Regeringens proposition

1999/2000:109

Ny insiderlagstiftning, m.m.

Prop.

1999/2000:109

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 8 juni 2000

Laila Freivalds

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ny insiderlagstiftning. Den nya lagstiftningen

ersätter den nuvarande insiderlagen (1990:1342) och bestämmelserna om

otillbörlig kurspåverkan i lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument. Insiderlagstiftningen delas upp i en lag med straffrättsliga

bestämmelser insiderstrafflagen och en lag med administrativa

bestämmelser om anmälningsskyldighet m.m. lagen om

anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument.

Insiderstrafflagen föreslås reglera förbudet mot insiderhandel och

otillbörlig kurspåverkan. Den nu gällande förbudsregeln mot insiderhan-

del utformas i stället som en ansvarsbestämmelse. Vidare införs en de-

finition av insiderinformation. Straffet för insiderbrott och otillbörlig

kurspåverkan av normalgraden skärps genom att böter utgår ur straff-

skalan.

Enligt gällande lagstiftning skall en domstol inte döma till ansvar för

insiderbrott i fall som kan antas sakna betydelse för allmänhetens för-

troende för värdepappersmarknaden eller annars är ringa. Det föreslås att

dessa grunder för ansvarsfrihet avskaffas. Ett nytt brott insiderförseelse

 införs för insiderbrott som är att anse som ringa. Straffbarhet införs

även vid ringa fall av otillbörlig kurspåverkan. Vidare införs ett nytt brott

 obehörigt röjande av insiderinformation för den som har anställning,

uppdrag eller annan befattning, som normalt innebär att han eller hon får

kännedom om omständigheter som har betydelse för kursen på

finansiella instrument, och som på grund härav fått insiderinformation

och som obehörigen röjer sådan information. Detsamma gäller den som

fått insiderinformation beträffande ett aktiebolag i vilket han eller hon

äger aktier och som obehörigen röjer sådan information.

Det finns enligt gällande lagstiftning inte någon reglering av vid vilken

tidpunkt Finansinspektionen skall anmäla misstanke om brott till åkla-

gare. En regel införs enligt vilken Finansinspektionen är skyldig att göra

anmälan till åklagare när det finns anledning att anta att brott enligt insi-

derstrafflagen har begåtts.

De gällande bestämmelserna om anmälningsskyldighet för personer

med insynsställning m.m. och förbudet mot korttidshandel placeras i

lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instru-

ment. Tidsfristen för anmälan om aktieinnehav eller ändring i innehavet

kortas ned till fem dagar. Den som är anställd eller uppdragstagare vid ett

värdepappersinstitut, en börs eller en auktoriserad marknadsplats och

som normalt kan antas ha tillgång till icke offentliggjord information om

sådant förhållande som kan påverka kursen på finansiella instrument,

skall i fortsättningen till arbetsgivaren skriftligen anmäla eget och vissa

närstående fysiska personers innehav av finansiella instrument och änd-

ring i innehavet. Institutet skall föra en förteckning över sådana anmäl-

ningar.

Lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till insiderstrafflag 6

2.2 Förslag till lag om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument 10

2.3 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385) 17

2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 20

2.5 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713) 23

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:464) om vissa

riktade emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m. 25

2.7 Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) 26

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:667) om

ekonomiska föreningar 27

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

homosexuella sambor 28

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument 29

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse 31

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs-

och clearingverksamhet 33

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570) om

medlemsbanker 34

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1479) om

kontoföring av finansiella instrument 35

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:201) om

ändring i sekretesslagen (1980:100) 36

3 Ärendet och dess beredning 37

4 Behovet av en översyn av insiderlagstiftningen 38

4.1 Insiderlagstiftningen 38

4.2 Ett administrativt sanktionssystem 40

5 Ansvaret för insiderfrågor 42

5.1 Bakgrund 42

5.2 Något om utredningsarbetet 42

5.3 Utredningsansvaret vid insiderbrottslighet och

otillbörlig kurspåverkan 44

5.4 Finansinspektionens frågerätt 48

6 Två lagar 50

7 Insiderbrottslighet och otillbörlig kurspåverkan 52

7.1 En definition av insiderinformation 52

7.2 Skärpning av straffet 54

7.3 Straffansvar vid ringa brott och obehörigt röjande av

insiderinformation 54

7.4 Exemplifieringen av typsituationer tas bort 57

7.5 Finansiellt instrument 59

7.6 Bör handel med valuta omfattas av bestämmelserna om

insiderbrott? 61

8 Anmälningsskyldigheten och förbudet mot korttidshandel 63

8.1 Nuvarande reglering 63

8.2 Insynsregister 65

8.3 Förkortad tidsfrist för anmälan 66

8.4 Anmälans innehåll 69

8.5 Ändring av definitionen av moder- och dotterföretag 69

8.6 Anmälningsskyldighet för personer verksamma i

värdepappersinstitut, börs och auktoriserad

marknadsplats 70

8.7 Utökad ledningsprövning 77

9 Ikraftträdande 79

10 Ekonomiska effekter av förslagen 80

11 Författningskommentar 81

11.1 Förslaget till insiderstrafflag 81

11.2 Förslaget till lag om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument 86

11.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100) 91

11.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument 92

11.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse 94

11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:543) om

börs- och clearingverksamhet 95

11.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1479) om

kontoföring av finansiella instrument 96

Bilaga 1 Promemorians lagförslag 97

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på

Ds 2000:4 Ny insiderlagstiftning, m.m. 111

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 112

Bilaga 4 Lagrådets yttrande över lagrådsremissen om ny

insiderlagstiftning, m.m. 141

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 8 juni 2000 146

Rättsdatablad 147

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. insiderstrafflag,

2. lag om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella

instrument,

3. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

4. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

5. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

6. lag om ändring i lagen (1987:464) om vissa riktade emissioner i

aktiemarknadsbolag, m.m.,

7. lag om ändring i sparbankslagen (1987:619),

8. lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

9. lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor,

10. lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument,

11. lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

12. lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverk-

samhet,

13. lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker,

14. lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella

instrument,

15. lag om ändring i lagen (2000:201) om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till insiderstrafflag

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner

1 § I denna lag förstås med

1. insiderinformation: information om en icke offentliggjord eller inte

allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på

finansiella instrument,

2. handel på värdepappersmarknaden: handel på börs eller någon

annan organiserad marknadsplats eller handel med eller genom någon

som yrkesmässigt bedriver sådan verksamhet som avses i 1 kap. 3 §

första stycket lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

3. finansiellt instrument: fondpapper och annan rättighet eller för-

pliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden,

4. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter

eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i vär-

depappersfond och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning

förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis).

Insiderbrotten

2 § Den som har anställning, uppdrag eller annan befattning, som nor-

malt innebär att han eller hon får kännedom om omständigheter som har

betydelse för kursen på finansiella instrument, och som på grund härav

fått insiderinformation eller den som får insiderinformation som rör ett

aktiebolag i vilket han eller hon äger aktier och

1. för egen eller någon annans räkning genom handel på värdepap-

persmarknaden förvärvar eller avyttrar sådana finansiella instrument som

informationen rör, eller

2. använder informationen till att med råd eller på annat sådant sätt

föranleda någon annan till förvärv eller avyttring som avses i 1,

döms för insiderbrott till fängelse i högst två år.

3 § För insiderbrott döms också den som i annat fall än som anges i 2 §

får insiderinformation som antingen måste ha röjts av någon som avses i

2 § eller på annat sätt kommit ut obehörigen och

1. för egen eller någon annans räkning genom handel på värdepap-

persmarknaden förvärvar eller avyttrar sådana finansiella instrument som

informationen rör, eller

2. använder informationen till att med råd eller på annat sådant sätt

föranleda någon annan till förvärv eller avyttring som avses i 1.

4 § Är brott som avses i 2 eller 3 § att anse som ringa, döms för insi-

derförseelse till böter eller fängelse i högst sex månader.

5 § Är brott som avses i 2 eller 3 § med hänsyn till affärens omfattning

och övriga omständigheter grovt, döms för grovt insiderbrott till fängelse

lägst sex månader och högst fyra år.

6 § Den som av grov oaktsamhet begår en gärning som anges i 2 eller

3 §, döms för vårdslöst insiderförfarande till böter eller fängelse i högst

ett år.

7 § Den som har anställning, uppdrag eller annan befattning, som nor-

malt innebär att han eller hon får kännedom om omständigheter som har

betydelse för kursen på finansiella instrument, och som på grund härav

fått insiderinformation och som obehörigen röjer sådan information,

döms för obehörigt röjande av insiderinformation till böter eller fängelse

i högst sex månader. Detsamma gäller den som fått insiderinformation

beträffande ett aktiebolag i vilket han eller hon äger aktier och som obe-

hörigen röjer sådan information.

För det fall informationen blir allmänt känd samtidigt med att den röjs

döms dock inte till ansvar.

8 § Utan hinder av 2 6 §§ får

1. befattningshavare hos företag som driver värdepappersrörelse med

stöd av 1 kap. 3, 3 c eller 3 d § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

fullgöra uppdrag som lämnats företaget att förvärva eller avyttra

finansiella instrument samt, utan användande av insiderinformation, full-

göra verksamhet som följer av avtal om att upprätthålla en marknad i ett

eller flera finansiella instrument,

2. förvärv ske av annat än option eller termin då insiderinformationen

är ägnad att sänka kursen eller avyttring ske av annat än option eller ter-

min då informationen är ägnad att höja kursen,

3. uppgifter fullgöras som åligger någon på grund av vad som föreskri-

vits i lag eller annan författning,

4. förvärv ske för en juridisk persons räkning av aktier i ett aktiebolag,

om insiderinformationen endast utgörs av information om en åtgärd som

syftar till och är ägnad att leda till ett offentligt erbjudande av den juri-

diska personen till en vidare krets om förvärv av aktier i aktiebolaget,

5. innehavare av option när optionens löptid går ut förvärva eller av-

yttra den underliggande tillgången eller avyttra optionen,

6. utfärdare av option i samband med lösen avyttra eller förvärva den

underliggande tillgång som optionen avser,

7. den som förvärvat eller avyttrat termin fullgöra avtalet vid slutdag,

8. förvärv eller avyttring ske av andra finansiella instrument än aktier,

om förvärvet eller avyttringen sker utan att insiderinformation används.

Vad som föreskrivs i denna paragraf om aktie skall också tillämpas på

aktierelaterade finansiella instrument såsom teckningsrätt, interimsbevis,

optionsbevis, konvertibelt skuldebrev, skuldebrev förenat med

optionsrätt till nyteckning, vinstandelsbevis, aktieoption och aktietermin.

Otillbörlig kurspåverkan

9 § Den som, vid handel på värdepappersmarknaden, i avsikt att otillbör-

ligt påverka priset vid allmän omsättning av finansiella instrument

1. sluter avtal eller företar annan rättshandling för skens skull,

2. i hemlighet förenar avyttring av finansiella instrument med utfäs-

telse att senare förvärva dessa till visst lägsta pris eller med villkor som

begränsar rätten till fortsatt avyttring eller annars är avsedda att undandra

instrumenten allmän omsättning,

döms för otillbörlig kurspåverkan till fängelse i högst två år eller, om

brottet är ringa, till böter eller fängelse i högst sex månader.

Detsamma gäller, om någon, i annat fall än som avses i första stycket,

vid handel på värdepappersmarknaden i avsikt att otillbörligt påverka pri-

set vid allmän omsättning av finansiella instrument ingår köp- eller

säljavtal, lämnar anbud om slutande av sådant avtal, vidtar annan

liknande åtgärd eller föranleder någon annan till sådan rättshandling och

åtgärden är ägnad att vilseleda köpare och säljare av finansiella

instrument.

Är brottet med hänsyn till omfattningen av kurspåverkan eller övriga

omständigheter att anse som grovt, skall dömas till fängelse i lägst sex

månader och högst fyra år.

Gemensam bestämmelse

10 § Ansvar enligt denna lag skall inte dömas ut vid affärer som genom-

förs för Sveriges riksbanks eller Riksgäldskontorets räkning.

Förverkande

11 § Vinning av brott enligt 2 6 §§ skall förklaras förverkad, om det inte

är oskäligt.

Tillsyn m.m.

12 § Finansinspektionen övervakar att bestämmelserna i denna lag följs.

I 6 kap. 1 a § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument

finns bestämmelser om Finansinspektionens rätt att få de uppgifter som

den behöver för övervakningen av denna lag.

13 § För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag

skall de institut som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Anmälan om brott

14 § Finansinspektionen skall göra anmälan till åklagaren så snart det

finns anledning att anta att brott enligt denna lag har begåtts.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Genom denna lag upphävs insiderlagen (1990:1342).

2.2 Förslag till lag om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner

1 § I denna lag förstås med

1. finansiellt instrument: fondpapper och annan rättighet eller för-

pliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden,

2. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter

eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i vär-

depappersfond och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning

förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis),

3. värdepappersinstitut: vad som anges i 1 kap. 2 § 4 lagen (1991:981)

om värdepappersrörelse,

4. börs och auktoriserad marknadsplats: vad som anges i 1 kap. 4 § 1

och 3 lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

5. aktiemarknadsbolag: svenskt aktiebolag som utgivit aktier vilka är

noterade vid en börs eller en auktoriserad marknadsplats,

6. moder- och dotterföretag: vad som anges i 1 kap. 5 och 6 §§ aktie-

bolagslagen (1975:1385) om moderbolag och dotterföretag, varvid vad

som sägs om moderbolag skall tillämpas även på andra juridiska perso-

ner än aktiebolag. Om två juridiska personer äger så många aktier eller

andelar i en annan svensk eller utländsk juridisk person att de har hälften

var av rösterna för samtliga aktier eller andelar, är dock vid tillämp-

ningen av denna lag de förstnämnda juridiska personerna att jämställa

med moderföretag och den sistnämnda juridiska personen att jämställa

med dotterföretag.

2 § Vad som föreskrivs om aktie skall också tillämpas på aktierelate-

rade finansiella instrument såsom teckningsrätt, interimsbevis, options-

bevis, konvertibelt skuldebrev, skuldebrev förenat med optionsrätt till

nyteckning, vinstandelsbevis, aktieoption och aktietermin. Utfärdande av

köpoption skall likställas med avyttring av de aktier optionen avser me-

dan utfärdande av säljoption skall likställas med förvärv av aktierna.

Om finansiella instrument ägs av två eller flera med samäganderätt,

skall en delägare vid tillämpningen av denna lag anses vara ägare till så

många av instrumenten som svarar mot hans lott i det samfällda inneha-

vet.

Anmälningsskyldighet

Insynsställning

3 § Följande fysiska personer anses enligt denna lag ha insynsställning i

ett aktiemarknadsbolag:

1. ledamot eller suppleant i bolagets eller dess moderföretags styrelse,

2. verkställande direktör eller vice verkställande direktör i bolaget eller

dess moderföretag,

3. revisor eller revisorssuppleant i bolaget eller dess moderföretag,

4. bolagsman i ett handelsbolag som är bolagets moderföretag, dock

inte kommanditdelägare,

5. innehavare av annan ledande befattning i eller annat kvalificerat

uppdrag av stadigvarande natur för bolaget eller dess moderföretag, om

befattningen eller uppdraget normalt kan antas medföra tillgång till icke

offentliggjord information om sådant förhållande som kan påverka kur-

sen på aktierna i bolaget,

6. befattningshavare eller uppdragstagare enligt 1 3 eller annan

ledande befattningshavare i ett dotterföretag, om denne normalt kan antas

få tillgång till icke offentliggjord information om sådant förhållande som

kan påverka kursen på aktierna i bolaget,

7. den som äger aktier i bolaget, motsvarande minst tio procent av

aktiekapitalet eller av röstetalet för samtliga aktier i bolaget, eller äger

aktier i denna omfattning tillsammans med sådan fysisk eller juridisk

person som är aktieägaren närstående på det sätt som anges i 5 § första

stycket.

Finansinspektionen skall på begäran av aktiemarknadsbolaget eller

dess moderföretag pröva frågan om en befattningshavare eller upp-

dragstagare har en sådan ledande ställning eller ett sådant kvalificerat

uppdrag som avses i första stycket 5 eller 6.

Anmälningsskyldighet för personer med insynsställning

4 § Den som har insynsställning i ett aktiemarknadsbolag skall skriftligen

anmäla innehav av aktier i bolaget och ändring i innehavet till

Finansinspektionen. Sådan anmälan skall också göras av ett aktiemark-

nadsbolag som innehar egna aktier, dock inte då det är fråga om innehav

av egna aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om värdepap-

persrörelse.

Anmälningsskyldighet gäller dock inte

1. innan den som avses i 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot under-

rättelse enligt 7 eller 8 §,

2. om innehavet inte uppgår till 200 aktier eller, om innehavet avser

värdepapper som enligt 2 § första stycket likställs med aktier, understiger

ett marknadsvärde motsvarande 50 000 kronor,

3. om ändring i innehavet efter den senast gjorda anmälningen inte

uppgår till 200 aktier eller, om ändringen avser värdepapper som enligt

2 § första stycket likställs med aktier, understiger ett marknadsvärde

motsvarande 50 000 kronor,

4. om ökning i innehavet föranletts av fondemission eller av att akties

nominella belopp sänkts genom att aktien delats upp.

Av 5 § framgår att anmälningsskyldigheten även omfattar vissa när-

ståendes aktieinnehav.

Finansinspektionen kan medge befrielse från anmälningsskyldigheten

om motsvarande uppgifter kan erhållas på annat sätt.

5 § Vid tillämpning av 4 § första stycket första meningen skall följande

aktier i aktiemarknadsbolaget likställas med den anmälningsskyldiges

egna, nämligen sådana som ägs av

1. make eller sambo till den anmälningsskyldige,

2. omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad,

3. juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett

väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller

någon som avses i 1 eller 2 eller flera av dem tillsammans innehar

 ägarandel, uppgående till tio procent eller mer av aktiekapitalet eller

av andelarna, eller

 ekonomisk andel, innefattande rätt att uppbära tio procent eller mer

av avkastningen, eller

 röstandel, uppgående till tio procent eller mer av röstetalet för

samtliga aktier eller av röstetalet hos det högsta beslutande organet,

4. juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett

väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller

någon som avses i 1 3 eller flera av dem tillsammans innehar en sådan

ägarandel, ekonomisk andel eller röstandel som avses i 3.

Om flera personer är anmälningsskyldiga för samma aktieinnehav eller

för ändring i innehavet, behöver anmälan endast göras av en av dem.

6 § Anmälan enligt 4 § om aktieinnehav eller ändring i innehavet skall ha

kommit in till Finansinspektionen senast fem dagar efter det att

1. aktie i bolaget noterats vid en börs eller en auktoriserad marknads-

plats,

2. insynsställning uppkommit enligt 3 § första stycket 1 4 eller 7 eller

den som omfattas av 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot underrättelse

enligt 7 eller 8 §,

3. den anmälningsskyldige förvärvat eller avyttrat aktier i bolaget eller

annan ändring skett i aktieinnehavet, eller

4. den anmälningsskyldige fått vetskap om att närstående, som avses i

5 §, innehar, förvärvat eller avyttrat aktier i bolaget eller att annan änd-

ring skett i den närståendes aktieinnehav.

Aktiemarknadsbolagens skyldigheter

7 § Ett aktiemarknadsbolag skall anmäla till Finansinspektionen vilka

personer som har insynsställning i bolaget eller dess dotterföretag enligt

3 § första stycket 1 3, 5 och 6 och ändringar i sådan insynsställning

senast fjorton dagar från det att insynsställningen uppkom eller föränd-

rades. Aktiemarknadsbolaget skall samtidigt skriftligen underrätta per-

soner med insynsställning enligt 3 § första stycket 5 eller 6 om anmälan.

8 § Ett aktiemarknadsbolags moderföretag skall anmäla till Finans-

inspektionen vilka personer i moderföretaget som har insynsställning

enligt 3 § första stycket 1 5 och ändringar i sådan insynsställning senast

fjorton dagar från det att insynsställningen uppkom eller förändrades.

Moderföretaget skall samtidigt skriftligen underrätta personer med

insynsställning enligt 3 § första stycket 5 om anmälan.

Insynsregister

9 § Finansinspektionen skall föra eller låta föra register (insynsregister)

över anmälningar som gjorts enligt 4, 7 och 8 §§ eller, i fall som avses i

4 § fjärde stycket, över däremot svarande uppgifter som lämnats från

annat register.

Uppgifter som inte längre omfattas av anmälningsskyldighet får avfö-

ras ur registret. Uppgifterna skall dock bevaras i minst tio år efter det att

de avförts.

Registret skall föras med hjälp av automatisk databehandling.

Finansinspektionen är personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen

(1998:204) för den behandling av personuppgifter som sker i registret.

Inspektionen skall på lämpligt sätt underrätta de registrerade om

registret.

Registret skall vara offentligt.

10 § Uppgifter som skall anmälas enligt 4 § får efter tillstånd av

Finansinspektionen föras över till insynsregistret genom automatisk

databehandling. Sådant tillstånd får ges endast till den som är förvaltare

enligt 3 kap. 7 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella

instrument.

Anmälningsskyldighet inom myndigheter och kommuner

11 § Om det behövs med hänsyn till tillgången på kurspåverkande in-

formation inom en myndighet, får regeringen besluta att det vid myndig-

heten skall föras en förteckning över innehav av finansiella instrument

avseende ledamöterna i styrelsen samt de arbetstagare, uppdragstagare

eller andra funktionärer som myndigheten bestämmer med hänsyn till

deras insynsställning.

En kommun har motsvarande befogenhet som avses i första stycket i

fråga om ledamöter och ersättare i kommunala organ samt arbetstagare,

uppdragstagare och andra funktionärer hos kommunen.

Den som omfattas av en förteckning som upprättats med stöd av denna

paragraf skall till myndigheten skriftligen anmäla sitt innehav av finan-

siella instrument och ändringar i innehavet.

Anmälningsskyldighet för vissa anställda och uppdragstagare

12 § Den som är anställd eller uppdragstagare vid ett värdepappersinsti-

tut, en börs eller en auktoriserad marknadsplats och som normalt kan

antas ha tillgång till icke offentliggjord information om sådant förhål-

lande som kan påverka kursen på finansiella instrument, skall till

arbetsgivaren skriftligen anmäla innehav av finansiella instrument och

ändring i innehavet.

Vid tillämpningen av första stycket skall följande finansiella instru-

ment likställas med den anmälningsskyldiges egna, nämligen sådana som

ägs av

1. make eller sambo till den anmälningsskyldige,

2. omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad.

13 § Värdepappersinstitut, börs och auktoriserad marknadsplats skall föra

förteckning över sådana anmälningar om innehav av finansiella

instrument som gjorts enligt 12 §.

Om ett värdepappersinstitut, en börs eller en auktoriserad marknads-

plats underlåter att föra en sådan förteckning som avses i första stycket,

skall Finansinspektionen förelägga företaget att göra rättelse.

14 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspek-

tionen får meddela föreskrifter om vilka som är anmälningsskyldiga en-

ligt 12 § och vad en förteckning enligt 13 § skall innehålla.

Förbud mot korttidshandel

15 § Om den som enligt 3 § första stycket 1 3 har insynsställning i ett

aktiemarknadsbolag förvärvar aktier i bolaget, får aktier av samma slag

upp till motsvarande antal inte avyttras mot vederlag tidigare än tre

månader efter förvärvet.

Detsamma gäller för

1. fysiska och juridiska personer som förvärvar aktier i aktiemark-

nadsbolaget och vilkas aktier enligt 5 § skall likställas med aktier som

innehas av personer som avses i första stycket, samt

2. aktiemarknadsbolag som förvärvar egna aktier.

Vad som sägs i andra stycket 2 skall inte tillämpas vid förvärv av egna

aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

eller när en tidigare avyttring föreskrivs i lag.

16 § Utan hinder av 15 § får

1. aktier avyttras till marknadskurs om den är lägre än anskaffnings-

kursen,

2. aktier avyttras enligt villkoren i ett offentligt erbjudande om köp av

aktier,

3. avyttring ske av tilldelade emissionsrätter.

Om det finns synnerliga skäl, får Finansinspektionen medge ytterligare

undantag från förbudet enligt 15 §.

Tillsyn

17 § Finansinspektionen övervakar att bestämmelserna i denna lag följs.

18 § Om det finns anledning att anta att en bestämmelse i denna lag har

överträtts, har Finansinspektionen rätt att få de uppgifter som den behö-

ver för sin utredning från

1. den som det finns anledning att anta har gjort överträdelsen,

2. ett aktiebolag eller en annan juridisk person vars finansiella instru-

ment överträdelsen gäller,

3. moderföretaget till det aktiebolag eller den juridiska person som

avses i 2,

4. annan förvaltningsmyndighet,

5. börs, auktoriserad marknadsplats eller clearingorganisation enligt

1 kap. 4 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

6. börsmedlem eller clearingmedlem enligt 1 kap. 4 § lagen om börs-

och clearingverksamhet eller kontoförande institut enligt 3 kap. 1 § lagen

(1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument,

7. den som driver värdepappersrörelse med stöd av 1 kap. 3, 3 c eller

3 d § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall

fullgöras.

Vite

19 § Vite får sättas ut i förelägganden enligt 13 § andra stycket eller

beslut som meddelats med stöd av 18 § första stycket 2, 3 eller 5 7.

Särskild avgift

20 § Finansinspektionen skall besluta att en särskild avgift skall tas ut,

om någon

1. underlåter att inom föreskriven tid göra anmälan enligt 4, 7 eller 8 §,

2. lämnar oriktig eller vilseledande uppgift vid fullgörande av anmäl-

ningsskyldighet enligt någon av nämnda paragrafer eller vid fullgörande

av uppgiftsskyldighet som avses i 18 § första stycket 2, 3 och 5 7,

3. avyttrar aktier i strid mot 15 §.

21 § Särskild avgift beräknas enligt följande:

1. vid underlåtenhet att göra anmälan enligt 4 § eller när oriktig eller

vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av

anmälningsskyldighet enligt samma paragraf: 10 procent av vederlaget

för aktierna eller, om vederlag inte har utgått, 15 000 kronor,

2. vid underlåtenhet att göra anmälan eller lämna uppgifter enligt 7

eller 8 § eller när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid full-

görande av anmälningsskyldighet enligt samma paragrafer: 15 000 kro-

nor,

3. när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av

uppgiftsskyldighet som avses i 18 § första stycket 2, 3 eller 5 7: 15 000

kronor,

4. vid överträdelse av 15 §: 90 procent av skillnaden mellan förvärvs-

och avyttringspriset.

Avgift enligt första stycket 1 eller 4 skall uppgå till lägst 15 000 och

högst 350 000 kronor.

22 § Särskild avgift tas ut av den som enligt bestämmelse som avses i

20 § 1 och 2 är skyldig att göra anmälan eller lämna uppgift som där

åsyftas eller, såvitt avser 20 § 3, inte får avyttra aktier inom viss tid efter

förvärvet.

Innan beslut om särskild avgift meddelas skall den berörde ges tillfälle

att yttra sig i ärendet hos Finansinspektionen. Beslut om att ta ut avgift

får inte meddelas, om den berörde inte senast två år från det att

överträdelsen ägde rum har delgetts upplysning om att frågan om särskild

avgift har tagits upp av inspektionen.

23 § Om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller det annars finns syn-

nerliga skäl, får särskild avgift efterges helt eller delvis.

24 § Särskild avgift skall betalas till Finansinspektionen och tillfaller

staten. Bestämmelser om indrivning av sådan avgift finns i lagen

(1993:891) om indrivning av statliga fordringar. Vid indrivning får verk-

ställighet ske enligt utsökningsbalken.

Överklagande

25 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om

överklagande hos allmän förvaltningsdomstol.

Inspektionen får i fråga om annat beslut än sådant som gäller särskild

avgift förordna att beslutet skall gälla omedelbart.

Kostnad för tillsyn

26 § För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag

skall de institut som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Av ikraftträdande-

bestämmelsen till insiderstrafflagen (2000:000) framgår att insiderlagen

(1990:1342) upphävs.

2. Anmälan enligt 4 § om aktieinnehav eller ändring i innehavet som

avser förhållanden före ikraftträdandet får göras inom den tid som före-

skrivs i 13 § insiderlagen (1990:1342).

2.3 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385)

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 §, 5 kap. 1 § och 8 kap. 37 § aktie-

bolagslagen (1975:1385) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §

Aktiekapitalet kan ökas genom att aktier tecknas mot betalning

(nyemission) eller genom att aktier ges ut eller aktiernas nominella be-

lopp höjes utan ny betalning (fondemission).

Beslut om emission fattas av bolagsstämman, om ej annat följer av 14

eller 15 §. Sådant beslut får ej fattas förrän bolaget blivit registrerat.

Behöver bolagsordningen ändras, skall beslut därom först fattas.

Bestämmelserna i 2 kap. 2 § äger motsvarande tillämpning vid ny-

emission. Vid fondemission får ej till aktiekapitalet överföras belopp som

understiger summan av de nya aktiernas nominella belopp eller den

sammanlagda höjningen av aktiernas nominella belopp.

Vid nyemission i bolag vars aktier är noterade vid en börs eller aukto-

riserad marknadsplats får aktier tecknas mot betalning av lägre belopp än

det nominella, under förutsättning att skillnaden mellan vad som skall

betalas för de nya aktierna och deras sammanlagda nominella belopp

tillförs aktiekapitalet genom överföring från bolagets eget kapital i övrigt

eller genom uppskrivning av värdet av anläggningstillgångar. Sådan

överföring eller uppskrivning skall ske innan beslutet om nyemission

registreras.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt insiderlagen (1990:1342)

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt lagen (2000:000) om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav

av finansiella instrument utgör

aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

5 kap.

1 §3

Aktiebolag kan mot vederlag utge konvertibla skuldebrev eller skulde-

brev förenade med optionsrätt till nyteckning. Sådana skuldebrev skall

ställas till innehavaren eller till viss man eller order.

Konvertibla skuldebrev skall innehålla utfästelse från bolaget om att

borgenär har rätt att helt eller delvis utbyta sin fordran enligt skuldebre-

ven mot aktier i bolaget. Skuldebrev förenade med optionsrätt till ny-

teckning skall ge borgenär rätt att teckna aktier i bolaget mot betalning i

pengar.

Villkoren för utbyte eller nyteckning av aktier skall bestämmas så att

utbyte eller nyteckning kan ske utan att bolagsordningen ändras. Veder-

laget för konvertibelt skuldebrev får ej understiga det nominella beloppet

på aktie som utlämnas vid utbyte, om ej mellanskillnaden täckes genom

kontant betalning vid utbytet.

Optionsrätt till nyteckning kan knytas till optionsbevis fogade vid

skuldebreven. Borgenär får skilja optionsbevis från skuldebrev och för-

foga över beviset särskilt, om ej i skuldebrevet föreskrives att beviset får

avskiljas först efter viss tid.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt insiderlagen (1990:1342)

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt lagen (2000:000) om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav

av finansiella instrument utgör

aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

Av lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument fram-

går att utfästelser som avses i ovan angivna skuldebrev och optionsbevis

kan registreras enligt den lagen och att skuldebrev eller optionsbevis inte

får utfärdas om registrering skall ske. I sådana fall gäller bestämmelserna

i detta kapitel i tillämpliga delar.

8 kap.

37 §4

En styrelseledamot och en verkställande direktör skall när de tillträder

för införing i aktieboken anmäla sitt innehav av aktier i bolaget och i

andra bolag inom samma koncern, om det inte har skett dessförinnan.

Förändringar i aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om an-

mälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 §, 5 kap. 1 § och 8 kap. 5 § sekre-

tesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

4 §2

Gäller förbud enligt denna lag mot att röja uppgift, får uppgiften inte

heller i övrigt utnyttjas utanför den verksamhet i vilken sekretess gäller

för uppgiften.

I insiderlagen (1990:1342) finns

bestämmelser om förbud att

utnyttja vissa uppgifter som är

ägnade att väsentligt påverka kur-

sen på finansiella instrument.

I insiderstrafflagen (2000:000)

finns bestämmelser om förbud att

utnyttja eller röja vissa uppgifter

som är ägnade att väsentligt

påverka kursen på finansiella

instrument.

Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa uppgifter

som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns

i lagen (2000:000) om internationell rättslig hjälp i brottmål, lagen

(2000:000) om internationellt polisiärt samarbete samt lagen (2000:000)

om Schengens informationssystem.

5 kap.

1 §3

Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till

1. förundersökning i brottmål,

2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud,

4. åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Tullverkets

eller Kustbevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga,

utreda eller beivra brott, eller

5. Finansinspektionens verk-

samhet som rör övervakning enligt

insiderlagen (1990:1342) eller

efterlevnaden av 7 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med

finansiella instrument,

5. Finansinspektionens verk-

samhet som rör övervakning enligt

insiderstrafflagen (2000:000),

om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder

motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs.

För uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som av-

ses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som i annat fall hänför sig till

Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga eller avslöja brott mot

rikets säkerhet eller förebygga terrorism gäller sekretess, om det inte står

klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas. Detsamma

gäller uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar.

Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet

hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, skat-

temyndighet, Tullverket eller Kustbevakningen med att uppdaga, utreda

eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i konkurs och inom exe-

kutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär har

begått brott som avses i 11 kap. brottsbalken eller annat brott som har

samband med gäldenärens näringsverksamhet.

I fråga om uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan under-

rättelseverksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i högst

sjuttio år. I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller sekretessen

i högst fyrtio år.

8 kap.

5 §4

Sekretess gäller i statlig myndighets verksamhet, som består i till-

ståndsgivning eller tillsyn med avseende på bank- och kreditväsendet,

värdepappersmarknaden eller försäkringsväsendet, för uppgift om

1. affärs- eller driftförhållanden hos den som myndighetens verksam-

het avser, om det kan antas att han lider skada om uppgiften röjs,

2. ekonomiska eller personliga förhållanden för annan, som har trätt i

affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som myndighetens

verksamhet avser.

