturvetenskapliga forskningsrådet har framfört att dessa

forskarstipendier bör beskattas i Sverige. Dels för att få en likartad

behandling av stipendierna i Sverige som i de flesta andra EU-länder, dels

för att stipendierna skall behandlas lika även om de utgår under längre tid

än två år.

 Regeringen anser att det finns skäl att ändra de svenska reglerna så att

stipendierna, i likhet med vad som sker i en stor majoritet av de övriga

länderna, beskattas i Sverige. För den enskilde stipendiaten innebär det

ingen nackdel, eftersom stipendierna beräknas som nettobelopp.

 Stipendierna bör vidare räknas som pensionsgrundande inkomst och

sociala avgifter bör betalas på beloppen. Regeringen delar därvid

Riksskatteverkets uppfattning, att stipendier som betalas ut av svensk

värdinrättning betraktas som inkomst av anställning och stipendier

utbetalade av utländska organ som inkomst av annat förvärvsarbete. I den

förstnämnda situationen kommer värdinrättningen att vara skyldig att

betala arbetsgivaravgifter medan det i den sistnämnda situationen blir

mottagaren av stipendiet som själv får betala sociala avgifter.

 För att de stipendier som redan beviljats och beräknats som nettobelopp

inte skall beskattas när de utbetalas efter den 1 januari 1998 föreslår

regeringen att de nya reglerna inte skall tillämpas i fråga om stipendier som

beviljats före nämnda datum och beräknats med hänsyn till att stipendierna

är skattefria.

 Förslaget föranleder ändring i 19 § och punkt 12 av anvisningarna till

32

§ KL samt i 11 kap. 2 och 3 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring.

7 Skattefrihet för förmån av lånedatorer

7.1 Regeringens IT-strategi

Regeringen har i prop. 1995/96:125 (bet. 1995/96:TU19, rskr.

1995/96:282) angett målen för en nationell IT-strategi (IT=

informationsteknologi). Den tar sikte på att övergången till informations-

och kunskapssamhället skall omfatta nationen i sin helhet och att alla

medborgare skall dra nytta av IT:s möjligheter. Att så många som möjligt,

både kvinnor och män, får god kunskap om IT och att tillgången på

information och kunskap ökar, befrämjar kreativitet, tillväxt och

sysselsättning.

 Den nya tekniken är av gränsöverskridande karaktär och tvingar fram

förändringar i de strukturer som byggts upp med utgångspunkt i

industrisamhället. Arbete och fritid kan komma att vävas samman på ett

nytt sätt och påverka organisationen av såväl arbetet som privatlivet.

Arbete på distans blir allt vanligare.

 Behovet av en allmänt hög utbildningsnivå i samhället är större än

någonsin. Huvuddelen av den arbetskraft som är verksam i dag kommer

även att vara verksam långt in i nästa sekel. Kunskaper om IT måste därför

komma även vuxna till del. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot de

grupper av arbetstagare som inte så ofta kommer i kontakt med datorer. Ett

sätt att nå dessa grupper och motivera dem för utbildningsinsatser kan vara

att ge dem möjligheter till distansutbildning. Det är en metod där

undervisning och inlärning i hög grad anpassas till den studerandes behov

vad gäller när, var och i vilken takt studierna bedrivs. För många kan detta

vara avgörande för möjligheten att utbilda eller fortbilda sig.

 Den ökade användningen av datorer i arbetslivet ställer krav på ökade

grundläggande datakunskaper och därmed på olika utbildningsinsatser. Det

har blivit allt vanligare att företag erbjuder sina anställda olika former av

utbildning inom IT-området. Syftet är i många fall att höja personalens

allmänna datamognad och därigenom underlätta och förbereda en

övergång till att använda den nya tekniken inom olika arbetsområden.

 Personalutbildningen genomförs i en del fall genom självstudier på

fritiden i hemmet. Utbildningen sker med hjälp av bl.a. interaktiva

utbildningsprogram kombinerade med distansundervisning. I samband med

utbildningen kan arbetsgivaren ställa nödvändig datorutrustning till den

anställdes förfogande.

 Det har uppmärksammats att det råder viss osäkerhet i vilka situationer

nuvarande skatteregler leder till att den anställde skall förmånsbeskattas

med anledning av datautbildning som sker i hemmet på fritiden. Framför

allt gäller det i vilken mån datorutrustningen som arbetsgivaren på olika

sätt tillhandahåller arbetstagaren skall förmånsbeskattas. Det är viktigt att

osäkerhet om skattebestämmelsernas tillämpning inte hindrar nödvändiga

förändringar och utbildningsinsatser i arbetslivet. Det kan försvåra att

målen för den nationella IT-strategin uppnås.

7.2 Gällande rätt

Till intäkt av tjänst hänförs bl.a. avlöning, arvode och kostnadsersättning

samt annan förmån i pengar, bostad eller annat som utgått för tjänsten (32 §

1 mom. kommunalskattelagen [1928:370], KL). Huvudprincipen i

beskattningen är således att förmåner som utgått för tjänsten skall likställas

med kontant lön. En förmån skall i princip värderas till marknadsvärdet. En

del förmåner har dock undantagits från beskattning, t.ex.

personalvårdsförmåner och vissa personalrabatter.

 Genom en ändring i 32 § 3 c mom. KL, som trädde i kraft den 1 januari

1996, har det skattefria området för förmåner utvidgats till att avse varor

eller tjänster som är av väsentlig betydelse för utförandet av den anställdes

arbetsuppgifter. För att en sådan förmån inte skall tas upp som intäkt hos

den anställde krävs, förutom att varan eller tjänsten är av väsentlig

betydelse för utförandet arbetsuppgifterna, att förmånen, dvs. den privata

användningen, är av begränsat värde för den anställde och inte utan

svårighet kan särskiljas från nyttan i anställningen.

 Med bestämmelsen åsyftas endast förmåner som tillkommer den

anställde genom att arbetsgivaren direkt betalar varan eller tjänsten (jfr

prop. 1994/95:182 s. 44).

 För att en vara eller tjänst skall vara av väsentlig betydelse bör

krävas att

betydelsen är påtaglig, utan att för den skull vara direkt nödvändig för

arbetets utförande.

 I kravet att förmånen skall vara av begränsat värde ligger att förmånen

inte får uppgå till större belopp. Någon absolut beloppsgräns finns dock

inte angiven. Av betydelse vid bedömningen av om förmånen har ett

begränsat värde är t.ex. förmånens faktiska värde och om den innebär en

faktisk inbesparing i den anställdes privata levnadskostnader.

 Som exempel på en förmån där förmånen inte utan svårighet kan

särskiljas från nyttan i anställningen kan nämnas en tidningsprenumeration

som arbetsgivaren betalar för en anställd. Även om tidningen är av

väsentlig betydelse för arbetsuppgifterna, kan den också vara av visst privat

värdet. Det privata värdet, dvs. värdet på förmånen, är emellertid svårt att

skilja ut. Detsamma gäller användandet av persondator för privat bruk när

datorn betalats av arbetsgivaren.

 Det bör i detta sammanhang nämnas att även om en vara eller tjänst är

av väsentlig betydelse för utförandet av arbetsuppgifterna, ger det inte den

anställde rätt till avdrag, om han själv står för kostnaderna för anskaffandet

av varan eller tjänsten. Reglerna för förmånsbeskattning får skiljas från

rätten till avdrag för olika kostnader. Avdrag från intäkt av tjänst får göras

för samtliga utgifter, som är att anse som kostnader för fullgörande av

tjänsten.

 Nuvarande skatteregler innebär således att en skattepliktig förmån

uppkommer i de fall en anställd får använda en av arbetsgivaren tillhörig

datorutrustning för privat bruk i hemmet, om inte förmånen är skattefri

enligt bestämmelser i 32 § 3 c mom. KL. I vilken omfattning

datorutrustningen i sådant fall får användas för privat bruk i hemmet utan

att en skattepliktig förmån uppkommer, torde vara oklart. Används den

endast för privat bruk torde förmånen inte anses vara av begränsat värde.

7.3 Överväganden och förslag

 Regeringens förslag: Förmån av att använda datorutrustning som

arbetsgivaren tillhandahåller för privat bruk undantas från beskattning, om

förmånen väsentligen riktar sig till hela den stadigvarande personalen på

arbetsplatsen.

Promemorians förslag: Förslaget i promemorian stämmer i huvudsak

överens med regeringens. Regeringen föreslår dock inte att det skall krävas

att datorutrustningen får vara av högst motsvarande tekniska standard som

normalt används på arbetsplatsen.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket avstyrker förslaget som det är

utformat i promemorian. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker att

skattefrihet för förmån av lånedatorer införs. Arbetsgivarverket anser dock

att kravet på att förmånen skall rikta sig till hela personalen är olämpligt

mot bakgrund av dagens krav på kompetensutveckling av arbetstagare och

önskvärdheten att skapa flexiblare arbetsformer. Även Tjänstemännens

Centralorganisation avstyrker att nämnda krav skall vara en förutsättning

för skattefrihet. Svenska Revisorsamfundet, Svenska kommunförbundet,

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund och Grossistförbundet

Svensk Handel avstyrker att skattefriheten skall vara beroende av de

restriktioner som föreslås i promemorian. Svenska arbetsgivareföreningen

och Sveriges Industriförbund tillstyrker i princip förslaget men anser att det

inte bör krävas att hela den stadigvarande personalen erbjuds förmånen

samt att frågan om skattefrihet för datautbildning också bör tas upp.

Företagarnas Riksorganisation förutsätter att inga undantag görs för ägare

till fåmansaktiebolag i vilka inga anställda finns förutom ägarna och att inte

heller företagare som driver enskild firma eller handelsbolag undantas.

 Skälen för regeringens förslag: Som framgår av redogörelsen för

gällande regler när det gäller förmånsbeskattning är det i vissa situationer

oklart om en skattepliktig förmån uppkommer när en arbetsgivare t.ex. i

utbildningssyfte tillhandahåller en anställd datorutrustning för att användas

på fritiden i hemmet.

 Frågan om förmånsbeskattning av personalutbildning under pågående

anställning har varit föremål för regeringens ställningstagande i prop.

1995/96:152 s. 40 f. Där uttalas att det avgörande för om en utbildning

skall medföra beskattningskonsekvenser för den anställde är nyttan av

utbildningen i företaget och inte kostnadens storlek eller var den

genomförs. Regeringen menade att nuvarande regler och praxis beträffande

skattefrihet m.m. för utbildning under pågående anställning fungerade väl.

Denna bedömning torde alltjämt ha fog för sig. I synnerhet när det gäller

normal datautbildning. Om en arbetsgivare låter den anställde genomgå en

datautbildning bör utbildningen rimligen vara föranledd av en planerad

eller redan genomförd datorisering i verksamheten. Arbetsgivarens nytta i

verksamheten av att de anställda får utbildning torde i dessa fall vara

odiskutabel. Regeringen utgår från att datautbildningen i dessa fall inte kan

anses utgöra en skattepliktig förmån, vare sig den anställde tidigare har

datautbildning eller inte. Det finns därför inte skäl att i detta sammanhang

närmare gå in på frågor som rör förmånsbeskattning av datautbildningen

som sådan.

 När det gäller skattekonsekvenser av att få använda arbetsgivarens

datorutrustning i hemmet är däremot situationen annorlunda. För

skattefrihet krävs bl.a. att utrustningen är av väsentlig betydelse för

utförandet av arbetsuppgifterna. Om t.ex. en datautbildning sker på fritiden

i hemmet kan det uppstå tveksamheter, om datorutrustning kan anses vara

av sådan betydelse att förmånen är undantagen från skatteplikt enligt

nuvarande regler. Detta torde särskilt gälla om utbildningen inte bedrivs i

ordnade former eller den anställdes innehav av datorutrustningen inte är

knutet till den tid som den egentliga utbildningen pågår. Tillhandahåller

arbetsgivaren i sådant fall den anställde datorutrustning i hemmet talar

mycket för att arrangemanget kommer att bedömas som en skattepliktig

förmån.

 Eftersom naturaförmåner och kontant lön i stor utsträckning är utbytbara

mot varandra är det viktigt för att undvika samhällsekonomiska

snedvridningar och andra komplikationer att skillnaderna i beskattningen

mellan kontantlöner och andra förmåner i tjänsten är så små som möjligt.

Det bör inte vara möjligt att undgå beskattningen av arbetsinkomster

genom att arbetsgivaren i stället utger skattefria förmåner. En given

utgångspunkt bör vara att privata levnadskostnader skall finansieras med

beskattade medel. En strikt tillämpning av principerna om beskattning av

förmåner kan emellertid leda till olika komplikationer och oönskade

effekter.

 För att tydligare beskriva i vilka situationer en skattepliktig förmån

avseende datorutrustning i hemmet inte skall anses uppkomma och för att

vidga möjligheterna till alternativa former för personalutbildning utan risk

för skattekonsekvenser för den enskilde föreslås i promemorian att en regel

införs som innebär att tillgången till en av arbetsgivaren tillhandahållen

dator i hemmet inte skall medföra förmånsbeskattning. Regeringen anser

att det är angeläget att en sådan regel införs.

 I promemorian sägs att bestämmelsen endast bör omfatta

datorutrustning som i huvudsak är högst av motsvarande tekniska standard

som den som normalt används på arbetsplatsen i övrigt. Regeringen finner

dock att ett sådant krav inte är ändamålsenligt. Såsom några

remissinstanser påpekat kan kravet vara svårt att tillämpa i de fall det inte

finns någon datorutrustning på arbetsplatsen. Dessutom kan

datorutrustningen på arbetsplatsen behöva vara av annat slag, t.ex. på grund

av anslutning till nätverk, än vad den behöver vara vid användning i

hemmet. Det bör därför inte uppställas någon begränsning vad avser

datorutrustningens tekniska standard. Kostnaderna för datorutrustning

utgör dessutom i sig en naturlig begränsning i detta avseende.

 Som en förutsättning för skattefrihet bör gälla att arbetsgivaren direkt

betalar kostnaden för datorutrustningen, antingen genom att köpa eller hyra

den. Bestämmelsen skall inte vara tillämplig i de fall där den anställde

köper datorutrustningen till ett av arbetsgivaren subventionerat pris. I dessa

fall får frågan om en skattepliktig förmån uppkommit bedömas utifrån

redan gällande regler. Skattefriheten bör gälla även om den anställde

betalar ersättning för datorn, så länge detta inte görs på ett sådant sätt så

att

det kommer att bedömas som ett köp.

 För att i viss mån begränsa möjligheterna att byta ut skattepliktig lön

mot en skattefri förmån av fri datorutrustning föreslås i promemorian att

skattefriheten endast bör gälla om arbetsgivaren erbjuder hela den

stadigvarande personalen samma möjligheter att använda datorutrustning i

hemmet. Flera remissinstanser har påpekat att detta krav medför att

möjligheten att erbjuda personalen skattefria lånedatorer försvåras i stora

företag med många anställda och som t.ex. kan ha arbetsplatser på skilda

håll i landet.

 Regeringen anser att det finns visst fog för den framförda kritiken och

föreslår därför att det skall räcka med att erbjudandet väsentligen riktar sig

till hela den stadigvarande personalen på arbetsplatsen. Det innebär att det

bör räcka att erbjudandet riktar sig till i princip alla kategorier anställda på

en och samma arbetsplats. Inom denna grupp behöver erbjudandet bara

t.ex. rikta sig till dem som inte redan disponerar en lånedator.

 Om arbetsgivaren däremot begränsar erbjudandet att låna hem datorer

till enstaka anställda eller till en viss personalkategori, bör frågan om

skattepliktig förmån uppkommer bedömas utifrån om datorutrustning är av

väsentlig betydelse för utförandet av den anställdes arbetsuppgifter etc. En

annan sak är att antalet datorer som företaget har ekonomisk möjlighet att

tillhandahålla kan vara begränsat. Även i dessa fall bör dock i princip hela

personalen utan åtskillnad ha samma möjlighet att ta del av erbjudandet

genom t.ex. ett lottningsförfarande.

 Vid anställningens upphörande bör utgångspunkten vara att

datorutrustningen återlämnas till arbetsgivaren. Ingenting bör dock hindra

att den anställde då förvärvar utrustningen. Om detta sker till

marknadspriset uppkommer inte någon skattepliktig förmån.

