Regeringens proposition

1996/97:105

Kommunal samverkan

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 6 mars 1997

Lena Hjelm-Wallén

 Leif[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Inrikesdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i kommunallagen (1991:900), plan- och

bygglagen (1987:10), lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv

persontrafik och lagen (1992:339) om proportionellt valsätt. Vidare föreslås att

kommunalförbundslagen (1985:894) skall upphöra att gälla.

 Förslaget till ändringar i kommunallagen innebär dels att det blir möjligt

för kommuner och landsting att samverka med andra kommuner och landsting genom

en gemensam nämnd, dels att bestämmelserna om kommunalförbund tas in i lagen.

 Förslaget om en gemensam nämnd innebär att kommuner och landsting får samverka

om kommunala angelägenheter som är gemensamma. Den gemensamma nämnden tillsätts

i någon av de samverkande kommunerna eller landstingen och ingår i denna kommuns

eller detta landstings organisation.

 Reglerna om kommunalförbund förenklas och moderniseras. Bl.a. föreslås att det

skall bli enklare att bilda ett kommunalförbund. Förbundsordningen ges en stärkt

roll. En uppgift för kommunalförbundet behöver inte längre vara gemensam för

medlemmarna. Kommunalförbund med direktion ges möjlighet att inrätta nämnder.

Medlemmarnas styrning och insyn stärks.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft, i fråga om gemensam nämnd den 1 augusti

1997, och i övrigt den 1 januari 1998. Äldre föreskrifter föreslås dock få

tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildas före den 1 januari 1998, dock

längst till och med den 31 december 2002. Äldre bestämmelser skall också gälla i

fråga om sådant beställarförbund och kommunalförbund som bildats enligt lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 6

2 Lagtext.................................................... 7

 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) 7

 2.2 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

 23

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:438) om

 huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik...... 25

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:339) om

 proportionellt valsätt.............................. 26

3 Ärendet och dess beredning................................. 27

 3.1 Lagrådet............................................ 27

4 Kommunal samverkan - ett behov i tiden..................... 28

 4.1 Samverkansformer i dag.............................. 28

 4.2 Kommunernas olika roller............................ 31

 4.3 Rättsliga gränser för samverkan..................... 32

 4.4 Nya förutsättningar nya behov....................... 32

 4.5 Samverkansformerna regleras i kommunallagen......... 34

5 Gemensam nämnd............................................. 36

 5.1 Samverkan i gemensam nämnd.......................... 36

 5.1.1 Ny modell för kommunal samverkan ............. 36

 5.1.2 Alla kommunala verksamheter................... 39

 5.2 Närmare om den gemensamma nämndens verksamhet, arbetsformer

 och ställning....................................... 40

 5.2.1 Nämndens verksamhet och arbetsformer.......... 40

 5.2.2 Instrument för de samverkandes styrning av och insyn i

 den gemensamma nämndens verksamhet............ 42

 5.2.3 Anslag av nämndens protokoll ................. 44

 5.3 Förtroendevalda och deras ansvar.................... 44

 5.3.1 Val av ledamöter och ersättare................ 44

 5.3.2 Valbarheten................................... 47

 5.3.3 Ekonomiska förmåner .......................... 47

 5.3.4 Ansvar och revision........................... 48

 5.4 Överklagande av beslut.............................. 50

 5.4.1 Laglighetsprövning............................ 50

 5.4.2 Förvaltningsbesvär............................ 52

 5.5 Övriga frågor....................................... 53

 5.5.1 Ekonomisk förvaltning......................... 53

 5.5.2 Personal och medbestämmande ................. 55

 5.5.3 Delegering och självförvaltningsorgan ........ 57

 5.5.4 Arkivfrågor................................... 58

 5.5.5 Datarättsliga frågor.......................... 58

 5.5.6 Offentlighets- och sekretessfrågor............ 59

 5.5.7 Förtroendenämnd............................... 60

 5.5.8 Civilt försvar................................ 60

 5.5.9 Fortsatt giltighet av lagen (1995:1285) om sjukvårds-

 samverkan..................................... 61

6 Förenklade regler om kommunalförbund....................... 62

 6.1 De viktigaste nyheterna ............................ 62

 6.2 Enklare att bilda ett kommunalförbund............... 62

 6.3 Lagreglerna förenklas och förbundsordningen får ökad

 betydelse........................................... 64

 6.4 Ökad frihet att bestämma om ändamålet............... 66

 6.5 Ökad frihet att bestämma om organisationen.......... 69

 6.5.1 Nuvarande former av samverkan i kommunalförbund behålls

 70

 6.5.2 Organisationen................................ 70

 6.5.3 Möjligt att inrätta nämnder i kommunalförbund med

 direktion .................................... 71

 6.6 Val av ledamöter och ersättare i de olika organen... 72

 6.6.1 Valet av ledamöter och ersättare ............. 72

 6.6.2 Förbundsmedlemmarnas representation i olika organ 74

 6.6.3 Valbarheten .................................. 76

 6.6.4 Mandattiderna................................. 78

 6.6.5 Ekonomiska förmåner .......................... 79

 6.7 Medlemmarnas styrning av och insyn i förbundets ekonomi och

 verksamhet stärks................................... 79

 6.7.1 Styrningen av budget- och planeringsprocessen. 82

 6.7.2 Rätten att närvara vid sammanträden........... 83

 6.7.3 Interpellationer och frågor................... 84

 6.8 Ekonomisk förvaltning............................... 86

 6.9 Förbundsmedlemmarnas ekonomiska ansvar.............. 87

 6.10 Revision............................................ 88

 6.11 Rätten att utträda ur ett kommunalförbund........... 89

 6.12 Likvidation och upplösning.......................... 90

 6.13 Hanteringen av tvister.............................. 91

 6.14 Kungörelser och andra tillkännagivanden............. 91

 6.15 Entledigande av förtroendevalda..................... 92

 6.16 Folkomröstning...................................... 93

 6.17 Laglighetsprövning.................................. 94

7 Ikraftträdande............................................. 95

8 Kostnadskonsekvenser....................................... 96

9 Författningskommentar...................................... 97

 9.1 Lag om ändring i kommunallagen ..................... 97

 9.2 Lag om ändring i plan- och bygglagen................124

 9.3 Lag om ändring i lagen om huvudmannaskap för viss kollektiv

 persontrafik........................................124

 9.4 Lag om ändring i lagen om proportionellt valsätt....125

Bilaga 1 Sammanfattning över betänkandet Kommunalför-

 bund och gemensam nämnd - två former för

 kommunal samverkan (SOU 1996:137)...................126

Bilaga 2 Författningsförslag (SOU 1996:137)..................

 130

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser

 (SOU 1996:137)......................................149

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 6 mars 1997 ........................................150

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i kommunallagen (1991:900),

2. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

3. lag om ändring i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv

persontrafik,

4. lag om ändring i lagen (1982:339) om proportionellt valsätt.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900)

Härigenom föreskrivs i fråga om kommunallagen (1991:900)

 dels att 3 kap. 20 § skall betecknas 3 kap. 29 §,

 dels att 1 kap. 3 §, 3 kap. 4 §, 4 kap. 1 §, 5 kap. 22, 34, 46, 52-54 §§, 6

kap. 1, 9, 30, 32 och 33 §§, 7 kap. 1 och 8 §§, 8 kap. 4 §, 9 kap. 2 och 16 §§

samt 10 kap. 1, 2, 6, 7, 11 och 14 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken till 3 kap. skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 3 kap. 20 § skall sättas närmast före 3 kap. 29

§,

 dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 3 kap. 3 a-3 c §§ samt

20-28 §§, 4 kap. 15 a och 23 a §§, 8 kap. 24-26 §§, 9 kap. 19-21 §§ samt närmast

före 3 kap. 20 §, 4 kap. 23 a §, 8 kap. 24 § och 9 kap. 19 § nya rubriker av

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

--------------------------------------------------------------------

 3 §

--------------------------------------------------------------------

 Föreskrifter om indelningsänd- Föreskrifter om indelningsänd-

ringar finns i lagen ringar finns i lagen (1979:411)

(1979:411) om ändringar i om ändringar i Sveriges indel-

Sveriges indelning i kommuner ning i kommuner och landsting.

och landsting. Föreskrifter om

kommunalförbund finns i

kommunalförbundslagen

(1985:894).

 Föreskrifter om den kommunala organisationen under krig eller krigsfara finns

i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och

domstolarna under krig eller krigsfara m.m.

--------------------------------------------------------------------

 3 kap. Kommunernas och 3 kap. Kommunernas och lands-

landstingens organisation tingens organisation och verk-

 samhetsformer

--------------------------------------------------------------------

 3 a §

 Kommuner och landsting får

 genom en gemensam nämnd fullgöra

 uppgifter enligt särskilda

 föreskrifter och för verksamheten

 i övrigt.

 En gemensam nämnd får fullgöra

 uppgifter för vilka det enligt

 särskilda föreskrifter skall fin-

 nas en eller flera nämnder i

 varje kommun eller landsting.

 Sådana uppgifter som kommun-

 eller landstingsstyrelsen har

 enligt lagen (1994:1720) om

 civilt försvar får dock inte

 fullgöras av en gemensam nämnd.

 En gemensam nämnd tillsätts i

 någon av de samverkande kommu-

 nerna eller landstingen och in-

 går i denna kommuns eller detta

 landstings organisation.

 3 b §

 Vad som gäller för en nämnd

 enligt denna lag skall, om

 inget annat sägs, även gälla en

 gemensam nämnd.

 3 c §

 En gemensam nämnds behörighet

 och befogenhet skall närmare

 preciseras i en överenskommelse

 mellan de berörda kommunerna och

 landstingen.

 4 §

 Fullmäktige skall, om inte något annat är särskilt föreskrivet, bestämma

nämndernas verksamhetsområden och inbördes förhållanden. Fullmäktige får därvid

besluta

 1. att en nämnd skall ha hand om en eller flera verksamheter i hela kommunen

eller landstinget,

 2. att en nämnd skall ha hand om en eller flera verksamheter för en del av

kommunen eller landstinget,

--------------------------------------------------------------------

 3. att en nämnd skall hand 3. att en nämnd skall ha hand

om verksamheten vid en eller om verksamheten vid en eller

flera anläggningar, och flera anläggningar,

 4. att en nämnd skall vara 4. att en nämnd skall vara un-

underställd en annan nämnd. derställd en annan nämnd, och

 5. att en nämnd skall vara ge-

 mensam med en annan kommun

 eller ett annat landsting.

--------------------------------------------------------------------

 Kommunalförbund

--------------------------------------------------------------------

 20 §

 Kommuner och landsting får

 bilda kommunalförbund och lämna

 över vården av kommunala angelä-

 genheter till sådana förbund.

 21 §

 Om inget annat sägs eller föl-

 jer av bestämmelserna om kommu-

 ner och landsting i denna lag,

 gäller dessa i tillämpliga delar

 även för kommunalförbund.

 22 §

 När ett kommunalförbund har

 hand om en angelägenhet som det

 finns bestämmelser om i en

 särskild författning, skall den

 författningens bestämmelser om

 kommuner eller landsting gälla

 för förbundet.

 Om det i någon annan författ-

 ning finns särskilda bestämmelser

 om kommunalförbund för ett visst

 ändamål, skall de gälla i stället

 för bestämmelserna i denna lag.

 23 §

 I ett kommunalförbund skall

 det som beslutande församling

 finnas förbundsfullmäktige eller

 en förbundsdirektion.

 Ledamöter och ersättare i den

 beslutande församlingen väljs av

 förbundsmedlemmarnas fullmäktige

 enligt vad som anges i förbund-

 sordningen.

 Varje förbundsmedlem skall

 vara representerad i den beslu-

 tande församlingen med minst en

 ledamot och en ersättare.

 Antalet ersättare skall vara

 lika många som antalet ledamöter.

 24 §

 Den beslutande församlingen

 väljs för fyra år, om inte en kor-

 tare mandattid anges i för-

 bundsordningen.

 Mandattiden räknas från och med

 den 1 januari året efter det då

 val av fullmäktige har ägt rum i

 hela landet, om inte annat

 anges i förbundsordningen.

 25 §

 Den beslutande församlingen

 skall tillsätta en

 förbundsstyrelse. Om ett förbund

 är organiserat med

 förbundsdirektion, skall di-

 rektionen också vara förbundssty-

 relse.

 Den beslutande församlingen

 skall tillsätta de organ som ut-

 över förbundsstyrelsen behövs för

 att fullgöra kommunalförbundets

 uppgifter.

 26 §

 En förbundsmedlem har rätt att

 utträda ur ett kommunalförbund.

 Uppsägningstiden skall vid ut-

 träde vara tre år, om inte korta-

 re tid anges i förbundsordning-

 en.

 27 §

 För ett kommunalförbund skall

 det finnas en förbundsordning

 med närmare bestämmelser om

 förbundet. Förbundsordningen

 skall fastställas av förbundsmed-

 lemmarnas fullmäktige.

 28 §

 Förbundsordningen skall ange

 1. kommunalförbundets namn och

 den ort där förbundet skall ha

 sitt säte, förbundets medlemmar

 och ändamål,

 2. förbundets organisation

 samt organens befogenheter och

 inbördes förhållanden,

 3. antalet ledamöter och ersät-

 tare i den beslutande försam-

 lingen och hur förbundsmedlem-

 marna skall vara representerade

 samt mandattiden i de fall som

 anges i 24 §,

 4. antalet revisorer och

 revisorsersättare och deras

 mandattid,

 5. i fråga om förbund med för-

 bundsdirektion, på vilket sätt

 och vilken av

 förbundsmedlemmarna som skall

 utse revisorer och revisor-

 sersättare,

 6. om en förbundsmedlem skall

 ha rätt att väcka ärenden i den

 beslutande församlingen,

 7. om det för beslut skall krä-

 vas kvalificerad majoritet i

 den beslutande församlingen och

 för vilka ärenden detta skall gäl-

 la,

 8. om en förtroendevald hos en

 förbundsmedlem som inte är le-

 damot i den beslutande försam-

 lingen skall ha sådan yttrande-

 rätt som anges i 5 kap. 21 §,

 9. om en förtroendevald hos en

 förbundsmedlem som inte är le-

 damot eller ersättare i för-

 bundsstyrelsen eller någon annan

 nämnd skall ha sådan närvarorätt

 som anges i 4 kap. 23 §,

 10. var förbundets kungörelser

 och andra tillkännagivanden

 skall anslås,

 11. förbundsmedlemmarnas an-

 delar i förbundets tillgångar och

 skulder och fördelningen av för-

 bundets kostnader mellan med-

 lemmarna,

 12. förbundsmedlemmarnas

 styrning av och insyn i förbun-

 dets ekonomi och verksamhet,

 13. föreskrifter om förbundets

 budgetprocess,

 14. förfarandet vid en för-

 bundsmedlems utträde ur förbun-

 det,

 15. förutsättningarna för och

 förfarandet vid förbundets likvi-

 dation och upplösning samt grun-

 derna för skifte av förbundets

 behållna tillgångar när förbundet

--------------------------------------------------------------------

upplöses,

 16. ordningen för att lösa

tvister mellan förbundet och

dess medlemmar, samt

 17. i fråga om förbund med

förbundsdirektion, ordningen för

att bestämma ekonomiska förmåner

till ledamöterna och ersättarna

i direktionen samt till revi-

sorerna och revisorsersättarna.

 4 kap.

 1 §

 Med förtroendevalda avses i denna lag ledamöter och ersättare i fullmäktige,

nämnder och fullmäktigeberedningar samt revisorer och revisorsersättare.

--------------------------------------------------------------------

 Med förtroendevalda avses också

 ledamöter och ersättare i den be-

 slutande församlingen, förbunds-

 styrelsen eller annan nämnd, de

 beslutande församlingarnas

 beredningar samt revisorer och

 revisorsersättare i ett kom-

 munalförbund.

--------------------------------------------------------------------

 15 a §

 Förtroendevalda i en gemensam

 nämnd har rätt till ersättning av

 den kommun eller det landsting

 som har valt dem.

--------------------------------------------------------------------

 Särskilt om kommunalförbund

 23 a §

 En förbundsmedlem får till

 ledamot eller ersättare i ett

 kommunalförbunds beslutande

 församling välja endast den som är

 ledamot eller ersättare i för-

 bundsmedlemmens fullmäktige.

 Ledamöter och ersättare i ett

 kommunalförbunds förbundsstyrelse

 och andra nämnder samt revisorer

 och revisorsersättare i ett kom-

 munalförbund väljs bland dem som

 har rösträtt vid val till någon av

 förbundsmedlemmarnas fullmäktige.

 5 kap.

 22 §

 Ordföranden och vice ordföranden i en nämnd, revisorerna samt de anställda i

kommunen eller landstinget är skyldiga att lämna upplysningar vid fullmäktiges

sammanträden, om fullmäktige begär det och om det inte finns något hinder mot

det på grund av sekretess enligt lag.

--------------------------------------------------------------------

 Fullmäktige i en kommun eller

 ett landsting som bildat en ge-

 mensam nämnd har rätt att begära

 upplysningar från nämnden. Ordför-

 anden och vice ordföranden i

 nämnden samt de anställda i de

 samverkande kommunerna och

 landstingen är skyldiga att lämna

 upplysningar vid fullmäktiges

 sammanträden, om det inte finns

 något hinder mot det på grund av

 sekretess enligt lag.

 34 §1

 Fullmäktige får besluta att det som ett led i beredningen av ett ärende som

fullmäktige skall handlägga skall inhämtas synpunkter från medlemmar i kommunen

eller landstinget.

 Detta kan ske genom folkomröstning, opinionsundersökning eller något liknande

förfarande. Vid opinionsundersökning eller liknande förfarande får valnämnden i

kommunen anlitas, om nämndens verksamhet i övrigt inte hindras av det.

 Närmare föreskrifter om förfarandet vid folkomröstning finns i lagen

(1994:692) om kommunala folkomröstningar.

--------------------------------------------------------------------

 Kommunalförbund får inte an-

 ordna folkomröstning eller

 anlita valnämnden i kommun som är

 förbundsmedlem.

**FOOTNOTES**

 1 Senaste lydelse 1994:690.

 46 §2

 Under de förutsättningar som anges i 2 § lagen (1992:339) om proportionellt

valsätt skall följande val vara proportionella:

 1. val av ledamöter och ersättare i nämnder och beredningar,

--------------------------------------------------------------------

 2. val av revisorer och 2. val av revisorer och revi-

revisorsersättare som avses i 9 sorsersättare som avses i 9 kap.

kap. 1 och 2 §§, och 1 och 2 §§,

--------------------------------------------------------------------

 3. val av ledamöter och 3. val av ledamöter och sup-

suppleanter i styrelsen för pleanter i styrelsen för

aktiebolag, ekonomiska aktiebolag, ekonomiska

föreningar eller stiftelser föreningar eller stiftelser

eller revisorer och revisors- eller revisorer och revisors-

suppleanter som skall granska suppleanter som skall granska

en sådan styrelses förvaltning. en sådan styrelses förvaltning

 och

 4. val av ledamöter och ersät-

 tare i den beslutande försam-

 lingen samt revisorer och revi-

 sorsersättare i kommunalförbund.

 Om inte något annat följer av

 förbundsordningen, skall det som

 sägs i första stycket tillämpas,

 när den beslutande församlingen i

 ett kommunalförbund väljer

 ledamöter och ersättare i för-

 bundsstyrelsen, andra nämnder,

 de beslutande organens bered-

 ningar samt revisorer och revi-

 sorsersättare.

 52 §3

 Interpellationer får ställas av ledamöterna och riktas till ordföranden i en

nämnd eller en fullmäktigeberedning samt till de förtroendevalda i övrigt som

fullmäktige bestämmer.

 Om borgarråd finns i Stockholms kommun, får fullmäktige besluta att

interpellationer får ställas bara till borgarråden eller vissa av dem.

--------------------------------------------------------------------

 Ledamöter i fullmäktige i kom-

 muner eller landsting som bil-

 dat en gemensam nämnd får ställa

 interpellationer om nämndens

 handläggning. Interpellationer

 skall riktas till nämndens ord-

 förande.

 53 §

--------------------------------------------------------------------

 Fullmäktige får besluta att Fullmäktige får besluta att

ordföranden i en nämnd får överlåta ordföranden i en nämnd får överlåta

besvarandet av en interpella- besvarandet av en interpella-

tion till en av fullmäktige tion till en av fullmäktige

utsedd ledamot i styrelsen för utsedd ledamot i styrelsen för

ett sådant företag som avses i 3 ett sådant företag som avses i 3

kap. 17 och 18 §§. kap. 17 och 18 §§ eller till

 ordföranden i styrelsen eller

 annan nämnd i ett kommunalförbund

 som kommunen eller landstinget

 är medlem i.

 54 §

 För att inhämta upplysningar får ledamöterna ställa frågor.

--------------------------------------------------------------------

 För att inhämta upplysningar får

 ledamöter i fullmäktige i kommu-

 ner eller landsting som bildat

 en gemensam nämnd ställa frågor.

 Frågor skall riktas till nämndens

 ordförande.

 Vad som sägs i 49 och 51-53 §§ skall då tillämpas.

 6 kap.

 1 §

 Styrelsen skall leda och samordna förvaltningen av kommunens eller

landstingets angelägenheter och ha uppsikt över övriga nämnders verksamhet.

--------------------------------------------------------------------

 Styrelsen skall också ha upp- Styrelsen skall också ha upp-

sikt över kommunal verksamhet sikt över kommunal verksamhet

som bedrivs i sådana företag som som bedrivs i sådana företag som

avses i 3 kap. 17 och 18 §§. avses i 3 kap. 17 och 18 §§ och

 sådana kommunalförbund som

 kommunen eller landstinget är

 medlem i.

 9 §

 Ledamöter och ersättare i en nämnd väljs av fullmäktige till det antal som

fullmäktige bestämmer. I styrelsen får antalet ledamöter inte vara mindre än fem

och antalet ersättare bör vara lika stort som antalet ledamöter.

 Om ersättarna inte väljs proportionellt, skall fullmäktige bestämma i vilken

ordning som de skall tjänstgöra.

--------------------------------------------------------------------

 Ledamöter och ersättare i en

 gemensam nämnd väljs av full-

 mäktige i de samverkande kom-

 munerna och landstingen. Var

 och en av de samverkande kom-

 munerna och landstingen skall

 vara representerade i den ge-

 mensamma nämnden med minst en

 ledamot och en ersättare.

 Antalet ersättare skall vara

 lika många som antalet ledamöter.

 30 §

 Vid ett sammanträde skall protokoll föras.

 I fråga om protokollens förande, innehåll, justering och hur justeringen

tillkännages skall 5 kap. 57-62 §§ tillämpas. Tillkännagivandet behöver dock

inte införas i någon tidning.

--------------------------------------------------------------------

 Justeringen av en gemensam

 nämnds protokoll skall tillkän-

 nages på var och en av de sam-

 verkande kommunernas och lands-

 tingens anslagstavlor. Till-

 kännagivandet behöver inte införas

 i någon tidning.

 32 §

 Fullmäktige skall utfärda reglementen med närmare föreskrifter om nämndernas

verksamhet och arbetsformer.

--------------------------------------------------------------------

 Reglementet för en gemensam

 nämnd skall antas av fullmäktige

 i var och en av de samverkande

 kommunerna eller landstingen.

 33 §

 En nämnd får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt en

anställd hos kommunen eller landstinget att besluta på nämndens vägnar i ett

visst ärende eller en viss grupp av ärenden, dock inte i de fall som avses i 34

§.

--------------------------------------------------------------------

 En gemensam nämnd får även under

 samma förutsättningar uppdra åt en

 anställd i någon av de

 samverkande kommunerna eller

 landstingen att besluta på

 nämndens vägnar.

 7 kap.

 1 §

 Om inte något annat följer av lag eller annan författning, får det i en kommun

eller ett landsting lämnas över till partssammansatta organ att inom en nämnds

verksamhetsområde svara för beredning, förvaltning och verkställighet.

--------------------------------------------------------------------

 Detta gäller dock bara ärenden Detta gäller dock bara ärenden

som rör förhållandet mellan kom- som rör förhållandet mellan kommu-

munen eller landstinget som nen eller landstinget som ar-

arbetsgivare och dess betsgivare och dess anställda,

anställda. samt beträffande en gemensam

 nämnd, förhållandet mellan de

 samverkande kommunerna eller

 landstingen som arbetsgivare

 och deras anställda.

 8 §

--------------------------------------------------------------------

 Företrädare för de anställda hos Företrädare för de anställda hos

en kommun eller ett landsting en kommun eller ett landsting

(personalföreträdare) får, i den (personalförträdare) får, i den

omfattning som anges i 9-13 §§, omfattning som anges i 9-13 §§,

närvara vid sammanträden med närvara vid sammanträden med

andra nämnder än styrelsen. andra nämnder än styrelsen. Före-

 trädare för anställda i kommuner

 eller landsting som samverkar i

 en gemensam nämnd får i

 motsvarande omfattning närvara

 vid sammanträden med den

 gemensamma nämnden.

 Närvarorätt saknas dock i revisionsnämnder, förtroendenämnder, valnämnder och

överförmyndarnämnder.

 8 kap.

 4 §

 Kommuner och landsting skall varje år upprätta en budget för nästa kalenderår

(budgetår).

--------------------------------------------------------------------

 Budgeten för en gemensam nämnd

 upprättas av den kommun eller

 det landsting som har tillsatt

 nämnden. Budgeten skall upprättas

 efter samråd med de övriga sam-

 verkande kommunerna och lands-

 tingen.

--------------------------------------------------------------------

 Särskilt om kommunalförbund

 24 §

 Föreskrifterna i 6 och 8 §§ gäl-

 ler inte för kommunalförbund.

 Förbundsmedlemmarna får meddela

 föreskrifter i förbundsordningen

 om de frågor som avses i 22 och

 23 §§.

 25 §

 I kommunalförbund med för-

 bundsdirektion skall det

 sammanträde vid vilket budgeten

 fastställs vara offentligt. En

 kungörelse om sammanträdet skall

 utfärdas i enlighet med vad som

 anges i förbundsordningen.

 26 §

 Om ett kommunalförbund saknar

 tillgångar för att betala en

 skuld, är förbundsmedlemmarna

 skyldiga att fylla bristen.

 Varje medlem skall skjuta till

 så stor del av bristen som

 svarar mot medlemmens andel i

 skulden efter de grunder som

 anges i förbundsordningen.

 9 kap.

 2 §

 Vid en samlad revision av hela verksamheten skall minst tre revisorer och lika

många ersättare väljas.

 Vid en särskild revision för granskning av en viss eller vissa nämnders

verksamhet skall minst tre revisorer och lika många ersättare väljas för varje

nämnd eller grupp av nämnder.

--------------------------------------------------------------------

 En gemensam nämnd skall

 granskas av revisorerna i var

 och en av de samverkande kommu-

 nerna eller landstingen.

 16 §

 Fullmäktige skall inhämta förklaringar över de anmärkningar som har

framställts i revisionsberättelsen.

 Därefter skall fullmäktige vid ett sammanträde före utgången av året efter det

år som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas eller vägras.

--------------------------------------------------------------------

 Frågan om ansvarsfrihet för en

 förtroendevald i en gemensam

 nämnd skall prövas av fullmäktige

 i den kommun eller det lands-

 ting som har valt honom eller

 henne.

--------------------------------------------------------------------

 Särskilt om kommunalförbund

 19 §

 För kommunalförbund gäller inte

 1 och 2 §§.

 I kommunalförbund med förbunds-

 fullmäktige väljs revisorer och

 revisorsersättare av för-

 bundsfullmäktige. I kommunalför-

 bund med direktion väljs reviso-

 rer och ersättare i enlighet med

 vad som anges i förbundsordning-

 en.

 20 §

 I kommunalförbund med för-

 bundsdirektion skall revi-

 sorerna avge en revisions-

 berättelse till var och en av

 förbundsmedlemmarnas fullmäktige.Vad som

 sägs om fullmäktige i 5, 16 och

 17 §§ skall beträffande sådana

 förbund gälla förbundsmedlemmarnas

 fullmäktige.

 21 §

 Om en förbundsdirektion till-

 satt en eller flera nämnder,

 skall revisorerna avge en sär-

 skild revisionsberättelse som

 avser nämndernas verksamhet till

 förbundsdirektionen.

 Direktionen prövar frågan om

 ansvarsfrihet skall beviljas

 eller inte för de nämnder som den

 till-sätter.

 10 kap.

 1 §4

 Varje medlem av en kommun eller ett landsting har rätt att få lagligheten av

kommunens eller landstingets beslut prövad genom att överklaga dem hos

länsrätten.

--------------------------------------------------------------------

 Lagligheten av en gemensam

 nämnds beslut får överklagas på

 samma sätt av varje medlem av de

 samverkande kommunerna och

 landstingen.

 Lagligheten av ett kommunal-

 förbunds beslut får överklagas på

 samma sätt av varje medlem av de

 kommuner eller landsting som

 ingår i kommunalförbundet samt av

 förbundsmedlemmarna.

 2 §

--------------------------------------------------------------------

 Följande beslut får överklagas: Följande beslut får överklagas:

 1. beslut av fullmäktige, 1. beslut av fullmäktige eller

 den beslutande församlingen i

 ett kommunalförbund,

 2. beslut av en nämnd eller 2. beslut av en nämnd eller

ett partssammansatt organ, om ett partssammansatt organ, om

beslutet inte är av rent beslutet inte är av rent

förberedande eller rent förberedande eller rent

verkställande art, samt verkställande art,

 3. beslut av förbundsstyrelsen

 eller en annan nämnd eller ett

 partssammansatt organ i ett

 kommunalförbund, om beslutet

 inte är av rent förberedande

 eller rent verkställande art,

 3. sådana beslut av samt

revisorerna som avses i 9 kap.

13 §. 4. sådana beslut av

 revisorerna som avses i 9 kap.

 13 §.

 6 §5

--------------------------------------------------------------------

 Överklagandet skall ha kommit Överklagandet skall ha kommit

in till länsrätten inom tre in till länsrätten inom tre

veckor från den dag då det veckor från den dag då det till-

tillkännagavs på kommunens eller kännagavs på kommunens, lands-

landstingets anslagstavla att tingets eller kommunalförbundets

protokollet över beslutet anslagstavla att protokollet

justerats. över beslutet justerats.

 Tidsfristen för överklagande av

 en gemensam nämnds beslut räknas

 från det att tillkännagivandet,

 att protokoll över beslutet

 justerats, har anslagits på an-

 slagstavlorna i samtliga

 samverkande kommuner och lands-

 ting.

 Anslaget om protokollsjusteringen måste vara uppsatt på anslagstavlan under

hela klagotiden för att tiden skall löpa ut.

 7 §6

--------------------------------------------------------------------

 Om överklagandet före klago- Om överklagandet före klago-

tidens utgång har kommit in tidens utgång har kommit in till

till kommunen eller kommunen, landstinget eller

landstinget i stället för till kommunalförbundet i stället för

länsrätten, skall överklagandet till länsrätten, skall överklagan-

ändå prövas. det ändå prövas. Detsamma gäller när

 överklagandet av en gemensam

 nämnds beslut kommit in till

 någon av de samverkande kom-

 munerna eller landstingen.

 11 §

--------------------------------------------------------------------

 Vid tillämpningen av förvalt- Vid tillämpningen av förvalt-

ningsprocesslagen (1971:291) ningsprocesslagen (1971:291)

skall kommunen eller skall kommunen, landstinget,

landstinget anses som part. gemensam nämnd eller kommunalför-

 bundet anses som part.

 14 §7

 Om länsrättens eller kammarrättens beslut har gått klaganden emot, får bara

klaganden själv överklaga beslutet.

--------------------------------------------------------------------

 Om länsrätten eller kammar- Om länsrätten eller kammarrätten

rätten har upphävt ett beslut har upphävt ett beslut eller

eller förbjudit att det förbjudit att det verkställs, får

verkställs, får domstolens domstolens beslut överklagas av

beslut överklagas av kommunen kommunen eller landstinget och

eller landstinget och av deras av deras medlemmar samt, i fråga

medlemmar. om beslut av en gemensam nämnd,

 av nämnden och medlemmarna i de

 samverkande kommunerna och-

 landstingen.

 Om länsrätten eller kammarrätten

 har upphävt ett beslut av ett

 kommunalförbund eller förbjudit

 att det verkställs, får dom-

 stolens beslut överklagas av för-

 bundet, av varje kommun och

 landsting som är medlem i för-

 bundet och av deras medlemmar.

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om bestämmelserna om gemensam nämnd den 1

augusti 1997, och i övrigt den 1 januari 1998, då kommunalförbundslagen

(1985:894) skall upphöra att gälla.

2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildas

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

3. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om sådant beställarförbund och

kommunalförbund som bildats enligt lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet

med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och

socialtjänst.

**FOOTNOTES**

 2 Senaste lydelse 1992:355.

 3 Senaste lydelse 1994:690.

 4 Senaste lydelse 1995:84.

 5 Senaste lydelse 1995:84.

 6 Senaste lydelse 1995:84.

 7 Senaste lydelse 1995:84.

2.2 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1 och 7 §§ plan- och bygglagen (1987:10) skall

ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 1 §

 Behöver sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår

flera kommuner utredas gemensamt eller behöver flera kommuners översiktliga

planering samordnas och kommer utrednings- och samordningsverksamheten inte till

stånd på annat sätt, får regeringen utse ett regionplaneorgan, som under viss

tid eller tills vidare skall ha hand om denna verksamhet (regionplanering). I

beslutet skall regionplaneorganets huvudsakliga uppgifter anges.

--------------------------------------------------------------------

 Till regionplaneorgan kan Till regionplaneorgan kan re-

regeringen utse ett befintligt geringen utse ett befintligt

kommunalförbund. Regeringen kan kommunalförbund. Regeringen kan

också förordna att de berörda också förordna att de berörda kom-

kommunerna skall bilda ett munerna skall bilda ett särskilt

särskilt regionplaneförbund, som regionplaneförbund, som skall

skall vara regionplaneorgan. vara regionplaneorgan. För ett

För ett sådant regionplaneförbund sådant regionplaneförbund skall

skall kommunalförbundslagen reglerna om kommunalförbund i

(1985:894) tillämpas i den mån kommunallagen (1991:900) till-

avvikande bestämmelser inte ämpas i den mån avvikande be-

meddelas i detta kapitel. stämmelser inte meddelas i detta

 kapitel.

 För regionplanering för kommunerna i Stockholms län finns särskilda

bestämmelser.

 7 §1

--------------------------------------------------------------------

 Senast dagen efter det att Senast dagen efter det att

justering av protokollet med justering av protokollet med

beslut om antagande, ändring beslut om antagande, ändring

eller upphävande av eller upphävande av regionplanen

regionplanen har har tillkännagivits på

tillkännagivits på anslagstavla anslagstavla enligt vad som

enligt vad som anges i 2 kap. anges i 3 kap. 28 § 10

13 § kommunalförbundslagen kommunallagen (1991:900) skall

(1985:894) skall meddelande om meddelande om tillkännagivandet

tillkännagivandet och proto- och protokollsutdrag med

kollsutdrag med beslutet sändas beslutet sändas till de kommuner

till de kommuner och läns- och länsstyrelser som berörs av

styrelser som berörs av planen planen samt till regeringen.

samt till regeringen.

 När beslutet har vunnit laga kraft skall planen sändas till länsstyrelserna

inom regionen samt till Boverket.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildas

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

**FOOTNOTES**

 1 Senaste lydelse 1990:1365.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:438) om

huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss

kollektiv persontrafik skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

 Huvudmannens uppgifter handhas i kommunalförbund om inte ett landsting eller

en kommun ensam är huvudman. Om de som är huvudman är överens därom, får dock

uppgifterna i stället handhas genom ett aktiebolag, som har bildats för

ändamålet. De som är huvudman skall inneha samtliga aktier i bolaget.

--------------------------------------------------------------------

 I fråga om kommunalförbund I fråga om kommunalförbund

gäller kommunalförbundslagen gäller vad som föreskrivs i kom-

(1985:894) om inte annat följer munallagen (1991:900) om inte

av 4-7 §§. annat följer av 4-7 §§.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildats

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

**FOOTNOTES**

 1Senaste lydelse 1991:1714.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:339) om

proportionellt valsätt

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1992:339) om proportionellt valsätt skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag gäller propor- Denna lag gäller proportione-

tionella val som förrättas av lla val som förrättas av

- kommunfullmäktige, - kommunfullmäktige,

- landstingsfullmäktige, - landstingsfullmäktige,

- styrelsen eller någon annan - styrelsen eller någon annan

nämnd i en kommun eller ett nämnd i en kommun, ett landsting

landsting, eller ett kommunalförbund,

- kommunalförbunds fullmäkti- - förbundsfullmäktige eller för-

ge, bundsdirektionen i kommunalför-

- förbundsdirektionen i kom- bund, och

munalförbund, och - kommunala indelningsdele-

- kommunala indelningsdele- gerade.

gerade.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen bemyndigade den 22 december 1994 chefen för Civildepartementet att

tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppgift att göra en samlad utvärdering

av de reformer och omfattande förändringar som har skett i kommunernas och

landstingens organisation och verksamhetsformer samt föreslå åtgärder som

utvecklar och stärker medborgarnas inflytande över det fortsatta

förnyelsearbetet (dir. 1994:151). Kommittén, som tillkallades av chefen för

Finansdepartementet, antog namnet Kommunala förnyelsekommittén (Fi 1995:02).

 Regeringen beslutade den 17 augusti 1995 att ge kommittén tilläggsdirektiv

(dir. 1995:113). Kommittén fick i tilläggsdirektiven bl.a. i uppdrag att göra en

översyn av kommunalförbundslagen (1985:894). Översynen skulle även innefatta

förslag till andra former för kommunal samverkan.

 Kommittén lämnade i september 1996 delbetänkandet Kommunalförbund och gemensam

nämnd - två former för kommunal samverkan (SOU 1996:137). En sammanfattning av

betänkandet finns i bilaga 1. Kommitténs lagförslag finns i bilaga 2.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i

bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i Inrikesdepartementet (dnr

In96/1944/KL).

3.1 Lagrådet

Förslaget till lag om ändringar i kommunallagen (1991:900) kräver inte att

yttrande inhämtas från Lagrådet annat än i fråga om vissa bestämmelser om

överklagande i 10 kap. Flertalet bestämmelser har dock endast överförts i

oförändrad form från annan lag. De få nya bestämmelser som införts utgör endast

konsekvensändringar på grund av att gemensamma nämnder inrättas. Förslaget

innebär ingen ändring av vad som i dag gäller enligt förvaltningsprocesslagen

(1971:291). Regeringen anser därför att det på grund av bestämmelsernas art

skulle sakna betydelse att höra Lagrådet.

4 Kommunal samverkan - ett behov i tiden

4.1 Samverkansformer i dag

Frivillig verksamhet - obligatorisk verksamhet

Kommuner och landsting samverkar i dag i stor utsträckning inom både de

frivilliga och de obligatoriska verksamheterna. Samverkan sker antingen i

formella eller i informella former. Vissa former är offentligrättsliga och andra

privaträttsliga till sin karaktär.

 Den enklaste formen av samverkan föreligger när två eller flera kommuner eller

landsting samordnar sitt beslutsfattande genom att fatta likalydande beslut.

Denna form av samverkan är informell och kan användas inom både frivilliga och

obligatoriska verksamheter. Exempel på mer avancerade samverkansformer är

formella samarbetsavtal eller gemensamt bildade företag eller kommunalförbund.

 Samverkan är som regel frivillig. På vissa områden har lagstiftaren förutsatt

att kommunerna samverkar. Inom ett begränsat antal områden är samverkan dessutom

obligatorisk.

Föremålet för samverkan

Samverkan sker i första hand om sådant som inte är att beteckna som myndig-

hetsutövning. Det handlar i stället i stor utsträckning om produktion av

kommunal service.

 Frågan om samverkan om myndighetsutövning har varit föremål för utredning och

diskussion (jfr Ds 1995:13). Under senare år har det också tillskapats

möjligheter inom speciallagstiftningen att samverka även om myndighetsutövning.

Motivet för sådan samverkan har ofta varit att det funnits ett behov av att ge

framför allt mindre kommuner en möjlighet att genom samverkan få använda sig av

viss specialkompetens hos en annan kommun. Alternativet till samverkan hade

varit att bygga upp en egen kompetens.

 I räddningstjänstlagen (1986:1102) ges kommunerna vida möjligheter att

samverka med varandra. En kommun kan avtala med en grannkommun om att sköta hela

räddningstjänsten inklusive de delar som innebär myndighetsutövning. Enligt

renhållningslagen (1979:596) får en kommun sluta avtal med en annan kommun om

att sköta all renhållningsverksamhet som inte avser beslutsfattande. I lagen

(1987:24) om kommunal parkeringsövervakning får kommuner förordna anställda i

andra kommuner som parkeringsvakter. I 19 kap. föräldrabalken har

överförmyndaren givits en möjlighet att delegera beslutanderätt till en kommunal

tjänsteman som inte nödvändigtvis behöver vara anställd i samma kommun som över-

förmyndaren. I detta fall har det i förarbetena till och med förutsatts att kom-

muner skall kunna samverka (prop. 1993/94:251 s. 292). Samverkansmöjligheter

finns också när det gäller tillsyn enligt miljöskyddslagen (1969:387), hälso-

skyddslagen (1982:1080) och lagen (1985:426) om kemiska produkter, alkohollagen

(1994:1738), djurskyddslagen (1988:534) och livsmedelslagen (1971:511).