I ärende hos statlig myndighet om innehav av

1. aktier i bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolag

eller försäkringsaktiebolag,

2. andelar i medlemsbank eller kreditmarknadsförening, eller

3. aktier eller andelar i börs, auktoriserad marknadsplats eller clea-

ringorganisation

gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska

förhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om

uppgiften röjs. Sekretess gäller inte för beslut av myndigheten och inte

heller för uppgift som erhållits från annan myndighet om uppgiften inte

är sekretessbelagd där.

Sekretess gäller vidare i statlig

myndighets verksamhet, som

består i övervakning enligt insi-

derlagen (1990:1342), övervak-

ning enligt lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

eller kontroll enligt valutaväx-

lingslagen (1996:1006), för sådan

uppgift om enskilds ekonomiska

eller personliga förhållanden, vil-

ken på begäran har lämnats av

någon som är skyldig att lämna

uppgifter till myndigheten. Rör

uppgiften den uppgiftsskyldige

gäller dock sekretess endast om

denne kan antas lida skada eller

men om uppgiften röjs och sek-

retess inte motverkar syftet med

uppgiftsskyldigheten.

Sekretess gäller vidare i statlig

myndighets verksamhet, som

består i övervakning enligt insi-

derstrafflagen (2000:000), över-

vakning enligt lagen (2000:000)

om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument,

övervakning enligt lagen

(1991:980) om handel med

finansiella instrument eller

kontroll enligt lagen (1996:1006)

om valutaväxling och betalnings-

överföring, för sådan uppgift om

enskilds ekonomiska eller per-

sonliga förhållanden, vilken på

begäran har lämnats av någon som

är skyldig att lämna uppgifter till

myndigheten. Rör uppgiften den

uppgiftsskyldige gäller dock sek-

retess endast om denne kan antas

lida skada eller men om uppgiften

röjs och sekretess inte motverkar

syftet med uppgiftsskyldigheten.

Sekretess gäller, i den mån riksdagen har godkänt avtal härom med

främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verk-

samhet som avses i första-tredje styckena för sådan uppgift om affärs-

eller driftförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållanden som

myndigheten erhållit enligt avtalet. Samma sekretess gäller hos

Finansinspektionen, i den mån regeringen föreskriver det, om inspektio-

nen från utländsk myndighet eller utländskt organ erhållit uppgifter enligt

annat avtal. Föreskrifterna i 14 kap. 1-3 §§ får inte i fråga om denna

sekretess tillämpas i strid med avtalet.

Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekretessen

enligt första stycket 1, om den finner det vara av vikt att uppgiften

lämnas.

Utan hinder av sekretess får uppgift enligt första stycket lämnas till en

börs om uppgiften behövs för att börsen skall kunna fullgöra sina upp-

gifter enligt lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet eller

annan författning.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.5 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 §, 5 kap. 2 § och 8 kap. 6 § försäk-

ringsrörelselagen (1982:713)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §2

Aktiekapitalet kan ökas genom att aktier tecknas mot betalning

(nyemission) eller genom att aktier ges ut eller aktiernas nominella be-

lopp höjs utan ny betalning (fondemission). En fondemission kan endast

ske i skadeförsäkringsbolag och i livförsäkringsbolag som får dela ut

vinst.

Beslut om emission fattas av bolagsstämman, om något annat inte föl-

jer av 16 eller 17 §. Sådana beslut får inte fattas förrän bolaget har blivit

registrerat. Behöver bolagsordningen ändras skall beslut om detta fattas

först. Ett beslut om emission får fattas innan ändringen stadfästs om be-

slutet görs beroende av att stadfästelse meddelas.

Vid nyemission får betalning för aktier inte understiga det nominella

beloppet.

Vid fondemission får inte till aktiekapitalet föras över belopp som un-

derstiger summan av de nya aktiernas nominella belopp eller den sam-

manlagda höjningen av aktiernas nominella belopp.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt insiderlagen

(1990:1342) utgör aktiemarknads-

bolag, samt dotteraktiebolag till

sådana bolag gäller, förutom före-

skrifterna i detta kapitel, bestäm-

melserna i lagen (1987:464) om

vissa riktade emissioner i aktie-

marknadsbolag, m.m.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt lagen (2000:000)

om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag

gäller, förutom föreskrifterna i

detta kapitel, bestämmelserna i

lagen (1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

5 kap.

2 §3

Skadeförsäkringsaktiebolag och livförsäkringsaktiebolag som får dela ut

vinst till aktieägarna kan mot ersättning ge ut konvertibla skuldebrev el-

ler skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckning. Sådana skulde-

brev skall ställas till innehavaren eller till viss man eller order.

Konvertibla skuldebrev skall innehålla en utfästelse från bolaget om att

borgenären har rätt att helt eller delvis byta ut sin fordran enligt skulde-

breven mot aktier i bolaget. Skuldebrev förenade med optionsrätt till

nyteckning skall ge borgenären rätt att teckna aktier i bolaget mot betal-

ning i pengar.

Villkoren för utbyte eller nyteckning av aktie skall bestämmas så att

utbyte eller nyteckning kan ske utan att bolagsordningen ändras. Ersätt-

ningen för ett konvertibelt skuldebrev får inte understiga det nominella

beloppet på aktie som lämnas ut vid utbyte, om inte mellanskillnaden

täcks genom kontant betalning vid utbytet. Skall ett konvertibelt skulde-

brev kunna betalas med annan egendom än pengar (apport) gäller be-

stämmelserna i 2 kap. 2 §.

Optionsrätt till nyteckning kan knytas till optionsbevis som är fogade

till skuldebreven. Borgenären får avskilja ett optionsbevis från ett skul-

debrev och förfoga över beviset särskilt, om det inte i skuldebrevet före-

skrivs att beviset får avskiljas först efter viss tid.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt insiderlagen

(1990:1342) utgör aktiemarknads-

bolag, samt dotterbolag till sådana

bolag gäller, förutom föreskrif-

terna i detta kapitel, bestämmel-

serna i lagen (1987:464) om vissa

riktade emissioner i aktiemark-

nadsbolag, m.m.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt lagen (2000:000)

om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade emis-

sioner i aktiemarknadsbolag, m.m.

Av lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument fram-

går att utfästelser som avses i de i denna paragraf angivna skuldebreven

och optionsbevisen kan registreras enligt den lagen och att skuldebrev

eller optionsbevis inte får utfärdas om registrering skall ske. I sådana fall

gäller bestämmelserna i detta kapitel i tillämpliga delar.

8 kap.

6 §4

Styrelseledamöterna och verkställande direktören i försäkringsaktiebolag

skall senast när de tillträder sin befattning, för införande i aktieboken

anmäla sitt innehav av aktier i bolaget och i bolag inom samma koncern.

Detsamma gäller motsvarande befattningshavare i ömsesidiga försäk-

ringsbolag i fråga om innehav av aktier i bolag inom koncern där det öm-

sesidiga bolaget ingår. Förändringar i aktieinnehaven skall anmälas inom

en månad.

Första stycket gäller inte i den

mån anmälningsskyldighet före-

ligger enligt insiderlagen

(1990:1342).

Första stycket gäller inte i den

mån anmälningsskyldighet före-

ligger enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:464) om

vissa riktade emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Denna lag gäller då aktiebolag,

som enligt insiderlagen

(1990:1342) utgör aktiemark-

nadsbolag, eller dotterbolag till

sådana bolag fattar beslut om

1. nyemission av aktier eller

emission av konvertibla skulde-

brev eller skuldebrev förenade

med optionsrätt till nyteckning,

eller

2. överlåtelse av aktier eller

skuldebrev av detta slag som har

utfärdats av ett bolag inom samma

koncern.

Denna lag gäller då aktiebolag,

som enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

utgör aktiemarknadsbolag, eller

dotterbolag till sådana bolag fattar

beslut om

1. nyemission av aktier eller

emission av konvertibla skulde-

brev eller skuldebrev förenade

med optionsrätt till nyteckning,

eller

2. överlåtelse av aktier eller

skuldebrev av detta slag som har

utfärdats av ett bolag inom samma

koncern.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.7 Förslag till lag om ändring i sparbankslagen

(1987:619)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § sparbankslagen (1987:619)1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

5 §2

Styrelseledamot skall, när han tillträder sitt uppdrag, för införing i

aktiebok anmäla sitt innehav av aktier i aktiebolag inom samma koncern

som sparbanken, om det inte har skett dessförinnan. Förändringar i

aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om an-

mälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:667) om

ekonomiska föreningar

Härigenom föreskrivs att 6 kap. 5 § lagen (1987:667) om ekonomiska

föreningar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

5 §1

Styrelseledamöterna och verkställande direktören skall när de tillträder

sina uppdrag för införing i aktiebok anmäla sitt innehav av aktier i aktie-

bolag inom samma koncern som föreningen, om det inte har skett dess-

förinnan. Förändringar i aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

homosexuella sambor

Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813) om homosexuella sambor1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall

vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser

tillämpas även på de homosexuella samborna:

1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

2. ärvdabalken,

3. jordabalken,

4. 10 kap. 9 § rättegångsbalken,

5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken,

6. inkomstskattelagen (1999:1229),

7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8. bostadsrättslagen (1991:614),

9. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer,

10. 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen

(1970:988),

11. 10 § insiderlagen

(1990:1342),

11. 5 och 12 §§ lagen

(2000:000) om anmälningsskyl-

dighet för vissa innehav av

finansiella instrument,

12. 14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen

(1997:157),

13. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval,

m.m.,

14. 4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall,

15. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16

kap. 7 och 9 §§ föräldrabalken,

16. säkerhetsskyddslagen (1996:627),

17. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall

vid 1997-2001 års taxeringar,

18. lagen (1993:737) om bostadsbidrag,

19. 35 § andra stycket socialtjänstlagen (1980:620),

20. 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), samt

21. 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529).

Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara

ogifta, gäller det också de homosexuella samborna.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med

finansiella instrument1

dels att 7 kap. skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 8 kap. skall betecknas 7 kap.,

dels att 6 kap. 3 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 6 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

1 a §

För övervakningen av efter-

levnaden av bestämmelserna i

denna lag, lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse, lagen

(1992:543) om börs- och clea-

ringverksamhet och insider-

strafflagen (2000:000), har

Finansinspektionen rätt att få de

uppgifter som den behöver för sin

tillsyn från

1. ett aktiebolag eller annan

juridisk person vars finansiella

instrument tillsynen gäller,

2. en juridisk person som lämnat

offentligt erbjudande om

aktieförvärv,

3. moderföretag eller annan

större ägare till sådant aktiebolag

eller sådan annan juridisk person

som avses i 1 och 2,

4. annan förvaltningsmyndighet,

5. börs, auktoriserad mark-

nadsplats eller clearingorgani-

sation enligt 1 kap. 4 § lagen om

börs- och clearingverksamhet,

6. börsmedlem eller clearing-

medlem enligt 1 kap. 4 § lagen om

börs- och clearingverksamhet eller

kontoförande institut enligt 3 kap.

1 § lagen (1998:1479) om

kontoföring av finansiella

instrument,

7. den som driver värdepap-

persrörelse med stöd av 1 kap. 3, 3

c, eller 3 d § lagen om värde-

pappersrörelse.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

närmare föreskrifter om hur

uppgiftsskyldigheten skall full-

göras.

3 §

Finansinspektionen får vid vite förelägga någon att göra rättelse om han

inte fullgör skyldigheten att

1. upprätta och till Finansinspektionen lämna in prospekt enligt

bestämmelserna i 2 kap.,

 2. göra anmälan till aktiebolag och till börs eller auktoriserad mark-

nadsplats enligt 4 kap. 1 §,

 3. offentliggöra uppgifterna i en

anmälan enligt 4 kap. 4 §.

 3. offentliggöra uppgifterna i en

anmälan enligt 4 kap. 4 §,

4. lämna uppgifter enligt 6 kap.

1 a § 1 3 eller 5 7.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:981) om värdepappers-

rörelse

dels att i 2 kap. 5 § ordet ecu skall bytas mot euro ,

dels att 3 kap. 10 §, 6 kap. 1 § och 7 kap. 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap

10 §1

Om ett svenskt värdepappers-

institut organiserar handel i finan-

siella instrument skall institutet

övervaka handeln och kursbild-

ningen och se till att handeln inte

sker i strid med insiderlagen

(1990:1342), andra författningar

eller god sed på värdepappers-

marknaden.

Om ett svenskt värdepappers-

institut organiserar handel i finan-

siella instrument skall institutet

övervaka handeln och kursbild-

ningen och se till att handeln inte

sker i strid med insiderstrafflagen

(2000:000), andra författningar

eller god sed på värdepap-

persmarknaden.

Första stycket gäller inte om övervakning sker enligt 4 kap. 2 § andra

stycket eller 7 kap. 2 § första stycket lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om övervakningen av handeln och

kursbildningen vid ett värdepappersinstitut.

6 kap.

1 §

Värdepappersinstitut står under tillsyn av Finansinspektionen. Instituten

skall lämna inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och därmed

sammanhängande omständigheter som inspektionen begär.

I 6 kap. 1 a § lagen (1991:980)

om handel med finansiella

instrument finns bestämmelser om

Finansinspektionens rätt att få de

uppgifter som den behöver för

övervakningen av denna lag.

7 kap.

1 §2

Finansinspektionens beslut enligt 6 kap. 6 § och 10 § andra stycket får

inte överklagas.

Beslut som Finansinspektionen meddelar med stöd av 1 kap. 3 §, 2

kap. 3 och 7 §§, 3 kap. 4 § och 6 kap. 9 § får överklagas hos kammarrät-

ten.

Andra beslut som inspektionen

meddelar enligt denna lag får

överklagas hos länsrätten. Pröv-

ningstillstånd krävs vid överkla-

gande till kammarrätten av läns-

rättens avgörande.

Andra beslut som inspektionen

meddelar enligt denna lag får

överklagas hos länsrätten. Detta

gäller dock inte beslut som avses i

20 § första stycket 5 förvalt-

ningslagen (1986:223).

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten av

länsrättens avgörande.

Inspektionen får bestämma att ett beslut om förbud eller föreläggande

enligt 6 kap. 7 eller 8 § eller om återkallelse enligt 9 § skall gälla ome-

delbart.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:543) om

börs- och clearingverksamhet

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 1 § lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

1 §

Företag med auktorisation eller tillstånd enligt denna lag står under till-

syn av Finansinspektionen. Företagen skall lämna inspektionen de upp-

lysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständig-

heter som inspektionen begär.

I 6 kap. 1 a § lagen (1991:980)

om handel med finansiella

instrument finns bestämmelser om

Finansinspektionens rätt att få de

uppgifter som den behöver för

övervakningen av denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570) om

medlemsbanker

Härigenom föreskrivs att 6 kap. 5 § lagen (1995:1570) om medlems-

banker skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

5 §

När en styrelseledamot tillträder sitt uppdrag, skall han för införing i

aktiebok anmäla sitt innehav av aktier i aktiebolag inom samma koncern

som medlemsbanken, om det inte har skett dessförinnan. Förändringar i

aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om an-

mälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1479) om

kontoföring av finansiella instrument

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 3 § lagen (1998:1479) om kontoföring

av finansiella instrument skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

3 §

Om Finansinspektionen eller åkla-

gare finner anledning att anta att

brott enligt 7 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finan-

siella instrument har begåtts eller

att en bestämmelse i insiderlagen

(1990:1342) har överträtts, skall

den centrala värdepappersförvara-

ren på begäran lämna inspektionen

eller åklagaren besked om ett av-

stämningsregisters innehåll i den

omfattning det har anknytning till

överträdelsen. Beskedet skall läm-

nas utan avgift. Regeringen eller,

efter regeringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

närmare föreskrifter om hur skyl-

digheten att lämna sådana besked

till inspektionen skall fullgöras.

Om Finansinspektionen behöver

uppgifter för övervakningen av att

bestämmelserna i insiderstraffla-

gen (2000:000) följs eller åklagare

finner anledning att anta att brott

enligt samma lag har begåtts eller

Finansinspektionen finner anled-

ning att anta att en bestämmelse i

lagen (2000:000) om anmälnings-

skyldighet för vissa innehav av

finansiella instrument har över-

trätts, skall den centrala värdepap-

persförvararen på begäran lämna

inspektionen eller åklagaren be-

sked om ett avstämningsregisters

innehåll i den omfattning det har

anknytning till tillsynen eller

överträdelsen. Beskedet skall läm-

nas utan avgift. Regeringen eller,

efter regeringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

närmare föreskrifter om hur skyl-

digheten att lämna sådana besked

till inspektionen skall fullgöras.

Regeringen får föreskriva att Finansinspektionen skall ha terminalåt-

komst till avstämningsregistren för inhämtande av uppgifter som avses i

första stycket och som har anknytning till ett ärende hos inspektionen.

Uppgifter som skall anmälas

enligt 9 § insiderlagen får genom

automatisk databehandling lämnas

ut till det insiderregister som förs

enligt 16 § samma lag.

Uppgifter som skall anmälas

enligt 4 § lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

får genom automatisk data-

behandling lämnas ut till det in-

synsregister som förs enligt 9 §

samma lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:201) om

ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 23 § sekretesslagen (1980:100) i pa-

ragrafens lydelse enligt lagen (2000:201) om ändring i nämnda lag skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

23 §1

Sekretess gäller för sådan uppgift

hos myndighet om innehav av

finansiella instrument som har

lämnats till myndigheten till följd

av särskilt beslut enligt 11 § insi-

derlagen (1990:1342) eller till

följd av 9 kap. 5 § lagen

(1988:1385) om Sveriges riks-

bank, 7 kap. 2 § lagen (2000:192)

om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) eller 5 kap. 2 § lagen

(2000:193) om Sjätte AP-fonden,

om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som upp-

giften rör lider skada eller men.

Sekretess gäller för sådan uppgift

hos myndighet om innehav av

finansiella instrument som har

lämnats till myndigheten till följd

av särskilt beslut enligt 11 § lagen

(2000:000) om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav

av finansiella instrument eller till

följd av 9 kap. 5 § lagen

(1988:1385) om Sveriges riks-

bank, 7 kap. 2 § lagen (2000:192)

om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) eller 5 kap. 2 § lagen

(2000:193) om Sjätte AP-fonden,

om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som upp-

giften rör lider skada eller men.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

3 Ärendet och dess beredning

I promemorian Ny insiderlagstiftning, m.m. (Ds 2000:4) föreslås en ny

lagstiftning som ersätter den nuvarande insiderlagen (1990:1342) och

bestämmelserna om otillbörlig kurspåverkan i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument. Insiderlagstiftningen delas upp i två

lagar, varav en med straffrättsliga bestämmelser och en med administra-

tiva bestämmelser om anmälningsskyldighet m.m.

Vidare föreslås i promemorian förändringar av den nu gällande för-

budsregeln mot insiderhandel, omfattningen av straffbarheten rörande

insiderbrott och otillbörlig kurspåverkan samt vissa bestämmelser om

anmälningsskyldigheten för personer med insynsställning i aktiemark-

nadsbolag. Dessutom föreslås att även vissa anställda och uppdragstagare

i svenska värdepappersinstitut skall bli anmälningsskyldiga för sina

innehav av finansiella instrument. Promemorian innehåller även förslag

på organisatoriska förändringar innebärande att utredningsansvaret för

insiderbrott och otillbörlig kurspåverkan flyttas över från Finansinspek-

tionen till Ekobrottsmyndigheten.

Regeringen behandlar i detta ärende de förslag som läggs fram i pro-

memorian. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss-

instanserna finns i bilaga 2. En sammanställning över remissyttrandena

finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi2000/305).

I en skrivelse till regeringen i juni 1999 hemställde Finansinspektionen

dels att kretsen av de personer som skall ledningsprövas enligt 2 kap. 1 §

4 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse utvidgas, dels att det i

samma lag tas in en ny bestämmelse om att värdepappersinstitut skall

hålla en aktuell förteckning över anställdas och närståendes affärer med

finansiella instrument och utländsk valuta (Fi1999/2280).

I en gemensam skrivelse till regeringen i juli 1999 hemställde

Ekobrottsmyndigheten och Finansinspektionen att regeringen skall till-

sätta en utredning med uppgift att göra en allmän översyn av insiderlagen

(Fi1999/2477).

Regeringen behandlar i detta ärende även dessa framställningar.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 18 maj 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 3.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

Regeringen har i allt väsentligt godtagit Lagrådets förslag och syn-

punkter. I förhållande till lagrådsremissen har också gjorts vissa andra

ändringar av redaktionell natur.

4 Behovet av en översyn av insiderlagstift-

ningen

4.1 Insiderlagstiftningen

Regeringens bedömning: Åtgärder bör vidtas för att förbättra gäl-

lande lagstiftning. Ytterligare utredningsåtgärder bör avvakta utveck-

lingen på området inom EU.

Promemorian tar inte upp denna fråga.

Remissinstanserna: Ekobrottsmyndigheten, Finansinspektionen och

Sveriges Försäkringsförbund anser att en utredning skall tillsättas med

uppdrag att göra en total översyn av insiderlagstiftningen.

Ekobrottsmyndigheten och Finansinspektionen har även i en gemen-

sam skrivelse till regeringen i juli 1999 hemställt att regeringen skall

tillsätta en utredning med uppgift att göra en allmän översyn av insider-

lagstiftningen (Fi1999:2477).

Skälen för regeringens bedömning

Bakgrund

Den första lagstiftningen i Sverige om insiderhandel kom till under 1970-

talet genom lagen (1971:827) om registrering av aktieinnehav. Lagen

innebar i huvudsak en skyldighet för vissa personkategorier att registrera

sina aktieinnehav i noterade aktiebolag. Aktieinnehavet eller ändringar i

innehavet anmäldes till den som förde aktieboken, dvs. bolaget eller

Värdepapperscentralen, numera VPC AB (VPC), som förde en

förteckning över gjorda anmälningar. Uppgiftsskyldigheten var straff-

sanktionerad.

Ett direkt förbud mot insiderhandel om än något begränsat infördes

först genom lagen (1985:571) om värdepappersmarknaden. Dåvarande

bankinspektionen anförtroddes att utöva tillsynen över efterlevnaden av

handelsförbudet. För att kunna utreda överträdelser av bestämmelserna

infördes en frågerätt för inspektionen. Genom lagstiftningen infördes

också en skyldighet för inspektionen att föra register över gjorda

anmälningar (insynsställningsregister). Samtidigt upphörde VPC:s

åliggande att föra nyssnämnda förteckning.

Genom den nu gällande insiderlagen (1990:1342), som trädde i kraft

den 1 februari 1991, utvidgades den personkrets som omfattas av han-

delsförbudet till att omfatta var och en som genom anställning, uppdrag

eller annan befattning fått kännedom om en icke offentliggjord kurspå-

verkande omständighet samt den som på annat sätt fått reda på sådan om-

ständighet, om omständigheten obehörigen röjts. Även aktieägare i bolag

omfattas av förbudet. Handelsförbudet utvidgades också, liksom

bankinspektionens frågerätt. Vidare ålades VPC genom den nya lagstift-

ningen att föra ett register (det s.k. insiderregistret) över gjorda anmäl-

ningar, eftersom VPC ansågs bäst lämpad att vara registerförande institut

på grund av att samtliga aktiemarknadsbolag hade sina aktieböcker

upplagda hos VPC. Den 1 januari 1993 övertog dock inspektionen upp-

giften att föra insiderregistret.

Handelsförbudet i insiderlagen omfattar sedan den 1 januari 1997

samtliga finansiella instrument som är föremål för handel på värdepap-

persmarknaden. Vid samma tidpunkt infördes även dels ett förbud för

vissa ledande befattningshavare och uppdragstagare i aktiemarknadsbo-

lag att göra korttidsaffärer med aktier i bolaget, dels ett förbud mot

otillbörlig kurspåverkan (kursmanipulation) i lagen (1991:980) om han-

del med finansiella instrument. Vidare avkriminaliserades anmälnings-

skyldigheten till insiderregistret och skyldigheten att lämna andra upp-

gifter till Finansinspektionen. Påföljderna för brott mot dessa bestäm-

melser ersattes med särskilda avgifter.

Tillämpningen av insiderlagen

Finansinspektionen har sedan den första regleringen av otillåten insider-

handel tillkom anmält ett 40-tal misstänkta fall av insiderbrott till åkla-

garen. Nio av dessa anmälningar har lett till åtal varav fem resulterat i

fällande domar. Av dessa har fyra vunnit laga kraft. Ett mål har nyligen

avgjorts vid tingsrätt. När det gäller otillbörlig kurspåverkan, har fem fall

anmälts till åklagaren, varav ett har lett till åtal. Finansinspektionen

utreder numera årligen 40 60 fall av misstänkt insiderhandel och otill-

börlig kurspåverkan. Under slutet av 1998 och större delen av 1999 har

Finansinspektionen noterat en viss ökning av antalet ärenden.

Insiderregleringen i framtiden

De finansiella marknaderna har under det senaste årtiondet varit föremål

för en närmast explosiv utveckling. I början av 1990-talet gjordes t.ex. på

Stockholms Fondbörs, numera OM Stockholmsbörsen AB, ca 1 000

avslut per dag. I dag genomförs i genomsnitt 60 000 70 000 avslut per

dag. Dessutom har IM Marknadsplats AB och AktieTorget AB erhållit

tillstånd som auktoriserade marknadsplatser. Vidare har OM Stock-

holmsbörsen AB och Köpenhamns Fondsbörs A/S inlett ett samarbete,

Norex, som innebär att en integrerad marknad i Norden skapas. Därtill

kommer att antalet mäklare och kunder har ökat markant.

Den gränsöverskridande handeln på de finansiella marknaderna har

ytterligare ökat i betydelse. Utvecklingen inom EU har bidragit till en

ökad handel över gränserna och ytterligare harmonisering av regelsys-

temen i medlemsstaterna. Dessutom sker en omfattande gränsöverskri-

dande handel vid marknadsplatser belägna utanför EU, främst i USA.

Även den tekniska utvecklingen av handels- och informationssystemen

samt utvecklandet av nya finansiella instrument har bidragit till en ökad

handel. Handel över exempelvis Internet har blivit en allt vanligare

företeelse.

De bestämmelser som är till för att upprätthålla allmänhetens förtro-

ende för de finansiella marknaderna bör vara anpassade till de krav som

kan ställas på en väl fungerande handel med finansiella instrument och

även vara förenliga med utvecklingen av denna handel. Otillåten insider-

handel påverkar allmänhetens förtroende för de finansiella marknaderna

på ett mycket negativt sätt. Det får därför antas finnas ett gemensamt

intresse för såväl lagstiftare och myndigheter som aktörer på de finan-

siella marknaderna att komma till rätta med sådan handel.

Insiderlagen har nu tillämpats i ett flertal år. Erfarenheterna av lag-

stiftningen har visat på vissa oklarheter i bestämmelsernas utformning.

Det är av vikt att insiderlagstiftningen fungerar och har en preventiv ver-

kan. Ändringar i lagstiftningen synes därför nödvändiga. Målsättningen

bör därvid vara att regleringen av insiderhandel är tydlig och funktionell.

Det måste stå klart för aktörerna på de finansiella marknaderna att över-

trädelser av förbudet mot insiderhandel löper risk att upptäckas och att

utredningar om sådana överträdelser handläggs snabbt och effektivt.

Detta tillsammans med en kraftfull självreglering på de finansiella

marknaderna bör ge goda förutsättningar för att allmänhetens förtroende

för marknaderna upprätthålls.

Några remissinstanser anser att en utredning skall tillsättas med upp-

drag att göra en total översyn av insiderlagstiftningen. Sedan insiderlagen

trädde i kraft år 1991 har den varit föremål för en översyn av en särskild

utredare år 1994 och en genomgång genom nu aktuellt arbete. I EG-

kommissionen pågår arbete med framtagande av ett nytt direktiv på detta

område rörande bl.a. åtgärder mot marknadsmanipulationer och förslag

kan komma att lämnas redan vid årsskiftet 2000/2001. Enligt regeringens

mening bör därför åtgärder vidtas nu för att förbättra gällande

lagstiftning. Frågan om ytterligare utredningsåtgärder bör avvakta

utvecklingen på detta område, främst inom EU.

4.2 Ett administrativt sanktionssystem

Regeringens bedömning: Något administrativt sanktionssystem bör inte

införas.

Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens be-

dömning.

Remissinstanserna: Ekobrottsmyndigheten, Finansinspektionen,

Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen anser att

frågan om ett administrativt sanktionssystem bör utredas.

Brottsförebyggande rådet anser att ett administrativt sanktionssystem för

insiderbrott med lågt straffvärde bör övervägas. Åklagarmyndigheten i

Malmö och Sveriges Advokatsamfund delar promemorians bedömning att

ett sådant sanktionssystem inte bör införas.

Skälen för regeringens bedömning: Finansinspektionen och

Ekobrottsmyndigheten har i en rapport den 9 juli 1999 (Fi1999:2477)

påpekat att det finns skäl som talar för att komplettera nuvarande sätt att

utreda och lagföra otillåten insiderhandel med ett administrativt sank-

tionssystem. Ett sådant förfarande skulle, enligt myndigheterna, kunna

medföra en snabbare reaktion från samhällets sida än vad som är fallet i

dag. Enligt myndigheterna skulle ett administrativt sanktionssystem in-

nebära att resurser hos i vart fall polis och åklagare frigörs och därmed

kunna användas till bekämpning av annan brottslighet. Myndigheterna

har i denna del hänvisat till att anmälningsskyldigheten för aktieinnehav i

insiderlagen fr.o.m. den 1 januari 1997 avkriminaliserats genom att den

tidigare straffbestämmelsen ersatts av en administrativ sanktionsavgift

som beslutas av Finansinspektionen.

Regeringen har vid olika tillfällen uttryckt uppfattningen att förseelser

med lågt straffvärde bör avföras från det kriminaliserade området för att

rättsväsendets resurser skall kunna användas på ett ändamålsenligt och

effektivt sätt (se t.ex. prop. 1994/95:23 s. 41 ff och 52 ff).

I samband med att straffsanktionen avskaffades vid underlåten anmäl-

ningsskyldighet till insiderregistret och ersattes av en sanktionsavgift,

konstaterade regeringen därför att införandet av en sådan avgift låg väl i

linje med detta. Vid bedömningen av om prövningen av avgiftsskyldig-

heten skulle läggas på domstol eller på en administrativ myndighet,

konstaterades att denna fråga hängde samman med vad som bör gälla för

det subjektiva rekvisitet. Vidare anfördes att de aktuella överträdelserna

är sådana att det får anses föreligga en presumtion för att i vart fall oakt-

samhet normalt föreligger. Regeringen ansåg därför att det inte kunde

riktas några invändningar mot en övergång till ett strikt ansvar (prop.

1995/96:215 s. 47 ff). Även förbudet mot korttidshandel avgiftssank-

tionerades (a. prop. s. 69).

Den som uppsåtligen bryter mot handelsförbudet i 4 § insiderlagen

döms enligt 20 § samma lag för insiderbrott till böter eller fängelse i

högst två år. Som exempel kan nämnas att straffvärdet i huvudsak mot-

svarar vad som gäller för bedrägeri. Insiderbrott kan således inte anses

vara en förseelse med lågt straffvärde som bör avföras från det krimina-

liserade området.

För att en gärning som avses i 4 § insiderlagen skall vara straffbar

krävs det att uppsåt eller grov oaktsamhet föreligger. Prövning av gär-

ningar som kräver uppsåt görs i Sverige av domstol på talan av åklagare.

Det är också domstolen som dömer ut straffet. Att lägga prövningen av

en sådan gärning på en administrativ myndighet skulle kräva att strikt

ansvar infördes. Detta är inte aktuellt för insiderbrott och inte heller för

insiderbrott med lågt straffvärde som Brottsförebyggande rådet före-

slagit. Att vid sidan av ett straffrättsligt förfarande införa ett administra-

tivt sanktionssystem, kan inte heller anses helt förenligt med svensk

rättsordning.

Vid en samlad bedömning, kan det inte anses finnas skäl att komplet-

tera den nuvarande ordningen att lagföra otillåten insiderhandel med ett

administrativt sanktionssystem. Som nämnts tidigare finns det inte behov

av att för närvarande ytterligare utreda insiderlagstiftningen. Den

framförda åsikten att en översyn över insiderlagstiftningen även bör om-

fatta ett administrativt sanktionssystem leder inte heller till något annat

ställningstagande av regeringen. I föregående avsnitt har påpekats att

arbete pågår inom EU med ett direktivförslag rörande bl.a. marknads-

manipulationer. Eftersom ett sådant förslag kan komma att behandla frå-

gor rörande administrativa sanktioner kan det finnas skäl för regeringen

att senare återkomma i denna fråga.

5 Ansvaret för insiderfrågor

5.1 Bakgrund

För att allmänhetens förtroende för de finansiella marknaderna skall

upprätthållas krävs bl.a. en väl fungerande insiderlagstiftning. En viktig

förutsättning för att lagstiftningen skall ha den åsyftade verkan är att

ärenden om överträdelser av förbudet mot insiderhandel handläggs så

snabbt och effektivt som möjligt. Det är därför av stor betydelse att in-

hämtande av information om affärer och säkerställande av bevis sker

utan onödig tidsutdräkt. Behovet av en effektiv hantering av dessa frågor

gäller såväl handläggningen hos Finansinspektionen och åklagare som

förfarandet sedan åtal väckts fram till dess att målet prövats i domstol.

Inom Justitiedepartementet pågår för närvarande ett arbete med att

modernisera rättsväsendet för att tillgodose medborgarnas krav på

effektivitet och snabbhet med bibehållen rättssäkerhet. Detta har senast

kommit till uttryck i 2000 års ekonomiska vårproposition, där det påtalas

att i de mål som uppställs ingår att öka rättsväsendets förmåga och

effektivitet när det gäller att förebygga och bekämpa bl.a. ekonomisk

brottslighet (prop. 1999/2000:100 s. 175). Inom ramen för åklagarvä-

sendets och polisens samverkan pågår även ett omfattande arbete för att

förbättra förundersökningarnas kvalitet och effektivisera utrednings-

arbetet. I avvaktan på detta arbete, bör prövas hur hanteringen av frågor

om insiderbrottslighet hos Finansinspektionen och åklagarmyndigheten

kan göras effektivare. Motsvarande gäller för utredningar om otillbörlig

kurspåverkan.