 Några särskilda regler för fåmansföretag föreslås inte. Om särskilda

regler behövs får bedömas inom ramen för utredningen om översyn av

reglerna för beskattning av fåmansföretag och delägare m.fl i sådana

företag (dir. 1997:70).

 Förslaget föranleder ändring i 32 § 3 c mom. KL.

8 Avdrag för avgift till utländsk

arbetslöshetskassa

8.1 Gällande rätt

Enligt nuvarande bestämmelser räknas dagpenning från arbetslöshetskassa

som skattepliktig inkomst av tjänst (punkt 12 fjärde stycket av

anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen [1928:370], KL). Samtidigt är

avgifter till arbetslöshetskassa avdragsgilla. Avdrag för avgifter får göras

från både intäkt av tjänst och intäkt av näringsverksamhet punkt 6 av

anvisningarna till 33 § respektive punkt 23 tredje stycket av anvisningarna

till 23 § KL. Avgifter till arbetslöshetskassa är enligt punkt 1 av

anvisningarna till 20 § KL undantagna från det generella avdragsförbudet

för den skattskyldiges privata levnadskostnader.

 I inkomstslaget tjänst omfattas avgifter till arbetslöshetskassa av

avdragsbegränsningen i 33 § 2 mom. KL. Begränsningen innebär att

avdrag medges endast till den del kostnaderna överstiger 1 000 kr.

Avgifterna till arbetslöshetskassa måste således, eventuellt tillsammans

med vissa andra kostnader, uppgå till minst 1 000 kr för att vara

avdragsgilla.

 Med arbetslöshetskassa i kommunalskattelagen avses arbets-

löshetskassa enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring.

Avdragsrätten omfattar således endast avgifter till en arbetslöshetskassa

som regleras i den lagen. Detsamma gäller enligt den nya lagen (1997:238)

om arbetslöshetsförsäkring respektive den nya lagen (1997:239) om

arbetslöshetskassor (prop. 1996/97:107, bet. 1996/97:AU13, rskr.

1996/97:236). Utgifter för andra slag av arbetslöshetsförsäkringar, t.ex.

utländska försäkringar, är alltså inte avdragsgilla.

 Lagen om arbetslöshetsförsäkring gäller sedan 1974. Samtidigt infördes

en skatteplikt för dagpenning från arbetslöshetskassa. Den särskilda

avdragsrätten för avgifter till arbetslöshetskassa tillkom däremot först 1980.

8.2 Internationella skattefrågor

Enligt vår interna rätt är fysiska personer som är bosatta i Sverige

oinskränkt skattskyldiga här, dvs. de är skattskyldiga för alla inkomster

inklusive arbetsinkomster från ett annat land. Vissa inskränkningar i vår

beskattningsrätt kan följa av bestämmelser i skatteavtal.

 Enligt OECD:s modellavtal får inkomst av enskild tjänst beskattas i den

stat där arbetet utförs. Undantag gäller vid visst korttidsarbete enligt den

s.k. 183-dagarsregeln.

 Det nuvarande nordiska dubbelbeskattningsavtalet innehåller särskilda

bestämmelser om s.k. gränsgångare, som innebär ett visst avsteg från

OECD:s modellavtal. Enligt dessa bestämmelser skall i vissa fall inkomst

som en person uppbär på grund av arbete i ett annat land beskattas endast i

hemviststaten. Mellan Sverige och Danmark gäller vidare särskilda

bestämmelser som har samband med byggandet av Öresundsbron.

Bestämmelserna innebär i huvudsak att en person med hemvist i Danmark

eller Sverige som uppbär löneinkomst från företag som deltar i byggandet

och driften av fasta förbindelser över Öresund beskattas endast i

hemviststaten, om arbetet avser byggandet och driften av bron respektive

den därmed sammanhängande tunnelförbindelsen.

 Gränsgångarreglerna i det nordiska dubbelbeskattningsavtalet upphörde

att gälla den 1 januari 1997 i förhållande till Danmark. I stället gäller regler

motsvarande de i OECD:s modellavtal. Äldre bestämmelser tillämpas dock

på den som vid i kraftträdandet var och fortsätter att vara gränsgångare

enligt äldre bestämmelser. Likaså gäller alltjämt de särskilda

bestämmelserna för arbete vid Öresundsbron.

 Sverige har således behållit exklusiv beskattningsrätt till

arbetsinkomster

som uppburits i utlandet i vissa situationer.

8.3 Förmåner vid arbetslöshet inom EU m.m.

På bl.a. arbetslöshetsförsäkringens område gäller rådets förordning (EEG)

nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social

trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar

inom gemenskapen.

 Förordningen ger i princip möjlighet att ta med sig förmåner som

upparbetats (kvalifikationsperioder) i en stat till en annan medlemsstat. Det

gäller även förmåner vid arbetslöshet. En förutsättning är dock att man har

omfattats av arbetslandets system för förmåner vid arbetslöshet.

 Vissa särskilda regler gäller enligt EG-förordningen för gränsarbetare

och andra än gränsarbetare som bor i ett land och arbetar i ett annat, s.k.

sällanhemvändare. Som gränsarbetare räknas en anställd eller

egenföretagare som är verksam inom en medlemsstats territorium men

bosatt i en annan medlemsstat, dit han i regel återvänder dagligen eller

åtminstone en gång i veckan (artikel 1). Definitionen av gränsarbetare

omfattar bl.a. personer som är gränsgångare enligt det nordiska

dubbelbeskattningsavtalet.

 En gränsarbetare som är delvis eller periodvis arbetslös, har rätt till

förmåner i den stat i vilken han eller hon tidigare arbetade. Om

gränsarbetaren däremot blir helt arbetslös, har han eller hon rätt till

förmåner i bosättningslandet (artikel 71).

 För sällanhemvändare gäller till skillnad från gränsarbetare att han vid

hel arbetslöshet kan söka förmåner i arbetslandet, om han står till

arbetsmarknadens förfogande i det landet. Han kan emellertid också söka

ersättning i den stat där han är bosatt.

 För Sveriges del gäller vidare en nordisk konvention av den 15 juni

1992 om social trygghet. Denna konvention är mer långtgående än EG-

förordningen. Enligt konventionen behöver inte den som inom en

femårsperiod återvänder till ett nordiskt land, där han eller hon tidigare

omfattades av försäkringen eller uppbar förmåner, uppfylla villkoren i EG-

förordningen på att utföra arbete, för att åter omfattas av landets försäkring.

Bestämmelsen innebär i praktiken att om en person flyttar inom Norden

och återvänder till Sverige inom fem år har han rätt att omedelbart få

inträde i sin förra arbetslöshetskassa och uppbära ersättning såsom

arbetslös, dock under förutsättning att han under tiden har omfattats av

arbetslöshetsförsäkringen i det land han arbetat.

8.4 Överväganden och förslag

 Regeringens förslag: Avgift till utländsk arbetslöshetskassa eller

motsvarande enligt ett annat lands system för förmåner vid arbetslöshet

skall vara avdragsgill från intäkt av tjänst, om arbetsinkomst från det landet

där utgifterna betalats beskattas i Sverige som intäkt av tjänst under

beskattningsåret.

Promemorians förslag: Promemorians förslag stämmer i huvudsak

överens med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har lämnat förslaget

utan erinran. Riksskatteverket tillstyrker förslaget i huvudsak men föreslår

att avdragsrätten begränsas till sådana avgifter som är avdragsgilla enligt

bestämmelserna i arbetslandet.

 Skälen för regeringens förslag: För den som bor i Sverige och arbetar

i en annan stat inom EU eller EES-området har det betydelse för hans eller

hennes rätt till arbetslöshetsersättning, bl.a. i Sverige, om han eller hon har

omfattats av det system för förmåner vid arbetslöshet som gäller i

arbetslandet. Utgifter för att omfattas av ett utländskt arbetslöshetssystem

kan därför i princip sägas ha samma betydelse för rätten till

arbetslöshetsersättning i Sverige som avgifter till svensk arbetslöshetskassa.

Omvänt gäller också att avgifter till svensk arbetslöshetskassa kan ge rätt

till förmåner i en annan stat.

 I de fall arbetsinkomster beskattas i den stat där arbetet utförs,

kommer

frågan om en avgift till en utländsk arbetslöshetskassa eller motsvarande är

avdragsgill eller inte att bedömas enligt lagstiftningen i arbetsstaten.

Nuvarande bestämmelse om avdragsrätt för avgifter till svensk

arbetslöshetskassa föranleder i sådana fall inga inkonsekvenser.

Arbetsinkomsten beskattas i den stat vars trygghetssystem som den som

uppbär inkomsten också omfattas av.

 Det förhåller sig emellertid annorlunda i de fall Sverige förbehållit

sig

exklusiv beskattningsrätten till utländska arbetsinkomster, såsom är fallet

när det gäller gränsgångare enligt det nordiska dubbelbeskattningsavtalet. I

dessa fall tillkommer inte beskattningsrätten till arbetsinkomsten den stat i

vilken den som uppbär inkomsten har att betala avgifter eller liknande för

förmåner vid arbetslöshet.

 Även om gränsgångarregeln i det nordiska dubbelbeskattningsavtalet i

förhållande till Danmark upphört att gälla, kan alltjämt de beskrivna

inkonsekvenserna uppkomma i ett flertal situationer i framtiden. Det som

kan tala emot en utvidgad avdragsrätt för avgifter till utländsk arbets-

löshetskassa eller motsvarande är att det för närvarande föreligger en viss

osäkerhet om utfallande utländska arbetslöshetsersättningar utgör

skattepliktig intäkt i Sverige, dvs. om reciprociteten i beskattningen

upprätthålls. I det sammanhanget bör dock sägas att avdrag medges redan

enligt nuvarande bestämmelser för utländska obligatoriska social-

försäkringsavgifter utan att det för den skull har ansetts vara nödvändigt att

införa en uttrycklig bestämmelser om att utländska

socialförsäkringsersättningar är skattepliktiga i Sverige. En eventuell brist

på reciprocitet i behandlingen av arbetslöshetsförsäkringar bör därför inte

anses utgöra något hinder mot att införa en avdragsrätt för avgifter till

utländska arbetslöshetskassor eller motsvarande.

 I promemorian föreslås det därför att nuvarande avdragsmöjligheter för

avgifter till svensk arbetslöshetskassa utvidgas till att även omfatta utgifter

för avgifter för arbetslöshetsförsäkringar som har betalats i ett annat land,

under förutsättning att inkomst av arbete från det landet beskattas i Sverige

och att den skattskyldige varit bosatt här hela beskattningsåret. En

ytterligare förutsättning för avdrag för utgifter för arbetslöshetsförsäkring

föreslås vara att det inte är fråga om sådana obligatoriska social-

försäkringsavgifter som avses i 46 § 2 mom. 3 KL. Om så är fallet före-

ligger i stället rätt till avdrag för avgifterna enligt sistnämnda bestämmelse.

 Regeringen delar i huvudsak denna bedömning men förslaget bör

justeras i följande avseenden. För det första kan konstateras att vad som är

avdragsgillt enligt intern rätt är avgift till arbetslöshetskassa, inte avgift

för

arbetslöshetsförsäkring. Avgift eller premie för sådan försäkring är inte

avdragsgill. Det är därför inte lämpligt att uttrycka avdragsrätten för avgift

till motsvarande förmånssystem i ett annat land som att avdrag medges för

utgift för en försäkring. Avdragsrätten bör alltså inte avse avgifter för

sådana privata arbetslöshetsförsäkringar som över huvud taget inte beaktas

i fråga om möjligheten att omfattas av den svenska

arbetslöshetsförsäkringen. I stället bör avgift till utländsk

arbetslöshetskassa eller motsvarande enligt ett annat lands system för

förmåner vid arbetslöshet vara avdragsgill. För det andra bör avdrag

medges även om den skattskyldige inte varit bosatt här hela

beskattningsåret. Avdrag bör då medges till den del avgifterna belöper på

tid då den skattskyldige varit bosatt eller stadigvarande vistats här.

 Förslaget föranleder tillägg i punkt 23 av anvisningarna till 23 § och i

 6

av anvisningarna till 33 § KL.

 Den utvidgade avdragsrätten bör avse endast inkomst av tjänst. Några

skäl att vidga avdragsrätten i näringsverksamhet finns inte.

9 Justering av skiktgränsen

 Regeringens förslag: Vid beräkning av skiktgränsen vid 1999 års

taxering skall det särskilda tillägget, det s.k. reallöneskyddet,

uppgå till 1,6 procentenheter i stället för 1,2 procentenheter.

Skälen för regeringens förslag: I 10 § lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt (SIL) finns bestämmelser om beräkning av statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster. Där anges att statlig

inkomstskatt utgår med 200 kr och med ytterligare 20 % på den del

av inkomsten som överstiger en skiktgräns på 170 000 kr vid 1992

års taxering. Vid följande taxeringar uppgår skiktgränsen till

skiktgränsen för föregående taxeringsår multiplicerad med det

jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det

allmänna prisläget i juni andra året före taxeringsåret och prisläget

i juni tredje året före taxeringsåret med tillägg av 2 procentenheter.

Skiktgränsen fastställs av regeringen och avrundas nedåt till helt

hundratal kronor.

 För taxeringsåren 1996 1999 utgör dock skatten, enligt den

tillfälliga lagen (1994:1852) om beräkning av statlig inkomstskatt

på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar, 200 kr (t.o.m.

1997 års taxering 100 kr) samt 25 % av den del av

förvärvsinkomsten som överstiger en skiktgräns som vid 1998 års

taxering uppgår till 209 100 kr.Vid följande taxering uppgår

skiktgränsen till skiktgränsen för föregående taxeringsår

multiplicerad med ett tal, uttryckt i procent, som anger förhållandet

mellan det jämförelsetal som enligt 1 kap. 6 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring ligger till grund för bestämmande

av basbeloppet för året före taxeringsåret och det jämförelsetal som

enligt nämnda lagrum ligger till grund för bestämmande av

basbeloppet för andra året före taxeringsåret, med tillägg av 1,2

procentenheter.

 Det särskilda tillägget, det s.k. reallöneskyddet, har i den

särskilda lagen begränsats till 1,2 procentenheter. Den uppräkning

som beror på reallöneskyddet begränsades således i den särskilda

lagen på motsvarande sätt som uppräkningen av basbeloppet, vilket

för inkomståret 1995 var 60 % av full uppräkning (jfr prop.

1994/95:25, s. 66). Det har därefter varit oförändrat.

 Regeringen har i 1997 års ekonomiska vårproposition föreslagit

bl.a. att basbeloppet för år 1998 skall justeras med 80 % av

prisutvecklingen under tiden 1 juli 1996 30 juni 1997. Riksdagen

har nyligen beslutat i enlighet härmed (prop. 1996/97:150, s. 121, bet.

1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284, SFS 1997:565).

 Regeringen anser därför att reallöneskyddet nu, på motsvarande

sätt som vid beräkning av basbeloppet, vid bestämmande av

skiktgränsen för 1999 års taxering bör höjas så att det motsvarar 80

% av det oreducerade reallöneskyddet om 2 procentenheter, vilket

innebär att det särskilda tillägget bör höjas från 1,2 procentenheter

till 1,6 procentenheter.

 Förslaget föranleder ändring i 2 § lagen om beräkning av statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar.

10 Ekonomiska effekter för det allmänna

Det intäktsbortfall som kan följa av förslaget att göra förmån av

lånedator skattefri är svårt att uppskatta. Den form av lånedatorer

som förslaget omfattar har hittills inte förekommit i någon större

omfattning och effekterna torde därför vara marginella.

 Förslaget avseende justering av skiktgränsen påverkar statens

intäkter men är endast en följd av vad som beslutats år 1994 när den

särskilda lagen (1994:1852) om beräkning av statlig inkomstskatt

på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar infördes (prop.

1994/95:25, bet. 1994/95:FiU1, rskr. 1994/95:145) och kostnaderna har

därför redan beaktats i samband därmed.

 Övriga förslag torde ha marginell ekonomisk betydelse för det

allmänna.

 Sammantaget torde således förslagen inte påverka den

konsoliderade offentliga sektorn.

11 Författningskommentar

11.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

32 § 3 c mom.

Förslaget innebär att det införs ett nytt andra stycke avseende skattefrihet i

vissa fall för förmån av fri datorutrustning.