 I det här sammanhanget är det också viktigt att påpeka att samverkan om

myndighetsutövning inte kan utföras inom ramen för ett kommunalt företag utan

särskilt lagstöd (jfr 3 kap. 16 § kommunallagen).

Kommunalförbundet - en offentligrättslig samverkansform

Kommunalförbundet är den enda offentligrättsliga formen för samverkan som

kommuner och landsting kan använda. Reglerna om kommunalförbund finns i dag i

kommunalförbundslagen (1985:894). Kommunalförbundet som samverkansform infördes

första gången genom en lag år 1919. Kommunalförbundet har i mångt och mycket

samma organisatoriska uppbyggnad som en kommun. Kommunallagens regler är också i

mycket stor utsträckning genom hänvisningar i kommunalförbundslagen direkt

tillämpliga.

 I dag finns 40 kommunalförbund. Av dessa är 11 organiserade med

förbundsfullmäktige och 29 med förbundsdirektion. Ett 130-tal kommuner och 3

landsting är medlemmar i kommunalförbund. Omsättningen ligger totalt på ca 4,5

miljarder kronor.

 De flesta kommunalförbunden finns inom räddningstjänsten, vatten- och

avloppsverksamhet, utbildning och vård/behandling. Antalet medlemmar varierar

mellan 2 och 16. Under senare år har kommunalförbundsliknande samverkan kommit

till stånd inom ramen för olika försöksverksamheter. I t.ex. Kalmar län och i

Skåne län kommer från och med den 1 juli 1997 att bedrivas försöksverksamhet med

s.k. regionförbund för att genomföra en försöksverksamhet med ändrad regional

ansvarsfördelning (jfr prop. 1996/97:36). Regionförbundet är ett

offentligrättsligt samverkansorgan av kommunalförbundsliknande karaktär.

 Andra exempel på kommunalförbundsliknande samverkan finns i lagen (1994:566)

om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst, 7 kap. plan- och bygglagen (1987:10)

såvitt avser s.k. regionplaneförbund och lagen (1978:438) om huvudmannaskap för

viss kollektiv persontrafik. Liknande samverkan reglerades tidigare i de numera

upphävda lagarna om försöksverksamhet inom socialtjänstens, hälso- och

sjukvårdens samt omsorgsverksamhetens område (1988:1419, det s.k.

Brunfloprojektet) och lagen (1947:523) om kommunala åtgärder till

bostadsförsörjningens främjande m.m.

Företag och avtal - privaträttsliga former för samverkan

Kommuner och landsting kan också samverka i privaträttsliga former. Rätten att

bilda företag framgår av 3 kap. 16-18 §§ kommunallagen. I lagen anges inga

begränsningar när det gäller för vilka slag av verksamhet företagsbildningar får

ske. Samverkan om myndighetsutövning kan dock, som tidigare nämnts, inte utan

särskilt lagstöd ske i företagsform.

 I dag finns ca 1600 kommunala företag varav de flesta är aktiebolag. I

företagen omsätts i dag ca 110 miljarder kronor. Detta skall jämföras med att

kommuner och landstingen i sin förvaltningsverksamhet (exklusive affärsdrivande

verksamhet) omsätter ca 380 miljarder kronor. Rätten att sluta samverkansavtal

följer av den allmänna kommunala kompetensen. Kommuner och landsting kan genom

sina företag eller via slutna samverkansavtal gemensamt bedriva viss verksamhet

eller komma överens om att den ena parten skall sköta något för bådas eller den

andres räkning. Man kan också sluta avtal om att sambruka resurser på viss ort

och även över huvudmannskapsgränser.

 Det finns inget som hindrar att kommuner och landsting bildar företag eller

sluter avtal med privaträttsliga subjekt. Det förekommer i stor utsträckning att

kommuner samverkar i företagsform med privata intressenter eller att samverkan

sker med privata föreningar som t.ex. idrottsföreningar.

 Samverkansavtal har i vissa sammanhang också kallats interkommunala avtal

eller överenskommelser. Möjligheterna att sluta samverkansavtal är störst inom

den fakultativa verksamheten. Inom den obligatoriska skolverksamheten finns dock

exempel på att två eller flera kommuner kan samverka inom ramen för ett

samverkansområde för utbildning på nationella program (5 kap. 5 § skollagen,

1985:1100).

 Här kan också nämnas det samarbete som sker mellan kommuner inom ramen för de

länsvisa kommunförbunden vilka i sin tur samverkar med Svenska Kommunförbundet.

De förbunden är liksom kommunförbundet centralt ideella föreningar med uppgift

att inom länet stödja och utveckla den kommunala självstyrelsen, tillvarata

kommunernas intressen, främja samverkan mellan kommunerna samt bistå dem i deras

verksamhet. Länsförbunden utser också kongressombud enligt stadgarna för Svenska

Kommunförbundet.

Kommunal samverkan med staten

Relationen mellan staten och kommunerna har under senare år kommit att allt mer

präglas av samverkan. Det rör sig om samverkan både om verksamhet och

samfinansiering.

 Det har vuxit fram ett behov av att hitta former för staten och den kommunala

sektorn att inom ett antal områden gemensamt lösa vissa problem. Det pågår t.ex

fram till utgången av år 2000 en försöksverksamhet med finansiell samverkan

mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst enligt en särskild

försökslag (SFS 1994:556). Sedan den 1 juli 1996 pågår också en

försöksverksamhet med lokal samverkan mot arbetslöshet där samverkan skall

ordnas inom ramen för arbetsförmedlingsnämnderna i ett antal försökskommuner

(prop. 1995/96:148). Kommunerna samverkar också med arbetsförmedlingen och det

lokala arbetslivet för att genomföra viss vuxenutbildningssatsning (prop.

1995/96:222). I detta fall kan flera kommuner ha samverkansavtal. Det växande

antalet medborgarkontor är också ett exempel på samverkan mellan kommun och

staten om att ge medborgarna viss samhällsservice (jfr lagen 1994:686 om

försöksverksamhet med medborgarkontor). En kommun kan träffa avtal med en

statlig myndighet, allmän försäkringskassa eller ett landsting om att åt dessa

utföra sådana förvaltningsuppgifter som inte innebär myndighetsutövning (prop.

1993/94:187). I betänkandet (SOU 1995:61) Myndighetsutövning vid medborgarkontor

föreslås en vidgning av samarbetet till att omfatta även viss

myndighetsutövning. Regeringen bereder för närvarande detta betänkande.

 En annat sätt att samverka är att staten sluter avtal med kommuner om att

sköta viss verksamhet. Det gäller t.ex. flyktingmottagande och sysselsätt-

ningsskapande åtgärder för ungdomar under 20 år. Avtalsformen har också använts

inom landstingens verksamhetsområde - vårdgarantin är ett sådant exempel.

4.2 Kommunernas olika roller

Olika roller - samverkan av olika karaktär

Samverkan kan ske i olika syften och för att möta olika behov. Kommuner och

landsting har till skillnad från andra juridiska personer flera roller -

myndighetsrollen mot allmänheten, arbetsgivarrollen mot sina anställda och en

privaträttslig roll i egenskap av t.ex. fastighetsägare.

Myndighetsrollen

I rollen som myndighet mot allmänheten har kommunerna och landstingen behov av

att samverka på det sätt som beskrivits i avsnitt 4.1. Myndighetsrollen är den

mest centrala. Det är främst inom ramen för denna roll som behovet av förnyelse

av samverkansformerna är störst.

 Det kan också nämnas här att det på ett antal håll i Sverige förekommer

kommunal samverkan om drift av informationskontor för bevakning av EU-frågor i

Bryssel.

Arbetsgivarrollen

I arbetsgivarrollen samverkar kommunerna och landstingen i dag inom ramen för

Svenska Kommunförbundet respektive Landstingsförbundet.

 Här kan också nämnas den kommunala delegationslagen (1954:130) enligt vilken

en kommun, som tillhör sammanslutning av kommuner med uppgift att tillvarata

medlemmarnas intresse såsom arbetsgivare, kan uppdra åt sammanslutningen att med

bindande verkan för kommunen bl.a. genom kollektivavtal enhetligt reglera

anställningsvillkoren för arbetstagare i kommunal tjänst.

Den privaträttsliga rollen

Kommunerna och landstingen kan också samverka i den rent privaträttsliga rollen

som t.ex. fastighetsägare. Kommunerna är stora mark- och husägare.

4.3 Rättsliga gränser för samverkan

Lokaliseringsprincipen

Kommunal verksamhet har länge omgärdats av ett antal rättsliga principer. De

flesta har vuxit fram i rättspraxis. En del av dessa har under årens lopp kommit

att lagfästas och då framför allt i kommunallagen (1991:900).

 En av dessa principer är lokaliseringsprincipen som i dag finns intagen i 2

kap. 1 § kommunallagen. Principen ställer upp vissa hinder både mot att kommuner

och landsting säljer tjänster till varandra och mot att de samverkar och

erbjuder varandra sin kompetens i fråga om myndighetsutövning.

Lokaliseringsprincipen innebär att den verksamhet som en kommun eller ett

landsting bedriver skall ha en anknytning till det egna geografiska området

eller till de egna medlemmarna. I praktiken innebär lokaliseringsprincipen

formella begränsningar för kommunernas maktbefogenheter, beslutanderätt och

inflytande.

 Kommunala företag är på samma sätt som de kommunala myndigheterna bundna av

lokaliseringprincipen och kravet på att den verksamhet som bedrivs är av allmänt

intresse för kommun- respektive landstingsmedlemmarna.

 Inom vissa sektorer har det i lag skapats möjligheter för kommuner och lands-

ting att t.ex. sluta avtal om visst samarbete över kommungränserna. I vissa

lagar såsom i skollagen (1985:1100), hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och

räddningstjänsten (1986:1102) förutsätts dessutom att ett sådant samarbete sker.

Kommunalförbund och företag

När ett kommunalförbund väl bildats har det exklusiv kommunalrättslig kompetens

att sköta den eller de uppgifter som lagts över dit. Förbundet är en i

förhållande till sina medlemmar fristående juridisk person. Förbundets medlemmar

(=dess bildare) förlorar motsvarande kompetens i och med att uppgiften förs över

från dem till förbundet. Medlemmarna av ett kommunalförbund har således inte

någon direkt politisk påverkan på förbundets löpande verksamhet. Den politiska

styrningen sker inom förbundet.

 När det gäller möjligheten att bilda företag så ligger det en begränsning i

att företag inte utan särskilt lagstöd får hantera myndighetsutövning eller upp-

gifter som är specialreglerade.

4.4 Nya förutsättningar nya behov

Minskade ekonomiska ramar - behov av ökad flexibilitet

Den kommunala ekonomin har under 1990-talet försämrats. Behovet av att samverka

kommuner och landsting emellan har därför ökat kraftigt under de senaste åren.

Behov av flexibilitet i resursutnyttjandet har växt sig allt starkare. Vid

frivillig samverkan kan den geografiska avgränsningen av en kommun anpassas till

vad som är praktiskt rationellt och med utgångspunkt i sakfrågans geografiska

förankring. Kommungränsen får inte i sig hindra samverkan. Kommunerna kan

åstadkomma stordriftsfördelar genom att samverka och upphandla gemensamt.

Samverkan skall underlättas och uppmuntras

Regeringen ser positivt på kommunal samverkan. Det är angeläget att ytterligare

underlätta samverkan mellan kommuner och landsting. Det finns ett behov av enkla

och smidiga samarbetsformer för olika typer av verksamhet. Samhällsutvecklingen

bidrar till att nya former för samverkan måste kunna prövas och de former som

används redan i dag måste kunna utvecklas och anpassas till de aktuella behoven

och förutsättningarna. Samarbetsformerna skall också samtidigt tillgodose

rättmätiga krav på rättssäkerhet och beakta grundläggande kommunalrättsliga

principer samt uppfylla de andra krav som ställs ur offentligrättslig synvinkel.

 Det finns också ett behov av ökad samverkan över huvudmannaskapsgränserna.

Samverkan kan motverka vissa ogynnsamma verkningar av administrativa gränser.

Detta har bland annat visat sig vid huvudmannaskapsbyten. Små kommuner kan ha

behov av att samarbeta för att genom ett gemensamt utnyttjande av gemensamma

resurser bättre kunna förse medborgarna med service.

 Regeringen föreslår mot denna bakgrund att det införs regler om gemensam nämnd

och att reglerna om kommunalförbund förenklas och moderniseras.

Gemensam nämnd - en ny offentligrättslig samverkansform

För närvarande pågår en försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera landsting

(SFS 1995:1285, prop. 1995/96:59). Två eller flera landsting får tillsätta

gemensam nämnd för att fullgöra den ledning av hälso- och sjukvården som anges i

10 § hälso- och sjukvårdslagen. Försöket innebär inte att en ny juridisk person

bildas. De samverkande parterna är fortfarande huvudmän för sina delar.

Försöksverksamheten pågår till utgången av år 2000.

 Regeringen anser att det bör göras möjligt för alla kommuner och landsting att

bilda gemensamma nämnder. En sådan nämnd svarar mot det behov som finns att

kunna samverka över kommungränserna i ett offentligrättsligt organ i vilket alla

samverkande parter också behåller ett reellt politiskt inflytande över den

verksamhet som nämnden ansvarar för. Varje samverkande kommun bör därför utse

ett mellan parterna överenskommet antal ledamöter i nämnden. Det förslag

regeringen lägger fram i denna proposition har som förebild bl.a.

försöksverksamheten med gemensam nämnd för flera landsting (SFS 1995:1285, prop.

1995/96:59).

Förenklade regler om kommunalförbund

Regeringen anser att kommunalförbundet som offentligrättslig samverkansform är

värdefull. Intresset för kommunalförbundet som samverkansform har ökat. Det har

dock länge funnits ett behov av att anpassa reglerna till de nya behov och

förutsättningar som uppkommit sedan kommunalförbundslagen tillkom år 1985.

 Regeringen anser därför att det finns anledning att föreslå att reglerna

ändras på ett antal viktiga punkter. Kommunalförbundsinstitutet bör reformeras

och göras mer attraktivt som form för samarbete.

 För det första finns goda skäl för att minska antalet regler och föra in reg-

leringen av kommunalförbunden i kommunallagen. Genom detta markeras att

kommunalförbundet är en kommunal samverkansform som i stor utsträckning arbetar

efter kommunallagens grundregler. För det andra finns skäl att förenkla reglerna

och göra dem mer flexibla. På så sätt ökar möjligheterna att organisera

förbundet och ge det arbetsformer som är avpassade till medlemmarnas och

verksamhetens behov. Kommunalförbundet skall kunna användas såväl när antalet

samverkande kommuner är litet som när det är stort.

4.5 Samverkansformerna regleras i kommunallagen

Enkla och smidiga former för samverkan

Såsom tidigare angetts anser regeringen att kommunal samverkan bör avregleras

och förenklas samt organisationsfriheten öka. De finns behov av att finna enkla

och smidiga lösningar för samverkan. Det har också sedan länge funnits ett behov

av att anpassa reglerna i kommunalförbundslagen till nya behov och

förutsättningar.

Reglering i kommunallagen av gemensam nämnd ...

När det gäller reglering av gemensam nämnd finns det till skillnad från vad som

gäller kommunalförbund en relativt begränsad praktisk erfarenhet att bygga på.

Regeringen har kunnat konstatera att endast ett försök har inletts enligt lagen

(1995:1285) om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera landsting.

Försöket har dessutom varit i gång endast i ett halvt år. Det har dock i äldre

lagstiftning funnits exempel på att samverkan inom ramen för en gemensam nämnd

varit tillåten. I 1944 års lag om arbetslöshetsnämnd kunde en arbetslöshetsnämnd

vara gemensam för flera kommuner. Några närmare regler om organisationen m.m. av

en sådan gemensam nämnd meddelades dock inte.

 Den försökslag som nu finns gäller bara landsting. Regeringen ser att det

finns ett starkt önskemål från kommunerna att permanent få möjligheten till en

sådan samverkan som gemensam nämnd innebär. Regeringen ser inga hinder mot att

redan nu lägga fram ett förslag till permanent reglering av gemensam nämnd.

 Det finns i princip tre vägar att reglera detta. En väg är att bygga ut den nu

gällande försökslagen till en generell lag om gemensam nämnd. En annan väg är

att göra ändringarna i speciallagstiftningen. En tredje väg är att föra in

reglerna i kommunallagen. Regeringen har stannat för att föreslå att bestäm-

melserna tas in i kommunallagen. Genom detta markeras att den gemensamma nämnden

i huvudsak skall ses som vilken kommunal nämnd som helst. En permanent ordning

kan också på ett annat sätt än en tidsbegränsad försöksverksamhet locka fler

kommuner och landsting att inleda ett samarbete.

... och av kommunalförbund

När det gäller frågan hur kommunalförbunden skall regleras finns i princip två

vägar att gå. Antingen tas bestämmelserna in i en separat lag som i dag eller

tas de in i kommunallagen.

 I dag finns reglerna i kommunalförbundslagen. Lagen är bl.a. på grund av alla

sina hänvisningar till kommunallagens regler svåröverskådlig och i vissa

avseenden otydlig. För att göra kommunalförbundslagen mer lättillämpad och

möjlig att läsa fristående från kommunallagen krävs en omfattande

tilläggsreglering. Tas reglerna däremot in i kommunallagen skulle antalet regler

kunna minska avsevärt eftersom kommunallagens regler i mycket stor utsträckning

skulle komma att gälla i tillämpliga delar på kommunalförbund. Antalet särskilda

lagregler om kommunalförbund skulle på så sätt minska. Ett inarbetande av

reglerna i kommunallagen skulle inte heller nämnvärt komma att tynga lagens i

dag drygt 250 paragrafer. En reglering av kommunalförbund - jämte gemensam nämnd

- i kommunallagen skulle även innebära att de vanligaste samverkansformerna

regleras i en och samma lag. Mot denna bakgrund gör därför regeringen den

bedömningen att reglerna om kommunalförbund bör tas in i kommunallagen.

 Genom att reglerna om kommunalförbund tas in i kommunallagen klargörs också

att de kommunalrättsliga principerna som t.ex. likställighetsprincipen i 2 kap.

blir tillämpliga.

Bestämmelsernas placering i kommunallagen

I 3 kap. kommunallagen, som behandlar kommunernas och landstingens organisation,

har bestämmelserna om kommunala företag placerats. Företagen är egna juridiska

personer och hör inte till den egentliga kommunala organisationen. Företagen är

också en privaträttslig samverkansform.

 De offentligrättsliga formerna för samverkan bör framgå av samma kapitel i

kommunallagen. Bestämmelserna om gemensam nämnd och om kommunalförbund förslås

därför huvudsakligen placeras i anknytning till dem som avser kommunala företag

i 3 kap. kommunallagen.

5 Gemensam nämnd

5.1 Samverkan i gemensam nämnd

5.1.1 Ny modell för kommunal samverkan

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Kommuner och landsting får genom en |

| gemensam nämnd fullgöra uppgifter enligt särskilda föreskrifter |

| och för verksamheten i övrigt. |

| En gemensam nämnd skall inte vara en egen juridisk person utan |

| skall formellt tillsättas av och ingå i en av de samverkande |

| kommunernas eller landstingens organisation. |

| Nämnden kan ansvara för samma uppgifter som en inomkommunal |

| nämnd. Uppgifterna måste dock vara gemensamma för de samverkande|

| kommunerna och landstingen. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 3 a och 4 §§ kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har

inte något att erinra mot förslaget om samverkan mellan kommuner och landsting

genom en gemensam nämnd. Ett flertal av dessa, däribland Svenska Kommunförbundet

och Landstingsförbundet, anger att förslaget ger ytterligare ökad möjlighet till

samverkan över kommungränserna. Svenska Kommunförbundet anger att nämndens

befogenheter när den företräder de samverkande kommunerna bör förtydligas så att

det vid en tvist framgår för en avtalspart mot vem den skall rikta sitt krav.

Landstingen i Stockholms län och i Södermanlands län anser det inte klarlagt

vilken ställning den gemensamma nämnden intar gentemot en avtalskontrahent samt

gentemot huvudmän samt att det även bör klarläggas hur huvudmännen svarar för

sina förpliktelser. Svenska Kommunförbundet och flera kommuner, däribland Lunds

kommun, anger att det är angeläget att speciallagstiftningen ses över så att

kommunerna får enhetliga former för samverkan samt att kommunerna på samtliga

obligatoriska områden bör ha möjlighet att anlita annan kommun för

tillsynsuppgifter, utredningar m.m. och att delegera beslutanderätt till

anställd i annan kommun eller tillsätta gemensam nämnd. Mölndals kommun anger

att en reglering även bör ske i 3 kap. 18 § att samverkan kan ske i andra former

än de som anges i nuvarande lagrum samt att tolkning av EG:s direktiv bör ske om

att LOU inte är tillämplig på de samverkande kommuner i fråga om den gemensamma

nämnden. Statskontoret anger att den gärna sett att offentligrättslig samverkan

mellan stat och kommun fått en bredare belysning och att en lämplig

offentligrättslig form för sådan samverkan föreslagits. Landstinget i

Kristianstads län anger att förslaget om värdkommun och värdlandsting i organi-

satoriskt hänseende tydliggör relationerna gentemot nämndens huvudmän. Kalmar

kommun ställer sig tveksam till konstruktionen med värdkommun och värdlandsting.

 Konkurrensverket avstyrker som enda instans förslaget och anger att risken är

påtaglig att konkurrensproblem med anknytning till kommunal sektor förstärks om

förslaget genomförs. Förslaget medför ytterligare undantag från den s.k.

lokaliseringsprincipen och frågor när kommuner och landsting får bedriva s.k.

extern uppdragsverksamhet.

 En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att erinra

mot att förslagen inarbetats i kommunallagen. Göta hovrätt anger att en

utvärdering bör göras innan definitiv lagstiftning införs samt ifrågasätter om

inte bestämmelserna om gemensam nämnd borde inarbetas i ett eget avsnitt av

lagen. Kammarrätten i Göteborg anger att en reglering i varje enskild författ-

ning är att föredra framför en generell reglering i kommunallagen. Vidare anger

kammarrätten att nämndens organisatoriska tillhörighet är oklar till sin

innebörd. Statskontoret anger att kommunallagen förlorar i tydlighet när

reglerna om gemensam nämnd förs in i lagen. Göteborgsregionens kommunalförbund

förordar att en inarbetning sker i kommunallagen men ifrågasätter om det för

användarna blir tydligare med en sådan inarbetning.

Skälen för regeringens förslag

Ökade möjligheter till kommunal samverkan över kommungränser

Såsom angetts i avsnitt 4.3 innebär lokaliseringsprincipen att kommuners och

landstings möjligheter att samarbeta och utnyttja resurser på ett effektivt sätt

i vissa fall är begränsade. Mot detta skall ställas det faktum att minskade

ekonomiska ramar har skapat ett behov av ökad flexibilitet och samverkan under

de senaste åren. Regeringen anser att det är viktigt att kommuner och landsting

har tillgång till enkla och smidiga former för samverkan.

 Förslaget om att kommuner och landsting skulle få möjligheten att tillsätta en

gemensam nämnd skulle ge dem en ny möjlighet att samarbeta inte bara över de

geografiska gränserna utan även över huvudmannaskapsgränserna. Härigenom ges de

en möjlighet att samordna förvaltningen i sina områden.

 En av utgångspunkterna för regleringen av samverkan i gemensam nämnd bör vara

att kommuner och landsting skall ha en möjlighet att under så stor frihet som

möjligt välja enkla och ändamålsenliga lösningar. Detta utan att man ger efter

på de krav som ställs i offentligrättsligt hänseende. Därför bör den gemensamma

nämnden ses som vilken kommunal nämnd som helst och de nu gällande reglerna om

nämnder i kommunallagen så långt det är möjligt tillämpas samt nya särregler

tillskapas endast när det finns ett verkligt behov av det. Det är också viktigt

att medborgarnas insyn och möjlighet att följa och påverka verksamheten i de

samverkande kommunerna och landstingen inte försämras.

Den organisatoriska tillhörigheten

I försökslagstiftningen om gemensam nämnd mellan flera landsting, vilken

redovisas i avsnitt 4.4, regleras inte uttryckligen den organisatoriska till-

hörigheten av den gemensamma nämnden. Frågan om var nämnden hör hemma behandlas

inte på annat sätt än att det av reglementet skall framgå var nämnden skall ha

sitt säte. Regleringen bygger i stället på att fullmäktige i de samverkande

landstingen samordnar sitt beslutsfattande genom att de hela tiden fattar

likalydande beslut.

 Utgångspunkten för det förslag om gemensam nämnd som nu läggs fram bör enligt

regeringens uppfattning vara att den organisatoriska tillhörigheten är klar. Den

gemensamma nämnden föreslås ingå i endast en av de samverkande kommunernas eller

ett av landstingens organisation. En annan ordning skulle göra nämndens

ställning oklar. Kommunallagens regler om nämnder kommer därmed att, med vissa

kompletteringar, kunna tillämpas i stort sett fullt ut. Till skillnad mot vad

kommittén föreslog anser regeringen inte att det finns ett behov av att ge den

kommun eller det landsting som tillsätter den gemensamma nämnden någon särskild

lagstadgad beteckning. Kommittén föreslog beteckningarna värdkommun och

värdlandsting.

Relationen till huvudmannen

Den gemensamma nämnden är en egen myndighet liksom övriga nämnder. Inrättandet

av en gemensam nämnd innebär inte att en ny juridisk person tillskapas. Detta är

en väsentlig skillnad i förhållande till vad som gäller för kommunalförbund. Den

gemensamma nämnden blir i stället att se som en företrädare för alla de

samverkande huvudmännen. En gemensam nämnd kan inte fatta beslut, ingå avtal

eller anställa personal i eget namn. Beslut fattas formellt av den kommunen

eller det landstinget som tillsatt nämnden. Avtal träffas dock på samtliga

huvudmäns vägnar och personalen måste formellt vara anställd av någon av

huvudmännen. I vissa fall måste avtal godkännas av respektive fullmäktige.

Frågor om personalen behandlas i avsnitt 5.5.2.

 Nämnden ansvarar gentemot respektive huvudman för den verksamhet och de upp-

gifter som denne lägger på nämnden. Revision och ansvarsutkrävande blir en fråga

för den huvudman som lämnat över berörd verksamhet till nämnden. Frågan om

revision och ansvarsutkrävande behandlas närmare i avsnitt 5.3.4. I övrigt får

frågan om relationen till huvudmännen regleras i överenskommelsen.

Relationen till utomstående

En gemensam nämnd företräder samtliga huvudmän och ingår avtal för deras räk-

ning. Det är alltså de samverkande kommunerna och landstingen - och inte den

gemensamma nämnden - som gentemot externa avtalsparter är ansvariga för att

avtal följs m.m. Om någon utomstående vill rikta civilrättsliga krav på grund av

ett avtal som ingåtts mellan honom och de samverkande kommunerna eller

landstingen är det dessa, och inte den gemensamma nämnden, som är motparter.

 En nämnd har enligt 6 kap. 7 § kommunallagen att se till att verksamheten be-

drivs i enlighet med de mål och riktlinjer som fullmäktige har bestämt samt de

föreskrifter som gäller för verksamheten. Detta blir tillämpligt även på den

gemensamma nämnden. En kommunmedlem i någon av de samverkande kommunerna eller

landstingen som är missnöjd med hur den gemensamma nämnden agerar kan vända sig

till nämnden eller till den huvudman som han är medlem i. Varje huvudman är

gentemot sina invånare ansvarig för nämndens verksamhet. Det yttersta politiska

ansvaret kan utkrävas i val till fullmäktige och det är därför naturligt att en

missnöjd medlem skall kunna vända sig till sin hemkommun med klagomål i

allmänhet. Det är också möjligt för medlemmarna i de samverkande kommunerna

eller landstingen att klaga på beslut som den gemensamma nämnden fattar. Frågan

om överklagande av beslut behandlas i avsnitt 5.4.

5.1.2 Alla kommunala verksamheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Alla kommunala verksamheter med undantag |

| för civilt försvar kan bli föremål för samverkan i en gemensam |

| nämnd. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 3 a § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens utom såvitt avser

regleringen om civilt försvar.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

något att erinra mot förslaget. Svenska Kommunförbundet och flera kommuner,

däribland Lunds kommun, anger att det är angeläget att speciallagstiftningen ses

över så att kommunerna får enhetliga former för samverkan. Konkurrensverket, som

avstyrker förslaget, anser att med hänsyn till de konkurrensproblem som kan

uppstå bör endast obligatorisk verksamhet kunna vara sådan som kan bli föremål

för samverkan i en gemensam nämnd.

Skälen för regeringens förslag

Samverkan inom alla verksamheter...

En viktig fråga är vilka verksamheter som bör kunna bli föremål för samverkan

inom ramen för en gemensam nämnd. Nu liksom under remissbehandlingen av

försökslagstiftningen om sjukvårdsamverkan mellan landsting anser remissinstan-

serna att all verksamhet bör kunna bli föremål för samverkan (jfr prop.

1995/96:59).

 Syftet med att införa en generell möjlighet att bilda gemensamma nämnder är

att ge kommunerna och landstingen en enkel och ändamålsenlig offentligrättslig

samarbetsform som inte innebär att det bildas en ny egen juridisk person.

Eftersom detta behov finns inom alla kommunala verksamheter är det mest

naturliga att samarbetet skall kunna komma till stånd inom alla verksamheter.

Regeringen ser inte att de skäl som framförts mot en sådan ordning - framför

allt konkurrensmässiga - utgör avgörande hinder mot detta. Dessutom är samarbete

genom bildande av kommunalförbund redan i dag möjlig inom alla verksamheter för

kommuner och landsting. Kommunalförbundet är dessutom en självständig juridisk

person. Möjligheterna att utnyttja en gemensam nämnd bör bli vida och tillämp-

ningen bör kunna tillåtas att variera utifrån behoven. Samarbete i en gemensam

nämnd bör därför vara möjlig på alla områden. Detta underlättar också

tillämpningen av reglerna.

...även när nämndorganisationen regleras särskilt

I vissa lagar finns bestämmelser som innebär ett det för en viss specialreglerad

verksamhet skall finnas en eller flera nämnder i varje kommun (jfr t.ex. 10 §

räddningstjänstlagen, 1986:1102, och 1 kap. 7 § plan- och bygglagen, 1987:10). I

andra fall uttrycks det så att kommunfullmäktige skall bestämma vilken eller

vilka nämnder som skall fullgöra en viss uppgift (jfr t.ex. 4 §

socialtjänstlagen, 1980:620).

 Den senare typen av bestämmelser hindrar inte att fullmäktige i en kommun

lämnar över uppgifter inom socialtjänsten till en gemensam nämnd. En sådan

ordning bör tillåtas. Enligt regeringens uppfattning bör det även vara möjligt

att samarbeta i de fall där det i lag uttryckligen sägs att det skall finnas en

eller flera nämnder i varje kommun eller landsting för en viss uppgift. Det bör

i sammanhanget påpekas att kommunala lantmäterimyndigheter, som inte är nämnder,

inte kan omfattas av den nya samverkansformen. Undantaget vad avser civilt

försvar utvecklas i avsnitt 5.5.8.

5.2 Närmare om den gemensamma nämndens verksamhet, arbetsformer och ställning

5.2.1 Nämndens verksamhet och arbetsformer

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: För den gemensamma nämnden skall det |

| utfärdas ett reglemente. Reglementet skall antas av samtliga |

| fullmäktige i de samverkande kommunerna eller landstingen. |

| Förslaget genomförs genom ett tillägg till 6 kap. 32 § kommu- |

| nallagen. |

| Den gemensamma nämndens behörighet och befogenhet skall närmare|

| preciseras i en överenskommelse mellan de samverkande kommu- |

| nerna eller landstingen. Förslaget finns intaget i 3 kap. 3 c §|

| kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har

ingen erinran mot förslagen. Gävle kommun anger att det är viktig att

överenskommelsen mellan parterna löses i ett avtal och inte genom lagstiftning.

Landstinget i Kristianstads län anger att det är viktigt att den gemensamma

nämndens befogenheter klart regleras i överenskommelsen mellan de samverkande

parterna och i nämndens reglemente. Hovrätten över Skåne och Blekingen förordar

att en lagreglering av tvistelösningar övervägs. Kammarrätten i Jönköping anger

att föreskrifter bör ges om vad överenskommelsen och reglementet skall

innehålla.

Skälen för regeringens förslag

Nämndens bildande, ansvarsområde och uppgifter i övrigt...

Enligt 6 kap. 13 § kommunallagen är det fullmäktige som bestämmer mandattiderna

för andra nämnder än styrelsen. Det betyder att fullmäktige när som helst under

mandattiden kan inrätta en nämnd. Detsamma skall gälla en gemensam nämnd. Det är

lokala behov och önskemål som får verka styrande i denna fråga.

 Den gemensamma nämnden behöver inte heller ha sin grund i en befintlig nämnd i

någon av de samverkande kommunerna eller något av landstingen. Man kan tillskapa

en nämnd och utifrån de lokala förhållandena bestämma vilken av de samverkande

kommunerna eller vilket av landstingen som formellt skall tillsätta den

gemensamma nämnden. Den gemensamma nämnden är ingen egen juridisk person. Varje

kommun eller landsting är fortfarande att se som huvudman för de frågor man

lägger på den gemensamma nämnden.

 En gemensam nämnd skall kunna tilldelas och ansvara för uppgifter i samma

omfattning som en inomkommunal nämnd (jfr avsnitt 5.1.2). De uppgifter som de

samverkande kommunerna eller landstingen lämnar över till den gemensamma nämnden

måste dock vara gemensamma för de samverkande kommunerna och landstingen. Det

innebär att uppgiften som lämnas till den gemensamma nämnden skall vara en

kommunal angelägenhet för var och en av de samverkande.

 Även om det torde bli vanligast förekommande att kommuner samverkar med andra

kommuner och landsting med andra landsting kan man kan dock tänka sig att kom-

muner samverkar med landsting inom t.ex. hälso- och sjukvården. I vissa fall kan

landstingen redan i dag lämna över uppgifter inom detta område till kommuner

inom landstinget. En kommun som fått sådana uppgifter kan mycket väl tänkas

samarbeta med ett landsting där något överlämnande av hälso- och sjukvårds-

uppgifter inte skett.

... ska framgå av ett reglemente för den gemensamma nämnden...

För den gemensamma nämnden gäller att det skall finnas ett reglemente.

Reglementet skall - på samma sätt som för övriga nämnder - innehålla närmare

föreskrifter om nämndens verksamhet och arbetsformer. Reglementet måste antas av

samtliga samverkande kommuner och landsting och inte bara av den kommun eller

det landsting som formellt tillsatt nämnden. Det innebär att alla

fullmäktigeförsamlingar var och en för sig måste ta ställning till reglementet.

Frågan om nämndens reglemente behandlas vidare i författningskommentaren till 6

kap. 32 § kommunallagen.

...och en överenskommelse mellan de samverkande

Samverkan bygger på att parterna måste komma överens i ett stort antal frågor

som rör samarbetet. Ett dokument där parternas närmare mellanhavanden regleras

måste upprättas. Detta dokument kan lämpligen vara ett avtal om samverkan.

Innehållet i ett sådant avtal blir helt beroende av på vilket sätt och om vad

man samverkar. I ett avtal kan parterna också tillgodose kravet på flexibel

lokal anpassning.

 Eftersom kommunallagens bestämmelser skall tillämpas på samarbetet i den

gemensamma nämnden behöver man inte i lag detaljreglera vad överenskommelsen om

samverkan skall innehålla. Det är enligt regeringens upp-

fattning tillräckligt att i lagen föreskriva att en överenskommelse som närmare

reglerar nämndens behörighet och befogenhet skall finnas.

Vad händer vid oenighet?

Det är viktigt att parterna, innan man går in i ett samarbete, har rett ut hur

konflikter skall hanteras. Det är också viktigt att man är överens om hur och

under vilka förutsättningar samarbetet kan och skall avvecklas. Det finns enligt

regeringens mening ingen anledning att i lag reglera eller anvisa former för

avveckling eller tvistelösning. Denna typ av frågor bör hanteras i överens-

kommelsen.

5.2.2 Instrument för de samverkandes styrning av och insyn i den gemensamma

nämndens verksamhet

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Ordföranden, vice ordföranden och anställda|

| som arbetar för den gemensamma nämnden skall vara skyldiga att på|

| begäran från fullmäktige i någon av de samverkande kommunerna |

| eller landstingen lämna upplysningar vid dess fullmäktigesamman-|

| träden. Förslaget genomförs genom tillägg till 5 kap. 22 § kommu-|

| nallagen. |

| Ledamöterna i de samverkande kommunernas eller landstingens |

| fullmäktige skall också ha en möjlighet att interpellera och |

| ställa frågor om den gemensamma nämndens handläggning av ärenden.|

| Förslagen genomförs genom tillägg till 5 kap. 52-54 §§ kommunal-|

| lagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens utom såvitt avser

regleringen om ledamöters möjlighet att ställa frågor.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra

mot förslagen.

Skälen för regeringens förslag

Kommunallagen tillämplig

Den kommun eller det landsting som formellt tillsatt den gemensamma nämnden

skall behandla den på samma sätt som sina övriga nämnder. Kommunallagens regler

skall tillämpas i och på förhållandet med den gemensamma nämnden.

Styrning och insyn via sina ledamöter

Överenskommelsen mellan de samverkande kommunerna och landstingen utgör en

viktig grund för den gemensamma nämndens verksamhet. I överenskommelsen måste

parterna enas om antalet ledamöter i nämnden m.m. Även om den gemensamma nämnden

formellt tillsatts av en av de samverkande parterna har de övriga via sina leda-

möter säkrat insyns- och kontrollmöjligheter.

Styrning och insyn via rätten till upplysningar

Enligt 5 kap. 22 § kommunallagen är ordföranden och vice ordföranden i en nämnd,

revisorerna samt de anställda i kommunen eller landstinget skyldiga att lämna

upplysningar vid fullmäktiges sammanträden, om fullmäktige begär det och om det

inte finns något hinder mot det på grund av sekretess enligt lag. Regeringen

anser att en motsvarande skyldighet bör införas för ordföranden och vice ord-

föranden i den gemensamma nämnden samt anställda i de samverkande kommunerna

eller landstingen. Dessa kategorier föreslås därför bli skyldiga att på begäran

från en samverkande kommun eller landsting lämna upplysningar vid fullmäktige-

sammanträden. Detta får ske om det inte finns något hinder mot att lämna sådan

upplysningar på grund av sekretess enligt lag.

Interpellationer och frågor

Enligt 5 kap. 52 § kommunallagen får ledamöter i fullmäktige interpellera ord-

föranden i en nämnd, en fullmäktigeberedning samt de förtroendevalda i övrigt

som fullmäktige bestämmer. För att inhämta upplysningar ges ledamöterna enligt 5

kap. 54 § kommunallagen möjlighet ställa frågor till den i 5 kap. 52 § omnämnda

kretsen.

 Kommittén behandlade aldrig frågan om möjligheten för ledamöterna i

fullmäktige i de samverkande kommunerna eller landstingen att ställa frågor till

den gemensamma nämndens ordförande.

 Utöver den avtalade insynen och styrningen anser regeringen att ledamöterna i

de samverkande kommunernas eller landstingens fullmäktige också skall ges en

möjlighet att ställa interpellationer och frågor till den gemensamma nämndens

ordförande.

 Regeringen ser inga skäl att inte ge ledamöterna denna möjlighet och lägger

därför ett sådant förslag.

Insyn för andra partier i fullmäktige än de som är representerade i den

gemensamma nämnden

De av regeringen föreslagna möjligheterna att begära upplysningar, interpellera

och ställa frågor kan användas i syfte att ge de partier som inte finns repre-

senterade i nämnden en möjlighet till insyn och deltagande i nämndens

verksamhet.

5.2.3 Anslag av nämndens protokoll

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den gemensamma nämndens protokoll skall |

| anslås på samtliga samverkande kommuners och landstings anslags-|

| tavlor. |

| Förslaget genomförs som tillägg till 6 kap. 30 § kommunallagen.|

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra

mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: För att medlemmarna i de samverkande

kommunerna och landstingen skall få samma möjligheter att överklaga lagligheten

av en gemensam nämnds beslut, och för att kunna informera sig om nämndens

verksamhet, föreslås att tillkännagivandet av att protokollet från ett

sammanträde har justerats skall anslås på anslagstavlorna i samtliga samverkande

kommuner och landsting.

 Frågan om anslag av nämndens protokoll har betydelse för besvärstidens beräk-

ning. Frågan om tidsfrister för överklagande av nämndens beslut behandlas

närmare i avsnitt 5.4.1.