5.2 Något om utredningsarbetet

Hur utredningsarbetet bedrivs behandlas utförligt i promemorian (s. 33

39). I detta avsnitt skall endast erinras om huvuddragen samt för vissa

andra former av brottsutredning.

Finansinspektionens utredningsansvar

Finansinspektionen skall enligt 17 § insiderlagen övervaka efterlevnaden

av bestämmelserna i lagen. I denna uppgift ingår såväl att utreda miss-

tänkta överträdelser av handelsförbudet som att utreda och besluta om

särskild avgift vid överträdelser av anmälningsskyldigheten och förbudet

mot korttidshandel. För detta ändamål har inspektionen fått en viss frå-

gerätt, dvs. rätt att enligt 18 § insiderlagen få de uppgifter som den be-

höver för sin utredning. Uppgiftsskyldigheten omfattar den som det finns

anledning anta har gjort överträdelsen. Den omfattar även vissa juridiska

personer och myndigheter. Vidare omfattas den som driver

värdepappersrörelse i vissa fall, börser, auktoriserade marknadsplatser

eller clearingorganisationer och börs- och clearingmedlemmar eller

kontoförande institut. Slutligen gäller frågerätten också annan som köpt

eller sålt finansiella instrument, om det finns anledning anta att köpet

eller försäljningen föranletts av otillåtet råd eller annan sådan åtgärd som

avses i 4 § insiderlagen. Om någon inte fullgör sin uppgiftsskyldighet

kan inspektionen enligt 19 § insiderlagen i vissa fall förelägga vite.

Möjlighet till vitesföreläggande mot den som är misstänkt att ha gjort

överträdelsen finns dock inte.

Inspektionen har getts motsvarande frågerätt som i insiderlagen vid

utredningar om otillbörlig kurspåverkan.

I förarbetena har uttalats att åklagaren bör överta ansvaret för utred-

ningen i och med att någon är skäligen misstänkt (prop. 1990/91:42 s.

64).

Andra former av brottsutredningar

Det är inte endast hos polis och åklagare som brottsutredning kan företas.

Sådan utredning kan även utföras av tullmyndighet, Kustbevakningen

och skattemyndighet med stöd av särskilda bestämmelser. I det följande

redogörs för den verksamhet som bedrivs vid brottsutredande enhet inom

skattemyndighet.

Enligt lagen (1997:1024) om skattemyndigheters medverkan i brotts-

utredningar (prop. 1997/98:10, bet. 1997/98:SkU10, rskr. 1997/98:70)

har skattemyndigheterna möjligheter att medverka vid förundersökning i

fråga om brott på skatteområdet. Åklagare som leder förundersökning på

skattebrottsområdet får enligt 2 § samma lag begära biträde av brottsut-

redande enheter inom skattemyndigheterna, skattebrottsenheter, för att

verkställa förundersökningen. Sådant biträde får även begäras i fråga om

utredning av brott innan förundersökning inletts, dvs. vid en förutred-

ning. I sådana fall kan åklagaren välja mellan att låta skattebrottsenheten

eller polisen utföra arbetet.

Skattemyndigheten får i enkla fall, utan att biträde begärs av åklagare,

genomföra en förenklad brottsutredning. Detta gäller i fall som avses i 23

kap. 22 § rättegångsbalken, dvs. vid utredningar om brott som inte kan

antas föranleda någon annan påföljd än böter, och under förutsättning att

den misstänkte kan antas erkänna gärningen.

Slutligen får skattemyndigheterna i fråga om brott på skatteområdet

bedriva spaning och verksamhet som består i att samla och bearbeta in-

formation för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan

komma att utövas och som inte utgör förundersökning enligt 23 kap.

rättegångsbalken. Straffprocessuella åtgärder verkställs emellertid av

polisen.

Skattebrottsenheterna är organisatoriskt avskilda enheter som är själv-

ständiga från skattemyndigheternas verksamhet i övrigt, för att undvika

att den brottsutredande funktionen sammanblandas med skattemyndig-

heternas andra funktioner. Organisationen motsvarar vad som gäller för

tullen, där tullkriminalen driver sin förundersökning åtskild från Tull-

verkets fiskala utredningar.

Genom den organisatoriska åtskildheten råder det sekretess mellan

skattebrottsenhet och annan enhet inom skattemyndigheten. Sekretessen

har emellertid sina begränsningar men är likväl betydelsefull. Vidare

utgör organisationen i sig en garanti för att den s.k. ändamålsprincipen

upprätthålls. Därmed avses att en åtgärd i skatteutredningen endast får

vidtas i den mån det kan motiveras för att fullgöra syftet med utred-

ningen, dvs. att ta fram ett korrekt underlag för beskattning. En åtgärd

inom brottsutredningen får på motsvarande sätt vidtas endast om den kan

motiveras från brottsutredningssynpunkt. Det är alltså inte tillåtet att med

stöd av regelverket för skatteutredningar ta fram uppgifter som inte

behövs i brottsutredningar eller tvärtom.

5.3 Utredningsansvaret vid insiderbrottslighet och

otillbörlig kurspåverkan

Regeringens förslag: Finansinspektionen skall även fortsättningsvis

ha ansvaret för övervakningen av efterlevnaden av bestämmelserna

om insiderbrottslighet och otillbörlig kurspåverkan. Finansinspektio-

nen skall göra anmälan till åklagare så snart det finns anledning att

anta att insiderbrottslighet eller otillbörlig kurspåverkan har begåtts.

Promemorians förslag: I promemorian föreslås det att Finans-

inspektionens utredningsansvar vid insiderbrottslighet och otillbörlig

kurspåverkan flyttas till Ekobrottsmyndigheten.

Remissinstanserna: Av 31 remissinstanser som yttrat sig i frågan

tillstyrker sex instanser förslaget om överflyttning av utredningsansvaret,

däribland Riksbanken, Uppsala universitet och Sveriges Advokatsamfund.

Flera av dessa har pekat på behovet av att Ekobrottsmyndigheten tillförs

ökade resurser. Sju instanser lämnar förslaget utan erinran. Av övriga

instanser kan nämnas att tio instanser, bl.a. Stockholms tingsrätt och

Rikspolisstyrelsen, är tveksamma till en överflyttning, främst för att

Finansinspektionen anses ha bäst kännedom om de finansiella

marknaderna och ett väl fungerande internationellt samarbete med andra

utländska tillsynsmyndigheter. Stockholms tingsrätt anser dock att en

uppdelning av tillsynsansvaret och utredningsansvaret kan vara ända-

målsenligt ur ett rent juridiskt och teoretiskt perspektiv. Svenska

Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen anser att

utredningsmetoderna i stället borde förbättras inom nuvarande institu-

tionella ram med möjlighet till åklagarledda förundersökningar med hjälp

av personal från Finansinspektionen. Ekobrottsmyndigheten anser att de

organisatoriska frågorna inte analyserats tillräckligt och att det finns

behov av att göra en översyn av hela insiderlagen, men att det i avvaktan

på en sådan bör införas en skyldighet för inspektionen att anmäla

misstänkta brott till åklagare tidigare än i dag. Återstående åtta remiss-

instanser avstyrker förslaget. Riksåklagaren anser att inspektionen bör ha

kvar frågerätten, men att en anmälan till åklagare skall göras så snart det

finns anledning att anta att brott har begåtts. Justitieombudsmannen anser

att Finansinspektionen har fullgjort sitt utredningsansvar som till-

synsmyndighet när det klarlagts om det finns grund för att göra en

anmälan om brottsmisstanke till åklagare eller inte och att det inte är

lämpligt att förhållandet mellan Finansinspektionen och åklagaren endast

bygger på förarbetsuttalanden och inte på en lagreglering.

Finansinspektionen avstyrker förslaget i första hand på grund av det

internationella samarbetet med andra tillsynsmyndigheter. Flera

remissinstanser, däribland OM Stockholmsbörsen AB, föreslår att polis-

och åklagarkompetens skall tillföras Finansinspektionen. Brottsföre-

byggande rådet föreslår att motsvarande organisation som gäller vid

utredningar om skattebrott byggs upp på Finansinspektionen.

Skälen för regeringens förslag

Utredningsansvaret

Den nuvarande ordningen väcker vissa frågor om gränsdragningen mel-

lan Finansinspektionens utrednings- och frågerätt å ena sidan och åkla-

garens inledande av förundersökning å den andra.

Vid lagens tillkomst förutsattes att ett effektivt samarbete borde kunna

fungera mellan inspektionen, åklagarmyndigheten och fondbörsen, där

deras olika kompetens kunde utnyttjas till fullo. Formerna för detta

samarbete ansågs kunna utarbetas informellt utan närmare författ-

ningsstöd. Ansvaret för utredningen ansågs kunna övertas av åklagare i

och med att någon är skäligen misstänkt. Detta skulle leda till en snabbt

påbörjad brottsutredning. Det ansågs att inspektionen borde ha kvar sin

frågerätt även efter det att åklagaren övertagit ansvaret för utredningen.

Inspektionen och åklagare ansågs vidare i varje enskilt fall kunna sam-

råda om huruvida vissa uppgifter lämpligen skall utföras av inspektionen

trots att åklagaren inlett förundersökning. Det betonades dock att det inte

får råda någon tvekan om att det i detta skede är åklagaren som är

förundersökningsledare enligt rättegångsbalken och ansvarig för utred-

ningen. Ansvaret för förhör och liknande åtgärder av förundersöknings-

karaktär åvilar således åklagare (prop. 1990/91:42 s. 64).

I promemorian föreslås att Finansinspektionens utredningsansvar vid

insiderbrottslighet och otillbörlig kurspåverkan flyttas till

Ekobrottsmyndigheten. Som skäl för förslaget anförs följande. En ut-

redning om insiderbrottslighet eller otillbörlig kurspåverkan skall lämnas

över från Finansinspektionen till åklagare när någon är skäligen

misstänkt för ifrågavarande brottslighet. Det ankommer därefter på

åklagaren att pröva om en förundersökning skall inledas i ärendet. Nya

utredare under ledning av åklagaren tar därmed över ärendet och sätter

sig in i de aktuella frågorna, vilket i allmänhet medför att nya förhör hålls

med misstänkta och vittnen. Förfarandet kan således innebära att en del

av det utredningsarbete som redan gjorts av inspektionen företas på nytt

av polis och åklagare. I praktiken förekommer därför ett visst dub-

belarbete hos de båda myndigheterna. Utredningarna tenderar på grund

därav att ta onödigt lång tid och det dröjer ofta innan ett beslut om väck-

ande av åtal kan fattas. Det torde även finnas viss risk för att inspektio-

nens frågerätt leder till att misstänkta personer i ett ärende förvarnas,

vilket kan försvåra säkerställandet av bevisning. Det erinras även i pro-

memorian om att inspektionens övervakning enligt insiderlagen och

lagen om handel med finansiella instrument innefattande brottsutred-

ningar bekostas av de institut som står under inspektionens tillsyn, vilket

torde vara ovanligt.

Enligt regeringens mening är det vid bedömningen om var utrednings-

ansvaret för de aktuella bestämmelserna skall ligga av intresse att försöka

klarlägga var gränsen mellan tillsyn och brottsutredning går.

Finansinspektionens utredningar kan på grund av gällande förhållanden

uppfattas som brottsutredningar. En sådan ordning väcker betänkligheter,

inte minst av rättssäkerhetsskäl.

Begreppet brottsutredning har inte definierats i lag. Den brottsutre-

dande och brottsbeivrande verksamheten skall emellertid som huvud-

princip stå helt fri från den statliga förvaltningen i övrigt. Några undantag

från denna princip är bl.a. sådan brottsutredande verksamhet som i

enlighet med särskilda bestämmelser utförs av tullmyndighet och skat-

temyndighet. Lösningar som vissa remissinstanser förordar, innebärande

att det ges möjlighet till åklagarledda förundersökningar med hjälp av

personal från Finansinspektionen respektive att polis- och åklagarkom-

petens tillförs inspektionen, bör ske endast på det sätt som har skett be-

träffande undantagen från huvudprincipen. Detta ställer krav på en orga-

nisatorisk åtskillnad mellan brottsutredande enheter och myndighetens

övriga enheter. Vidare måste sekretessbestämmelserna och den s.k.

ändamålsprincipen beaktas.

Omfattningen av en myndighets utredning rörande misstankar om brott

är beroende av vid vilken tidpunkt anmälan skall göras till polis eller

åklagare. Om en anmälan inte behöver göras förrän vid en tidpunkt efter

den då förundersökningen inleds, kommer ju faktiskt sett personer vid

myndigheten att fullgöra vissa av en förundersökningsledares uppgifter

under en del av utredningsstadiet. Denna del av utredningen kan komma

att bedömas utgöra brottsutredning. Om däremot tidpunkten för anmälan

sammanfaller med den tidpunkt då förundersökning skall inledas,

kommer någon tveksamhet inte råda om fördelningen av ansvaret vid

utredningar. En sådan ordning leder även till att risken för dubbelarbete

minskar. Vidare tillgodoses den enskildes rättssäkerhetsintressen genom

en sådan gränsdragning.

Inom åklagarväsendet finns den kompetens och erfarenhet av brottsut-

redningar som kan anses erforderlig för att utreda den typ av brott som

nu är aktuell. Vid tillkomsten av insiderlagen ansåg departementschefen

att även den del av inspektionens löpande be-vakning av marknaden som

är inriktad på att finna insiderbrott med en mer polisiär inriktning skulle

kunna läggas på åklagaren, men att den kunskap om

värdepappersmarknaden som erfordras för en sådan roll i så fall skulle

behöva tillföras åklagarväsendet (prop. 1990/91:42 s. 63). Genom

tillkomsten av Ekobrottsmyndigheten torde den specialistkunskap om

värdepappersmarknaden som erfordras vid sådana förundersökningar i

viss utsträckning ha ökat.

Finansinspektionen är dock givetvis genom sin ställning som till-

synsmyndighet för institut på den finansiella marknaden den myndighet

som har bäst kännedom om värdepappersmarknaden.

Värdepappersmarknaden har som nämnts genomgått en närmast explo-

siv utveckling de senaste åren. Kännetecken för denna utveckling är

exempelvis internationaliseringen och den mycket kraftiga ökningen av

omsättningen. Utvecklingen på värdepappersmarknaden har medfört

ökade krav på övervakningen och tillsynen av denna marknad. Bland

annat bör misstänkta transaktioner kunna upptäckas så snabbt som möj-

ligt och upplysningar inhämtas snabbt och effektivt för att bedöma orsa-

kerna till kursrörelser. Detta gäller i hög grad även vid gränsöverskri-

dande affärer.

Det är därför viktigt att tillsynen sker så nära marknaden som möjligt

och att marknadsplatserna engageras genom sin fortlöpande mark-

nadsövervakning. Bestämmelserna om insiderbrottslighet och otillbörlig

kurspåverkan är också sådana som förutsätter särskilda kunskaper om

värdepappersmarknaden och de finansiella instrument som omsätts på

denna. En effektiv tillsyn förutsätter också ett väl fungerande internatio-

nellt samarbete.

Ett skäl som anfördes i förarbetena till insiderlagen för den valda

ansvarsfördelningen var inspektionens deltagande i det internationella

samarbetet på tillsynsområdet. Den ökade internationella handeln på de

finansiella marknaderna ställer krav på ett ökat samarbete och kontakter

mellan berörda myndigheter i olika länder. Inspektionen deltar i det

samarbete som finns mellan tillsynsmyndigheterna på de finansiella

marknaderna såväl inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

(EES) som genom världsomspännande organisationer. Samarbetet har

intensifierats under senare år och samordningen har förbättrats. Inspek-

tionen har härutöver ingått ett flertal överenskommelser med utländska

tillsynsmyndigheter runt om i världen med möjligheter till informa-

tionsutbyte i skiftande omfattning.

Finansinspektionens ställning på den finansiella marknaden och det väl

uppbyggda internationella samarbete talar, såsom vissa remissinstanser

påtalat, för att övervakningen av aktuella straffbestämmelser även fort-

sättningsvis skall ligga kvar hos inspektionen. Emellertid kan nu gällande

ordning vad avser inspektionens utredningsverksamhet inte anses helt

tillfredsställande. Om däremot inspektionens utredningsansvar preciseras

till den ovan angivna tidpunkten då förundersökning skall inledas, så kan

en godtagbar fördelning uppnås. Härigenom klarläggs också myn-

digheternas ansvar på ett tydligt sätt. Med en sådan lösning kan också de

båda myndigheternas kompetens utnyttjas till fullo och leda till större

effektivitet och en snabbare hantering av utredningarna. I det här sam-

manhanget skall även erinras om den möjlighet som finns enligt 15 §

förordningen (1997:898) med instruktion för Ekobrottsmyndigheten att

vid Ekobrottsmyndigheten placera personal från en myndighet i den ut-

sträckning som Ekobrottsmyndigheten och respektive centrala förvalt-

ningsmyndighet kommer överens om.

Ansvaret för övervakningen av efterlevnaden av bestämmelserna om

insiderbrottslighet och otillbörlig kurspåverkan bör således ligga kvar

hos Finansinspektionen. Inspektionens utredningsansvar bör, såsom

Justitieombudsmannen, Ekobrottsmyndigheten och Riksåklagaren anser,

klarläggas genom att en skyldighet införs för inspektionen att göra

anmälan till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott har

begåtts. Som Justitieombudsmannen påtalat har inspektionen fullgjort sitt

utredningsansvar som tillsynsmyndighet när det klarlagts om det finns

grund för att göra en anmälan om brottsmisstanke till åklagare eller inte.

Genom att klarlägga inspektionens uppgift i detta hänseende tillgodoses

även det arbete inom Finansdepartementet som syftar till att renodla

inspektionens tillsynsroll. Det skulle i och för sig finnas möjlighet att,

som Brottsförebyggande rådet anser, låta Finansinspektionen kunna

utföra brottsutredande verksamhet på det sätt som t.ex. skat-

tebrottsenheterna gör. En sådan lösning ställer dock stora krav på orga-

nisatoriska förändringar inom inspektionen. Vidare medför sekretess-

bestämmelserna och den s.k. ändamålsprincipen att inspektionens arbete

inte i någon större omfattning skulle gagnas av en sådan indelning.

Inspektionen skulle därvid behöva såväl en tillsynsenhet som en brotts-

utredande enhet. Den enligt regeringen föreslagna indelningen torde ge

större effektivitet.

Internationellt samarbete

I det samarbete med andra tillsynsmyndigheter som Finansinspektionen

deltar i behandlas som nämnts frågor om insiderhandel och otillbörlig

kurspåverkan. I detta samarbete uppkommer frågor som har inriktning på

den straffrättsliga regleringen. Som exempel kan nämnas att en särskild

grupp inom the Forum of Europeen Securities Commissions (FESCO)

har utrett behovet av regler inom EU beträffande bl.a. marknadsmanipu-

lationer. Regeringen utgår från att Finansinspektionen bereder likartade

frågor noga med brottsbekämpande myndigheter.

När frågor om insiderhandel och otillbörlig kurspåverkan behandlas i

internationella sammanhang, särskilt frågor som har inriktning på den

straffrättsliga regleringen, är det lämpligt att såväl tillsynsmyndigheter

som brottsbekämpande myndigheter deltar i diskussionen. Eftersom så

inte synes vara fallet i vissa sammanhang anser regeringen att det före-

ligger grund för att i framtiden närmare diskutera vilka myndigheter som

bör delta när frågor om insiderhandel och otillbörlig kurspåverkan

behandlas. Regeringen har därför för avsikt att i lämpliga fora initiera en

diskussion om deltagandet när dessa frågor diskuteras.

5.4 Finansinspektionens frågerätt

Regeringens förslag: Finansinspektionens frågerätt anpassas till

inspektionens tillsyn över handeln på värdepappersmarknaden.

Promemorians förslag: Frågerätten föreslås endast finnas kvar

beträffande bestämmelserna om anmälningsskyldighet och förbudet mot

korttidshandel.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar promemorians

förslag utan erinran. Riksåklagaren, som avstyrker en överflyttning av

utredningsansvaret, anser att Finansinspektionen bör ha kvar sin frågerätt

för att kunna utöva sin tillsynsskyldighet. Justitieombudsmannen anser

att frågerätten inte får syfta till att utreda brott. Finansinspektionen anser

att frågerätten bör begränsas och överföras till lagen om handel med

finansiella instrument.

Skälen för regeringens förslag: Finansinspektionen har för sin

utredningsverksamhet en viss frågerätt enligt 18 § insiderlagen, dvs. en

rätt att få de uppgifter som den behöver för sin utredning (se vidare

avsnitt 5.2). Ansvaret för övervakningen av efterlevnaden över bestäm-

melserna om insiderbrottslighet och otillbörlig kurspåverkan föreslås

även fortsättningsvis att ligga på Finansinspektionen. Omfattningen av

inspektionens frågerätt har ifrågasatts av Justitieombudsmannen. För att

kunna utföra en effektiv tillsyn är det nödvändigt att inspektionen har en

möjlighet att kunna inhämta uppgifter från aktörerna på värdepap-

persmarknaden. Frågerätten får emellertid inte användas så att det blir

fråga om brottsutredande verksamhet. Frågerätten bör därför utformas på

ett mer begränsat sätt jämfört med nu gällande frågerätt.

Finansinspektionen föreslår i sitt yttrande att frågerätten flyttas över

till lagen om handel med finansiella instrument. Handeln på värdepap-

persmarknaden är av stor betydelse för huvuddelen av de institut som står

under inspektionens tillsyn. Regeringen delar därför inspektionens

uppfattning. Det finns emellertid inget som hindrar att inspektionen, efter

det att anmälan om brott har skett till åklagare, använder sig av frå-

gerätten enligt 6 kap. 1 a § lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument i sitt arbete att biträda åklagaren under förundersökningen.

 Med beaktande härav bör enligt regeringens mening kostnaden för

övervakningen av handeln på värdepappersmarknaden, som i viss mindre

omfattning även omfattar de straffrättsliga bestämmelserna, även fort-

sättningsvis belasta de institut som står under inspektionens tillsyn.

Inspektionen kommer även fortsättningsvis att ansvara för frågor

rörande anmälningsskyldigheten till insiderregistret och efterlevnaden av

förbudet mot korttidshandel. För att inspektionen skall kunna fullgöra

sina skyldigheter bör frågerätten såvitt avser dessa bestämmelser finnas

kvar. Denna frågerätt får givetvis användas endast i syfte att utreda över-

trädelser enligt nu nämnda bestämmelser.

6 Två lagar

Regeringens förslag: Insiderlagen (1990:1342) delas upp i två nya

lagar, nämligen insiderstrafflagen och lagen om anmälningsskyldighet

för vissa innehav av finansiella instrument. Bestämmelserna om

otillbörlig kurspåverkan i lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument flyttas över till den nya insiderstrafflagen.

Promemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens,

dock att den straffrättsliga lagen föreslås få rubriken lag om brott på

värdepappersmarknaden.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran. Av de remissinstanser som tillstyrker för-

slaget, däribland Finansinspektionen, anser flera att ändringen medför

mindre risk för missförstånd och en mer överskådlig lagstiftning. Svea

hovrätt och Stockholms tingsrätt, som i och för sig lämnar förslaget utan

erinran, påpekar att förslag om upphävande av insiderlagen saknas.

Vidare påpekar Riksåklagaren, Justitieombudsmannen och

Ekobrottsmyndigheten att lagförslagen saknar övergångsbestämmelser.

Riksåklagaren uppger därvid att eftersom insiderbrottet får en ny straff-

skala måste övergångsbestämmelserna anpassas till regleringen i 5 §

lagen (1964:163) om införande av brottsbalken (BrP).

Skälen för regeringens förslag

Insiderlagen

Insiderlagen kan huvudsakligen delas in i tre delar. Den första delen

innehåller bestämmelser om förbud mot insiderhandel. Den andra delen

består av regler om anmälningsskyldighet till insiderregistret för personer

med insynsställning. Den tredje delen innefattar ett förbud mot

korttidshandel för vissa personer. Bestämmelserna om anmälningsskyl-

dighet och korttidshandel är sanktionerade genom särskilda avgifter som

tas ut av Finansinspektionen. Lagen blir härigenom relativt svåröver-

skådlig eftersom den innehåller både straffrättsliga och administrativa

bestämmelser. I praktiken har det visat sig svårt för den enskilde att vid

tillämpning av lagen skilja mellan de olika bestämmelserna. Som ett

exempel på ett sådant missförstånd kan nämnas att en inte alltför ovanlig

uppfattning är att endast de personer som är anmälningsskyldiga till

insiderregistret omfattas av handelsförbudet i 4 § insiderlagen och därför

kan dömas för insiderbrottslighet. Benämningen på det register som

Finansinspektionen för kan också ha bidragit till detta missförstånd.

Det finns således mot denna bakgrund skäl att dela upp bestämmel-

serna i två olika lagar, insiderstrafflagen och lagen om anmälningsskyl-

dighet för vissa innehav av finansiella instrument. I lagrådsremissen

kallades lagen med de straffrättsliga bestämmelserna för lagen om brott

på värdepappersmarknaden. Rubriken har dock på förslag av Lagrådet

ändrats till insiderstrafflag. Vid ikraftträdandet av de båda lagarna bör

föreskrivas att insiderlagen skall upphöra att gälla (se vidare avsnitt 9).

Bestämmelsen om otillbörlig kurspåverkan flyttas till den nya insiderstraff-

lagen

I 7 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument finns bestäm-

melsen om otillbörlig kurspåverkan. Bestämmelsen innebär en krimina-

lisering av olika åtgärder som vidtas i kursdrivande syfte. Som förutsätt-

ning för straffbarhet gäller att åtgärden vidtas vid handel på värdepap-

persmarknaden. Vid bestämmelsens tillkomst ansågs det mest lämpligt

att den placerades i lagen om handel med finansiella instrument (prop.

1995/96:215 s. 74). Därmed kom Finansinspektionens övervakande

uppgifter att även gälla i fråga om otillbörlig kurspåverkan.

Bestämmelsen om otillbörlig kurspåverkan har liksom reglerna om

förbud mot insiderhandel i insiderlagen till syfte att förhindra otillbörliga

affärer på de finansiella marknaderna. Mot bakgrund därav är det

naturligt att även flytta över den aktuella bestämmelsen till den före-

slagna nya insiderstrafflagen.

7 Insiderbrottslighet och otillbörlig kurs-

påverkan

7.1 En definition av insiderinformation

Regeringens förslag: En definition av insiderinformation införs som

anger att med insiderinformation avses information om en icke

offentliggjord eller inte allmänt känd omständighet som är ägnad att

väsentligt påverka kursen på finansiella instrument.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Av de åtta remissinstanser som yttrat sig i frågan

tillstyrker OM Stockholmsbörsen AB och AktieTorget AB förslaget. De

övriga sex remissinstanserna Stockholms tingsrätt,

Ekobrottsmyndigheten, Riksåklagaren, Uppsala Universitet, Sveriges

Advokatsamfund och Sveriges Aktiesparares Riksförbund påpekar att

en av svårigheterna med definitionen av insiderinformation i praktiken är

att bedöma i vad mån en viss omständighet är av det slag att den är ägnad

att väsentligt påverka kursen. Sveriges Advokatsamfund och Sveriges

Aktiesparares Riksförbund anser att det finns anledning att närmare

utreda hur väsentlighetsrekvisitet skall definieras. Ekobrottsmyndigheten

ifrågasätter om väsentlighetsrekvisitet uppfyller de krav på tydlighet och

förutsägbarhet som legalitetsprincipen ställer på all straffrättslig

lagstiftning och föreslår som alternativ att det ändras till kan påverka

kursen .

Skälen för regeringens förslag

Insiderinformation

I rådets direktiv 89/592/EEG av den 13 november 1989 om samordning

av föreskrifter om insiderhandel (insiderdirektivet) finns en definition av

insiderinformation. Med sådan information avses icke offentliggjord

information av specifik natur, som hänför sig till en eller flera emittenter

av värdepapper eller till ett eller flera värdepapper och som, om den

offentliggjordes eller blev allmänt känd, skulle kunna förväntas ha en

väsentlig inverkan på priset för det eller de ifrågavarande värdepapperen.

Handelsförbudet i 4 § insiderlagen (1990:1342) omfattar situationer

där någon under vissa i bestämmelsen närmare angivna förutsättningar

har fått information eller kunskap om en inte offentliggjord eller inte

allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på

finansiella instrument. När insiderfrågor behandlas i förarbeten och

doktrin brukar information eller kunskap om en sådan omständighet be-

nämnas insiderinformation. Med insiderinformation avses således

information om en omständighet som leder till att handelsförbudet blir

tillämpligt.

Som ett led i att förenkla lagtexten och uppnå större överensstämmelse

med såväl insiderdirektivet som allmänt språkbruk, föreslås därför att en

definition av insiderinformation införs. Med insiderinformation bör

därvid avses information om en icke offentliggjord eller inte allmänt

känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på

finansiella instrument. Det som avses är således sådan information eller

kunskap om en omständighet som i dag omfattas av handelsförbudet i

4 §.

Väsentlighetsrekvisitet

Väsentlighetsrekvisitets innebörd har flera gånger tidigare varit föremål

för behandling i lagmotiv. I propositionen till lagen (1985:571) om vär-

depappersmarknaden uttalades beträffande väsentlighetsrekvisitet bl.a.

att det inte går att ange rekvisitets innebörd i procent eftersom bedöm-

ningen bör påverkas av den allmänna tendensen på marknaden, av om

marknadsvärdet på papperet är högt eller lågt eller om det normalt är

föremål för kraftiga fluktuationer. Till ledning för bedömningen angavs

dock att en tioprocentig ändring av kursen på ett papper i allmänhet är att

anse som väsentlig (prop. 1984/1985:157 s. 89). Även i propositionen till

insiderlagen uttalades att det är svårt att ange en procentuell gräns för vad

som skall anses vara väsentlig kurspåverkan och att innebörden av be-

greppet varierar mellan olika marknader. Exempelvis kan på marknaden

för räntebärande instrument mycket små kursförändringar anses vara vä-

sentliga medan en tioprocentig kursförändring på optionsmarknaden bru-

kar vara fullt normal (prop. 1990/91:42 s. 82 f). Vidare har flera gånger

betonats att kraven för att handelsförbud skall inträda enligt insiderlagen

bör vara högre än de som gäller för börsbolagens informationsskyldighet

enligt avtalen med Stockholms Fondbörs (numera OM Stockholmsbörsen

AB). Detta eftersom kraven på händelsens karaktär bör ställas högre när

det är fråga om en straffrättslig lagstiftning (prop. 1984/85:157 s. 40,

prop. 1990/91:42 s. 52 och prop. 1995/96:215 s. 36). Slutligen har i för-

arbetena påpekats att det avgörande är om en omständighet erfarenhets-

mässigt påverkar kursen då den offentliggörs (prop. 1984/85:157 s. 89,

prop. 1990/91:42 s. 51 f, prop. 1995/96:215 s. 35).

Regeringen anser att det med gällande lagstiftning finns utrymme att

bedöma kursrörelser som väsentliga med tillämpning av flera olika para-

metrar. Ett sätt kan vara att utgå från den procentuella kursavvikelsen och

ett annat att utgå från kursförändringar i form av standardavvikelse indi-

viduellt för varje aktie. I detta sammanhang skall även anmärkas att nå-

gon egentlig prövning av rekvisitet inte, såvitt är känt, har gjorts av nå-

gon högre instans.

Den av Ekobrottsmyndigheten föreslagna ändringen av väsentlighets-

rekvisitet till kan påverka kursen skulle enligt regeringen innebära en

alltför stor utvidgning av det straffbara området. Detta eftersom en sådan

ändring i praktiken skulle leda till ett förbud för de personer som anses

ha insynsställning i ett aktiemarknadsbolag att handla i bolagets aktier.

Det skulle i och för sig kunna övervägas att ersätta rekvisitet med ett

annat. En sådan ändring bör emellertid ske först om särskilda skäl som

föranleder det framkommit, t.ex. efter en prövning av högre instans.

Regeringen finner således inte skäl att nu ändra väsentlighetsrekvisitet.

7.2 Skärpning av straffet

Regeringens förslag: Straffet för insiderbrott och otillbörlig

kurspåverkan av normalgraden skärps genom att böter utgår ur straff-

skalan. Straffet för dessa brott skall således vara fängelse i högst två

år.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna som yttrat sig i

frågan är positiva till förslaget. Sveriges Advokatsamfund avstyrker

emellertid att straffskalan för insiderbrott skärps men lämnar motsva-

rande ändring beträffande otillbörlig kurspåverkan utan erinran. Motivet

härför anges vara att rekvisiten för insiderbrott typiskt sett innefattar ett

mindre straffvärt beteende än rekvisiten för otillbörlig kurspåverkan.

Åklagarmyndigheten i Malmö påpekar att problem kan uppstå beträf-

fande var gränsen mellan ringa brott och brott av normalgraden skall

sättas, dvs. om de gärningar som tidigare varit att bedöma som brott av

normalgraden och förskyllt bötesstraff i fortsättningen skall bedömas

som ringa brott.

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare nämnts, är det av stor

vikt att förtroendet för marknadens funktionssätt inte skadas. Under se-

nare tid har synen på insiderbrott och otillbörlig kurspåverkan skärpts.

Brotten får anses ha ett relativt högt straffvärde och det ena brottet kan

inte anses som mer straffvärt än det andra. Straffvärdet är sådant att på-

följderna bör motsvara dem som gäller för förmögenhetsbrotten. Som

exempel kan nämnas att den som gör sig skyldig till svindleri, enligt

9 kap. 9 § brottsbalken, döms till fängelse i högst två år. Det är rimligt att

samma straffskala införs för den brottslighet som nu är aktuell. Böter bör

därför inte ingå i straffskalan vid sådan brottslighet. Beträffande på-

pekandet av Åklagarmyndigheten i Malmö kan det förtydligandet göras

att brott av normalgraden som tidigare förskyllt ett bötesstraff naturligt-

vis fortfarande skall bedömas på samma sätt.