 Bestämmelsen omfattar endast lån eller hyra av datorutrustning från

arbetsgivare. Förfaranden som innebär att äganderätten till utrustningen

övergår till den anställde omfattas inte av skattefriheten. Med

datorutrustning i detta sammanhang avses i första hand själva datorn

inklusive bildskärm, tangentbord o.d. och nödvändiga program. I

utrustningen bör även kunna ingå t.ex. skrivare och modem. Däremot skall

inte abonnemang på uppkopplingar mot t.ex. Internet hänföras till

datorutrustning. Skattefriheten avser endast en datorutrustning per anställd.

 Med kravet att erbjudandet skall väsentligen gälla hela den

stadigvarande personalen på arbetsplatsen bör i första hand förstås att

erbjudandet skall komma alla tillsvidareanställda till del. För skattefrihet

bör inte krävas att erbjudandet också skall gälla vid olika tidsbegränsade

anställningar, t.ex. vikariat, praktikarbete eller feriearbete. Däremot

omfattas dessa av skattefriheten om arbetsgivaren erbjuder dem

lånedatorer. Om en person som tillhör den stadigvarande personalen blir

uppsagd bör han eller hon också under uppsägningstiden anses tillhöra den

stadigvarande personalen. Uppdragstagare omfattas inte av bestämmelsen.

 Med arbetsplats i detta sammanhang avses en naturligt avgränsad

arbetsplatsenhet, geografiskt eller verksamhetsmässigt. För de som arbetar i

en och samma byggnad är det normalt fråga om en och samma arbetsplats

och så bör även anses vara fallet när arbetet visserligen bedrivs i flera

byggnader men dessa ligger samlade inom ett väl avgränsat område.

Anvisningar

till 23 §

punkt 23

Ändringen är endast av redaktionell art.

till 32 §

punkt 3

Ändringen innebär att det nuvarande första stycket delas in fyra stycken

och att en hänvisning avseende värdering av bostadsförmån görs till 42 §

och därtill hörande anvisningar. I det nya första stycket klargörs att

garageförmån inte ingår i bostadsförmån. Detta gäller både varm- och

kallgarage. Dessutom föreslås att det nuvarande andra stycket slopas. En

motsvarighet till andra stycket införs i stället i punkt 1 av anvisningarna till

42 §.

till 33 §

punkt 6

Ändringarna i första stycket är endast redaktionella. Beteckningen erkänd

arbetslöshetskassa används inte längre i lagen (1973:370) om

arbetslöshetskassor.

 I ett nytt andra stycke föreslås en avdragsrätt i vissa fall för

avgifter till

utländsk arbetslöshetskassa eller motsvarande enligt ett annat lands system

för förmåner vid arbetslöshet. Förslaget har kommenterats i avsnitt 8.

till 41 §

punkt 4

Ändringen innebär att drivmedelsförmån skall anses åtnjuten först

månaden efter det att drivmedlet har kommit den skattskyldige till godo.

Det innebär att den som får bensin i januari blir skattskyldig för denna i

februari. Av bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997:483) följer att

förmånen då skall redovisas i den skattedeklaration som lämnas i mars.

till 42 §

punkt 1

Förslaget innebär att det införs ett nytt andra stycke. Det innehåller i

princip samma bestämmelse som tidigare fanns i punkt 3 andra stycket av

anvisningarna till 32 §. Förändringen är av redaktionell art.

 De nuvarande andra och tredje styckena blir i stället tredje och fjärde

styckena.

punkt 2

Anvisningspunkten reglerar värdering av bilförmån.

 Ändringen i punktens andra stycke innebär att det lägsta belopp som

bilförmånsvärdet får beräknas utifrån skall motsvara fyra basbelopp.

Skälen härför har närmare utvecklats i avsnitt 5.2. Dessutom klargörs att

vid jämförelsen mellan det verkliga nybilspriset och fyra basbelopp, skall

till det verkliga nybilspriset läggas kostnader för extrautrustning.

 Ändringen i tredje stycket innebär att anskaffningskostnad för

extrautrustning endast skall läggas till det verkliga nybilspriset och inte i de

fall nybilspris enligt andra stycket skall bestämmas till ett belopp som

motsvarar fyra basbelopp.

 Enligt Lagrådet bör andra och tredje styckena förtydligas i förhållande

till förslaget i lagrådsremissen. Styckena har utformats i enlighet med

Lagrådets förslag.

 Syftet med bestämmelsen i sjunde stycket är att om förmånsbilen har

använts i tjänsten eller i övrigt på ett sätt som inte omfattas av den

skattskyldiges privata körning, den skattskyldige skall kunna få till stånd en

motsvarande minskning av värdet av drivmedelsförmånen. Enligt

Lagrådets mening bör detta framgå direkt av lagtexten. Lagtexten har

utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat.

 I ett nytt åttonde stycke definieras begreppet nybilspriset för

årsmodellen. Begreppet kort tid bör inte kunna inrymma en tidsperiod som

är längre än sex månader. Vad som är kort tid bör också avgöras i

förhållande till om det fanns en rimlig möjlighet att utnyttja ett

priserbjudande och om det faktiskt såldes några bilar till det första

introduktionspriset. Har t.ex. ett kampanjpris satts under så kort tid att

endast ett fåtal köpare har kommit att kunna utnyttja det och priset därefter

höjts, bör det senare priset föranleda ändring av nybilspriset. Om det visar

sig att ett introduktionspris måste sänkas för att försäljningen skall komma i

gång, och det dessförinnan endast sålts ett fåtal bilar, bör också nybilspriset

ändras trots att priset gällt under kanske flera månader.

 Nyheten är att det klargörs vad som skall anses vara nybilspris för

årsmodellen när det saknas introduktionspris, som t.ex. fallet kan vara med

privatimport. I sådant fall skall som nybilspris för årsmodellen anses ett

belopp som motsvarar det pris det kan antas att den skulle ha haft om den

hade introducerats i Sverige när den var ny.

11.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:244) om

ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Anvisningarna

till 32 §

punkt 12

I ett nytt sjunde stycke anges att vissa forskarstipendier som utges direkt

eller indirekt av Europeiska gemenskaperna skall tas upp som intäkt av

tjänst. Förslaget har närmare kommenterats i avsnitt 6.

11.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1331) om

ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

19 §

Ändringen innebär att vissa forskarstipendier från Europeiska

gemenskaperna inte skall ingå bland de stipendier som är undantagna från

skatteplikt. Skälen för detta har närmare utvecklats i avsnitt 6.

11.4 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

9 kap.

2 §

Ändringen är en följdändring av att punkt 3 andra stycket av anvisningarna

till 32 § kommunalskattelagen tas bort och att en motsvarande bestämmelse

förs in i punkt 1 av anvisningarna till 42 § samma lag.

11.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

3 kap.

7 §

I första stycket görs ett tillägg om att det i fråga om bostadsförmån skall

anges på kontrolluppgiften om bostaden är belägen på sådan taxeringsenhet

som i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) benämns småhusenhet.

 I tredje stycket ändras formuleringen så att det framgår att förmån av

fritt drivmedel som ingår i bilförmån inte skall ingå i det sammanlagda

värdet av förmåner som skall anges för sig.

 Enligt nuvarande fjärde stycket skall uppgift i fråga om bilförmån

lämnas bl.a. om förmån av fritt drivmedel enligt punkt 2 sjunde stycket av

anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen har utgått. Detta görs i

praktiken med en kryssmarkering. Förslaget innebär att värdet för

drivmedelsförmånen i stället skall anges med belopp. Vidare klargörs att

den uppgift om nedsättning av bilförmånsvärdet som skall anges på

kontrolluppgiften endast skall avse bilförmånsvärdet exklusive drivmedel.

 Lagrådet har i sak inte haft något att erinra mot de föreslagna

ändringarna enligt lagrådsremissens lagtextförslag. Däremot anser Lagrådet

att ordningsföljden mellan de fem punkterna i stycket framstår som ologisk

och har därför föreslagit en ändring av styckets lydelse. I propositionen har

lagtexten utformats i enlighet med Lagrådets yttrande.

9 §

I andra stycket görs endast ett förtydligande om att endast den del av

ersättningen för körning med förmånsbil i tjänsten som överstiger

avdragsgillt schablonbelopp skall behandlas som lön i kontrolluppgiften.

11.6 Förslaget till lag om ändring lagen (1987:813) om

homosexuella sambor

Ändringen innebär att det i lagens punkt 6 införs en hänvisning till punkt 3

b och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370). Dessa

bestämmelser ändrades under hösten 1996 till följd av att det infördes

avdragsrätt för kostnader för drivmedel vid körning med förmånsbil. Sådan

avdragsrätt gäller enligt lagtexten både förmånshavaren och dennes sambo

eller närstående. Med sambo avsågs enligt författningskommentaren (prop.

1996/97:19) en person som stadigvarande lever tillsammans med

förmånshavaren. Något krav på att det skulle vara en sambo av motsatt kön

uppställdes inte. Med hänsyn till den lagteknik som emellertid används

som innebär att alla bestämmelser som även är tillämpliga på homosexuella

sambor räknas upp i lagen om homosexuella sambor bör även

uppräkningen omfatta de nämnda anvisningspunkterna.

11.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:485) om

ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

11 kap.

2 §

Ändringen innebär att det i första stycket o) anges att forskarstipendium

(Marie Curie-stipendium) som utges direkt eller indirekt av Europeiska

gemenskaperna och som utbetalas av fysisk person bosatt i Sverige eller

svensk juridisk person räknas som inkomst av anställning. Stipendiet blir

därmed pensionsgrundande inkomst.

11.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

11 kap.

3 §

I första stycket föreslås ett nytt led, f). Ändringen innebär att sådana

skattepliktiga stipendier som enligt punkt 12 sjunde stycket av

anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) skall tas upp som

skattepliktig intäkt av tjänst, skall anses som inkomst av annat

förvärvsarbete om inte stipendierna enligt 11 kap. 2 § är att betrakta som

inkomst av anställning. Detta innebär att stipendier som utbetalas av fysisk

person som är bosatt utomlands eller av utländsk juridisk person skall anses

som inkomst av annat förvärvsarbete.

11.9 Förslaget om ändring i lagen (1994:1852) om beräkning

av statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996 1999

års taxeringar

2 §

Ändringen har kommenterats i avsnitt 9.

Sammanfattning av promemorian Beskattning

av bostadsförmån m.m.

I promemorian behandlas vissa frågor inom inkomstbeskattningen.

Frågorna rör i huvudsak inkomstslaget tjänst.

 Skatteutskottet föreslog år 1995 att förmån av fri bostad som är förenad

med tjänsten som statsminister inte skall tas upp som intäkt om

statsministern disponerar också en annan permanentbostad. I samband

härmed uttalade utskottet att det även för andra kategorier av

tjänstebostäder kunde föreligga förhållanden av liknande slag och där en

förmånsbeskattning ledde till ett resultat som inte kunde anses skälig.

Utskottet utgick därför från att regeringen genomförde en översyn av

reglerna. En sådan översyn har nu gjorts.

 Det föreslås att värdet av bostadsförmån även i fortsättningen skall

värderas till hyrespriset på orten. Riksskatteverket bör dock meddela

rekommendationer avseeende vilka faktorer som bör beaktas och hur dessa

bör påverka värderingen samt vilken metod som bör användas. Genom

sådana rekommendationer kan större enhetlighet uppnås i tillämpningen av

reglerna. Bostadens förmånsvärde skall i likhet med vad som gäller i dag

bestämmas med hänsyn tagen till att tjänstebostaden kan var större än vad

den skattskyldiges och hans familjs bostad annars normalt skulle ha varit.

 Till följd av de nya reglerna om värdering av bilförmån som trädde i

kraft den 1 januari 1997 tas vissa därmed sammanhängande följdfrågor

upp. Det föreslås att förmån av fritt drivmedel skall anses åtnjuten först

månaden efter det att drivmedlet har komit den skattskyldige till godo.

Detta medför att arbetsgivarna ges större möjlighet att ta fram ett korrekt

underlag för beräkning av skatteavdrag och uttag av arbetsgivaravgifter.

 Vidare föreslås vissa justeringar i reglerna om värdering av bilförmån.

Det lägsta värde som får användas som nybilspris vid värdering av

bilförmån för bilar som är sex år eller äldre skall vara fyra basbelopp. Det

föreslås också att en definition av begreppet nybilspriset för årsmodellen

införs i lagtexten.

 Avdrag för körning med egen bil i tjänsten och i näringsverksamheten

medges i dag med 1,30 kr per körd kilometer. Det föreslås att avdrag skall

medges enligt två schablonnivåer, 1,30 kr och 2 kr per kilometer. Avdrag

för varje körd kilometer upp till och med 20 000 kilometer skall medges

med den lägre avdragsschablonen 1,30 kr . Avdrag för varje körd kilometer

därutöver under kalenderåret skall medges med den högre

avdragsschablonen, 2 kr per kilometer. Motsvarande skall gälla för den

som kör med egen bil i näringsverksamheten med den skillnad att gränsen

för det högre avdraget skall ha uppnåtts under beskattningsåret.

 Preliminär A-skatt skall betalas endast på den del av ersättningen som

överstiger det lägre schabonavdraget. I den mån ersättning från en och

samma utbetalare utges för mer än 20 000 kilometers körning i tjänsten

under ett kalenderår skall dock preliminär skatt betalas endast till den del

ersättningen överstiger det högre schblonavdraget på den del av

ersättningen som avser körning utöver 20 000 kilometer.

 Avdraget för övrig kostnader i inkomstslaget tjänst som för närvarande

medges endast till den del de överstiger 1 000 kr skall i stället medges

endast till den del kostnaderna överstiger 2 000 kr. Dagbarnvårdares

kostnader skall dock inte längre ingå bland de kostnader för vilka nämnda

avdragsbegränsning gäller.

 Forskarstipendier som utges direkt eller indirekt av Europeiska

gemenskaperna (Marie Curie-stipendier) skall till skillnad från vad som

normalt gäller för stipendier, inte undantas från beskattning. Stipendierna

skall tas upp som intäkt av tjänst. Socialavgifter skall tas ut. Inkomsten blir

pensionsgrundande.

 Förmån av att använda datorutrustning som arbetsgivaren tillhandahåller

för privat bruk skall undantas från beskattning, om förmånen riktas till hela

personalen och datorutrustningen huvudsakligen är av högst motsvarande

tekniska standard som normalt används på arbetsplatsen.

 I promemorian har i vissa fall lagförslagen inte utgått från gällande

rätt

utan från förslaget till lag om betalning av skatter och avgifter som

återfinns i lagrådsremissen Ett nytt system för betalning av skatter och

avgifter, m.m. samt de ändringar av lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter och av lagen (1962:381) om allmän försäkring som

också föreslås i nämnda lagrådsremiss.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 1998 och

tillämpas första gången vid 1999 års taxering.

Promemorians lagförslag

1.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 32 § 3 c mom., 33 § 2 mom., punkterna 23 och

32 av anvisningarna till 23 §, punkterna 3 och 12 av anvisningarna till 32 §,

punkterna 3 c och 6 av anvisningarna till 33 §, punkt 4 av anvisningarna till

41 § samt punkterna 1 och 2 av anvisningarna till 42 § kommu-

nalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

32 §

 3 c mom.1 Om en vara eller en tjänst, som en anställd erhåller av

arbetsgivaren, är av väsentlig betydelse för utförandet av hans arbetsupp-

gifter, skall förmånen av varan eller tjänsten inte tas upp som intäkt, om

förmånen är av begränsat värde för den anställde och inte utan svårighet

kan särskiljas från nyttan i anställningen. Inte heller tas som intäkt upp

förmån av fria arbetskläder och fri uniform, om förmånen avser kläder som

är anpassade för arbetet och inte lämpligen kan användas privat.

 En förmån av att använda en av

arbetsgivaren tillhandahållen

datorutrustning för privat bruk skall

inte tas upp som intäkt, om

förmånen riktar sig till hela den

stadigvarande personalen och

datorutrustningen huvudsakligen är

högst av motsvarande tekniska

standard som normalt används på

arbetsplatsen.

33 §

 2 m o m.2 Avdrag för kostnader

som avses i punkt 4 av anvisning-

arna får göras endast till den del

kostnaderna överstiger 6 000 kro-

nor och för övriga kostnader till

den del kostnaderna överstiger

1 000 kronor. Vad nu sagts gäller

dock inte i fråga om kostnader som

avses i 1 mom. tredje stycket,

punkterna 3 3 c och 7 av anvis-

ningarna samt färdkostnader för

resa i tjänsten.