5.3 Förtroendevalda och deras ansvar

5.3.1 Val av ledamöter och ersättare

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Ledamöterna och ersättarna i den gemensamma|

| nämnden skall väljas av de samverkande kommunerna och |

| landstingen. Var och en av de samverkande parterna skall välja |

| minst en ledamot och en ersättare. Antalet ersättare skall vara |

| lika många som antalet ledamöter. |

| Förslaget genomförs genom tillägg till 6 kap. 9 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen har dock

inte föreslagit en lagreglering av ett minsta antal ledamöter och ersättare som

skall väljas av var och en av de samverkande parterna samt att antalet ersättare

skall vara lika många som antalet ledamöter.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

något att erinra mot förslagen och bedömningen. Landstinget i Malmöhus län anger

att det bör vara möjligt att träffa avtal om hur ordföranden och vice

ordföranden skall utses. Socialstyrelsen anger att det i lagtexten bör anges att

det inte är möjligt för en fullmäktigeförsamling att lämna över uppgifter till

en gemensam nämnd utan att utse ledamöter i nämnden. Mölndals kommun och

Göteborgsregionens kommunalförbund anger att kommunallagens regler om

beslutförheten i en nämnd bör övervägas då det kan vara stötande att en gemensam

nämnd kan komma att avgöra ärenden som rör samverkande kommun som kanske inte är

representerad av någon förtroendevald vid sammanträdet.

Skälen för regeringens förslag och bedömning

Valet av ledamöter och ersättare

Enligt 6 kap. 9 § kommunallagen utses ledamöter och ersättare i kommunala

nämnder av fullmäktige. Av detta följer att det borde vara den kommun eller det

landsting som formellt tillsätter den gemensamma nämnden som också utser

samtliga ledamöter och ersättare. Avsikten är dock att alla de samverkande

parterna skall utse ett antal ledamöter och ersättare var. Det är bl.a. detta

som skiljer en gemensam nämnd från en annan kommunal nämnd. Kommunallagen

behöver därför kompletteras i detta avseende så att fullmäktige i de kommuner

och landsting som inte tillsatt nämnden också ges en rätt att utse ledamöter och

ersättare i den gemensamma nämnden.

 De samverkande kommunerna och landstingen måste komma överens om hur många

ledamöter och ersättare som skall utses totalt och av var och en. Alla måste

dock utse någon ledamot och ersättare för denne. En kommun eller ett landsting

bör inte kunna lägga uppgifter på nämnden utan att ha utsett en ledamot och en

ersättare för denne. Genom detta säkras de samverkande parterna ett politiskt

inflytande över den verksamhet som den gemensamma nämnden bedriver. Antalet

ersättare som en kommun eller ett landsting väljer bör vara lika många som

antalet ledamöter. Vid förfall för en ledamot bör denne alltid ersättas med en

förtroendevald från samma kommun eller samma landsting som ledamoten. Detta har

betydelse bl.a. för ansvar och revision. Frågan om ansvar och revision behandlas

i avsnitt 5.3.4. Hur frågan skall lösas i detalj måste bestämmas inom ramen för

den överenskommelse om samverkan som parterna skall träffa eller på annat sätt.

Därefter förrättar respektive fullmäktige valet av sina ledamöter och ersättare.

Representativiteten

Varje form av interkommunal samverkan kan ge upphov till problem när det gäller

representativiteten. Det gäller både i förhållandet mellan de samverkande

parterna och när det gäller partiproportionaliteten för minoritetspartiernas

del. I och för sig skulle detta kunna lösas genom att det utses ett stort antal

ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden. Samtidigt kan man av praktiska

skäl inte göra nämnden alltför stor. Frågan om representativiteten får därför

bli föremål för diskussioner i samband med förhandlingarna om att bilda en

gemensam nämnd.

 De möjligheter som föreslås i avsnitt 5.2.2 om att ställa frågor, interpellera

och inhämta upplysningar kan också utnyttjas för att ge de politiska minorite-

terna insyn och inflytande. Vidare är det givetvis möjligt, och i många fall

önskvärt, att dessutom mer informellt överlägga med representanter för

minoritetspartierna före sammanträden med den gemensamma nämnden. Man kan även

tänka sig möjligheten att låta partier som inte finns representerade i nämnden

få delta vid behandlingen av vissa frågor eller ge dem en mer generell

närvarorätt (jfr 4 kap. 23 § och 6 kap. 19 § kommunallagen).

Proportionella val

Val av ledamöter och ersättare i en gemensam nämnd bör kunna vara pro-

portionella. Detta följer av 5 kap. 46 § kommunallagen. Någon lagändring är

därför inte nödvändig.

Beslutsförhet

En gemensam nämnd fattar formellt sina beslut i den kommunens eller det

landstingets namn som tillsatt nämnden. I vissa fall rör besluten ärenden som

hänför sig endast till någon av de andra samverkande kommunerna eller

landstingen. Det skulle teoretiskt kunna inträffa att sammansättningen vid ett

sammanträde med den gemensamma nämnden, på grund av frånvaro, är sådan att den

skulle komma att avgöra ärenden som rör en kommun som vid sammanträdet inte är

representerad i nämnden.

 Regeringen anser att det ligger i de samverkande kommunernas och landstingens

eget intresse att aktivt delta i den gemensamma nämndens sammanträden. Det är

därför inte nödvändigt med särskilda regler om beslutsförhet utöver de som finns

i 6 kap. 23 § kommunallagen.

Val av ordförande och vice ordförande

Vissa frågor bör ligga på den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden.

Hit hör till exempel frågan om val av ordförande och vice ordförande i en

gemensam nämnd. Av 6 kap. 15 § kommunallagen följer att fullmäktige utser

ordföranden och vice ordföranden bland nämndens ledamöter. Nämndens ledamöter

är, såvitt avser gemensam nämnd, utsedda av olika fullmäktige. Ordalydelsen

hindrar inte den kommun som tillsatt den gemensamma nämnden att välja någon av

dem som utsetts av andra fullmäktige än det egna.

 Frågan om vem som skall vara ordförande och vice ordföranden är politiskt

viktigt. Valfrågor regleras i lag. Man kan inte i avtal bestämma eller binda

upp hur ett framtida fullmäktige skall utse ordförande i en gemensam nämnd. I

viss utsträckning skulle frågan dock kunna regleras i överenskommelsen. Även om

ett avtal som reglerar varifrån ordföranden skall komma, roterande

ordförandeskap och liknande, i och för sig inte är bindande, skulle en

överenskommelse om fördelningen av ordförandeposterna kunna ses som parternas

rekommendation till det fullmäktige som har att formellt förrätta valen.

5.3.2 Valbarheten

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Eftersom bara den som är valbar i den |

| egna kommunen eller landstinget är valbar till ledamot och |

| ersättare i den gemensamma nämnden finns inget behov av |

| ytterligare reglering i kommunallagen av valbarheten. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömningen: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte haft något att

erinra mot bedömningen.

 Skälen för regeringens bedömning: Frågan om vem som skall utse ledamöter och

ersättare i den gemensamma nämnden har samband med vem som är valbar. Enligt 4

kap. 5 § kommunallagen är de som har rösträtt i val till fullmäktige valbara

till fullmäktige, nämnder och till revisorer. I 6 § finns begränsningar i

valbarheten för personer som bl.a. innehar vissa chefstjänster. Detta innebär

att fullmäktige i en samverkande kommun måste välja någon som har rösträtt i den

egna kommunen.

 I försökslagstiftningen om sjukvårdssamverkan har en särlösning valts.

Samverkande landsting får där utse ledamöter och ersättare bland dem som är

valbara i något av de samverkande landstingen. Regeringen menade där att

valbarheten inte borde begränsas till de som var bosatta i området för den

gemensamma nämnden utan utökas till de som är bosatta inom de samverkande

landstingen (prop. 1995/96:59 s. 17). Regeringen anser dock att det i detta

fall, när det är frågan om en generell reglering och den gemensamma nämndens

organisatoriska hemvist är klarlagd, inte finns anledning att låta en

samverkande kommun eller ett samverkande landsting utse ledamöter bland andra än

de som är valbara i den egna kommunen eller landstinget. Nuvarande regler om

valbarhet skall tillämpas på val till den gemensamma nämnden.

5.3.3 Ekonomiska förmåner

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: De förtroendevalda har rätt till ekonomiska|

| förmåner av den kommun eller det landsting som har valt dem. |

| Förslaget finns intaget i 4 kap. 15 a § kommunallagen. |

| Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. |

| Remissinstanserna:: Majoriteten av remissinstanserna har |

| tillstyrkt eller inte haft något att erinra mot förslagen och |

| bedömningen. Malmöhus läns landsting anser det vara otillfreds- |

| ställande att ledamöter och ersättare i en gemensam nämnd kan ha|

| olika ersättning för sitt uppdrag och anger att det bör vara |

| möjligt att reglera frågan om ersättning i ett avtal mellan |

| parterna. |

| Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 12 § första stycket|

| kommunallagen har förtroendevalda rätt till skälig ersättning för|

| den arbetsinkomst samt de pensions- och semesterförmåner som de |

| förlorar när de fullgör sina uppdrag. Fullmäktige har vidare |

| enligt 13 § att besluta enligt vilka grunder ersättning enligt |

| 12 § skall betalas. Vidare stadgas i 14 § att fullmäktige får |

| besluta att förtroendevald i skälig omfattning skall få ersättning|

| för resekostnader och andra utgifter som föranleds av uppdraget,|

| arvode för det arbete som är förenat med uppdraget, pension, samt|

| andra ekonomiska förmåner. Om fullmäktige beslutar att arvode |

| skall betalas skall arvodet enligt 4 kap. 15 § kommunallagen, |

| bestämmas till lika belopp för lika uppdrag. |

| En viktig fråga är vem som skall betala ekonomiska förmåner till de|

| förtroendevalda i den gemensamma nämnden. Valet står mellan den |

| kommun eller det landsting som tillsatt nämnden och de kommuner |

| och landsting som valt ledamöterna. En lösning där den kommun |

| eller det landsting som tillsatt nämnden skulle utge ersättning |

| till samtliga ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden |

| skulle kunna innebära att de förtroendevalda i en kommun får |

| olika ersättning beroende på om de sitter i den gemensamma |

| nämnden eller i någon av kommunens egna nämnder. Detta är inte |

| önskvärt. |

| Den som väljs till ledamot eller ersättare i en gemensam nämnd |

| skall betraktas som förtroendevald i den kommun eller i det |

| landsting som valt honom. Enligt regeringens mening talar |

| detta för att det är den kommunen eller det landstinget som också|

| skall utge eventuella ekonomiska förmåner till den |

| förtroendevalde. En sådan lösning kan visserligen leda till att |

| ersättningen till ledamöterna i den gemensamma nämnden blir olika|

| beroende på vilken kommun de representerar. Principen om lika |

| arvode för lika uppdrag inom en och samma kommun rubbas dock |

| inte, vilket är en fördel. |

| |

| |

| 5.3.4Ansvar och revision |

|

O |

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förutom vad avser hur

revisorerna som skall granska den gemensamma nämnden skall utses.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

något att erinra mot förslaget. Hovrätten över Skåne och Blekinge anger att

ledamöterna i nämnden bör ha ett gemensamt ansvar för verksamheten gentemot

samtliga samverkande kommuner och landsting. Svenska Kommunförbundet och

Järfälla kommun anger att förslaget kan uppfattas så att revisionen av en

gemensam nämnd alltid skall vara särskild och förordar att en granskning bör

utföras av revisorerna i var och en av de samverkande kommunerna och

landstingen. Landstinget i Malmöhus län anser att det bör vara möjligt för varje

samverkande kommun och landsting att besluta om ansvarsfrihet för de enskilda

ledamöterna och vid vägrad ansvarsfrihet besluta om skadeståndstalan. Vidare

anger landstinget att det dock inte skall vara möjligt att entlediga annan

förtroendevald än den man själv utsett.

Skälen för regeringens förslag

Revision

Revisionen av den gemensamma nämndens verksamhet är en fråga för samtliga

huvudmän. De samverkande kommunerna eller landstingen skall var och en revidera

sin del av nämndens verksamheten för att kunna besluta om ansvarsfrihet för sina

ledamöter och ersättare.

 Revision av en kommuns verksamhet kan vara samlad och avse alla nämnders verk-

samhet eller delad och enbart avse viss eller vissa nämnders verksamhet. Frågan

om hur de samverkande kommunerna eller landstingen väljer att organisera sin

revision av den gemensamma nämnden är en fråga för kommunen eller landstingen

självt. Regeringen anser därför att det är tillräckligt att ange att den

gemensamma nämnden skall granskas av revisorerna i var och en av de samverkande

kommunerna och landstingen. Därigenom blir det möjligt för kommunerna eller

landstingen att använda de revisorer man redan utsett att revidera kommunens

eller landstingets övriga verksamhet. Frågan om hur revision praktiskt skall

genomföras måste lösas i överenskommelsen.

Ansvarsfrihet

En gemensam nämnd ansvarar mot de olika huvudmännen att den sköter de uppgifter

nämnden fått av sina respektive huvudman. Det ligger därför på de olika

huvudmännen att besluta om ansvarsfrihet såvitt avser de ledamöter och ersättare

som de utsett. Fullmäktige i de olika samverkande kommunerna och landstingen

skall alltså ta ställning till hur deras egna förtroendevalda har skött sina

uppdrag och besluta i ansvarsfrihetsfrågan såvitt avser dem.

 Frågan om ansvarsfrihet hör nära samman med frågan om återkallande av uppdrag

som förtroendevald. Enligt 4 kap. 10 § kommunallagen har fullmäktige möjlighet

återkalla uppdraget för en förtroendevald som valts av fullmäktige om den

förtroendevalde har vägrats ansvarsfrihet. Med den föreslagna lösningen blir det

den fullmäktige som valt en förtroendevald i den gemensamma nämnden och som

beslutat om ansvarsfrihet som också har att besluta i fråga om eventuell

återkallelse av uppdraget för den förtroendevalda.

5.4 Överklagande av beslut

5.4.1 Laglighetsprövning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Medlemmarna i de olika samverkande kommu- |

| nerna och landstingen kan begära att lagligheten av en gemensam |

| nämnds beslut prövas av domstol. Förslagen genomförs genom tillägg|

| till 10 kap. 1, 11 och 14 §§ kommunallagen. |

| Tidsfristen för överklagande av den gemensamma nämndens beslut |

| räknas från det att tillkännagivandet att protokoll över beslutet|

| justerats har anslagits på anslagstavlorna i samtliga |

| samverkande kommuner och landsting. Förslaget genomförs som |

| tillägg till 10 kap. 6 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens utom såvitt

avser regleringen av överklaganden som kommer in till någon av de samverkande

kommunerna eller något av de samverkande landstingen samt frågan om vem som

skall avses som part.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra

mot förslagen. Riksdagens ombudsmän (JO) anser att lagtexten bör kompletteras så

att det klart framgår att överklagande av beslut av den gemensamma nämnden

skall prövas om de inom tiden kommer in till någon av de samverkande kommunerna

eller landstingen. Göteborgsregionens kommunalförbund anser det vara tveksamt om

värdkommunen bör vara part i det fall den gemensamma nämnden fattat ett beslut

som enbart berör en annan kommun än värdkommunen.

Skälen för regeringens förslag

Vem kan klaga och vilka beslut är överklagbara?

Enligt 10 kap. 1 § kommunallagen har varje kommunmedlem rätt att få lagligheten

av kommunala beslut prövade i länsrätten. Beslut i en gemensam nämnd kan tänkas

få konsekvenser även för medlemmar i andra kommuner och landsting än den kommun

eller det landsting som tillsatt nämnden. Frågan är om det finns behov av att

vidga besvärsrätten.

 Försökslagstiftningen om sjukvårdssamverkan ger medlemmarna i de samverkande

landstingen rätt att få lagligheten av alla beslut i de samverkande landstingen

prövade i domstol. En sådan rätt innebär även att beslut som inte fattats av

eller berör den gemensamma nämnden eller dess verksamhet kan överklagas av

medborgarna i båda de samverkande landstingen. Det är svårt att dra någon skarp

gräns mellan vilka beslut som skulle kunna få följder för andra än den egna kom-

munens eller det egna landstingets medborgare. Svårigheterna att dra en gräns

mellan vilka beslut som bör få eller inte bör få överklagas medför att

regeringen anser att talerätten bör begränsas till de beslut som den gemensamma

nämnden fattat.

 Det finns inte heller enligt regeringens mening anledning att ge de sam-

verkande kommunerna och landstingen självständig talerätt vad gäller lagligheten

av en gemensam nämnds beslut. En sådan talerätt som i dag finns för beslut av

kommunalförbund skulle innebära att en samverkande kommun som inte fått sin

vilja igenom skulle kunna väcka talan mot beslutet. De samverkande kommunerna

skulle då bli motparter i en process om lagligheten av en gemensam nämnds

beslut, ett beslut som de varit delaktiga i och är ansvariga för genom sina

förtroendevalda i nämnden.

 Regeringen stannar därför för att endast medlemmarna i samtliga samverkande

kommuner och landsting bör ha en rätt att få lagligheten av den gemensamma

nämndens beslut prövade.

Vem får överklaga en domstols beslut?

Nästa fråga att ta ställning till är vem som skall få överklaga en domstols

beslut. Enligt 10 kap. 14 § första stycket kommunallagen gäller att om domstols

beslut gått klaganden emot får bara klaganden själv överklaga beslutet.

 Om domstolen upphäver beslutet eller förbjuder att det får verkställas får

domstolens beslut även överklagas av kommunen eller landstingen samt av

medlemmarna i kommunen eller landstinget. Regeringen anser att ett motsvarande

synsätt bör anläggas på beslut som fattats av en gemensam nämnd. Det föreslås

därför att ett domstolsbeslut som innebär att en gemensam nämnds beslut upphävts

eller inte får verkställas, får överklagas av den gemensamma nämnden och av

medlemmarna i samtliga samverkande kommuner.

Tidsfrist för överklagande av nämndens beslut

Den gemensamma nämndens protokoll skall anslås på samtliga samverkande kommuners

eller landstings anslagstavlor. Av 5 kap. 62 § kommunallagen framgår att ett

sådant anslag skall ske senast andra dagen efter det att protokollet har

justerats. Av tillkännagivandet på anslagstavlan skall bl.a framgå vilken dag

det tillkännagavs. I avsnitt 5.2.3 behandlas frågan om anslag av den gemensamma

nämnden protokoll.

 Enligt 10 kap. 6 § kommunallagen skall klagomål ha kommit in till länsrätten

inom tre veckor från den dag då det tillkännagavs på kommunens eller lands-

tingets anslagstavla att protokoll över beslutet justerats. En motsvarande tids-

frist bör även gälla för att överklaga lagligheten av en gemensam nämnds beslut.

Den bör dock räknas från den tidpunkt då tillkännagivandet av att nämndens

protokoll har justerats blivit uppsatt på anslagstavlorna i samtliga samverkande

kommuner och landsting.

 För att ett överklagande skall prövas av domstol krävs att det kommit in till

länsrätten före klagotidens utgång. Om klagomålen före klagotidens utgång har

kommit in till kommunen eller landstinget i stället för länsrätten skall

överklagandet ändå prövas. Enligt regeringens mening skall inte medborgarna

hamna i ett sämre läge vad avser beslut av en gemensam nämnd. Det föreslås

därför att överklaganden som kommer in till någon av de samverkande kommunerna

eller något av de samverkande landstingen inom klagotiden godtas och därför

prövas enligt 10 kap. 7 § kommunallagen.

Vem är part vid laglighetsprövning?

En annan fråga som måste lösas är vem som skall vara part vid laglighetsprövning

av en gemensam nämnds beslut. Beträffande övriga nämnders beslut gäller enligt

10 kap. 11 § kommunallagen att kommunen eller landstinget skall anses som part.

Den gemensamma nämnden ansvarar för de uppgifter som de olika samverkande

parterna lagt på nämnden. Enligt regeringens mening bör den gemensamma nämnden

vid tillämpningen av förvaltningsprocesslagen anses som part.

5.4.2 Förvaltningsbesvär

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Någon ytterligare reglering behövs inte |

| eftersom talan mot beslut av en gemensam nämnd i ett förvalt- |

| ningsärende liksom i dag får föras av den som beslutet går emot.|

| Den gemensamma nämnden är den enskildes motpart vid en dom- |

| stolsprövning. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömning: I utredningen anges att vem som skall anses som den

enskildes motpart i en förvaltningsprocess får avgöras från fall.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra

mot bedömningen. Kammarrätten i Jönköping anger att det är den gemensamma

nämnden som är part vid tillämpningen av förvaltningsprocesslagen och det bör

framgå av lagtexten. Kammarrätten i Göteborg anger att värdkommunen eller

värdlandstinget bör enligt 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) anses vara

den enskildes motpart.

 Skälen för regeringens bedömning: Talan mot ett beslut av en gemensam nämnd

får, om det finns lagstöd för det, föras av den som beslutet går emot.

 I proposition 1995/96:22 Tvåpartsprocess m.m. i de allmänna förvaltnings-

domstolarna anges att det införs en obligatorisk tvåpartsprocess i förvalt-

ningsprocessen, där det allmänna företräds av den myndighet som först beslutade

i saken. En förvaltningsmyndighet, vars beslut ändras av en förvaltningsdomstol,

skall som huvudregel kunna överklaga domstolens dom. Förvaltningsmyndigheten

skall vara motpart om en enskild överklagar myndighetens beslut till domstol. Om

det finns behov av en från den i förvaltningsprocesslagen avvikande ordning får

detta regleras i den aktuella materiella lagstiftningen. Förslaget om en

obligatorisk tvåpartsprocess har intagits i 7 a § förvaltningsprocesslagen

(1971:291). Lagändringen trädde i kraft den 1 maj 1996.

 Regeringen anser att den ordningen som finns i förvaltningsprocesslagen även

fungerar för den nu föreslagna modellen med gemensam nämnd. Det finns därför

inte skäl att frångå den i förvaltningsprocesslagen stadgade ordningen om en

obligatorisk tvåpartsprocess. Den gemensamma nämnden blir därmed den enskildes

motpart vid överklagande av nämndens beslut till domstol.

5.5 Övriga frågor

5.5.1 Ekonomisk förvaltning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Budgeten för den gemensamma nämnden upprättas|

| efter samråd med övriga samverkande kommuner och landsting av |

| den kommun eller det landsting som tillsatt den gemensamma |

| nämnden. |

| Förslaget genomförs genom tillägg till 8 kap. 4 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra

mot förslaget.

Skälet för regeringens förslag och bedömning

Tillskjutande av medel

En mycket viktig uppgift för de samverkande kommunerna och landstingen är att

komma överens om hur mycket medel och övriga resurser de olika huvudmännen skall

bidra med till den gemensamma nämnden. Detta kan ske genom att man i överens-

kommelsen om samverkan anger procentsatser för de olika huvudmännen och att

denna fördelning beaktas när budgeten fastställs. En annan möjlighet är att man

i samband med budgetarbetet mer exakt bestämmer hur fördelningen skall vara i

reda tal. För att undvika konflikter är det även viktigt att parterna klargör

hur eventuella underskott eller överskott skall fördelas mellan dem.

Budget

Kommuner och landsting har enligt 8 kap. 4 § kommunallagen att upprätta en

budget för varje år. I 8 kap. 6 och 7 §§ finns bestämmelser om styrelsens ansvar

för budgetprocessen.

 Någon av de samverkande kommunerna eller landstingen måste ansvara för att en

budget upprättas för den gemensamma nämnden. Med hänsyn till att den gemensamma

nämnden tillsatts av en av de samverkande parterna och att den dessutom ingår i

dess organisation är det enligt regeringens mening en rimlig ordning att

budgeten för en gemensam nämnd upprättas av denna kommun eller detta landsting.

Ett sådant upprättande kan i praktiken endast ske efter samråd med övriga sam-

verkande kommuner och landsting. Frågan om finansieringen är så central att det

krävs att parterna är överens. En sådan ordning innebär att det är styrelsen i

den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden som också ansvarar för

budgetprocessen.

 Övriga samverkande kommuner och landsting får för sin del i sina budgetar ta

in en post avseende bl.a. de ekonomiska medel som kommunen bidrar med till den

gemensamma nämndens verksamhet. Hur budgetprocessen närmare skall gå till bör

framgå av överenskommelsen.

Resultatredovisning

Enligt 8 kap. 15 § kommunallagen är det styrelsen som beslutar när övriga

nämnder skall redovisa sin medelsförvaltning under det föregående budgetåret.

Styrelsen i den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden bör besluta i

denna fråga. Även här bör man vara överens med de övriga samverkande kommunerna

och landstingen. Överenskommelsen om samverkan bör behandla även denna fråga.

Medelsförvaltning

Den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden förvaltar den gemensamma

nämndens medel. Det kan vara ändamålsenligt att de övriga kommunerna och

landstingen ges en rätt till löpande insyn. Detta får närmare regleras i

överenskommelsen.

Äganderätt till egendom

Eftersom en gemensam nämnd inte är en egen juridisk person kan den inte äga

eller anskaffa tillgångar i eget namn. Varje tillgång måste formellt ägas av

någon huvudman eller av huvudmännen gemensamt. I samband med att man inleder en

samverkan i en gemensam nämnd måste man ta ställning till om äganderätten till

det som huvudmännen skjuter till skall stanna hos dem eller om

ägandeförhållandena skall förändras på något sätt.

Försäkring

Även frågan om vem som skall teckna nödvändiga försäkringar är något som

parterna måste ta ställning till innan ett samarbete inleds.

5.5.2 Personal och medbestämmande

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Reglerna om ett partssammansatt organ |

| skall tillämpas på den gemensamma nämnden. Organet kan handlägga|

| ärenden som rör förhållanden mellan någon av eller samtliga |

| huvudmän som arbetsgivare och anställda inom nämndens område. |

| Förslaget genomförs genom tillägg till 7 kap. 1 § kommunallagen.|

| Personalföreträdare i de samverkande kommunerna och landstingen|

| har rätt att närvara vid den gemensamma nämndens sammanträden i |

| samma utsträckning som i övriga nämnder i sina respektive kommu-|

| ner och landsting. Förslaget genomförs genom tillägg till 7 kap.|

| 8 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förutom vad

avser begränsning av personalföreträdares närvarorätt.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har

inte något att erinra mot förslaget. Riksdagens ombudsmän (JO) anger att den

begränsning som gäller för personalföreträdares närvarorätt saknas i förslaget

om personalföreträdares närvarorätt vid den gemensamma nämndens sammanträde.

Skälen för regeringens förslag och bedömning

Anställningsförhållanden

Om några kommuner eller landsting bestämmer sig för att inleda ett samarbete i

en gemensam nämnd uppkommer frågor som rör de anställda. Den gemensamma nämnden

kan komma att tilldelas uppgifter som tidigare hanterats inom de olika

kommunerna och landstingen av där anställd personal. Praktiska skäl talar för en

samordning av personalresurserna. Detta kan ske så att en av de samverkande

parterna anställer all personal som arbetar i den verksamhet som den gemensamma

nämnden skall svara för. Rimligen bör den kommun eller det landsting som

tillsätter nämnden i första hand komma i fråga som arbetsgivare. En annan möj-

lighet är att i överenskommelsen om samverkan lösa frågor om villkor för

anställda och hur de organisatoriskt skall samarbeta trots att de har olika

arbetsgivare. Frågor om vem som skall svara för pensioner m.m. måste då lösas.

Partssammansatta organ

Beredning, förvaltning och verkställighet av ärenden rörande förhållandet mellan

en kommun eller ett landsting som arbetsgivare och dess anställda, får enligt 7

kap. 1 § första stycket kommunallagen lämnas över till ett partssammansatt

organ. Sådant överlämnande får dock inte enligt andra stycket samma lagrum ske

om annat följer av lag. Partssammansatta organ inom en nämnds verksamhet får

inte avgöra frågor som avser verksamhetens mål, inriktning, omfattning eller

kvalitet. Ett sådant organ får inte heller avgöra ärenden som avser

myndighetsutövning mot enskilda.

 Om medbestämmandeavtal träffas mellan kommunen eller landstinget och

arbetsmarknadens parter måste kommunen eller landstinget inrätta ett partssam-

mansatt organ. Ett partssammansatt organ är underställt nämnden och anses som en

myndighet då det fattar beslut.

 Reglerna om partssammansatta organ bör enligt regeringens mening kunna tilläm-

pas även vad gäller en gemensam nämnd. Det är den kommun eller det landsting som

tillsatt den gemensamma nämnden som bör besluta om att inrätta ett partssamman-

satt organ.

 Ett partsammansatt organ som verkar inom en gemensam nämnds område bör kunna

handlägga ärenden som rör förhållandet såväl mellan några som samtliga huvudmän

som arbetsgivare och anställda inom nämndens verksamhetsområde.

Närvarorätt för personalföreträdare

Företrädare för de anställda i en kommun eller ett landsting får enligt 7 kap. 8

§ första stycket kommunallagen i viss utsträckning närvara vid sammanträden med

andra nämnder än styrelsen. Personalföreträdarna har rätt att närvara vid en

nämnds behandling av ärenden som rör förhållandet mellan kommunen eller

landstinget som arbetsgivare och dess anställda. Nämnden får även besluta om

närvarorätt vid behandling av andra frågor. Däremot saknas enligt andra stycket

samma lagrum närvarorätt i revisionsnämnder, förtroendenämnder, valnämnder och

överförmyndarnämnder.

 En motsvarande rätt bör enligt regeringens mening ges till personalföre-

trädarna i den eller de samverkande kommunerna eller landstingen som inte har

anställd personal inom nämndens verksamhetsområde. De bör ha rätt att närvara

vid den gemensamma nämndens sammanträden i samma utsträckning som i övriga nämn-

der i sina respektive kommuner och landsting. Samma begränsning för

närvarorätten bör även gälla. Det föreslås därför att personalföreträdare i de

samverkande kommunerna eller landstingen inte heller får närvarorätt i

revisionsnämnder, förtroendenämnder, valnämnder och överförmyndarnämnder.

5.5.3 Delegering och självförvaltningsorgan

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En gemensam nämnd får uppdra åt en anställd i|

| någon av de samverkande kommunerna eller landstingen att |

| besluta på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av |

| ärenden. |

| Förslaget genomförs genom ett tillägg till 6 kap. 33 § kommunal-|

| lagen. |

| Regeringens bedömning: Den reglering som regeringen föreslår i |

| kommunallagen omfattar också möjligheten att inrätta självförvalt-|

| ningsorgan för verksamhet som läggs under en gemensam nämnd. I |

| denna del behövs därför ingen ytterligare reglering. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte haft något att

erinra mot förslaget och bedömningen.

Skälen för regeringens förslag

Delegering av beslutanderätt

Enligt 6 kap. 33 § kommunallagen får en nämnd uppdra åt ett utskott, åt en

ledamot eller ersättare eller åt en anställd hos kommunen eller landstinget att

besluta på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden. I 6

kap. 34 § anges vissa begränsningar för delegeringen.

 Enligt regeringens mening bör beslutanderätten i en gemensam nämnd kunna

delegeras i samma omfattning som i övriga nämnder. Det torde vara naturligt att

ärenden som berör en viss kommun eller ett visst landsting och som överlämnats

till den gemensamma nämnden kan komma att handläggas av personal inom denna

kommun eller detta landsting. Eftersom flera av de samverkande kommunerna och

landstingen kan ha anställda inom nämndens verksamhetsområde behöver delegering

även kunna ske till anställda i andra kommuner än den kommun eller det landsting

som tillsatt nämnden.

Självförvaltningsorgan

Enligt 7 kap. 18 § kommunallagen får fullmäktige, om inte något annat följer av

lag eller annan författning, besluta att en nämnd får uppdra åt ett

självförvaltningsorgan under nämnden att helt eller delvis sköta driften av en

viss anläggning eller en viss institution. Bestämmelserna om självför-

valtningsorgan bör göras tillämpliga även beträffande den verksamhet som läggs

under en gemensam nämnd. Beslutet att den gemensamma nämnden får lämna uppdrag

till ett sådant organ fattas av fullmäktige i den kommun eller det landsting som

tillsatt nämnden. Inrättande av ett självförvaltningsorgan är en fråga som lämp-

ligen föregås av samråd mellan de samverkande kommunerna och landstingen.

Formellt finns dock inget hinder mot att den kommun eller det landsting som

inrättat den gemensamma nämnden inrättar ett självförvaltningsorgan utan att de

samverkande parterna enats om det.

5.5.4 Arkivfrågor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Arkivlagens (1990:782) bestämmelser är |

| tillämpliga på den gemensamma nämnden. Ytterligare reglering |

| behövs därför inte. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av instanserna har inget att erinra mot bedöm-

ningen. Riksarkivet anger att förslaget är en tillfredsställande lösning då den

gemensamma nämndens arkiv hålls samman genom att nämnden organisatoriskt ingår i

värdkommunen eller värdlandstinget. Riksarkivet anger dock att en värdkommun

inte kan vara arkivmyndighet utan det är kommunstyrelsen i värdkommunen som är

arkivmyndighet, om fullmäktige i denna kommun inte utsett annan nämnd eller

styrelse till arkivmyndighet.

 Skälen för regeringens bedömning: Arkivlagen (1990:782) gäller för alla

myndigheter samt vissa andra organ. Den nu föreslagna gemensamma nämnden kommer

enligt förslaget att utgöra en myndighet och följaktligen gäller arkivlagen för

nämnden. En myndighet svarar enligt arkivlagen för vården av sitt arkiv.

 För tillsynen av myndigheternas arkivvård skall det finnas en arkivmyndighet.

Enligt arkivlagen är kommunstyrelsen arkivmyndighet i kommunen och

landstingsstyrelsen i landstingskommunen, om inte fullmäktige har utsett någon

annan nämnd eller styrelse till arkivmyndighet.

 Den gemensam nämnden ansvarar för vården av sitt arkiv. Den gemensamma nämnden

ingår organisatoriskt i den kommun eller det landsting som tillsatt den.

Kommunstyrelsen respektive landstingsstyrelsen i denna huvudman är därmed enligt

arkivlagen arkivmyndighet om inte fullmäktige utsett annan nämnd eller styrelse

till arkivmyndighet.

 Om en gemensam nämnd inrättas och andra nämnders verksamhet uppgår i den

gemensamma nämnden kan det bli frågan om överförande av arkiv till den

gemensamma nämnden. Bestämmelser om sådant överlämnande finns i 14-16 §§

arkivlagen.

5.5.5 Datarättsliga frågor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Datalagstiftningen utgör inte hinder mot |

| den föreslagna lagstiftningen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av instanserna, däribland Datainspektionen,

har inget att erinra mot bedömningen.

 Skälen för regeringens bedömning: Inom de flesta verksamhetsområden använder

man sig av olika register som förs med hjälp av ADB. För att få föra register

krävs enligt datalagen (1973:289) licens och i vissa fall tillstånd.

 En gemensam nämnd kan vara i behov av att ta över register som finns hos de

samverkande kommunerna och landstingen. Registeransvarig är sannolikt de nämnder

som tidigare ansvarat för verksamheten. En gemensam nämnd blir en egen myndighet

och registeransvarig för de register som behövs och används i verksamheten. Det

krävs att Datainspektionen meddelar tillstånd för att register skall kunna föras

över till den gemensamma nämnden. Datainspektionen har utfärdat föreskrifter om

tillämpningen av datalagen vid ändrad organisation inom kommuner och landsting

(DIFS 1996:8).

 Komplikationer kan uppkomma när flera myndigheter skall ha gemensamma

personregister som förs även för verksamhet under annan nämnd. En sådan ordning

aktualiserar bl.a. frågor om sekretess mellan myndigheter. Det kan därför finnas

behov av att se över kommunens eller landstingets personregister och vid behov

söka nya tillstånd.

5.5.6 Offentlighets- och sekretessfrågor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Nuvarande reglering av offentlighet hos |

| kommunala myndigheter och regleringen i sekretesslagen |

| (1980:100) blir tillämpliga på den gemensamma nämnden. Ytter- |

| ligare reglering behövs därför inte. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av instanserna har inget att erinra mot

förslaget. Några remissinstanser, däribland Svenska Kommunförbundet har angett

att sekretess mellan nämnden och andra nämnder kan komma att försvåra

samarbetet.

 Skälen för regeringens bedömning: En nämnd är i regel att anse som en själv-

ständig myndighet i förhållande till kommunfullmäktige och andra nämnder. En

gemensam nämnd är i offentlighetshänseende, liksom övriga kommunala nämnder, att

anse som en självständig myndighet. Sekretess gäller därför som huvudregel

mellan nämnden och fullmäktige respektive andra nämnder. Under vilka

förutsättningar sekretessbelagda uppgifter får lämnas mellan myndigheter framgår

av sekretesslagen.

5.5.7 Förtroendenämnd

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Samverkande parter kan i överenskommelsen|

| och i reglementet reglera frågan om förtroendenämnd. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av instanserna har inget att erinra mot

förslaget:

 Skälen för regeringens bedömning: I varje landsting skall enligt lagen

(1992:563) om förtroendenämndsverksamhet m.m. finnas en eller flera för-

troendenämnder. Nämnden har till uppgift att främja kontakten mellan patienterna

och hälso- och sjukvårdspersonalen samt åt patienterna förmedla den hjälp som

förhållandena kräver. Förtroendenämnd får enligt lagstiftningen åta sig uppdrag

att vara förtroendenämnd även för kommunens hälso- och sjukvård. Nämnden

handlägger även ärenden om stödpersoner vid den psykiatriska vård som bedrivs

enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård.

 Om kommuner och landsting samverkar om hälso- och sjukvården i en gemensam

nämnd behöver det för nämndens verksamhet endast finnas en förtroendenämnd i de

samverkande kommunerna och landstingen. Frågan om var en sådan nämnd skall

finnas bör lösas av parterna och framgå av reglementet för nämnden.

5.5.8 Civilt försvar

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Sådana uppgifter som ankommer på kommun- |

| eller landstingsstyrelse enligt lagen (1994:1720) om civilt |

| försvar får inte fullgöras av en gemensam nämnd. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 3 a § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens utom såvitt avser

regleringen av undantag om uppgifter inom civilförsvaret som ankommer på kommun-

eller landstingsstyrelse.

 Remissinstanserna: En majoritet av instanserna tillstyrker eller har inget att

erinra mot bedömningen däribland Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) och

Statens räddningsverk. ÖCB framhåller vikten av att beredskapsaspekterna beaktas

vid samarbete i en gemensam nämnd.

 Skälen för regeringens bedömning: Lagen (1994:1720) om civilt försvar reglerar

bl.a. ansvar för beredskapsförberedelser och ledningen av verksamheten vid höjd

beredskap i kommuner och landsting. Vissa uppgifter inom det civila försvaret

ligger på kommun- och landstingsstyrelserna. De kan inte lämna över sådana

uppgifter till en nämnd inom organisationen och inte heller till en gemensam

nämnd.

 Styrelserna är enligt lagen om civilt försvar skyldiga att samverka med andra

parter. Sådan samverkan får dock ske på annat sätt än genom en gemensam nämnd.

5.5.9 Fortsatt giltighet av lagen (1995:1285) om sjukvårdssamverkan

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Lagen (1995:1285) om sjukvårdssamverkan |

| ändras inte. |

--------------------------------------------------------------------

 Utredningens bedömning: Utredningen har inte föreslagit något i detta

avseende.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte kommenterat frågan.

Kammarrätten i Göteborg har som enda instans angett att frågan om fortsatt

giltighet av lagen bör uppmärksammas i det fortsatta lagstiftningsarbetet.

 Skälen för regeringens bedömning: Lagen (1995:1285) om försöksverksamhet med

gemensam nämnd gäller till utgången av år 2000. Det finns anledning att

överväga om försökslagstiftningen skall fortsätta att gälla.

 Regeringen har fattat endast ett beslut om försök med gemensam nämnd. Det

gäller landstinget i Kristianstads län och landstinget i Malmöhus län och avser

en gemensam nämnd för sjukvårdsdistrikten Ystad-Simrishamn. Regeringen föreslog

i proposition 1995/96:38 att Kristianstads och Malmöhus län den 1 januari 1997

skall läggas samman till ett län, Skåne län. Riksdagen har härefter godkänt

regeringens förslag om bildande av Skåne län (bet. 1995/96:BoU9, rskr.

1995/96:206). Landstinget kommer att bildas den 1 januari 1999.

 Med anledning av det aviserade beslutet om sammanläggning till ett landsting i

Skåne kommer försöksverksamheten med sjukvårdssamverkan där att upphöra redan

den 1 januari 1999. Denna försökslag och den nu föreslagna lagstiftningen inne-

håller vissa olikheter bl.a. vad avser valbarhet och överklagandebestämmelser.

Regeringen finner dock att det inte uppkommer några allvarligare olägenheter med

att låta lagen (1995:1285) om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera

landsting fortsätta gälla. När de nya reglerna om gemensam nämnd träder i kraft

finns ingen anledning för landstingen att bedriva samverkan med försökslagen som

grund. Regeringen får när det nya landstinget bildas ta ställning till om lagen

(1995:1285) om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera landsting skall

upphävas.