7.3 Straffansvar vid ringa brott och obehörigt röjande av

insiderinformation

Regeringens förslag: Straffansvar införs för ringa insiderbrott,

insiderförseelse, och för otillbörlig kurspåverkan, som är ringa. För

dessa brott skall dömas till böter eller fängelse i högst sex månader.

Vidare införs straffansvar för den som har anställning, uppdrag eller

annan befattning, som normalt innebär att han eller hon får kännedom

om omständigheter som har betydelse för kursen på finansiella

instrument, och som på grund härav fått insiderinformation och som

obehörigen röjer sådan information. Detsamma gäller den som fått

insiderinformation beträffande ett aktiebolag i vilket han eller hon

äger aktier och som obehörigen röjer sådan information.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag med undantag för att promemorian även föreslår att insiderför-

seelse ska få åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän

synpunkt.

Remissinstanserna: Finansinspektionen, Åklagarmyndigheten i

Västerås, Uppsala universitet, OM Stockholmsbörsen AB, Svenska

Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen är i huvudsak

positivt inställda till eller tillstyrker de föreslagna ändringarna.

Ekobrottsmyndigheten tillstyrker kriminaliseringen av otillbörlig

kurspåverkan, ringa brott, och obehörigt röjande av insiderinformation

men kritiserar införandet av en åtalsprövningsregel. Även Riksåklaga-

ren, Åklagarmyndigheten i Malmö, Åklagarmyndigheten i Västerås och

Fondbolagens förening är negativt inställda till åtalsprövningsregeln och

några av dem menar att rättegångbalkens bestämmelser om åtals-

underlåtelse istället bör kunna tillämpas. Svea hovrätt och Stockholms

tingsrätt påpekar att en särskild preskriptionsregel även bör införas för

insiderförseelse och otillbörlig kurspåverkan, ringa brott. De påpekar

vidare att en analys saknas beträffande hur en kriminalisering av obehö-

rigt röjande av information förhåller sig till reglerna om meddelarfrihet i

tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen.

Skälen för regeringens förslag

Grunderna för ansvarsfrihet vid insiderbrottslighet avskaffas

Enligt 20 § fjärde stycket insiderlagen skall i sådana fall som kan antas

sakna betydelse för allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden

eller som annars är ringa inte dömas till ansvar enligt paragrafen.

Som tidigare påtalats, torde all insiderbrottslighet skada allmänhetens

förtroende för de finansiella marknaderna. Att ha en bestämmelse som

leder till att en domstol skall pröva om en transaktion kan antas sakna

betydelse för allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden kan

därför inte anses ändamålsenlig. Denna grund för ansvarsfrihet bör därför

utgå ur lagtexten.

Med hänsyn härtill och till vad som anförts ovan om en strängare syn

på insiderbrottslighet och straffvärdet för sådan brottslighet, finns det

skäl att även döma till ansvar vid ringa insiderbrott. Även för insiderbrott

som är att anse som ringa, bör det därför dömas till ansvar. Det föreslås

att brottet benämns insiderförseelse och att straffet bestäms till böter eller

fängelse i högst sex månader. Vid bedömningen av vad som skall anses

vara ringa brott bör en helhetsbedömning av gärningen göras. Därvid bör

beaktas bl.a. affärens omfattning och gärningsmannens ställning.

Straffansvar vid otillbörlig kurspåverkan som är ringa

I likhet med vad som anförts ovan om en strängare syn på insiderbrotts-

lighet, bör inte heller straffrihet föreligga vid otillbörlig kurspåverkan

som är ringa. För att en gärning enligt bestämmelsen i 7 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument skall vara straffbar

krävs att den görs i avsikt att otillbörligt påverka priset vid allmän om-

sättning av finansiella instrument. Vid bedömningen av vad som skall

anses vara ringa brott används samma bedömningsgrunder som vid insi-

derförseelse.

Straffet för ringa brott bör bestämmas till böter eller fängelse i högst

sex månader.

Ingen särskild åtalsprövningsregel

I promemorian föreslås en åtalsprövningsregel med innebörd att insider-

förseelse får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän

synpunkt. Förslaget har kritiserats av flera remissinstanser. Därvid har

bl.a. påpekats att förseelser av helt bagatellartade slag bör kunna hanteras

inom ramen för rättegångsbalkens regler om åtalsunderlåtelse.

Regeringen delar uppfattningen att det inte finns skäl att införa en regel

av det slag som föreslagits i promemorian.

Straffansvar för obehörigt röjande av insiderinformation

Enligt 4 § första och andra styckena insiderlagen får de däri nämnda per-

sonerna, s.k. primära insiders, innan en omständighet som där avses bli-

vit allmänt känd eller upphört att ha betydelse för kurssättningen, inte

använda informationen eller kunskapen till att med råd eller på annat

sådant sätt föranleda någon annan till köp eller försäljning av finansiella

instrument som omfattas av insiderinformationen. Frågan om gränsdrag-

ningen för yrkesmässig rådgivning har berörts i tidigare förarbeten (prop.

1995/96:215 s. 75 f).

Enligt artikel 3 i EG:s insiderdirektiv skall alla som omfattas av för-

budet att handla med utnyttjande av insiderinformation i artikel 2 inte

bara förbjudas att på grundval av insiderinformation föreslå eller föran-

leda tredje man att förvärva eller överlåta finansiella instrument, utan

även förbjudas att röja sådan information till tredje man. Undantag görs

då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet

eller åligganden.

Bestämmelsen i 4 § första stycket insiderlagen innebär i stor

utsträckning en begränsning för den personkrets som där avses att sprida

insiderinformation. Något uttryckligt förbud för denna att röja sådan

insiderinformation finns emellertid inte i 4 §. För att nå en bättre

överensstämmelse med insiderdirektivets lydelse bör en motsvarande

bestämmelse införas i svensk lagstiftning. Att låta själva röjandet av

insiderinformation omfattas av bestämmelserna om insiderbrott, skulle

emellertid föra för långt. Den som har anställning, uppdrag eller annan

befattning, som normalt innebär att han eller hon får kännedom om om-

ständigheter som har betydelse för kursen på finansiella instrument, och

som på grund härav fått insiderinformation och som obehörigen röjer

sådan information bör därför dömas för obehörigt röjande av insider-

information. Detsamma skall, såsom Lagrådet påpekat, enligt direktivet

gälla den som fått insiderinformation beträffande ett aktiebolag i vilket

han eller hon äger aktier och som obehörigen röjer sådan information.

Straffet bör bestämmas till böter eller fängelse i högst sex månader.

Om det obehöriga röjandet av insiderinformationen innebär att infor-

mationen samtidigt blir allmänt känd bör inte dömas till ansvar enligt

denna bestämmelse, eftersom ett sådant röjande inte kan anses skada

allmänhetens förtroende för de finansiella marknaderna.

Beträffande Svea hovrätts och Stockholms tingsrätts påpekande

angående meddelarfrihet kan följande anföras. Grundlagarna innehåller

den högsta rättsliga regleringen och äger enligt huvudprincipen företräde

framför vanlig lag. Vid konflikt mellan vanlig lag och grundlag viker den

vanliga lagen. I de fall bestämmelsen om obehörigt röjande av

insiderinformation kommer i konflikt med meddelarfriheten eller rätten

till anonymitet enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets-

grundlagen skall meddelarfriheten respektive rätten till anonymitet

sålunda äga företräde och nu aktuell bestämmelse bli utan verkan.

Preskriptionstid

Det har tidigare framhållits att det för en fungerande insiderlagstiftning

är viktigt att överträdelser av förbud mot insiderhandel handläggs så

snabbt och effektivt som möjligt. Mot bakgrund härav kan det inte anses

nödvändigt att ha en förlängd preskriptionstid beträffande något förbud

mot insiderhandel.

7.4 Exemplifieringen av typsituationer tas bort

Regeringens förslag: De exemplifieringar som finns i nuvarande 5

och 6 §§ insiderlagen av omständigheter som är ägnade att väsentli-

gen påverka kursen på finansiella instrument tas bort.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Ekobrottsmyndigheten, Finansinspektionen,

Sveriges Advokatsamfund och OM Stockholmsbörsen AB instämmer i

eller tillstyrker i huvudsak förslaget. Uppsala Universitet och Svea

hovrätt kritiserar förslaget eftersom uttrycklig lagtext ersätts med s.k.

lagstiftning genom motiv. Stockholms tingsrätt påpekar att det inte är

ovanligt att straffsrättsliga regler innehåller exempel på omständigheter

som skall beaktas vid domstols prövning och att en sådan exemplifiering

snarare underlättar än försvårar rättstillämpningen.

Skälen för regeringens förslag: I samband med att den nuvarande

insiderlagen infördes, fick förbudet mot insiderhandel i 4 § en ny lydelse

(prop. 1990/91:42 s. 41). Det ansågs att insiderlagstiftningen borde ges

en sådan utformning att den kunde möta de krav som en föränderlig och

komplex värdepappersmarknad reser utan att kontinuerligt

återkommande revideringar av lagstiftningen måste göras. Frågor om

insiderhandel ansågs inte kunna regleras i alla detaljer utan att lagtexten

förlorar i överskådlighet och flexibilitet inför nytillkommande situatio-

ner. Med hänsyn härtill fann föredragande statsrådet lämpligast att före-

slå en huvudregel av generell karaktär med förbud mot insiderhandel. Då

flera av dem som berördes av insiderregleringen ansett det värdefullt med

klara och distinkta regler för vissa situationer, föreslogs dock att den

generella huvudregeln skulle kompletteras med vissa hjälpregler.

Hjälpreglerna återfinns i 5 och 6 §§ insiderlagen. Avsikten med dessa

exempel är dock inte att de skall täcka samtliga situationer som kan bli

aktuella, utan endast ange vissa konkreta fall och samtidigt vara en väg-

ledning vid bedömning av frågan, om vilka andra förhållanden som bör

omfattas av förbuden i huvudregeln.

Bestämmelserna i 5 och 6 §§ innehåller således exempel på omstän-

digheter som kan vara ägnade att påverka kursen på finansiella instru-

ment. Enligt 5 § 1 kan en åtgärd som syftar till och är ägnad att leda till

ett offentligt erbjudande av en juridisk person till en vidare krets om

förvärv av aktier i ett aktiebolag, vara exempel på omständigheter som

enligt 4 § är ägnade att väsentligt påverka kursen. I 6 § preciseras ytterli-

gare att en sådan åtgärd alltid skall anses ha vidtagits i vissa fall, t.ex. när

frågan om offentligt erbjudande väckts i den juridiska personens styrelse

eller någon annan som kan fatta beslut om erbjudandet. Paragrafen

behandlar endast offentliga uppköpserbjudanden och lämnar besked på

tre typiska situationer vilka anses vara omständigheter som är ägnade att

väsentligt påverka kursen. När någon av dessa situationer föreligger kan

handelsförbudet i 4 § aktualiseras (prop. 1990/91:42 s. 88).

Uppräkningen i 5 § tar sikte på omständigheter som vanligtvis kan

anses kurspåverkande. Den täcker emellertid bara ett begränsat antal

omständigheter som kan väsentligt påverka kursen på finansiella instru-

ment. Genom hänvisningen i 6 § till ett av exemplen i 5 §, kan viss tvek-

samhet uppkomma om hur bestämmelserna skall tolkas i det enskilda

fallet. Det är inte särskilt vanligt att använda sig av exempel direkt i lag-

texten vid utformningen av en bestämmelse som är straffrättsligt sank-

tionerad. Sådana exempel kan i och för sig såsom Stockholms tingsrätt

påpekat underlätta tillämpningen av straffrättsliga regler. Nackdelen med

en sådan lagstiftningsteknik är emellertid att det kan bli svårt att bedöma

det straffbara området. Hjälpreglerna kan försvåra tolkningen av lagen i

stället för att underlätta densamma. Det finns också en viss risk för att

exemplen kan uppfattas som uttömmande av dem som skall tillämpa

lagen. Bestämmelserna i 5 och 6 §§ bör med hänsyn därtill utgå från

lagtexten. De exempel som där nämns kan dock i likhet med tidigare

uttalanden i förarbetena även i fortsättningen ge vägledning vid tolk-

ningen av ansvarsbestämmelsen om insiderbrottslighet.

I prop. 1995/96:215 s. 37 har i det här sammanhanget följande fråga

tagits upp med anledning av ett remissvar från Sveriges Advokatsamfund

(se även bet. 1996/97:NU4 s. 4). Om ett bolag avser att lämna ett

offentligt bud på aktierna i ett annat företag, och om en företrädare för ett

tredje bolag får kunskap om detta, är det senare bolaget förbjudet att

handla med aktier i det bolag som är föremål för uppköp innan informa-

tionen har blivit offentlig. I propositionen medgavs att handelsförbudet

kan få de konsekvenser som Advokatsamfundet påpekat. Frågan ansågs

emellertid inte ha blivit föremål för beredning, varför förutsättningar

saknades för att i propositionen föreslå någon lämplig lagstiftningsåtgärd.

Den beskrivna situationen, torde få de konsekvenser som Advokat-

samfundet pekat på.

I ingressen till insiderdirektivet sägs följande. Eftersom ett förvärv

eller en avyttring av finansiella instrument med nödvändighet föregås av

ett beslut av den som företar transaktionen, skall förvärvet eller avytt-

ringen inte i sig anses innebära att insiderinformation har utnyttjats. Det

sägs dock ingenting om förvärv eller avyttring som görs med annan insi-

derinformation. I artikel 2 krävs att medlemsstaterna förbjuder personer

att dra nytta av informationen.

Ett generellt undantag från straffbestämmelserna vid offentliga erbju-

danden torde strida mot bestämmelsen i artikel 2 i insiderdirektivet (jfr

SOU 1994:68 s. 38). Ett undantag skulle dock kunna utformas på så sätt

att det inte skall dömas till ansvar i sådana situationer, om insiderinfor-

mation inte har använts. Det skulle emellertid vara förenat med stora

bevissvårigheter vid tillämpning av straffbestämmelserna om ett sådant

krav infördes. Något förslag till lagstiftningsåtgärd lämnas därför inte i

den här delen.

7.5 Finansiellt instrument

Regeringens bedömning: Definitionen av begreppet finansiellt

instrument i insiderstrafflagen bör inte ändras i förhållande till nuva-

rande definition i insiderlagen.

Promemorians förslag innebär att en ny definition av begreppet

finansiellt instrument tas in i förslaget till den straffrättsliga lagen.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser lämnar promemorians

förslag utan erinran. Sveriges Advokatsamfund instämmer i förslaget att

det är angeläget att en särskild definition bör införas i den straffrättsliga

regleringen. AktieTorget AB anser på liknande grunder att en definition är

motiverad. Flera remissinstanser, däribland Svea hovrätt, Stockholms

tingsrätt, Finansinspektionen, Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen och OM Stockholmsbörsen AB anser att det inte

är lämpligt att ha olika definitioner av samma begrepp inom samma

rättsområde, varför definitionen bör överensstämma med motsvarande

definition i lagen om handel med finansiella instrument. Alfred[REDACTED_EFTERNAMN]

Holding AB och Alfred[REDACTED_EFTERNAMN] Fondkommission AB anser att det med

hänsyn till att avvikande definitioner lätt kan ge upphov till bl.a.

sammanblandning och missförstånd bör krävas starka skäl för att

tillämpa olikartade definitioner av samma begrepp.

Bakgrund

Fondpapper och andra finansiella instrument

Beträffande definitionen av begreppet finansiellt instrument hänvisar

insiderlagen till 1 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument.

Där anges att med finansiellt instrument förstås fondpapper eller annan

rättighet eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden.

Fondpapper definieras i sin tur som aktie och obligation samt sådana

andra delägarrätter eller fordringsrätter som är utgivna för allmän om-

sättning, andel i värdepappersfond och aktieägares rätt gentemot den som

för hans räkning förvarar aktiebrev i utländskt bolag (depåbevis). Annat

finansiellt instrument än fondpapper utgörs av rättigheter eller

förpliktelser som är avsedda för handel på värdepappersmarknaden.

I lagen om handel med finansiella instrument definieras inte begreppet

handel på värdepappersmarknaden. I insiderlagen finns en för den lagen

gällande definition av begreppet. Definitionen i insiderlagen anses vara

vägledande även vid tillämpning av lagen om handel om finansiella

instrument (se prop. 1994/95:130 s. 21, jfr prop. 1990/91:142 s. 85 f och

141).

Utanför definitionen av finansiellt instrument faller rättigheter och

förpliktelser som inte är avsedda för handel på värdepappersmarknaden.

Begreppet finansiellt instrument har ansetts rymma alla instrument

som omfattas av rådets direktiv 89/592/EEG av den 13 november 1989

om samordning av föreskrifter om insiderhandel.

Olika regler för aktie och annat finansiellt instrument

Enligt insiderlagen gäller delvis olika regler för ett finansiellt instrument

som är aktie eller därmed jämställt instrument och ett finansiellt

instrument som inte är aktie eller jämställt instrument.

Med aktie jämställs emissionsbevis, interimsbevis, optionsbevis, kon-

vertibelt skuldebrev, skuldebrev förenat med optionsrätt till nyteckning,

vinstandelsbevis, aktieoption och aktietermin (2 § andra stycket insi-

derlagen). Vad som föreskrivs för en aktie gäller alltså även för sådant

finansiellt instrument vars värde har ett nära samband med värdeutveck-

lingen på aktien.

För utfärdande av köp- eller säljoption finns det särskilda bestämmel-

ser i 2 § andra stycket andra meningen. Där föreskrivs att utfärdande av

köpoption skall likställas med försäljning av de aktier optionen avser,

medan utfärdande av säljoption skall likställas med köp av aktierna. Den

som har information om en omständighet ägnad att väsentligt höja kursen

på en aktie, får därför varken köpa aktien eller utfärda en säljoption

avseende en sådan aktie. Om omständigheten i stället är ägnad att sänka

kursen, är det förbjudet att sälja aktien eller att utfärda en köpoption

avseende en sådan aktie.

Skälen för regeringens bedömning: I promemorian anges att ambi-

tionen bör vara att så klart som möjligt avgränsa det straffbara området. I

linje med detta föreslås att det i den föreslagna straffrättsliga lagen

förtydligas vilka finansiella instrument som omfattas av regleringen.

Begreppet finansiellt instrument är av stor betydelse vid tillämpningen

av den straffrättsliga regleringen när det gäller såväl insiderbrottslighet

som otillbörlig kurspåverkan. Den i insiderlagen nuvarande hänvisningen

till lagen om handel med finansiella instrument kan leda till vissa svårig-

heter att direkt i lagen utläsa det straffbara området. För att underlätta

tillämpningen av insiderstrafflagen bör därför en fullständig definition av

begreppet finansiellt instrument tas in i lagen.

För en straffrättslig lagstiftning bör gälla att endast det som är tydligt

straffbelagt bör få föranleda straffrättsliga ingripanden (se prop.

1993/94:130 s. 17). Genom en lagändring som trädde i kraft den 1 januari

1997 (SFS 1996:1019, prop. 1995/96:215, bet. 1996/97:NU4, rskr.

1996/97:10) utvidgades förbudet mot insiderhandel till att omfatta

samtliga slag av finansiella instrument. Det ansågs inte föreligga några

hinder mot en sådan utvidgning trots att ändringen fick straffrättsliga

effekter, eftersom kravet på att ett straffstadgande skall vara klart och

exakt ansågs väl tillgodosett genom den begränsning som ligger i att

endast finansiella instrument som är avsedda för handel på värdepap-

persmarknaden omfattas (a. prop. s. 30). Enligt regeringens mening får

den nuvarande definitionen i insiderlagen fortfarande anses uppfylla detta

krav.

Med hänsyn härtill och att det är mindre lämpligt att definitioner av

begrepp inom samma rättsområde har olika betydelser, bör enligt rege-

ringens mening någon ändring av definitionen inte göras för närvarande.

7.6 Bör handel med valuta omfattas av bestämmelserna

om insiderbrott?

Regeringens bedömning: Insiderlagens förbud mot insiderhandel bör

inte heller i fortsättningen omfatta handel med valuta.

Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: Remissinstanserna invänder inte mot förslaget.

Ekobrottsmyndigheten påpekar dock att en eventuell allmän översyn av

insiderlagen även bör omfatta denna fråga.

Bakgrund: I betänkandet Otillbörlig kurspåverkan och vissa insider-

frågor (SOU 1994:68) föreslog insiderutredningen att förbudet mot

insiderhandel även skulle omfatta handel med valuta.

Enligt utredningen borde ett förbud begränsas till sådana affärer som

sker med begagnande av insiderinformation. Avgörande för att låta även

valuta omfattas av handelsförbudet var enligt utredningen intresset av att

förstärka allmänhetens förtroende för handeln på valuta- och räntemark-

naderna. Utredningen ansåg dessutom att det är ologiskt att behandla

dessa marknader på olika sätt eftersom kurssättningarna på dessa mark-

nader påverkas av i stort sett samma omständigheter som aktiemarkna-

den. Det nära sambandet mellan marknaderna beskrevs som

"kommunicerande kärl". För båda marknaderna gäller samma förutsätt-

ningar, nämligen att det är möjligt att med tillgång till kunskap om icke

offentliggjorda omständigheter skapa en vinst eller minimera en förlust

innan marknaden har fått del av informationen.

De skäl som talade mot en ändring var enligt utredningen följande. Det

saknas liknande lagstiftning i andra länder, frånsett i Finland där det

finns ett förbud mot insiderhandel med valutaderivat. Frågan har inte

heller tagits upp inom EU. Förbudet skulle därför lätt kunna kringgås

genom att handeln flyttas utomlands. Eftersom det för lagföring i Sverige

i sådana fall krävs att gärningen är kriminaliserad även på den ort där

brottet begicks genom kravet på dubbel straffbarhet, skulle det i prakti-

ken bli omöjligt att tillämpa bestämmelsen. En reglering skulle dessutom

främst komma att gälla små, relativt begränsade grupper av befatt-

ningshavare för vilka det i stor utsträckning redan finns en omfattande

självreglering. Svårigheter finns även att skapa ett lika effektivt övervak-

ningssystem som för handeln på aktiemarknaden.

Regeringen fann i prop. 1995/96:215 (s. 32 ff) att frågan var svårbe-

dömd och behövde övervägas ytterligare.

Skälen för regeringens bedömning: Valutaderivat och derivat med

räntebärande instrument som underliggande tillgång är exempel på

instrument som i dag omfattas av handelsförbudet i 4 § insiderlagen. Det

kan ifrågasättas om det finns någon anledning att behandla handel med

dessa instrument och övrig valutahandel på olika sätt. En utvidgning av

ansvarsområdet för insiderbrott till att även omfatta handel med valuta

skulle innebära att bestämmelsen blev mera konsekvent. Vidare skulle en

sådan utvidgning kunna ha en förtroendeskapande effekt.

Mot en utvidgning talar den omständigheten att någon liknande lag-

stiftning inte finns i flertalet andra länder. Förbudet skulle sålunda lätt

kunna kringgås genom att handeln flyttas utomlands. Införandet i vissa

medlemsstater av den gemensamma valutan, euron, kan dessutom

komma att innebära att valutahandeln får en minskad betydelse för aktö-

rerna på den svenska finansiella marknaden. Möjligheterna till spekula-

tiva transaktioner kan därigenom komma att minska något.

En reglering skulle vidare främst komma att träffa förhållandevis

begränsade grupper av befattningshavare inom regeringskansliet, Riks-

gäldskontoret och Riksbanken samt i de banker och andra värdepap-

persinstitut som sysslar med valuta- och penningmarknadshandel. Såsom

framgår av prop. 1995/96:215 s. 33 f, finns det för vissa av dessa grupper

redan en omfattande självreglering med restriktioner för de anställdas

egna affärer och anmälningsskyldighet till arbetsgivaren, och för vissa

andra bestämmelser i lagstiftningen som reglerar dessa frågor. Som

exempel kan nämnas att tjänstemän inom regeringskansliet samt

befattningshavare vid Riksbanken och Riksgäldskontoret omfattas av

bestämmelserna i 3 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) om sekretess för

uppgifter som angår rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller

valutapolitik, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas om uppgiften röjs. Av 1 kap. 4 § första stycket

samma lag följer att, om det är förbjudet att röja uppgiften, den inte

heller på annat sätt får utnyttjas utanför den verksamhet i vilken sekretess

gäller. Överträdelse av förbudet är enligt 20 kap. 3 § brottsbalken

kriminaliserat som brott mot tystnadsplikt och kan bestraffas med böter

eller fängelse i högst ett år. Till detta kan tilläggas att det inte heller är

möjligt att skapa ett lika effektivt övervakningssystem på valutamarkna-

den som det som gäller för handeln på aktiemarknaden.

Vid en samlad bedömning, torde skälen för att utvidga ansvarsområdet

för insiderbrottslighet till att även omfatta valutahandel inte vara till-

räckligt starka. Någon lagstiftning i den delen föreslås därför inte.

8 Anmälningsskyldigheten och förbudet mot

korttidshandel

8.1 Nuvarande reglering

Aktiemarknadsbolag

Personer som anses ha insynsställning i ett aktiemarknadsbolag är enligt

insiderlagen (1990:1342) skyldiga att skriftligen anmäla eget och när-

ståendes innehav av aktier i bolaget och ändring i innehavet till Finans-

inspektionen. Anmälan om sådant innehav skall göras senast 14 dagar

efter det att anmälningsskyldigheten uppkommit. Vissa undantag från

anmälningsskyldigheten finns dock, främst beträffande mindre innehav.

Den kategori som anses ha sådan insynsställning omfattar i första hand

personer som har särskilt goda förutsättningar att få tillgång till förtrolig

information avseende bolaget. Till denna krets räknas ledamöter och

suppleanter i bolagets styrelse, verkställande direktör och vice

verkställande direktör samt revisor och revisorssuppleant. Även motsva-

rande befattningshavare i eller uppdragstagare till bolagets moderföretag

och dotterföretag räknas dit. Insynsställning kan även uppkomma på

grund av aktieinnehav, nämligen för den som äger aktier i bolaget mot-

svarande minst tio procent av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga

aktier i bolaget. Härutöver kan bl.a. vissa andra ledande befattningsha-

vare och uppdragstagare i aktiemarknadsbolaget och dess moderföretag

samt ledande befattningshavare i bolagets dotterföretag i vissa fall anses

ha insynsställning.

Finansinspektionen för ett register, insiderregistret, över anmälningar

som gjorts enligt 9, 14 och 15 §§ insiderlagen eller i fall som avses i 9

§ andra stycket över däremot svarande uppgifter som lämnats från

annat register. Anteckningarna i registret förs med hjälp av automatisk

databehandling och görs på grundval av skriftliga anmälningar från de

anmälningsskyldiga eller genom överföring med hjälp av automatisk

databehandling från annat register. Registret är offentligt. En av de

främsta anledningarna till detta är att den information som finns i regist-

ret har betydelse för genomlysningen av aktiemarknadsbolagen. Det är av

intresse för marknaden att kunna följa de förändringar som sker i de

innehav som personer med insynsställning i aktiemarknadsbolagen har. I

insiderregistret registreras de anmälningsskyldigas och deras närståendes

innehav av aktier i aktiemarknadsbolag. Med aktier i detta hänseende

avses även aktierelaterade instrument, såsom vinstandelsbevis, aktieop-

tioner m.m. Inspektionen offentliggör varje dag en sammanställning av

de transaktioner som inspektionen registrerat under dagen. Samman-

ställningen distribueras dagligen till nyhetsbyråer, större tidningar och

andra prenumeranter. Sammanställningen finns även tillgänglig på

inspektionens hemsida på Internet.

Uppgifterna i insiderregistret används i de utredningsregister som

Finansinspektionen med stöd av insiderförordningen (1996:1023) får föra

i ärenden som rör utredning om brott eller annan överträdelse som kan

föranleda påföljd eller sanktionsavgift enligt insiderlagen eller enligt

7 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument.

Sedan den 10 mars 2000 gäller enligt 9 § insiderlagen anmälnings-

skyldigheten till insiderregistret även aktiemarknadsbolag som innehar

egna aktier (SFS 2000:69, prop. 1999/2000:34, bet. 1999/2000:LU9, rskr.

1999/2000:135).

Myndigheter

Även i andra fall kan det föreligga en skyldighet att anmäla innehav av

aktier och andra finansiella instrument. Om det med hänsyn till till-

gången på kurspåverkande information inom en myndighet är påkallat

för kontroll av att insiderlagens handelsförbud efterlevs, får regeringen

nämligen enligt 11 § insiderlagen besluta att det vid myndigheten skall

föras en förteckning över innehav av finansiella instrument. Förteck-

ningen skall omfatta ledamöterna i styrelsen samt de arbetstagare, upp-

dragstagare eller andra funktionärer som myndigheten bestämmer med

hänsyn till deras särskilda insynsställning. Den som omfattas av en sådan

förteckning skall till myndigheten anmäla sitt innehav av finansiella

instrument och ändringar i innehavet. Motsvarande befogenhet finns

beträffande kommuner.

Syftet med bestämmelsen är, förutom kontroll av att handelsförbudet

efterlevs, att funktionärerna skall avhållas från att göra insideraffärer som

kan påverka allmänhetens förtroende för myndighetens verksamhet.

Vidare skall bestämmelsen enligt förarbetena ses som en ordningsregel

(prop. 1990/91:42 s. 98).

Sekretess gäller enligt 9 kap. 23 § sekretesslagen (1980:100) för sådan

uppgift i förteckning hos myndighet om innehav av finansiella

instrument, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som

uppgiften rör lider skada eller men. Enligt förarbetena (prop. 1990/91:42

s. 49) skulle en total offentlighet av gjorda anmälningar innebära ett

allvarligt ingrepp i den personliga integriteten. Något behov som

motiverar ett sådant ingrepp har inte ansetts föreligga i detta sam-

manhang, eftersom de berörda personerna normalt inte har den anknyt-

ning till fondpapperen som är typisk för personer med insynsställning i

ett aktiemarknadsbolag.

Finansinspektionens föreskrifter

Finansinspektionen har i sina föreskrifter om handel och tjänster på vär-

depappersmarknaden uppställt krav på att värdepappersinstitut skall ha

regler rörande anställdas och närståendes egna affärer med finansiella

instrument och utländsk valuta (FFFS 1998:21, 1 kap. 9 11 §§). Reg-

lerna skall beträffande värdepappersbolag omfatta alla anställda, dock får

undantag göras för anställda i filial i ett annat land. Beträffande bank-

institut skall enligt föreskrifterna vissa angivna personer omfattas av

reglerna. Dessutom skall av reglerna framgå att anställda som omfattas

av dem får placera i finansiella instrument endast om avsikten är att

innehavstiden skall överstiga tre månader. Därutöver regleras omfatt-

ningen av anmälningsskyldigheten, placeringsregler och vissa undantag.

Övrig reglering

Det förekommer en viss självreglering på den finansiella marknaden,

bl.a. genom restriktioner för de anställdas egna affärer och

anmälningskyldighet till arbetsgivaren. Ett sådant exempel är Svenska

Fondhandlareföreningens rekommendationer för anställda inom värde-

pappersinstitut. Reglerna, som omfattar även handel med valuta, innebär

bl.a. följande. De personer som omfattas av rekommendationerna är

anställda i värdepappersbolag samt inom bankers fond- och notariat-

rörelse, valutahandelsrörelse, värdepappersrörelse eller liknande.

Rekommendationerna gäller även för närstående till sådana anställda.

Med närstående förstås make, sambo eller omyndigt barn under 18 år

som står under den anställdes vårdnad. De personer som omfattas av

rekommendationerna får placera i svenska och utländska marknadsnote-

rade värdepapper och i derivatinstrument avseende utländsk valuta endast

om innehavstiden överstiger tre månader. Detsamma gäller för utländsk

valuta som köps avista för annat ändamål än betalning av varor, tjänster

eller resor. Värdepapper eller utländsk valuta som innehas då anställ-

ningen påbörjas skall anses vara innehavda i mer än tre månader. Med

köp och försäljning jämställs byte av värdepapper eller valuta. En mer

utförlig redogörelse av rekommendationerna återfinns i prop.

1995/96:215 s. 65 f.

Förbudet mot korttidshandel

Enligt 7 a § insiderlagen får vissa personer som har insynsställning i ett

aktiemarknadsbolag mot vederlag överlåta förvärvade aktier i bolaget

tidigast tre månader efter förvärvet. Detsamma gäller närstående till

dessa personer. Vissa undantag från denna bestämmelse finns i 7 b §.

Förbudet mot korttidshandel gäller sedan den 10 mars 2000 även aktie-

marknadsbolags egna aktier (SFS 2000:69, prop. 1999/2000:34, bet.

1999/2000:LU9, rskr. 1999/2000:135).

Värdepappersinstituten har, som nyss berörts, för anställda en själv-

reglering beträffande bl.a. korttidshandel.

Vissa myndigheter har också i interna föreskrifter förbud mot kort-

tidshandel för anställda, såsom Riksbanken och Finansinspektionen.

8.2 Insynsregister

Regeringens förslag: Insiderregistret skall i fortsättningen benämnas

insynsregister.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna lämnar förslaget utan

erinran. Finansinspektionen, OM Stockholmsbörsen AB och AktieTorget

AB avstyrker förslaget. Finansinspektionen och OM Stockholmsbörsen

AB anser att begreppet insiderregister är väl etablerat.

Finansinspektionen anser dessutom att de missförstånd som skapats bör

lösas genom dels den uppdelning av insiderlagen som föreslås, dels en

ökad informationsverksamhet om den straffrättsliga lagstiftningen.

AktieTorget AB anser att då någon saklig ändring inte är avsedd framstår

ändringen som onödig.

Skälen för regeringens förslag: Genom lagen (1985:571) om vär-

depappersmarknaden infördes en skyldighet för dåvarande bankinspek-

tionen att föra register över anmälningar om aktieinnehav av vissa per-

soner med insynsställning. Registret benämndes insynsställningsregister.