 2 m o m. Avdrag för kostnader

som avses i punkt 4 av anvisning-

arna får göras endast till den del

kostnaderna överstiger 6 000 kro-

nor och för övriga kostnader till

den del kostnaderna överstiger

2 000 kronor. Vad nu sagts gäller

dock inte i fråga om kostnader som

avses i 1 mom. tredje stycket,

punkterna 3 3 c och 7 av anvis-

ningarna, kostnader i tjänsten för

dagbarnvårdare i familjedaghem

samt färdkostnader för resa i tjäns-

ten.

 Anvisningarna

till 23 §

 23.3 Avdrag får göras för fastighetsskatt och särskild löneskatt på

pensionskostnader och speciella för näringsverksamheten utgående skatter

och avgifter till det allmänna. Däremot för svenska allmänna skatter inte

dras av (se 20 §). Avdrag får dock göras för mervärdesskatt som har

återförts enligt 9 kap. 5 eller 6 § mervärdesskattelagen (1994:200) och

inbetalats till staten.

 Premie för grupplivförsäkring, som tecknats för fysisk person i hans

egenskap av utövare av viss näringsverksamhet, utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten. Om den ersättning, som kan komma att

utfalla på grund av försäkringen, utgår efter väsentligt förmånligare

grunder än vad som gäller enligt grupplivförsäkring för befattningshavare i

statens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses

motsvara förmåner enligt grupplivförsäkring för nyss nämnda befattnings-

havare räknas som omkostnad i näringsverksamheten. Premie för

reseskyddsförsäkring avseende resa i verksamheten utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten.

 Bestämmelserna i punkt 6 av

anvisningarna till 33 § om avdrag

för avgift till erkänd arbets-

löshetskassa gäller också beträffan-

de inkomst av näringsverksamhet.

 Bestämmelserna i punkt 6 första

stycket av anvisningarna till 33 §

om avdrag för avgift till arbets-

löshetskassa gäller också beträffan-

de inkomst av näringsverksamhet.

 Bestämmelserna i punkt 4 av anvisningarna till 33 § om avdrag för

kostnader för resor till och från arbetsplatsen och i 33 § 2 mom. om

begränsning i rätten till avdrag för sådana kostnader gäller också

beträffande inkomst av näringsverksamhet. Om den skattskyldige har

kostnader för sådana resor både i inkomstslaget tjänst och i inkomstslaget

näringsverksamhet skall begränsningen avse de sammanlagda kostnaderna

och i första hand medföra en minskning av avdraget i inkomstslaget tjänst.

 32.4 Den som använt egen bil i

näringsverksamhet har rätt till

avdrag med 1 krona och 30 öre för

varje körd kilometer. Det sagda

gäller inte om bilen utgjort tillgång i

näringsverksamheten.

 32. Den som använt egen bil i

näringsverksamhet har rätt till

avdrag med 1 krona och 30 öre för

varje körd kilometer upp till och

med 20 000 kilometer under be-

skattningsåret och med 2 kronor för

varje körd kilometer därutöver

under samma tid. Det sagda gäller

inte om bilen utgjort tillgång i

näringsverksamheten.

 En sådan delägare i handelsbolag som skall uttagsbeskattas för

bilförmån och som har använt förmånsbilen för resor i

näringsverksamheten har rätt till avdrag för kostnaden för

dieselolja med 50 öre per körd kilometer eller för kostnaden för

annat drivmedel med 80 öre per körd kilometer. Detta gäller inte om

handelsbolaget har betalat kostnaden för drivmedel.

 till 32 §

 3.5 Såsom intäkt av tjänst skall

upptas, bland annat, hyresvärdet av

bostad, som kan vara åt den

anställde upplåten. För den, som är

anställd och såsom löneförmån

åtnjuter bostad, skall alltså värdet

av denna bostadsförmån medräknas

vid löneförmånernas uppskattning.

Såsom intäkt skall även upptas

exempelvis värdet av fri kost och

fria resor samt skatter, försäkringar

o.d., som arbetsgivaren betalat för

den anställdes räkning eller som den

anställde annars åtnjutit på grund av

anställningen. Skatteplikt föreligger

dock inte för värdet av fri kost som

åtnjuts på allmänna transportmedel

vid tjänsteresa eller för värdet av fri

frukost som åtnjuts på hotell eller

liknande inrättning i samband med

övernattning där under tjänsteresa,

allt under förutsättning att kosten

obligatoriskt ingår i priset för

transporten eller övernattningen i

fråga. Värdet av fri kost som åtnjuts

vid representation utgör inte heller

skattepliktig intäkt. Såvitt avser

intern representation gäller detta

endast om sammankomsten är

tillfällig och av kort varaktighet.

Arbetsgivarens kostnader för tryg-

gande av arbetstagares pension

genom avsättning eller pensions-

försäkring utgör inte skattepliktig

intäkt för den anställde. Förmån av

fri försäkring avseende reseskydd

under tjänsteresa är inte heller

skattepliktig.

 Angående värdesättning å bo-

stadsförmån och andra naturaför-

måner, som kunna ingå i avlöning-

en, meddelas bestämmelser i 42 §

och därtill hörande anvisningar. Är

tjänstebostad med hänsyn till veder-

börande tjänsteinnehavare i

tjänsten åliggande representations-

skyldighet större än som skäligen

kan anses erforderligt för en person

i motsvarande ställning men utan

särskild, med tjänsten förenad rep-

resentationsskyldighet, skall såsom

värde å bostadsförmånen upptagas

allenast vad som kan anses mot-

svara en bostad av sistnämnda

beskaffenhet. Motsvarande gäller,

därest tjänstebostad av annan an-

ledning är större än som kan anses

erforderligt för tjänsteinnehavarens

och hans familjs behov. Har tjänste-

innehavare fått utgiva ersättning för

bostadsförmån, skall givetvis

bostadens uppskattade värde

därmed minskas.

 3. Såsom intäkt av tjänst skall

upptas förmån av fri eller delvis fri

bostad. Angående värdering av

bostadsförmån finns bestämmelser i

42 § och därtill hörande anvis-

ningar.

 Som intäkt skall även upptas

exempelvis värdet av fri kost.

Skatteplikt föreligger dock inte för

värdet av fri kost som åtnjuts på

allmänna transportmedel vid

tjänsteresa eller för värdet av fri fru-

kost som åtnjuts på hotell eller

liknande inrättning i samband med

övernattning där under tjänsteresa,

allt under förutsättning att kostna-

den obligatoriskt ingår i priset för

transporten eller övernattningen i

fråga. Värdet av fri kost som åtnjuts

vid representation utgör inte heller

skattepliktig intäkt. Såvitt avser

intern representation gäller detta

endast om sammankomsten är

tillfällig och av kort varaktighet.

 Såsom intäkt skall även upptas

värdet fria resor samt skatter, för-

säkringar o.d, som arbetsgivaren

betalat för den anställdes räkning

eller som den anställde annars

åtnjutitit på grund av anställningen.

Förmån av fri försäkring avseende

reseskydd under tjänsteresa är dock

inte skattepliktig.

 Arbetsgivares kostnader för tryg-

gande av arbetstagares pension

genom avsättning eller pensions-

försäkring utgör inte skattepliktig

intäkt för den anställde.

 12.6 Sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring och sjukpenning enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän utgör skattepliktig intäkt av tjänst om

förmånen grundas på förvärvsinkomst, som hänför sig till tjänst. Till intäkt

av tjänst hänföres under nämnda förutsättning också ersättning enligt lagen

(1989:225) om ersättning till smittbärare samt annan lag eller författning,

som utgått annorledes än på grund av försäkring, som nyss sagts, till någon

vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring.

 Föräldrapenningförmåner och vårdbidrag enligt lagen om allmän

försäkring, ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet

för närståendevård samt ersättning som en allmän försäkringskassa utger

enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön utgör skattepliktig intäkt av

tjänst, dock ej sådan del av vårdbidrag som utgör ersättning för

merkostnader.

 Korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349), vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa, utbildningsbidrag för doktorander, särskilt

utbildningsbidrag samt timersättning vid vuxenutbildning för utvecklings-

störda (särvux) eller vid svenskundervisning för invandrare (sfi) räknas

som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning från arbetslöshetskassa, kontant arbetsmarknadsstöd,

statsbidrag motsvarande dagpenning vid arbetsmarknadsutbildning som

lämnas till den som startar egen näringsverksamhet, och som avser att

utgöra ett tillskott till näringsidkarens försörjning under inledningsskedet

av verksamheten, räknas som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning vid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas

som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Detsamma gäller dagpenning som enligt av regeringen eller av statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknads-

utbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda.

 Forskarstipendium (Marie

Curie-stipendium) som utges direkt

eller indirekt av Europeiska gemen-

skaperna skall tas upp som intäkt av

tjänst.

till 33 §

 3 c.7 Den som använt egen bil

för resor i tjänsten har rätt till

avdrag för kostnaden med 1 krona

och 30 öre för varje körd kilo-

meter.

 3 c. Den som använt egen bil

för resor i tjänsten har rätt till

avdrag för kostnaden med 1 krona

och 30 öre för varje körd kilometer

under kalenderåret upp till och

med 20 000 kilometer och med 2

kronor för varje körd kilometer

därutöver under samma tid.

 Om en skattskyldig som skall beskattas för bilförmån använt förmåns-

bilen vid tjänsteresa och betalat samtliga de kostnader för drivmedlet som

är förenade med tjänsteresan, har han rätt till avdrag för kostnaden för

dieselolja med 50 öre per körd kilometer eller för kostnaden för annat

drivmedel med 80 öre per körd kilometer.

 6.8 Avdrag medges för avgift till

erkänd arbetslöshetskassa. Kan

sådant avdrag ifrågakomma i flera

förvärvskällor skall det i första hand

hänföras till den förvärvskälla där

bruttointäkten är störst.

 6. Avdrag medges för avgift till

arbetslöshetskassa. Kan sådant

avdrag komma i fråga i flera för-

värvskällor skall det i första hand

hänföras till den förvärvskälla där

bruttointäkten är störst.

 För skattskyldig som varit bosatt

här i landet hela beskattningsåret

medges avdrag även för utgifter för

arbetslöshetsförsäkring i annat land

än Sverige, om intäkt av arbete i det

landet tas upp som intäkt av tjänst

under beskattningsåret och utgiften

inte får dras av enligt 46 § 2 mom.

3.

till 41 §

 4.9 I fråga om inkomst av tjänst

gäller som allmän regel, att inkomst

skall anses hava åtnjutits under det

år, då densamma från den

skattskyldiges synpunkt är att anse

som verkligen förvärvad och till sitt

belopp känd. Detta är framför allt

förhållandet, då inkomsten av den

skattskyldige uppburits eller blivit

för honom tillgänglig för lyftning

eller, såsom i fråga om

bostadsförmån och andra förmåner

in natura, då den på annat sätt

kommit den skattskyldige till godo,

detta oberoende av huruvida in-

komsten intjänats under året eller

tidigare. Förmån av fri eller delvis

fri resa på tåg som värderas enligt

punkt 6 av anvisningarna till 42 §

skall dock anses åtnjuten redan när

den skattskyldige disponerar över

handling eller dylikt som berättigar

till resa. Har den skattskyldige på

grund av sin tjänst fått förvärva

värdepapper på förmånliga villkor,

tas förmånen upp till beskattning

det år förvärvet skedde. I fall då

behållning på pensionssparkonto

skall avskattas enligt 32 § 1 mom.

första stycket j inträder skattskyl-

digheten när pensionssparavtalet

upphör att gälla för de tillgångar

som skall avskattas. Vid sådan

överlåtelse av pensionsförsäkring

till ny försäkringsgivare som avses i

punkt 1 av anvisningarna till 31 §

anses pensionskapitalet utbetalt när

ansvaret för en överlåten försäkring

övergår på den övertagande

försäkringsgivaren eller, i fråga om

pensionsförsäkring som överförs till

sådan del av försäkringsgivarens

verksamhet som inte avser

pensionförsäkring, när överföringen

äger rum.

 4.9 I fråga om inkomst av tjänst

gäller som allmän regel, att inkomst

skall anses hava åtnjutits under det

år, då densamma från den

skattskyldiges synpunkt är att anse

som verkligen förvärvad och till sitt

belopp känd. Detta är framför allt

förhållandet, då inkomsten av den

skattskyldige uppburits eller blivit

för honom tillgänglig för lyftning

eller, såsom i fråga om

bostadsförmån och andra förmåner

in natura, då den på annat sätt

kommit den skattskyldige till godo,

detta oberoende av huruvida in-

komsten intjänats under året eller

tidigare. Förmån av fri eller delvis

fri resa på tåg som värderas enligt

punkt 6 av anvisningarna till 42 §

skall dock anses åtnjuten redan när

den skattskyldige disponerar över

handling eller dylikt som berättigar

till resa. Förmån av fritt eller delvis

fritt drivmedel skall anses åtnjuten

månaden efter det att det kommit

den skattskyldige till godo. Har den

skattskyldige på grund av sin tjänst

fått förvärva värdepapper på

förmånliga villkor, tas förmånen

upp till beskattning det år förvärvet

skedde. I fall då behållning på

pensionssparkonto skall avskattas

enligt 32 § 1 mom. första stycket j

inträder skattskyldigheten när pen-

sionsparavtalet upphör att gälla för

de tillgångar som skall avskattas.

Vid sådan överlåtelse av pensions-

försäkring till ny försäkringsgivare

som avses i punkt 1 av anvisning-

arna till 31 § anses pensionskapi-

talet utbetalt när ansvaret för en

överlåten försäkring övergår på den

övertagande försäkringsgivaren

eller, i fråga om pensionsförsäkring

som överförs till sådan del av

försäkringsgivarens

verksamhet som inte avser pen-

sionförsäkring, när överföringen

äger rum.

 Å andra sidan skall utgifterna och omkostnaderna för inkomstförvärvet

avdragas från intäkten under det år, då de verkligen blivit av den

skattskyldige bestridda, även om de avser inkomst, som tidigare förvärvats

eller först under ett senare år beräknats inflyta.

till 42 §

 1.10 Stundom inträffar, att på en ort saknas möjlighet att uthyra

bostäder

och att för den skull något hyrespris för orten inte kan fastslås. Särskilt

gäller detta i glest befolkade orter, där befolkningen huvudsakligen består

av jordbrukare, vilka bo på fastigheter, som av dem brukas. Den

omständigheten, att uthyrningsmöjlighet inte föreligger, medför dock inte,

att bostadsförmån saknar värde. Vid bestämmande av bostadsförmånens

värde i nu angivet fall kan hyrespriset i kringliggande orter tjäna till

ledning.

 I bostadsförmånen skall inte

inräknas förmån av garage.

 Värdet av en tjänstebostad som

är större än vad den skattskyldige

och hans familj behöver skall be-

räknas som värdet av en normal

bostad för dem. Detta gäller dock

bara om bostadens storlek beror på

den skattskyldiges representations-

skyldighet eller på annat sätt beror

på tjänsten.

 Med marknadsvärde avses det pris som betalas på orten, om det varit

fråga om att för kontanta medel inköpa produkter, varor eller andra

förmåner som ingår i lön eller annan inkomst. Om ett sådant pris inte direkt

kan anges, skall värdet tas upp till det belopp som med hänsyn till rådande

förhållanden kan beräknas vid en betalning med kontanta medel. Är det

fråga om produkter eller varor från egen näringsverksamhet, skall som

värde tas upp det belopp som det kan beräknas att den skattskyldige skullle

ha fått vid en försäljning under jämförbara förhållanden av motsvarande

kvantiteter.

 I fråga om praktikanter, lärlingar, elever vid sjuksköterskeskolor och

liknande förekommer, att vederbörande under utbildningstiden åtnjuter

naturaförmåner (fri kost, fri bostad) eventuellt jämte en mindre

kontantersättning, som närmast har karaktär av fickpengar. I dylika fall må

värdet av naturaförmånerna jämkas och upptagas till det lägre belopp, som

med hänsyn till kontantersättningens storlek och övriga förhållande

framstår som skäligt.