6 Förenklade regler om kommunalförbund

6.1 De viktigaste nyheterna

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag som rör kommunalförbund innebär bl.a. följande|

| nyheter |

| - reglerna om kommunalförbund tas in i kommunallagen, |

| - bildandet av kommunalförbund förenklas, |

| - det blir möjligt att inrätta interimsorgan, |

| - förbundsmedlemmarna får själva bestämma hur kommunalförbundets varaktighet

skall regleras, |

| - möjligheterna att reglera detaljfrågor i förbundsordningen |

| vidgas, |

| - överlämnade uppgifter behöver inte längre vara gemensamma förmedlemmarna,|

| - det blir möjligt att inrätta nämnder i kommunalförbund meddirektion,|

| - förbundsmedlemmarna ges en frihet att bestämma om representationen i den

beslutande församlingen och i förbundetsövriga organ, |

| - förbundsmedlemmarnas möjligheter till styrning och insyn |

| stärks, |

| - möjligheten att ställa interpellationer vidgas, |

| -förbundsmedlemmarna får en ovillkorlig rätt att utträda ur ett

kommunalförbund, |

| - kommunalförbund får inte längre en rätt att anordna folkomröstningar eller

att anlita valnämnd hos en medlemskommun, |

| - det blir möjligt för förbundsstyrelsen att vara ställföreträdare|

| förden beslutande församlingen och fatta beslut som annarsankommer på

förbundsfullmäktige. |

--------------------------------------------------------------------

6.2 Enklare att bilda ett kommunalförbund

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förbundsmedlemmarna bör själva genom |

| samstämmiga beslut i medlemmarnas fullmäktige få bestämma när ett|

| kommunalförbund skall vara bildat. Detta behöver inte uttryck- |

| ligen anges i lag. |

| Under tiden från det att beslut fattas om bildandet och tills |

| förbundet börjar sin verksamhet får förbundet företrädas av ett |

| interimsorgan. Förslaget finns intaget i 3 kap. 25 § andra |

| stycket och 28 § 2 kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget. Hovrätten över Skåne och Blekinge anser att

det i lag bör vara fastlagt när ett kommunalförbund är bildat och får

rättskapacitet eftersom kommittén inte föreslår något förfarande för

registrering av kommunalförbund. Detta krav kan enligt hovrätten inte uppfyllas

på annat sätt än genom att man bibehåller nu gällande föreskrifter om tidpunkten

för kommunalförbundets bildande samt förbundsordningens tillgänglighet.

Statskontoret avstyrker förslaget att förbundsordningen inte längre skall vara

underskriven av samtliga parter för att förbundet skall anses vara bildat. RRV

instämmer i att staten inte på något vis skall godkänna bildandet av olika typer

av kommunalförbund men anser däremot att det bör införas en anmälningsplikt när

bildandet sker, vid större förändringar, eventuell avveckling m.m.

Anmälningsplikten bör enligt RRV ske till exempelvis Inrikesdepartementet eller

myndighet som regeringen utser. Svenska Kommunförbundet välkomnar att det blir

enklare att bilda kommunalförbund men anser att det bör framgå av lagtexten att

medlemmarna skall bestämma tidpunkten för när kommunalförbundet anses bildat

eftersom det är viktigt från vilken tidpunkt förbundet kan förvärva rättigheter

och ikläda sig skyldigheter.

Skälen för regeringens förslag

Behov av förenklade och tydliga regler

Enligt kommunalförbundslagen är ett kommunalförbund bildat först när förbunds-

ordningen har antagits och undertecknats av samtliga medlemmar (1 kap. 7 § andra

stycket). När medlemmarna är många kan en sådan procedur dra ut på tiden. Denna

ordning har givit upphov till osäkerhet om exakt vid vilken tidpunkt ett förbund

har bildats. Denna tidpunkt är avgörande för när förbundet kan förvärva

rättigheter och ikläda sig skyldigheter. Det har t.ex. diskuterats hur man skall

agera om ett gemensamt dokument inte undertecknats utan medlemmarna i stället

undertecknar var sitt exemplar av förbundsordningen. Det finns därför behov av

att förenkla och förtydliga reglerna om bildandet av kommunalförbund.Regeringen

anser att undertecknandet av förbundsordningen inte bör vara det som i första

hand avgör när ett kommunalförbund är bildat. Det bör i stället vara en fråga

för förbundsmedlemmarna att besluta om genom samstämmiga beslut av medlemmarnas

fullmäktige.

Inget krav på att reglera varaktigheten

Enligt nu gällande regler skall ett kommunalförbund bildas för bestämd eller

obestämd tid (1 kap. 6 § kommunalförbundslagen). Regeringen ser inga skäl att

behålla denna begränsning. Regeringen föreslår därför att förbundsmedlemmarna i

stället själva bör få bestämma om hur ett förbunds varaktighet skall regleras.

Möjligt inrätta interimsorgan

När ett kommunalförbund skall bildas kan det behöva vidtas olika förberedande

åtgärder såsom att upprätta budgetförslag, rekrytera personal och ingå avtal

under den tid som förflyter mellan medlemmarnas beslut om att bilda ett förbund

och anta en förbundsordning tills förbundet anses formellt bildat. I dag saknas

möjligheter i kommunalförbundslagen att inrätta ett interimsorgan.

 Ett interimsorgans främsta uppgift är att företräda förbundet. Uppgifterna för

ett sådant organ kan variera beroende på vilken typ av verksamhet som förbundet

skall bedriva, verksamhetens omfattning, tidpunkten för bildandet m.m.

 Förbundsmedlemmarna skall i förbundsordningen kunna meddela föreskrifter om

interimsorganets sammansättning, uppgifter, befogenheter och arbetsformer (jfr 3

kap. 28 § 2 kommunallagen).

Inget krav på registrering av kommunalförbund

Ett par remissinstanser har tagit upp frågan om behovet av registrering av

kommunalförbund hos myndighet. Regeringen finner för egen del att det saknas

skäl att införa krav på registrering eller annan anmälningsplikt till myndighet.

Kommunalförbund bildas helt på kommunernas och landstingens egna initiativ och

utan inblandning av staten. I tidigare sammanhang har man också avvisat tanken

på att kommunalförbund skall registreras (prop. 1984/85:216 Ny kommunal-

förbundslag s. 21).

6.3 Lagreglerna förenklas och förbundsordningen får ökad betydelse

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En rad av de frågor rörande kommunal- |

| förbundets organisation och arbetsformer som i dag regleras i |

| lag skall i stället regleras av parterna själva i en |

| förbundsordning. Förbundsordningen skall fastställas av |

| medlemmarnas fullmäktige. Förslaget har tagits in i 3 kap. 27 § |

| kommunallagen. |

| Vad som skall regleras i en förbundsordning framgår av 3 kap. |

| 28 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens med undantag för 3 kap. 28

§ kommunallagen som i kommitténs förslag innehåller en uppräkning av både

obligatoriska och icke obligatoriska uppgifter som skall eller kan regleras i

förbundsordningen.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget. Strömstads kommun är tveksam till om

bestämmelser om en förbundsordning behöver vara så detaljrika eftersom

avregleringen med ökad organisationsfrihet och flexibilitet kan komma att

begränsas av nya tvingande regler i förbundsordningen. Hovrätten över Skåne och

Blekinge anser att den förslagna lagtexten i 3 kap. 28 § kommunallagen bör ses

över på så sätt att de punkter som avser uppgifter som inte är obligatoriska

bryts ut och regleras i en egen paragraf. Det bör även enligt hovrätten

övervägas om uppgifter som är obligatoriska för kommunalförbund med direktion

skall regleras för sig.

Skälen för regeringens förslag

Förbundsordningen

Även om ett stort antal bestämmelser i kommunallagen även fortsättningsvis blir

direkt tillämpliga på kommunalförbunden finns ett stort antal frågor som är

speciella för varje förbund och som lämpar sig sämre för en generell reglering.

Regeringen har valt att i lag reglera endast sådana frågor som är av konstitutiv

karaktär. Hit hör bl.a. reglerna om ett kommunalförbunds bildande och vilka som

är valbara till den beslutande församlingen. Övriga detaljfrågor överlämnas åt

förbundsmedlemmarna själva att lösa inom ramen för förbundsordningen.I lag

kommer därför endast att anges vad regeringen anser skall regleras i

förbundsordningen. Hit hör t.ex. antalet ledamöter och ersättare i den

beslutande församlingen och hur ledamöterna och ersättarna skall vara

representerade i förbundets organ, var förbundets kungörelse och andra

tillkännagivanden skall anslås, medlemmarnas styrning av och insyn i förbundets

ekonomi och verksamhet och förfarandet vid en medlems utträde ur förbundet.

 Även andra frågor kan lösas genom bestämmelser i förbundsordningen om

medlemmarna önskar detta. Det är sedan upp till förbundsmedlemmarna själva att

närmare besluta om förbundsordningens innehåll. Sådana frågor kan gälla

förbundsmedlemmarnas representation i förbundets övriga organ samt mandattiden

för ledamöterna och ersättarna i organen, ersättarnas tjänstgöring i förbundets

samtliga organ samt föreskrifter om förbundsdirektionens verksamhet och

arbetsformer.

 Det viktiga är att medlemmarna genom samstämmiga beslut i respektive

fullmäktige är överens om hur frågorna skall lösas. Innehållet i för-

bundsordningen kommenteras närmare i författningskommentaren (avsnitt 9.1).

 Ändringar i förbundsordningen bör enligt regeringens mening få göras på det

sätt och vid den tidpunkt som medlemmarna kommer överens om. Frågan behöver inte

lösas i förbundsordningen. Har man inte kommit överens sker ändringar i

förbundsordningen på samma sätt som då ett förbund bildas (jfr avsnitt 6.2).

 När förbundsordningen ges ett vidare innehåll torde behovet av att dessutom

utfärda ett reglemente för förbundsdirektionen minska betydligt.

Förbundsordningen torde i de flesta fallen vara tillfyllest. Förbundsdirektionen

kan inte heller själv besluta om reglemente för sig. Det är en fråga för

förbundsmedlemmarna.

6.4 Ökad frihet att bestämma om ändamålet

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förbundsmedlemmarna får stor frihet att |

| bestämma om ett kommunalförbunds ändamål. |

| En uppgift som lämnas över till ett kommunalförbund behöver inte|

| vara gemensam för medlemmarna. Det enda krav som ställs är att |

| uppgiften skall vara en kommunal angelägenhet. |

| Ett kommunalförbund får ha hand om hela verksamheter eller |

| geografiskt, funktionellt eller på annat sätt avgränsade |

| uppgifter. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 20 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har

ingenting att erinra mot förslaget. Hovrätten över Skåne och Blekinge erinrar

att förslaget att kommuner och landsting får samverka i kommunalförbund om

verksamheter som åligger dem var för sig kan föranleda praktiska problem

eftersom kostnadsfördelningen då måste stå i överensstämmelse med

regeringsformens föreskrift om beskattningsrätten. Enligt Stockholms läns

landsting kan förslaget innebära att kommunalförbundet bör kunna ersätta den

lokala försöksverksamheten med finansiell samordning genom s.k.

beställarförbund. Det blir således möjligt att integrera primärvård och

socialtjänst mellan en del av landstingsområdet inom ett landsting och en

kommun. Det hade varit önskvärt om kommittén också hade utrett och lagt förslag

om formerna för ett sådant kommunalförbunds finansiella samverkan med den

allmänna försäkringskassan. Även Södermanlands läns landsting anser att det hade

varit önskvärt att få frågan om ett kommunalförbunds samverkan med

försäkringskassan utredd. Statskontoret anser att ett kommunalförbunds ändamål

skall vara vård av gemensamma angelägenheter och är tveksam till att en kommun

får överlåta viss verksamhet till ett kommunalförbund utan att de andra parterna

överlåter motsvarande verksamhet. Konkurrensverket, som avstyrker förslaget,

anser att kommittén borde ha klargjort dels vilka verksamheter som åsyftas med

förslagen om kommuners och landstings ökade möjligheter till samverkan, dels

aktuella problem. Konkurrensverket anser att förslagen är relativt generellt

hållna och ger mycket vida ramar för kommuner och landsting att gemensamt

bedriva verksamheter eller bedriva uppdragsverksamhet åt varandra. Dessutom

borde enligt Konkurrensverket behovet av samarbete ha analyserats enligt

nuvarande lagstiftning och de verksamheter kommuner och landsting får bedriva

med hänsyn till den kommunala kompetensen borde ha preciserats. Avesta kommun

anser att förslaget, som tillåter samverkan på alla verksamhetsområden, ger fina

möjligheter att finna samverkansformer som bibehåller servicen till en lägre

totalkostnad för de medverkande kommunerna.

Skälen för regeringens förslag

Samverkan möjlig inom ramen för den kommunala kompetensen

En uppgift som lämnas över till ett kommunalförbund måste i dag vara

kompetensenlig och gemensam för samtliga medlemmar. Samverkan är i och för sig

möjlig både mellan kommuner, mellan landsting och mellan kommuner och landsting.

Genom kravet på att en uppgift måste vara gemensam för medlemmarna är det

emellertid i dag inte möjligt att samverka om en uppgift om den inte är tillåten

eller obligatorisk för var och en av medlemmarna att handha. Det är därför

nästan enbart för skötseln av frivilliga uppgifter som t.ex. främjande av kultur

och turism som en kommun och ett landsting gemensamt kan bilda ett kommunal-

förbund. Enligt regeringens mening finns det starka skäl för att undanröja detta

hinder för kommuner och landsting att samverka i kommunalförbund. Med en friare

ordning kan man vinna ekonomiska samt drifts-, kvalitets-, och vårdmässiga

fördelar om t.ex. äldreomsorg och geriatrisk vård integreras. Det bör även

öppnas en möjlighet för samverkan i kommunalförbund mellan kommuner för

uppgifter som inte i alla delar är gemensamma för medlemmarna. Samverkan bör då

kunna avse både frivilliga och obligatoriska uppgifter. En sådan ordning medför

således att det blir formellt möjligt att bilda flersaksförbund, där förbundets

uppgifter inte är gemensamma för samtliga medlemmar.

 Regeringen anser därför att det enda krav som bör ställas på den verksamhet

man vill samverka om i kommunalförbund är att uppgiften faller inom den

överlämnande kommunens eller det överlämnande landstingets kompetens. Samverkan

i kommunalförbund skall alltså vara möjlig för alla kommunala angelägenheter.

Regeringen utgår ifrån att man i praktiken bildar flersaksförbund i sådana fall

då det finns verksamhetsmässiga skäl för det. Därmed blir omfattningen av den

verksamhet som får lämnas över till ett kommunalförbund samma som i dag får

lämnas över till ett kommunalt bolag. I 3 kap. 16 § första stycket och 20 §

kommunallagen sägs därför att det är vården av kommunala angelägenheter som får

lämnas över till ett kommunalt bolag.

 Genom att avskaffa gemensamhetskravet blir kommunalförbundet en mer användbar

samarbetsform och därmed tillgodoses behovet av samverkan utan att rätten att

ingå uppdragsavtal behöver utvidgas. Regeringen anser dock att medlemmarna bör

anförtros att i förbundsordningen lösa de formella och praktiska problem som kan

uppstå om en sådan samverkan undantagsvis blir aktuell.

 Hovrätten över Skåne och Blekinge pekar på att kostnadsfördelningen mellan

förbundsmedlemmarna bör stå i överensstämmelse med regeringsformens föreskrift

om beskattningsrätten i förbund med uppgifter som inte är gemensamma för

samtliga medlemmar. Det är därvid enligt regeringens mening särskilt viktigt att

det framgår i förbundsordningen att kostnadsfördelningen mellan medlemmarna är

rättvis och står i överensstämmelse med regeringsformens regler i 1 kap. 7 § att

kommunerna får ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter.

 Ett par remissinstanser har funnit det önskvärt att få samverka med

försäkringskassan genom kommunalförbund. Denna proposition behandlar emellertid

såsom framgår ovan endast samverkan om kommunala angelägenheter.

Hela verksamheter eller avgränsade uppgifter

I 1 kap. 1 § kommunalförbundslagen sägs i dag att kommuner och landsting får

sluta sig samman till kommunalförbund för att ha hand om en eller flera

kommunala angelägenheter. Varken lagtexten eller förarbetena ger någon säker

vägledning om det är tillåtet att till ett kommunalförbund överlämna skötseln av

geografiskt eller på annat sätt avgränsade delar av verksamheter eller av

funktioner inom verksamheter.Mot bakgrund av den frihet kommunerna har att

organisera sin verksamhet är det naturligt att det också klargörs att kommunerna

skall kunna ta kommunalförbundet i anspråk för samverkan om uppgifter som är

begränsade på ett annat sätt än som förutsattes när kommunalförbundslagen kom

till. Enligt regeringens mening bör därför kommunerna få lämna över till

kommunalförbund att sköta hela verksamheter eller verksamhetsgrenar samt

verksamheten vid en eller flera anläggningar som betjänar samtliga medlemmar

eller vissa medlemmar.

Lagteknisk lösning

Regeringen anser att det i lagen inte uttryckligen behöver anges för vilket

ändamål ett kommunalförbund får bildas. Det är tillräckligt att det framgår att

kommuner och landsting får bilda kommunalförbund och att de får lämna över

vården av kommunala angelägenheter till sådana förbund. Det bör i stället anges

i förbundsordningen vad som mer exakt skall vara förbundets ändamål (jfr 3 kap.

20 § och 28 § 1).

Särskilt beträffande förbund med direktion

I förbund med direktion ges förbundsmedlemmarna möjlighet att i

förbundsordningen bestämma om direktionens verksamhet och arbetsformer.

Förbundsmedlemmarna kan även överlämna åt direktionen att besluta i dessa frågor

(jfr avsnitt 9.1).

6.5 Ökad frihet att bestämma om organisationen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förbundsmedlemmarna får stor frihet att |

| bestämma om ett kommunalförbunds organisation. I lagen ställs |

| endast krav på att det skall finnas en beslutande församling och|

| ett organ som svarar för verkställighet och förvaltning. Den |

| beslutande församlingen kan vara förbundsfullmäktige eller en |

| förbundsdirektion. Förslaget finns intaget i 3 kap. 23 § första |

| stycket kommunallagen. |

| I kommunalförbund med förbundsfullmäktige skall en förbunds- |

| styrelse tillsättas. Liksom för närvarande kan den beslutande för-|

| samlingen och det verkställande organet vara ett och samma - en |

| förbundsdirektion. Förslaget finns intaget i 3 kap. 25 § första |

| stycket kommunallagen. |

| I kommunalförbund med direktion får förbundsmedlemmarna en möj-|

| lighet att inrätta nämnder. Förslaget följer av 3 kap. 25 § andra|

| stycket kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens med undantag av

att kommittén även föreslog möjligheten att välja en ny form av kommunalförbund

med förbundsstämma som beslutande församling. Det specifika med förbundsstämma

var enligt kommittén att delegaterna kunde utses för varje sammanträde med

stämman. Förbund med stämma föreslogs därför vara en alternativ

organisationsform för förbund med ett stort antal förtroendevalda som inte

behövde sammanträda mer än en enstaka gång per år.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget. Riksarkivet uttalar att ett problem i ett

kommunalförbund med direktion är att direktionen i sin roll som arkivmyndighet

utövar tillsyn över sig själv. Problemet ligger i att direktionen inte ansvarar

inför något överställt organ. Stockholms läns landsting har synpunkter

beträffande begreppet beslutande församling. Landstinget anför att begreppet

församling endast förekommer i regeringsformen och då avser landstings- och

kommunfullmäktige som är direkt valda vid allmänna val. Dessutom används be-

greppet beslutande församling i betänkandet Den kommunala självstyrelsen och

grundlagen (SOU 1996:129) som en gemensam beteckning för kommun- respektive

landstingsfullmäktige. Eftersom ledamöterna i kommunalförbundets beslutande

organ enligt förslaget inte skall väljas bland medlemmarnas fullmäktige är

begreppet mindre lämpligt. Sollentuna kommun anser att förbundet självt bör

kunna avgöra organisationen, om inte medlemmarna uttryckligen förbehållit sig

rätten i förbundsordningen.

 Ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslaget att införa för-

bundsstämma. Göta hovrätt förväntade sig att kommittén närmare borde ha

utvecklat förslaget om att införa nyheten förbundsstämma och fann det vara

omständligt att ombuden till en förbundsstämma skall väljas för varje stämma.

Mölndals kommun och Göteborgsregionens kommunalförbund pekar på att införandet

av begreppet förbundsstämma kan vålla viss oklarhet eftersom det inte framgår av

den föreslagna lagtexten att den skall ha en mer begränsad roll än

förbundsfullmäktige och förordar därför att begreppet slopas. Landstinget i

Kristianstads län anser att det är positivt att det skapas ytterligare ett

organisatoriskt instrument för samverkan, nämligen förbundsstämma.

Räddningstjänsten Göteborg Mölndal Kungsbacka anför att de inte har något att

invända mot förslaget till förbundsstämma men anser att formen lämpar sig dåligt

för räddningstjänsten.

6.5.1 Nuvarande former av samverkan i kommunalförbund behålls

Det finns i dag två former av kommunalförbund. Den ena formen har fullmäktige,

styrelse och eventuellt nämnder, den andra har enbart en förbundsdirektion. Den

enklare formen med direktion var tänkt för uppgifter utan större omfattning och

av teknisk art. Direktionsmodellen har emellertid i allt större utsträckning

kommit att användas för mer omfattande uppgifter och för kommunalförbund med

ett större antal medlemmar.Båda modellerna uppfattas för vissa ändamål i sin

nuvarande utformning som onödigt komplicerade och inte särskilt väl anpassade

till dagens behov. Begränsningen när det gäller direktionens möjligheter att

tillsätta nämnder har särskilt ifrågasatts.

 Av samtliga remissinstanser har endast ett fåtal direkt berört den av

kommittén föreslagna nyheten för kommuner och landsting att välja formen

kommunalförbund med förbundsstämma. Något särskilt starkt stöd bland dessa för

att införa förbundsstämman som en alternativ organisationsform har inte visats

föreligga. Kommittén har inte heller närmare utvecklat behovet av och

förutsättningarna för att det inrättas en ytterligare form av kommunalförbund.

 Regeringen anser för sin del att det inte framkommit tillräckligt starka skäl

för att inrätta den av kommittén föreslagna nya formen med förbundsstämma. De

nuvarande organisationsmöjligheterna blir med de förenklingar som regeringen

föreslår mer attraktiva som samverkansformer.

6.5.2 Organisationen

Beslutande församling och styrelse

Regeringen har haft som utgångspunkt för sina förslag att kommuner och landsting

som vill samverka genom kommunalförbund ges en så stor frihet som möjligt att

välja hur förbundet skall organiseras. Regeringen föreslår därför att det endast

skall krävas att det skall finnas en beslutande församling och ett organ som

svarar för verkställighet och förvaltning. Med detta läggs den grundläggande

organisationen fast. Den beslutande församlingen kan vara en

fullmäktigeförsamling eller en direktion (jfr 3 kap. 23 § första stycket

kommunallagen). I övrigt bör förbundsmedlemmarna själva få bestämma sin

organisation.

 I kommunalförbund med fullmäktige skall det även fortsättningsvis tillsättas

en förbundsstyrelse vilken skall svara för verkställighet och förvaltning. Om

man väljer att organisera ett förbund med direktion kommer direktionen att som i

dag vara både beslutande församling och styrelse. En särskild styrelse behöver

då inte utses utan det följer direkt av lagtexten att direktionen tillika är

styrelse (jfr 3 kap. 25 § första stycket kommunallagen).

 Lämpligheten av att införa begreppet beslutande församling för ett

kommunalförbunds beslutande organ har ifrågasatts av Stockholms läns landsting.

Eftersom de förtroendevalda i det beslutande organet enligt regeringens förslag

nu skall väljas bland de som redan är ledamöter och ersättare i medlemmarnas

fullmäktige anser regeringen att det inte föreligger något hinder mot att

använda begreppet (jfr avsnitt 6.6.3).

Förbundsordningen anger ramen för kommunalförbundets organisation

Det är medlemmarna som skall bestämma hur förbundet skall vara organiserat.

Detta framgår av att förbundsmedlemmarna föreslås fastställa en förbundsordning

som bland annat skall ange förbundets organisation samt organens befogenheter

och inbördes förhållanden (jfr 3 kap. 27 § och 28 § 2 kommunallagen).

Medlemmarna kan i förbundsordningen bestämma vilka organ som behöver tillsättas

utöver styrelsen eller ge den beslutande församlingen befogenheten att själv få

avgöra vilka övriga organ som skall få finnas.

 När den beslutande församlingen tillsatts är det den som tillsätter både

förbundsstyrelsen samt de övriga organ som behövs för att förbundet skall kunna

fullgöra sina uppgifter (jfr 3 kap. 25 §§ kommunallagen). Av detta följer att

även förbund med direktion nu får möjligheten att inrätta nämnder. Det

kommenteras ytterligare i avsnitt 6.5.3.

 En nyhet är att medlemmarna i förbundsordningen får föreskriva att

förbundsstyrelsen skall vara ställföreträdare för den beslutande församlingen

och att den får fatta beslut som i kommuner och landsting annars ankommer på

fullmäktige.

6.5.3 Möjligt att inrätta nämnder i kommunalförbund med direktion

Förslaget om att ge kommuner och landsting som samverkar i kommunalförbund ökad

frihet att bestämma om sin organisation har stor betydelse för tillämpningen av

direktionsmodellen. Direktionsmodellen var tänkt för samarbete i mindre skala.

Den har dock kommit att användas även för mer omfattande verksamheter och

dessutom blivit den vanligaste samverkansformen. Lagregleringen av

direktionsmodellen är inte anpassad till den användning modellen fått.

Kommunalförbundslagen medger i dag inte att det inrättas nämnder utöver

förbundsdirektionen i förbund med direktion. I förarbetena till kommunal-

förbundslagen, där kommunalförbundsformen med direktion föreslogs, framgår att

förbundsdirektionen bör handha alla de uppgifter som i ett kommunalförbund med

fullmäktige är fördelade mellan fullmäktige å ena sidan samt styrelsen och

övriga nämnder å den andra (prop. 1984/85:216 s. 19, bet. KU 1985/86:3, rskr.

1985/86:6).

 Eftersom en förbundsdirektion inte får tillsätta nämnder i dag kan den t.ex. i

praktiken inte alltid leva upp till principen i 3 kap. 5 § kommunallagen. Enligt

den får en nämnd inte bestämma om rättigheter och skyldigheter för kommunen

eller landstinget i ärenden där nämnden företräder kommunen eller landstinget

som part och inte heller utöva i lag eller annan författning föreskriven tillsyn

över sådan verksamhet som nämnden själv bedriver. Enligt regeringens mening

måste det ses som en allvarlig brist i den nuvarande lagstiftningen att det i

princip inte går att lägga specialreglerade uppgifter som står under tillsyn på

ett förbund med direktion. Bestämmelsen hindrar t.ex. att en direktion kan

ansvara för både fastighetsförvaltning och brandsyn. Undantag från de redovisade

bestämmelserna i kommunallagen kan inte medges av principiella skäl.

 Regeringen anser att om möjligheten att använda direktionsmodellen skall kunna

öka, bör det bli möjligt att inrätta nämnder också i förbund med direktion. I

annat fall får nämnduppgifter ligga kvar på nämnder hos förbundsmedlemmarna,

vilket inte är en praktisk ordning. Som framgått tidigare existerar det många

förbund med direktion som sköter räddningstjänsten åt medlemmarna. Det skulle

vålla stor olägenhet, om dessa förbund skulle behöva organiseras om för att

föreskriften i 3 kap. 5 § kommunallagen skall uppfyllas. Regeringen anser därför

att det som tidigare nämnts bör bli möjligt att inrätta nämnder under förbunds-

direktionen. Det blir därigenom möjligt för direktionen att tillsätta t.ex.

lokala nämnder och institutionsstyrelser, utskott inom direktionen samt att ha

självförvaltningsorgan. Detta skulle också öka effektiviteten i besluts-

fattandet. I dessa fall åligger det förbundsdirektionen att besluta om

reglemente för de nämnder man tillsätter.

6.6 Val av ledamöter och ersättare i de olika organen

6.6.1 Valet av ledamöter och ersättare

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Ledamöter och ersättare i den beslutande |

| församlingen skall väljas av medlemmarnas fullmäktige. Förslaget|

| har införts i 3 kap. 23 § andra stycket kommunallagen. |

| Ledamöter och ersättare till kommunalförbundets styrelse och |

| övriga organ utses av förbundets beslutande församling. Förslaget|

| har införts i 3 kap. 25 § kommunallagen. |

| Val av ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen |

| skall liksom hittills kunna vara proportionella. Likaså skall |

| val av ledamöter och ersättare till förbundsstyrelsen, andra |

| nämnder, beredningar samt revisorer och revisorsersättare vara |

| proportionella om inte något annat följer av förbundsordningen. |

| Förslaget har införts i 5 kap. 46 § kommunallagen. |

| Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens. |

| Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna är positiva |

| eller har inget att erinra mot förslaget. |

| |

| |

| Vem väljer ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen?|

| |

| Det är medlemmarnas fullmäktigeförsamlingar som även |

| fortsättningsvis skall välja ledamöter och ersättare i förbundens|

| beslutande församlingar, dvs. förbundsfullmäktige eller |

| förbundsdirektionen. Valen skall ske i enlighet med vad som |

| föreskrivs i förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 3 kommunallagen).|

| |

| |

| Skälen för regeringens förslag |

| Vem väljer ledamöter och ersättare i styrelsen och |

| kommunalförbundets övriga organ? |

| |

| Det är kommunalförbundets beslutande församling som väljer |

| ledamöter och ersättare till förbundets styrelse och övriga organ.|

| Detta framgår av 3 kap. 25 § första stycket kommunallagen där det|

| sägs att det är den beslutande församlingen som skall tillsätta en|

| förbundsstyrelse och de övriga organ som utöver styrelsen behövs|

| för att fullgöra kommunalförbundets uppgifter. |

| Denna modell kan inte tillämpas på förbund med direktion eftersom|

| direktionen i sin dubbla roll som både beslutande församling |

| och styrelse inte kan utse sig själv. I ett sådant förbund gäller|

| i stället samma regel som gäller för val till den beslutande |

| församlingen, dvs. att det är medlemmarnas |

| fullmäktigeförsamlingar som skall utse ledamöterna och ersättarna|

| i direktionen (jfr 3 kap. 23 § andra stycket kommunalalgen). |

| |

| |

| Proportionella val |

| Valet av ledamöter och ersättare till den beslutande församlingen|

| skall kunna vara proportionellt under de förutsättningar som |

| anges i kommunallagen. Om medlemmarna i syfte att begränsa |

| antalet förtroendevalda i förbundets styrelser och nämnder tar in|

| bestämmelser i förbundsordningen om särskild representation |

| grundad på kommunproportionalitet får detta till följd att |

| bestämmelserna om proportionellt val inte kan tillämpas, 5 kap. |

| 46 § 4 kommunallagen. Likaså skall den beslutande församlingens |

| val av ledamöter och ersättare till förbundets övriga organ vara|

| proportionellt om det inte framgår något annat i |

| förbundsordningen. |

| |

| |

| |

| |

| 6.6.2Förbundsmedlemmarnas representation i olika organ |

|

O |

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens med undantag för att

kommittén inte ställde upp några krav på att medlemmarna skall representeras på

visst sätt.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget. Hovrätten över Skåne och Blekinge anser att

sambandet mellan respektive medlem i kommunalförbundet och förbundets beslutande

församling bör bibehållas på det sättet att varje medlem skall utse en ledamot

eller ersättare i den beslutande församlingen. Enligt hovrätten kan en medlem

endast på detta sätt garanteras inflytande över ett kommunalförbunds verksamhet.

Socialstyrelsen anser att det av lokaldemokratiska skäl bör övervägas om inte

frågan om medlemmarnas representation bör lösas via lagstiftning. Statskontoret

ifrågasätter det lämpliga i att förslaget ger möjlighet att en medlem inte skall

ha någon representation alls i den beslutande församlingen.

Skälen för regeringens förslag

Allmänt om representativitet

Varje form av interkommunal samverkan kan ge upphov till problem när det gäller

representativiteten. Det gäller både i förhållandet mellan de samverkande

parterna och när det gäller partiproportionaliteten för minoritetspartiernas

del. I och för sig kan detta lösas genom att man utser ett stort antal ledamöter

och ersättare i förbundets organ. Samtidigt kan det av praktiska skäl vara svårt

med ett allt för stort antal förtroendevalda i förbundets organ. Regeringen

utgår från att frågan om representativiteten blir föremål för ingående

diskussioner mellan berörda kommuner och landsting i samband med bildandet av

ett kommunalförbund.

Ökad frihet för medlemmarna att komma överens om representationen

Enligt kommunalförbundslagen skall samtliga förbundsmedlemmar vara

representerade i förbundsfullmäktige respektive i förbundsdirektionen (jfr 2

kap. 4 § första stycket och 3 kap. 2 § andra stycket). Denna regel ansågs

nödvändig för att ett tillfredsställande samband mellan medlemmarna och ett

kommunalförbunds beslutande församling skulle kunna uppnås.I 1 kap. 7 §

regeringsformen sägs nämligen att beslutanderätten i kommuner och landsting

utövas av valda församlingar. På grund av denna bestämmelse bör det enligt

regeringens mening finnas ett direkt samband mellan medlemmarna och förbundets

beslutande organ. Detta aktualiserar frågan om kommunalförbundet är en praktiskt

användbar samverkansform när antalet samverkande parter är stort.

 Riksdagen har antagit regeringens proposition om den regionala

samhällsorganisationen (prop. 1996/97:36, bet. 1996/97:KU4, rskr. 1996/97:77). I

propositionen ställdes det krav på att varje medlem i regionförbunden i Kalmar

län och Skåne län skall vara representerad i förbundsfullmäktige med minst en

ledamot och en ersättare. Regeringen anser att denna princip även

fortsättningsvis bör gälla för kommunalförbund. Varje förbundsmedlem bör därför

vara representerad i den beslutande församlingen med minst en ledamot och en

ersättare. Antalet ersättare skall vara lika många som antalet ledamöter. Detta

förutsätter att vid förfall för en ledamot bör denne alltid ersättas med en

förtroendevald från samma kommun eller från samma landsting som ledamoten. Varje

förbundsmedlem skall således vara självförsörjande med ledamöter och ersättare.

Detta innebär en skärpning mot vad som gäller enligt kommunalförbundslagen i

dag.

 Regeringen anser emellertid att det inom den nu föreslagna ramen finns skäl

för att söka en form för representativiteten som är friare än i dag. Det bör

vara möjligt att finna en lösning som möjliggör för ett stort antal medlemmar

att samverka utan att den beslutande församlingen blir ohanterligt stor.

Medlemmarna bör därför, med undantag av att samtliga medlemmar skall ha minst en

representant i den beslutande församlingen, vara helt fria att komma överens om

fördelningen av platser. Det är inte ens givet att samtliga medlemmar måste vara

representerade i förbundets övriga organ. Friheten att organisera sig ökar

alltså på denna punkt.

 Medlemmarna bestämmer i förbundsordningen antalet ledamöter och ersättare och

hur de skall vara representerade i den beslutande församlingen.

 Vad gäller förbundsstyrelsen och övriga organ i förbundet kan medlemmarna om

de så önskar i förbundsordningen bestämma hur de skall vara representerade. Det

är dock inte nödvändigt att de kommer överens i denna fråga. Förbundsmedlemmarna

kan i stället lämna över åt den beslutande församlingen att bestämma om

representationen i sådana organ.

6.6.3 Valbarheten

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En förbundsmedlem får till ledamot eller |

| ersättare i ett kommunalförbunds beslutande församling välja |

| endast den som är ledamot eller ersättare i förbundsmedlemmens |

| fullmäktige. |

| Valbar till förtroendeuppdrag i ett kommunalförbunds övriga |

| organ är den som har rösträtt vid val till någon av |

| förbundsmedlemmarnas fullmäktige. |

| Förslaget finns intaget i 4 kap. 23 a § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Kommittén föreslog att valbar till förtroendeuppdrag i ett

kommunalförbund, dvs både i den beslutande församlingen och i eventuella övriga

organ, är den som har rösträtt vid val till någon av förbundsmedlemmarnas

fullmäktige. Enligt förslaget kunde dock medlemmarna i förbundsordningen

inskränka valbarheten till att endast omfatta ledamöter i fullmäktige eller

andra förtroendevalda hos medlemmarna. Kommittén motiverade förslaget med att

överförande av beslutanderätt till ett kommunalförbund skulle kunna ske under

samma förutsättningar som till ett aktiebolag, där det inte finns något mot-

svarande personsamband mellan fullmäktige och företagets organ, och att det inte

borde föreligga några skillnader med hänsyn till grundlagsbestämmelserna.

Begränsningar enligt regeringsformen hade inte åberopats för det personsamband

som finns i kommunalförbundslagen (prop. 1984/85:216 s. 36 och 44, prop.

1957:150 s. 79 och prop. 1975/76:187 s. 95). Kommittén ansåg vidare att

förslaget skulle öka möjligheterna för att rekrytera förtroendevalda på ett sätt

som ökar förutsättningarna för att göra kommunalförbunden till en attraktiv sam-

verkansform och gagnar effektiviteten i förbunden.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget. Riksdagens ombudsmän (JO) finner det

diskutabelt om synsättet i 1 kap. 7 § regeringsformen att beslutanderätten inom

en kommun skall utövas av valda församlingar är förenligt med att denna

beslutanderätt inom ett kommunalförbund tilläggs en församling bestående av

personer som inte är valda i samma mening som medlemmarna i en kommuns

fullmäktige, även om dessa personer utses av medlemskommunernas valda

församlingar. Vidare anser JO att jämförelsen med att överförandet av

beslutanderätt till ett kommunalförbund skall kunna ske under samma

förutsättningar som till ett aktiebolag inte är relevant. JO förordar därför att

nuvarande ordning för valbarheten bibehålls. Hovrätten över Skåne och Blekinge,

som accepterar förslaget, anser att medborgarnas inflytande över en angelägenhet

som överlämnats till ett kommunalförbund försvagas ytterligare med den före-

slagna ordningen. Järfälla kommun anser att förslaget strider mot de

demokratiska grundsatserna för vem som är valbar och föreslår att kommunallagens

valbarhetsvillkor istället bör gälla, dvs att valbar är den som är valbar till

den egna kommunens fullmäktige. Stockholms läns landsting finner att den av

kommittén förda argumenteringen att beslutanderätt kan överlåtas till ett

kommunalförbund under samma förutsättningar som till ett aktiebolag inte är

övertygande. För förslagets grundlagsenlighet talar enligt landstinget att

beskattnings- och finansieringsmakten, som är en förutsättning för den

kommunala självstyrelsen och inte kan överlåtas till ett kommunalförbund, är

beroende av vad förbundsmedlemmarnas fullmäktigeförsamlingar bestämmer.

Skillnaden mellan ett kommunalförbund och sammanläggningsdelegerade, som måste

väljas bland kommunernas fullmäktigeförsamlingar, är enligt landstinget bl.a.

att de senare kan utöva beskattningsrätten och fastställa skattesatsen för de i

sammanläggningsdelegerade ingående kommunerna. Landstinget uttalar vidare att

förslaget, som innebär att det inte måste vara den egna kommunens fullmäktige

som utser en ledamot i förbundsfullmäktige eller förbundsdirektion, i och för

sig ökar möjligheterna att sprida förtroendeuppdragen och underlättar rekryte-

ringen men kan ställa sig tveksamt ur demokratisk synpunkt genom att bryta mot

grundsatserna för vem som är valbar till ett förtroendeuppdrag i en kommun.

Svenska Kommunförbundet anser att förslaget ökar möjligheterna att sprida

förtroendeuppdragen och kommer att underlätta rekryteringen av förtroendevalda

till kommunalförbund men anser också att lösningen innebär avsteg från de

demokratiska grunderna för vilka som kan väljas till kommunala

förtroendeuppdrag. Förbundet förutsätter dock att kommunerna tillämpar friheten

att välja ledamöter som inte har rösträtt i kommunen enbart i sådana fall då det

bäst gagnar samarbetet och tillstyrkte därför förslaget.

Skälen för regeringens bedömning

Nuvarande reglering

Till ledamot eller ersättare i förbundsfullmäktige eller i förbundsdirektionen

får en förbundsmedlem i dag endast välja den som är ledamot eller ersättare i

den egna kommunens eller det egna landstingets fullmäktige (jfr 2 kap. 6 §

första stycket och 3 kap. 3 § första stycket kommunalförbundslagen).

 När förbundsfullmäktige utser förbundsstyrelse eller någon annan nämnd gäller

kommunallagens regler om valbarhet i 4 kap. 5 och 6 §§. Ledamöter och ersättare

behöver inte utses bland ledamöter och ersättare i medlemmarnas fullmäktige. Det

räcker med att de är valbara till respektive fullmäktige. Den nuvarande

regleringen får anses innebära att förbundsfullmäktige respektive

förbundsdirektionen kan välja ledamöter och ersättare till förbundsstyrelsen

eller en annan nämnd bland en krets som består av alla dem som är

röstberättigade till respektive kommunfullmäktige.

Regeringsformen

Kommittén har i sitt betänkande föreslagit att kretsen av valbara till den

beslutande församlingen i ett kommunalförbund skall vara de som är

röstberättigade till någon av förbundsmedlemmarnas fullmäktige och gjort en

jämförelse med kommunala bolag. Detta har ifrågasatts av bl.a JO. Regeringen

delar JO:s uppfattning. I 1 kap. 7 § regeringsformen sägs som nämnts ovan att

beslutanderätten i kommuner och landsting utövas av valda församlingar. Denna

bestämmelse innebär inte bara att alla medlemmar måste vara representerade i

förbundet utan även att man bara kan välja den som sitter i ett direktvalt

organ. Dessutom innebär bestämmelsen att det bör finnas en sådan direkt koppling

mellan medlemmarnas fullmäktige och förbundets beslutande församling att den som

är valbar till den beslutande församlingen sitter i den egna medlemmens

fullmäktige. Denna bestämmelse har därför medfört att t.ex. indelningsdelegerade

enligt lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade måste väljas bland

ledamöterna och ersättarna i fullmäktige i de kommuner och landsting som berörs

av en indelningsändring (SOU 1978:32 s. 74-77, prop. 1978/79:157 s. 128, bet.