I samband med att Värdepappersmarknadskommittén i sitt betänkande

(SOU 1989:72) lämnade förslag till en lag om insynshandel på

värdepappersmarknaden, föreslog kommittén att anmälningsskyldigheten

till insynsställningsregistret skulle flyttas över till VPC. I sitt yttrande

över lagrådsremissen föreslog Lagrådet att den korta, träffande och i

allmänt språkbruk väl inarbetade termen "insider" borde godtas i

beteckningen på lagen. När detta steg tagits, ansåg Lagrådet att termen

också borde kunna användas i vissa av lagens bestämmelser när det var

praktiskt motiverat (prop. 1990/91:42 s. 196). Med hänvisning till detta,

föreslog Lagrådet att registret gavs beteckningen "insiderregister". Den

föreslagna termen infördes också i insiderlagen.

Beteckningen insiderregister har skapat en del missförstånd vid

tillämpning av insiderlagen. Som ett exempel kan nämnas att en vanlig

uppfattning är att endast de personer som är anmälningsskyldiga till

insiderregistret omfattas av handelsförbudet i 4 § insiderlagen och därför

kan dömas för insiderbrottslighet. För att undvika sådana missförstånd

bör registret i fortsättningen kallas insynsregister. Detta bör ske fastän

beteckningen insiderregistret är väl inarbetat och inga sakliga ändringar

är avsedda. Genom den föreslagna uppdelningen av insiderlagstiftningen

synes det vara bättre att låta registret få en ny beteckning som utvisar

syftet med registret, snarare än att som Finansinspektionen föreslagit

med ökad informationsverksamhet försöka få aktörer och allmänhet att få

en riktig uppfattning om registret.

8.3 Förkortad tidsfrist för anmälan

Regeringens förslag: Anmälan om aktieinnehav eller ändring i

innehavet skall ha kommit in till Finansinspektionen senast fem dagar

efter anmälningsskyldighetens uppkomst.

Tidsfristen för aktiemarknadsbolags och dess moderföretags skyl-

dighet att anmäla till Finansinspektionen vilka personer som har

insynsställning i bolaget skall även fortsättningsvis vara 14 dagar.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser tillstyrker eller lämnar

promemorians förslag utan erinran. Fondbolagens förening och Sveriges

Försäkringsförbund anser att fristen skall avse fem bank- eller vardagar.

Sveriges Försäkringsförbund anser vidare att anmälningsskyldigheten

skall anses fullgjord i och med att anmälan avlämnas och inte först när

den mottas av Finansinspektionen. Svenska Bankföreningen och Svenska

Fondhandlareföreningen anser att det bör vara fråga om fem vardagar

enligt definitionen i 1 kap. 5 § andra stycket lagen (1936:81) om

skuldebrev samt att det bör framgå från vilken tidpunkt tidsfristen skall

beräknas och då från den likviddag som gäller för transaktionen enligt

avräkningsnota. OM Stockholmsbörsen AB anser att även helgdagar skall

inräknas i tidsfristen. VPC AB anser att tidpunkten för tidsfristens början

skall vara avvecklingsdagen samt att regeln om dispens för automatisk

anmälan till insiderregistret bör vara en huvudregel snarare än ett

undantag. Sveriges Aktiesparares Riksförbund anser att rapporteringen

bör vara omedelbar. Sveriges Industriförbund och Stockholms

Handelskammare anser att förslaget förutsätter att det först skapas

tekniska system som möjliggör att information om förändring i innehav

via automatisk dataöverföring förs in i registret samt att nu gällande

tidsfrist bör gälla även fortsättningsvis beträffande aktiemarknadsbolags

anmälningsskyldighet av vissa befattningshavare enligt 14 § insiderlagen.

Sveriges Advokatsamfund avstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Anmälan om aktieinnehav eller änd-

ring i innehavet skall enligt 13 § insiderlagen göras senast 14 dagar efter

det att anmälningsskyldighet uppkommit.

Insiderregistret utgör en del av den information som marknaden kan ta

del av för att kunna erhålla en god genomlysning av aktiemarknadsbola-

gen. Det är därför av intresse att de uppgifter som finns i registret är så

aktuella som möjligt. Den utveckling som skett på det tekniska området

på senare tid har bl.a. inneburit nya och snabbare kommunikationsvägar.

Mot den bakgrunden och med beaktande av att det i övrigt ställs höga

krav på att information som kan ha betydelse för värderingen av bolag

offentliggörs så snart som möjligt, får det anses otillfredsställande att

marknaden får information om transaktioner som företas av personer

med insynsställning så sent som efter 14 dagar. Fristen för anmälnings-

skyldighet till insiderregistret bör därför ändras till fem dagar.

Eftersom det är fråga om en tidsfrist som är angiven i en lag, blir

bestämmelserna i lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid

tillämpliga. Enligt 2 § första stycket denna lag får en åtgärd, som enligt

lag eller författning skall vidtas senast en söndag, annan allmän helgdag,

lördag, midsommarafton, julafton eller nyårsafton, vidtas nästa vardag.

Bestämmelserna om skuldebrevs förfallotid i lagen om skuldebrev mot-

svarar i stort sett nyss nämnda bestämmelser. Det finns i detta samman-

hang inte skäl att frångå principen i lagen om beräkning av lagstadgad

tid. Inte heller bör tidsfristen göras kortare, eftersom en än kortare

tidsfrist för närvarande kan komma att skapa problem för främst

anmälaren. För en sådan ordning bör, utöver de möjligheter som enligt

9 § sista stycket insiderlagen finns till överföring av uppgifter till

registret genom automatisk databehandling, de tekniska förutsättningarna

vara mer anpassade, exempelvis genom en mer utbredd användning av

elektronisk överföring av uppgifter bestyrkta med avsändarens digitala

signatur eller liknande. Däremot får dagens kommunikationsmöjligheter

anses tillräckliga för att en anmälan skall kunna lämnas till

Finansinspektionen senast fem dagar efter anmälningsskyldighetens

uppkomst.

Anmälan om aktieinnehav eller ändring i innehavet skall skriftligen

anmälas till Finansinspektionen. Detta skall, som nämnts ovan, ske enligt

regeringens förslag fem dagar efter det att anmälningsskyldigheten

uppkommit. Med detta avses att anmälan inom den föreskrivna tiden

skall ha kommit inspektionen tillhanda. Anmälningsskyldigheten kan inte

som Sveriges Försäkringsförbund gör gällande anses fullgjord endast

genom avlämnandet. För tydlighetens skull kan emellertid detta

förhållande klart framgå av bestämmelsen så att missförstånd inte upp-

står. Av bestämmelsen bör det således framgå att anmälan skall ha kom-

mit in till inspektionen inom den föreskrivna tiden.

Tidpunkten för tidsfristens början bör hänföras till den tidpunkt då

äganderätten till aktien eller annat finansiellt instrument övergår. Detta

kan beroende på förhållandena hänföras till likviddagen enligt avräk-

ningsnota, avvecklingsdagen eller annan tidpunkt då äganderätten över-

går. Det går emellertid inte att hänföra tidpunkten för anmälningsskyl-

dighetens uppkommande till endast en specifik dag som till exempel

likviddagen enligt avräkningsnota, eftersom det här även är fråga om

transaktioner som kan företas utanför värdepappersmarknaden.

I promemorian föreslås att även tidsfristen för aktiemarknadsbolags

och dess moderföretags skyldighet enligt 14 och 15 §§ insiderlagen att

anmäla vilka personer som har insynsställning kortas ned till fem dagar.

Sveriges Industriförbund och Stockholms Handelskammare anser att

tidsfristen beträffande aktiemarknadsbolags anmälningsskyldighet av

vissa befattningshavare som anses ha insynsställning enligt 14 § insi-

derlagen även fortsättningsvis bör vara 14 dagar. De befattningshavare

det är fråga om är de som avses i 8 § punkterna 5 och 6 insiderlagen.

Bestämmelserna i 14 och 15 §§ insiderlagen tar sikte på ett aktie-

marknadsbolags och dess moderföretags egna rutiner vid anställningar

m.m., eftersom det är aktiemarknadsbolaget eller dess moderföretag som

skall anmäla vilka personer som har inssynsställning och i vissa fall även

bedöma vid behov i samråd med Finansinspektionen t.ex. vilka

ledande befattningshavare som skall anses ha insynsställning. Syftet med

den egentliga anmälningsskyldigheten, dvs. att marknaden informeras

om de transaktioner som personer med insynsställning företar, är inte lika

starkt i detta hänseende. Här är det ju fråga om vilka som är eller skall bli

anmälningsskyldiga, frågor som i främst sistnämnda fall kan orsaka

administrativa problem. Detta är särskilt påtagligt när det gäller till

exempel utländska dotterbolag. Det kan erinras om att anmälnings-

skyldigheten enligt 9 § insiderlagen gäller för de personer som anses ha

insynsställning enligt 8 § första stycket punkterna 1 4 i och med att

dessa förutsättningar uppfylls och inte beroende på när t.ex en person

som anses ha insynsställning tagit emot en underrättelse från aktiemark-

nadsbolaget, såsom är fallet avseende punkterna 5 och 6 samma stycke.

Det finns därför enligt regeringen anledning att låta den nu gällande tids-

fristen gälla även fortsättningsvis avseende aktiemarknadsbolags och

dess moderföretags anmälningsskyldighet enligt 14 och 15 §§ insiderla-

gen.

I detta sammanhang kan erinras om den möjlighet en anmälningsskyl-

dig har att, efter erhållet tillstånd av Finansinspektionen, få uppgifter som

skall anmälas överförda till registret genom automatisk databehandling.

Härigenom kan t.ex. VPC till Finansinspektionen vidareförmedla en

ändring av aktieinnehavet som görs i den anmälningsskyldiges

avstämningskonto. Den tidigare gällande avgiften för sådan dispensansö-

kan har nyligen avskaffats.

8.4 Anmälans innehåll

Regeringens förslag: Bestämmelsen om vad en anmälan skall inne-

hålla tas bort.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag, dock föreslås en särskild delegationsregel.

Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar promemorians förslag utan

erinran.

Skälen för regeringens förslag: En anmälan om aktieinnehav eller

ändring i innehavet skall innehålla vissa uppgifter som räknas upp i 12 §

insiderlagen.

Att i lag föreskriva vad en anmälan skall innehålla innebär att varje

ändring måste beslutas av riksdagen genom lag. Det innebär också att

lagstiftningen belastas med en bestämmelse som är av mer administrativ

karaktär. Då ett av syftena med nu aktuellt förslag är att göra insiderlag-

stiftningen mer tillgänglig, kan det ifrågasättas om det är ändamålsenligt

att ha en sådan bestämmelse i lagen.

Det synes därför inte vara påkallat att regleringen av anmälans innehåll

behöver ske i insiderlagstiftningen. Lagrådet har påpekat att en i detta

sammanhang införd delegationsregel torde avse föreskrift av verkstäl-

lighetskaraktär. Regeringen delar Lagrådets bedömning och en sådan

regel bör därför inte tas i lagen. Regeringen vill dock erinra om att den

enligt regeringsformen kan överlåta åt myndighet under regeringen att

meddela bestämmelser i ämnet.

8.5 Ändring av definitionen av moder- och dotterföretag

Regeringens förslag: Definitionen av moder- och dotterföretag i

insiderlagstiftningen skall motsvara den definition som finns i aktie-

bolagslagen (1975:1385).

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar promemorians förslag utan

erinran.

Skälen för regeringens förslag: I 3 § insiderlagen finns en koncern-

definition som bygger på den definition som tidigare fanns i 1 kap. 5 §

aktiebolagslagen. Insiderlagens koncerndefinition är dock något vidare

genom att även s.k. 50/50-bolag omfattas, dvs. två juridiska personer

som äger så många aktier eller andelar i en annan svensk eller utländsk

juridisk person att de har hälften var av rösterna för samtliga röster eller

andelar. Sedan den 1 januari 1996 gäller en ny koncerndefinition i aktie-

bolagslagen som till skillnad från den tidigare innebär att bl.a. kon-

sortialavtal mellan delägare i aktiebolag kan ge upphov till ett koncern-

förhållande.

Frågan om det mot bakgrund av ändringen i aktiebolagslagen kan fin-

nas anledning att göra en justering av insiderlagens definition togs upp i

prop. 1995/96:215 (s. 40). Regeringen ansåg vid detta tillfälle att frågan

emellertid behövde övervägas ytterligare.

Insiderlagens koncerndefinition är av betydelse för bestämmande av

vilka företag som är moder- och dotterföretag till aktiemarknadsbolag.

Detta är i sin tur avgörande för vilka personer som är skyldiga att anmäla

innehav av aktier i bolaget till insiderregistret. Koncerndefinitionens

utformning är således av stor betydelse för aktiemarknadsbolagen.

Det får anses vara en fördel om den koncerndefinition som finns i

insiderlagen överensstämmer med aktiebolagslagens, inte minst på grund

av att olika definitioner kan leda till tolkningsproblem. Överensstämmer

insiderlagstiftningens definition med aktiebolagslagens, kan den praxis

som finns beträffande aktiebolagslagens definition även tjäna som

vägledning vid tillämpningen av insiderlagstiftningens definition.

Likartade definitioner underlättar också tillämpligheten av insiderlag-

stiftningen. Koncerndefinitionen bör därför ändras så att den motsvarar

aktiebolagslagens definition. Eftersom en sådan överensstämmelse bör

finnas kontinuerligt, bör detta komma till uttryck i lagtexten genom en

hänvisning till aktiebolagslagens definition.

Emellertid finns det skäl att fortfarande låta s.k. 50/50-bolag omfattas

av koncerndefinitionen i insiderlagstiftningen. Härvid hänvisas till vad

regeringen i tidigare sammanhang har uttalat (prop. 1990/91:42 s. 80).

8.6 Anmälningsskyldighet för personer verksamma i

värdepappersinstitut, börs och auktoriserad

marknadsplats

Regeringens förslag: Den som är anställd eller uppdragstagare vid ett

värdepappersinstitut, en börs eller en auktoriserad marknadsplats och

som normalt kan antas ha tillgång till inte offentliggjord information

om sådant förhållande som kan påverka kursen på finansiella

instrument, skall till arbetsgivaren skriftligen anmäla eget och vissa

närstående fysiska personers innehav av finansiella instrument och

ändring i innehavet. Värdepappersinstitut, börs och auktoriserad

marknadsplats skall föra förteckning över sådana anmälningar.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspek-

tionen får rätt att förordna om vad en förteckning skall innehålla.

Om ett institut underlåter att föra en sådan förteckning, skall

Finansinspektionen vid vite förelägga det att göra rättelse.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag, dock föreslås närståendes innehav inte vara anmälningsskyldiga

enligt lag.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser tillstyrker eller lämnar

promemorians förslag utan erinran. Några remissinstanser, Svenska

Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföreningen och OM Stock-

holmsbörsen AB, anser att det med hänsyn till Finansinspektionens

föreskrifter och nuvarande självreglering på området inte finns något

behov av en lagstiftning. OM Stockholmsbörsen AB anser vidare, liksom

VPC AB, att förslaget leder till minskade krav i jämförelse med nuva-

rande reglering, samt ifrågasätter att börser och auktoriserade mark-

nadsplatser skall omfattas av sådana bestämmelser. Fondbolagens

förening anser att inte enbart värdepappersinstitut skall omfattas av

regleringen utan även börser m.fl. samt att i likhet med Svenska Bank-

föreningen och Svenska Fondhandlareföreningen kretsen av anmäl-

ningsskyldiga bör motsvara den som omfattas av Finansinspektionens

föreskrifter (FFFS 1998:21) och att det bör vara tillräckligt att arkivera

avräkningsnotor eller liknande i stället för att föra förteckning.

Finansinspektionen anser att anmälningsskyldigheten även skall omfatta

vissa närstående. Sveriges Aktiesparares Riksförbund anser att

värdepappersinstituten bör åläggas att kvartalsvis skicka in sammanställ-

ningar över förteckningarna till Finansinspektionen. AktieTorget AB

anser det nödvändigt för att förslaget skall kunna godtas att en avgräns-

ning sker av de värdepappersinnehav som skall omfattas av anmälnings-

skyldigheten och att ett klarläggande sker av de arbetsrättsliga påfölj-

derna av insideraffärer. Sveriges Advokatförbund avstyrker förslaget

främst med hänsyn till berörda enskildas integritet.

Finansinspektionen har även i en skrivelse till regeringen i juni 1999

hemställt att det i lagen om värdepappersrörelse tas in en ny bestämmelse

om att värdepappersinstitut skall hålla en aktuell förteckning över

anställdas och närståendes affärer med finansiella instrument och

utländsk valuta (Fi1999/2280).

Skälen för regeringens förslag

Bör anmälningsskyldigheten utvidgas?

Bestämmelserna om anmälningsskyldighet för innehav av finansiella

instrument och förbud mot korttidshandel syftar till att reducera risken

för att de som omfattas av skyldigheten och förbudet genomför otill-

börliga affärer.

Motiven avseende anmälningsskyldigheten för de personer som har

insynsställning i aktiemarknadsbolag har behandlats utförligt i prop.

1990/91:42 (s. 53 f). Därvid anfördes att den bärande tanken bakom

anmälningsskyldigheten, förutom betydelse för kontrollen av förbudens

efterlevnad, är att den förmodas minska intresset för otillåten handel.

Detta beror på att den som normalt har tillgång till intern bolagsinfor-

mation tvingas att öppet redovisa sina och närståendes affärer med aktier

i det bolag vari han har insynsställning. Genom att fullgöra anmälnings-

skyldigheten kan dessa personer också värja sig mot misstankar om

obehörigt beteende. Det kan invändas att det är orealistiskt att tänka sig

att en person med insynsställning självmant skulle anmäla brottsliga

affärer. Den psykologiska funktionen av en anmälningsskyldighet får

emellertid inte underskattas. En underlåtenhet att göra anmälan vid för-

ändring av anmälningspliktigs aktieinnehav kan anses utgöra indicium på

att otillåtet handlande förekommit. En person som hävdar att han inte

haft tillgång till inte offentliggjord information bör enligt motivuttalan-

den därför ha lättare att bli trodd om han anmält förändringen i föreskri-

ven ordning än om han inte gjort det.

Motiven till införandet av ett förbud mot korttidshandel var i huvudsak

att förbudet utgör ett komplement till insiderlagens handelsförbud, att

förbudet har en preventiv effekt mot insiderbrott eftersom ett längre

innehav ökar osäkerheten om kursutvecklingen samt att förbudet stärker

allmänhetens och de olika aktörernas förtroende för värdepappersmark-

naden (prop. 1995/96:215 s. 66 f).

Det är av vikt att så långt som möjligt undanröja alla betänkligheter om

förekomsten av insiderhandel, så att allmänhetens förtroende för de

finansiella marknaderna upprätthålls. Mot denna bakgrund bör det över-

vägas att i lag införa anmälningsskyldighet även för andra kategorier än

dem som i dag omfattas av en sådan.

I värdepappersinstituten pågår kontinuerligt en mängd aktiviteter som

har anknytning till de finansiella marknaderna. Det är inte bara fråga om

mäklaruppdrag och analyser av dessa marknader, utan även uppdrag att

bistå bolag vid emissionsförfaranden och förvärvserbjudanden samt vid

noteringar på börser och andra marknadsplatser. Värdepappersinstitutens

agerande på de finansiella marknaderna spelar en central roll för att upp-

rätthålla allmänhetens förtroende.

Som framgått i avsnitt 7.1, omfattas anställda vid vissa sådana institut

redan av en självreglering, främst genom Svenska Fondhandlareföre-

ningens rekommendationer. Härtill kommer kravet i Finansinspektionens

föreskrifter på att värdepappersinstitut skall ha regler rörande anställdas

och närståendes egna affärer med finansiella instrument och valuta.

Inspektionens föreskrifter riktar sig mot värdepappersinstituten men

berör de anställda i instituten. Föreskrifterna synes grunda sig på det i

lagen om värdepappersrörelse upptagna sundhetskravet för bedrivandet

av värdepappersrörelse. Föreskrifterna medför en relativt omfattande

anmälningsskyldighet för de anställda i värdepappersinstituten. Det kan

emellertid ifrågasättas om det kan anses lämpligt att genom föreskrifter

riktade till instituten ålägga anställda en sådan skyldighet.

Av remissinstanserna påtalar några att det med hänsyn till Finans-

inspektionens föreskrifter och nuvarande självreglering inte finns något

behov av en lagstiftning och några andra att promemorians förslag leder

till minskade krav i jämförelse med nuvarande reglering.

Det föreligger ett gemensamt intresse för såväl lagstiftare och myn-

digheter som aktörerna på de finansiella marknaderna att förhindra

insiderhandel. Värdepappersinstituten bör därvid ta ett större ansvar för

att stävja att bl.a. de anställda ägnar sig åt sådan handel. Ett institut som

upptäcker att en anställd ägnar sig åt olämpliga affärer, bör självfallet

vidta åtgärder för att rätta till detta. För att instituten skall kunna ha

kontroll över de affärer med finansiella instrument som görs av personer

som är verksamma i institutet, bör en lagstadgad anmälningsskyldighet

införas. En sådan anmälningsskyldigheten bör dock inte omfatta handel

med utländsk valuta.

Föreslagen anmälningsskyldighet torde bidra till att dessa personer

avhåller sig från otillbörliga transaktioner på värdepappersmarknaden.

Sådana transaktioner i ett värdepappersinstitut kan, utöver skada för-

troendet för marknaden, leda till problem för institutet gentemot såväl

kunder som tillsynsmyndighet. Det är därför motiverat att dessa personer

åläggs en anmälningsskyldighet. Mot denna bakgrund kan anmäl-

ningsskyldigheten, så som Sveriges Advokatsamfund hävdar, inte anses

utgöra en oberättigad inskränkning av de enskildas integritet.

Promemorians förslag tar sikte på svenska värdepappersinstitut. Det

finns emellertid enligt regeringens mening skäl att låta anställda vid

samtliga värdepappersinstitut omfattas av anmälningsskyldigheten, dvs.

även de utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial här i

landet.

I detta sammanhang bör det övervägas om inte anmälningsskyldighet

även bör införas för personer verksamma vid börs eller auktoriserad

marknadsplats. Fondbolagens förening har förespråkat en utvidgning

medan OM Stockholmsbörsen AB har motsatt sig en sådan. Med

beaktande av att börser och auktoriserade marknadsplatser dagligen får ta

del av en omfattande information om noterade bolag och finansiella

instrument och även icke offentliggjord information, såsom t.ex. vid en

diskussion om ett eventuellt börsstopp, finner regeringen att det finns

anledning att låta personer verksamma i dessa institut också omfattas av

föreslagen anmälningsskyldighet.

De insititut som omfattas av nu aktuell anmälningsskyldighet motsva-

rar de som är definierade som värdepappersinstitut i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse och som börser och auktoriserade marknadsplatser i

lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet.

 Ansvaret för att de anställda fullgör sin anmälningsskyldighet bör

ligga på instituten, som skall föra förteckningar över innehaven.

Finansinspektionen bör i sin tur ges möjlighet att ingripa mot institut som

inte fullgör sina skyldigheter.

Anmälningsskyldighet för närståendes innehav

Den reglering som för närvarande finns på området har tillämpats en

längre tid och de flesta värdepappersinstitut har en uppbyggd organisa-

tion för att löpande handlägga ärenden av detta slag. Detsamma torde

gälla börser och auktoriserade marknadsplatser. Promemorians förslag

skiljer sig emellertid något i förhållande till den reglering som finns i

dag. Bland annat omfattar förslaget uppdragstagare men inte närstående.

Det föreligger även skillnad avseende anmälningsskyldighetens omfatt-

ning.

Några remissinstanser anser att kretsen av anmälningsskyldiga bör

motsvara den som omfattas av inspektionens föreskrifter.

När det gäller vilka personer som anmälningsskyldigheten skall avse,

bör enligt regeringens mening sådana personer omfattas som är anställda

eller uppdragstagare i nämnda institut och som normalt kan antas ha

tillgång till inte offentliggjord information om sådana förhållanden som

kan påverka kursen på finansiella instrument. Promemorians förslag

skiljer sig emellertid något i förhållande till den reglering som finns i

dag. Bland annat omfattar förslaget inte närstående. Med beaktande av

den anmälningsskyldighet för närståendes innehav som gäller för de

personer som har insynsställning i aktiemarknadsbolag, finns det enligt

regeringen anledning att låta även nu aktuella anställda och upp-

dragstagare bli anmälningsskyldiga för vissa närståendes innehav. Det

finns emellertid anledning att i detta sammanhang låta kretsen av när-

stående vara något snävare än vad som gäller för anmälningsskyldigheten

för de personer som har insynsställning i aktiemarknadsbolag. Med när-

stående avses därför i detta sammanhang make, sambo och omyndigt

barn till den som är anmälningsskyldig.

Hur bör anmälningsskyldigheten för personer verksamma i värdepappers-

institut m.fl. utformas?

Det bör ankomma på instituten att upprätta förteckningar över vilka

kategorier av anställda och uppdragstagare som skall omfattas av anmäl-

ningsskyldigheten. Som exempel på uppdragstagare kan nämnas styrel-

seledamöterna i ett värdepappersbolag. Dessa omfattas redan i dag av

anmälningsskyldighet till insiderregistret om värdepappersbolaget är ett

aktiemarknadsbolag, men denna skyldighet avser i så fall endast styrel-

seledamots innehav i just det bolaget. Den anmälningsskyldighet till

institutet som nu föreslås, kommer därmed att bli mer omfattande än

motsvarande anmälan till insiderregistret.

Lagstiftningen bör utformas som en rambestämmelse med möjlighet

för regeringen eller, efter bemyndigande av regeringen, Finansinspek-

tionen att meddela föreskrifter om vilka anställda i avsedda institut som

skall vara anmälningsskyldiga.

Anmälningarna över de anställdas innehav av finansiella instrument

och ändringar i innehavet bör ges in till instituten. Dessa skall föra

register över sådana anmälningar. Anmälningsskyldigheten bör inte bara

omfatta en persons innehav av finansiella instrument i det institut där han

är verksam, utan avse det totala innehavet av sådana instrument, dvs.

även hans innehav i andra bolag. Att avgränsa denna anmälningsskyldig-

het på det sätt AktieTorget AB gör gällande kan inte göras utan att ett

flertal svåra bedömningar får göras av vilken kurspåverkande

information på värdepapper varje anställd vid var tid normalt får tillgång

till och medför att olika personer skall anmäla olika värdepapper. En

sådan avgränsning bör således inte ske.

Hur skall anställdas anmälningar om innehav föras?

En skyldighet för anställda och uppdragstagare att anmäla eget och vissa

närståendes innehav av finansiella instrument medför vissa administra-

tiva krav på instituten. Vissa invändningar har framförts angående det

sätt förteckningen skall föras. Fondbolagens förening, Svenska Bankföre-

ningen och Svenska Fondhandlareföreningen anser att det bör vara

tillräckligt att arkivera avräkningsnotor eller liknande i stället för att föra

förteckning.

Det är viktigt att bestämmelserna om anmälningsskyldighet till insti-

tuten inklusive hur förteckningen skall föras är tydliga och enhetliga.

Risk finns annars för att redovisningen av innehaven får olika utformning

beroende på hos vilket institut registret förs. Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande, inspektionen bör därför kunna meddela när-

mare föreskrifter om registerföringen.

Det av Finansinspektionen förda insiderregistret är offentligt bl.a. på

grund av att marknaden skall kunna följa förändringarna i de innehav

som personer med insynsställning i aktiemarknadsbolag har. Något

motsvarande intresse kan emellertid inte anses finnas beträffande nu

aktuell anmälningsskyldighet. Mot denna bakgrund och med hänsyn till

att ett offentliggörande av uppgifterna i ett sådant register utgör ett

ingrepp i den personliga integriteten, bör registret inte vara offentligt. Det

finns inte heller något intresse av att instituten kvartalsvis skall skicka in

sammanställningar över förteckningarna till inspektionen som Sveriges

Aktiesparares Riksförbund har föreslagit. Detta skulle innebära ett på-

tagligt merarbete för både instituten och inspektionen som inte skulle ha

någon egentlig betydelse för övervakningen av handeln på värdepap-

persmarknaden. Inspektionen har i stället att i sin löpande tillsyn

kontrollera att instituten sköter sina åligganden i denna del.

För att den föreslagna regleringen skall bli effektiv, krävs att

Finansinspektionen har möjlighet att kontrollera att instituten för register

över sina anställdas aktieinnehav och kan ingripa mot företag som

underlåter att följa bestämmelserna i lagen. Berörda institut står redan i

dag under tillsyn av inspektionen enligt bl.a. lagen om värdepap-

persrörelse och lagen om börs- och clearingverksamhet. Inspektionen bör

i samband med de inspektioner som görs inom ramen för den operativa

tillsynen av ett institut även kontrollera att institutet för ett register över

sina anställdas och uppdragstagares innehav av finansiella instrument.

Instituten skall givetvis även ha listor över de personkategorier som skall

anmäla sina innehav av finansiella instrument. Listorna bör hållas

tillgängliga för inspektionen.

Om ett institut underlåter att föra ett sådant register, bör inspektionen

ha möjlighet att förelägga det att göra rättelse. Ett sådant föreläggande

bör få förenas med vite. Skulle institutet, trots föreläggandet, inte vidta

rättelse, bör inspektionen kunna besluta om vite. Vid fortsatt underlå-

tenhet att följa förelägganden, torde Finansinspektionen i sista hand ha

möjlighet att tillgripa de sanktioner mot institutet som i övrigt står till

buds, dvs. varning eller återkallelse av tillståndet.

Institutens möjligheter att ingripa

Ett institut som upptäcker att en anställd ägnar sig åt insideraffärer, bör

vidta åtgärder för att rätta till detta. De åtgärder som föreligger är i första

hand av arbetsrättslig art. Anställda som i strid med instruktioner från

arbetsgivaren underlåter att fullgöra den föreslagna anmälnings-

skyldigheten torde alltså kunna bli föremål för åtgärder från arbetsgiva-

rens sida enligt arbetsrätten. De regler på arbetsrättens område som är

tillämpliga är närmast lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS). En

arbetstagare kan sägas upp om det finns saklig grund för uppsägning

respektive avskedas om han grovt har åsidosatt sina åligganden mot

arbetsgivaren. LAS gäller för arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

men däremot inte för styrelseledamöter och verkställande direktörer i ett

företag.

Bestämmelser om möjligheterna att entlediga styrelseledamöter och i

vissa fall verkställande direktörer finns bl.a. i aktiebolagslagen och i

lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. En styrelseledamot eller en

verkställande direktör i nu aktuella institut torde sålunda enligt de

allmänna bestämmelserna i dessa lagar kunna bli entledigad vid otillåten

insiderhandel.

Enligt 2 kap. 1 § första stycket 4 lagen om värdepappersrörelse får

tillstånd för ett värdepappersbolag meddelas endast om de som avses

ingå i bolagets styrelse och vara verkställande direktör eller dennes

ställföreträdare har de insikter och den erfarenhet som måste krävas av

den som deltar i ledningen av ett värdepappersbolag och även i övrigt är

lämpliga för en sådan uppgift. Ett värdepappersbolags tillstånd skall

enligt 6 kap. 9 § tredje stycket 2 återkallas av Finansinspektionen om

någon som ingår i bolagets styrelse eller är verkställande direktör eller

dennes ställföreträdare inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 1 §

första stycket 4. I sådana fall får emellertid enligt fjärde stycket samma

paragraf tillståndet återkallas bara om inspektionen först beslutat att

anmärka på att personen ingår i styrelsen eller är verkställande direktör

eller dennes ställföreträdare och han eller hon, sedan en av inspektionen

bestämd tid av högst tre månader gått, fortfarande finns kvar i styrelsen

eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare. Motsvarande

bestämmelser finns angående svenska bankinstitut i 7 kap. 16 § första

stycket 8 och andra stycket bankrörelselagen (1987:617) och angående

börser och auktoriserade marknadsplatser i 11 kap. 7 § lagen om börs-

och clearingverksamhet. Särskilda bestämmelser beträffande utländska

företag finns i 6 kap. 8 b 8 d §§ lagen om värdepappersrörelse och

beträffande utländska bankföretag i 7 kap. 18 19 §§ bankrörelselagen.

Dessa bestämmelser om återkallelse av tillstånd respektive oktroj torde

innebära ytterligare skäl för instituten att vidta åtgärder mot en

styrelseledamot eller verkställande direktör som ägnar sig åt insider-

handel.

De möjligheter som finns för instituten att ingripa mot anställda samt

styrelseledamöter och verkställande direktör får anses tillräckliga. Några

nya sanktioner mot dessa föreslås därför inte.

Finansinspektionens möjligheter att ingripa

Som nämnts tidigare kan Finansinspektionen förelägga ett institut som

underlåter att föra en förteckning över anställdas m.fl. innehav av finan-

siella instrument att göra rättelse. Ett sådant föreläggande kan förenas

med vite.

Om t.ex. ett värdepappersinstitut överträder bestämmelserna i lagen

om värdepappersrörelse eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen

eller på annat sätt visar sig olämpligt att utöva sådan rörelse som

tillståndet avser, kan institutet enligt 6 kap. 9 § samma lag meddelas var-

ning eller i sista hand återkallelse av tillståndet att driva den tillstånds-

pliktiga verksamheten. Särskilda bestämmelser beträffande utländska

företag finns i 6 kap. 8 b 8 d §§ samma lag. Finansinspektionen har

således möjlighet att enligt denna bestämmelse ingripa mot ett institut där

insiderhandel förekommer. Frågan är om inspektionen bör ges vidgade

sanktionsmöjligheter i sådana fall.

En översyn av vissa rörelse- och tillsynsregler på bankområdet har

nyligen gjorts av Banklagskommittén i delbetänkandet Reglering och

tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag, SOU 1998:160. Kommittén

konstaterar i betänkandet att det nuvarande sanktionssystemet inte ger

Finansinspektionen tillräckliga möjligheter att ingripa på ändamålsenliga

sätt. Det föreslås därför att inspektionen får fler ingripandemedel till sitt

förfogande och ges större utrymme att bedöma vilken åtgärd som är

lämplig i en viss situation. Varning föreslås få ett utsträckt

tillämpningsområde som alternativ till återkallelse av oktroj respektive

tillstånd. Inspektionen föreslås, vid mindre allvarliga överträdelser, få

möjlighet att förutom utfärda föreläggande att vidta åtgärd och förbjuda

verkställighet av beslut, också få möjlighet att meddela anmärkning.