 2.11Värdet av bilförmån exklusive drivmedel skall för kalenderår

bestämmas till 0,3 basbelopp med tillägg av ett ränterelaterat belopp och ett

prisrelaterat belopp. Det ränterelaterade beloppet skall beräknas till 75

procent av statslåneräntan vid utgången av november månad andra året

före taxeringsåret multiplicerat med nybilspriset för årsmodellen. Det

prisrelaterade beloppet skall för en bil med ett nybilspris för årsmodellen

som uppgår till högst 7,5 basbelopp beräknas till 9 procent av nybilspriset.

Överstiger nybilspriset 7,5 basbelopp skall det prisrelaterade beloppet

bestämmas till 9 procent av 7,5 basbelopp med tillägg av ett belopp

motsvarande 20 procent av den del av nybilspriset som överstiger 7,5

basbelopp.

 Är förmånsbilens årsmodell sex

år eller äldre skall förmånsvärdet

likväl beräknas enligt första stycket.

Som nybilspris anses dock ett

belopp som utgör 80 procent av ett

uppskattat nybilspris för beskatt-

ningsårets årsmodell av de vanli-

gast förekommande bilarna ägda av

juridiska personer om inte det

verkliga nybilspriset är högre.

 Är förmånsbilens årsmodell sex

år eller äldre skall förmånsvärdet

likväl beräknas enligt första stycket.

Som nybilspris anses dock ett

belopp som utgör fyra basbelopp

om inte det verkliga nybilspriset,

med tillägg av anskaffningskostna-

den för extrautrustning enligt tredje

stycket, är högre.

 Vid beräkningen av förmånsvärdet enligt första och andra styckena skall

till det angivna nybilspriset i förekommande fall läggas anskaff-

ningskostnaden för extrautrustning.

 För den som har kört minst 30 000 kilometer i tjänsten med förmåns-

bilen under ett kalenderår skall förmånsvärdet bestämmas till 75 procent av

det värde som skulle följa av reglerna i första tredje styckena.

 Om den skattskyldige åtnjuter förmånen endast under en del av året

skall förmånsvärdet beräknat enligt första fjärde styckena sättas ned med

en tolftedel för varje hel kalendermånad som han inte har åtnjutit

förmånen.

 Om bilförmån åtnjutits endast i ringa omfattning skall förmånen inte tas

upp till beskattning.

 Om det i bilförmånen ingår

förmån av fritt eller delvis fritt

drivmedel för förmånsbilen skall

denna förmån värderas till mark-

nadsvärdet multiplicerat med 1,2.

Marknadsvärdet skall antas mot-

svara värdet för den mängd driv-

medel som kan antas ha förbrukats

för förmånsbilens totala körsträcka

under den tid den skattskyldige varit

skattskyldig för förmånsbilen, om

den skattskyldige inte gör sannolikt

att förmånsvärdet är något annat.

 Om det i bilförmånen ingår

förmån av fritt eller delvis fritt

drivmedel för förmånsbilen skall

denna förmån värderas till mark-

nadsvärdet multiplicerat med 1,2.

Marknadsvärdet skall antas mot-

svara värdet för den mängd driv-

medel som kan antas ha förbrukats

för förmånsbilens totala körsträcka

under den tid den skattskyldige varit

skattskyldig för förmånsbilen, om

den skattskyldige inte gör sannolikt

att marknadsvärdet är något annat.

 Med nybilspris för årsmodellen

avses det pris som bilen hade när

den som ny introducerades på den

svenska marknaden. Om ett sådant

introduktionspris ändras efter kort

tid skall som nybilspris för års-

modellen avses det justerade priset.

I avsaknad av introduktionspris

skall som nybilspris för årsmodellen

anses det pris som det kan antas att

bilen skulle haft om den

introducerats på den svenska mark-

naden när den var ny.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas, om inte

annat följer av punkt 2, första gången vid 1999 års taxering.

 2. De nya bestämmelserna i punkt 32 av anvisningarna till 23 § och

punkt 3 c av anvisningarna till 33 § tillämpas endast i fråga om kostnader

som belöper på körning efter utgången av år 1997.

1 Senaste lydelse 1995:651.

2 Senaste lydelse 1994:1855.

3 Senaste lydelse 1995:651.

4 Senaste lydelse 1996:1208.

5 Senaste lydelse 1993:1515.

6 Senaste lydelse 1996:1394.

7 Senaste lydelse 1996:1208.

8 Senaste lydelse 1979:1157.

9 Senaste lydelse 1996:651.

10 Senaste lydelse 1990:650.

11 Senaste lydelse 1996:1208.

1.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1331) om

ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreslås att 19 § kommunalskattelagen (1928:370) i dess

lydelse enligt lagen (1996:1331) om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

19 §

 Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

 vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som

förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva;

 vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket

utfärdade

premieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vid

vinstragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100

kronor;

 ersättning, som på grund av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om

allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så

ock sådan ersättning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått

annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid

sjukdom eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall

som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller lagen

(1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke ersättningen

grundas på förvärvsinkomst, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller

olycksfall tillfallit någon på grund av annan försäkring, som icke tagits i

samband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i

form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig

enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på grund av

trafikförsäkring eller annan ansvarighetsförsäkring eller på grund av

skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur;

 belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen

utgått på grund av kapitalförsäkring, samt belopp som arbetsgivare utan att

försäkring har tecknats för anställdas räkning betalar ut och som motsvarar

ersättning på grund av grupplivförsäking, i den mån beloppet inte

väsentligt överstiger vad som utgår för befattningshavare i statens tjänst;

 försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendom, dock

att skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad

än privatbostad eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som

skulle ha influtit om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade

sålts, hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den

mån ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill

omkostnad för näringsverksamhet;

 ersättning för förlust eller skada på egendom vid fartygs förolyckande

som redare utger till sådan arbetstagare som avses i punkt 1 av anvis-

ningarna till 49 §;

 vinstandel, återbäring eller premieåterbetalning, som utgått på grund av

annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller

olycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel,

som utgått på grund av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på grund

av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat;

 ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst;

 periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke

utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 §

eller punkt 5 av anvisningarna till 46 § icke är berättigad till avdrag för

utgivet belopp;

 stipendier för mottagarens ut-

bildning;

 stipendium som är avsett för

andra ändmål och som inte utgår

periodiskt och inte utgör ersättning

för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning;

 stipendier för mottagarens ut-

bildning, dock inte sådant stipen-

dium som anges i punkt 12 sjunde

stycket av anvisningarna till 32 §;

 stipendium som är avsett för

andra ändmål och som inte utgår

periodiskt och inte utgör ersättning

för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning, dock

inte sådant stipendium som anges i

punkt 12 sjunde stycket av

anvisningarna till 32 §;

 studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973:349), internat-

bidrag, studielån och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag

samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknads-

utbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda, och äger i

följd härav de bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som

avsetts skola bestridas med bidrag av förevarande slag;

 introduktionsersättning enligt lagen (1992:1068) om introduktions-

ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar;

 allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag, samt barnpension enligt

lagen om allmän försäkring till den del pensionen för varje månad den

avser inte överstiger en tolftedel av fyrtio procent eller, vid pension efter

båda föräldrarna, åttio procent, av basbeloppet den månad pensionen avser

samt sådan i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring angiven

livränta i form av efterlevandelivränta till barn enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring eller enligt annan i nämnda lagrum angiven

författning till den del livräntan föranlett minskning av sådan del av

barnpension som inte är skattepliktig;

 kontantunderstöd som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av

statsmedel;

 handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän

försäkring, sådan del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag

som utgör ersättning för merkostnader, ersättning för merutgifter för resor

enligt 3 kap. 7 a § samma lag, särskilt pensionstillägg enligt lagen

(1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård

av sjukt eller handikappat barn som hemsjukvårdsbidrag och hemvårds-

bidrag, som utges av kommunala eller landstingskommunala medel till den

vårdbehövande;

 assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning och

ekonomiskt stöd till kostnader för personlig assistans enligt lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade;

 bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer;

 kommunalt bostadstillägg till handikappade;

 bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag och lagen

(1993:737) om bostadsbidrag;

 bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska

barn;

 bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med

barn;

 ersättning som faställts av allmän domstol eller utgått av allmänna

medel till den som utan att det skett yrkesmässigt inställt sig inför

domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser resersättning,

traktamente eller ersättning för tidsspillan;

 förmån av fri resa till eller från anställningsintervju eller kostnads-

ersättning för sådan resa till den del förmånen eller ersättningen avser resa

inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna

och, såvitt gäller ersättningen, till den del den inte överstiger faktiska

resekostnader och vid körning med egen bil inte överstiger det avdrag som

medges för kostnader för resor med egen bil enligt den schablon som anges

i punkt 4 av anvisningarna till 33 §;

 hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person

eller

egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som

begått brott;

 sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod eller modersmjölk;

 tävlingsvinst som inte hänför sig till anställlning eller uppdrag och

som

utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten

avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrundat

till närmaste hundratal kronor;

 sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit

från

personalstiftelse ur medel för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid

första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen;

 gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den

del

stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelse än sådan för vilka

avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen;

 intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kottar som

den skattskyldige själv plockat till den del intäkterna under ett

beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till

näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån;

 ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 69 § 1

och 2 mom., 69 a § tredje stycket eller 75 a § fjärde stycket uppbördslagen

(1953:272), 22 § tullagen (1973:670), 20 § lagen (1982:1006) om avdrags-

och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar, 5 kap. 13 §

lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen

(1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 24 § lagen

(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 32 och 34 §§

tullagen (1987:1065) eller 16 kap. 15 § mervärdeskattelagen (1994:200);

 ränta som enligt bestämmelserna i 3 kap. 23 § 3 och 4 lagen (1990:325)

om självdeklaration och kontrolluppgifter inte redovisas i kontrolluppgift

om sådan ränta för den skattskyldige under ett beskattningsår sammanlagt

inte uppgår till 500 kronor;

 ränta enligt 22 § tredje stycket lagen (1993 :737) om bostadsbidrag;

 vad som utgör utgående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200).

 Om mervärdesskatt ändå har räknats med vid inkomstredovisningen

anses skatten, om den betalats till staten, som en sådan speciell skatt för

vilken avdrag medges vid inkomsttaxeringen enligt denna lag. Till följd av

detta utgör belopp som har fallit bort, och för vilket avdrag medgetts vid

inkomsttaxeringen, skattepliktig intäkt vid inkomsttaxeringen.

 Beträffande ersättning som utfaller på grund av avtalsgruppsjukförsäk-

ring gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a mom. och punkt 12 av

anvisningarna till 22 §.

(Se vidare anvisningarna.)

1.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000)

om betalning av skatter och avgifter

 Härigenom föreskrivs att 8 kap. 20 § och 9 kap. 2 § lagen (1997:000)

om betalning av skatter och avgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

8 kap.

20 §

 Från någon annan ersättning för kostnader i arbetet än sådan som avses i

19 § skall skatteavdrag göras endast i följande utsträckning:

 1. Om det är uppenbart att ersättningen avser kostnader som mottagaren

inte får dra av vid inkomsttaxeringen, skall skatteavdrag beräknas på hela

ersättningen.

 2. Om det är uppenbart att ersättningen överstiger det belopp som

mottagaren får dra av vid inkomsttaxeringen, skall skatteavdrag beräknas

på den överstigande delen.

 I fråga om kostnadsersättning

för resa med egen bil i tjänsten

gäller att skatteavdrag beräknas på

ersättningen endast till den del den

överstiger det lägre kilometer-

avdraget i punkt 3 c av anvisning-

arna till 33 § kommunalskattelagen

(1928:370). Om ersättning från en

och samma utbetalare utges för mer

än 20 000 kilometers körning i

tjänsten under kalenderåret skall

skatteavdrag endast göras på den

del av ersättningen som överstiger

det högre kilometeravdraget i punkt

3 c första stycket kommunalskatte-

lagen och som belöper på körning

överstigande 20 000 kilometer.

9 kap.

2 §

 Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet

med 8 kap. 14, 15 och 17 §§. Sådan drivmedelsförmån som avses i punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370)

skall dock värderas till marknadsvärdet.

 På begäran av arbetsgivaren får skattemyndigheten bestämma värdet av

förmånen om

 1. det finns grund för jämkning av värdet av bilförmån eller kostförmån

enligt punkt 4 andra eller tredje stycket av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen (1928:370), eller

 2. bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker

med mer än 10 % från det värde

som följer av 42 § första stycket och

punkt 3 andra stycket av anvis-

ningarna till 32 § kommunalskatte-

lagen.

 2. bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker

med mer än 10 % från det värde

som följer av 42 § första stycket och

punkt 1 av anvisningarna till

nämnda paragraf.

 Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagaren om skattemyndighetens

beslut.

1.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om

ändring i lagen (1990:325) självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 9 § lagen (1990:325) om självdeklara-

tion och kontrolluppgifter i dess lydelse enligt lagen (1997:000) om

ändring i lagen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

3 kap.

9 §1

 I kontrolluppgiften skall det för varje belopp anges om

arbetsgivaren

skall betala arbetsgivaravgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

 Ersättning för ökade levnads-

kostnader eller kostnader för resa

med egen bil i tjänsten som enligt 8

kap. 19 och 20 §§ lagen (1997:000)

om betalning av skatter och avgifter

skall ligga till grund för beräkning

av skatteavdrag, skall i

kontrolluppgift anges som lön,

arvode eller motsvarande. Har

ersättning för ökade levnadskost-

nader som enligt 8 kap. 19 § lagen

om betalning av skatter och avgifter

inte skall ligga till grund för

beräkning av skatteavdrag utgått för

en eller flera tjänsteresor som

omfattat en sammanhängande pe-

riod av mer än tre månader, skall

detta anges i kontrolluppgift som

också skall innehålla upplysning om

i vad mån fråga är om inrikes eller

utrikes förrättning.

 Ersättning för ökade levnads-

kostnader eller kostnader för resa

med egen bil eller förmånsbil i

tjänsten som enligt 8 kap. 19 och 20

§§ lagen (1997:000) om betalning

av skatter och avgifter skall ligga

till grund för beräkning av

skatteavdrag, skall i kontrolluppgift

anges som lön, arvode eller

motsvarande. Har ersättning för

ökade levnadskostnader som enligt

8 kap. 19 § lagen om betalning av

skatter och avgifter inte skall ligga

till grund för beräkning av prelimi-

när A-skatt utgått för en eller flera

tjänsteresor som omfattat en

sammanhängande period av mer än

tre månader, skall detta anges i

kontrolluppgift som också skall

innehålla upplysning om i vad mån

fråga är om inrikes eller utrikes

förrättning.

 I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp det sammanlagda

värdet

av andra kostnadsersättningar än sådana som enligt 5 § 3 a-c skall uppges

först efter föreläggande av skattemyndigheten. Dock skall ersättningen, då

det är uppenbart att den avser kostnader som inte är avdragsgilla vid

mottagarens inkomsttaxering eller att den överstiger avdragsgillt beloppp,

till denna del anges som lön, arvode eller motsvarande.

 I kontrolluppgften skall särskilt för sig tas upp sådant skatteavdrag

som

har gjorts.

1Nuvarande lydelse enligt lagrådsremiss Ett nytt system för betalning av

skatter och avgifter, m.m.

1.5Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

homosexuella sambor

 Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813) om homosexuella sambor1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall

vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser

tillämpas även på de homosexuella samborna:

 1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

 2. ärvdabalken,

 3. jordabalken,

 4. 10 kap. 9 § rättegångsbalken,

 5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken,

 6. 19 § första stycket, punkt 1

nionde styscket och punkt 3 sjunde

stycket av anvisningarna till 31 §

samt punkt 3 a av anvisningarna till

33 § kommunalskattelagen,

 6. 19 § första stycket, punkt 1

nionde stycket och punkt 3 sjunde

stycket av anvisningarna till 31 §

samt punkterna 3 a, 3 b och 4 av

anvisningarna till 33 § kommunal-

skattelagen,

 7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

 8. bostadsrättslagen (1991:614),

 9. 9 § rättshjälpslagen (1972:429),

 10. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer,

 11. 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1979:988),

 12. 10 § insiderlagen (1990:1342),

 13. 11 kap. 3 § första och andra stycket och 5 § andra stycket vallagen

(1972:620),

 14. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, m.m.,

 15. 2 § andra stycket lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbunds-

republiken Tyskland och i Schweiz,

 16. lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad,

 17. 10 kap. 18 §, 11 kap 2 , 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16

kap. 7 och 9 §§ föräldrabalken, samt

 18. säkerhetsskyddslagen (1996:627),

 19. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa

fall

vid 1997 2001 års taxeringar.

 Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara

ogifta,

gäller det också de homosexuella samborna.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1Senaste lydelse 1996:1233.

1.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om

ändring lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

11 kap.

2 §1

 Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar

eller andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom

arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersätt-

ning som inte enligt 8 kap. lagen (1997:000) om betalning av skatter och

avgifter undantas vid beräkning av skatteavdrag. Sådan skattepliktig intäkt

i form av rabatt, bonus eller annan förmån som utgår på grund av

kundtrohet eller liknande, skall också anses som inkomst av anställning,

om den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för

förmånen är någon annan än den som är skattskyldig för förmånen. Till

sådan inkomst räknas dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven

lön som som under ett år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst

räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 §

första stycket 2 6 och fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster. I fråga om arbete som har utförts

utomlands bortses vid beräkningen av pensionsgrundande inkomst från

sådana lönetillägg som betingas av ökade levnadskostnader och andra

särskilda förhållanden i sysselsättningslandet. Såsom inkomst av

anställning anse även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt

sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande ersättning som utgår enligt annan författning eller på grund av

regeringens förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning

för

merkostnader,

 d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

 e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349) eller lagen (1983:1030) om säskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om delpensions-

försäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning

enligt de för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och

vid svenskundervisning för invandrare (sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden utgående bidrag

som ej är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den

mån regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när

de

startar egen rörelse,

 o) stipendium som enligt punkt

12 sjunde stycket av anvisningarna

till 32 § kommunalskattelagen skall

tas upp som intäkt av tjänst,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs

självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

 s) semesterersättning från semesterkassa.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för

utfört arbete i annan form än pension och semesterersättning från

semesterkassa, i fråga om ersättning till idrottsutövare från visst slag av

ideell förening samt i fråga om ersättning från vinstandelsstiftelse eller

annan juridisk person med motsvarande ändamål gäller i tillämpliga delar

bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde

styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller

annan ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är

bosatt utom riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den

försäkrade sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3

kap. 2 a § första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på

svenskt handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till

svensk medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk

juridisk person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande

inflytande över den utländska juridiska personen, enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för tilläggspen-

sionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från

främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare,

som tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i

riket, om en utländsk beskickning här i riket enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för

tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall

anses som arbetsgivare.

1 Nuvarande lydelse enligt lagrådsremiss Ett nytt system för betalning av

skatter och avgifter, m.m.

Förteckning över remissinstanserna

Följande remissinstanser har avgett yttrande. Riksförsäkringsverket,

Riksskatteverket, Kammarrätten i Jönköping, Länsrätten i Västernorrlands

län, Arbetsgivarverket, Konsumentverket, Arbetsmarknadsstyrelsen,

Tjänstemännens Centralorganisation TCO, Landsorganisationen i Sverige

LO, Svenska Arbetsgivareföreningen SAF, Företagarnas Riksförbund,

Grossistförbundet Svensk Handel, Svenska Revisorsamfundet SRS, IT-

Kommissionen, Naturvetenskapliga forskningsrådet, Svenska församlings-

och pastoratsförbundet SKPF, Svenska kyrkans personalförbund och

Säljarnas Riksförbund.

 Sveriges Akademikers Centralorganisation SACO, Företagens

Uppgiftslämnardelegation FUD och Auktoriserade revisorer FAR har

avstått från att yttra sig.

 Stiftelsen Svensk Etanolutveckling har inte svarat.

 Svenska Arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund har

lämnat ett gemensamt yttrande.

 Dessutom har det inkommit yttrande från Telia, Bilindustriföreningen

och HBH Consultants KB.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Lagtext

1.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 32 § 3 c mom., punkt 23 av anvisningarna till

23 §, punkterna 3 och 12 av anvisningarna till 32 §, punkt 6 av

anvisningarna till 33 §, punkt 4 av anvisningarna till 41 § samt punkterna 1

och 2 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

32 §

 3 c mom.1 Om en vara eller en tjänst, som en anställd erhåller av

arbetsgivaren, är av väsentlig betydelse för utförandet av hans arbetsupp-

gifter, skall förmånen av varan eller tjänsten inte tas upp som intäkt, om

förmånen är av begränsat värde för den anställde och inte utan svårighet

kan särskiljas från nyttan i anställningen. Inte heller tas som intäkt upp

förmån av fria arbetskläder och fri uniform om förmånen avser kläder som

är anpassade för arbetet och inte lämpligen kan användas privat.

 En förmån av att använda en av

arbetsgivaren tillhandahållen

datorutrustning för privat bruk skall

inte tas upp som intäkt, om

förmånen väsentligen riktar sig till

hela den stadigvarande personalen

på arbetsplatsen.

 Anvisningarna

till 23 §

 23.2 Avdrag får göras för fastighetsskatt och särskild löneskatt på

pensionskostnader och speciella för näringsverksamheten utgående skatter

och avgifter till det allmänna. Däremot får svenska allmänna skatter inte

dras av (se 20 §). Avdrag får dock göras för mervärdesskatt som har

återförts enligt 9 kap. 5 eller 6 § mervärdesskattelagen (1994:200) och

inbetalats till staten på sätt som anges i 9 kap. 3 § första stycket 2

mervärdesskattelagen.

 Premie för grupplivförsäkring, som tecknats av fysisk person i hans

egenskap av utövare av viss näringsverksamhet, utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten. Om den ersättning, som kan komma att

utfalla på grund av försäkringen, utgår efter väsentligt förmånligare

grunder än vad som gäller enligt grupplivförsäkring för befattningshavare i

statens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses

motsvara förmåner enligt grupplivförsäkring för nyss nämnda befattnings-

havare räknas som omkostnad i näringsverksamheten. Premie för

reseskyddsförsäkring avseende resa i verksamheten utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten.

 Bestämmelserna i punkt 6 av

anvisningarna till 33 § om avdrag

för avgift till erkänd arbets-

löshetskassa gäller också beträffan-

de inkomst av näringsverksamhet.

 Bestämmelserna i punkt 6 första

stycket av anvisningarna till 33 §

om avdrag för avgift till arbets-

löshetskassa gäller också beträffan-

de inkomst av näringsverksamhet.

 Bestämmelserna i punkt 4 av anvisningarna till 33 § om avdrag för

kostnader för resor till och från arbetsplatsen och i 33 § 2 mom. om

begränsning i rätten till avdrag för sådana kostnader gäller också

beträffande inkomst av näringsverksamhet. Om den skattskyldige har

kostnader för sådana resor både i inkomstslaget tjänst och i inkomstslaget

näringsverksamhet skall begränsningen avse de sammanlagda kostnaderna

och i första hand medföra en minskning av avdraget i inkomstslaget tjänst.

 till 32 §

 3.3 Såsom intäkt av tjänst skall

upptas, bland annat, hyresvärdet av

bostad, som kan vara åt den

anställde upplåten. För den, som är

anställd och såsom löneförmån

åtnjuter bostad, skall alltså värdet

av denna bostadsförmån medräknas

vid löneförmånernas uppskattning.

Såsom intäkt skall även upptas

exempelvis värdet av fri kost och

fria resor samt skatter, försäkringar

o.d., som arbetsgivaren betalat för

den anställdes räkning eller som

den anställde annars åtnjutit på

grund av anställningen. Skatteplikt

föreligger dock inte för värdet av fri

kost som åtnjuts på allmänna

transportmedel vid tjänsteresa eller

för värdet av fri frukost som åtnjuts

på hotell eller liknande inrättning i

samband med övernattning där

under tjänsteresa, allt under för-

utsättning att kosten obligatoriskt

ingår i priset för transporten eller

övernattningen i fråga. Värdet av fri

kost som åtnjuts vid representation

utgör inte heller skattepliktig intäkt.

Såvitt avser intern representation

gäller detta endast om samman-

komsten är tillfällig och av kort

varaktighet. Arbetsgivares kost-

nader för tryggande av

arbetstagares pension genom

avsättning eller pensionsförsäkring

utgör inte skattepliktig intäkt för

den anställde. Förmån av fri

försäkring avseende reseskydd

under tjänsteresa är inte heller

skattepliktig.

 Angående värdesättning å bo-

stadsförmån och andra naturaför-

måner, som kunna ingå i avlöning-

en, meddelas bestämmelser i 42 §

och därtill hörande anvisningar. Är

tjänstebostad med hänsyn till veder-

börande tjänsteinnehavare i

tjänsten åliggande representations-

skyldighet större än som skäligen

kan anses erforderligt för en person

i motsvarande ställning men utan

särskild, med tjänsten förenad rep-

resentationsskyldighet, skall såsom

värde å bostadsförmånen upptagas

allenast vad som kan anses mot-

svara en bostad av sistnämnda

beskaffenhet. Motsvarande gäller,

därest tjänstebostad av annan an-

ledning är större än som kan anses

erforderligt för tjänsteinnehavarens

och hans familjs behov. Har tjänste-

innehavare fått utgiva ersättning för

bostadsförmån, skall givetvis

bostadens uppskattade värde

därmed minskas.

 3. Såsom intäkt av tjänst skall

upptas, bland annat, förmån av fri

eller delvis fri bostad. Angående

värdering av bostadsförmån finns

bestämmelser i 42 § och därtill

hörande anvisningar. I bostads-

förmån skall inte inräknas förmån

av fritt eller delvis fritt garage.

 Såsom intäkt skall även upptas

exempelvis värdet av fri kost.

Skatteplikt föreligger dock inte för

värdet av fri kost som åtnjuts på

allmänna transportmedel vid

tjänsteresa eller för värdet av fri fru-

kost som åtnjuts på hotell eller

liknande inrättning i samband med

övernattning där under tjänsteresa,

allt under förutsättning att kostna-

den obligatoriskt ingår i priset för

transporten eller övernattningen i

fråga. Värdet av fri kost som åtnjuts

vid representation utgör inte heller

skattepliktig intäkt. Såvitt avser

intern representation gäller detta

endast om sammankomsten är

tillfällig och av kort varaktighet.

 Såsom intäkt skall upptas värdet

av fria resor samt skatter, för-

säkringar o.d., som arbetsgivaren

betalat för den anställdes räkning

eller som den anställde annars

åtnjutitit på grund av anställningen.

Förmån av fri försäkring avseende

reseskydd under tjänsteresa är dock

inte skattepliktig.

 Arbetsgivares kostnader för tryg-

gande av arbetstagares pension

genom avsättning eller pensions-

försäkring utgör inte skattepliktig

intäkt för den anställde.

 12.4 Sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring och sjukpenning enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän utgör skattepliktig intäkt av tjänst om

förmånen grundas på förvärvsinkomst, som hänför sig till tjänst. Till intäkt

av tjänst hänföres under nämnda förutsättning också ersättning enligt lagen

(1989:225) om ersättning till smittbärare samt annan lag eller författning,

som utgått annorledes än på grund av försäkring, som nyss sagts, till någon

vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring.

 Föräldrapenningförmåner och vårdbidrag enligt lagen om allmän

försäkring, ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet

för närståendevård samt ersättning som en allmän försäkringskassa utger

enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön utgör skattepliktig intäkt av

tjänst, dock ej sådan del av vårdbidrag som utgör ersättning för

merkostnader.

 Korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349), vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa, utbildningsbidrag för doktorander, särskilt

utbildningsbidrag samt timersättning vid vuxenutbildning för utvecklings-

störda (särvux) eller vid svenskundervisning för invandrare (sfi) räknas

som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning från arbetslöshetskassa, statsbidrag motsvarande

dagpenning vid arbetsmarknadsutbildning som lämnas till den som startar

egen näringsverksamhet, och som avser att utgöra ett tillskott till

näringsidkarens försörjning under inledningsskedet av verksamheten,

räknas som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Dagpenning vid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas

som skattepliktig intäkt av tjänst.

 Detsamma gäller dagpenning som enligt av regeringen eller av statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknads-

utbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda.

 Forskarstipendium (Marie

Curie-stipendium) som utges direkt

eller indirekt av Europeiska gemen-

skaperna räknas som skattepliktig

intäkt av tjänst.

till 33 §

 6.5 Avdrag medges för avgift till

erkänd arbetslöshetskassa. Kan

sådant avdrag ifrågakomma i flera

förvärvskällor skall det i första

hand hänföras till den

förvärvskälla där bruttointäkten är

störst.

 6. Avdrag medges för avgift till

arbetslöshetskassa. Kan sådant

avdrag komma i fråga i flera för-

värvskällor skall det i första hand

hänföras till den förvärvskälla där

bruttointäkten är störst.

 Avdrag medges även för avgift

till utländsk arbetslöshetskassa

eller motsvarande enligt ett annat

lands system för förmåner vid

arbetslöshet, om intäkt av arbete

från det landet tas upp som intäkt

av tjänst i Sverige under

beskattningsåret och avgiften inte

får dras av enligt 46 § 2 mom. 3.

Har den skattskyldige varit bosatt i

Sverige under endast del av

beskattningsåret medges avdrag

bara till den del avgiften belöper

på nämnda tid.

till 41 §

 4.6 I fråga om inkomst av tjänst

gäller som allmän regel, att in-

komst skall anses hava åtnjutits

under det år, då densamma från

den skattskyldiges synpunkt är att

anse som verkligen förvärvad och

till sitt belopp känd. Detta är fram-

för allt förhållandet, då inkomsten

av den skattskyldige uppburits

eller blivit för honom tillgänglig

för lyftning eller, såsom i fråga om

bostadsförmån och andra förmåner

in natura, då den på annat sätt

kommit den skattskyldige till

godo, detta oberoende av huruvida

inkomsten intjänats under året eller

tidigare. Förmån av fri eller delvis

fri resa på tåg som värderas enligt

punkt 6 av anvisningarna till 42 §

skall dock anses åtnjuten redan när

den skattskyldige disponerar över

handling eller dylikt som berättigar

till resa. Har den skattskyldige på

grund av sin tjänst fått förvärva

värdepapper på förmånliga villkor,

tas förmånen upp till beskattning

det år förvärvet skedde. I fall då

behållning på pensionssparkonto

skall avskattas enligt 32 § 1 mom.

första stycket j inträder skattskyl-

digheten när pensionssparavtalet

upphör att gälla för de tillgångar

som skall avskattas. Vid sådan

överlåtelse av pensionsförsäkring

till ny försäkringsgivare som avses

i punkt 1 av anvisningarna till 31 §

anses pensionskapitalet utbetalt när

ansvaret för en överlåten försäk-

ring övergår på den övertagande

försäkringsgivaren eller, i fråga om

pensionsförsäkring som överförs

till sådan del av försäkrings-

givarens verksamhet som inte

avser pensionsförsäkring, när

överföringen äger rum.

 4. I fråga om inkomst av tjänst

gäller som allmän regel, att inkomst

skall anses hava åtnjutits under det

år, då densamma från den

skattskyldiges synpunkt är att anse

som verkligen förvärvad och till sitt

belopp känd. Detta är framför allt

förhållandet, då inkomsten av den

skattskyldige uppburits eller blivit

för honom tillgänglig för lyftning

eller, såsom i fråga om

bostadsförmån och andra förmåner

in natura, då den på annat sätt

kommit den skattskyldige till godo,

detta oberoende av huruvida in-

komsten intjänats under året eller

tidigare. Förmån av fri eller delvis

fri resa på tåg som värderas enligt

punkt 6 av anvisningarna till 42 §

skall dock anses åtnjuten redan när

den skattskyldige disponerar över

handling eller dylikt som berättigar

till resa. Förmån av fritt eller delvis

fritt drivmedel skall anses åtnjuten

månaden efter det att drivmedlet

har kommit den skattskyldige till

godo. Har den skattskyldige på

grund av sin tjänst fått förvärva

värdepapper på förmånliga villkor,

tas förmånen upp till beskattning

det år förvärvet skedde. I fall då

behållning på pensionssparkonto

skall avskattas enligt 32 § 1 mom.

första stycket j inträder

skattskyldigheten när pen-

sionssparavtalet upphör att gälla för

de tillgångar som skall avskattas.