KU:1978/79:40, rskr. 1978/79:363). Likaså har föreskriften i regeringsformen

medfört att ledamöter och ersättare i regionfullmäktige i Kalmar och Skåne län

måste väljas bland de förtroendevalda i respektive läns kommun- eller lands-

tingsfullmäktige (prop. 1996/97:36 s. 53 och 78, bet. 1996/97:BoU4, rskr.

1996/97:77).

 Mot denna bakgrund föreslår regeringen därför att valbar till ett kommunal-

förbunds beslutande församling endast kan vara den som är valbar till respektive

förbundsmedlems fullmäktige.

 Valbar till förtroendeuppdrag i ett kommunalförbunds övriga organ är liksom

hittills den som har rösträtt vid val till någon av förbundsmedlemmarnas

fullmäktige.

6.6.4 Mandattiderna

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: I ett kommunalförbund med fullmäktige |

| eller direktion väljer förbundsmedlemmarna den beslutande |

| församlingen för fyra år eller den kortare tid som anges i |

| förbundsordningen. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 24 § och 28 § 3 kommunallagen.|

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag

Förbund med fullmäktige eller direktion

I dag gäller att ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen i ett

kommunalförbund väljs för fyra år, räknat från och med den 1 januari året efter

det år då allmänna val i hela riket till kommunfullmäktige och landstings-

fullmäktige har ägt rum (jfr 2 kap. 7 § första stycket och 3 kap. 3 § första

stycket kommunalförbundslagen). Det har ifrågasatts om det alltid är

ändamålsenligt att ett kommunalförbunds mandattid sammanfaller med de allmänna

valperioderna dvs. mandattiden för medlemmarnas fullmäktige. Det har bl.a.

framförts önskemål om att kunna tillsätta ett förbund med kortare mandattid

eller en mandattid som kan tillåtas löpa över de allmänna valen. Regeringen har

valt att öppna för denna möjlighet men anser inte att det är befogat att ge

möjlighet till längre mandattider än fyra år. Om inget annat föreskrivs i

förbundsordningen kommer mandattiden för ett förbund med fullmäktige eller

direktion att löpa i fyra år från och med den 1 januari året efter det att

allmänt val av fullmäktige i kommuner och landsting ägt rum (jfr 3 kap. 24 §

kommunallagen).

Övriga organ

Övriga organs mandattider bör inte vara begränsade i tiden på det sätt som

regeringen föreslår för den beslutande församlingen. Det är alltså möjligt att

ha andra tider för styrelsen och övriga organ än för den beslutande församlingen

genom att införa bestämmelser om detta i förbundsordningen. Det är också en

ordning som stämmer väl med vad som gäller i en kommun eller ett landsting.

Däremot är det inte sannolikt att styrelsen och andra nämnder ges en mandattid

som är längre än fyra år.

6.6.5 Ekonomiska förmåner

Eftersom förbundsdirektionen både fungerar som beslutande församling och

styrelse kan den inte besluta om ekonomiska förmåner till ledamöterna och

ersättarna i direktionen eller till revisorerna och revisorsersättarna.

Kommunallagens bestämmelser om jäv förhindrar detta. Förbundsmedlemmarna bör

därför reglera frågan i förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 17 kommunallagen).

6.7 Medlemmarnas styrning av och insyn i förbundets ekonomi och verksamhet

stärks

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förbundsmedlemmarnas styrning av och insyn |

| i ett kommunalförbunds ekonomi och verksamhet stärks. |

| Föreskrifter om detta lämnas i förbundsordningen. Förslaget har |

| införts i 3 kap. 28 § 12 kommunallagen. |

| Styrelsen i en kommun eller ett landsting som är medlem i ett |

| kommunalförbund åläggs att ha uppsikt över förbundets verksamhet.|

| Detta sker genom ett tillägg till 6 kap. 1 § andra stycket |

| kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna tillstyrker eller har

ingenting att erinra mot förslaget. Statskontoret tillstyrker förslaget men

anser att man inte kan bortse från risken att viktiga frågor av förbiseende

kanske förblir oreglerade i förbundsordningen och att en oönskad

beslutskompentens därmed överförs till kommunalförbundet. Statskontoret förordar

att det bör anges ett antal begränsningar som skall gälla om inte något annat

har överenskommits i förbundsordningen, t.ex. skall möjligheten att bilda bolag

inte finnas om det inte uttryckligen har angetts i förbundsordningen. Vidare bör

kommunalförbundet vara skyldigt att inhämta medlemmarnas yttrande i frågor av

större vikt såvida inte annat har överenskommits i förbundsordningen. Sollentuna

kommun konstaterar att förslagets möjlighet att genom ägardirektiv styra

förbundets verksamhet är angelägen i den typ av kommunalförbund för utförande av

räddningstjänst som är aktuell i kommunen.

Skälen för regeringens förslag

Frihet välja styrmedel och styrsystem

Medlemmarna måste ha goda möjligheter att styra ett kommunalförbund efter det

att förbundet bildats och startat sin verksamhet. Detta är viktigt inte minst

mot bakgrund av att medlemmarna årligen skall bidra med ekonomiska resurser till

förbundet. Medlemmarna åtar sig också att svara för förbundets skulder.

Medlemmarna kan inte ge förbundet formellt bindande direktiv på sätt som är

möjligt visavi ett kommunalt aktiebolag. Det har ansetts att medlemmarnas

styrningsmöjligheter i dag är alltför svaga. Det har också hävdats att det

demokratiska inflytandet är alltför svagt bl.a. på grund av att de beslutande

organen utses indirekt av medlemmarna och inte av medborgarna i direkta och

allmänna val. Regeringen har därför valt att öka medlemmarnas möjligheter att

välja de styrmedel och styrsystem som de anser lämpade i de enskilda fallen.

Regeringen anser att det är viktigt att förbundsordningen innehåller

bestämmelser om hur medlemmarna skall styra och ha insyn bl.a. i ett

kommunalförbunds ekonomi och verksamhet. Förbundsmedlemmarna kan till exempel

i förbundsordningen ge föreskrifter om att förbundet skall upprätta sin budget

inom de ekonomiska ramar och i övrigt enligt de riktlinjer som medlemmarna enats

om. Man kan vidare ålägga förbundet att följa upp verksamheten och rapportera

till medlemmarna på olika sätt.

 Ett kommunalförbunds självständighet och möjlighet att agera kan således

inskränkas kraftigt om medlemmarna önskar det. Å andra sidan kan man ge ett

kommunalförbund stor frihet att agera inom vissa ramar. Det finns sannolikt en

gräns för hur långt styrningen av ett kommunalförbund kan drivas. Förbundet

utgör ju en självständig juridisk person med ansvar för sin verksamhet. Om

handlingsutrymmet beskärs allt för mycket hotas förbundets självständighet och

det blir svårare att utkräva ansvar av de förtroendevalda.

 Med den lagstiftningsteknik regeringen valt kommer kommunalförbund, liksom i

dag, att kunna bilda bolag och stiftelser osv. Medlemmarna kan dock genom

föreskrifter i förbundsordningen inskränka denna rätt. En sådan inskränkning

faller inom medlemmarnas vida befogenhet att styra förbundets ekonomi och

verksamhet. Medlemmarna kan även inskränka förbundets möjligheter att ingå olika

förpliktelser som att ta upp lån, ingå borgensförbindelser, förvärva fastigheter

osv. Styrningen kan med andra ord anpassas helt till förutsättningarna och

medlemmarnas önskemål.

Yttranderätt

Kommuner och landsting har enligt 3 kap. 17 § kommunallagen rätt att yttra sig

innan kommunala bolag fattar beslut i frågor av principiell betydelse.

Motsvarande bör rimligen kunna gälla ett kommunalförbund. Medlemmarna bör i

därför i förbundsordningen kunna tillförsäkra sig en sådan rätt i frågor av

principiell betydelse eller av större vikt. I förbundsordningen kan medlemmarna

specificera de frågor som är av sådan betydelse att medlemmarna skall ha rätt

att yttra sig samt eventuellt komplettera med en generell skrivning om

yttranderätt i övriga ej förutsedda frågor av större vikt.

Underställande

Man kan även tänka sig att förbundet i förbundsordningen åläggs att underställa

medlemmarna vissa frågor. En sådan möjlighet saknas i dag. En sådan ordning

torde dock vara svår att hantera annat än undantagsvis. Framför allt gäller

detta om medlemmarna kommer att inta olika ståndpunkter i det ärende som

underställs.

Föreskrifter om kvalificerad majoritet

I dag bestäms utgången av ett ärende i ett kommunalförbunds beslutande

församling och styrelse genom enkel majoritet. Ett sätt att styra förbundet är

att det nu ges en möjlighet att i förbundsordningen meddela föreskrifter om

kvalificerad majoritet för viktigare beslut i förbundet. Om sådana kvalificerade

majoriteter krävs skall det framgå av förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 7 i

kommunallagen).

Rätt att väcka ärenden

Ett ytterligare sätt att påverka verksamheten i ett kommunalförbund är att

medlemmarna nu även får möjlighet att ta upp frågor i den beslutande

församlingen. En sådan insynsmöjlighet saknas i dag. Medlemmarna kan ge sig

själva sådan rätt genom att föreskriva det i förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 §

6 kommunallagen).

Vilket organ har uppsikt över verksamheten

Hittills har vi behandlat frågan om hur styrningen och rätten till insyn kan se

ut. En näraliggande fråga är vem i medlemskommunerna som skall vaka över

verksamheten i ett kommunalförbund. Styrelsen i kommuner och landsting skall

enligt kommunallagen ha uppsikt över sina bolag, stiftelser m.fl. Det ligger

nära till hands att ge styrelserna i medlemskommunerna samma skyldighet

beträffande kommunalförbunden. Regeringen föreslår därför ett tillägg till 6

kap. 1 § andra stycket kommunallagen så att detta ansvar tydligt framgår.

Styrelserna i kommuner och landsting skall alltså ha uppsikt över de förbund de

är medlemmar i. Det är inte tillräckligt att någon eller några medlemmar i ett

förbund har denna skyldighet.

6.7.1 Styrningen av budget- och planeringsprocessen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Bestämmelserna om budgetprocessen i |

| kommunallagen skall inte gälla för kommunalförbund. Medlemmarna |

| skall lämna föreskrifter i förbundsordningen om förbundets |

| budgetprocess. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 28 § 13 och 8 kap. 24 § första|

| stycket kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har varit positiva eller inte haft något

att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag

Vissa bestämmelser i kommunallagen om budgetprocessen skall inte gälla för

kommunalförbund

Bestämmelser om budgetprocessen detaljregleras i dag i kommunalförbundslagen.

Förslaget till budget skall t.ex. göras upp av förbundsstyrelsen. Regeringen

anser emellertid att medlemmarna på samma sätt som beträffande den allmänna

styrningen av ett förbunds ekonomi och verksamhet bör ha en skyldighet och

möjlighet att styra ett kommunalförbunds budgetprocess. De bör vidare få

möjlighet att samordna förbundets budgetarbete med sitt eget och i

förbundsordningen bestämma när förbundet skall lägga fram budgetförslag, hur och

när samråd skall äga rum osv.

Särskilt beträffande förbund med direktion

För en förbundsdirektions sammanträden gäller i dag samma huvudregel som gäller

för en kommunal nämnds sammanträden, nämligen att de skall hållas inom stängda

dörrar. Direktionssammanträdet då budgeten skall fastställas är emellertid

enligt dagens regler offentligt. Ett sammanträde med förbundsfullmäktige är i

dag enligt huvudregeln offentligt.

 Enligt regeringens mening bör det sammanträde då budgeten skall fastställas

även fortsättningsvis vara offentligt för förbund med direktion. Det är

betydelsefullt eftersom allmänheten bör ha samma rätt till insyn oavsett

organisationsform (jfr 8 kap. 25 § i kommunallagen). Detta budgetsammanträde

skall kungöras i enlighet med vad som föreskrivs i förbundsordningen (jfr 3 kap.

28 § 10 kommunallagen).

Planeringsprocessen

Även medlemmarnas och kommunalförbundets planeringsprocesser måste kunna

samordnas. Detta kan ske genom att man ger föreskrifter i förbundsordningen. Det

är dock inte praktiskt att varje gång det finns behov av att göra justeringar

eller ändringar eller anpassa processerna gå in och göra ändringar i

förbundsordningen. I stället kan förbundsordningen utformas så att medlemmarna

kan utfärda föreskrifter på annat sätt än genom ändringar av förbundsordningen.

Möjligheterna att styra är stora även i detta avseende. Rätten och skyldigheten

att styra framgår av bestämmelsen i 3 kap. 28 § 12 kommunallagen (jfr avsnitt

6.7.)

6.7.2 Rätten att närvara vid sammanträden

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förbundsmedlemmarna får i förbundsordningen|

| föreskriva att sådana förtroendevalda hos medlemmarna som inte är|

| ledamöter eller ersättare i förbundets organ skall ha rätt att |

| närvara och yttra sig och även göra protokollsanteckningar vid |

| sammanträden med ett kommunalförbunds beslutande församling och |

| övriga organ. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 28 § 8 och 9 kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har varit positiva eller

inte haft något att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag

Närvaro- och yttranderätt

För att inte antalet ledamöter och ersättare i ett kommunalförbunds beslutande

församling och övriga organ skall bli alltför stort kan man tänka sig att

medlemmarna inte är fullständigt representerade t.ex i förhållande till

kommunernas folkmängd. För att sådana medlemmar som har få förtroendevalda i

organen skall kunna följa förbundets verksamhet och även ha möjlighet att

påverka, kan man i stället ge dem rätt att närvara och yttra sig samt att göra

protokollsanteckningar vid olika sammanträden. En sådan rätt kan ges generellt

eller för vissa typer av frågor. Medlemmarna ges även här stor frihet att avgöra

vad som är lämpligt.

 Ett annat sätt att utnyttja möjligheten är att låta de partier som inte finns

representerade i ett förbund på detta sätt få insyn i förbundets verksamhet. Av

förbundsordningen skall det framgå om någon sådan rätt finns.

 Eftersom kommunallagen tillämpas på kommunalförbunden har den beslutande

församlingen och övriga organ möjlighet att själva besluta om närvarorätt och

yttranderätt oavsett om sådan rätt finns enligt förbundsordningen.

 Initiativet kan alltså komma antingen från medlemmarna genom reglering i

förbundsordningen eller från förbundet genom beslut i den beslutande

församlingen eller i något annat organ.

6.7.3 Interpellationer och frågor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Möjligheterna att i förbundsmedlemmarnas |

| fullmäktige ställa interpellationer och frågor som gäller |

| kommunalförbundet vidgas. Detta följer av 6 kap. 1 § och 5 kap. |

| 49 § kommunallagen. |

| Förbundsmedlemmarnas fullmäktige får besluta att ordföranden i en|

| nämnd får lämna över besvarandet av en interpellation eller en |

| fråga till ordföranden i förbundsstyrelsen eller annat organ i |

| förbundet. Förslaget finns intaget i 5 kap. 53 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har varit positiva eller

inte haft något att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag

Allmänt

Kommuner och landsting kan överlämna omfattande och viktiga uppgifter till ett

kommunalförbund. Det är viktigt för medlemmarnas styrning av och insyn i

verksamheter som har överlämnats att deras respektive fullmäktige kan debattera

förhållandena i ett förbund på sammanträdena. För medborgarnas information och

möjlighet att påverka har en sådan öppen och offentlig diskussion om förbundets

verksamhet stor betydelse.

 Interpellationsförfarandet är i dag tillåtet inom ett förbund med fullmäktige

men saknas inom ett förbund med direktion. Regeringen anser att denna skillnad

mellan de båda förbundsformerna fortfarande är motiverad eftersom en

förbundsdirektion i sin dubbla roll som beslutande församling och verkställande

och förvaltande organ intar en sådan ställning och har sådana uppgifter att

reglerna om interpellationer inte kan tillämpas inom ett sådant förbund. Därför

är det enligt regeringens mening viktigt att möjligheterna att interpellera och

ställa frågor om kommunalförbundet i medlemmarnas fullmäktige nu vidgas så att

en öppen och offentlig debatt möjliggörs om ett kommunalförbunds verksamhet.

Detta gäller således särskilt kommunalförbund med direktion.

 Förslaget medger att förbundsmedlemmarna genom föreskrifter i

förbundsordningen behåller ett starkt inflytande över de uppgifter som

överlämnas till ett kommunalförbund.

Föremålet för interpellationer och frågor

Interpellationer skall enligt kommunallagen avse ämnen som hör till

fullmäktiges, en nämnds eller en fullmäktigeberednings handläggning. När en

kommun har överlämnat en uppgift till ett kommunalförbund, är den inte längre en

uppgift för kommunen. Spörsmål som direkt rör förbundets verksamhet eller

interna förhållanden faller därför i stor utsträckning utanför det tillåtna

ämnesområdet för interpellationer. Kommunens relationer till förbundet,

förbundets budget och bokslut samt kommunens ekonomiska bidrag till förbundet är

exempel på sådant som dock även i dag kan bli föremål för interpellation.

 Det blir nu obligatoriskt för kommunstyrelsen att ha uppsikt över det eller de

kommunalförbund som en kommun är medlem i (jfr avsnitt 6.7). Genom detta kommer

alla förhållanden i ett kommunalförbund, med undantag av de som avser

myndighetsutövning mot enskilda, att tillhöra fullmäktiges eller styrelsens

handläggning. Det blir således möjligt att ställa interpellationer och frågor om

ett kommunalförbunds verksamhet i samma utsträckning som i kommunens egen

verksamhet.

Möjligt överlämna besvarandet

En interpellation som rör ett kommunalförbund skall på grund av kommunstyrelsens

uppgifter i dag riktas till styrelsens ordförande, såvida inte fullmäktige med

stöd av kommunallagen (5 kap. 52 § första stycket) har bestämt att någon annan

förtroendevald i kommunen får interpelleras, t.ex. en ledamot i fullmäktige som

har uppdrag i förbundet.

 Fullmäktige har rätt att besluta att en nämndordförande som är adressat för en

interpellation vilken gäller förhållandena i kommunens bolag, stiftelser eller

andra företag får överlåta besvarandet av interpellationen till en av

fullmäktige utsedd ledamot i styrelsen för ett sådant företag. Stöd saknas i

kommunallagen för att handlägga interpellationer som rör förhållandena i ett

kommunalförbund på samma sätt. Det som sagts nu om interpellationer gäller också

frågor i fullmäktige.

 Eftersom kommunstyrelsen skall ha uppsikt över kommunalförbund skall

interpellationer och frågor ställas till ordföranden i styrelsen eller till

ordförande i en annan nämnd som har ålagts den direkta uppsikten. Det är

motiverat att ordförande kan överlämna besvarandet av interpellationer och

frågor till någon förtroendevald som är direkt ansvarig för förbundets

verksamhet. Eftersom det inte längre är givet att alla kommuner som samverkar i

ett förbund är representerade i organen vid sidan om den beslutande församlingen

kan överlämnandet inte begränsas till ledamöter i ett sådant organ.

Överlämnandet måste därför kunna ske till en ordförande i styrelsen eller en

annan nämnd i ett förbund, även om denne inte representerar den kommun vars

fullmäktige handlägger interpellationen eller frågan. Regeringen föreslår därför

ett tillägg till 5 kap. 53 § kommunallagen som medger ett sådant förfarande.

6.8 Ekonomisk förvaltning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Bestämmelserna i kommunallagen om mål för den|

| ekonomiska förvaltningen, medelsförvaltningen, budgetens |

| innehåll, utgiftsbeslut under budgetåret, förbud mot pantsättning|

| samt om räkenskapsföring och redovisning skall gälla för kom- |

| munalförbund. |

| Budgetprocessen regleras i förbundsordningen. Budgetförslaget |

| skall dock hållas tillgängligt för allmänheten på samma sätt som i|

| övrig kommunal verksamhet. |

| Som ett led i förbättringen av förbundsmedlemmarnas styrning av|

| och insyn i förbundets verksamhet får de rätt, men inte |

| skyldighet, att i förbundsordningen bestämma om allmänheten skall|

| få ställa frågor om årsredovisningen på ett sammanträde med den |

| beslutande förvaltningen. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 28 § 13 kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna är positiva eller har inte

haft något att erinra över förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Eftersom bestämmelserna om kommunalförbund

arbetas in i kommunallagen kommer reglerna om ekonomisk förvaltning att bli

tillämpliga på kommunalförbund. Som nämnts ovan undantas dock vissa bestämmelser

om budgetprocessen. Allmänheten bör dock ha rätt att ta del av budgetförslag

oavsett vad som föreskrivs i förbundsordningen. Bestämmelsen i 8 kap. 10 §

kommunallagen skall därför tillämpas. Det är direktionen som skall fastställa

budgeten i ett förbund med direktion. Bestämmelsen i 8 kap. 10 § skall tillämpas

även beträffande sådana förbund.

 En viktig fråga för medlemmarna att enas om är efter vilka andelar de skall

lämna bidrag till kostnaderna för förbundets verksamhet och vilka andelar de

skall ha i tillgångar och skulder. Andelstalen skall framgå av förbundsordningen

(jfr 3 kap. 28 § 11 kommunallagen).

Redovisningen

I regeringens proposition (1996/97:52) Den kommunala redovisningen föreslås en

ny lag om kommunal redovisning samt ändringar i kommunallagen. Förslaget till

ändring i kommunallagen innebär att kommuner, landsting och kommunalförbund

varje år skall upprätta sina budgetar så att intäkterna överstiger kostnaderna.

För kommuner, landsting och kommunalförbund föreslås även en kommunal

redovisningslag. Utgångspunkten för den föreslagna lagstiftningen har varit att

bestämmelserna om årsredovisning, bokföring m.m. skall vara lika i kommuner,

landsting och kommunalförbund. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i

kraft den 1 januari 1998. Om riksdagen antar regeringens proposition måste

redovisningsreglerna anpassas till de nya förutsättningarna. Regeringen har

därför anpassat ikraftträdandet beträffande de nya kommunalförbundsreglerna till

samma dag (jfr avsnitt 9.1 Ikraftträdandebestämmelser).

6.9 Förbundsmedlemmarnas ekonomiska ansvar

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förbundsmedlemmarna är skyldiga att täcka |

| brister när ett kommunalförbund saknar tillgångar för att betala|

| sina skulder. Förslaget har införts i 8 kap. 26 § kommunallagen.|

| I förbundsordningen skall det finnas föreskrifter om |

| förbundsmedlemmarnas andelar i förbundets tillgångar och skulder|

| och fördelningen av förbundets kostnader mellan medlemmarna. |

| Förslaget har införts i 3 kap. 28 § 11 kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har varit positiva eller har

inte haft något att erinra mot förslaget. Statskontoret förordar att det bör

införas en regel som innebär att medlemmarnas avgifter skall godkännas av

samtliga fullmäktigeförsamlingar.

 Skälen för regeringens förslag: Även om förbundsmedlemmarnas möjligheter till

styrning av och insyn i förbundets verksamhet förbättras bör de liksom nu ha det

yttersta ekonomiska ansvaret för ett förbunds verksamhet. Av förbundsordningen

skall det därför framgå vilka andelar de olika medlemmarna har i ett förbunds

tillgångar och skulder och hur de skall fördela förbundets kostnader.

 Vidare regleras medlemmarnas ekonomiska ansvar genom en ny bestämmelse i 8

kap. 26 § kommunallagen som innebär att medlemmarna är skyldiga att täcka

brister i förhållande till den andel de har i förbundets tillgångar och skulder.

Paragrafen reglerar den slutliga fördelningen av kostnaderna. Om ett förbund

saknar tillgångar att betala en skuld skall medlemmarna skjuta till medel

motsvarande andelstalen i enlighet med vad man bestämt i förbundsordningen. En

medlem är inte skyldig att infria skulden direkt till kommunalförbundets

borgenär.

6.10 Revision

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Kommunallagens regler om revision skall i |

| huvudsak gälla för kommunalförbund. Förbundsmedlemmarna skall dock|

| själva i förbundsordningen bestämma antalet revisorer och |

| ersättare samt deras mandattid. Förslaget har införts i 3 kap. |

| 28 § 4 kommunallagen. |

| I förbund med fullmäktige är det förbundsfullmäktige som väljer|

| revisorerna och revisorsersättarna. I ett förbund med direktion |

| utses revisorer och ersättare av medlemmarnas fullmäktige. |

| Förslaget har införts i 9 kap. 19 § och 3 kap. 28 § 5 |

| kommunallagen. |

| Det är förbundsmedlemmarna som var för sig prövar frågan om |

| ansvarsfrihet i förbund med förbundsdirektion. Förslaget har |

| införts i 9 kap. 20 § kommunallagen. |

| I det fall en förbundsdirektion tillsatt en eller flera nämnder|

| är det förbundsdirektionen som prövar frågan om ansvarsfrihet för|

| nämndens förtroendevalda. Revisorerna skall i dessa fall avge en|

| särskild revisionsberättelse över nämndernas verksamhet till för-|

| bundsdirektionen. Förslaget har införts i 9 kap. 21 § kommunal- |

| lagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén

föreslog ingen reglering av vem som skulle besluta om ansvarsfrihet för de

nämnder som förbundsdirektionen tillsätter.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har inte haft något att

erinra mot förslaget. Riksdagens ombudsmän (JO) anför att det måste avgöras vem

som skall besluta om åtgärder mot en ledamot i en nämnd som utsetts av en

förbundsdirektion om ledamoten inte erhåller ansvarsfrihet.

Skälen för regeringens förslag

Mandattid

Förbundsmedlemmarna får själva bestämma om ett förbunds mandattid. Revisorernas

tjänstgöring bör kopplas till de mandattider som gäller i förbundet varför

kommunallagens bestämmelser inte kan tillämpas. I stället skall förbunds-

medlemmarna i förbundsordningen ange mandattiden för revisorerna.

Antalet revisorer och revisorsersättare

För att antalet revisorer inte skall bli allt för stort bör medlemmarna själva

få avgöra hur många revisorer och revisorsersättare som skall utses. Detta

innebär att gemensamma revisorer kan väljas. Även detta skall framgå av

förbundsordningen.

Vem väljer revisorer och revisorsersättare i förbund med fullmäktige

I ett förbund med fullmäktige som beslutande församling är det för-

bundsfullmäktige som väljer förbundets revisorer och revisorsersättare. Det är

möjligt att låta förbundets beslutande församling utse revisorerna och

revisorsersättarna eftersom revisorerna skall granska den verksamhet som ligger

inom styrelsen och övriga nämnder.

Särskilda regler för förbund med direktion

Eftersom en förbundsdirektion både är en beslutande församling och en styrelse

bör den inte själv kunna utse revisorer och revisorsersättare. Direktionen

skulle i sådana fall få möjlighet att välja vilka revisorer och

revisorsersättare som skulle granska den egna verksamheten. Det är i stället en

uppgift för medlemmarnas fullmäktige att utse revisorerna och revisorsersättarna

och det skall ske i enlighet med vad som föreskrivs i förbundsordningen.

 Eftersom ledamöterna i ett förbund med direktion är direkt ansvariga inför

förbundsmedlemmarnas fullmäktige, måste revisorerna avge en revisionsberättelse

till var och en av medlemmarnas fullmäktige. Sedan skall medlemmarnas

fullmäktige inhämta förklaringar över de anmärkningar som har framställts i

revisionsberättelsen och besluta om ansvarsfrihet skall beviljas.

 Det är inte heller möjligt att låta direktionen utfärda revisionsreglemente.

Det har därför gjorts till en uppgift för förbundsmedlemmarna att om de så

önskar utfärda sådana föreskrifter om revisionen i förbundsordningen.

 JO har i sitt remissyttrande pekat på att frågan om revision av nämnder som

tillsatts av förbundsdirektionen inte har behandlats i kommitténs förslag. JO

uttalar att man inte torde kunna peka ut ledamöter som har utsetts av en viss

medlemskommun i en sådan nämnd och att det måste avgöras vem som skall besluta

om åtgärder om en ledamot inte erhåller ansvarsfrihet. Regeringen delar JO:s

uppfattning och föreslår därför att förbundsdirektionen ges en rätt att besluta

om ansvarsfrihet för de nämnder som den tillsätter. Frågan kommenteras närmare i

författningskommentaren till 9 kap. 21 § kommunallagen.

6.11 Rätten att utträda ur ett kommunalförbund

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En förbundsmedlem skall ha en ovillkorlig |

| rätt att träda ur ett förbund. |

| Uppsägningstiden får vara längst tre år. Kortare tid får |

| föreskrivas i förbundsordningen. Förslaget finns intaget i 3 kap.|

| 26 § kommunallagen. |

| Förfarandet vid en medlems utträde skall regleras i förbunds- |

| ordningen. Förslaget finns intaget i 3 kap. 28 § 14 kommunal- |

| lagen. |

| Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens med undantag för|

| kommittén föreslog att uppsägningstiden får vara längst två år. |

| Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har inte haft |

| något att erinra mot förslaget. Lunds, Mölndals, Partille, |

| Stenungsunds, Göteborgs och Gävle kommuner, Räddningstjänsförbundet|

| Göteborg-Mölndal och Göteborgsregionens kommunalförbund anser att|

| det bör stå medlemmarna fritt att i förbundsordningen föreskriva|

| en längre uppsägningstid än två år. Svenska Kommunförbundet uttalar|

| att ett förbund måste likvideras om medlemmarna inte är överens om|

| utträde men förordar att uppsägningstiden inte bör vara längre än|

| tre år. |

| Skälen för regeringens förslag: I dag gäller relativt komplicerade|

| regler för en medlems utträde ur ett kommunalförbund är bl.a. |

| beroende av om kommunalförbundet är bildat för bestämd eller för|

| obestämd tid. Enklare och klarare regler har efterlysts. |

| Exempelvis gäller för förbund som har bildats för obestämd tid att|

| en förbundsmedlem får säga upp sitt medlemskap när som helst. |

| Förbundet skall i sådant fall träda i likvidation ett år efter |

| uppsägningen, om inte någon annan längre uppsägningstid har |

| bestämts i förbundsordningen. |

| Regeringen anser att det finns skäl att förenkla reglerna om |

| utträde och uppsägning. Medlemmarna i ett kommunalförbund bör |

| dessutom i lag ges en absolut rätt att dra sig ur förbundet. Det|

| bör också finnas en längsta tid som en medlem skall vara bunden |

| vid ett medlemskap i ett förbund efter det att medlemmen bestämt|

| sig för att träda ur. Mandattiderna i ett förbund får som längst|

| vara fyra år. Någon koppling mellan mandattider och |

| uppsägningstid behöver dock inte göras. |

| Kommittén föreslog att uppsägningstiden skulle få vara längst två år.|

| Svenska Kommunförbundet har föreslagit att uppsägningstiden längst|

| skall få vara tre år. Regeringen anser i likhet med Svenska |

| Kommunförbundet att tre år är den längsta tid som en medlem skall|

| behöva vara kvar i ett förbund. Den tiden får anses vara |

| tillräckligt lång för att kunna reglera frågor kring utträdet och|

| förbundets fortsatta organisation och uppgifter.Även i förbund som har

bildats för en |

| viss tid bör medlemmarna ha en absolut rätt till förtida utträde.|

| Om förbundet är bildat för en kortare tid än tre år kan man inte|

| utan särskild reglering i förbundsordningen kräva förtida utträde.|

| Om medlemmarna anser att tre år är en för lång tid för utträde har de|

| möjlighet att i förbundsordningen stadga annan kortare tid. Även|

| frågorna om hur ett utträde skall hanteras skall lösas i |

| förbundsordningen. |

| |

| |

| 6.12Likvidation och upplösning |

|

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Hovrätten över Skåne och Blekinge är tveksam till att helt

slopa lagreglering i frågor om förfarandet vid likvidation och upplösning.

Hovrätten påpekar att det i avsaknad av särskild reglering torde ankomma på

allmän domstol att pröva tvister mellan förbundet och dess medlemmar.

 Skälen för regeringens förslag: I kommunalförbundslagen finns i dag regler om

förfarandet vid likvidation och upplösning av ett kommunalförbund. Reglerna har

visat sig fungera mindre bra i praktiken. Om varje medlem ges en ovillkorlig

rätt att utträda ur ett förbund behövs det därför särskilda lagregler om

likvidation och utträde. Regeringen anser att medlemmarna själva utifrån de

särskilda förutsättningarna för varje förbund, skall få bestämma om förfarandet

vid likvidation och upplösning i förbundsordningen. Även frågan om fördelningen

av förbundets tillgångar vid upplösning av förbundet skall regleras i

förbundsordningen.

6.13 Hanteringen av tvister

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Av förbundsordningen skall det framgå hur |

| tvister mellan förbundet och medlemmarna skall lösas. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 28 § 16 kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Hovrätten över Skåne och Blekinge är tveksam till att helt

slopa lagreglering i frågor om hur tvister skall lösas och påpekar att det i

avsaknad av särskild reglering torde ankomma på allmän domstol att pröva tvister

mellan förbundet och dess medlemmar.

 Skälen för regeringens förslag: Samverkan inom ett kommunalförbund bygger på

att de medverkande parterna är överens i ett stort antal frågor samt att man

reglerar förbundets verksamhet och förhållandet till medlemmarna i

förbundsordningen. Alla situationer kan dock inte förutses och det måste finnas

någon ordning för att lösa tvister. Regeringen anser att medlemmarna själva bör

få bestämma ordningen för detta och att frågan skall regleras i

förbundsordningen. Det är endast tvister mellan förbundet och någon eller några

medlemmar som avses. Frågan om hur tvister mellan medlemmarna i frågor som rör

förbundet och dess verksamhet skall lösas kan inte regleras i förbundsordningen.

6.14 Kungörelser och andra tillkännagivanden

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: I förbundsordningen skall anges var |

| kungörelser och andra tillkännagivanden skall anslås. |

| Förslaget finns intaget i 3 kap. 28 § 10 kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Kammarrätten i Jönköping uttalar att regler om kungörelse

till sammanträden, protokollföring, protokollsjustering samt anslag av protokoll

inte tillräckligt har preciserats i lagtexten till skillnad från reglerna för

gemensam nämnd. Karlstads kommun anser att det kommer att skapa svårigheter för

den enskilde om det ges möjlighet till varje kommunalförbund att själv besluta

var kungörelser andra tillkännagivanden skall ske. Kommunen föreslår att detta

bör ske på samma sätt som för kommunala beslut och i enlighet med vad som

föreslås för gemensamma nämnder.

 Skälen för regeringens förslag: Ett kommunalförbunds kungörelser och andra

tillkännagivanden måste liksom hos en kommun anslås. Detta följer av

bestämmelser i kommunallagen som skall tillämpas på kommunalförbund (jfr 3 kap.

21 §). Regeringen anser emellertid att medlemmarna bör ges den friheten att i

förbundsordningen komplettera kommunallagens bestämmelser med föreskrifter om

var kungörelser och andra tillkännagivanden skall anslås. Av 3 kap. 21 § följer

även att kommunallagens bestämmelser om protokollföring, protokollsjustering

m.m. skall tillämpas på kommunalförbund.

6.15 Entledigande av förtroendevalda

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förtroendevalda i kommunalförbund får samma|

| personliga ansvar för verksamhetens bedrivande som |

| förtroendevalda i kommuner och landsting. Förbundsfullmäktige får|

| samma möjligheter som kommun- och landstingsfullmäktige har |

| enligt 4 kap. 10 och 11 § § kommunallagen att återkalla |

| förtroendeuppdrag i vissa fall. Detsamma bör gälla |

| förbundsdirektionen i de fall det finns nämnder i förbundet. Med|

| regeringens förslag i 3 kap. 21 § behövs ingen tilläggsreglering i|

| 4 kap. kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén ansåg

inte att bestämmelserna i 4 kap. 10 och 10 a § kunde tillämpas på

kommunalförbund med direktion.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Reglerna om entledigande av förtroendevalda i

vissa fall i 4 kap. 10 och 10 a § i kommunallagen är i dag inte tillämpliga på

kommunalförbund. Enligt regeringens mening saknas det

anledning att göra skillnad mellan förtroendevalda i kommunalförbund och

förtroendevalda i kommuner och landsting i fråga om personligt ansvar för

verksamhetens bedrivande. Bestämmelsen i 4 kap. 10 § kommunallagen om åter-

kallande av förtroendeuppdrag bör därför göras tillämplig på samtliga

förtroendevalda i kommunalförbund. Enligt bestämmelsen får fullmäktige återkalla

uppdraget för en förtroendevald som har valts av fullmäktige, om den

förtroendevalde har vägrats ansvarsfrihet eller dömts för ett brott för vilket

det är föreskrivet fängelse i två år eller däröver. Detsamma bör således gälla

för kommunalförbund.

 I förbund med enbart direktion innebär det att den förbundsmedlems fullmäktige

som utsett en förtroendevald också beslutar om och när den förtroendevaldes

uppdrag skall återkallas. Har förbundsdirektionen utsett nämnder är det

direktionen som beslutar om uppdrag i nämnden skall återkallas. I

kommunalförbund med förbundsfullmäktige är det fullmäktige som fattar beslutet.

 Enligt 4 kap. 10 a § kommunallagen kan kommunfullmäktige entlediga samtliga

ledamöter i kommunstyrelsen eller en annan nämnd, när den politiska majoriteten

i nämnden inte längre är densamma som i fullmäktige eller vid förändringar i

nämndorganisationen. För närvarande finns det inte förbund som har nämnder

utöver styrelsen. Möjligheten står dock öppen och bestämmelsen i kommunallagen

bör därför tillämpas beträffande förbund med fullmäktige i relationen förbunds-

fullmäktige och övriga organ. När det gäller förbund med direktion kan

bestämmelsen tillämpas endast i de fall det finns nämnder i förbundet.

6.16 Folkomröstning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Ett kommunalförbund får inte anordna |

| folkomröstning. |

| Förslaget finns intaget i 5 kap. 34 § kommunallagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har inte haft något att

erinra mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt kommunalförbundslagen skall reglerna i

kommunallagen om folkomröstning i dag tillämpas av ett kommunalförbund med

fullmäktige. Motsvarande reglering saknas i fråga om kommunalförbund med direk-

tion.

 Det finns emellertid enligt regeringens mening ingen anledning att ett

kommunalförbund skall ha en möjlighet att besluta om att folkomröstning skall

hållas. Rent principiellt bör det endast vara direktvalda organ som kan besluta

om folkomröstning. Om ett förbund anser att det behövs får det i stället vända

sig till medlemmarna som har att fatta egna beslut om detta. Kommunalförbunden

bör dock ha en möjlighet att anordna opinionsundersökningar och på annat sätt

inhämta synpunkter från invånarna i medlemskommunerna eller landstingen. I

kommunallagen klargörs att folkomröstning inte får beslutas av kommunalförbund

samt att de inte heller får anlita valnämnden i medlemskommunerna.

6.17 Laglighetsprövning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Bestämmelserna om överklagande i 10 kap. |

| kommunallagen gäller för beslut som har fattats av den |

| beslutande församlingen samt beslut av förbundsstyrelsen, en |

| annan nämnd eller ett partssammansatt organ om beslutet inte är |

| av rent verkställande art. |

| Ett sådant beslut får överklagas såväl av varje kommun och |

| landsting som är medlem i förbundet som av deras medlemmar. |

--------------------------------------------------------------------

 Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte

haft något att erinra mot förslaget. Kammarrätten i Jönköping anför att det inte

har behandlats vilken länsrätt som är behörig i första besvärsinstans vid

laglighetsprövning av beslut som meddelats av ett kommunalförbund. Kammarrätten

föreslår att ett sådant beslut alltid skall överklagas till den länsrätt inom

vars län kommunalförbundet har sitt säte. Kammarrätten anför vidare att lydelsen

i 10 kap. 14 § andra stycket kommunallagen bör ändras så att det framgår att

envar av de samverkande kommunerna och landstingen får överklaga domstolens

beslut.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna i 10 kap. kommunallagen om

laglighetsprövning gäller redan i dag i tillämpliga delar i fråga om

kommunalförbund. Bestämmelserna behöver nu kompletteras i viss mån. Vad gäller

frågan om vilken länsrätt som är behörig i första instans anser regeringen i

likhet med Kammarrätten i Jönköping att det skall vara den länsrätt inom vars

län kommunalförbundet har sitt säte. Den ort där kommunalförbundet skall ha sitt

säte skall framgå av förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 1 och avsnitt 9.1).

Övriga frågor kommenteras närmare i författningskommentaren. När ett

kommunalförbund fattar beslut inom en specialreglerad verksamhet skall över-

klagandet även fortsättningsvis ske genom förvaltningsbesvär.

7 Ikraftträdande

Ändringarna i kommunallagen, såvitt avser den gemensamma nämnden, föreslås träda

i kraft den 1 augusti 1997. De övriga ändringarna i kommunallagen som gäller

kommunalförbund samt ändringarna i plan- och bygglagen (1987:10), lagen

(1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik och lagen

(1992:339) om proportionellt valsätt, föreslås träda i kraft den 1 januari 1998.