Betänkandet bereds för närvarande inom Finansdepartementet.

Förslagen i betänkandet gäller visserligen endast banker och kredit-

marknadsföretag. Införandet av ett nytt sanktionssystem för dessa institut

bör dock inte ses som en isolerad företeelse utan torde kunna påverka

tillsynen på hela den finansiella marknaden.

Samtidigt pågår beredning inom Regeringskansliet av betänkandet

Straffansvar för juridiska personer (SOU 1997:127), vari föreslås att

straffansvar för juridiska personer skall införas och sanktionsavgifter

som konkurrerar med straffbestämmelser tas bort.

Mot denna bakgrund bör införandet av nya möjligheter för Finans-

inspektionen att ingripa mot värdepappersinstitut och sanktionsbestäm-

melser mot dessa samordnas med beredningen av de ovannämnda

betänkandena. Något förslag i den delen läggs därför för närvarande inte

fram.

8.7 Utökad ledningsprövning

Regeringens bedömning: Kretsen av de personer som skall led-

ningsprövas enligt 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersrörelse bör inte

utvidgas.

Promemorian tar inte upp denna fråga.

Skälen för regeringens bedömning: Finansinspektionen har i en

skrivelse till regeringen i juni 1999 hemställt att kretsen av de personer

som skall ledningsprövas enligt 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappers-

rörelse skall utvidgas till att omfatta även andra personer med ledande

ställning i bolaget (Fi1999/2280).

En av förutsättningarna för att meddela tillstånd att driva värdepap-

persrörelse är enligt 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersrörelse att de som

avses ingå i värdepappersbolagets styrelse och vara verkställande

direktör eller dennes ställföreträdare har de insikter och den erfarenhet

som måste krävas av den som deltar i ledningen av ett värdepappersbolag

och även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift. Vidare skall enligt 6

kap. 9 § tredje stycket 2 samma lag ett sådant tillstånd återkallas om

någon som ingår i bolagets styrelse eller är verkställande direktör eller

dennes ställföreträdare inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 1 § 4

samma lag. Den prövning som sker i dessa fall brukar benämnas led-

ningsprövning.

Motsvarande bestämmelser avseende ledningar finns beträffande ban-

ker i bl.a. bankrörelselagen, beträffande kreditmarknadsföretag i lagen

(1992:1610) finansieringsverksamhet och beträffande försäkringsföretag

i försäkringsrörelselagen (1982:713).

Finansinspektionen har i skrivelsen anfört att kretsen för led-

ningsprövningen i värdepappersbolag bör utvidgas på så sätt att inspek-

tionen efter samråd med institutet bestämmer vilka anställda som skall

omfattas av den utvidgade ledningsprövningen.

Den av Finansinspektionen föreslagna utvidgningen innebär enligt

regeringens mening att en relativt stor krets av personer skulle kunna

komma att underkastas en inte obetydlig prövning av personliga förhål-

landen. Förslaget innebär också att utvidgningen omfattar endast an-

ställda i värdepappersbolag. En sådan ändring skulle emellertid enligt

regeringen i vart fall för närvarande föra alltför långt, främst med hänsyn

till att likartade bestämmelser gäller för de nämnda institut som står

under inspektionens tillsyn. Någon utvidgning av den krets av personer

som skall ledningsprövas bör därför inte ske.

9 Ikraftträdande

De nya reglerna bör träda i kraft den 1 januari 2001. Genom ikraftträ-

dandet av insiderstrafflagen upphävs insiderlagen (1990:1342).

Erinran om insiderlagens upphävande i ikraftträdandebestämmelsen till

lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella

instrument har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Enligt Lagrådets mening krävs en övergångsbestämmelse som anger

att för transaktioner som skett omedelbart före ikraftträdandet gäller den

längre anmälningsfristen enligt äldre lag.

Regeringen delar Lagrådets bedömning. En övergångsbestämmelse bör

därför införas i enlighet med Lagrådets förslag.

10 Ekonomiska effekter av förslagen

I promemorian har förutskickats att en överflyttning av utredningsansva-

ret till Ekobrottsmyndigheten och ett utvidgat tillsynsansvar för

Finansinspektionen torde få ekonomiska konsekvenser. Som framgår av

kapitel 5 föreslås inte någon överflyttning utan endast ett klarläggande

vid vilken tidpunkt inspektionen skall anmäla misstanke om brott till

åklagare. Detta klarläggande medför inte några ekonomiska effekter.

Förslagen syftar till att underlätta tillämpningen av insiderlagstift-

ningen. För att uppnå detta syfte föreslås exempelvis en uppdelning i två

lagar, en definition av insiderinformation och nya straffbestämmelser.

Avsikten med dessa förslag är att Finansinspektionen på ett effektivt och

konsekvent sätt skall kunna övervaka efterlevnaden av bestämmelserna i

dessa lagar. Något beaktansvärt merarbete för inspektionen synes därvid

inte uppkomma. Det bör emellertid anmärkas att ett av förslagen, nämli-

gen skyldigheten för börser och auktoriserade marknadsplatser att föra

förteckning över vissa uppdragstagares och anställdas innehav av finan-

siella instrument, innebär en ny kontrolluppgift för inspektionen.

Merarbetet i denna del är begränsat. Sammantaget är det regeringens

bedömning att nu aktuellt förslag skall hanteras inom inspektionens ram.

Förslagen syftar, utöver att underlätta tillämpningen av insiderlagstift-

ningen, även till att lagstiftningen skall bidra till att allmänhetens för-

troende för den svenska värdepappersmarknaden ökar.

11 Författningskommentar

11.1 Förslaget till insiderstrafflag

Rubriken till lagen har ändrats i enlighet med Lagrådets förslag.

1 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § första stycket insiderlagen

(1990:1342).

I punkten 1 har en definition av begreppet insiderinformation tagits in.

En sådan definition finns i artikel 1.1 i insiderdirektivet. Med insi-

derinformation skall förstås information om en icke offentliggjord eller

inte allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kur-

sen på finansiella instrument. Definitionen har tagits in för att underlätta

utformningen av bl.a. ansvarsbestämmelsen i 2 §. I 4 § insiderlagen tala-

des det om information eller kunskap om en icke offentliggjord om-

ständighet. (Ordet "information" är enligt allmänt språkbruk en sam-

lingsbeteckning för uppgifter, kunskaper och vetande av vilket slag som

helst. I begreppet information ryms alltså alla typer av uppgifter obero-

ende av deras karaktär.) Den vidsträckta innebörden av ordet

"information" gör att gränserna för vad som utgör insiderinformation

sätts av de övriga kriterierna i definitionen. Ändringen har gjorts för att

inte i onödan belasta lagtexten och någon skillnad mot tidigare är därför

inte avsedd. Informationen behöver inte vara kopplad till ett speciellt

objekt utan kan också avse en allmänt kurspåverkande omständighet,

t.ex. det allmänna ränteläget, nya skatteregler, kunskap om en stor aktie-

ägares förväntade affärer eller kunskap bland anställda hos en portfölj-

förvaltare om vad en kund har för avsikt med sina affärer (se prop.

1990/91:42 s. 82). En förutsättning för att någon skall kunna göras

ansvarig enligt bestämmelsen är att personen vid tidpunkten för förvärvet

eller avyttringen har insiderinformation. Enligt definitionen av insi-

derinformation i 1 § krävs att informationen inte skall vara offentliggjord

eller allmänt känd. Den som har information som är allmänt känd kan

således inte anses ha insiderinformation. Inte heller den som har

information om en omständighet som har upphört att ha betydelse för

kursen på finansiella instrument kan anses ha insiderinformation. Förvärv

eller avyttring av finansiella instrument får alltså ske när information av

lägst samma kvalitet och kvantitet som utlöste förbudet är offentlig eller

allmänt känd. En uppgift ska anses vara offentlig om den är tillgänglig

för var och en som vill söka efter den i massmedia, bland uttalanden från

bolaget, offentliga föredrag eller liknande (jfr prop. 1990/91:42 s. 83).

Bestämmelsen kommenteras närmare i avsnitt 7.1.

Definitionen av handel på värdepappersmarknaden i punkten 2 mot-

svarar i sak definitionen i nuvarande insiderlagen. Bestämmelsen har

dock förtydligats så att det klart framgår att definitionen omfattar handel

såväl genom som med någon som yrkesmässigt bedriver sådan verksam-

het som avses i 1 kap. 3 § första stycket lagen (1991:981) om värdepap-

persrörelse (jfr Per[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl., Lärobok i kapitalmarknadsrätt, 2

uppl., s. 278 f). Den föreslagna definitionen kommer även att omfatta

bestämmelsen om otillbörlig kurspåverkan i 9 §. I lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument finns i dag ingen motsvarande defini-

tion, men i författningskommentaren till bestämmelsen om otillbörlig

kurspåverkan (se prop. 1995/96:215 s. 94) görs en hänvisning till defi-

nitionen i insiderlagen.

I punkten 3 definieras finansiellt instrument. Denna definition liksom

den i punkten 4 har hämtats från lagen om handel med finansiella

instrument. Se vidare avsnitt 7.5.

I punkten 4 definieras fondpapper som aktie och obligation samt

sådana andra delägarrätter eller fordringsrätter som är utgivna för allmän

omsättning, andel i värdepappersfond och aktieägares rätt gentemot den

som för hans räkning förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis).

Med aktie avses aktier i såväl svenska som utländska aktiebolag (se prop.

1990/91:42 s. 51 och prop. 1990/91:142 s. 143).

2 § och 3 §

Paragraferna motsvarar i huvudsak 4 § och 20 § första stycket insider-

lagen. I de nya bestämmelserna används begreppet insiderinformation

som finns definierat i 1 §. De personer som kan fällas till ansvar för

insiderbrott är på samma sätt som enligt insiderlagen uppdelade i tre

olika personkretsar. Beträffande första och andra personkretsen gäller

samma förbud medan det för den tredje kretsen krävs att insiderinfor-

mationen ska ha kommit ut obehörigen. För att förenkla förståelsen av

vilken omfattning det nuvarande förbudet mot insiderinformation har och

undvika missförstånd har förbudet delats upp i två paragrafer. Förbudet i

2 § avser första och andra personkretsen eller de personer som har

anställning, uppdrag eller annan befattning, som normalt innebär att han

eller hon får kännedom om omständigheter som har betydelse för kursen

på finansiella instrument, och som på grund härav fått insiderinformation

eller de som får sådan information som rör ett aktiebolag i vilket de äger

aktier. Det bör anmärkas att Lagrådet har diskuterat om ordet normalt

skall utgå ur lagtexten men avstått från att framföra förslag om en sådan

ändring.

Förbudet i 3 § avser den tredje personkretsen eller de personer som fått

insiderinformation som antingen måste ha röjts av någon i 2 § eller på

annat sätt kommit ut obehörigen.

Flera remissinstanser påtalar att det är oklart i vilken utsträckning

medverkansbestämmelsen i 23 kap. 4 § brottsbalken är tillämplig. Ansvar

för insiderbrott kan inträda även då gärningsmannen tillhör kretsen av

medverkande enligt terminologin i 23 kap. 4 § brottsbalken. För att

klargöra rättsläget införs ett förbud mot att använda insiderinformation

till att med råd eller på annat sådant sätt föranleda någon annan till

förvärv eller avyttring även för den tredje personkretsen. Medverkans-

bestämmelserna i 23 kap. brottsbalken skall dock fortfarande vara

tillämpliga.

Enligt punkten 1 i respektive paragraf, som utformats med beaktande

av Lagrådets synpunkter, föreligger straffansvar för den som genom

handel på värdepappersmarknaden för egen eller annans räkning förvär-

var eller avyttrar sådana finansiella instrument som informationen rör.

Motsvarande förbudsbestämmelse fanns i 4 § insiderlagen. För att uppnå

en bättre överensstämmelse med terminologin i insiderdirektivet, har

begreppen "köpa eller sälja" bytts ut mot "förvärva eller avyttra". Punk-

ten 2 i paragraferna omfattar den som använder insiderinformation till att

med råd eller på annat sätt föranleda någon annan till sådan handel som

avses i punkten 1 och motsvarar den bestämmelse som fanns i 4 § första

stycket insiderlagen. För ansvar krävs att informationen används av

rådgivaren. Det betyder att det måste finnas ett samband mellan insi-

derinformationen och rådet. Ett råd som skulle ha fått samma innehåll

även om rådgivaren inte haft tillgång till insiderinformation medför inte

ansvar (se prop. 1995/96:215 s. 75 f). Underlåtenhet att lämna råd om-

fattas inte utan det straffbara området är begränsat till de fall då någon

aktivt vidtar en åtgärd på ett sätt som kan jämställas med råd (se prop.

1995/96:215 s. 84). Att lämna uppgift om ett förestående förvärvs-

erbjudande i det enda syftet att sätta uppgiftsmottagaren i stånd att ut-

nyttja informationen till aktieköp eller aktieförsäljning kan vara jämför-

ligt med lämnande av ett otillåtet råd (jfr prop. 1984/85:157 s. 87). För att

ett brott skall komma till stånd krävs emellertid att tipsmottagaren

föranleds att förvärva eller avyttra finansiella instrument.

För insiderbrott av normalgraden har böter utgått från straffskalan (se

avsnitt 7.2). Straffet vid sådana brott är således fängelse i högst två år.

4 §

Bestämmelsen är ny och innebär att ett nytt brott insiderförseelse

införs. Enligt bestämmelsen, som har kommenterats i avsnitt 7.3, skall

dömas till ansvar även vid ringa fall av insiderbrott.

5 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 20 § andra stycket insiderlagen och

behandlar i vilka fall ansvar kan ådömas för grovt insiderbrott.

6 §

Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 20 § tredje stycket insiderlagen.

Det har tidigare framhållits att det för en fungerande insiderlagstiftning

är viktigt att överträdelse av förbud mot insiderhandel handläggs så

snabbt och effektivt som möjligt. Mot bakgrund härav kan det inte längre

anses vara motiverat att såsom i insiderlagen ha en förlängd pre-

skriptionstid.

7 §

Paragrafen är ny och innebär att ett nytt brott obehörigt röjande av

insiderinformation införs. Bestämmelsen, som har kommenterats i

avsnitt 7.3, motsvarar artikel 3 a) i insiderdirektivet. För straffansvar

krävs att röjandet skett obehörigen. Ansvar skall därför inte ådömas då

röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller

åligganden. Något krav finns inte på att röjandet av informationen skall

föranleda någon att förvärva eller avyttra finansiella instrument. Enligt

insiderdirektivet skall, såsom Lagrådet påpekat, bestämmelsen även

omfatta den som får insiderinformation som rör ett aktiebolag i vilket han

eller hon äger aktier. I paragrafens första stycke införs därför en ny andra

mening med denna innebörd.

 Såsom framhållits i avsnitt 7.3 skall meddelarfriheten och rätten till

anonymitet enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen

äga företräde.

8 §

Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 7 § insiderlagen och

innehåller undantag från bestämmelserna i 2 6 §§. Undantaget i första

stycket 4 har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Begreppen

 köpa eller sälja har bytts ut mot förvärva eller avyttra . Vidare

används i bestämmelsen begreppet insiderinformation som finns defi-

nierat i 1 §. Orden "köp- eller säljorder" har bytts ut mot "uppdrag som

lämnats företaget att förvärva eller avyttra finansiella instrument".

Andra stycket motsvarar i huvudsak nuvarande 2 § andra stycket insi-

derlagen. I stycket har uppräkningen av de finansiella instrument som

skall jämställas med aktie kompletterats med orden aktierelaterade

finansiella instrument såsom . Avsikten är att nya instrument som inte i

dag omfattas av uppräkningen skall kunna omfattas av bestämmelsen.

Det får dock endast vara fråga om finansiella instrument som har samma

anknytning till en aktie som de i stycket uppräknade instrumenten (jfr

bl.a. prop. 1984/85:157 s. 80 och prop. 1990/91:42 s. 77). Som exempel

på ett sådant instrument kan nämnas kapitalandelslån. Se vidare även

avsnitt 7.5.

Av de uppräknade finansiella instrumenten i andra stycket har i för-

hållande till uppräkningen i 2 § andra stycket insiderlagen begreppet

 emissionsbevis ersatts av begreppet teckningsrätt . Emissionsbevis

omfattas emellertid fortfarande av bestämmelsen då uppräkningen även

tar sikte på liknande aktierelaterade finansiella instrument vilket emis-

sionsbevis utgör. Vidare har den i 2 § andra stycket sista meningen an-

givna bestämmelsen om utfärdande av köp- och säljoptioner tagits bort,

eftersom dessa situationer ändå redan omfattas av handelsförbudet.

9 §

Paragrafen motsvarar straffbestämmelsen i 7 kap. 1 § lagen om handel

med finansiella instrument.

För brott av normalgraden har böter utgått från straffskalan (se avsnitt

7.2). Straffet vid sådana brott är således fängelse i högst två år.

Även vid ringa fall av otillbörlig kurspåverkan skall det dömas till an-

svar (se avsnitt 7.3). Straffet är böter eller fängelse i högst sex månader.

10 §

Paragrafen motsvarar 1 § andra stycket insiderlagen.

11 §

Paragrafen motsvarar 27 § insiderlagen. Lagrådet har påpekat att

bestämmelsen saknar föreskrift om förverkande vid otillbörlig kurspå-

verkan, men anfört att en sådan skillnad kan vara sakligt motiverad efter-

som otillbörlig kurspåverkan kan ha så många olika bakomliggande syf-

ten att vinsten av den många gånger kan vara svår att mäta. Lagrådets på-

pekande har i nu aktuellt lagstiftningsärende inte föranlett någon vidare

åtgärd.

12 §

Paragrafens första stycke motsvarar 17 § insiderlagen och 6 kap. 1 §

lagen om handel med finansiella instrument. Finansinspektionen skall

övervaka att bestämmelserna i insiderstrafflagen följs (jfr avsnitt 5).

I andra stycket erinras om den frågerätt Finansinspektionen har för sin

tillsyn över handeln på värdepappersmarknaden enligt 6 kap. 1 a § lagen

om handel med finansiella instrument.

13 §

Paragrafen motsvarar 28 § insiderlagen och 6 kap. 4 § lagen om handel

med finansiella instrument.

14 §

Paragrafen är ny och innebär att Finansinspektionen skall göra anmälan

till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott enligt lagen har

begåtts. Finansinspektionen skall inte själv göra någon bedömning av om

gärningen kan föranleda fällande dom. Gärningens allvar, om vårdslöshet

eller uppsåt förelegat, vem som är ansvarig för överträdelsen i

straffrättslig mening och liknande bedömningar skall ske i den efterföl-

jande brottsutredningen. Bestämmelsen kommenteras närmare i avsnitt

5.3.

11.2 Förslaget till lag om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

1 §

Definitionerna i punkterna 1 och 2 har hämtats från lagen om handel med

finansiella instrument (jfr avsnitt 7.5) och definitionerna i punkterna 5

och 6 har hämtats från insiderlagen. Ändringen av definitionen av moder-

och dotterföretag har kommenterats i avsnitt 8.5.

Definitioner av värdepappersinstitut, börs och auktoriserad marknads-

plats har förts in i punkterna 3 och 4 (jfr avsnitt 8.6).

2 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § andra och tredje stycket insiderla-

gen.

I första stycket har uppräkningen av de finansiella instrument som skall

jämställas med aktie kompletterats med orden aktierelaterade finansiella

instrument såsom . Avsikten är att nya instrument som inte i dag

omfattas av uppräkningen skall kunna omfattas av bestämmelsen. Det får

dock endast vara fråga om finansiella instrument som har samma

anknytning till en aktie som de i stycket uppräknade instrumenten (jfr

bl.a. prop. 1984/85:157 s. 80 och prop. 1990/91:42 s. 77). Som exempel

på ett sådant instrument kan nämnas kapitalandelslån. Se vidare avsnitt

7.5.

Av de uppräknade finansiella instrumenten i första stycket har i för-

hållande till uppräkningen i 2 § andra stycket insiderlagen begreppet

 emissionsbevis ersatts av begreppet teckningsrätt . Andra

emissionsbevis omfattas emellertid fortfarande av bestämmelsen då

uppräkningen även tar sikte på liknande aktierelaterade finansiella

instrument vilket emissionsbevis utgör.

Andra stycket motsvarar 2 § tredje stycket insiderlagen.

3 §

Paragrafen motsvarar 8 § insiderlagen.

4 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 9 § insiderlagen, dock med undantag

för 9 § sjätte stycket som återfinns i 10 §.

Aktiemarknadsbolag skall enligt första stycket andra meningen anmäla

innehav av egna aktier. Denna anmälningsskyldighet trädde i kraft den 10

mars 2000 (se avsnitt 8.1). Enligt 1 kap. 7 § aktiebolagslagen

(1975:1385) avses med egen aktie en aktie som innehas av aktiebolaget

självt. Av nämnda bestämmelse framgår vidare bl.a. att en sådan aktie

inte skall räknas med när det i lag eller bolagsordningen för giltigt beslut

eller för utövande av befogenhet föreskrivs samtycke av ägare till en viss

andel av aktierna. I aktiebolagslagen finns ytterligare särskilda

bestämmelser om egna aktier, t.ex. att ett aktiebolag aldrig får teckna

egna aktier (7 kap. 1 § samma lag). Aktiemarknadsbolags anmälnings-

skyldighet avseende egna aktier avser endast aktier och således inte

sådana aktierelaterade instrument som avses i 2 § första stycket.

Undantaget i samma mening infördes samtidigt som nämnda anmäl-

ningsskyldighet för aktiemarknadsbolag.

Lagrådet har ansett att den i lagrådsremissen föreslagna delegations-

regeln i paragrafens sista stycke torde avse föreskrift av verkställig-

hetskaraktär. Regeringen har enligt Lagrådet rätt att besluta sådana före-

skrifter med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen, varför

regeln är onödig och därför bör utgå. Delegationsregeln har därför inte

tagits med i propositionens lagförslag.

Beträffande anmälningsskyldigheten har Lagrådet lämnat följande

synpunkter. Lagrådet utgår från att anmälningar enligt 4 § kan göras till

Finansinspektionen på elektronisk väg, t.ex. med användande av e-post,

av vem som helst, ehuru det blir inspektionens uppgift att föra in dem i

registret. Möjligheten för enskilda att göra anmälan med hjälp av teknisk

överföring synes vara en nära nog nödvändig förutsättning för att den i

6 § föreslagna femdagarsfristen skall fungera i praktiken. Att anmälan

enligt 4 § skall göras skriftligen utgör inte hinder för att tillåta anmäl-

ningar på elektronisk väg, bestyrkta med anmälarens digitala signatur

eller liknande; skriftlighetskravet måste numera anses tillgodosett även

om skriven text överförs med tekniska hjälpmedel.

Regeringen vill i detta sammanhang erinra om förslaget till lag om

kvalificerade elektroniska signaturer (prop. 1999/2000:117).

5 §

Paragrafen motsvarar 10 § insiderlagen.

6 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 13 § insiderlagen.

I första stycket har tidsfristen för anmälningsskyldigheten kortats ned

från 14 till fem dagar. Dessutom framgår det uttryckligen av samma

stycke att anmälan skall ha kommit in till Finansinspektionen inom den

angivna tidsfristen. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 8.3.

7 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 14 § insiderlagen.

Av paragrafen framgår numera uttryckligen att även ändringar i

insynsställning skall anmälas till Finansinspektionen. Detta framgick

tidigare endast genom uttalanden i förarbetena (se prop. 1990/91:42 s.

100).

Tidsfristen för anmälan i dessa fall skall, som angetts i avsnitt 8.3,

även fortsättningsvis vara 14 dagar.

8 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 15 § insiderlagen.

Av paragrafen framgår numera uttryckligen att även ändringar i

insynsställning skall anmälas till Finansinspektionen. Detta framgick

tidigare endast genom uttalanden i förarbetena (se prop. 1990/91:42 s.

100.).

Tidsfristen för anmälan i dessa fall skall, som angetts i avsnitt 8.3,

även fortsättningsvis vara 14 dagar.

9 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 16 § insiderlagen.

I första stycket har beteckningen insiderregister ersatts med insyns-

register (se avsnitt 8.2).

10 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 9 § sjätte stycket insiderlagen.

11 §

Paragrafen motsvarar 11 § insiderlagen.

I första stycket har hänvisningen till handelsförbudet i 4 § insiderlagen

tagits bort. Syftet med förteckningen skall dock vara detsamma som

tidigare (se avsnitt 8.1). Någon ändring i sak är därför inte avsedd.

Sålunda får regeringen besluta om att det vid en myndighet skall föras en

förteckning över innehav av finansiella instrument avseende bl.a. leda-

möterna i styrelsen, om det med hänsyn till tillgången på kurspåverkande

information inom en myndighet är påkallat att en sådan förteckning förs.

Det åligger således regeringen att avgöra om sådan kurspåverkande

information finns vid en myndighet att det är påkallat att föra en sådan

förteckning.

12 §

Paragrafen är ny. Bestämmelsen har kommenterats närmare i avsnitt 8.6.

I första stycket införs en skyldighet för den som är anställd eller upp-

dragstagare vid ett värdepappersinstitut, en börs eller en auktoriserad

marknadsplats och som normalt kan antas ha tillgång till icke offentlig-

gjord information om sådant förhållande som kan påverka kursen på

finansiella instrument, att till arbetsgivaren skriftligen anmäla egna

innehav av finansiella instrument och ändring i innehavet. Definitioner

av aktuella institut finns i 1 §.

I andra stycket föreskrivs, i likhet med vad som gäller anmälnings-

skyldigheten för de personer som har insynsställning i ett aktiemark-

nadsbolag, att vissa närståendes innehav skall likställas med den anmäl-

ningsskyldiges egna. Kretsen av närstående begränsas emellertid vad

gäller nu aktuell anmälningsskyldighet till att avse endast make, sambo

och omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad.

13 §

Paragrafen är ny. Bestämmelsen har kommenterats närmare i avsnitt 8.6.

Enligt första stycket åligger det värdepappersinstitut, börs och aukto-

riserad marknadsplats att föra en förteckning över sådana anmälningar

över innehav av finansiella instrument som gjorts med stöd av 12 §.

Om ett värdepappersinstitut underlåter att föra en sådan förteckning

som avses i första stycket, får Finansinspektionen enligt andra stycket

förelägga institutet att göra rättelse. Vidtas inte rättelse kan inspektionen

vidta andra sanktioner som står till förfogande, såsom exempelvis att

föreskriva vite eller meddela varning.

14 §

Paragrafen är ny och innebär att regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Finansinspektionen får meddela föreskrifter om vilka

som är anmälningsskyldiga enligt 12 §, dvs. vilka personkategorier som

omfattas av förteckningen. Vidare får föreskrifter även meddelas om vad

en förteckning enligt 13 § skall innehålla.

15 §

Paragrafen motsvarar 7 a § insiderlagen.

Förbudet mot korttidshandel gäller enligt andra stycket punkten 2

numera även aktiemarknadsbolag som förvärvar egna aktier. Denna änd-

ring trädde i kraft den 10 mars 2000 (se avsnitt 8.1).

Undantaget i sista stycket infördes samtidigt som förbudet mot kort-

tidshandel för aktiemarknadsbolagens förvärv av egna aktier infördes i

andra stycket punkten 2.

De som i huvudsak omfattas av förbudet mot korttidshandel är sådana

personer som har insynsställning enligt 3 § första stycket 1 3. Anmäl-

ningsskyldigheten för dessa personer omfattar förvärv och avyttringar

såväl på värdepappersmarknaden som utanför denna. Förbudet mot kort-

tidshandel avser därför förvärv och avyttringar såväl på som utanför vär-

depappersmarknaden.

16 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 b § insiderlagen.

I första stycket punkten 1 har ett förtydligande gjorts som innebär att

aktier får överlåtas till marknadskurs om den är lägre än anskaffnings-

kursen.

17 §

Paragrafen motsvarar 17 § insiderlagen.

18 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 18 § insiderlagen. Vissa redaktionella

ändringar har gjorts till följd av att en del av frågerätten enligt 18 § insi-

derlagen även avser utredningar om insiderbrottslighet och inte nu

aktuella överträdelser. Frågerätten enligt denna paragraf får användas

endast för att utreda överträdelser enligt denna lag (se avsnitt 5.4).

Lagrådet har påpekat att det av punkten 4 i lagrådsremissens förslag

framgår att Finansinspektionens frågerätt skall gälla i förhållande till

 myndighet . Med myndighet menas i regeringsformen regeringen,

domstol eller förvaltningsmyndighet. Lagrådet har ifrågasatt om inspek-

tionen verkligen skall ha en på lag grundad rätt att få ut uppgifter från

regeringen eller domstolarna. Om detta inte heller skulle vara avsikten,

bör ordet myndighet i punkten 4 enligt Lagrådet bytas ut mot annan

förvaltningsmyndighet .

Rätten för Finansinspektionen att få de uppgifter som den behöver för

sin utredning från myndighet infördes vid tillkomsten av insiderlagen.

Av förarbetena framgår inte annat än att avsikten synes ha varit att upp-

gifter skulle kunna erhållas från bl.a. Sveriges riksbank, Riksgäldskonto-

ret, kommuner och statliga verk (prop. 1990/91:42 s. 101). Punkten 4 har

därför utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

19 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 19 § insiderlagen.

I paragrafen har införts en möjlighet för Finansinspektionen att även

sätta ut vite om ett institut enligt 13 § andra stycket underlåter att föra

förteckning över anmälningsskyldigas innehav.

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Inspektio-

nen bör enligt Lagrådet därvid vara oförhindrad att föreskriva vite redan i

sitt första föreläggande, vilket den föreslagna formuleringen i lagråds-

remissen inte tycks ge stöd för.

20 24 §§

Paragraferna motsvarar i huvudsak 21 25 §§ insiderlagen.

25 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 26 § insiderlagen.

I första stycket hänvisas till den allmänna bestämmelsen om överkla-

gande hos allmän förvaltningsdomstol som finns i 22 a § förvaltningsla-

gen (1986:223).

26 §

Paragrafen motsvarar 28 § insiderlagen.

11.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

1 kap. 4 §

Ändringarna i andra stycket innebär att hänvisningen till insiderlagen

ersätts av en hänvisning till insiderstrafflagen och att ett tillägg görs i

anledning av att ett nytt brott obehörigt röjande av insiderinformation

införs i samma lag.

5 kap. 1 §

Första stycket punkten 5 har ändrats till följd av att bestämmelserna om

insiderbrottslighet och otillbörlig kurspåverkan numera finns i insider-

strafflagen.

8 kap. 5 §

Tredje stycket har ändrats till följd av att insiderlagen har ersatts av insi-

derstrafflagen och lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av

finansiella instrument.

11.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

6 kap. 1 a §

Paragrafen är ny. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 5.4.

Genom denna frågerätt ges Finansinspektionen rätt att inhämta upp-

gifter från de flesta aktörerna på värdepappersmarknaden. Finans-

inspektionen anser i sitt yttrande att nuvarande frågerätt i insiderlagen bör

begränsas, eftersom frågerätten i dag omfattar den som det finns

anledning att anta har gjort en överträdelse av en straffbestämmelse. En

modifierad frågerätt bör enligt inspektionen föreskriva att inspektionen

har rätt att av den som förvärvat eller avyttrat finansiella instrument få de

uppgifter som inspektionen behöver för sin marknadsövervakning och

tillsyn.

Frågerätten enligt 18 § insiderlagen vänder sig i punkten 1 mot den

som det finns anledning anta har gjort överträdelsen och i punkten 9 mot

någon annan som köpt eller sålt finansiella instrument, om det finns an-

ledning anta att köpet eller försäljningen föranletts av otillåtet råd eller

annan sådan åtgärd som avses i 4 § (förbudet mot insiderhandel). Sådan

frågerätt är enligt regeringens mening av brottsutredande karaktär.

Eftersom Finansinspektionens roll i den utredande verksamheten är rent

tillsynsinriktad och då den utredande verksamheten inte får syfta till att

utreda brott (se avsnitt 5.4), bör det inte råda några oklarheter om denna

gränsdragning. En allmän frågerätt mot de som förvärvat eller avyttrat

finansiella instrument kan komma att avse en person som har gjort sig

skyldig till en överträdelse av straffbestämmelserna. Den frågerätt som

inspektionen skall erhålla för sin tillsyn över handeln på värdepappers-

marknaden bör därför utformas på det sättet att flertalet av de aktörer på

värdepappersmarknaden som kan antas ha viktig informationen för ut-

övandet av inspektionens tillsyn omfattas.

Frågerätten motsvarar i stort den frågerätt som Finansinspektionen

enligt 18 § insiderlagen har i dag, dock med undantag för punkterna 1

och 9. En skillnad finns emellertid avseende frågerätten enligt punkten 3.

Här omfattas även större ägare till sådant aktiebolag eller sådan annan

juridisk person som avses i punkterna 1 och 2. Med större ägare avses i

detta sammanhang en ägare som äger 10 procent eller mer av kapitalet

eller av samtliga röster i eller på grund av sitt innehav har ett väsentligt

inflytande över ledningen av aktiebolaget eller den juridiska personen.

Frågerätten enligt punkten 4 har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag (se författningskommentaren till 18 § lagen om anmälningsskyl-

dighet för vissa innehav av finansiella instrument).

6 kap. 3 §

I en ny punkt 4 ges Finansinspektionen möjlighet att använda sig av vite i

vissa fall då någon inte fullgör skyldighet att lämna uppgifter enligt 1 a §

samma kapitel. Se vidare avsnitt 8.6.

7 kap.

Ändringarna innebär att kapitlet skall upphöra att gälla till följd av att

bestämmelserna i 1 och 2 §§ flyttas över till insiderstrafflagen.

11.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

3 kap. 10 §

Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till insiderlagen

ersätts av en hänvisning till insiderstrafflagen.

6 kap. 1 §

I ett nytt andra stycke erinras om den frågerätt Finansinspektionen har

för sin tillsyn över handeln på värdepappersmarknaden enligt 6 kap. 1 a §

lagen om handel med finansiella instrument.