Vid sådan överlåtelse av pensions-

försäkring till ny försäkringsgivare

som avses i punkt 1 av anvisning-

arna till 31 § anses pensionskapi-

talet utbetalt när ansvaret för en

överlåten försäkring övergår på den

övertagande försäkringsgivaren

eller, i fråga om pensionsförsäkring

som överförs till sådan del av

försäkringsgivarens verksamhet

som inte avser pensionsförsäkring,

när överföringen äger rum.

 Å andra sidan skall utgifterna och omkostnaderna för inkomstförvärvet

avdragas från intäkten under det år, då de verkligen blivit av den

skattskyldige bestridda, även om de avser inkomst, som tidigare förvärvats

eller först under ett senare år beräknats inflyta.

till 42 §

 1.7 Stundom inträffar, att på en ort saknas möjlighet att uthyra

bostäder

och att för den skull något hyrespris för orten inte kan fastslås. Särskilt

gäller detta i glest befolkade orter, där befolkningen huvudsakligen består

av jordbrukare, vilka bo på fastigheter, som av dem brukas. Den

omständigheten, att uthyrningsmöjlighet inte föreligger, medför dock inte,

att bostadsförmån saknar värde. Vid bestämmande av bostadsförmånens

värde i nu angivet fall kan hyrespriset i kringliggande orter tjäna till

ledning.

 Värdet av en tjänstebostad som

är större än vad den skattskyldige

och hans familj behöver, skall be-

räknas som värdet av en normal

bostad för dem, om bostadens

storlek beror på den skattskyldiges

representationsskyldighet eller på

annat sätt beror på tjänsten.

 Med marknadsvärde avses det pris som betalas på orten, om det varit

fråga om att för kontanta medel inköpa produkter, varor eller andra

förmåner som ingår i lön eller annan inkomst. Om ett sådant pris inte direkt

kan anges, skall värdet tas upp till det belopp som med hänsyn till rådande

förhållanden kan beräknas vid en betalning med kontanta medel. Är det

fråga om produkter eller varor från egen näringsverksamhet, skall som

värde tas upp det belopp som det kan beräknas att den skattskyldige skulle

ha fått vid en försäljning under jämförbara förhållanden av motsvarande

kvantiteter.

 I fråga om praktikanter, lärlingar, elever vid sjuksköterskeskolor och

liknande förekommer, att vederbörande under utbildningstiden åtnjuter

naturaförmåner (fri kost, fri bostad) eventuellt jämte en mindre kon-

tantersättning, som närmast har karaktär av fickpengar. I dylika fall må

värdet av naturaförmånerna jämkas och upptagas till det lägre belopp, som

med hänsyn till kontantersättningens storlek och övriga förhållanden

framstår som skäligt.

 2.8Värdet av bilförmån exklusive drivmedel skall för kalenderår

bestämmas till 0,3 basbelopp med tillägg av ett ränterelaterat belopp och ett

prisrelaterat belopp. Det ränterelaterade beloppet skall beräknas till 75

procent av statslåneräntan vid utgången av november månad andra året

före taxeringsåret multiplicerat med nybilspriset för årsmodellen. Det

prisrelaterade beloppet skall för en bil med ett nybilspris för årsmodellen

som uppgår till högst 7,5 basbelopp beräknas till 9 procent av nybilspriset.

Överstiger nybilspriset 7,5 basbelopp skall det prisrelaterade beloppet

bestämmas till 9 procent av 7,5 basbelopp med tillägg av ett belopp

motsvarande 20 procent av den del av nybilspriset som överstiger 7,5

basbelopp.

 Är förmånsbilens årsmodell sex

år eller äldre skall förmånsvärdet

likväl beräknas enligt första stycket.

Som nybilspris anses dock ett

belopp som utgör 80 procent av ett

uppskattat nybilspris för beskatt-

ningsårets årsmodell av de vanli-

gast förekommande bilarna ägda av

juridiska personer om inte det

verkliga nybilspriset är högre.

 Är förmånsbilens årsmodell sex

år eller äldre skall förmånsvärdet

likväl beräknas enligt första stycket.

Som nybilspris anses dock ett

belopp som utgör fyra basbelopp

om inte det verkliga nybilspriset,

med tillägg av anskaffningskostna-

den för extrautrustning enligt tredje

stycket, är högre.

 Vid beräkningen av förmåns-

värdet enligt första och andra

styckena skall till det angivna

nybilspriset i förekommande fall

läggas anskaffningskostnaden för

extrautrustning.

 Vid beräkningen av för-

månsvärdet enligt första och andra

styckena skall till det verkliga

nybilspriset i förekommande fall

läggas anskaffningskostnaden för

extrautrustning.

 För den som har kört minst 30 000 kilometer i tjänsten med förmåns-

bilen under ett kalenderår skall förmånsvärdet bestämmas till 75 procent av

det värde som skulle följa av reglerna i första tredje styckena.

 Om den skattskyldige åtnjuter förmånen endast under en del av året

skall förmånsvärdet beräknat enligt första fjärde styckena sättas ned med

en tolftedel för varje hel kalendermånad som han inte har åtnjutit

förmånen.

 Om bilförmån åtnjutits endast i ringa omfattning skall förmånen inte tas

upp till beskattning.

 Om det i bilförmånen ingår

förmån av fritt eller delvis fritt

drivmedel för förmånsbilen skall

denna förmån värderas till mark-

nadsvärdet multiplicerat med 1,2.

Marknadsvärdet skall antas mot-

svara värdet för den mängd driv-

medel som kan antas ha förbrukats

för förmånsbilens totala körsträcka

under den tid den skattskyldige varit

skattskyldig för förmånsbilen, om

den skattskyldige inte gör sannolikt

att förmånsvärdet är något annat.

 Om det i bilförmånen ingår

förmån av fritt eller delvis fritt

drivmedel för förmånsbilen skall

denna förmån värderas till mark-

nadsvärdet multiplicerat med 1,2.

Marknadsvärdet skall antas mot-

svara värdet för den mängd driv-

medel som kan antas ha förbrukats

för förmånsbilens totala körsträcka

under den tid den skattskyldige varit

skattskyldig för bilförmånen, om

den skattskyldige inte gör sannolikt

att marknadsvärdet är något annat.

 Med nybilspris för årsmodellen

avses det pris som bilen hade när

den som ny introducerades på den

svenska marknaden. Om ett sådant

introduktionspris ändras efter kort

tid skall som nybilspris för års-

modellen avses det justerade priset.

I avsaknad av introduktionspris

skall som nybilspris för årsmodellen

anses det pris som det kan antas att

bilen skulle ha haft om den

introducerats på den svenska mark-

naden när den var ny.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas, om inte

annat följer av punkt 2 och 3, första gången vid 1999 års taxering.

 2. Den nya bestämmelsen i punkt 4 av anvisningarna till 41 § tillämpas

endast i fråga om förmåner som kommit den skattskyldige till godo efter

utgången av år 1997.

 3. Den nya bestämmelsen i punkt 12 av anvisningarna till 32 § tillämpas

inte i fråga om stipendium som beviljats före utgången av år 1997 och vars

storlek har bestämts med hänsyn till att det inte är skattepliktigt.

1 Senaste lydelse 1995:651.

2 Lydelse enligt prop. 1996/97:100.

3 Senaste lydelse 1993:1515.

4 Lydelse enligt prop. 1996/97:107.

5 Senaste lydelse 1979:1157.

6 Senaste lydelse 1996:651.

7 Senaste lydelse 1990:650.

8 Senaste lydelse 1996:1208.

1.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1331) om

ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1996:1331) om ändring i

kommunaskattelagen (1928:370)

 dels att 19 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i övergångsbestämmelserna skall införas en ny punkt, 3, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

19 §1

 Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

 vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som

förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva;

 vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket

utfärdade

premieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vid

vinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100

kronor;

 ersättning, som på grund av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om

allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så

ock sådan ersättning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått

annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid

sjukdom eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall

som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller lagen

(1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke ersättningen

grundas på förvärvsinkomst, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller

olycksfall tillfallit någon på grund av annan försäkring, som icke tagits i

samband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i

form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig

enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på grund av

trafikförsäkring eller annan ansvarighetsförsäkring eller på grund av

skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur;

 belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen

utgått på grund av kapitalförsäkring, samt belopp som arbetsgivare utan att

försäkring har tecknats för anställdas räkning betalar ut och som motsvarar

ersättning på grund av grupplivförsäkring, i den mån beloppet inte

väsentligt överstiger vad som utgår för befattningshavare i statens tjänst;

 försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendom, dock

att skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad

än privatbostad eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som

skulle ha influtit om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade

sålts, hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den

mån ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill

omkostnad för näringsverksamhet;

 ersättning för förlust eller skada på egendom vid fartygs förolyckande

som redare utger till sådan arbetstagare som avses i punkt 1 av anvis-

ningarna till 49 §;

 vinstandel, återbäring eller premieåterbetalning, som utgått på grund av

annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller

olycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel,

som utgått på grund av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på grund

av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat;

 ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst;

 periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke

utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 §

eller punkt 5 av anvisningarna till 46 § icke är berättigad till avdrag för

utgivet belopp;

 stipendier för mottagarens ut-

bildning;

 stipendium som är avsett för

andra ändamål och som inte utgår

periodiskt och inte utgör ersättning

för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning;

 stipendium för mottagarens ut-

bildning, dock inte ett sådant stipen-

dium som anges i punkt 12 sjunde

stycket av anvisningarna till 32 §;

 stipendium som är avsett för

andra ändamål och som inte utgår

periodiskt och inte utgör ersättning

för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning, dock

inte ett sådant stipendium som

anges i punkt 12 sjunde stycket av

anvisningarna till 32 §;

 studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973:349), internat-

bidrag, studielån och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag

samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller statlig

myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknads-

utbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda, och äger i

följd härav de bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som

avsetts skola bestridas med bidrag av förevarande slag;

 introduktionsersättning enligt lagen (1992:1068) om introduktions-

ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar;

 allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag, samt barnpension enligt

lagen om allmän försäkring till den del pensionen för varje månad den

avser inte överstiger en tolftedel av fyrtio procent eller, vid pension efter

båda föräldrarna, åttio procent, av basbeloppet den månad pensionen avser

samt sådan i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring angiven

livränta i form av efterlevandelivränta till barn enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring eller enligt annan i nämnda lagrum angiven

författning till den del livräntan föranlett minskning av sådan del av

barnpension som inte är skattepliktig;

 kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av

statsmedel;

 handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän

försäkring, sådan del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag

som utgör ersättning för merkostnader, ersättning för merutgifter för resor

enligt 3 kap. 7 a § samma lag, särskilt pensionstillägg enligt lagen

(1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård

av sjukt eller handikappat barn samt hemsjukvårdsbidrag och hemvårds-

bidrag, som utges av kommunala eller landstingskommunala medel till den

vårdbehövande;

 assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning och

ekonomiskt stöd till kostnader för personlig assistans enligt lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade;

 bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer;

 kommunalt bostadstillägg till handikappade;

 bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag och lagen

(1993:737) om bostadsbidrag;

 bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska

barn;

 bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med

barn;

 ersättning som fastställts av allmän domstol eller utgått av allmänna

medel till den som utan att det skett yrkesmässigt inställt sig inför

domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning,

traktamente eller ersättning för tidsspillan;

 förmån av fri resa till eller från anställningsintervju eller kostnads-

ersättning för sådan resa till den del förmånen eller ersättningen avser resa

inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna

och, såvitt gäller ersättningen, till den del den inte överstiger faktiska

resekostnader och vid körning med egen bil inte överstiger det avdrag som

medges för kostnader för resor med egen bil enligt den schablon som anges

i punkt 4 av anvisningarna till 33 §;

 hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person

eller

egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som

begått brott;

 sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod eller modersmjölk;

 tävlingsvinst som inte hänför sig till anställlning eller uppdrag och

som

utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten

avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrundat

till närmaste hundratal kronor;

 sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit

från

personalstiftelse ur medel för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid

första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen;

 gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den

del

stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelse än sådana för vilka

avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen;

 intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kottar som

den skattskyldige själv plockat till den del intäkterna under ett

beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till

näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån;

 ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 5 kap.

13 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 §

lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 33 §

tullagen (1994:1550) eller 19 kap. 2 och 12 14 §§ skattebetalningslagen

(1997:000);

 ränta som enligt bestämmelserna i 3 kap. 23 § 3 och 4 lagen (1990:325)

om självdeklaration och kontrolluppgifter inte redovisas i kontrolluppgift

om sådan ränta för den skattskyldige under ett beskattningsår sammanlagt

inte uppgår till 500 kronor;

 ränta enligt 22 § tredje stycket lagen (1993 :737) om bostadsbidrag;

 vad som utgör utgående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200).

 Om mervärdesskatt ändå har räknats med vid inkomstredovisningen

anses skatten, om den betalats till staten, som en sådan speciell skatt för

vilken avdrag medges vid inkomsttaxeringen enligt denna lag. Till följd av

detta utgör belopp som har fallit bort, och för vilket avdrag medgetts vid

inkomsttaxeringen, skattepliktig intäkt vid inkomsttaxeringen.

 Beträffande ersättning som utfaller på grund av avtalsgruppsjukförsäk-

ring gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a mom. och punkt 12 av

anvisningarna till 22 §.

(Se vidare anvisningarna.)

 3. Äldre bestämmelser om

stipendium i 19 § gäller i fråga om

stipendium som har beviljats före

utgången av år 1997 och vars

storlek har bestämts med hänsyn till

att det inte är skattepliktigt.

1Lydelse enligt prop. 1996/97:100.

1.3 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:000)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:000)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

9 kap.

2 §

 Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet

med 8 kap. 14, 15 och 17 §§. Sådan drivmedelsförmån som avses i punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370)

skall dock värderas till marknadsvärdet.

 På begäran av arbetsgivaren får skattemyndigheten bestämma värdet av

förmånen om

 1. det finns grund för jämkning av värdet av bilförmån eller kostförmån

enligt punkt 4 andra eller tredje stycket av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen, eller

 2. bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker

med mer än 10 % från det värde

som följer av 42 § första stycket och

punkt 3 andra stycket av anvis-

ningarna till 32 § kommunalskatte-

lagen.

 2. bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker

med mer än 10 % från det värde

som följer av 42 § första stycket och

punkt 1 andra stycket av

anvisningarna till den paragrafen.

 Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagaren om skattemyndighetens

beslut.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas i fråga om

förmåner som åtnjutitis efter utgången av år 1997.

1.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 och 9 §§ lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

3 kap.

7 §1

 Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av

bilförmån och kostförmån skall

dock bestämmelserna i punkt 4

andra eller tredje stycket av

anvisningarna till 42 § nämnda lag

tillämpas endast i enlighet med

beslut av skattemyndigheten med

stöd av 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen (1997:000).

Värdet av annan bostadsförmån

här i landet än förmån av

semesterbostad skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

8 kap. 15 och 16 §§ skattebetal-

ningslagen.

 Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av

bilförmån och kostförmån skall

dock bestämmelserna i punkt 4

andra eller tredje stycket av

anvisningarna till 42 § nämnda lag

tillämpas endast i enlighet med

beslut av skattemyndigheten med

stöd av 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen (1997:000).

Värdet av annan bostadsförmån

här i landet än förmån av

semesterbostad skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

8 kap. 15 och 16 §§ skatte-

betalningslagen. Dessutom skall i

fråga om sådan förmån anges om

bostaden är belägen på

taxeringsenhet som i fastig-

hetstaxeringslagen (1979:1152)

benämns småhusenhet.

 Om värdet av en förmån justerats enligt 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen skall anges att justering skett.

 Det sammanlagda värdet av

andra förmåner än bilförmån

exklusive drivmedel skall anges

särskilt för sig.

 Det sammanlagda värdet av

andra förmåner än bilförmån skall

anges särskilt för sig.

 I fråga om bilförmån skall uppgift lämnas om

 1. bilens modellbeteckning och årsmodell,

 2. nedsättning av bilförmåns-

värdet på grund av att den

skattskyldige utgett ersättning för

förmånen,

 2. nedsättning av värdet av

bilförmån exklusive drivmedel på

grund av att den skattskyldig utgett

ersättning för förmånen,

 3. antal kilometer tjänstekörning som ersättning för kostnader för

drivmedel för resa i tjänsten med förmånsbil avser,

 4. i fall förmån av fritt eller

delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen har

utgått,

 4. värdet av förmån av fritt eller

delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen,

 5. värdet av bilförmån exklusive drivmedel.