Äldre bestämmelser får tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildats före

ikraftträdandet, dock längst till och med den 31 december 2002. För

beställarförbund och kommunalförbund som bildats enligt lagen (1994:566) om

lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst skall äldre bestämmelser fortfarande gälla.

8 Kostnadskonsekvenser

Förslagen om samverkan i gemensam nämnd och i kommunalförbund avser att

underlätta för kommuner och landsting att samarbeta och utnyttja sina resurser

på ett effektivt sätt. En drivkraft bakom samarbete är att minska kostnaderna

för verksamheten utan att för den skull behöva försämra servicen.

 Förslagen är inte tvingande i den meningen att kommuner och landsting måste

ändra sina organisationer. Regeringen bedömer att förslagen inte kommer att leda

till merkostnader för kommuner och landsting. De befintliga kommunalförbunden

ges en sådan omställningstid att en omorganisation eller omarbetningen av

förbundsordningen inte bör medföra kostnadsökningar.

9 Författningskommentar

9.1 Lag om ändring i kommunallagen

1 kap.

3 § Föreskrifter om indelningsändringar finns i lagen (1979:411) om ändringar

i Sveriges indelning i kommuner och landsting.

 Föreskrifter om den kommunala organisationen under krig eller krigsfara finns

i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och

domstolarna under krig eller krigsfara m.m.

Som en följd av att kommunalförbundslagen upphävs tas hänvisningen i paragrafen

till den lagen bort.

3 kap.

Som en följd av att 3 kap. fortsättningsvis även kommer att innehålla be-

stämmelser om gemensam nämnd och kommunalförbund är det lämpligt att anpassa

kapitelrubriken till detta.

3 a § Kommuner och landsting får genom en gemensam nämnd fullgöra uppgifter

enligt särskilda föreskrifter och för verksamheten i övrigt.

 En gemensam nämnd får fullgöra uppgifter för vilka det enligt särskilda före-

skrifter skall finnas en eller flera nämnder i varje kommun eller landsting.

Sådana uppgifter som kommun- eller landstingsstyrelsen har enligt lagen

(1994:1720) om civilt försvar får dock inte fullgöras av en gemensam nämnd.

 En gemensam nämnd tillsätts i någon av de samverkande kommunerna eller

landstingen och ingår i denna kommuns eller detta landstings organisation.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.1.1, 5.1.2 och 5.5.8.

 Paragrafen är ny och i första stycket ges kommuner och landsting möjlighet att

samverka med andra kommuner och landsting i gemensamma nämnder. Regleringen

tillåter inte bara att kommuner samverkar med andra kommuner och landsting med

andra landsting. Kommuner får också samverka med landsting under förutsättning

att den verksamhet man vill att den gemensamma nämnden skall sköta är gemensam.

 En gemensam nämnd får fullgöra uppgifter enligt särskilda föreskrifter och för

verksamheten i övrigt. Detta innebär att en gemensam nämnd kan få uppgifter i

samma utsträckning som inomkommunala nämnder.

 Samarbetet i en gemensam nämnd kan t.ex. avse gymnasieskolan för att ge

kommuner som sänder sina elever till en annan kommun en möjlighet att påverka

den kommunens arbete med gymnasieskolan. En annan möjlighet kan vara att slå

samman sjukvårdsdistrikt, såsom är fallet inom ramen för försöksverksamheten för

sjukvårdssamverkan och att lägga det sammanslagna distriktet under en gemensam

nämnd i ett landsting.

 Innebörden av andra stycket är att en gemensam nämnd även kan tilldelas

uppgifter som regleras i speciallagstiftningen. I ett antal författningar, till

exempel räddningstjänstlagen (1986:1102) och plan- och bygglagen (1987:10), sägs

att det i varje kommun skall finnas en eller flera nämnder för en viss uppgift.

Även denna typ av uppgifter skall kunna lämnas över till en gemensam nämnd trots

att nämnden organisatoriskt hör bara till en av de samverkande kommunerna eller

landstingen.

 I andra stycket anges även att det inte är möjligt att samarbeta i en gemensam

nämnd i frågor som enligt lagen (1994:1720) om civilt försvar skall fullgöras av

kommun- eller landstingsstyrelsen. Detta har närmare kommenterats i avsnitt

5.5.8.

 Av tredje stycket framgår den gemensamma nämndens organisatoriska ställning.

Där sägs att en gemensam nämnd skall tillsättas i en av de samverkande

kommunerna eller i ett av landstingen. Det formella beslutet att tillsätta

nämnden fattas av den kommun eller det landsting som skall ha nämnden i sin

organisation.

3 b § Vad som gäller för en nämnd enligt denna lag skall, om inget annat sägs,

även gälla en gemensam nämnd.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 4.5.

 Paragrafen är ny. En gemensam nämnd skall vid tillämpningen av kommunallagen

behandlas som övriga nämnder om inget annat sägs.

3 c § En gemensam nämnds behörighet och befogenhet skall närmare preciseras i en

överenskommelse mellan de berörda kommunerna och landstingen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.1.

 Paragrafen är ny. Till grund för samverkan i en gemensam nämnd skall det

utöver ett nämndreglemente finnas en överenskommelse om samverkan. I ett sådant

dokument skall regleras ett stort antal frågor som rör samverkan. Bland annat

skall överenskommelsen närmare reglera den gemensamma nämndens behörighet och

befogenhet.

 Konstitutionsutskottet gav i sitt betänkande över propositionen 1995/96:59

Sjukvårdssamverkan mellan landsting ett antal exempel på frågeställningar som

enligt utskottets mening borde regleras i avtal mellan samverkande landsting

(bet. 1995/96:KU10). De av utskottet i det sammanhanget angivna exemplen kan

tjäna till ledning för vad en överenskommelse kan och bör innehålla. KU menade

att syftet med och omfattningen av samverkan borde anges. Vidare angavs att en

reglering av verksamhetens finansiering borde regleras liksom någon form av

prestationskrav på verksamheten. Vidare pekades på att administrativa frågor

också borde lösas i avtalet.

4 § Fullmäktige skall, om inte något annat är särskilt föreskrivet, bestämma

nämndernas verksamhetsområden och inbördes förhållanden. Fullmäktige får därvid

besluta

 1. att en nämnd skall ha hand om en eller flera verksamheter i hela kommunen

eller landstinget,

 2. att en nämnd skall ha hand om en eller flera verksamheter för en del av

kommunen eller landstinget,

 3. att en nämnd skall ha hand om verksamheten vid en eller flera anlägg-

ningar,

 4. att en nämnd skall vara underställd en annan nämnd, och

 5. att en nämnd skall vara gemensam med en annan kommun eller ett annat

landsting.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.1.1 och 5.1.2.

 Paragrafen innehåller en del av den grundläggande regleringen av den kommunala

nämndorganisationen. Det ankommer på fullmäktige att bl.a. ta ställning till

uppgiftsfördelningen mellan nämnderna och nämndernas inbördes förhållande. I

punkten 5, som är ny, anges att fullmäktige får besluta att en nämnd kan vara

gemensam med andra kommun eller landsting.

20 § Kommuner och landsting får bilda kommunalförbund och lämna över vården av

kommunala angelägenheter till sådana förbund.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.4.

 Paragrafen motsvarar i huvudsak vad som gäller i dag enligt 1 kap. 1 §

kommunalförbundslagen.

 I paragrafen ges kommuner och landsting en möjlighet att lämna över vården av

kommunala angelägenheter till kommunalförbund.

 En viktig nyhet är dock att en uppgift som lämnas över till ett kommunal-

förbund inte behöver vara gemensam för medlemmarna. Kommuner och landsting kan

samverka i ett kommunalförbund om verksamheter som åligger dem var för sig.

 Ett kommunalförbund får ha hand om hela verksamheter eller geografiskt,

funktionellt eller på annat sätt avgränsade uppgifter.

21 § Om inget annat sägs eller följer av bestämmelserna om kommuner och

landsting i denna lag, gäller dessa i tillämpliga delar även för kom-

munalförbund.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 4.5.

 Paragrafen är ny. Reglerna om kommunalförbund tas in i kommunallagen. Av

paragrafen följer att kommunallagen skall gälla i tillämpliga delar. Detta

gäller i stor utsträckning redan i dag genom de hänvisningar som görs i

kommunalförbundslagen till kommunallagen (jfr t.ex. 2 kap. 3, 14-21 §§ samt 3

kap. 5 och 7 §§ kommunalförbundslagen).

 Uttrycket tillämpliga delar antyder att kommunallagens alla bestämmelser inte

går att direkt tillämpa på kommunalförbund. Tillämpningsområdet får i viss mån

avgöras från fall till fall. De närmare tillämpningsfrågorna får precis som i

dag lösas i rättspraxis. I vissa fall är det dock uppenbart att bestämmelser i

kommunallagen inte kan tillämpas på kommunalförbund. Så är t.ex. fallet med

bestämmelserna i 1 kap. om kommunindelning och medlemskap. Eftersom

kommunalförbund inte har någon egen beskattningsrätt är inte heller bestämmelsen

i 8 kap. 6 § om fastställande av skattesats tillämplig. Andra bestämmelser i

kommunallagen undantas dessutom uttryckligen från tillämpning och ersätts med

nya bestämmelser, se till exempel 9 kap. 20 § om vem som skall besluta om

ansvarsfrihet i kommunalförbund med direktion. I andra fall kan samverkan i kom-

munalförbund ge upphov till speciella frågor som inte kan lösas genom en

tillämpning av de regler som i dag finns i kommunallagen. För dessa fall tas

särskilda bestämmelser in i lagen, se till exempel bestämmelsen i 3 kap. 28 § om

vad en förbundsordning skall innehålla. Dessutom kan medlemmarna genom

föreskrifter i förbundsordningen i viss utsträckning bestämma att annat än vad

som framgår i kommunallagen skall gälla. Så är till exempel fallet beträffande

mandattider där medlemmarna i förbundsordningen kan bestämma mandattiden upp

till fyra år.

 Bestämmelserna om fullmäktige i kommunallagen skall i mycket stor utsträckning

kunna tillämpas på förbundsfullmäktige. Uppdelningen mellan beslutande och

verkställande organ är tydlig i förbund med fullmäktige. På förbundsdirektion

skall kommunallagens bestämmelser om styrelsen och dess uppgifter i huvudsak

kunna tillämpas. Förbundsdirektionen har även vissa beslutande uppgifter och

vissa regler om fullmäktige skall därför också tillämpas av en direktion.

22 § När ett kommunalförbund har hand om en angelägenhet som det finns bestäm-

melser om i en särskild författning, skall den författningens bestämmelser om

kommuner eller landsting gälla för förbundet.

 Om det i någon annan författning finns särskilda bestämmelser om kommunalför-

bund för ett visst ändamål, skall de gälla i stället för bestämmelserna i denna

lag.

 Paragrafen är ny i kommunallagen men motsvarar bestämmelserna i 1 kap. 1 och 2

§§ kommunalförbundslagen.

 I ett antal speciallagar finns bestämmelser som gäller då en kommun eller ett

landsting har hand om en viss verksamhet. Eftersom kommuner och landsting kan

lämna över vården av alla typer av kommunala angelägenheter till kommunalförbund

skall bestämmelserna om kommuner och landsting i sådana lagar även gälla för

kommunalförbund. Detta anges i första stycket. Denna bestämmelse medför att

dessa olika lagar inte behöver ändras. Vad som gäller kommuner och landsting

skall även gälla när ett kommunalförbund har hand om en verksamhet som regleras

i en sådan lag.

 Andra stycket innehåller en bestämmelse om regler i andra lagar som innehåller

speciella bestämmelser om kommunalförbund, vissa är till och med bildade

tvångsvis. Sådana bestämmelser finns i plan- och bygglagen (1987:10), lagen

(1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik och i lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan social-

försäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst. De särskilda bestämmelserna

har anpassats för de verksamheter som regleras i lagarna. Sådana bestämmelser

bör alltjämt gälla. I viss utsträckning hänvisas till kommunalförbundslagen.

Hänvisningen bör fortsättningsvis göras till kommunallagen. Regeringen föreslår

därför också sådana ändringar. Det behövs dock särskilda övergångsregler för

förbund som bildats före det att dessa lagändringar träder i kraft.

23 § I ett kommunalförbund skall det som beslutande församling finnas

förbundsfullmäktige eller en förbundsdirektion.

 Ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen väljs av

förbundsmedlemmarnas fullmäktige enligt vad som anges i förbundsordningen.

 Varje förbundsmedlem skall vara representerad i den beslutande församlingen

med minst en ledamot och en ersättare. Antalet ersättare skall vara lika många

som antalet ledamöter.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.5, 6.6.1 och 6.6.2.

 Paragrafen är ny i kommunallagen och motsvarar delvis 2 kap. 4 och 5 §§ samt 3

kap. 2 § andra stycket och 3 § kommunalförbundslagen.

 I förhållande till den nuvarande regleringen i kommunalförbundslagen har i

första stycket en ny beteckning beslutande församling införts. Denna kan precis

som i dag vara förbundsfullmäktige eller en förbundsdirektion. I lagen läggs

fast ett minimikrav vad avser organisationen. Utöver de angivna organen får

kommunalförbundet organiseras fritt.

 Enligt andra stycket är det liksom i dag medlemmarnas fullmäktige som väljer

ledamöter och ersättare i förbundets beslutande församling. Antalet ledamöter

och ersättare skall framgå av förbundsordningen. En nyhet är att frågan om hur

medlemmarna skall representeras i den beslutande församlingen nu närmare skall

regleras i förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 3). Till följd av bestämmelsen i 1

kap. 7 § regeringsformen, där det sägs att beslutanderätten i kommuner och

landsting utövas av valda församlingar, bör det emellertid finnas ett samband

mellan medlemmarna och den beslutande församlingen.

 Därför anges i tredje stycket att varje medlem skall vara representerad med

minst en ledamot och en ersättare i den beslutande församlingen. Denna

grundprincip gäller redan i dag för kommunalförbund (jfr 2 kap 4 § och 3 kap. 2

§ andra stycket kommunalförbundslagen).

24 § Den beslutande församlingen väljs för fyra år, om inte en kortare

mandattid anges i förbundsordningen.

 Mandattiden räknas från och med den 1 januari året efter det då val av

fullmäktige har ägt rum i hela landet, om inte annat anges i förbundsordningen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.6.4.

 Motsvarande bestämmelse finns i dag i 2 kap. 7 § och 3 kap. 3 § kommunal-

förbundslagen där det sägs att ledamöter och ersättare i förbundsfullmäktige

väljs för fyra år med en mandatperiod som räknas från och med den 1 januari året

efter det år då de allmänna valen till kommun- och landstingsfullmäktige har ägt

rum.

 En nyhet när det gäller mandattiderna är att det nu medges att förbunds-

medlemmarna dels får enas om en kortare mandatperiod (första stycket) dels att

mandatperioden kan börja vid en annan tidpunkt än i dag (andra stycket). En

effekt av detta är att mandattiden till och med kan tillåtas löpa över de

allmänna valen. Om förbundsmedlemmarna inte kommer överens om annat i förbunds-

ordningen väljs dock den beslutande församlingen i ett kommunalförbund med

fullmäktige eller direktion precis som i dag för fyra år räknat från och med den

1 januari året efter de allmänna valen.

25 § Den beslutande församlingen skall tillsätta en förbundsstyrelse. Om ett

förbund är organiserat med förbundsdirektion, skall direktionen också vara

förbundsstyrelse.

 Den beslutande församlingen skall tillsätta de organ som utöver

förbundsstyrelsen behövs för att fullgöra kommunalförbundets uppgifter.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.2, 6.5 och 6.6.1.

 Paragrafen är ny i kommunallagen men motsvarar - med undantag av andra stycket

- i huvudsak vad som i dag gäller enligt kommunalförbundslagen (jfr 2 kap. 2 §

och 3 kap 1 §).

 Utöver en beslutande församling skall det enligt första stycket i varje kommu-

nalförbund finnas en förbundsstyrelse. Av 6 kap. kommunallagen följer att

förbundsstyrelsen skall svara bl.a. för verkställighet och förvaltning. Därför

behövs inte detta anges särskilt i denna paragraf. Ett kommunalförbund kan

liksom hittills vara organiserat med ett enda organ, en direktion, som är både

beslutande församling och styrelse.

 I andra stycket behandlas frågan om vilka organ som kan tillsättas utöver

styrelsen. Medlemmarna i ett kommunalförbund ges stor frihet att bestämma om

organisationen av ett förbund. De kan komma överens om vilka organ utöver

styrelsen som skall finnas. Förbundets organisation skall framgå av för-

bundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 2). Till skillnad mot vad som gäller i dag får

även kommunalförbund med direktion tillsätta nämnder och andra organ utöver

direktionen. En nyhet är även att det nu blir möjligt att tillsätta ett

interimsorgan med uppgift att företräda förbundet från och med den dag då

medlemmarna beslutat att ett förbund skall bildas till och med den dag förbundet

formellt har bildats. De organ som tillsätts av förbundsdirektionen är

underställda direktionen. Det blir också möjligt att i enlighet med 3 kap. 4 §

kommunallagen låta en nämnd vara underställd en annan nämnd.

 Det är den beslutande församlingen som skall tillsätta de organ som utöver

styrelsen behövs för att fullgöra förbundets uppgifter. Den beslutande

församlingen kan ges befogenhet i förbundsordningen att själv avgöra vilka

sådana organ som skall finnas.

 En effekt av de nu föreslagna reglerna är att förbundsstyrelsen - även

förbundsdirektionen - kan tillsätta utskott inom sig. Reglerna i kommunallagen

om utskott blir tillämpliga.

26 § En förbundsmedlem har rätt att utträda ur ett kommunalförbund.

 Uppsägningstiden skall vid utträde vara tre år, om inte kortare tid anges i

förbundsordningen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.11.

 Paragrafen är ny och behandlar frågan om utträde ur ett kommunalförbund.

 I dag regleras frågan om utträde i 4 kap. kommunalförbundslagen. I 1 § den

lagen medges en medlem i ett kommunalförbund som bildats för obestämd tid alltid

en ovillkorlig rätt att säga upp sitt medlemskap. Förbundet skall i sådant fall

träda i likvidation ett år efter uppsägningen om inte någon annan uppsägningstid

har bestämts i förbundsordningen. I 2 § finns en bestämmelse som främst gäller

de tidsbestämda förbunden men även förbund med mycket långa uppsägningstider.

Bestämmelsen medger att ett förbund upplöses när det har inträffat sådana

ändrade förhållanden att det vid en samlad bedömning framstår som oskäligt att

en medlem skall vara bunden vid sitt medlemskap.

 En nyhet i första stycket är att medlemmarna i ett kommunalförbund nu alltid

ges en ovillkorlig rätt att utträda ur förbundet oavsett hur medlemmarna har

reglerat förbundets varaktighet (jfr avsnitt 6.2). Förfarandet vid en medlems

utträde skall regleras i förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 14). Dessa

bestämmelser i förbundsordningen om utträdet skall ses tillsammans med

bestämmelserna i förbundsordningen om förbundets likvidation och upplösning,

grunderna för skifte av förbundets tillgångar samt tvistelösningen mellan

förbundet och dess medlemmar (jfr 28 § 15 och 16).

 I andra stycket regleras frågan om uppsägningstid. Denna skall, om inte

kortare tid framgår av förbundsordningen, vara tre år. Tre år är alltså den

längsta tid som medlem måste vara kvar i ett förbund ett förbund. I dag finns

som tidigare nämnts ingen lagreglerad maximitid.

27 § För ett kommunalförbund skall det finnas en förbundsordning med närmare

bestämmelser om förbundet. Förbundsordningen skall fastställas av förbundsmed-

lemmarnas fullmäktige.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3.

 Paragrafen är ny i kommunallagen.

 I paragrafens första mening sägs att det för varje förbund skall finnas en

förbundsordning. Denna skall innehålla närmare bestämmelser om förbundet. Detta

motsvarar vad som i dag regleras i 1 kap. 7 § första stycket kom-

munalförbundslagen.

 I andra meningen sägs att förbundsordningen skall fastställas av medlemmarnas

fullmäktige. Detta motsvarar bara delvis vad som i dag regleras i 1 kap. 7 §

andra stycket kommunalförbundslagen. Skillnaden är att medlemmarna inte längre

skall underteckna ett och samma gemensamma dokument för att förbundsordningen

skall vara antagen. Förfarandet har förenklats så att det räcker att samstämmiga

beslut fattas av medlemmarnas fullmäktige. Antagandet och undertecknandet av

förbundsordningen är inte heller längre avgörande för när ett förbund skall

anses vara bildat (jfr 1 kap. 7 § andra stycket kommunalförbundslagen och

avsnitt 6.2).

§ 28 Förbundsordningen skall ange

 1. kommunalförbundets namn och den ort där förbundet skall ha sitt säte,

förbundets medlemmar och ändamål,

 2. förbundets organisation samt organens befogenheter och inbördes

förhållanden,

 3. antalet ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen och hur

förbundsmedlemmarna skall vara representerade samt mandattiden i de fall som

anges i 24 §,

 4. antalet revisorer och revisorsersättare och deras mandattid,

 5. i fråga om förbund med förbundsdirektion, på vilket sätt och vilken av

förbundsmedlemmarna som skall utse revisorer och revisorsersättare,

 6. om en förbundsmedlem skall ha rätt att väcka ärenden i den beslutande

församlingen,

 7. om det för beslut skall krävas kvalificerad majoritet i den beslutande

församlingen och för vilka ärenden detta skall gälla,

 8. om en förtroendevald hos en förbundsmedlem som inte är ledamot i den

beslutande församlingen skall ha sådan yttranderätt som anges i 5 kap. 21 §,

 9. om en förtroendevald hos en förbundsmedlem som inte är ledamot eller

ersättare i förbundsstyrelsen eller någon annan nämnd skall ha sådan närvarorätt

som anges i 4 kap. 23 §,

 10. var förbundets kungörelser och andra tillkännagivanden skall anslås,

 11. förbundsmedlemmarnas andelar i förbundets tillgångar och skulder och

fördelningen av förbundets kostnader mellan medlemmarna,

 12. förbundsmedlemmarnas styrning av och insyn i förbundets ekonomi och

verksamhet,

 13. föreskrifter om förbundets budgetprocess,

 14. förfarandet vid en förbundsmedlems utträde ur förbundet,

 15. förutsättningarna för och förfarandet vid förbundets likvidation och

upplösning samt grunderna för skifte av förbundets behållna tillgångar när

förbundet upplöses,

 16. ordningen för att lösa tvister mellan förbundet och dess medlemmar, samt

 17. i fråga om förbund med förbundsdirektion, ordningen för att bestämma

ekonomiska förmåner till ledamöterna och ersättarna i direktionen samt till

revisorerna och revisorsersättarna.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3.

 Paragrafen är ny och reglerar vad en förbundsordning skall innehålla. Den

motsvarar delvis 1 kap. 9-11 §§ kommunalförbundslagen. Som en följd av att

antalet frågor där medlemmarna själva kan bestämma ökat har även kraven ökat på

vad förbundsordningen skall innehålla.

 Förbundsordningen är vid sidan av bestämmelserna i kommunallagen det dokument

som reglerar förhållandena i ett kommunalförbund. Vissa saker skall tas in i

förbundsordningen och vissa skall regleras om man inte vill tillämpa den

huvudregel som framgår av kommunallagen. Det bör observeras att uppräkningen i

paragrafen inte exklusivt reglerar innehållet i förbundsordningen. Här anges

bara de frågor som måste regleras. Det står medlemmarna fritt att även ta in

andra frågor i förbundsordningen. Vad gäller de olika organen, t.ex. nämnderna,

skall deras verksamhet och arbetsformer preciseras i reglementen.

 Enligt första punkten skall förbundsordningen ange förbundets namn och den ort

där det skall ha sitt säte, vilka förbundsmedlemmarna är samt vad som skall vara

förbundets ändamål.

 Sätet måste vara bestämt bland annat för att man skall kunna avgöra vilken

domstol som är rätt forum vid tvister. Sätet är också avgörande för vilken

länsrätt som är behörig i första instans i mål om laglighetsprövning (jfr

avsnitt 6.17).

 Medlemmarna ges en stor frihet att bestämma ett förbunds ändamål. I dag gäller

att en uppgift både måste vara kompetensenlig och gemensam för att få lämnas

över till ett kommunalförbund. Nu blir det tillräckligt att de uppgifter som

lämnas över till ett förbund faller inom den överlämnande kommunens eller

landstingets kompetens, dvs. är kommunala angelägenheter (jfr 3 kap. 20 §).

Eftersom det inte är nödvändigt att uppgifterna är gemensamma för de olika

medlemmarna är det således tänkbart att bilda s.k. flersaksförbund med olika

icke gemensamma uppgifter. Uppgifterna kan även vara geografiskt, funktionellt

eller på andra sätt avgränsade (jfr avsnitt 6.4).

 Andra punkten. Medlemmarna har stor frihet att organisera ett kommunalförbund

utifrån de förutsättningar som gäller för samarbetet. Ett förbund skall liksom i

dag ha en beslutande församling och en styrelse (jfr 23 och 25 §§ och avsnitt

6.5). Den beslutande församlingen och styrelsen är i direktionsmodellen ett och

samma organ. I övrigt får medlemmarna besluta vilken organisation ett förbund

skall ha. Hur det skall vara organiserat skall framgå av förbundsordningen. Även

organens inbördes förhållanden och befogenheter skall regleras. Det är den

beslutande församlingen som tillsätter styrelsen och övriga organ (jfr avsnitt

6.6.1). Medlemmarna kan genom förbundsordningen styra vilka organ den beslutande

församlingen får tillsätta eller ge den befogenhet att tillsätta de organ den

finner nödvändiga. Rätten att bestämma om förbundets organisation, befogenheter

och inbördes förhållanden innebär till exempel en möjlighet att göra undantag

från vad som är fullmäktiges uppgifter enligt 3 kap. 9 och 10 §§. Detta kan ske

i de fall förbundsstyrelsen ges befogenheten att vara ställföreträdare för

förbundsfullmäktige. Fördelen med att kunna ge förbundsstyrelsen denna

befogenhet är att förbundsfullmäktige inte behöver sammanträda så ofta som är

fallet i t.ex. en kommun. Gränsen för förbundsstyrelsens befogenheter läggs fast

i förbundsordningen av medlemmarna. Denna lösning är bättre än att ge förbunds-

fullmäktige en vidare rätt att delegera uppgifter till förbundsstyrelsen än vad

kommunfullmäktige har i förhållande till styrelsen. I den av regeringen

föreslagna ordningen har medlemmarna kvar den direkta styrningen av vilka

befogenheter ställföreträdarskapet ges. Även frågor rörande eventuella interims-

organ och deras befogenheter skall behandlas i förbundsordningen (jfr avsnitt

6.2).

 Tredje punkten behandlar antalet ledamöter och ersättare i den beslutande

församlingen, hur förbundsmedlemmarna skall vara representerade samt deras

mandattider. Medlemmarna är fria att bestämma antalet ledamöter och ersättare

samt hur de skall vara representerade. Alla medlemmar måste dock vara

representerade med minst en ledamot och en ersättare (jfr 3 kap. 23 § tredje

stycket). Denna ordning för representativiteten gäller även i dag (jfr 2 kap. 4

§ första stycket och 3 kap. 2 § andra stycket kommunalförbundslagen). Om

medlemmarna önskar annat än fyra års mandattid räknat från den 1 januari året

efter allmänt val måste de ange mandattiden i förbundsordningen (jfr 3 kap. 24 §

och avsnitt 6.6.4).

 I fjärde punkten regleras frågan om antalet revisorer och revisorsersättare

(jfr avsnitt 6.10). Förbundsmedlemmarna är fria att bestämma antalet revisorer

och deras mandattid. Revisorerna skall därefter i förbund med fullmäktige utses

av fullmäktige. Vad som gäller för förbund med direktion regleras i femte punk-

ten. Förbundsordningen ersätter kommunallagens bestämmelser på dessa punkter. I

9 kap. 19 § sägs också att 9 kap. 1 och 2 §§ inte skall gälla för kom-

munalförbund.

 Femte punkten är en specialbestämmelse för förbund med direktion. Direktionen

kan inte utse revisorer och revisorsersättare eftersom de i så fall skulle utse

dem som skall granska den egna verksamheten. Det är medlemmarnas fullmäktige som

enligt 9 kap. 19 § skall utse revisorer och ersättare. Det är därför nödvändigt

att medlemmarna i förbundsordningen, utöver vad som följer av fjärde punkten,

bestämmer vem av medlemmarna som skall utse revisorer och ersättare. Direktionen

kan inte i sin roll som både beslutande församling och styrelse meddela

föreskrifter om revisionen enligt 9 kap. 18 § eller besluta i frågor som avses i

9 kap. 12 §. Detta blir i stället en fråga för medlemmarna. Frågan kan regleras

i förbundsordningen eller beslutas särskilt genom samstämmiga beslut. Revi-

sorerna i ett förbund med direktion skall avge en revisionsberättelse till varje

medlem. Dessa skall sedan var för sig besluta om ansvarsfrihet för direktionen i

sin helhet. Detta framgår av 9 kap 20 §. Frågan om ansvarsfrihet i de fall

direktionen har utsett en eller flera nämnder behandlas i avsnitt 6.10.

 Enligt sjätte punkten kan medlemmarna bestämma att de skall ha rätt att väcka

ärenden i den beslutande församlingen. Om de gett sig själva sådan rätt skall

detta framgå av förbundsordningen (jfr avsnitt 6.7).

 Sjunde punkten. Medlemmarna har möjlighet att styra ett förbund genom att i

förbundsordningen ange att vissa frågor i den beslutande församlingen skall

avgöras med kvalificerad majoritet. Av förbundsordningen skall det framgå om

kvalificerad majoritet krävs och i så fall i vilka ärenden (jfr avsnitt 6.7).

 Åttonde punkten. Det är inte givet att samtliga partier som finns represen-

terade i samtliga medlemskommuner blir representerade i ett förbunds beslutande

församling. För att ge kommuner och partier som har en svag representation en

möjlighet till insyn och att kunna påverka förbundet kan medlemmarna enas om att

ge sina förtroendevalda utanför förbundet yttranderätt i förbundets beslutande

församling. Sådana möjligheter skall framgå av förbundsordningen. Den beslutande

församlingen i ett förbund kan därutöver enligt 5 kap. 21 § kommunallagen, som

kan tillämpas direkt på kommunalförbund, besluta att andra än ledamöter skall ha

rätt att delta i överläggningar. Den beslutande församlingen kan alltså i detta

avseende ge yttranderätt åt en vidare krets än vad medlemmarna generellt kan

göra i den egna kommunen eller det egna landstinget (jfr avsnitt 6.7.2).

 I nionde punkten ges medlemmarna en rätt att i förbundsordningen bestämma om

närvarorätt vid förbundsstyrelsens eller en annan nämnds sammanträden för för-

troendevalda som inte sitter i styrelsen eller i nämnden. Sådan närvarorätt m.m.

kan endast ges till förtroendevalda hos medlemmarna (jfr 4 kap. 23 §). Den

beslutande församlingen kan även ta initiativ till en sådan närvarorätt genom

att direkt tillämpa 4 kap. 23 § (jfr avsnitt 6.7.2).

 Enligt tionde punkten skall förbundsordningen ange var förbundets kungörelser

och andra anslag skall anslås (jfr avsnitt 6.14).

 Elfte punkten behandlar medlemmarnas andelstal och fördelningen av förbundets

kostnader.

 Medlemmarna skall i förbundsordningen ange vilka andelar de har i förbundets

tillgångar och skulder. Andelstalen kan komma till användning vid upplösning av

ett förbund eller om ett förbund under löpande drift saknar tillgångar för att

betala en skuld (jfr avsnitt 6.9 och 6.12, femtonde punkten och 8 kap. 26 §).

Precis som i dag skall gälla att förbundsmedlemmarna är skyldiga att fylla

bristen om ett kommunalförbund saknar tillgångar för att betala av skuld.

 Ett förbund behöver få tillskott av kapital eller andra tillgångar. Det är

viktigt att medlemmarna i förbundsordningen reglerar hur kostnaderna för ett

förbunds verksamhet skall fördelas mellan dem. Sannolikt kommer man fram till

samma fördelning som gäller för andelen i tillgångar och skulder, men det

behöver inte vara så. I förbund med uppgifter som inte är gemensamma för

samtliga medlemmar bör kostnadsfördelningen stå i överensstämmelse med 1 kap. 7

§ regeringsformen (jfr avsnitt 6.4).

 Tolfte punkten. Medlemmarna har stora möjligheter att välja hur de vill styra

ett förbunds verksamhet och ekonomi. De skall genom föreskrifter i

förbundsordningen ange vad som skall gälla, t.ex att budgeten skall upprättas

enligt de riktlinjer som medlemmarna enas om och ålägga förbundet att följa upp

verksamheten och rapportera till medlemmarna på olika sätt (jfr avsnitt 6.7).

 Trettonde punkten. Kommunallagens regler om budgetprocessen gäller bara delvis

för kommunalförbund. Medlemmarna skall i stället i förbundsordningen meddela

föreskrifter om budgetprocessen. Vilka bestämmelser i kommunallagen som inte

gäller framgår av 8 kap. 24 §. Förbundsordningen skall reglera när budget

skall upprättas och när den beslutande församlingen skall fastställa budgeten.

Av 8 kap. 10 § följer indirekt att det är styrelsen som upprättar förslag till

budget. Utöver obligatoriska bestämmelser om budgetprocessen har förbundsmed-

lemmarna möjlighet att i förbundsordningen meddela föreskrifter om allmänhetens

rätt att ställa frågor vid ett sammanträde med den beslutande församlingen samt

närmare föreskrifter om redovisningen. Dessa möjligheter följer av 8 kap. 24 §

andra stycket. Av 8 kap. 22 § följer att den beslutande församlingen i ett

förbund också har möjlighet att, om förbundsmedlemmarna inte gjort det, besluta

om att allmänheten skall få ställa frågor vid ett sammanträde. I regeringens

proposition (1996/97:52) Den kommunala redovisningen föreslås en ny lag om

kommunal redovisning, som även kommer att gälla för kommunalförbund, samt

ändringar i kommunallagen (jfr avsnitt 6.7.1 och 6.8).

 Fjortonde punkten. Medlemmarna har en ovillkorlig rätt att utträda ur ett för-

bund. I lagen finns inga föreskrifter om hur ett utträde skall hanteras. Med-

lemmarna skall i stället reglera förfarandet vid en medlems utträde i för-

bundsordningen. Uppsägningstiden får dock vara längst tre år om inte kortare tid

har föreskrivits i förbundsordningen. Häri ligger in principiell nyhet i

förhållande till vad som gäller i dag (jfr 3 kap. 26 § och avsnitt 6.11).

 Femtonde punkten behandlar frågan om likvidation och upplösning av ett förbund

och skifte av förbundets tillgångar. Punkten motsvarar i huvudsak 4 kap. 3-6 §§

kommunalförbundslagen. Kommunallagen saknar regler i dessa avseenden. Medlem-

marna skall därför i förbundsordningen ange under vilka omständigheter ett

förbund skall likvideras och upplösas samt hur det skall gå till. Eftersom en

medlem har en ovillkorlig rätt att träda ur ett förbund måste förbundet

likvideras om medlemmarna inte kommer överens om förutsättningarna för utträdet.

Medlemmarna skall även reglera hur förbundets tillgångar skall delas upp när ett

förbund upplöses. Medlemmarnas olika andelar i tillgångarna framgår av förbunds-

ordningen (jfr 6.12 och elfte punkten). Av förbundsordningen skall det även

framgå vem av medlemmarna som skall bevara förbundets arkiv vid förbundets

likvidation och upplösning.

 Sextonde punkten. Även om medlemmarna kan ha stora möjligheter att styra ett

förbund kan det uppkomma situationer där förbundet och medlemmarna inte är

överens. Därför behövs bestämmelser i förbundsordningen om hur tvister skall

lösas (jfr avsnitt 6.13).

 Sjuttonde punkten gäller endast förbund med direktion. I sådana förbund kan

vissa frågor inte behandlas i direktionen bland annat med hänsyn till kom-

munallagens bestämmelser om jäv. Det blir då medlemmarnas sak att i

förbundsordningen reglera frågorna. Förbundsordningen i sådana förbund skall

därför innehålla bestämmelser om ekonomiska förmåner till ledamöter och

ersättare i direktionen samt till revisorer och revisorsersättare som också

skall utses av medlemmarna i enlighet med vad som anges i förbundsordningen (jfr

avsnitt 6.6.5 och femte punkten).

 Utöver de frågor som anges i uppräkningen finns vissa centrala frågor som

medlemmarna på något sätt måste komma överens om. Exempel på en fråga som

förbundsmedlemmarna kan lösa i förbundsordningen om de så önskar är när

förbundet skall vara bildat, hur förbundsmedlemmarna skall vara representerade i

förbundets övriga organ (förbundsstyrelsen, nämnder m.m.) samt mandattiden för

ledamöterna och ersättarna i organen. Även representationen i presidier i

förbundets organ kan bli föremål för styrning i förbundsordningen. Frågan om

representationen i dessa organ kan även avgöras av den beslutande församlingen.

Ersättarnas tjänstgöring i förbundets organ är en annan fråga. Om medlemmarna

inte bestämmer något om detta i förbundsordningen gäller kommunallagens regler.

Ytterligare en fråga är förbundsdirektionens verksamhet och arbetsformer.

Medlemmarna kan i detta fall överlämna åt direktionen att besluta i dessa

frågor.

4 kap.

1 § Med förtroendevalda avses i denna lag ledamöter och ersättare i fullmäkti-

ge, nämnder och fullmäktigeberedningar samt revisorer och revisorsersättare.

 Med förtroendevalda avses också ledamöter och ersättare i den beslutande

församlingen, förbundsstyrelsen eller annan nämnd, de beslutande församlingarnas

beredningar samt revisorer och revisorsersättare i ett kommunalförbund.

 Paragrafen kompletteras med ett nytt andra stycke. Ändringen är en följd av

att reglerna om kommunalförbund tas in i kommunallagen. Av 3 kap. 21 § följer

att förevarande paragraf i dess nuvarande lydelse i tillämpliga delar gäller för

kommunalförbund. Eftersom begreppet förtroendevald är så centralt i

kommunallagen anser regeringen att det är lämpligt att klargöra hur begreppet

skall tillämpas på kommunalförbund. Även ledamöter och ersättare i ett

kommunalförbunds beslutande församling, styrelse, annan nämnd eller beredningar

samt revisorer och revisorsersättare anses således som förtroendevalda i

kommunallagens mening. I nämndberedningar kan det, liksom fallet är i dag för

kommun- och landstingsfullmäktige, finnas tjänstemän eller andra som inte är

förtroendevalda. Dessa skall dock behandlas på samma sätt som ledamöter och

ersättare i fullmäktigeberedningarna som regleras i paragrafens första stycke.

15 a § Förtroendevalda i en gemensam nämnd har rätt till ersättning av den kom-

mun eller det landsting som har valt dem.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.3.3.

 Paragrafen är ny. Den innebär att förtroendevalda i en gemensam nämnd har rätt

till ersättning av den kommun eller det landsting som valt dem. Detta innebär

att det är reglerna i den kommunen eller det landsting som valt ledamoten som

bestämmer de närmare rutinerna för ersättningarna.

23 a § En förbundsmedlem får till ledamot eller ersättare i ett

kommunalförbunds beslutande församling välja endast den som är ledamot eller

ersättare i förbundsmedlemmens fullmäktige.

 Ledamöter och ersättare i ett kommunalförbunds förbundsstyrelse och andra

nämnder samt revisorer och revisorsersättare i ett kommunalförbund väljs bland

dem som har rösträtt vid val till någon av förbundsmedlemmarnas fullmäktige.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.6.3.

 Paragrafen är ny. I dag gäller i huvudsak motsvarande bestämmelser beträffande

valbarheten till uppdrag i ett kommunalförbunds beslutande församling,

förbundsstyrelse och andra nämnder samt revisorer och revisorsersättare (jfr 2

kap. 6 och 14 §§ och 3 kap. 3 och 5 §§ kommunalförbundslagen).

 Enligt huvudregeln i första stycket skall ledamöter och ersättare i ett kom-

munalförbunds beslutande församling väljas bland de ledamöter och ersättare som

sitter i medlemmens fullmäktige. Denna inskränkning i valbarheten har gjorts mot

bakgrund av föreskriften i 1 kap. 7 § regeringsformen att beslutanderätten i

kommunerna utövas av valda församlingar. Genom regeln i första stycket

säkerställs kopplingen mellan respektive medlem och kommunalförbundets

beslutande församling.

 Enligt andra stycket väljs ledamöter och ersättare i förbundets övriga organ,

dvs. förbundsstyrelse och andra nämnder, beredningar samt revisorer och

revisorsersättare bland dem som har rösträtt vid val till någon av medlemmarnas

fullmäktige. En förbundsmedlem kan alltså i denna del välja en förtroendevald

som inte är folkbokförd i den egna kommunen.

5 kap.

22 § Ordföranden och vice ordföranden i en nämnd, revisorerna samt de anställda

i kommunen eller landstinget är skyldiga att lämna upplysningar vid fullmäktiges

sammanträden, om fullmäktige begär det och om det inte finns något hinder mot

det på grund av sekretess enligt lag.