7 kap. 1 §

I första stycket har ett tillägg gjorts beträffande normbeslut, dvs. före-

skrifter som Finansinspektionen meddelat med stöd av bemyndiganden i

lagen. I den nya bestämmelsen görs undantag från regeln om att överkla-

gande skall ske hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut i normgivnings-

ärenden är normalt av sådant slag att de inte lämpar sig för dom-

stolsprövning. Sådana beslut skall i stället överklagas till regeringen med

stöd av verksförordningen (1995:1322).

11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:543) om

börs- och clearingverksamhet

11 kap. 1 §

I ett nytt andra stycke erinras om den frågerätt Finansinspektionen har

för sin tillsyn över handeln på värdepappersmarknaden enligt 6 kap. 1 a §

lagen om handel med finansiella instrument.

11.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1479) om

kontoföring av finansiella instrument

8 kap. 3 §

Första stycket har ändrats till följd av att insiderlagstiftningen har delats

upp på två lagar samt att bestämmelserna om otillbörlig kurspåverkan har

flyttats över från lagen om handel med finansiella instrument till insi-

derstrafflagen. Finansinspektionen har i paragrafen getts möjlighet att

inhämta uppgifter från en central värdepappersförvarare för att kunna

övervaka att bestämmelserna i insiderstrafflagen följs. Åklagare har lik-

som enligt nu gällande bestämmelser rätt att inhämta uppgifter om det

finns anledning att anta att brott har begåtts. Inspektionens möjligheter

att inhämta uppgifter från central värdepappersförvarare i ärenden

rörande lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella

instrument är liksom nu gällande bestämmelser knutna till att det finns

anledning att anta att en överträdelse av bestämmelserna har skett.

Tredje stycket har ändrats till följd av att bestämmelserna om anmäl-

ningsskyldighet m.m. flyttats över från insiderlagen till lagen om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument och att be-

teckningen på nuvarande insiderregistret ändras till insynsregister (se

avsnitt 8.2).

Promemorians lagförslag

1 Förslag till lag om brott på värdepappersmarknaden

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner

1 § I denna lag förstås med

1. insiderinformation: information om en icke offentliggjord om-

ständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på finansiella

instrument,

2. handel på värdepappersmarknaden: handel på börs eller annan

organiserad marknadsplats med eller genom någon som yrkesmässigt

bedriver sådan verksamhet som avses i 1 kap. 3 § första stycket 1 5

lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

3. finansiellt instrument: fondpapper och derivatinstrument,

4. fondpapper: aktie och obligation samt sådan annan delägarrätt eller

fordringsrätt som är utgiven för allmän omsättning och andel i värdepap-

persfond,

5. derivatinstrument: annan rättighet eller förpliktelse än fondpapper

som är ägnad att omsättas på värdepappersmarknaden.

Med aktie jämställs ett finansiellt instrument som ger eller kan ge rätt

eller skyldighet att förvärva eller överlåta aktie, eller att erhålla eller utge

ett belopp som bestäms med hänsyn till värdet på aktien. Kapital-

andelslån och vinstandelslån som har getts ut av ett aktiebolag skall jäm-

ställas med av bolaget utgiven aktie, om lånet är ett finansiellt instru-

ment.

Insiderbrotten

2 § Den som har insiderinformation på grund av anställning, uppdrag

eller annan befattning och som

1. för egen eller annans räkning på värdepappersmarknaden förvärvar

eller avyttrar sådana finansiella instrument som informationen rör, eller

2. använder informationen till att med råd eller på annat sådant sätt

föranleda annan till förvärv eller avyttring som avses i 1,

döms för insiderbrott till fängelse i högst två år.

Detsamma gäller den som äger aktier i det företag som insiderinfor-

mation rör, om han har fått informationen på grund av aktieinnehavet.

För insiderbrott döms också den som i annat fall

1. fått insiderinformation som röjts av någon som avses i första eller

andra stycket eller som kommit ut obehörigen, och

2. för egen eller annans räkning på värdepappersmarknaden förvärvar

eller avyttrar sådana finansiella instrument som informationen rör.

3 § Är brott som avses i 2 § att anse som ringa, döms för insiderförseelse

till böter eller fängelse i högst sex månader.

För insiderförseelse döms även den som har insiderinformation på

grund av anställning, uppdrag eller annan befattning och som obehörigen

röjer informationen.

Insiderförseelse får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från

allmän synpunkt.

4 § Är brott som avses i 2 § med hänsyn till affärens omfattning och

övriga omständigheter grovt, döms för grovt insiderbrott till fängelse

lägst sex månader och högst fyra år.

5 § Begår någon av grov oaktsamhet en gärning som anges i 2 §, skall

han dömas för vårdslöst insiderförfarande till böter eller fängelse i högst

ett år.

Utan hinder av 35 kap. 1 § brottsbalken får påföljd dömas ut, om den

misstänkte häktats eller erhållit del av åtal för brottet inom fem år från

det att gärningen begicks.

6 § Till ansvar enligt 2 5 §§ skall inte dömas

1. vid förvärv eller avyttring av andra finansiella instrument än aktier

som görs utan att insiderinformation används,

2. vid förvärv av finansiella instrument, om insiderinformationen är

ägnad att sänka kursen på instrumentet,

3. vid avyttring av finansiella instrument, om insiderinformationen är

ägnad att höja kursen på instrumentet,

4. vid fullgörande av uppgifter som åligger någon på grund av vad som

föreskrivits i lag eller annan författning,

5. när någon tillgodogör sig rättighet eller fullgör förpliktelse på grund

av innehav av finansiellt instrument,

6. när en befattningshavare hos företag som driver värdepappersrörelse

med stöd av 1 kap. 3, 3 c eller 3 d § lagen (1991:981) om värde-

pappersrörelse

 fullgör uppdrag som lämnats företaget att förvärva eller avyttra

finansiella instrument, eller

 fullgör verksamhet som följer av avtal om att upprätthålla en mark-

nad i finansiella instrument, utan användande av insiderinformation,

7. vid förvärv av aktier som syftar till att leda till ett offentligt erbju-

dande till en vidare krets av aktieägare, om insiderinforma-tionen endast

utgörs av information om erbjudandet.

Otillbörlig kurspåverkan

7 § Den som, vid handel på värdepappersmarknaden, i avsikt att otillbör-

ligt påverka priset vid allmän omsättning av finansiella instrument

1. sluter avtal eller företar annan rättshandling för skens skull,

2. i hemlighet förenar överlåtelse av finansiella instrument med ut-

fästelse att senare förvärva dessa till visst lägsta pris eller med villkor

som begränsar rätten till fortsatt överlåtelse eller annars är avsedda att

undandra instrumenten allmän omsättning,

döms för otillbörlig kurspåverkan till fängelse i högst två år eller, om

brottet är ringa till böter eller fängelse i högst sex månader.

Detsamma gäller, om någon, i annat fall än som avses i första stycket,

vid handel på värdepappersmarknaden i avsikt att otillbörligt påverka pri-

set vid allmän omsättning av finansiella instrument ingår köp- eller

säljavtal, lämnar anbud om slutande av sådant avtal, vidtar annan

liknande åtgärd eller föranleder någon annan till sådan rättshandling och

åtgärden är ägnad att vilseleda köpare och säljare av finansiella

instrument.

Är brottet med hänsyn till omfattningen av kurspåverkan eller övriga

omständigheter att anse som grovt, skall dömas till fängelse i lägst sex

månader och högst fyra år.

Gemensamma bestämmelser

8 § Ansvar enligt denna lag skall inte dömas ut, om gärningen är belagd

med strängare straff i brottsbalken.

9 § Ansvar enligt denna lag skall inte dömas ut vid affärer som genom-

förs för Sveriges riksbanks eller Riksgäldskontorets räkning.

Förverkande

10 § Vinning av brott enligt 2 5 §§ skall förklaras förverkad, om det inte

är oskäligt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2 Förslag till lag om anmälningsskyldighet för vissa innehav av

finansiella instrument

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner

1 § I denna lag förstås med

1. finansiellt instrument: fondpapper och derivatinstrument,

2. fondpapper: aktie och obligation samt sådan annan delägarrätt eller

fordringsrätt som är utgiven för allmän omsättning och andel i värdepap-

persfond,

3. derivatinstrument: annan rättighet eller förpliktelse än fondpapper

som är ägnad att omsättas på värdepappersmarknaden,

4. aktiemarknadsbolag: svenskt aktiebolag som utgivit aktier vilka är

noterade vid en börs eller auktoriserad marknadsplats,

5. moder och dotterföretag: vad som anges i 1 kap. 5 och 6 §§

aktiebolagslagen (1975:1385) om moderbolag och dotterföretag, varvid

vad som sägs om moderbolag skall tillämpas även på andra juridiska per-

soner än aktiebolag. Om två juridiska personer äger så många aktier eller

andelar i en annan svensk eller utländsk juridisk person att de har hälften

var av rösterna för samtliga aktier eller andelar, är vid tillämpningen av

denna lag de förstnämnda juridiska personerna att jämställa med moder-

företag och den sistnämnda att jämställa med dotterföretag.

2 § Med aktie jämställs ett finansiellt instrument som ger eller kan ge rätt

eller skyldighet att förvärva eller överlåta aktie, eller att erhålla eller utge

ett belopp som bestäms med hänsyn till värdet på aktien. Kapital-

andelslån och vinstandelslån som har getts ut av ett aktiebolag skall jäm-

ställas med av bolaget utgiven aktie, om lånet är ett finansiellt instrument

Om finansiella instrument ägs av två eller flera med samäganderätt,

skall en delägare vid tillämpningen av denna lag anses vara ägare till så

många av instrumenten som svarar mot hans lott i det samfällda inneha-

vet.

Anmälningsskyldighet

Insynsställning

3 § Följande fysiska personer anses enligt denna lag ha insynsställning i

ett aktiemarknadsbolag:

1. ledamot eller suppleant i bolagets eller dess moderföretags styrelse,

2. verkställande direktör eller vice verkställande direktör i bolaget eller

dess moderföretag,

3. revisor eller revisorssuppleant i bolaget eller dess moderföretag,

4. bolagsman i ett handelsbolag som är bolagets moderföretag, dock

inte kommanditdelägare,

5. innehavare av annan ledande befattning i eller annat kvalificerat

uppdrag av stadigvarande natur för bolaget eller dess moderföretag, om

befattningen eller uppdraget normalt kan antas medföra tillgång till icke

offentliggjord information om sådant förhållande som kan påverka kur-

sen på aktierna i bolaget,

6. befattningshavare eller uppdragstagare enligt 1 3 eller annan

ledande befattningshavare i ett dotterföretag, om denne normalt kan antas

få tillgång till icke offentliggjord information om sådant förhållande som

kan påverka kursen på aktierna i bolaget,

7. den som äger aktier i bolaget, motsvarande minst tio procent av

aktiekapitalet eller av röstetalet för samtliga aktier i bolaget, eller äger

aktier i denna omfattning tillsammans med sådan fysisk eller juridisk

person som är aktieägaren närstående på det sätt som anges i 5 § första

stycket.

Finansinspektionen skall på begäran av aktiemarknadsbolaget eller dess

moderföretag pröva frågan, om en befattningshavare eller uppdragstagare

har en sådan ledande ställning eller ett sådant kvalificerat uppdrag som

avses i första stycket 5 eller 6.

Anmälningsskyldighet för personer med insynsställning

4 § Den som har insynsställning i ett aktiemarknadsbolag skall skriftligen

anmäla innehav av aktier i bolaget och ändring i innehavet till

Finansinspektionen. Sådan anmälan skall också göras av ett aktiemark-

nadsbolag som innehar egna aktier.

Vad som sägs i första stycket andra meningen skall inte tillämpas vid

innehav av egna aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om vär-

depappersrörelse.

Finansinspektionen kan medge befrielse från anmälningsskyldigheten

om motsvarande uppgifter kan erhållas på annat sätt.

Anmälningsskyldigheten gäller dock inte

1. innan den som avses i 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot under-

rättelse enligt 7 eller 8 §,

2. om innehavet inte uppgår till 200 aktier eller, om innehavet avser

värdepapper som enligt 2 § första stycket likställs med aktier, understiger

ett marknadsvärde motsvarande 50 000 kronor,

3. om ändring i innehavet efter den senast gjorda anmälningen inte

uppgår till 200 aktier eller, om ändringen avser värdepapper som enligt 2

§ första stycket likställs med aktier, understiger ett marknadsvärde

motsvarande 50 000 kronor,

4. om ökning i innehavet föranletts av fondemission eller av att akties

nominella belopp sänkts genom att aktien delats upp,

5. interimsbevis som erhållits i utbyte mot annat värdepapper som av-

ses i 2 § första stycket.

Av 5 § framgår att anmälningsskyldigheten omfattar även vissa närstå-

endes aktieinnehav.

Uppgifter som skall anmälas enligt denna paragraf får efter tillstånd av

Finansinspektionen föras över till insynsregistret genom automatisk

databehandling. Sådant tillstånd får ges endast till den som är förvaltare

enligt 3 kap. 7 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella

instrument.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får närmare föreskriva vad en anmälan enligt första stycket skall

innehålla.

5 § Vid tillämpning av 4 § första stycket första meningen skall följande

aktier i aktiemarknadsbolaget likställas med den anmälningsskyldiges

egna, nämligen sådana som ägs av

1. make eller sambo till den anmälningsskyldige,

2. omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad,

3. juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett

väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller

någon som avses i 1 eller 2 eller flera av dem tillsammans innehar

 ägarandel, uppgående till tio procent eller mer av aktiekapitalet eller

av andelarna, eller

 ekonomisk andel, innefattande rätt att uppbära tio procent eller mer

av avkastningen, eller

 röstandel, uppgående till tio procent eller mer av röstetalet för

samtliga aktier eller av röstetalet hos det högsta beslutande organet,

4. juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett

väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller

någon som avses i 1 3 eller flera av dem tillsammans innehar en sådan

ägarandel, ekonomisk andel eller röstandel som avses i 3.

Om flera personer är anmälningsskyldiga för samma aktieinnehav eller

för ändring i innehavet, behöver anmälan endast göras av en av dem.

6 § Anmälan enligt 4 § om aktieinnehav eller ändring i innehavet skall

göras senast fem dagar efter det att

1. aktie i bolaget noterats vid en börs eller auktoriserad marknadsplats,

 2. insynsställning uppkommit enligt 3 § första stycket 1 4 eller 7 eller

den som omfattas av 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot underrättelse

enligt 7 eller 8 §,

3. den anmälningsskyldige förvärvat eller överlåtit aktier i bolaget eller

annan ändring skett i aktieinnehavet, eller

4. den anmälningsskyldige fått vetskap om att närstående, som avses i

5 §, innehar, förvärvat eller överlåtit aktier i bolaget eller att annan änd-

ring skett i den närståendes aktieinnehav.

7 § Ett aktiemarknadsbolag skall anmäla till Finansinspektionen vilka

personer som har insynsställning i bolaget eller dess dotterföretag enligt

3 § första stycket 1 3, 5 och 6 senast fem dagar från det att insyns-

ställningen uppkom. Aktiemarknadsbolaget skall samtidigt skriftligen

underrätta personer med insynsställning enligt 3 § första stycket 5 eller 6

om anmälan.

8 § Ett aktiemarknadsbolags moderföretag skall anmäla till Finans-

inspektionen vilka personer i moderföretaget som har insynsställning

enligt 3 § första stycket 1 5 senast fem dagar från det att insynsställ-

ningen uppkom. Moderföretaget skall samtidigt skriftligen underrätta

personer med insynsställning enligt 3 § första stycket 5 om anmälan.

9 § Finansinspektionen skall föra eller låta föra register (insynsregister)

över anmälningar som gjorts enligt 4, 7 och 8 §§ eller, i fall som avses i 4

§ tredje stycket, över däremot svarande uppgifter som lämnats från annat

register.

Uppgifter som inte längre omfattas av anmälningsskyldighet får avfö-

ras ur registret. Uppgifterna skall dock bevaras i minst tio år efter det att

de avförts.

Registret skall föras med hjälp av automatisk databehandling.

Finansinspektionen är personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen

(1998:204) för den behandling av personuppgifter som sker i registret.

Inspektionen skall på lämpligt sätt underrätta de registrerade om

registret.

Registret skall vara offentligt.

Anmälningsskyldighet inom myndigheter och kommuner

10 § Om det med hänsyn till tillgången på kurspåverkande information

inom en myndighet är påkallat, får regeringen besluta att det vid myndig-

heten skall föras en förteckning över innehav av finansiella instrument

avseende ledamöterna i styrelsen samt de arbetstagare, uppdragstagare

eller andra funktionärer som myndigheten bestämmer med hänsyn till

deras särskilda insynsställning.

En kommun har motsvarande befogenhet som avses i första stycket i

fråga om ledamöter och ersättare i kommunala organ samt arbetstagare,

uppdragstagare och andra funktionärer hos kommunen.

Den som omfattas av en förteckning enligt denna paragraf skall till

myndigheten skriftligen anmäla sitt innehav av finansiella instrument och

ändringar i innehavet.

Förbud mot korttidshandel

Förbudsbestämmelse

11 § Om den som enligt 3 § första stycket 1 3 har insynsställning i ett

aktiemarknadsbolag förvärvar aktier i bolaget, får aktier av samma slag

upp till motsvarande antal överlåtas mot vederlag tidi-gast tre månader

efter förvärvet.

Detsamma gäller för

1. fysiska och juridiska personer som förvärvar aktier i aktiemark-

nadsbolaget och vilkas aktier enligt 5 § skall likställas med aktier som

innehas av personer som avses i första stycket, samt

2. aktiemarknadsbolag som förvärvar egna aktier.

Vad som sägs i andra stycket 2 skall inte tillämpas vid förvärv av egna

aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

eller när en tidigare avyttring föreskrivs i lag.

Undantag från förbudet

12 § Utan hinder av 11 § får

1. aktier överlåtas till marknadskurs om den är lägre än an-skaffnings-

kursen,

2. aktier överlåtas enligt villkoren i ett offentligt erbjudande om köp av

aktier,

3. överlåtelse ske av tilldelade emissionsrätter.

Om det finns synnerliga skäl, får Finansinspektionen medge ytterligare

undantag från förbudet enligt 11 §.

Tillsyn

13 § Finansinspektionen övervakar efterlevnaden av bestämmel-serna i

denna lag.

14 § Om det finns anledning anta att en bestämmelse i denna lag har

överträtts, har Finansinspektionen rätt att få de uppgifter som den behö-

ver för sin utredning från

1. den som det finns anledning anta har gjort överträdelsen,

2. ett aktiebolag eller en juridisk person i övrigt vars finansiella

instrument överträdelsen gäller,

3. moderföretaget till det aktiebolag eller den juridiska person som

avses i 2,

4. myndighet,

5. börs, auktoriserad marknadsplats eller clearingorganisation enligt 1

kap. 4 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

6. börsmedlem eller clearingmedlem enligt 1 kap. 4 § lagen (1992:543)

om börs- och clearingverksamhet eller kontoförande institut enligt 3 kap.

1 § lagen (1999:1479) om kontoföring av fi-nansiella instrument,

7. någon som driver värdepappersrörelse med stöd av 1 kap. 3, 3 c eller

3 d § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall

fullgöras.

15 § Om någon inte fullgör sin skyldighet enligt 14 § första stycket 2 3

eller 5 7, får Finansinspektionen förelägga vite.

Avgifter

16 § Finansinspektionen skall besluta att en särskild avgift skall tas ut,

om någon

1. underlåter att inom föreskriven tid göra anmälan enligt 4, 7 eller 8 §,

2. lämnar oriktig eller vilseledande uppgift vid fullgörande av anmäl-

ningsskyldighet enligt någon av nämnda paragrafer eller vid fullgörande

av uppgiftsskyldighet som avses i 14 § första stycket 2, 3, 5 och 6,

3. överlåter aktier i strid mot 11 §.

17 § Särskild avgift beräknas enligt följande,

1. vid underlåtenhet att göra anmälan enligt 4 § eller när oriktig eller

vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av

anmälningsskyldighet enligt samma paragraf: 10 procent av vederlaget

för aktierna eller, om vederlag inte har utgått, 15 000 kronor,

2. vid underlåtenhet att göra anmälan eller lämna uppgifter enligt 7

eller 8 § eller när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid full-

görande av anmälningsskyldighet enligt samma paragrafer: 15 000 kro-

nor,

3. när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av

uppgiftsskyldighet som avses i 14 § första stycket 2, 3, 5 eller 6: 15 000

kronor,

4. vid överträdelse av 11 §: 90 procent av skillnaden mellan inköps-

och försäljningspriset.

Avgift enligt första stycket 1 eller 4 skall uppgå till lägst 15 000 och

högst 350 000 kronor.

18 § Särskild avgift tas ut av den som enligt bestämmelse som avses i 16

§ 1 och 2 är skyldig att göra anmälan eller lämna uppgift som där åsyftas

eller, såvitt avser 16 § 3, inte får överlåta aktier inom viss tid efter för-

värvet.

Innan beslut om särskild avgift meddelas skall den berörde ges tillfälle

att yttra sig i ärendet hos Finansinspektionen. Beslut om att ta ut avgift

får inte meddelas, om den berörde inte senast två år från det att

lagöverträdelsen ägde rum har delgetts upplysning om att frågan om sär-

skild avgift har tagits upp av inspektionen.

19 § Om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller det annars finns syn-

nerliga skäl, får särskild avgift efterges helt eller delvis.

20 § Särskild avgift skall betalas till Finansinspektionen och tillfaller

staten. Bestämmelser om indrivning av sådan avgift finns i lagen

(1993:891) om indrivning av statliga fordringar. Vid indrivning får verk-

ställighet ske enligt utsökningsbalken.

Överklagande

21 § Finansinspektionens beslut enligt denna lag får överklagas hos all-

män förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte beslut som avses i 20 §

första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223).

Inspektionen får i fråga om annat beslut än sådant som gäller särskild

avgift förordna att beslutet skall gälla omedelbart.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Kostnad för tillsyn

22 § För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag

skall de institut som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Undantag

23 § Vad som sägs i denna lag skall inte tillämpas vid affärer som

genomförs för Sveriges riksbanks eller Riksgäldskontorets räkning.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel

med finansiella instrument

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med

finansiella instrument

dels att 7 kap. 1 och 2 §§ skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 8 kap. skall betecknas 7 kap.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

Härigenom föreskrivs att i fråga om lagen (1991:981) om värdepappers-

fonder

dels att 3 kap. 10 § och 7 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 4 kap. 6 8 §§, samt

närmast före 4 kap. 6 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap

10 §1

Om ett svenskt värdepappers-

institut organiserar handel i finan-

siella instrument skall institutet

övervaka handeln och kursbild-

ningen och se till att handeln inte

sker i strid med insiderlagen

(1990:1342) andra författningar

eller god sed på värdepappers-

marknaden.

Om ett svenskt värdepappers-

institut organiserar handel i finan-

siella instrument skall institutet

övervaka handeln och kursbild-

ningen och se till att handeln inte

sker i strid med lagen om brott på

värdepappersmarknaden, andra

författningar eller god sed på

värdepappersmarknaden.

Första stycket gäller inte om övervakning sker enligt 4 kap. 2 § andra

stycket eller 7 kap. 2 § första stycket lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om övervakningen av handeln och

kursbildningen vid ett värdepappersinstitut.

4 kap.

Anmälningsskyldighet för

innehav av finansiella instrument

6 §

Den som är uppdragstagare

eller anställd i ett svenskt vär-

depappersinstitut och som normalt

kan antas ha tillgång till icke

offentliggjord information om

sådant förhållande som kan

påverka kursen på finansiella

instrument, skall till arbetsgivaren

skriftligen anmäla innehav av

finansiella instrument och ändring

i innehavet.

7 §

Ett värdepappersinstitut skall

föra en förteckning över sådana

anmälningar över innehav av

finansiella instrument som gjorts

enligt 6 §.

Om ett värdepappersinstitut

underlåter att föra en sådan

förteckning som avses i första

stycket, skall Finansinspektionen

förelägga institutet att göra

rättelse.

8 §

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

föreskrifter om vilka som är

anmälningsskyldiga enligt 6 § och

vad en förteckning enligt 7 § skall

innehålla.

7 kap.

1 §2

Finansinspektionens beslut enligt 6 kap. 6 § och 10 § andra stycket får

inte överklagas.

Beslut som Finansinspektionen meddelar med stöd av 1 kap. 3 §, 2

kap. 3 och 7 §§, 3 kap. 4 § och 6 kap. 9 § får överklagas hos kammarrät-

ten.

Andra beslut som inspektionen

meddelar enligt denna lag får

överklagas hos länsrätten. Pröv-

ningstillstånd krävs vid överkla-

gande till kammarrätten av läns-

rättens avgörande.

Andra beslut som inspektionen

meddelar enligt denna lag får

överklagas hos länsrätten. Detta

gäller dock inte beslut som avses i

20 § första stycket 5 förvalt-

ningslagen (1986:223).

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten av

länsrättens avgörande.

Inspektionen får bestämma att ett beslut om förbud eller före-läggande

enligt 6 kap. 7 eller 8 § eller om återkallelse enligt 9 § skall gälla

omedelbart.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 2 § lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

2 §1

En börs skall ha ändamålsenliga regler för hur handeln vid börsen skall

gå till.

Börsen skall övervaka handeln och kursbildningen vid börsen och se

till att handeln sker i överensstämmelse med denna lag och andra för-

fattningar samt med god sed på värdepappersmarknaden.

Börsen är skyldig att på begäran

av Finansinspektionen ge inspek-

tionen terminalåtkomst till sitt

system för övervakningen av han-

deln och kursbildningen.

Börsen är skyldig att på begäran

av Finansinspektionen eller

Ekobrottsmyndigheten ge myn-

digheten terminalåtkomst till sitt

system för övervakningen av han-

deln och kursbildningen.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om övervakningen av handeln och

kursbildningen vid en börs.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på

Ds 2000:4 Ny insiderlagstiftning, m.m.

Justitieombudsmannen, Sveriges riksbank, Svea hovrätt, Kammarrätten i

Stockholm, Stockholms tingsrätt, Datainspektionen, Ekobrottsmyndig-

heten, Finansinspektionen, Konkurrensverket, Riksgäldskontoret, Riks-

polisstyrelsen, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Riksåklagaren,

Allmänna pensionsfonden; Första-tredje fondstyrelserna, Allmänna pen-

sionsfonden; Sjätte fondstyrelsen, Aktiefrämjandet, Finansbolagens Fö-

rening, Fondbolagens Förening, Föreningen Auktoriserade Revisorer

FAR, SACO Sveriges Akademikers Centralorganisation, Stockholms

Handelskammare, Uppsala universitet; juridiska fakultetsnämnden,

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska Bankföreningen,

Svenska Fondhandlareföreningen, Sveriges Advokatsamfund, Sveriges

Aktiesparares Riksförbund, Sveriges Finansanalytikers Förening, Sveri-

ges Försäkringsförbund, Sveriges Industriförbund, Tjänstemännens Cent-

ralorganisation (TCO), VPC AB, OM Stockholmsbörsen AB, AktieTor-

get Aktiebolag, Alfred[REDACTED_EFTERNAMN] Holding AB, Alfred[REDACTED_EFTERNAMN] Fondkommission

AB, Brottsförebyggande rådet (BRÅ), Finansförbundet, Åklagarmyndig-

heten i Göteborg, Åklagarmyndigheten i Malmö, Åklagarmyndigheten i

Västerås.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om brott på värdepappersmarknaden

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner

1 § I denna lag förstås med

1. insiderinformation: information om en icke offentliggjord eller inte

allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på

finansiella instrument,

2. handel på värdepappersmarknaden: handel på börs eller någon

annan organiserad marknadsplats eller handel med eller genom någon

som yrkesmässigt bedriver sådan verksamhet som avses i 1 kap. 3 §

första stycket 1 5 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

3. finansiellt instrument: fondpapper och annan rättighet eller för-

pliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden,

4. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter

eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i vär-

depappersfond och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning

förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis).

Insiderbrotten

2 § Den som har anställning, uppdrag eller annan befattning, som nor-

malt innebär att han eller hon får kännedom om omständigheter som har

betydelse för kursen på finansiella instrument, och som på grund härav

fått insiderinformation eller den som får insiderinformation som rör ett

aktiebolag i vilket han eller hon äger aktier och

1. för egen eller någon annans räkning på värdepappersmarknaden för-

värvar eller avyttrar sådana finansiella instrument som informationen rör,

eller

2. använder informationen till att med råd eller på annat sådant sätt

föranleda någon annan till förvärv eller avyttring som avses i 1,

döms för insiderbrott till fängelse i högst två år.

3 § För insiderbrott döms också den som i annat fall än som anges i 2 §

får insiderinformation som antingen måste ha röjts av någon som avses i

2 § eller på annat sätt kommit ut obehörigen och

1. för egen eller någon annans räkning på värdepappersmarknaden för-

värvar eller avyttrar sådana finansiella instrument som informationen rör,

eller

2. använder informationen till att med råd eller på annat sådant sätt

föranleda någon annan till förvärv eller avyttring som avses i 1.

4 § Är brott som avses i 2 3 §§ att anse som ringa, döms för insiderför-

seelse till böter eller fängelse i högst sex månader.

5 § Är brott som avses i 2 3 §§ med hänsyn till affärens omfattning och

övriga omständigheter grovt, döms för grovt insiderbrott till fängelse

lägst sex månader och högst fyra år.

6 § Den som av grov oaktsamhet begår en gärning som anges i 2 3 §§,

döms för vårdslöst insiderförfarande till böter eller fängelse i högst ett

år.

7 § Den som har anställning, uppdrag eller annan befattning, som nor-

malt innebär att han eller hon får kännedom om omständigheter som har

betydelse för kursen på finansiella instrument, och som på grund härav

fått insiderinformation och som obehörigen röjer sådan information,

döms för obehörigt röjande av insiderinformation till böter eller fängelse

i högst sex månader.

För det fall informationen blir allmänt känd samtidigt med att den röjs

döms dock inte till ansvar.

8 § Utan hinder av 2 6 §§ får

1. befattningshavare hos företag som driver värdepappersrörelse med

stöd av 1 kap. 3, 3 c eller 3 d § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

fullgöra uppdrag som lämnats företaget att förvärva eller avyttra

finansiella instrument samt, utan användande av insiderinformation, full-

göra verksamhet som följer av avtal om att upprätthålla en marknad i ett

eller flera finansiella instrument,

2. förvärv ske av annat än option eller termin då insiderinformationen

är ägnad att sänka kursen eller avyttring ske av annat än option eller ter-

min då informationen är ägnad att höja kursen,

3. uppgifter fullgöras som åligger någon på grund av vad som föreskri-

vits i lag eller annan författning,

4. förvärv ske av aktier som syftar till att leda till ett offentligt erbju-

dande till en vidare krets av aktieägare, om insiderinformationen endast

utgörs av information om erbjudandet,

5. innehavare av option när optionens löptid går ut förvärva eller av-

yttra den underliggande tillgången eller avyttra optionen,

6. utfärdare av option i samband med lösen avyttra eller förvärva den

underliggande tillgången som optionen avser,

7. den som förvärvat eller avyttrat termin vid slutdag fullgöra avtalet,

8. förvärv eller avyttring ske av andra finansiella instrument än aktier,

om förvärvet eller avyttringen sker utan att insiderinformation används.

Vad som föreskrivs i denna paragraf om aktie skall också tillämpas på

aktierelaterade finansiella instrument såsom emissionsbevis, interims-

bevis, optionsbevis, konvertibelt skuldebrev, skuldebrev förenat med

optionsrätt till nyteckning, vinstandelsbevis, aktieoption och aktietermin.

Otillbörlig kurspåverkan

9 § Den som, vid handel på värdepappersmarknaden, i avsikt att otillbör-

ligt påverka priset vid allmän omsättning av finansiella instrument

1. sluter avtal eller företar annan rättshandling för skens skull,

2. i hemlighet förenar avyttring av finansiella instrument med utfäs-

telse att senare förvärva dessa till visst lägsta pris eller med villkor som

begränsar rätten till fortsatt avyttring eller annars är avsedda att undandra

instrumenten allmän omsättning,

döms för otillbörlig kurspåverkan till fängelse i högst två år eller, om

brottet är ringa till böter eller fängelse i högst sex månader.

Detsamma gäller, om någon, i annat fall än som avses i första stycket,

vid handel på värdepappersmarknaden i avsikt att otillbörligt påverka pri-

set vid allmän omsättning av finansiella instrument ingår köp- eller

säljavtal, lämnar anbud om slutande av sådant avtal, vidtar annan

liknande åtgärd eller föranleder någon annan till sådan rättshandling och

åtgärden är ägnad att vilseleda köpare och säljare av finansiella

instrument.

Är brottet med hänsyn till omfattningen av kurspåverkan eller övriga

omständigheter att anse som grovt, skall dömas till fängelse i lägst sex

månader och högst fyra år.

Gemensam bestämmelse

10 § Ansvar enligt denna lag skall inte dömas ut vid affärer som genom-

förs för Sveriges riksbanks eller Riksgäldskontorets räkning.

Förverkande

11 § Vinning av brott enligt 2 6 §§ skall förklaras förverkad, om det inte

är oskäligt.

Tillsyn m.m.

12 § Finansinspektionen övervakar att bestämmelserna i denna lag följs.

13 § För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag

skall de institut som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Anmälan om brott

14 § Finansinspektionen skall göra anmälan till åklagaren så snart det

finns anledning att anta att brott enligt denna lag har begåtts.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Genom denna lag upphävs insiderlagen (1990:1342).