9 §2

 I kontrolluppgiften skall det för varje belopp anges om arbetsgivaren

skall betala arbetsgivaravgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

 Ersättning för ökade levnads-

kostnader eller kostnader för resa

med egen bil i tjänsten som enligt

8 kap. 19 och 20 §§ skatte-

betalningslagen (1997:000) skall

ligga till grund för beräkning av

skatteavdrag, skall i kontrolluppgift

anges som lön, arvode eller

motsvarande. Har ersättning för

ökade levnadskostnader som enligt

8 kap. 19 § skattebetalningslagen

inte skall ligga till grund för

beräkning av skatteavdrag utgått för

en eller flera tjänsteresor som

omfattat en sammanhängande pe-

riod av mer än tre månader, skall

detta anges i kontrolluppgift som

också skall innehålla upplysning om

i vad mån fråga är om inrikes eller

utrikes förrättning.

 Ersättning för ökade levnads-

kostnader eller kostnader för resa

med egen bil eller förmånsbil i

tjänsten som enligt 8 kap. 19 och

20 §§ skattebetalningslagen

(1997:000) skall ligga till grund för

beräkning av skatteavdrag, skall i

kontrolluppgift anges som lön,

arvode eller motsvarande. Har

ersättning för ökade levnads-

kostnader som enligt 8 kap. 19 §

skattebetalningslagen inte skall

ligga till grund för beräkning av

skatteavdrag utgått för en eller flera

tjänsteresor som omfattat en

sammanhängande period av mer än

tre månader, skall detta anges i

kontrolluppgift som också skall

innehålla upplysning om i vad mån

fråga är om inrikes eller utrikes

förrättning.

 I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp det

sammanlagda värdet av andra kostnadsersättningar än sådana som

enligt 5 § 3 a-c skall uppges först efter föreläggande av

skattemyndigheten. Dock skall ersättningen, då det är uppenbart

att den avser kostnader som inte är avdragsgilla vid mottagarens

inkomsttaxering eller att den överstiger avdragsgillt belopp, till

denna del anges som lön, arvode eller motsvarande.

 I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp sådant skatteavdrag

som

har gjorts.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas i fråga om

förmåner som åtnjutits efter utgången av år 1997.

1Lydelse enligt prop. 1996/97:100.

2Lydelse enligt prop. 1996/97:100.

1.5Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

homosexuella sambor

 Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813)1 om homosexuella sambor

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall

vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser

tillämpas även på de homosexuella samborna:

 1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

 2. ärvdabalken,

 3. jordabalken,

 4. 10 kap. 9 § rättegångsbalken,

 5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken,

 6. 19 § första stycket, punkt 1

nionde stycket och punkt 3 sjunde

stycket av anvisningarna till 31 §

samt punkt 3 a av anvisningarna till

33 § kommunalskattelagen,

 6. 19 § första stycket, punkt 1

nionde stycket och punkt 3 sjunde

stycket av anvisningarna till 31 §

samt punkterna 3 a, 3 b och 4 av

anvisningarna till 33 § kommunal-

skattelagen (1928:370),

 7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

 8. bostadsrättslagen (1991:614),

 9. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer,

 10. 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1979:988),

 11. 10 § insiderlagen (1990:1342),

 12. 14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen

(1997:157),

 13. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, m.m.,

 14. 4 § andra stycket lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall,

 15. lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad,

 16. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2 , 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16

kap. 7 och 9 §§ föräldrabalken,

 17. säkerhetsskyddslagen (1996:627), samt

 18. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa

fall

vid 1997 2001 års taxeringar.

 Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara

ogifta,

gäller det också de homosexuella samborna.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1Lydelse enligt prop. 1996/97:133.

1.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring

i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring i paragrafens lydelse enligt lagen (1997:000) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

11 kap.

2 §1

 Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar

eller andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom

arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersätt-

ning som inte enligt 8 kap. 19 eller 20 § skattebetalningslagen (1997:000)

undantas vid beräkning av skatteavdrag. Sådan skattepliktig intäkt i form

av rabatt, bonus eller annan förmån som utgår på grund av kundtrohet eller

liknande, skall också anses som inkomst av anställning, om den som

slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen är

någon annan än den som är skattskyldig för förmånen. Till sådan inkomst

räknas dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven lön som under ett

år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst räknas inte heller intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen

(1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 § första stycket 2 6 och

fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster. I fråga om arbete som har utförts utomlands bortses vid

beräkningen av pensionsgrundande inkomst från sådana lönetillägg som

betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Såsom inkomst av anställning anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt

sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande ersättning som utgår enligt annan författning eller på grund av

regeringens förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning

för

merkostnader,

 d) dagpenning från arbetslöshetskassa,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349) eller lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om delpensions-

försäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning

enligt de för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och

vid svenskundervisning för invandrare (sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden utgående bidrag

som ej är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den

mån regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när

de

startar egen rörelse,

 o) stipendium som enligt punkt

12 sjunde stycket av anvisningarna

till 32 § kommunalskattelagen skall

tas upp som intäkt av tjänst, om

stipendiet utbetalats av en fysisk

person bosatt i Sverige eller av en

svensk juridisk person,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs

självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

 s) ersättning från semesterkassa.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för

utfört arbete i annan form än pension och ersättning från semesterkassa, i

fråga om ersättning till idrottsutövare från visst slag av ideell förening samt

i fråga om ersättning från vinstandelsstiftelse eller annan juridisk person

med motsvarande ändamål gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3

kap. 2 § andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller

annan ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är

bosatt utom riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den

försäkrade sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3

kap. 2 a § första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på

svenskt handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till

svenska medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från

utländsk juridisk person, en svensk juridisk person, som äger ett

bestämmande inflytande över den utländska juridiska personen, enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för tilläggspen-

sionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från

främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare,

som tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i

riket, om en utländsk beskickning här i riket enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen förbindelse har att svara för

tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall

anses som arbetsgivare.

1Lydelse enligt prop. 1996/97:100.

1.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 11 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

11 kap.

3 §1

 Med inkomst av annat förvärvsarbete avses

 a) inkomst av näringsverksamhet här i landet i vilken den försäkrade

arbetat i icke oväsentlig omfattning (aktiv näringsverksamhet);

 b) tillfälliga förvärvsinkomster av självständigt bedriven verksamhet;

 c) ersättning för arbete för någon annans räkning i pengar eller andra

skattepliktiga förmåner;

 d) sjukpenning och rehabili-

teringspenning enligt denna lag

samt sjukpenning enligt lagen

(1976:380) om arbetsskadeför-

säkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning

eller på grund av regeringens

förordnande, i den mån ersättningen

träder i stället för inkomst som ovan

nämnts samt

 d) sjukpenning och rehabi-

literingspenning enligt denna lag

samt sjukpenning enligt lagen

(1976:380) om arbetsskadeför-

säkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning

eller på grund av regeringens

förordnande, i den mån ersättningen

träder i stället för inkomst som ovan

nämnts;

 e) ersättning som utgör

skattepliktig inkomst av tjänst

enligt kommunalskattelagen

(1928:370) och som, utan att

anställningsförhållande förelegat,

utbetalats av fysisk person bosatt

utomlands eller av utländsk juridisk

person;

 e) ersättning som utgör

skattepliktig inkomst av tjänst

enligt kommunalskattelagen

(1928:370) och som, utan att

anställningsförhållande förelegat,

utbetalats av fysisk person bosatt

utomlands eller av utländsk juridisk

person samt

 f) stipendium som enligt punkt 12

sjunde stycket av anvisningarna till

32 § kommunalskattelagen skall tas

upp som intäkt av tjänst;

 allt i den mån inkomsten inte enligt 2 § är att hänföra till inkomst av

anställning.

 Bedömningen i första stycket a) görs för sig för varje förvärvskälla

enligt kommunalskattelagen (1928:370). Har inkomst som avses i första

stycket a) eller b) inte uppgått till 1 000 kronor för år, tas den inte i

beräkningen. Ej heller tas sådan ersättning som avses i första stycket c) i

beräkning, om ersättningen från den, för vilken arbetet utförts , under året

inte uppgått till 1 000 kr. Intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h

och i nämnda lag eller sådan ersättning enligt gruppsjukförsäkring eller

trygghetsförsäkring vid arbetsskada som enligt 2 § första stycket lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt räknas inte som inkomst av annat

förvärvsarbete.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1Senaste lydelse 1993:1551.

1.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1852) om

beräkning av statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster vid

1996 1999 års taxeringar

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1994:1852) om beräkning av statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996 1999 års taxeringar skall ha

följande lydelse.

2 §1

 För fysiska personer beräknas statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst

enligt följande.

 Skatt på förvärvsinkomst utgör

200 kronor samt 25 procent av den

del av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten som överstiger

en skiktgräns som vid 1998 års

taxering uppgår till 209 100 kronor.

Vid följande års taxeringar uppgår

skiktgränsen till skiktgränsen för

föregående taxeringsår

multiplicerad med ett tal, uttryckt i

procent, som anger förhållandet

mellan det jämförelsetal som enligt

1 kap. 6 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

ligger till grund för bestämmande

av basbeloppet för året före

taxeringsåret och det jämförelsetal

som enligt nämnda lagrum ligger

till grund för bestämmande av

basbeloppet för andra året före

taxeringsåret, med tillägg av 1,2

procentenheter. Skiktgränsen

fastställs av regeringen före

utgången av andra året före

taxeringsåret och avrundas nedåt till

helt hundratal kronor.

 Skatt på förvärvsinkomst utgör

200 kronor samt 25 procent av den

del av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten som överstiger

en skiktgräns som vid 1998 års

taxering uppgår till 209 100 kronor.

Vid följande års taxeringar uppgår

skiktgränsen till skiktgränsen för

föregående taxeringsår

multiplicerad med ett tal, uttryckt i

procent, som anger förhållandet

mellan det jämförelsetal som enligt

1 kap. 6 § andra stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

ligger till grund för bestämmande

av basbeloppet för året före

taxeringsåret och det jämförelsetal

som enligt nämnda lagrum ligger

till grund för bestämmande av

basbeloppet för andra året före

taxeringsåret, med tillägg av 1,6

procentenheter. Skiktgränsen

fastställs av regeringen före

utgången av andra året före

taxeringsåret och avrundas nedåt till

helt hundratal kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998 och tillämpas första gången

vid 1999 års taxering.

1Senaste lydelse 1996:692.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-06-05

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i

Försäkringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 29 maj 1997 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2.lag om ändring lagen (1996:1331) om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370),

3.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:000),

4.lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

5. lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor,

6.lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring,

7.lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

8.lag om ändring i lagen (1994:1852) om beräkning av statlig inkomstskatt

p

å

f

ö

r

v

ä

r

v

s

i

n

k

o

m

s

t

e

r

v

i

d

1

9

9

6

1

9

9

9

å

r

s

t

a

x

e

r

i

n

g

a

r

.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av departementssekreteraren

Monica Dahlbom.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

Punkt 2 av anvisningarna till 42 § innehåller bestämmelser om värdering

av bilförmån. De grundläggane bestämmelserna om värdet av bilförmån,

exklusive drivmedel, finns i punkt 2 första stycket, medan andra stycket

innehåller vissa specialregler beträffande äldre förmånsbilar. Enligt punkt 2

tredje stycket i dess gällande lydelse skall vid beräkningen av förmåns-

värdet enligt första och andra styckena det nybilspris som anges där i

förekommande fall ökas med anskaffningskostnaden för extrautrustning.

I lagrådsremissen föreslås vissa ändringar i andra och tredje styckena. Bl.a.

skall nybilspriset beträffande äldre bilar beräknas på ett annat sätt än

hittills.

Enligt Lagrådets mening bör andra och tredje styckena förtydligas i

förhållande till remissförslaget. Lagrådet förordar att styckena ges följande

lydelse.

 Är förmånsbilens årsmodell sex år gammal eller äldre, skall nybilspriset

anses motsvara fyra basbelopp, om inte det verkliga nybilspriset, med

tillägg av anskaffningskostnad för extrautrustning, är högre.

Vid beräkningen av förmånsvärdet enligt första stycket skall utom i fall

då nybilspriset enligt andra stycket skall anses motsvara fyra basbelopp

till nybilspriset i förekommande fall läggas anskaffningskostnaden för

extrautrustning.

I punkt 2 sjunde stycket av anvisningarna till 42 § lämnas bestämmelser

om beräkningen av värdet av förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel för

en förmånsbil. Förmånen skall värderas till marknadsvärdet, multiplicerat

med 1,2. Marknadsvärdet skall antas motsvara värdet för den mängd

drivmedel som kan antas ha förbrukats för förmånsbilens totala körsträcka

under den tid som den skattskyldige varit skattskyldig för bilförmånen. Den

skattskyldige ges dock enligt remissförslaget en möjlighet att göra

sannolikt att marknadsvärdet är något annat.

Enligt vad som upplysts vid föredragningen inför Lagrådet är syftet med

den sistnämnda bestämmelsen att, om förmånsbilen har använts i tjänsten

eller i övrigt på ett sätt som inte omfattas av den skattskyldiges privata

körning, den skattskyldige skall kunna få till stånd en motsvarande

minskning av värdet av drivmedelsförmånen. Enligt Lagrådets mening bör

detta framgå direkt av lagtexten.

Lagrådet förordar att sjunde stycket ges följande utformning:

 Om det i bilförmånen ingår förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel för

förmånsbilen, skall denna förmån beräknas till marknadsvärdet,

multiplicerat med 1,2, av den mängd drivmedel som kan antas ha

förbrukats för förmånsbilens totala körsträcka under den tid den

skattskyldige varit skattskyldig för bilförmånen. Om den skattskyldige gör

sannolikt att den mängd drivmedel som han har förbrukat vid privat

körning är lägre, skall marknadsvärdet för drivmedlet sättas ned i

motsvarande mån.

Förslaget till lag om ändring i lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter

I 3 kap. 7 § fjärde stycket finns bestämmelser i fem olika punkter om vilka

uppgifter i fråga om bilförmån som skall lämnas i en kontrolluppgift.

Enligt punkt 2 skall anges den nedsättning av bilförmånsvärdet som

föreligger på grund av att den skattskyldige utgett ersättning för förmånen.

Enligt punkt 4 skall anges om förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel har

utgått.

I lagrådsremissen föreslås att punkt 2 ändras så att det klargörs att

uppgiften om nedsättning av bilförmånsvärdet skall avse bilförmånsvärdet

exklusive drivmedel. Vidare föreslås att punkt 4 bygggs ut så att det inte

endast skall anges att förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel har utgått

utan också med vilket belopp en sådan förmån har utgått.

Lagrådet har inte någon erinran mot de föreslagna ändringarna i sak.

Ordningsföljden mellan de fem punkterna i stycket framstår emellertid som

ologisk. Vissa förtydliganden i punkterna bör också göras. Lagrådet

föreslår att fjärde stycket i 3 kap. 7 § får följande lydelse:

 I fråga om bilförmån skall uppgift lämnas om

1. bilens modellbeteckning och årsmodell,

2. nedsättning av värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, på grund av

att den skattskyldige utgett ersättning för förmånen,

3. värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, efter nedsättning enligt

punkt 2,

4. värdet av förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel enligt punkt 2 sjunde

stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen, och

5. antalet kilometer tjänstekörning som ersättning för kostnader för

drivmedel för resa i tjänsten med förmånsbil avser.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 juni 1997

Närvarande statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

______________

Regeringen beslutar propositionen 1996/97:173 Beskattning av

bostadsförmån, m.m.

 1

 2

 3

 5

 6

 6

 7

 7

 17

 17

 19

 19

 20

 20

 21

 21

 25

 25

 27

 27

 30

 30

 32

 32

 35

 35

 36

 36

 37

 37

 38

 38

 73

 73

 75

 75

 101

 101

 102

 102

 103

 103

 114

 114

 115

 115

 118

 118

 119

 119

 121

 121

 123

 123

 125

 125

 126

 126

 127

 127

 115

 115

 115

 118

 118