 Fullmäktige i en kommun eller ett landsting som bildat en gemensam nämnd har

rätt att begära upplysningar från nämnden. Ordföranden och vice ordföranden i

nämnden samt de anställda i de samverkande kommunerna och landstingen är skyl-

diga att lämna upplysningar vid fullmäktiges sammanträden, om det inte finns

något hinder mot det på grund av sekretess enligt lag.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.2.

 Paragrafens första stycke behandlar upplysningsskyldigheten till fullmäktige.

 I paragrafen intas ett nytt andra stycke som reglerar vad som gäller för en

gemensam nämnd. De olika samverkande kommunerna och landstingen måste var och en

för sig ha möjlighet till insyn i en gemensam nämnds verksamhet. Lagrummet

kompletteras även så att ordföranden, vice ordföranden och anställda i de

samverkande kommunerna och landstingen, såvitt avser den gemensamma nämndens

verksamhet, är skyldiga att lämna upplysningar till de olika fullmäktige.

34 § Fullmäktige får besluta att det som ett led i beredningen av ett ärende

som fullmäktige skall handlägga skall inhämtas synpunkter från medlemmar i kom-

munen eller landstinget.

 Detta kan ske genom folkomröstning, opinionsundersökning eller något liknande

förfarande. Vid opinionsundersökning eller liknande förfarande får valnämnden i

kommunen anlitas, om nämndens verksamhet i övrigt inte hindras av det.

 Närmare föreskrifter om förfarandet vid folkomröstning finns i lagen

(1994:692) om kommunala folkomröstningar.

 Kommunalförbund får inte anordna folkomröstning eller anlita valnämnden i

kommun som är förbundsmedlem.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.16.

 I dag finns det en diskrepans beträffande reglerna om folkomröstning i

kommunalförbund eftersom det är möjligt för ett kommunalförbund med fullmäktige

att anordna folkomröstning men inte för ett kommunalförbund med direktion (jfr 2

kap. 3 § och 3 kap. 5 § kommunalförbundslagen). Av propositionen Ny

kommunalförbundslag (prop. 1984/85:216) framgår inte om det fanns någon

anledning till denna skillnad. Remissinstanserna har inte haft något att erinra

mot förslaget att ett kommunalförbund inte får anordna folkomröstning. Enligt

regeringens mening finns det inte någon anledning att ett kommunalförbund i

fortsättningen skall ha denna möjlighet.

 I paragrafen intas därför ett nytt fjärde stycke där det klargörs att kommu-

nalförbund inte får anordna folkomröstningar. De får inte heller anlita val-

nämnden i någon medlemskommun i samband med att de genomför opinions-

undersökningar eller liknande. Folkomröstning och anlitande av valnämnd kan dock

förekomma beträffande frågor som berör kommunalförbund men i sådant fall i en

medlems egen regi.

46 § Under de förutsättningar som anges i 2 § lagen (1992:339) om propor-

tionellt valsätt skall följande val vara proportionella:

 1. val av ledamöter och ersättare i nämnder och beredningar,

 2. val av revisorer och revisorsersättare som avses i 9 kap. 1 och 2 §§,3.val

av ledamöter och suppleanter i styrelsen för aktiebolag, ekonomiska föreningar

eller stiftelser eller revisorer och revisorssuppleanter som skall granska en

sådan styrelses förvaltning och

 4. val av ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen samt

revisorer och revisorsersättare i kommunalförbund.

 Om inte något annat följer av förbundsordningen, skall det som sägs i första

stycket tillämpas, när den beslutande församlingen i ett kommunalförbund väljer

ledamöter och ersättare i förbundsstyrelsen, andra nämnder, de beslutande

organens beredningar samt revisorer och revisorsersättare.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.6.1.

 I dag gäller att valen av ledamöter och ersättare till förbundsfullmäktige och

direktion skall vara proportionella om en medlem skall utse mer än en ledamot

eller mer än en ersättare (jfr 2 kap. 5 § andra och tredje styckena och 3 kap. 3

§ första stycket kommunalförbundslagen).

 Paragrafens första stycke kompletteras med en fjärde punkt. Dessutom tillförs

ett andra stycke. Valen av ledamöter och ersättare till den beslutande

församlingen skall under de förutsättningar som anges i 2 § lagen (1992:339) om

proportionellt valsätt vara proportionella om en medlem skall utse mer än en

ledamot eller en ersättare.

 Detsamma skall enligt andra stycket även gälla den beslutande församlingens

val av ledamöter och ersättare i förbundsstyrelsen, andra nämnder och

beredningar samt valen av revisorer och revisorsersättare. Har förbunds-

medlemmarna i förbundsordningen bestämt en särskild ordning för representationen

i andra organ än den beslutande församlingen kan proportionellt val inte

tillämpas.

52 § Interpellationer får ställas av ledamöterna och riktas till ordföranden i

en nämnd eller en fullmäktigeberedning samt till de förtroendevalda i övrigt som

fullmäktige bestämmer.

 Om borgarråd finns i Stockholms kommun, får fullmäktige besluta att inter-

pellationer får ställas bara till borgarråden eller vissa av dem.

 Ledamöter i fullmäktige i kommuner eller landsting som bildat en gemensam

nämnd får ställa interpellationer om nämndens handläggning. Interpellationer

skall riktas till nämndens ordförande.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.2.

 Ledamöter av fullmäktige i samverkande kommuner och landsting ges genom ett

nytt tredje stycke rätt att interpellera om en gemensam nämnds handläggning.

Eftersom interpellationer syftar till att ställa de förtroendevalda som har ett

direkt politiskt ansvar för ett visst område till svars skall interpellationer

riktas till den gemensamma nämndens ordförande. Detta gäller särskilt för den

gemensamma nämnden, i vilken det ingår ledamöter från olika kommuner och/eller

landsting.

53 § Fullmäktige får besluta att ordföranden i en nämnd får överlåta besvaran-

det av en interpellation till en av fullmäktige utsedd ledamot i styrelsen för

ett sådant företag som avses i 3 kap. 17 och 18 §§ eller till ordföranden i

styrelsen eller annan nämnd i ett kommunalförbund som kommunen eller landstinget

är medlem i.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7.3.

 I dag är det möjligt för ledamöterna i ett förbundsfullmäktige att ställa

interpellationer och frågor. Denna möjlighet saknas inom ett förbund med

direktion. (Jfr 2 kap. 3 § och 3 kap. 5 § kommunalförbundslagen.)

 Denna ordning skall även fortsättningsvis gälla eftersom en förbundsdirektion

intar en sådan ställning och har sådana uppgifter att reglerna om interpel-

lationer och frågor inte kan tillämpas där. Därför är det nu särskilt viktigt

att det blir möjligt att i medlemmarnas fullmäktige ställa interpellationer och

frågor om ett kommunalförbunds verksamhet i samma utsträckning som om det skulle

gälla kommunens egen verksamhet. Detta möjliggörs genom den nya bestämmelsen i 6

kap 1 § andra stycket som gör det obligatoriskt för kommunstyrelsen att ha

uppsikt över det eller de kommunalförbund som en kommun är medlem i. Därmed upp-

fylls kravet i 5 kap. 49 § kommunallagen att föremålet för en interpellation

skall vara ämnen som bl.a. hör till en nämnds handläggning. Interpellationer och

frågor skall sedan enligt 5 kap. 52 § ställas till bl.a. ordföranden i en nämnd.

 Därför införs även en nyhet i denna paragraf som ger fullmäktige möjlighet att

bestämma att en ordförande i en nämnd får överlåta besvarandet av en inter-

pellation. Paragrafen kompletteras med att sådant överlämnande kan ske till

ordföranden i styrelsen eller en annan nämnd i ett kommunalförbund som kommunen

eller landstinget är medlem i. Att överlämnande också kan ske till för-

bundsdirektionens ordförande följer av 3 kap. 25 § första stycket.

54 § För att inhämta upplysningar får ledamöterna ställa frågor.

 För att inhämta upplysningar får ledamöter i fullmäktige i kommuner eller

landsting som bildat en gemensam nämnd ställa frågor. Frågor skall riktas till

nämndens ordförande.

 Vad som sägs i 49 och 51-53 §§ skall då tillämpas.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.2.

 Ett nytt andra stycke har tillförts som avser att ge ledamöter i fullmäktige i

de samverkande kommunerna eller landstingen möjlighet att inhämta upplysningar

genom att till den gemensamma nämndens ordförande ställa frågor. En fråga skall

riktas till ordföranden i den gemensamma nämnden. Skälen härför är samma som vid

interpellationer.

6 kap.

1 § Styrelsen skall leda och samordna förvaltningen av kommunens eller lands-

tingets angelägenheter och ha uppsikt över övriga nämnders verksamhet.

 Styrelsen skall också ha uppsikt över kommunal verksamhet som bedrivs i sådana

företag som avses i 3 kap. 17 och 18 §§ och sådana kommunalförbund som kommunen

eller landstinget är medlem i.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7.

 Det är styrelsen i en kommun som skall hålla uppsikt över övriga nämnders och

kommunala företags verksamhet. En nyhet är att det i andra stycket tillfogas att

samma skyldighet skall åligga styrelsen vad avser de kommunalförbund kommunen

eller landstinget är medlem i. Denna skyldighet för styrelsen gör det möjligt

att ställa interpellationer angående kommunalförbund (jfr kommentaren till 5

kap. 53 § och avsnitt 6.7.3 om interpellationer och frågor).

9 § Ledamöter och ersättare i en nämnd väljs av fullmäktige till det antal som

fullmäktige bestämmer. I styrelsen får antalet ledamöter inte vara mindre än fem

och antalet ersättare bör vara lika stort som antalet ledamöter.

 Om ersättarna inte väljs proportionellt, skall fullmäktige bestämma i vilken

ordning som de skall tjänstgöra.

 Ledamöter och ersättare i en gemensam nämnd väljs av fullmäktige i de

samverkande kommunerna och landstingen. Var och en av de samverkande kommunerna

och landstingen skall vara representerade i den gemensamma nämnden med minst en

ledamot och en ersättare. Antalet ersättare skall vara lika många som antalet

ledamöter.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.3.1.

 Ett nytt tredje stycke införs. För att en nämnd skall anses vara gemensam

skall var och en av de samverkande kommunerna eller landstingen ha valt minst

en ledamot och en ersättare bland sina egna valbara till nämnden. Det är alltså

inte möjligt för en fullmäktigeförsamling att lämna över uppgifter till en

gemensam nämnd utan att utse ledamöter och ersättare i nämnden. Genom kravet på

representation säkras det politiska inflytandet i nämnden. Antalet ersättare

skall dessutom vara lika stort som antalet ledamöter.

30 § Vid ett sammanträde skall protokoll föras.

 I fråga om protokollens förande, innehåll, justering och hur justeringen till-

kännages skall 5 kap. 57-62 §§ tillämpas. Tillkännagivandet behöver dock inte

införas i någon tidning.

 Justeringen av en gemensam nämnds protokoll skall tillkännages på var och en

av de samverkande kommunernas och landstingens anslagstavlor. Tillkännagivandet

behöver inte införas i någon tidning.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.3.

 Paragrafen kompletteras med ett nytt tredje stycke. När en gemensam nämnds

protokoll har justerats skall detta tillkännages genom anslag på anslagstavlorna

i samtliga samverkande kommuner och landsting. Detta för att medborgarna i de

olika samverkande kommunerna och landstingen skall få möjlighet att begära

lagligheten av den gemensamma nämndens beslut prövade i domstol samt för att de

skall kunna informera sig om nämndens verksamhet. Av 5 kap. 62 § kommunallagen

följer att ett sådant anslag skall ske senast andra dagen efter det att

protokollet justerats. Vidare anges att det av tillkännagivandet skall framgå

var protokollet finns tillgängligt och vilket dag det justerades. Detta gäller

även för tillkännagivandet av den gemensamma nämndens protokoll. I enlighet med

vad som gäller enligt kommunallagen så behöver tillkännagivandet inte införas i

någon tidning. Angående laglighetsprövning, se kommentaren till 10 kap.

32 § Fullmäktige skall utfärda reglementen med närmare föreskrifter om nämn-

dernas verksamhet och arbetsformer.

 Reglementet för en gemensam nämnd skall antas av fullmäktige i var och en av

de samverkande kommunerna eller landstingen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.1.

 Paragrafen kompletteras med ett nytt andra stycke som innebär att fullmäktige

i vardera av de samverkande kommunerna och landstingen skall anta reglementet

för en gemensam nämnd. Reglementet behöver inte innehålla annat än för övriga

nämnder, men utfärdandet kräver samordning mellan parterna. Antagandet kan för

de olika fullmäktige inte avse mer än de har kompetens att besluta om. Ett

reglemente kan t.ex. innehålla delegering av uppgifter från en samverkande

kommun eller landsting till en gemensam nämnd. Fullmäktige i en annan kommun kan

inte anta reglementet i den del det innehåller en delegation som inte berör kom-

munen. Man får från fall till fall avgöra vad de olika fullmäktige kan besluta

om. Av praktiska skäl är det angeläget att det endast finns ett reglemente för

en gemensam nämnd.

33 § En nämnd får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt

en anställd hos kommunen eller landstinget att besluta på nämndens vägnar i ett

visst ärende eller en viss grupp av ärenden, dock inte i de fall som avses i 34

§.

 En gemensam nämnd får även under samma förutsättningar uppdra åt en anställd i

någon av de samverkande kommunerna eller landstingen att besluta på nämndens

vägnar.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5.3.

 En gemensam nämnd kan behöva delegera beslutanderätten i vissa frågor till

anställda. Nämnden bör ha möjlighet att delegera till anställda i samtliga

samverkande kommuner och landsting. Lagrummet kompletteras med ett nytt andra

stycke så att denna möjlighet klart framgår. De övriga reglerna om delegation

gäller även för den gemensamma nämnden.

 I paragrafen ges inga möjligheter för kommunalförbund att delegera

beslutanderätt till någon av medlemmarna. För kommunalförbundens del blir första

stycket tillämpligt på de nämnder som tillsatts inom förbundet. Delegeringen

kommer att ske inom förbundet. Extern delegering tillåts således inte.

7 kap.

1 § Om inte något annat följer av lag eller annan författning, får det i en

kommun eller ett landsting lämnas över till partssammansatta organ att inom en

nämnds verksamhetsområde svara för beredning, förvaltning och verkställighet.

 Detta gäller dock bara ärenden som rör förhållandet mellan kommunen eller

landstinget som arbetsgivare och dess anställda, samt beträffande en gemensam

nämnd, förhållandet mellan de samverkande kommunerna eller landstingen som

arbetsgivare och deras anställda.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5.2.

 Det skall vara möjligt att inrätta partssammansatta organ även inom gemensamma

nämnders verksamhetsområden. Ett partssammansatt organ inom en gemensam nämnds

verksamhetsområde skall kunna få överlämnat till sig ärenden som rör

förhållandet mellan de samverkande kommunerna och landstingen som arbetsgivare

och deras anställda. Paragrafens andra stycke kompletteras så att detta klart

framgår.

8 § Företrädare för de anställda hos en kommun eller ett landsting (personal-

förträdare) får, i den omfattning som anges i 9-13 §§, närvara vid sammanträden

med andra nämnder än styrelsen. Företrädare för anställda i kommuner eller

landsting som samverkar i en gemensam nämnd får i motsvarande omfattning närvara

vid sammanträden med den gemensamma nämnden.

 Närvarorätt saknas dock i revisionsnämnder, förtroendenämnder, valnämnder och

överförmyndarnämnder.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5.2.

 Paragrafen kompletteras med en ny mening i första stycket. Personalföreträdare

ges rätt att närvara vid en gemensam nämnds sammanträde i samma utsträckning som

de har rätt att närvara vid övriga nämnders sammanträden. Samma begränsning för

närvarorätten gäller också. Denna rätt och begränsning skall även

personalorganisationer ha i kommuner och landsting som inte formellt tillsatt

den gemensamma nämnden.

8 kap.

4 § Kommuner och landsting skall varje år upprätta en budget för nästa kalen-

derår (budgetår).

 Budgeten för en gemensam nämnd upprättas av den kommun eller det landsting som

har tillsatt nämnden. Budgeten skall upprättas efter samråd med de övriga sam-

verkande kommunerna och landstingen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5.1.

 Lagrummet kompletteras med ett nytt andra stycke som innebär att det är den

kommun eller det landsting som tillsatt den gemensamma nämnden som skall

upprätta budgeten för nämnden. Samråd skall dock alltid ske med övriga

samverkande kommuner och landsting innan budgeten upprättas. De övriga

kommunerna och landstingen måste i sina respektive budgetar ta upp en post för

den gemensamma nämnden.

 I propositionen 1996/97:52 Den kommunala redovisningen har regeringen

föreslagit att det i paragrafen skall införas ett ekonomiskt balanskrav med

ikraftträdande den 1 januari 1998. Om riksdagen antar regeringens förslag

innebär det att paragrafens styckeindelning måste samordnas.

24 § Föreskrifterna i 6 och 8 §§ gäller inte för kommunalförbund.

Förbundsmedlemmarna får meddela föreskrifter i förbundsordningen om de frågor

som avses i 22 och 23 §§.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7.1 och 6.8.

 Paragrafen är ny. I dag gäller kommunallagens regler i 8 kap. om ekonomisk

förvaltning i stor utsträckning för kommunalförbund. Det föreligger dock

väsentliga avvikelser från kommunallagens regler om den ekonomiska

förvaltningen. Exempelvis skall ett kommunalförbund efter samråd med

förbundsmedlemmarnas styrelser före utgången av september månad fastställa

budgeten och i samband därmed bestämma det bidrag som varje medlem skall lämna

till förbundet (jfr 2 kap. 19 och 20 §§ och 3 kap. 8 och 9 §§

kommunalförbundslagen). Det är i dag oklart om och i vilken utsträckning

förbundsmedlemmarna kan föreskriva en annan ordning för handläggningen av ett

budgetärende och samordna den med budgetprocessen inom den egna organisationen.

 Medlemmarna ges därför denna möjlighet att samordna ett kommunalförbunds

budgetprocess med sina egna. I och med att reglerna om kommunalförbund tas in i

kommunallagen föreligger därför behov av att göra undantag för vissa av

kommunallagens bestämmelser om budgetprocessen för kommunalförbund.

 I lagrummets första stycke undantas bestämmelserna i 8 kap. 6 och 8 §§ från

tillämpning. Av lydelsen i 9 och 11 §§ framgår att de inte kan tillämpas av

kommunalförbund. De behöver därför inte uttryckligen undantas från tillämpning

(jfr 3 kap. 21 §). Medlemmarna skall i stället meddela föreskrifter om budget-

processen i förbundsordningen (jfr 3 kap. 28 § 13). Förbundsordningen skall

reglera de frågor som behandlas i 6 och 8 §§, dvs. när budget skall upprättas

och av vem samt när den beslutande församlingen skall fastställa budgeten.

 Den beslutande församlingen i ett kommunalförbund får enligt 8 kap. 22 och 23

§§ bestämma att allmänheten får ställa frågor om årsredovisningen på ett

sammanträde med den beslutande församlingen och meddela närmare föreskrifter om

redovisningen. Genom paragrafens andra stycke ges förbundsmedlemmarna möjlighet

att styra i dessa frågor genom att lämna föreskrifter i förbundsordningen. Om

medlemmarna lämnat föreskrifter om redovisningen skall den beslutande försam-

lingen hålla sig till dessa med de eventuella kompletteringar som behövs. I

propositionen 1996/97:52 Den kommunala redovisningen föreslår regeringen att det

med ikraftträdande den 1 januari 1998 skall införas en särskild redovisningslag.

Denna lag skall vara tillämplig på kommunalförbund (jfr 1 kap. 2 § i

propositionens lagförslag). Som en följd av detta skall 8 kap. 23 § i

kommunallagen upphöra att gälla. Om riksdagen antar regeringens förslag måste

den av regeringen i denna proposition föreslagna paragrafen justeras med

avseende dels på hänvisningen till 23 § dels med avseende på att nuvarande 22 §

kommer att betecknas 20 §.

25 § I kommunalförbund med förbundsdirektion skall det sammanträde vid vilket

budgeten fastställs vara offentligt. En kungörelse om sammanträdet skall

utfärdas i enlighet med vad som anges i förbundsordningen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7.1.

 Paragrafen är ny och innehåller en särskild bestämmelse för kommunalförbund

med direktion. I dag gäller för sådana förbund huvudregeln i 6 kap. 19 a §

kommunallagen att en nämnds sammanträden skall hållas inom stängda dörrar. Det

sammanträde då budgeten skall fastställas skall dock vara offentligt (jfr 3 kap.

5 § tredje stycket kommunalförbundslagen). Regeringen anser att denna princip

även fortsättningsvis skall gälla för kommunalförbund med direktion.

 Även nu när bestämmelserna om kommunalförbund förs in i kommunallagen skall

ett sådant förbund inte tillämpa bestämmelsen i 5 kap. 38 § om att sammanträdena

skall vara offentliga. Huvudregeln skall även fortsättningsvis vara att

offentlighet inte gäller vid direktionssammanträden (jfr 6 kap. 19 a §).

Fastställande av ett kommunalförbunds budget är dock en så pass viktig fråga att

sammanträdet då det sker skall vara offentligt. Sammanträdet skall kungöras och

kungörelsen anslås på det sätt som bestämts i förbundsordningen (3 kap. 28 §

10).

26 § Om ett kommunalförbund saknar tillgångar för att betala en skuld, är

förbundsmedlemmarna skyldiga att fylla bristen. Varje medlem skall skjuta till

så stor del av bristen som svarar mot medlemmens andel i skulden efter de

grunder som anges i förbundsordningen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.9.

 Paragrafen är ny men motsvarar bestämmelsen i 1 kap 5 § kommunalförbundslagen.

 Medlemmarna har ett ansvar för ett kommunalförbunds skulder enligt de

andelstal som framgår av förbundsordningen (3 kap. 28 § 11). Medlemmarna är

således inte skyldiga att infria hela skulden till förbundets borgenär, dvs. det

finns inget solidariskt ansvar. Om ett förbund saknar tillgångar för att betala

en skuld skall medlemmarna skjuta till medel i förhållande till bristen. En

medlem är dock inte skyldig att infria sin del av skulden direkt till förbundets

borgenär.

9 kap.

2 § Vid en samlad revision av hela verksamheten skall minst tre revisorer och

lika många ersättare väljas.

 Vid en särskild revision för granskning av en viss eller vissa nämnders verk-

samhet skall minst tre revisorer och lika många ersättare väljas för varje nämnd

eller grupp av nämnder.

 En gemensam nämnd skall granskas av revisorerna i var och en av de samverkande

kommunerna eller landstingen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.3.4.

 Den gemensamma nämnden skall granskas av revisorerna i var och en av de

samverkande kommunerna eller landstingen. Detta anges i ett nytt tredje stycke.

Revisionen av en gemensam nämnd kan ingå i en samlad revision hos de samverkande

kommunerna eller landstingen. Den kan också ske särskilt. Det är upp till var

och en av de samverkande kommunerna eller landstingen att bestämma hur

revisionen skall utföras. Revisorerna skall granska en gemensam nämnds

verksamhet till den del verksamheten berör den kommun eller det landsting de

utsetts av. Parterna kan komma överens om hur revisionen praktiskt skall

genomföras.

16 § Fullmäktige skall inhämta förklaringar över de anmärkningar som har fram-

ställts i revisionsberättelsen.

 Därefter skall fullmäktige vid ett sammanträde före utgången av året efter det

år som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas eller vägras.

 Frågan om ansvarsfrihet för en förtroendevald i en gemensam nämnd skall prövas

av fullmäktige i den kommun eller det landsting som har valt honom eller henne.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.3.4.

 Paragrafen förses med ett nytt tredje stycke. Efter genomförd revision skall

de olika fullmäktige pröva frågan om ansvarsfrihet för de förtroendevalda som de

utsett i en gemensam nämnd. Fullmäktige i en kommun prövar alltså frågan om

ansvarsfrihet enbart för sina ledamöter.

19 § För kommunalförbund gäller inte 1 och 2 §§.

 I kommunalförbund med förbundsfullmäktige väljs revisorer och revisor-

sersättare av förbundsfullmäktige. I kommunalförbund med direktion väljs reviso-

rer och ersättare i enlighet med vad som anges i förbundsordningen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.10.

 Paragrafen är ny. I dag gäller bestämmelserna om revision i 9 kap. kom-

munallagen i tillämpliga delar för kommunalförbund (jfr 2 kap. 21 § och 3 kap.

11 § kommunalförbundslagen). I förbund med direktion skall dock varje

förbundsmedlems fullmäktige utse en eller flera revisorer och minst lika många

revisorsersättare.

 Kommunallagens regler om revision skall även fortsättningsvis i stort gälla

för kommunalförbund. Det är dock medlemmarna som i förbundsordningen skall

bestämma antalet revisorer och revisorsersättare och deras mandattider samt

beträffande förbund med direktion vem av medlemmarna som skall utse dem. Tanken

är enligt 3 kap. 28 § 5 att man t.ex. skall kunna bestämma att endast en av

medlemmarna utser revisorer. I första stycket i denna paragraf undantas därför

enligt första stycket 9 kap. 1 och 2 §§ från tillämpning på kommunalförbund.

 Vidare sägs i andra stycket att det är förbundsfullmäktige som skall utse

revisorer och att medlemmarnas fullmäktige skall utse revisorer och ersättare i

förbund med direktion. Detta gäller även i dag för kommunalförbund (jfr 2 kap 21

§ och 3 kap. 11 § kommunalförbundslagen).

20 § I kommunalförbund med förbundsdirektion skall revisorerna avge en

revisionsberättelse till var och en av förbundsmedlemmarnas fullmäktige.

 Vad som sägs om fullmäktige i 5, 16 och 17 §§ skall beträffande sådana förbund

gälla förbundsmedlemmarnas fullmäktige.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.10.

 Paragrafen är ny och har ingen direkt motsvarighet i kommunalförbundslagen.

Den berör endast kommunalförbund med förbundsdirektion. Revisorerna skall i

sådana förbund lämna en revisionsberättelse till varje medlems fullmäktige

(första stycket). Det är därefter medlemmarnas fullmäktige som var för sig skall

göra den prövning av ansvarsfrågan som åligger fullmäktige. De skall således

inhämta förklaringar och besluta om ansvarsfrihet m.m. Det är således

medlemmarnas fullmäktige som skall besluta om ansvarsfrihet för direktionen i

dess helhet. Det är dock endast den förbundsmedlem som utsett en ledamot som kan

entlediga honom eller henne efter nekad ansvarsfrihet. Om fullmäktigeförsam-

lingarna fattat olika beslut beträffande ansvarsfrihet, har sådan de facto inte

beviljats. Vad detta skall få för konsekvenser för ledamöterna bestämmer de

fullmäktige som utsett dem.

 I andra stycket klargörs att vissa regler skall gälla för förbundsmedlemmarnas

fullmäktige och inte förbundsdirektionen.

21 § Om en förbundsdirektion tillsatt en eller flera nämnder, skall revisorerna

avge en särskild revisionsberättelse som avser nämndernas verksamhet till för-

bundsdirektionen.

 Direktionen prövar frågan om ansvarsfrihet skall beviljas eller inte för de

nämnder som den tillsätter.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6.10. Paragrafen är ny.

 Kommunalförbund med direktion ges nu en rätt att tillsätta nämnder. Det

aktualiserar frågan om vem som beslutar om ansvarsfrihet för de förtroendevalda

som sitter i dessa nämnder. Kommittén har, vilket JO också påpekat i sitt

remissvar, inte behandlat frågan.

 Enligt regeringens mening är det av väsentlig betydelse att frågan löses. En

rimlig lösning är att förbundsdirektionen ges en rätt att pröva frågan om

ansvarsfrihet för nämndens ledamöter. Det stämmer också väl överens med

principen att det organ som tillsatt en förtroendevald också är det som skall

pröva frågan om ansvarsfrihet och eventuellt entledigande.

 Regeringen föreslår därför att det införs en paragraf som säger att

revisorerna skall ange en särskild revisionsberättelse över nämndernas

verksamhet (första stycket). Man behöver inte utse särskilda revisorer för att

granska nämndernas verksamhet. De revisorer som valts för att granska

förbundsdirektionens verksamhet kan granska även nämndernas verksamhet. Denna

berättelse skall lämnas till förbundsdirektionen för hantering (andra stycket).

Det är att märka att denna berättelse inte ersätter den som revisorerna skall

avge över förbundsdirektionens verksamhet enligt 20 §. Den berättelsen tar sikte

på förbundsdirektionens verksamhet som beslutande församling och styrelse.

10 kap.

1 § Varje medlem av en kommun eller ett landsting har rätt att få lagligheten

av kommunens eller landstingets beslut prövad genom att överklaga dem hos

länsrätten.

 Lagligheten av en gemensam nämnds beslut får överklagas på samma sätt av varje

medlem av de samverkande kommunerna och landstingen.

 Lagligheten av ett kommunalförbunds beslut får överklagas på samma sätt av

varje medlem av de kommuner eller landsting som ingår i kommunalförbundet samt

av förbundsmedlemmarna.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4.1 och avsnitt 6.17.

 Paragrafen kompletteras med två nya stycken. I paragrafen regleras vem som har

rätt att begära att lagligheten av beslut prövas av domstol.

 Av andra stycket framgår att medlemmarna i de samverkande kommunerna och

landstingen har rätt att begära att lagligheten av den gemensamma nämndens

beslut prövas av länsrätt. En gemensam nämnds beslut överklagas till den

länsrätt inom vars län ärendet prövats. Det blir alltså fråga om samma länsrätt

som prövar överklagande av beslut från den kommun eller det landsting som

tillsatt nämnden.

 Tillägget i tredje stycket säger att lagligheten av ett kommunalförbunds

beslut kan prövas i länsrätt och att medlemmarna i de kommuner och landsting som

är medlemmar i förbundet har rätt att överklaga besluten. Även

förbundsmedlemmarna själva, kommunerna och landstingen, har rätt att överklaga

förbundets beslut. Regeln motsvarar vad som anges i 4 kap. 10 §

kommunalförbundslagen.

2 § Följande beslut får överklagas:

 1. beslut av fullmäktige eller den beslutande församlingen i ett

kommunalförbund,

 2. beslut av en nämnd eller ett partssammansatt organ, om beslutet inte är av

rent förberedande eller rent verkställande art,

 3. beslut av förbundsstyrelsen eller en annan nämnd eller ett partssammansatt

organ i ett kommunalförbund, om beslutet inte är av rent förberedande eller rent

verkställande art, samt

 4. sådana beslut av revisorerna som avses i 9 kap. 13 §.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4.1 och 6.17.

 I paragrafen regleras bland annat vilka beslut av ett kommunalförbund som får

överklagas. Beslut av den gemensamma nämnden innefattas i den andra punkten då

den gemensamma nämnden i organisatoriskt hänseende är att betrakta som vilken

annan nämnd inom den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden.

6 § Överklagandet skall ha kommit in till länsrätten inom tre veckor från den

dag då det tillkännagavs på kommunens, landstingets eller kommunalförbundets

anslagstavla att protokollet över beslutet justerats. Tidsfristen för

överklagande av en gemensam nämnds beslut räknas från det att tillkännagivandet,

att protokoll över beslutet justerats, har anslagits på anslagstavlorna i

samtliga samverkande kommuner och landsting.

 Anslaget om protokollsjusteringen måste vara uppsatt på anslagstavlan under

hela klagotiden för att tiden skall löpa ut.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2 3, 5.4.1 och 6.17.

 Första meningen i första stycket kompletteras så att det framgår att tids-

fristen för att överklaga ett beslut av ett kommunalförbund skall räknas från

den dag det tillkännagivits på kommunalförbundets anslagstavla att protokollet

över beslutet har justerats. Ändringarna motsvara 4 kap. 10 § kom-

munalförbundslagen.

 Första stycket kompletteras även med en ny andra mening angående tidsfristen

för överklagande av en gemensam nämnds beslut. Tidsfristen räknas i de fallen

från den dag tillkännagivande att protokoll över att beslutet justerats har

anslagits på anslagstavlorna i samtliga samverkande kommuner och landsting. Ett

tillkännagivande skall anslås senast andra dagen efter det att protokollet

justerats. Anslaget om att protokollet har justerats måste ha varit uppsatt

under hela klagotiden på samtliga anslagstavlor i de samverkande kommunerna och

landstingen för att tiden skall löpa ut.

 Detta innebär att samtliga samverkande kommuner och landsting måste anslå att

den gemensamma nämndens protokoll har justerats. Till skillnad från

vad som gäller enligt försökslagstiftningen om samverkan på hälso- och sjuk-

vårdsområdet behöver ett sådant anslag inte göras samtidigt. Kommunerna och

landstingen har i stället att sätta upp anslaget inom den tid som föreskrivs i

kommunallagen dvs. senast andra dagen efter det att protokollet justerats. Med

den valda lösningen kan olika tidpunkter för uppsättandet av tillkännagivandet

förekomma. Det innebär också att besvärstiden över den gemensamma nämndens

beslut inte inskränks utan blir lika som besvärstid över annat kommunalt beslut.

Om det uppkommer frågor om ett överklagande kommit in i rätt tid måste

länsrätten ta reda på de olika tidpunkterna för uppsättandet av

tillkännagivandet. Anslaget skall ha varit uppsatt på samtliga anslagstavlor

under hela klagotiden för att den skall löpa ut.

7 § Om överklagandet före klagotidens utgång har kommit in till kommunen,

landstinget eller kommunalförbundet i stället för till länsrätten, skall

överklagandet ändå prövas.

 Detsamma gäller när överklagandet av en gemensam nämnds beslut kommit in till

någon av de samverkande kommunerna eller landstingen.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4.1 och 6.17.

 Ett överklagande skall ges in till länsrätten före klagotidens utgång. Om ett

överklagande ges in till kommunen eller landstinget före det att den tiden löpt

ut skall överklagandet prövas ändå. Motsvarande skall gälla för kommunalförbund.

Överklaganden av kommunalförbunds beslut som inom rätt tid kommer in till kommu-

nalförbundet skall prövas av länsrätten. Paragrafen motsvaras vad som anges i 4

kap. 10 § kommunalförbundslagen.

 Överklaganden av en gemensam nämnds beslut skall prövas om det kommit in till

någon av de samverkande kommunerna eller något av de samverkande landstingen

före det att klagotiden löpt ut. Detta framgår av ett nytt andra stycke.

11 § Vid tillämpningen av förvaltningsprocesslagen (1971:291) skall kommunen,

landstinget, gemensam nämnd eller kommunalförbundet anses som part.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4.1, 5.4.2 och 6.17.

 I paragrafen regleras frågan om vem som skall vara part vid tillämpningen av

förvaltningsprocesslagen. Beträffande beslut av ett kommunalförbund skall

förbundet anses som part. Vad gäller en gemensam nämnds beslut skall den

gemensamma nämnden anses som part. Detta stämmer väl överens med vad som numera

gäller inom förvaltningsprocessen. Paragrafen kompletteras så att dessa

förhållanden framgår.

 Det är dock naturligt att de samverkande kommunerna eller landstingen kan

samråda vid överklaganden av den gemensamma nämndens beslut.

14 § Om länsrättens eller kammarrättens beslut har gått klaganden emot, får

bara klaganden själv överklaga beslutet.

 Om länsrätten eller kammarrätten har upphävt ett beslut eller förbjudit att

det verkställs, får domstolens beslut överklagas av kommunen eller landstinget

och av deras medlemmar samt, i fråga om beslut av en gemensam nämnd, av nämnden

och medlemmarna i de samverkande kommunerna och landstingen.

 Om länsrätten eller kammarrätten har upphävt ett beslut av ett kommunalförbund

eller förbjudit att det verkställs, får domstolens beslut överklagas av för-

bundet, av varje kommun och landsting som är medlem i förbundet och av deras

medlemmar.

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4.1 och 6.17.

 Om en länsrätt eller en kammarrätt har upphävt ett beslut eller förklarat att

det inte får verkställas får domstolens beslut överklagas av den berörda

kommunen eller landstinget samt av medlemmarna i kommunen eller landstinget.

Detta innebär att den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden samt deras

medlemmar har rätt att överklaga ett domstolsbeslut. Paragrafens andra stycke

kompletteras så att den gemensamma nämnden samt medlemmar i de samverkande

kommunerna och landstingen får rätt att överklaga domstolens beslut var och en

för sig.

 Vad gäller kommunalförbund ges samma rätt till förbundet, förbundsmedlemmarna

samt till medlemmarna i de kommuner och landsting som ingår i förbundet. Denna

komplettering införs genom ett nytt tredje stycke. Detta motsvaras av vad anges

i 4 kap. 10 § kommunalförbundslagen.

Ikraftträdandebestämmelser

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om bestämmelserna om gemensam nämnd den 1

augusti 1997, och i övrigt den 1 januari 1998, då kommunalförbundslagen

(1985:894) skall upphöra att gälla.

 Bestämmelserna om den gemensamma nämnden träder i kraft den 1 augusti 1997

medan bestämmelserna om kommunalförbund träder i kraft den 1 januari 1998.

Kommunalförbundslagen (1985:894) upphör att gälla den 1 januari 1998.

2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildas

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

 Förbund som bildas före den 1 januari 1998 kan tillämpa kommunalförbundslagens

regler. De behöver viss tid för att ändra sina förbundsordningar och eventuellt

ändra i organisationen. Befintliga förbund kan utan att ändra sin organisation

skriva om förbundsordningen så att kommunallagens bestämmelser om vad

förbundsordningen skall innehålla uppfylls. Förbund som bildas före den 1

januari 1998 får en hel mandatperiod på sig att vidta nödvändiga förändringar,

varför äldre föreskrifter får tillämpas fram till och med den 31 december 2002.

3. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om sådant beställarförbund och

kommunalförbund som bildats enligt lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet

med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och

socialtjänst.

 Lagen om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan social-

försäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst gäller till utgången av år

2000. Kommunalförbund som bildas enligt den lagen skall tillämpa äldre

föreskrifter även efter den 1 januari 1998.

9.2 Lag om ändring i plan- och bygglagen

7 kap.

1 § Behöver sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår

flera kommuner utredas gemensamt eller behöver flera kommuners översiktliga

planering samordnas och kommer utrednings- och samordningsverksamheten inte till

stånd på annat sätt, får regeringen utse ett regionplaneorgan, som under viss

tid eller tills vidare skall ha hand om denna verksamhet (regionplanering). I

beslutet skall regionplaneorganets huvudsakliga uppgifter anges.

 Till regionplaneorgan kan regeringen utse ett befintligt kommunalförbund.

Regeringen kan också förordna att de berörda kommunerna skall bilda ett särskilt

regionplaneförbund, som skall vara regionplaneorgan. För ett sådant

regionplaneförbund skall reglerna om kommunalförbund i kommunallagen (1991:900)

tillämpas i den mån avvikande bestämmelser inte meddelas i detta kapitel.

 För regionplanering för kommunerna i Stockholms län finns särskilda

bestämmelser.

7 § Senast dagen efter det att justering av protokollet med beslut om

antagande, ändring eller upphävande av regionplanen har tillkännagivits på

anslagstavla enligt vad som anges i 3 kap. 28 § 10 kommunallagen (1991:900)

skall meddelande om tillkännagivandet och protokollsutdrag med beslutet sändas

till de kommuner och länsstyrelser som berörs av planen samt till regeringen.

 När beslutet har vunnit laga kraft skall planen sändas till länsstyrelserna

inom regionen samt till Boverket.

Ikraftträdandebestämmelser

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildats

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

 Förslaget har behandlats i det föregående (avsnitt 7).

 Paragraferna har ändrats så att hänvisningarna till kommunalförbundslagen

ersätts med hänvisningar till kommunallagen. Ändringarna innebär inget annat

beträffande befintliga förbund än som framgår av övergångsbestämmelserna till

ändringarna i kommunallagen. Äldre bestämmelser får alltså tillämpas på

befintliga förbund till och med år 2002.

9.3 Lag om ändring i lagen om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik

3 § Huvudmannens uppgifter handhas i kommunalförbund om inte ett landsting

eller en kommun ensam är huvudman. Om de som är huvudman är överens därom, får

dock uppgifterna i stället handhas genom ett aktiebolag, som har bildats för

ändamålet. De som är huvudman skall inneha samtliga aktier i bolaget.

 I fråga om kommunalförbund gäller vad som föreskrivs i kommunallagen

(1991:900) om inte annat följer av 4-7 §§.

Ikraftträdandebestämmelser

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildas

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

 Förslaget har behandlats i det föregående (avsnitt 7).

 I lagen hänvisas till kommunalförbundslagen. Hänvisningen ändras till kom-

munallagen. Ändringen träder i kraft samtidigt som ändringarna i kommunallagen.

Förbund som bildas före ikraftträdandet får dock tillämpa äldre bestämmelser

till utgången av 2002.

9.4 Lag om ändring i lagen om proportionellt valsätt

1 § Denna lag gäller proportionella val som förrättas av

- kommunfullmäktige,

- landstingsfullmäktige,

- styrelsen eller någon annan nämnd i en kommun, ett landsting ellerett

kommunalförbund,

- förbundsfullmäktige eller förbundsdirektionen i kommunalförbund,och

- kommunala indelningsdelegerade

Ikraftträdandebestämmelser

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 Vissa val till uppdrag i kommunalförbund skall kunna vara proportionella. Änd-

ringen görs för att lagen skall kunna tillämpas även på val som förrättas av

organ i ett kommunalförbund. Med hänsyn till att förbundsdirektionen är både

styrelse och beslutande församling har den tagits med explicit även som

beslutande församling.

Sammanfattning över betänkandet Kommunalförbund och gemensam nämnd - två former

för kommunal samverkan (SOU 1996:137)

Kommuner och landsting är i vissa fall, för att effektivt kunna ta tillvara sina

resurser och för att kunna erbjuda medborgarna bästa möjliga service, beroende

av att kunna samarbeta med andra kommuner och landsting. Sådant samarbete kan i

dag ske genom att man bildar kommunalförbund, genom avtalssamverkan, genom

privaträttsliga subjekt eller på ett mer informellt sätt genom ett samordnat

beslutsfattande. Vidare kan landsting samarbeta genom en gemensam nämnd inom

hälso- och sjukvårdsområdet.

 I detta betänkande behandlar vi två samverkansformer, kommunalförbund och

gemensam nämnd. Kommunalförbund är en samverkansform som funnits sedan år 1919,

och i sin nuvarande form sedan år 1985. Reglerna om kommunalförbund finns i

kommunalförbundslagen som i stora delar hänvisar till kommunallagen vilken

gäller i tillämpliga delar. Detta har lett till att lagen är svår att tillämpa

och att innebörden ibland är oklar. I vårt uppdrag har därför legat att se över

kommunalförbundslagen och lämna sådana förslag att den kan läsas fristående från

annan lagstiftning. Vi har dock funnit övervägande skäl för att lämna ett

förslag som innebär att bestämmelserna om kommunalförbund tas in i

kommunallagen. Vårt förslag innebär även att samverkansformen görs enklare och

mer ändamålsenlig. Gemensam nämnd finns för närvarande endast på försök inom

hälso- och sjukvårdsområdet. En sådan nämnd har tillsatts sedan den 1 januari

1996 då försökslagstiftningen trädde i kraft. Uppdraget innebär även att vi

skall överväga behovet av alternativa offentligrättsliga former för samverkan

och att utgångspunkten för det arbetet skall vara att ge kommuner och landsting

stor frihet att välja enkla och ändamålsenliga lösningar utan att man ger avkall

på de krav som ställs ur offentligrättslig synvinkel.

Kommunalförbund

Kommunalförbund som samverkansform blir mer flexibel och kan bättre än i dag

anpassas till de olika behov som finns. Eftersom bestämmelserna om

kommunalförbund tas in i kommunallagen blir regelsystemet mer överskådligt än

för närvarande. Kommunallagens regler skall gälla i tillämpliga delar om inget

annat framgår av särskilda bestämmelser. I vissa fall undantas bestämmelser i

kommunallagen från tillämpning, i andra fall framgår det av innehållet att de

inte kan tillämpas, till exempel bestämmelserna i 1 kap. kommunallagen om

indelning och medlemskap.

 Förbundsmedlemmarna får stor frihet att bestämma ett kommunalförbunds ändamål.

En uppgift som lämnas över till ett kommunalförbund behöver inte vara gemensam

för medlemmarna. Det enda krav som ställs är att uppgiften skall falla inom den

överlämnande kommunens eller det överlämnande landstingets kompetens. Ett

kommunalförbund får ha hand om hela verksamheter eller geografiskt, funktionellt

eller på annat sätt avgränsade uppgifter. Det blir möjligt för kommuner och

landsting att samverka i ett kommunalförbund om verksamheter som åligger dem var

för sig.

 Vi föreslår att medlemmarna i ett förbund skall får stor frihet att välja hur

förbundet skall vara organiserat. I lagen ställs upp krav på att det skall

finnas en beslutande församling och ett organ som svarar för verkställighet och

förvaltning. Den beslutande församlingen kan vara förbundsfullmäktige, en

förbundsstämma eller en förbundsdirektion. I kommunalförbund med

förbundsfullmäktige eller förbundsstämma skall en förbundsstyrelse tillsättas.

Liksom för närvarande kan den beslutande församlingen och det verkställande

organet vara ett och samma, en förbundsdirektion. Den beslutande församlingen

skall väljas av medlemmarnas fullmäktige. I övrigt får medlemmarna med

iakttagande av vissa begränsningar som kan följa av kommunallagen, själva

bestämma hur ett förbund skall vara organiserat och vilka inbördes befogenheter

olika organ skall ha.

 Ett flertal av kommunallagens bestämmelser blir dock dispositiva genom att

medlemmarna får möjlighet att i förbundsordningen bestämma annorlunda.

Förbundsordningen blir ett mycket viktigt dokument som skall behandla ett stort

antal frågor rörande ett förbunds organisation, ändamål m.m. Vad en

förbundsordning skall innehålla framgår av en uppräkning som tas in i

kommunallagen. Förbundsmedlemmarna får alltså en vid befogenhet att bestämma om

ett kommunalförbund, alltifrån bildandet till avvecklingen.

 Tre huvudmodeller av förbund blir möjliga, med fullmäktige, med stämma eller

med direktion. Förbund med stämma och fullmäktige är relativt lika vad avser

lagregleringen. Vad som framförallt skiljer är att stämman inte har en bestämd

mandattid utan delegaterna utses för varje sammanträde med stämman. Ett

fullmäktige däremot väljs för en viss bestämd tid, längst fyra år. Både stämman

och direktionen skall utse en styrelse. Kommunallagens uppdelning av uppgifter

mellan fullmäktige och styrelse kan i stort tillämpas. Det blir dock möjligt för

medlemmarna att i stor utsträckning styra förbundet genom föreskrifter i

förbundsordningen.

 Förbund med direktion har ingen uppdelning mellan en beslutande församling och

ett verkställande och förvaltande organ. Det finns endast ett organ, eventuellt

med ytterliga nämnder i organisationen. Kommunallagens uppdelning av uppgifter

och arbetsformer passar därför inte lika bra på ett förbund med direktion.

Direktionen kan närmast ses som en styrelse med vissa beslutande uppgifter. I

viss utsträckning måste dock uppgifter som enligt kommunallagen ligger på

fullmäktige ligga på medlemmarnas fullmäktige. Direktionsmodellen kräver därför

vissa särskilda lagregleringar.

 Oavsett vilken organisationsform som väljs för ett visst samarbete får med-

lemmarna bestämma hur de skall vara representerade i förbundets olika organ. Det

är inte nödvändigt att samtliga medlemmar är representerade i förbundets organ.

Valbar till uppdrag i ett kommunalförbund är den som är valbar till någon av

medlemmarnas fullmäktige. Medlemmarna får inskränka valbarheten genom

bestämmelser i förbundsordningen.

 Medlemmarna kan genom att lämna föreskrifter i förbundsordningen styra

förbundet till exempel genom att lämna anvisningar om mål och riktlinjer och att

förbundet skall hålla sig inom de ekonomiska och verksamhetsmässiga ramar som

angivits. Medlemmarna kan även lämna detaljerade instruktioner om förbundets

verksamhet och arbetsformer. Nivån på styrningen får alltså variera utifrån de

lokala förutsättningarna. Vissa frågor är dock obligatoriska och skall behandlas

i förbundsordningen. Hur lösningen skall se ut är dock inte lagreglerad.

 Kommunalförbundet är en offentligrättslig samarbetsform. Förbundet är en

självständig myndighet och en juridisk person. Invånarna i medlemskommunerna

skall ha samma möjlighet till insyn i ett kommunalförbund som i kommuner och

landsting. Offentlighetsprincipen gäller så gott som oinskränkt. En begränsning

finns dock i det att en förbundsdirektions sammanträden normalt inte är

offentliga, endast budgetsammanträdet är öppet för allmänheten. Övriga

sammanträden med direktionen eller andra nämnder kan göras öppna. Kommunallagens

bestämmelser om kommunalbesvär tillämpas även beträffande beslut av ett

kommunalförbund.

Gemensam nämnd

Vårt förslag om alternativa offentligrättsliga former för samverkan innebär att

kommuner och landsting ges möjlighet att samverka med andra kommuner och

landsting genom att tillsätta en gemensam nämnd. En sådan nämnd skall finnas i

en av de samverkande kommunerna eller i ett av landstingen. Samverkan måste

grunda sig på en interkommunal överenskommelse om samverkan, i vilken man

reglerar ett stort antal frågor. I kommunallagen ges särskilda bestämmelser som

möjliggör bildandet av gemensamma nämnder och som reglerar vissa frågor om

förtroendevalda, insyn och styrning, ansvar och revision, medbestämmande,

laglighetsprövning m.m. I övrigt tillämpas kommunallagens bestämmelser på samma

sätt som för inomkommunala nämnder.

 Nämnden skall alltså organisatoriskt höra till en kommun eller ett landsting

som vi benämner värdkommun eller värdlandsting. De kommuner och landsting som

inte är värdkommun eller värdlandsting får rätt att utse ledamöter och ersättare

i nämnden. En gemensam nämnd är en egen myndighet men inte en juridisk person.

Nämnden kan därför inte ingå avtal eller liknande i eget namn utan måste agera

för sina respektive huvudmäns räkning.

 En gemensam nämnd skall kunna tilldelas uppgifter i samma omfattning som

övriga kommunala nämnder. Uppgifterna skall vara gemensamma för de samverkande

parterna.

 Förvaltningen skall kunna finnas i en eller flera av de samverkande kommunerna

eller landstingen. Av praktiska skäl kan man välja att all personal skall vara

anställd av samma arbetsgivare. Parterna skall ha stor frihet att lösa dessa

frågor.

 Huvudmännen skall revidera nämnden till den del de lämnat över uppgifter till

den. Revisionen blir därför en fråga för samtliga samverkande kommuner och

landsting som var för sig måste utse revisorer. Revisorerna kan givetvis

samarbeta för att inte utföra dubbelarbete. Det är efter revisionen de olika

huvudmännen som skall besluta om ansvarsfrihet för de ledamöter de utsett.

Vardera av de samverkande parterna tar alltså ställning till hur deras

förtroendevalda skött sitt uppdrag.

 Vi föreslår att medbestämmandeformerna skall vara lika omfattande som

beträffande inomkommunala nämnder.

 Det är viktigt att medlemmarna i de olika samverkande kommunerna och

landstingen inte hamnar i ett sämre läge genom samverkan. De ges därför enligt

vårt förslag rätt att överklaga lagligheten av den gemensamma nämndens beslut.

Det är alltså inte enbart medlemmarna i värdkommunen eller värdlandstinget som

kan överklaga nämndbesluten.

Författningsförslag (SOU 1996:137)

1 Förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900)

Härigenom föreskrivs i fråga om kommunallagen (1991:900)

 dels att 3 kap. 20 § skall betecknas 3 kap. 28 §,

 dels att 1 kap. 1 och 3 §§, 4 kap. 1 och 12 §§, 5 kap. 22, 34, 46, 52, och 53

§§, 6 kap. 1, 30, 32 och 33 §§, 7 kap. 1 och 8 §§, 8 kap. 4 §, 9 kap. 2 och 16

§§ samt 10 kap. 1, 2, 6, 7, 11 och 14 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken till kapitel tre skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 3 kap. 20 § skall sättas närmast före 3 kap. 28

§,

 dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 3 kap. 3 a d samt 20 27

§§, 4 kap. 23 a §, 8 kap. 24 26 §§, 9 kap. 19 och 20 §§ samt närmast före 3 kap.

20 §, 4 kap. 23 a §, 8 kap. 24 § och 9 kap. 19 § nya rubriker av följande

lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

 Sverige är indelat i kommuner och landsting.

 Dessa sköter på den kommunala självstyrelsens grund de angelägenheter som

anges i denna lag eller i särskilda föreskrifter.

--------------------------------------------------------------------

 I denna lag finns det

 föreskrifter om kommuners och

 landstings rätt att lämna över

 sådana angelägenheter till

 kommunala företag och kommunal-

 förbund.

 3 §

--------------------------------------------------------------------

Föreskrifter om indelningsänd- Föreskrifter om indelningsänd-

ringar finns i lagen ringar finns i lagen (1979:411)

(1979:411) om ändringar i om ändringar i Sveriges indel-

Sveriges indelning i kommuner ning i kommuner och landsting.

och landsting. Föreskrifter om

kommunalförbund finns i

kommunalförbundslagen

(1985:894).

 Föreskrifter om den kommunala organisationen under krig eller krigsfara finns

i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och

domstolarna under krig eller krigsfara m.m.

--------------------------------------------------------------------

3 kap. Kommunernas och lands- 3 kap. Kommunernas och lands-

tingens organisation tingens organisation och verk-

 samhetsformer

--------------------------------------------------------------------

 3 a §

 Kommuner och landsting får

 samverka med andra kommuner och

 landsting genom att tillsätta en

 gemensam nämnd i en av

 kommunerna eller i ett av

 landstingen, för att fullgöra

 uppgifter enligt särskilda

 författningar och för

 verksamheten i övrigt.

 En gemensam nämnd får fullgöra

 uppgifter för vilka det enligt

 en särskild författning skall

 finnas en eller flera nämnder i

 varje kommun eller landsting.

 3 b §

 En gemensam nämnds behörighet

 och befogenhet skall närmare

 preciseras i en överenskommelse

 mellan de samverkande kommu-

 nerna och landstingen.

 3 c §

 Den kommun eller det lands-

 ting som har en gemensam nämnd i

 sin organisation benämns värd-

 kommun eller värdlandsting.

 Fullmäktige i övriga samverkande

 kommuner och landsting får välja

 ledamöter och ersättare i nämnden.

 3 d §

 Vad som gäller för en nämnd

 enligt denna lag skall, om

 inget annat sägs, även gälla en

 gemensam nämnd.

--------------------------------------------------------------------

 Kommunalförbund

 20 §

 Kommuner och landsting får

 bilda kommunalförbund och

 överlämna vården av kommunala

 angelägenheter till sådana för-

 bund.

 21 §

 Om inget annat följer av be-

 stämmelserna i denna lag, gäller

 lagen i tillämpliga delar för

 kommunalförbund.

 22 §

 När ett kommunalförbund har

 hand om en angelägenhet som det

 finns bestämmelser om i en

 särskild författning, skall den

 författningens bestämmelser om

 kommuner eller landsting gälla

 för förbundet.

 Om det i någon annan författ-

 ning finns särskilda bestämmelser

 om kommunalförbund för ett visst

 ändamål, skall de gälla i stället

 för bestämmelserna i denna lag.

 23 §

 I ett kommunalförbund skall

 det som beslutande församling

 finnas förbundsfullmäktige, en

 förbundsstämma eller en för-

 bundsdirektion.

 Ledamöter och ersättare i den

 beslutande församlingen väljs av

 förbundsmedlemmarnas fullmäktige

 enligt vad som föreskrivs i för-

 bundsordningen.

 Om inte en kortare mandattid

 har föreskrivits i förbundsord-

 ningen, väljs den beslutande

 församlingen för fyra år. Om inte

 annat framgår av förbundsord-

 ningen räknas mandattiden från

 och med den 1 januari året efter

 det, då val av fullmäktige har ägt

 rum i hela riket.

 Ombud och ersättare till för-

 bundsstämma skall dock väljas för

 varje sammanträde med stämman.

 24 §

 Den beslutande församlingen

 skall tillsätta en

 förbundsstyrelse. Om ett förbund

 är organiserat med

 förbundsdirektion, skall

 direktionen också vara styrelse.

 Den beslutande församlingen

 skall tillsätta de organ som ut-

 över styrelsen behövs för att

 fullgöra kommunalförbundets

 uppgifter.

 25 §

 En förbundsmedlem har rätt att

 utträda ur ett kommunalförbund.

 Om inte någon kortare tid har

 föreskrivits i förbundsordningen,

 skall uppsägningstiden vid ut-

 träde vara två år.

 26 §

 För ett kommunalförbund skall

 det finnas en förbundsordning

 med närmare bestämmelser om

 förbundet. Förbundsordningen

 skall fastställas av förbundsmed-

 lemmarnas fullmäktige.

 27 §

 Förbundsordningen skall ange

 1. kommunalförbundets namn och

 den ort där förbundet skall ha

 sitt säte,

 2. förbundets medlemmar,

 3. förbundets ändamål,

 4. förbundets organisation

 samt organens befogenheter och

 inbördes förhållanden,

 5. antalet ledamöter och ersät-

 tare i den beslutande försam-

 lingen och hur förbundsmedlem-

 marna skall vara representerade

 samt, om det behövs, mandatti-

 den,

 6. om förbundsmedlemmarna vill

 bestämma det, hur de skall vara

 representerade i övriga organ i

 förbundet samt mandattiden för

 ledamöterna och ersättarna i

 organen,

 7. om förbundsmedlemmarna vill

 bestämma det, ersättarnas tjänst-

 göring i förbundets organ,

 8. antalet revisorer och

 revisorsersättare och deras

 mandattid,

 9. i fråga om förbund med för-

 bundsdirektion, på vilket sätt

 och vem av medlemmarna som

 skall utse revisorer och

 revisorsersättare samt, om

 medlemmarna vill det, sådana

 närmare föreskrifter om

 revisionen som avses i 9 kap.

 12 och 18 §§,

 10. om någon sådan inskränkning

 i valbarheten till förtroen-

 deuppdrag i förbundet skall gälla

 som anges i 4 kap. 23 a § andra

 stycket,

 11. om en förbundsmedlem skall

 ha rätt att väcka ärenden i den

 beslutande församlingen,

 12. om det för beslut skall

 krävas kvalificerad majoritet i

 den beslutande församlingen och

 för vilka ärenden detta skall

 gälla,

 13. om en förtroendevald hos

 en förbundsmedlem som inte är

 ledamot i den beslutande försam-

 lingen skall ha sådan yttrande-

 rätt som sägs i 5 kap. 21 §,

 14. om en förtroendevald hos

 en förbundsmedlem som inte är

 ledamot eller ersättare i för-

 bundsstyrelsen eller någon annan

 nämnd skall ha sådan närvarorätt

 m.m. som sägs i 4 kap. 23 §,

 15. var förbundets kungörelser

 och andra tillkännagivanden

 skall anslås,

 16. förbundsmedlemmarnas an-

 delar i förbundets tillgångar och

 skulder,

 17. fördelningen av förbundets

--------------------------------------------------------------------

kostnader mellan medlemmarna,

 18. förbundsmedlemmarnas

styrning av och insyn i förbun-

dets ekonomi och verksamhet,

 19. föreskrifter om förbundets

budgetprocess,

 20. förfarandet vid en för-

bundssmedlems utträde ur för-

bundet,

 21. förutsättningarna för och

förfarandet vid förbundets

likvidation och upplösning,

 22. grunderna för skifte av

förbundets behållna tillgångar,

när förbundet upplöses,

 23. ordningen för att lösa

tvister mellan förbundet och

dess medlemmar,

 24. i fråga om förbund med

förbundsdirektion, ordningen för

att bestämma ekonomiska förmåner

till ledamöterna och ersättarna

i direktionen samt till revi-

sorer och revisorsersättare,

samt

 25. om förbundsmedlemmarna

vill det, föreskrifter om

direktionens verksamhet och

arbetsformer.

 4 kap.

 1 §

 Med förtroendevalda avses i denna lag ledamöter och ersättare i fullmäktige,

nämnder och fullmäktigeberedningar samt revisorer och revisorsersättare.

--------------------------------------------------------------------

 Med förtroendevalda avses också

 ledamöter och ersättare i den be-

 slutande församlingen, förbunds-

 styrelsen eller annan nämnd, be-

 redningar samt revisorer och

 revisorsersättare i ett

 kommunalförbund.

 12 §

 Förtroendevalda har rätt till skälig ersättning för den arbetsinkomst samt de

pensions- och semesterförmåner som de förlorar, när de fullgör sina uppdrag.

 Detta gäller dock inte förtroendevalda som fullgör uppdragen på heltid eller

en betydande del av heltid.

--------------------------------------------------------------------

 Förtroendevalda i en gemensam

 nämnd har rätt till ersättning av

 den kommun eller det landsting

 som har valt dem.

--------------------------------------------------------------------

 Särskilt om kommunalförbund

 23 a §

 Ledamöter och ersättare i ett

 kommunalförbunds beslutande

 församling, förbundsstyrelse och

 andra nämnder samt revisorer och

 revisorsersättare i ett kom-

 munalförbund väljs bland dem som

 har rösträtt vid val till någon av

 förbundsmedlemmarnas fullmäktige.

 Förbundsmedlemmarna får dock i

 förbundsordningen föreskriva att

 bara ledamöter i fullmäktige

 eller andra förtroendevalda hos

 medlemmarna skall vara valbara

 till sådana uppdrag i kommunal-

 förbundet.

 5 kap.

 22 §

 Ordföranden och vice ordföranden i en nämnd, revisorerna samt de anställda i

kommunen eller landstinget är skyldiga att lämna upplysningar vid fullmäktiges

sammanträden, om fullmäktige begär det och om det inte finns något hinder mot

det på grund av sekretess enligt lag.

--------------------------------------------------------------------

 Fullmäktige i kommun eller

 landsting som samverkar genom

 en gemensam nämnd har rätt att

 begära upplysningar från nämnden.

 Ordföranden och vice ordföranden

 i nämnden samt de anställda i de

 samverkande kommunerna och

 landstingen är skyldiga att lämna

 upplysningar vid fullmäktiges

 sammanträden om det inte finns

 något hinder mot det på grund av

 sekretess enligt lag.

 34 §2

 Fullmäktige får besluta att det som ett led i beredningen av ett ärende som

fullmäktige skall handlägga skall inhämtas synpunkter från medlemmar i kommunen

eller landstinget.

 Detta kan ske genom folkomröstning, opinionsundersökning eller något liknande

förfarande. Vid opinionsundersökning eller liknande förfarande får valnämnden i

kommunen anlitas, om nämndens verksamhet i övrigt inte hindras av det.

 Närmare föreskrifter om förfarandet vid folkomröstning finns i lagen

(1994:692) om kommunala folkomröstningar.

--------------------------------------------------------------------

 Kommunalförbund får inte an-

 ordna folkomröstning eller

 anlita valnämnder i medlems-

 kommunerna.

 46 §3

 Under de förutsättningar som anges i 2 § lagen (1992:339) om proportionellt

valsätt skall följande val vara proportionella:

 1. val av ledamöter och ersättare i nämnder och beredningar,

 2. val av revisorer och revisorsersättare som avses i 9 kap. 1 och 2 §§, samt

--------------------------------------------------------------------

 3. val av ledamöter och sup- 3. val av ledamöter och sup-

pleanter i styrelsen för pleanter i styrelsen för

aktiebolag, ekonomiska aktiebolag, ekonomiska

föreningar eller stiftelser föreningar eller stiftelser

eller revisorer och revi- eller revisorer och revi-

sorssuppleanter som skall sorssuppleanter som skall gran-

granska en sådan styrelses ska en sådan styrelses

förvaltning. förvaltning samt

 4. val av ledamöter och ersät-

 tare i den beslutande

 församlingen samt revisorer och

 revisorsersättare i

 kommunalförbund.

 Om inte något annat följer av

 förbundsordningen, skall det som

 sägs i första stycket tillämpas,

 när den beslutande församlingen i

 ett kommunalförbund väljer

 ledamöter och ersättare i för-

 bundsstyrelsen, andra nämnder,

 beredningar samt revisorer och

 revisorsersättare.

**FOOTNOTES**

 2 Senaste lydelse 1994:690.

 3 Senaste lydelse 1992:353.

 52 §4

 Interpellationer får ställas av ledamöterna och riktas till ordföranden i en

nämnd eller en fullmäktigeberedning samt till de förtroendevalda i övrigt som

fullmäktige bestämmer.

 Om borgarråd finns i Stockholms kommun, får fullmäktige besluta att

interpellationer får ställas bara till borgarråden eller vissa av dem.

--------------------------------------------------------------------

 Ledamöter i kommuner eller

 landsting som samverkar i en

 gemensam nämnd får ställa in-

 terpellationer angående nämndens

 handläggning. Interpellationer

 riktas till nämndens ordförande.

 53 §

--------------------------------------------------------------------

 Fullmäktige får besluta att Fullmäktige får besluta att

ordföranden i en nämnd får överlåta ordföranden i en nämnd får överlåta

besvarandet av en interpella- besvarandet av en

tion till en av fullmäktige interpellation till en av

utsedd ledamot i styrelsen för fullmäktige utsedd ledamot i

ett sådant företag som avses i 3 styrelsen för ett sådant företag

kap. 17 och 18 §§. som avses i 3 kap. 17 och 18 §§

 eller till ordföranden i

 styrelsen eller annan nämnd i

 ett kommunalförbund som kommunen

 eller landstinget är medlem i.

 6 kap.

 1 §

 Styrelsen skall leda och samordna förvaltningen av kommunens eller

landstingets angelägenheter och ha uppsikt över övriga nämnders verksamhet.

--------------------------------------------------------------------

 Styrelsen skall också ha upp- Styrelsen skall också ha upp-

sikt över kommunal verksamhet sikt över kommunal verksamhet

som bedrivs i sådana företag som som bedrivs i sådana företag som

avses i 3 kap. 17 och 18 §§. avses i 3 kap. 17 och 18 §§ och

 sådana kommunalförbund som

 kommunen eller landstinget är

 medlem i.

 30 §

 Vid ett sammanträde skall protokoll föras.

 I fråga om protokollens förande, innehåll, justering och hur justeringen

tillkännages skall 5 kap. 57 62 §§ tillämpas. Tillkännagivandet behöver dock

inte införas i någon tidning.

--------------------------------------------------------------------

 Kommuner eller landsting som

 samverkar i en gemensam nämnd

 skall tillkännage att den gemen-

 samma nämndens protokoll har

 justerats. Tillkännagivandet

 skall anslås på var och en av de

 samverkande kommunernas eller

 landstingens anslagstavlor.

 Tillkännagivandet av att en

 gemensam nämnds protokoll har

 justerats behöver inte införas i

 någon tidning.

 32 §

 Fullmäktige skall utfärda reglementen med närmare föreskrifter om nämndernas

verksamhet och arbetsformer.

--------------------------------------------------------------------

 Reglementet för en gemensam

 nämnd skall utfärdas av fullmäk-

 tige i vardera av de

 samverkande kommunerna eller

 landstingen.

 33 §

 En nämnd får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt en

anställd hos kommunen eller landstinget att besluta på nämndens vägnar i ett

visst ärende eller en viss grupp av ärenden, dock inte i de fall som avses i 34

§.

--------------------------------------------------------------------

 En gemensam nämnd får även

 uppdra åt en anställd i någon av

 de samverkande kommunerna eller

 landstingen att besluta på

 nämndens vägnar i ett visst ärende

 eller en grupp av ärenden, dock

 inte i de fall som avses i 34 §.

 7 kap.

 1 §

 Om inte något annat följer av lag eller annan författning, får det i en kommun

eller ett landsting lämnas över till partssammansatta organ att inom en nämnds

verksamhetsområde svara för beredning, förvaltning och verkställighet.

--------------------------------------------------------------------

 Detta gäller dock bara ärenden Detta gäller dock bara ärenden

som rör förhållandet mellan som rör förhållandet mellan kommu-

kommunen eller landstinget som nen eller landstinget som

arbetsgivare och dess arbetsgivare och dess anställda,

anställda. samt beträffande gemensamma

 nämnder, förhållandet mellan de

 samverkande kommunerna eller

 landstingen som arbetsgivare

 och deras anställda.

 8 §

 Företrädare för de anställda hos en kommun eller ett landsting (perso-

nalföreträdare) får, i den omfattning som anges i 9 13 §§, närvara vid

sammanträden med andra nämnder än styrelsen.

 Närvarorätt saknas dock i revisionsnämnder, förtroendenämnder, valnämnder och

överförmyndarnämnder.

--------------------------------------------------------------------

 Företrädare för anställda i

 kommuner eller landsting som

 samverkar i en gemensam nämnd får

 i den omfattning som anges i 9

 13 §§, närvara vid sammanträden med

 nämnden.

 8 kap.

 4 §

 Kommuner och landsting skall varje år upprätta en budget för nästa kalenderår

(budgetår).

--------------------------------------------------------------------

 Budgeten för en gemensam nämnd

 upprättas av värdkommunen eller

 värdlandstinget efter samråd med

 övriga samverkande kommuner och

 landsting.

--------------------------------------------------------------------

 Särskilt om kommunalförbund

 24 §

 Föreskrifterna i 6 och 8 §§ gäl-

 ler inte för kommunalförbund.

Förbundsmedlemmarna får meddela

 föreskrifter i förbundsordningen

 om de frågor som avses i 22 och

 23 §§.

 25 §

 I kommunalförbund med för-

 bundsdirektion skall det

 sammanträde vid vilket budgeten

 fastställs vara offentligt. En

 kungörelse om sammanträdet skall

 utfärdas enligt det som har före-

 skrivits i förbundsordningen.

 26 §

 Om ett kommunalförbund saknar

 tillgångar för att betala en

 skuld, är förbundsmedlemmarna

 skyldiga att fylla bristen.

 Varje medlem skall skjuta till

 så stor del av bristen som

 svarar mot medlemmens andel i

 skulden efter de grunder som

 har bestämts i förbundsordningen.

 9 kap.

 2 §

 Vid en samlad revision av hela verksamheten skall minst tre revisorer och lika

många ersättare väljas.

 Vid en särskild revision för granskning av en viss eller vissa nämnders

verksamhet skall minst tre revisorer och lika många ersättare väljas för varje

nämnd eller grupp av nämnder.

--------------------------------------------------------------------

 För revision av en gemensam

 nämnds verksamhet skall full-

 mäktige i vardera av de samver-

 kande kommunerna eller lands-

 tingen välja minst tre revisorer

 och tre ersättare.

 16 §

 Fullmäktige skall inhämta förklaringar över de anmärkningar som har

framställts i revisionsberättelsen.

 Därefter skall fullmäktige vid ett sammanträde före utgången av året efter det

år som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas eller vägras.

--------------------------------------------------------------------

 Fråga om ansvarsfrihet för en

 förtroendevald i en gemensam

 nämnd skall prövas av fullmäktige

 i den kommun eller det lands-

 ting som har valt honom.

--------------------------------------------------------------------

 Särskilt om kommunalförbund

 19 §

 För kommunalförbund gäller inte

 1 och 2 §§.

 I kommunalförbund med fullmäk-

 tige eller stämma som beslutande

 församling väljs revisorer och

 revisorsersättare av förbunds-

 fullmäktige eller av förbunds-

 stämman. I kommunalförbund med

 direktion väljs revisorer och

 ersättare av medlemmarnas full-

 mäktige i enlighet med vad som

 sägs i förbundsordningen.

 20 §

 I kommunalförbund med direk-

 tion skall revisorerna avge en

 revisionsberättelse till varje

 förbundsmedlems fullmäktige.

 Vad som sägs om fullmäktige i

 5, 16 och 17 §§ skall beträffande

 sådana förbund gälla för-

 bundsmedlemmarnas fullmäktige.

 10 kap.

 1 §5

 Varje medlem av en kommun eller ett landsting har rätt att få lagligheten av

kommunens eller landstingets beslut prövad genom att överklaga dem hos

länsrätten.

--------------------------------------------------------------------

 Lagligheten av ett kommunal-

 förbunds beslut får överklagas på

 samma sätt av varje medlem av de

 kommuner eller landsting som

 ingår i kommunalförbundet samt av

 förbundsmedlemmarna.

 Lagligheten av en gemensam

 nämnds beslut får överklagas på

 samma sätt av varje medlem av de

 samverkande kommunerna och

 landstingen.

 2 §

--------------------------------------------------------------------

 Följande beslut får överklagas: Följande beslut får överklagas:

 1. beslut av fullmäktige, 1. beslut av fullmäktige eller

 den beslutande församlingen i

 ett kommunalförbund,

 2. beslut av en nämnd eller 2. beslut av en nämnd eller

ett partssammansatt organ, om ett partssammansatt organ, om

beslutet inte är av rent beslutet inte är av rent

förberedande eller rent förberedande eller rent

verkställande art, samt verkställande art,

 3. beslut av förbundsstyrelsen

 eller en annan nämnd eller ett

 partssammansatt organ i ett

 kommunalförbund, om beslutet

 inte är av rent förberedande

 3. sådana beslut av eller rent verkställande art,

revisorerna som avses i 9 kap. samt

13 §. 4. sådana beslut av

 revisorerna som avses i 9 kap.

 13 §.

 6 §6

--------------------------------------------------------------------

 Överklagandet skall ha kommit Överklagandet skall ha kommit

in till länsrätten inom tre in till länsrätten inom tre

veckor från den dag då det veckor från den dag då det till-

tillkännagavs på kommunens eller kännagavs på kommunens, lands-

landstingets anslagstavla att tingets eller kommunalförbundets

protokollet över beslutet anslagstavla att protokollet

justerats. över beslutet justerats.

 Tidsfristen för överklagande av

 en gemensam nämnds beslut räknas

 från det att tillkännagivande att

 protokoll över beslutet

 justerats har anslagits på an

 slagstavlorna i samtliga sam

 verkande kommuner och lands-

 ting.

 Anslaget om protokollsjusteringen måste vara uppsatt på anslagstavlan under

hela klagotiden för att tiden skall löpa ut.

 7 §7

--------------------------------------------------------------------

 Om överklagandet före klago- Om överklagandet före klagoti-

tidens utgång har kommit in dens utgång har kommit in till

till kommunen eller kommunen, landstinget eller

landstinget i stället för till kommunalförbundet i stället för

länsrätten, skall överklagandet till länsrätten, skall

ändå prövas. överklagandet ändå prövas.

 11 §

--------------------------------------------------------------------

 Vid tillämpningen av förvalt- Vid tillämpningen av förvalt-

ningsprocesslagen (1971:291) ningsprocesslagen (1971:291)

skall kommunen eller skall kommunen, landstinget

landstinget anses som part. eller kommunalförbundet anses

 som part. Vid överklagande av en

 gemensam nämnds beslut skall

 värdkommunen eller värdlands-

 tinget anses som part.

 14 §8

 Om länsrätten eller kammarrättens beslut har gått klaganden emot, får bara

klaganden själv överklaga beslutet.

--------------------------------------------------------------------

 Om länsrätten eller kammar- Om länsrätten eller kammarrätten

rätten har upphävt ett beslut har upphävt ett beslut eller

eller förbjudit att det förbjudit att det verkställs, får

verkställs, får domstolens domstolens beslut överklagas av

beslut överklagas av kommunen kommunen eller landstinget och

eller landstinget och av deras av deras medlemmar samt, i fråga

medlemmar. om beslut av en gemensam nämnd,

 av de samverkande kommunerna

 och landstingen och av deras

 medlemmar.

 Om länsrätten eller kammarrätten

 har upphävt ett beslut av ett

 kommunalförbund eller förbjudit

 att det verkställs, får dom-

 stolens beslut överklagas av

 förbundet, av förbundsmedlemmarna

 och av deras medlemmar.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998, då kommunalförbundslagen

(1985:894) skall upphöra att gälla.

 2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som bildas

före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

 3. Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande i fråga om sådant be-

ställarförbund och kommunalförbund som bildats enligt lagen (1994:566) om lokal

försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och

sjukvård och socialtjänst.

**FOOTNOTES**

 4 Senaste lydelse 1994:690.

 5 Senaste lydelse 1995:84.

 6 Senaste lydelse 1995:84.

 7 Senaste lydelse 1995:84.

 8 Senaste lydelse 1995:84.

2 Förslag till ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1 och 7 §§ plan- och bygglagen (1987:10) skall

ha följande lydelse

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 1 §

 Behöver sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår

flera kommuner utredas gemensamt eller behöver flera kommuners översiktliga

planering samordnas och kommer utrednings- och samordningsverksamheten inte till

stånd på annat sätt, får regeringen utse ett regionplaneorgan, som under viss

tid eller tills vidare skall ha hand om denna verksamhet (regionplanering). I

beslutet skall regionplaneorganets huvudsakliga uppgifter anges.

--------------------------------------------------------------------

 Till regionplaneorgan kan Till regionplaneorgan kan

regeringen utse ett befintligt regeringen utse ett befintligt

kommunalförbund. Regeringen kan kommunalförbund. Regeringen kan

också förordna att de berörda också förordna att de berörda

kommunerna skall bilda ett sär- kommunerna skall bilda ett sär-

skilt regionplaneförbund, som skilt regionplaneförbund, som

skall vara regionplaneorgan. skall vara regionplaneorgan. För

För ett sådant regionplaneförbund ett sådant regionplaneförbund

skall kommunalförbundslagen skall reglerna om kommunalför-

(1985:894) tillämpas i den mån bund i kommunallagen (1991:900)

avvikande bestämmelser inte tillämpas i den mån avvikande

meddelas i detta kapitel. bestämmelser inte meddelas i

 detta kapitel.

 För regionplanering för kommunerna i Stockholms län finns särskilda

bestämmelser.

 7 §1

--------------------------------------------------------------------

 Senast dagen efter det att Senast dagen efter det att

justering av protokollet med justering av protokollet med

beslut om antagande, ändring beslut om antagande, ändring

eller upphävande av eller upphävande av regionplanen

regionplanen har har tillkännagivits på

tillkännagivits på anslagstavla anslagstavla enligt vad som

enligt vad som anges i 2 kap. anges i 3 kap. 27 § 5

13 § kommunalförbundslagen kommunallagen (1991:900) skall

(1985:894) skall meddelande om meddelande om tillkännagivandet

tillkännagivandet och och protokollsutdrag med

protokollsutdrag med beslutet beslutet sändas till de kommuner

sändas till de kommuner och och länsstyrelser som berörs av

länsstyrelser som berörs av planen samt till regeringen.

planen samt till regeringen.

 När beslutet har vunnit laga kraft skall planen sändas till länsstyrelserna

inom regionen samt till Boverket. Lag (1990:1365).

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som

bildas före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

**FOOTNOTES**

 1 Senaste lydelse 1990:1365.

3 Förslag till ändring i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv

persontrafik

 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss

kollektiv persontrafik skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

Huvudmannens uppgifter handhas i kommunalförbund om inte ett landsting eller en

kommun ensam är huvudman. Om de som är huvudman är överens därom, får dock

uppgifterna i stället handhas genom ett aktiebolag, som har bildats för

ändamålet. De som är huvudman skall inneha samtliga aktier.

--------------------------------------------------------------------

I fråga om kommunalförbund gäller I fråga om kommunalförbund

kommunalförbundslagen om inte gäller vad som föreskrivs i kom-

annat följer av 4-7 §§. munallagen (1991:900) om inte

 annat följer av 4-7 §§.

 _______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. Äldre föreskrifter får dock tillämpas i fråga om kommunalförbund som

bildats före den 1 januari 1998, dock längst till och med den 31 december 2002.

4 Förslag till ändring i lagen (1992:339) om proportionellt valsätt

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1992:339) om proportionellt valsätt skall

ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag gäller propor- Denna lag gäller proportione-

tionella val som förrättas av lla val som förrättas av

- kommunfullmäktige, - kommunfullmäktige,

- landstingsfullmäktige, - landstingsfullmäktige,

- styrelsen eller någon annan - styrelsen eller någon annan

nämnd i en kommun eller ett nämnd i en kommun, ett landsting

landsting, eller ett kommunalförbund,

- kommunalförbunds fullmäktige, - kommunalförbunds fullmäktige

- förbundsdirektionen i kommu- eller förbundsstämma,

nalförbund, och - förbundsdirektionen i kommu-

- kommunala nalförbund, och

indelningsdelegerade. - kommunala indelningsdelegera-

 de.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Förteckning över remissinstanser (SOU 1996:137)

Riksdagens ombudsmän (JO), Göta hovrätt, Hovrätten över Skåne och Blekinge,

Kammarrätten i Jönköping, Kammarrätten i Göteborg, Justitiekanslern (JK),

Datainspektionen, Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), Statens

räddningsverk, Socialstyrelsen, Statskontoret, Riksrevisionsverket (RRV),

Statens skolverk, Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet, Riksarkivet,

Konkurrensverket, Länsstyrelsen i Östergötlands län, Länsstyrelsen i Kopparbergs

län, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Danderyds kommun, Järfälla kommun, Sigtuna

kommun, Sollentuna kommun, Solna kommun, Upplands-Bro kommun, Upplands-Väsby

kommun, Avesta kommun, Tingsryds kommun, Borgholms kommun, Lunds kommun,

Göteborgs kommun, Mölndals kommun, Partille kommun, Stenungsunds kommun, Åmåls

kommun, Strömstads kommun, Karlstads kommun, Gävle kommun, Sundsvalls kommun,

Gällivare kommun, Luleå kommun, Pajala kommun, Landstinget i Stockholms län,

Landstinget i Södermanlands län, Landstinget i Kalmar län, Landstinget i

Kristianstads län, Landstinget i Malmöhus län, Landstinget i Göteborg o Bohus

län, Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska Kommunal-

arbetareförbundet, Vårdförbundet Sörmland, Räddningstjänstförbundet Göteborg-

Mölndal, Nyköping-Oxelösunds vattenverksförbund, Länstrafiken Kronoberg,

Göteborgsregionens kommunalförbund.

INRIKESDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 mars 1997

Närvarande: Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:105 Kommunal samverkan.