Förslag till lag om anmälningsskyldighet för vissa innehav av

finansiella instrument

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner

1 § I denna lag förstås med

1. finansiellt instrument: fondpapper och annan rättighet eller för-

pliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden,

2. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter

eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i vär-

depappersfond och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning

förvarar aktiebrev i ett utländskt företag (depåbevis),

3. värdepappersinstitut: vad som anges i 1 kap. 2 § 4 lagen (1991:981)

om värdepappersrörelse,

4. börs och auktoriserad marknadsplats: vad som anges i 1 kap. 4 § 1

och 3 lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

5. aktiemarknadsbolag: svenskt aktiebolag som utgivit aktier vilka är

noterade vid en börs eller en auktoriserad marknadsplats,

6. moder- och dotterföretag: vad som anges i 1 kap. 5 och 6 §§ aktie-

bolagslagen (1975:1385) om moderbolag och dotterföretag, varvid vad

som sägs om moderbolag skall tillämpas även på andra juridiska perso-

ner än aktiebolag. Om två juridiska personer äger så många aktier eller

andelar i en annan svensk eller utländsk juridisk person att de har hälften

var av rösterna för samtliga aktier eller andelar, är dock vid tillämp-

ningen av denna lag de förstnämnda juridiska personerna att jämställa

med moderföretag och den sistnämnda juridiska personen att jämställa

med dotterföretag.

2 § Vad som föreskrivs om aktie skall också tillämpas på aktierelate-

rade finansiella instrument såsom teckningsrättsbevis, interimsbevis,

optionsbevis, konvertibelt skuldebrev, skuldebrev förenat med options-

rätt till nyteckning, vinstandelsbevis, aktieoption och aktietermin. Utfär-

dande av köpoption skall likställas med avyttring av de aktier optionen

avser medan utfärdande av säljoption skall likställas med förvärv av

aktierna.

Om finansiella instrument ägs av två eller flera med samäganderätt,

skall en delägare vid tillämpningen av denna lag anses vara ägare till så

många av instrumenten som svarar mot hans lott i det samfällda inneha-

vet.

Anmälningsskyldighet

Insynsställning

3 § Följande fysiska personer anses enligt denna lag ha insynsställning i

ett aktiemarknadsbolag:

1. ledamot eller suppleant i bolagets eller dess moderföretags styrelse,

2. verkställande direktör eller vice verkställande direktör i bolaget eller

dess moderföretag,

3. revisor eller revisorssuppleant i bolaget eller dess moderföretag,

4. bolagsman i ett handelsbolag som är bolagets moderföretag, dock

inte kommanditdelägare,

5. annan ledande befattningshavare i eller annan kvalificerad upp-

dragstagare av stadigvarande natur för bolaget eller dess moderföretag,

om denne normalt kan antas få tillgång till icke offentliggjord informa-

tion om sådant förhållande som kan påverka kursen på aktierna i bolaget,

6. befattningshavare eller uppdragstagare enligt 1 3 eller annan

ledande befattningshavare i ett dotterföretag, om denne normalt kan antas

få tillgång till icke offentliggjord information om sådant förhållande som

kan påverka kursen på aktierna i bolaget,

7. den som äger aktier i bolaget, motsvarande minst tio procent av

aktiekapitalet eller av röstetalet för samtliga aktier i bolaget, eller äger

aktier i denna omfattning tillsammans med sådan fysisk eller juridisk

person som är aktieägaren närstående på det sätt som anges i 5 § första

stycket.

Finansinspektionen skall på begäran av aktiemarknadsbolaget eller

dess moderföretag pröva frågan om en befattningshavare eller upp-

dragstagare har en sådan ledande ställning eller ett sådant kvalificerat

uppdrag som avses i första stycket 5 eller 6.

Anmälningsskyldighet för personer med insynsställning

4 § Den som har insynsställning i ett aktiemarknadsbolag skall skriftligen

anmäla innehav av aktier i bolaget och ändring i innehavet till

Finansinspektionen. Sådan anmälan skall också göras av ett aktiemark-

nadsbolag som innehar egna aktier, dock inte då det är fråga om innehav

av egna aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om värdepap-

persrörelse.

Anmälningsskyldighet gäller dock inte

1. innan den som avses i 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot under-

rättelse enligt 7 eller 8 §,

2. om innehavet inte uppgår till 200 aktier eller, om innehavet avser

värdepapper som enligt 2 § första stycket likställs med aktier, understiger

ett marknadsvärde motsvarande 50 000 kronor,

3. om ändring i innehavet efter den senast gjorda anmälningen inte

uppgår till 200 aktier eller, om ändringen avser värdepapper som enligt

2 § första stycket likställs med aktier, understiger ett marknadsvärde

motsvarande 50 000 kronor,

4. om ökning i innehavet föranletts av fondemission eller av att akties

nominella belopp sänkts genom att aktien delats upp.

Av 5 § framgår att anmälningsskyldigheten omfattar även vissa när-

ståendes aktieinnehav.

Finansinspektionen kan medge befrielse från anmälningsskyldigheten

om motsvarande uppgifter kan erhållas på annat sätt.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får närmare föreskriva vad en anmälan enligt första stycket skall

innehålla.

5 § Vid tillämpning av 4 § första stycket första meningen skall följande

aktier i aktiemarknadsbolaget likställas med den anmälningsskyldiges

egna, nämligen sådana som ägs av

1. make eller sambo till den anmälningsskyldige,

2. omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad,

3. juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett

väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller

någon som avses i 1 eller 2 eller flera av dem tillsammans innehar

 ägarandel, uppgående till tio procent eller mer av aktiekapitalet eller

av andelarna, eller

 ekonomisk andel, innefattande rätt att uppbära tio procent eller mer

av avkastningen, eller

 röstandel, uppgående till tio procent eller mer av röstetalet för

samtliga aktier eller av röstetalet hos det högsta beslutande organet,

4. juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett

väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller

någon som avses i 1 3 eller flera av dem tillsammans innehar en sådan

ägarandel, ekonomisk andel eller röstandel som avses i 3.

Om flera personer är anmälningsskyldiga för samma aktieinnehav eller

för ändring i innehavet, behöver anmälan endast göras av en av dem.

6 § Anmälan enligt 4 § om aktieinnehav eller ändring i innehavet skall ha

kommit in till Finansinspektionen senast fem dagar efter det att

1. aktie i bolaget noterats vid en börs eller en auktoriserad marknads-

plats,

2. insynsställning uppkommit enligt 3 § första stycket 1 4 eller 7 eller

den som omfattas av 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot underrättelse

enligt 7 eller 8 §,

3. den anmälningsskyldige förvärvat eller avyttrat aktier i bolaget eller

annan ändring skett i aktieinnehavet, eller

4. den anmälningsskyldige fått vetskap om att närstående, som avses i

5 §, innehar, förvärvat eller avyttrat aktier i bolaget eller att annan änd-

ring skett i den närståendes aktieinnehav.

Aktiemarknadsbolagens skyldigheter

7 § Ett aktiemarknadsbolag skall anmäla till Finansinspektionen vilka

personer som har insynsställning i bolaget eller dess dotterföretag enligt

3 § första stycket 1 3, 5 och 6 och ändringar i sådan insynsställning

senast fjorton dagar från det att insynsställningen uppkom eller föränd-

rades. Aktiemarknadsbolaget skall samtidigt skriftligen underrätta per-

soner med insynsställning enligt 3 § första stycket 5 eller 6 om anmälan.

8 § Ett aktiemarknadsbolags moderföretag skall anmäla till Finans-

inspektionen vilka personer i moderföretaget som har insynsställning

enligt 3 § första stycket 1 5 och ändringar i sådan insynsställning senast

fjorton dagar från det att insynsställningen uppkom eller förändrades.

Moderföretaget skall samtidigt skriftligen underrätta personer med

insynsställning enligt 3 § första stycket 5 om anmälan.

Insynsregister

9 § Finansinspektionen skall föra eller låta föra register (insynsregister)

över anmälningar som gjorts enligt 4, 7 och 8 §§ eller, i fall som avses i

4 § fjärde stycket, över däremot svarande uppgifter som lämnats från

annat register.

Uppgifter som inte längre omfattas av anmälningsskyldighet får avfö-

ras ur registret. Uppgifterna skall dock bevaras i minst tio år efter det att

de avförts.

Registret skall föras med hjälp av automatisk databehandling.

Finansinspektionen är personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen

(1998:204) för den behandling av personuppgifter som sker i registret.

Inspektionen skall på lämpligt sätt underrätta de registrerade om

registret.

Registret skall vara offentligt.

10 § Uppgifter som skall anmälas enligt 4 § får efter tillstånd av

Finansinspektionen föras över till insynsregistret genom automatisk

databehandling. Sådant tillstånd får ges endast till den som är förvaltare

enligt 3 kap. 7 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella

instrument.

Anmälningsskyldighet inom myndigheter och kommuner

11 § Om det behövs med hänsyn till tillgången på kurspåverkande

information inom en myndighet, får regeringen besluta att det vid myn-

digheten skall föras en förteckning över innehav av finansiella instrument

avseende ledamöterna i styrelsen samt de arbetstagare, uppdragstagare

eller andra funktionärer som myndigheten bestämmer med hänsyn till

deras insynsställning.

En kommun har motsvarande befogenhet som avses i första stycket i

fråga om ledamöter och ersättare i kommunala organ samt arbetstagare,

uppdragstagare och andra funktionärer hos kommunen.

Den som omfattas av en förteckning som upprättats med stöd av denna

paragraf skall till myndigheten skriftligen anmäla sitt innehav av finan-

siella instrument och ändringar i innehavet.

Anmälningsskyldighet för vissa anställda och uppdragstagare

12 § Den som är anställd eller uppdragstagare i ett värdepappersinstitut,

en börs eller en auktoriserad marknadsplats och som normalt kan antas

ha tillgång till icke offentliggjord information om sådant förhållande som

kan påverka kursen på finansiella instrument, skall till arbetsgivaren

skriftligen anmäla innehav av finansiella instrument och ändring i inne-

havet.

Vid tillämpningen av första stycket skall följande finansiella instru-

ment likställas med den anmälningsskyldiges egna, nämligen sådana som

ägs av

1. make eller sambo till den anmälningsskyldige,

2. omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad.

13 § Värdepappersinstitut, börs och auktoriserad marknadsplats skall föra

förteckning över sådana anmälningar över innehav av finansiella

instrument som gjorts enligt 12 §.

Om ett värdepappersinstitut, en börs eller en auktoriserad marknads-

plats underlåter att föra en sådan förteckning som avses i första stycket,

skall Finansinspektionen förelägga företaget att göra rättelse.

14 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspek-

tionen får meddela föreskrifter om vilka som är anmälningsskyldiga

enligt 12 § och vad en förteckning enligt 13 § skall innehålla.

Förbud mot korttidshandel

15 § Om den som enligt 3 § första stycket 1 3 har insynsställning i ett

aktiemarknadsbolag förvärvar aktier i bolaget, får aktier av samma slag

upp till motsvarande antal inte avyttras mot vederlag tidigare än tre

månader efter förvärvet.

Detsamma gäller för

1. fysiska och juridiska personer som förvärvar aktier i aktiemark-

nadsbolaget och vilkas aktier enligt 5 § skall likställas med aktier som

innehas av personer som avses i första stycket, samt

2. aktiemarknadsbolag som förvärvar egna aktier.

Vad som sägs i andra stycket 2 skall inte tillämpas vid förvärv av egna

aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

eller när en tidigare avyttring föreskrivs i lag.

16 § Utan hinder av 15 § får

1. aktier avyttras till marknadskurs om den är lägre än anskaffnings-

kursen,

2. aktier avyttras enligt villkoren i ett offentligt erbjudande om köp av

aktier,

3. avyttring ske av tilldelade emissionsrätter.

Om det finns synnerliga skäl, får Finansinspektionen medge ytterligare

undantag från förbudet enligt 15 §.

Tillsyn

17 § Finansinspektionen övervakar att bestämmelserna i denna lag följs.

18 § Om det finns anledning att anta att en bestämmelse i denna lag har

överträtts, har Finansinspektionen rätt att få de uppgifter som den behö-

ver för sin utredning från

1. den som det finns anledning anta har gjort överträdelsen,

2. ett aktiebolag eller annan juridisk person vars finansiella instrument

överträdelsen gäller,

3. moderföretaget till det aktiebolag eller den juridiska person som

avses i 2,

4. myndighet,

5. börs, auktoriserad marknadsplats eller clearingorganisation enligt 1

kap. 4 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet,

6. börsmedlem eller clearingmedlem enligt 1 kap. 4 § lagen om börs-

och clearingverksamhet eller kontoförande institut enligt 3 kap. 1 § lagen

(1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument,

7. den som driver värdepappersrörelse med stöd av 1 kap. 3, 3 c eller 3

d § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall

fullgöras.

Vite

19 § Om någon inte fullgör sin skyldighet enligt 13 § andra stycket eller

18 § första stycket 2 3 eller 5 7, får Finansinspektionen förelägga vite.

Avgifter

20 § Finansinspektionen skall besluta att en särskild avgift skall tas ut,

om någon

1. underlåter att inom föreskriven tid göra anmälan enligt 4, 7 eller 8 §,

2. lämnar oriktig eller vilseledande uppgift vid fullgörande av anmäl-

ningsskyldighet enligt någon av nämnda paragrafer eller vid fullgörande

av uppgiftsskyldighet som avses i 18 § första stycket 2 3 och 5 7,

3. avyttrar aktier i strid mot 15 §.

21 § Särskild avgift beräknas enligt följande,

1. vid underlåtenhet att göra anmälan enligt 4 § eller när oriktig eller

vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av

anmälningsskyldighet enligt samma paragraf: 10 procent av vederlaget

för aktierna eller, om vederlag inte har utgått, 15 000 kronor,

2. vid underlåtenhet att göra anmälan eller lämna uppgifter enligt 7

eller 8 § eller när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid full-

görande av anmälningsskyldighet enligt samma paragrafer: 15 000 kro-

nor,

3. när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av

uppgiftsskyldighet som avses i 18 § första stycket 2 3 eller 5 7: 15 000

kronor,

4. vid överträdelse av 15 §: 90 procent av skillnaden mellan förvärvs-

och avyttringspriset.

Avgift enligt första stycket 1 eller 4 skall uppgå till lägst 15 000 och

högst 350 000 kronor.

22 § Särskild avgift tas ut av den som enligt bestämmelse som avses i

20 § 1 och 2 är skyldig att göra anmälan eller lämna uppgift som där

åsyftas eller, såvitt avser 20 § 3, inte får avyttra aktier inom viss tid efter

förvärvet.

Innan beslut om särskild avgift meddelas skall den berörde ges tillfälle

att yttra sig i ärendet hos Finansinspektionen. Beslut om att ta ut avgift

får inte meddelas, om den berörde inte senast två år från det att

lagöverträdelsen ägde rum har delgetts upplysning om att frågan om sär-

skild avgift har tagits upp av inspektionen.

23 § Om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller det annars finns syn-

nerliga skäl, får särskild avgift efterges helt eller delvis.

24 § Särskild avgift skall betalas till Finansinspektionen och tillfaller

staten. Bestämmelser om indrivning av sådan avgift finns i lagen

(1993:891) om indrivning av statliga fordringar. Vid indrivning får verk-

ställighet ske enligt utsökningsbalken.

Överklagande

25 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om

överklagande hos allmän förvaltningsdomstol.

Inspektionen får i fråga om annat beslut än sådant som gäller särskild

avgift förordna att beslutet skall gälla omedelbart.

Kostnad för tillsyn

26 § För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag

skall de institut som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Genom lagen (2000:000) om brott på värdepappersmarknaden upphävs

insiderlagen (1990:1342).

Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 §, 5 kap. 1 § och 8 kap. 37 § aktie-

bolagslagen (1975:1385) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §1

Aktiekapitalet kan ökas genom att aktier tecknas mot betalning

(nyemission) eller genom att aktier ges ut eller aktiernas nominella

belopp höjes utan ny betalning (fondemission).

Beslut om emission fattas av bolagsstämman, om ej annat följer av 14

eller 15 §. Sådant beslut får ej fattas förrän bolaget blivit registrerat.

Behöver bolagsordningen ändras, skall beslut därom först fattas.

Bestämmelserna i 2 kap. 2 § äger motsvarande tillämpning vid ny-

emission. Vid fondemission får ej till aktiekapitalet överföras belopp som

understiger summan av de nya aktiernas nominella belopp eller den

sammanlagda höjningen av aktiernas nominella belopp.

Vid nyemission i bolag vars aktier är noterade vid en börs eller aukto-

riserad marknadsplats får aktier tecknas mot betalning av lägre belopp än

det nominella, under förutsättning att skillnaden mellan vad som skall

betalas för de nya aktierna och deras sammanlagda nominella belopp

tillförs aktiekapitalet genom överföring från bolagets eget kapital i övrigt

eller genom uppskrivning av värdet av anläggningstillgångar. Sådan

överföring eller uppskrivning skall ske innan beslutet om nyemission

registreras.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt insiderlagen (1990:1342)

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt lagen (2000:000) om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav

av finansiella instrument utgör

aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

5 kap.

1 §2

Aktiebolag kan mot vederlag utge konvertibla skuldebrev eller skulde-

brev förenade med optionsrätt till nyteckning. Sådana skuldebrev skall

ställas till innehavaren eller till viss man eller order.

Konvertibla skuldebrev skall innehålla utfästelse från bolaget om att

borgenär har rätt att helt eller delvis utbyta sin fordran enligt skuldebre-

ven mot aktier i bolaget. Skuldebrev förenade med optionsrätt till ny-

teckning skall ge borgenär rätt att teckna aktier i bolaget mot betalning i

pengar.

Villkoren för utbyte eller nyteckning av aktier skall bestämmas så att

utbyte eller nyteckning kan ske utan att bolagsordningen ändras. Veder-

laget för konvertibelt skuldebrev får ej understiga det nominella beloppet

på aktie som utlämnas vid utbyte, om ej mellanskillnaden täckes genom

kontant betalning vid utbytet.

Optionsrätt till nyteckning kan knytas till optionsbevis fogade vid

skuldebreven. Borgenär får skilja optionsbevis från skuldebrev och för-

foga över beviset särskilt, om ej i skuldebrevet föreskrives att beviset får

avskiljas först efter viss tid.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt insiderlagen (1990:1342)

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

I fråga om aktiebolag, som en-

ligt lagen (2000:000) om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav

av finansiella instrument utgör

aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

Av lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument fram-

går att utfästelser som avses i ovan angivna skuldebrev och optionsbevis

kan registreras enligt den lagen och att skuldebrev eller optionsbevis inte

får utfärdas om registrering skall ske. I sådana fall gäller bestämmelserna

i detta kapitel i tillämpliga delar.

8 kap.

37 §3

En styrelseledamot och en verkställande direktör skall när de tillträder

för införing i aktieboken anmäla sitt innehav av aktier i bolaget och i

andra bolag inom samma koncern, om det inte har skett dessförinnan.

Förändringar i aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig

anställning

Härigenom föreskrivs att 6 kap. 3 § lagen (1976:600) om offentlig

anställning skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

3 §1

Om åläggande för arbetstagare att

anmäla innehav av fondpapper

finns det bestämmelser i 11 §

insiderlagen (1990:1342).

Om åläggande för arbetstagare att

anmäla innehav av finansiella

instrument finns det bestämmelser

i 10 § lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 §, 5 kap. 1 § och 8 kap. 5 § sekre-

tesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

4 §1

Gäller förbud enligt denna lag mot att röja uppgift, får uppgiften inte

heller i övrigt utnyttjas utanför den verksamhet i vilken sekretess gäller

för uppgiften.

I insiderlagen (1990:1342) finns

bestämmelser om förbud att

utnyttja vissa uppgifter som är

ägnade att väsentligt påverka kur-

sen på finansiella instrument.

I lagen (2000:000) om brott på

värdepappersmarknaden finns

bestämmelser om förbud att ut-

nyttja eller röja vissa uppgifter

som är ägnade att väsentligt på-

verka kursen på finansiella

instrument.

I lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt sam-

arbete på brottmålsområdet finns bestämmelser som begränsar möjlig-

heten att utnyttja vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från

en främmande stat.

5 kap.

1 §2

Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till

1. förundersökning i brottmål,

2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud,

4. åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Tullverkets

eller Kustbevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga,

utreda eller beivra brott, eller

5. Finansinspektionens verk-

samhet som rör övervakning enligt

insiderlagen (1990:1342) eller

efterlevnaden av 7 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med

finansiella instrument,

5. Finansinspektionens verk-

samhet som rör övervakning enligt

lagen (2000:000) om brott på

värdepappersmarknaden,

om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder

motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs.

För uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som

avses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som i annat fall hänför sig till

Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga eller avslöja brott mot

rikets säkerhet eller förebygga terrorism gäller sekretess, om det inte står

klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas. Detsamma

gäller uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar.

Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet

hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, skat-

temyndighet, Tullverket eller Kustbevakningen med att uppdaga, utreda

eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i konkurs och inom exe-

kutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär har

begått brott som avses i 11 kap. brottsbalken eller annat brott som har

samband med gäldenärens näringsverksamhet.

I fråga om uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan under-

rättelseverksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i högst

sjuttio år. I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller sekretessen

i högst fyrtio år.

8 kap.

5 §3

Sekretess gäller i statlig myndighets verksamhet, som består i till-

ståndsgivning eller tillsyn med avseende på bank- och kreditväsendet,

värdepappersmarknaden eller försäkringsväsendet, för uppgift om

1. affärs- eller driftförhållanden hos den som myndighetens verksam-

het avser, om det kan antas att han lider skada om uppgiften röjs,

2. ekonomiska eller personliga förhållanden för annan, som har trätt i

affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som myndighetens

verksamhet avser.

I ärende hos statlig myndighet om innehav av

1. aktier i bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolag

eller försäkringsaktiebolag,

2. andelar i medlemsbank eller kreditmarknadsförening, eller

3. aktier eller andelar i börs, auktoriserad marknadsplats eller clea-

ringorganisation

gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska

förhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om

uppgiften röjs. Sekretess gäller inte för beslut av myndigheten och inte

heller för uppgift som erhållits från annan myndighet om uppgiften inte

är sekretessbelagd där.

Sekretess gäller vidare i statlig

myndighets verksamhet, som

består i övervakning enligt insi-

derlagen (1990:1342), övervak-

ning enligt lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

eller kontroll enligt valutaväx-

lingslagen (1996:1006), för sådan

uppgift om enskilds ekonomiska

eller personliga förhållanden, vil-

ken på begäran har lämnats av

någon som är skyldig att lämna

uppgifter till myndigheten. Rör

uppgiften den uppgiftsskyldige

gäller dock sekretess endast om

denne kan antas lida skada eller

men om uppgiften röjs och sek-

retess inte motverkar syftet med

uppgiftsskyldigheten.

Sekretess gäller vidare i statlig

myndighets verksamhet, som

består i övervakning enligt lagen

(2000:000) om brott på värde-

pappersmarknaden, övervakning

enligt lagen (1991:980) om handel

med finansiella instrument eller

kontroll enligt valutaväxlingslagen

(1996:1006), för sådan uppgift om

enskilds ekonomiska eller

personliga förhållanden, vilken på

begäran har lämnats av någon som

är skyldig att lämna uppgifter till

myndigheten. Rör uppgiften den

uppgiftsskyldige gäller dock

sekretess endast om denne kan

antas lida skada eller men om

uppgiften röjs och sekretess inte

motverkar syftet med uppgifts-

skyldigheten.

Sekretess gäller, i den mån riksdagen har godkänt avtal härom med

främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verk-

samhet som avses i första-tredje styckena för sådan uppgift om affärs-

eller driftförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållanden som

myndigheten erhållit enligt avtalet. Samma sekretess gäller hos

Finansinspektionen, i den mån regeringen föreskriver det, om inspektio-

nen från motsvarande utländsk myndighet erhållit uppgifter enligt annat

avtal. Föreskrifterna i 14 kap. 1-3 §§ får inte i fråga om denna sekretess

tillämpas i strid med avtalet.

Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekretessen

enligt första stycket 1, om den finner det vara av vikt att uppgiften

lämnas.

Utan hinder av sekretess får uppgift enligt första stycket lämnas till en

börs om uppgiften behövs för att börsen skall kunna fullgöra sina upp-

gifter enligt lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet eller

annan författning.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 §, 5 kap. 2 § och 8 kap. 6 § försäk-

ringsrörelselagen (1982:713) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §1

Aktiekapitalet kan ökas genom att aktier tecknas mot betalning

(nyemission) eller genom att aktier ges ut eller aktiernas nominella be-

lopp höjs utan ny betalning (fondemission). En fondemission kan endast

ske i skadeförsäkringsbolag och i livförsäkringsbolag som får dela ut

vinst.

Beslut om emission fattas av bolagsstämman, om något annat inte föl-

jer av 16 eller 17 §. Sådana beslut får inte fattas förrän bolaget har blivit

registrerat. Behöver bolagsordningen ändras skall beslut om detta fattas

först. Ett beslut om emission får fattas innan ändringen stadfästs om be-

slutet görs beroende av att stadfästelse meddelas.

Vid nyemission får betalning för aktier inte understiga det nominella

beloppet.

Vid fondemission får inte till aktiekapitalet föras över belopp som un-

derstiger summan av de nya aktiernas nominella belopp eller den sam-

manlagda höjningen av aktiernas nominella belopp.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt insiderlagen

(1990:1342) utgör aktiemarknads-

bolag, samt dotteraktiebolag till

sådana bolag gäller, förutom före-

skrifterna i detta kapitel, bestäm-

melserna i lagen (1987:464) om

vissa riktade emissioner i aktie-

marknadsbolag, m.m.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt lagen (2000:000)

om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotteraktiebolag till sådana bolag

gäller, förutom föreskrifterna i

detta kapitel, bestämmelserna i

lagen (1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag,

m.m.

5 kap.

2 §2

Skadeförsäkringsaktiebolag och livförsäkringsaktiebolag som får dela ut

vinst till aktieägarna kan mot ersättning ge ut konvertibla skuldebrev el-

ler skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckning. Sådana skulde-

brev skall ställas till innehavaren eller till viss man eller order.

Konvertibla skuldebrev skall innehålla en utfästelse från bolaget om att

borgenären har rätt att helt eller delvis byta ut sin fordran enligt skulde-

breven mot aktier i bolaget. Skuldebrev förenade med optionsrätt till

nyteckning skall ge borgenären rätt att teckna aktier i bolaget mot betal-

ning i pengar.

Villkoren för utbyte eller nyteckning av aktie skall bestämmas så att

utbyte eller nyteckning kan ske utan att bolagsordningen ändras. Ersätt-

ningen för ett konvertibelt skuldebrev får inte understiga det nominella

beloppet på aktie som lämnas ut vid utbyte, om inte mellanskillnaden

täcks genom kontant betalning vid utbytet. Skall ett konvertibelt skulde-

brev kunna betalas med annan egendom än pengar (apport) gäller be-

stämmelserna i 2 kap. 2 §.

Optionsrätt till nyteckning kan knytas till optionsbevis som är fogade

till skuldebreven. Borgenären får avskilja ett optionsbevis från ett skul-

debrev och förfoga över beviset särskilt, om det inte i skuldebrevet före-

skrivs att beviset får avskiljas först efter viss tid.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt insiderlagen

(1990:1342) utgör aktiemarknads-

bolag, samt dotterbolag till sådana

bolag gäller, förutom föreskrif-

terna i detta kapitel, bestämmel-

serna i lagen (1987:464) om vissa

riktade emissioner i aktiemark-

nadsbolag, m.m.

I fråga om försäkringsaktiebo-

lag, som enligt lagen (2000:000)

om anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

utgör aktiemarknadsbolag, samt

dotterbolag till sådana bolag gäl-

ler, förutom föreskrifterna i detta

kapitel, bestämmelserna i lagen

(1987:464) om vissa riktade emis-

sioner i aktiemarknadsbolag, m.m.

Av lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument fram-

går att utfästelser som avses i de i denna paragraf angivna skuldebreven

och optionsbevisen kan registreras enligt den lagen och att skuldebrev

eller optionsbevis inte får utfärdas om registrering skall ske. I sådana fall

gäller bestämmelserna i detta kapitel i tillämpliga delar.

8 kap.

6 §3

Styrelseledamöterna och verkställande direktören i försäkringsaktiebolag

skall senast när de tillträder sin befattning, för införande i aktieboken

anmäla sitt innehav av aktier i bolaget och i bolag inom samma koncern.

Detsamma gäller motsvarande befattningshavare i ömsesidiga försäk-

ringsbolag i fråga om innehav av aktier i bolag inom koncern där det öm-

sesidiga bolaget ingår. Förändringar i aktieinnehaven skall anmälas inom

en månad.

Första stycket gäller inte i den

mån anmälningsskyldighet före-

ligger enligt insiderlagen

(1990:1342).

Första stycket gäller inte i den

mån anmälningsskyldighet före-

ligger enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1987:464) om vissa riktade

emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Denna lag gäller då aktiebolag,

som enligt insiderlagen

(1990:1342) utgör aktiemark-

nadsbolag, eller dotterbolag till

sådana bolag fattar beslut om

1. nyemission av aktier eller

emission av konvertibla skulde-

brev eller skuldebrev förenade

med optionsrätt till nyteckning,

eller

2. överlåtelse av aktier eller

skuldebrev av detta slag som har

utfärdats av ett bolag inom samma

koncern.

Denna lag gäller då aktiebolag,

som enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

utgör aktiemarknadsbolag, eller

dotterbolag till sådana bolag fattar

beslut om

1. nyemission av aktier eller

emission av konvertibla skulde-

brev eller skuldebrev förenade

med optionsrätt till nyteckning,

eller

2. överlåtelse av aktier eller

skuldebrev av detta slag som har

utfärdats av ett bolag inom samma

koncern.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § sparbankslagen (1987:619) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

5 §1

Styrelseledamot skall, när han tillträder sitt uppdrag, för införing i

aktiebok anmäla sitt innehav av aktier i aktiebolag inom samma koncern

som sparbanken, om det inte har skett dessförinnan. Förändringar i

aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska

föreningar

Härigenom föreskrivs att 6 kap. 5 § lagen (1987:667) om ekonomiska

föreningar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

5 §1

Styrelseledamöterna och verkställande direktören skall när de tillträder

sina uppdrag för införing i aktiebok anmäla sitt innehav av aktier i aktie-

bolag inom samma koncern som föreningen, om det inte har skett dess-

förinnan. Förändringar i aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

homosexuella sambor

Härigenom föreskrivs att punkten 11 lagen (1987:813) om homo-

sexuella sambor1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall

vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser

tillämpas även på de homosexuella samborna:

1. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

2. ärvdabalken,

3. jordabalken,

4. 10 kap. 9 § rättegångsbalken,

5. 4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken,

6. inkomstskattelagen (1999:1229),

7. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8. bostadsrättslagen (1991:614),

9. lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer,

10. 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen

(1970:988),

11. 10 § insiderlagen

(1990:1342),

11. 5 § lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument,

12. 14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen

(1997:157),

13. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval,

m.m.,

14. 4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall,

15. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16

kap. 7 och 9 §§ föräldrabalken,

16. säkerhetsskyddslagen (1996:627),

17. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall

vid 1997-2001 års taxeringar,

18. lagen (1993:737) om bostadsbidrag,

19. 35 § andra stycket socialtjänstlagen (1980:620),

20. 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), samt

21. 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529).

Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara

ogifta, gäller det också de homosexuella samborna.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med

finansiella instrument

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med

finansiella instrument

dels att 7 kap. 1 och 2 §§ skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 8 kap. skall betecknas 7 kap.,

dels att 6 kap. 3 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 6 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

1 a §

För övervakningen av efter-

levnaden av bestämmelserna i

denna lag, lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse, lagen

(1992:543) om börs- och clea-

ringverksamhet och lagen

(2000:000) om brott på värde-

pappersmarknaden, har

Finansinspektionen rätt att få de

uppgifter som den behöver för sin

tillsyn från

1. ett aktiebolag eller annan

juridisk person vars finansiella

instrument tillsynen gäller,

2. en juridisk person som lämnat

offentligt erbjudande om

aktieförvärv,

3. moderföretag eller annan

större ägare till det aktiebolag

eller den juridiska person som

avses i 1 och 2,

4. myndighet,

5. börs, auktoriserad mark-

nadsplats eller clearingorgani-

sation enligt 1 kap. 4 § lagen om

börs- och clearingverksamhet,

6. börsmedlem eller clearing-

medlem enligt 1 kap. 4 § lagen om

börs- och clearingverksamhet eller

kontoförande institut enligt 3 kap.

1 § lagen (1998:1479) om

kontoföring av finansiella

instrument,

7. den som driver värdepap-

persrörelse med stöd av 1 kap. 3, 3

c, eller 3 d § lagen om värde-

pappersrörelse.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

närmare föreskrifter om hur

uppgiftsskyldigheten skall full-

göras.

6 kap.

3 §1

Finansinspektionen får vid vite förelägga någon att göra rättelse om han

inte fullgör skyldigheten att

1. upprätta och till Finansinspektionen lämna in prospekt enligt

bestämmelserna i 2 kap.,

 2. göra anmälan till aktiebolag och till börs eller auktoriserad mark-

nadsplats enligt 4 kap. 1 §,

 3. offentliggöra uppgifterna i en

anmälan enligt 4 kap. 4 §.

 3. offentliggöra uppgifterna i en

anmälan enligt 4 kap. 4 §,

4. lämna uppgifter enligt 6 kap.

1 a §.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:981) om värdepappers-

rörelse

dels att i 2 kap. 5 § ordet ecu skall bytas mot euro ,

dels att 3 kap. 10 § och 7 kap. 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap

10 §1

Om ett svenskt värdepappers-

institut organiserar handel i finan-

siella instrument skall institutet

övervaka handeln och kursbild-

ningen och se till att handeln inte

sker i strid med insiderlagen

(1990:1342), andra författningar

eller god sed på värdepappers-

marknaden.

Om ett svenskt värdepappers-

institut organiserar handel i finan-

siella instrument skall institutet

övervaka handeln och kursbild-

ningen och se till att handeln inte

sker i strid med lagen (2000:000)

om brott på värdepappersmark-

naden, andra författningar eller

god sed på värdepappersmarkna-

den.

Första stycket gäller inte om övervakning sker enligt 4 kap. 2 § andra

stycket eller 7 kap. 2 § första stycket lagen (1992:543) om börs- och

clearingverksamhet.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen

får meddela närmare föreskrifter om övervakningen av handeln och

kursbildningen vid ett värdepappersinstitut.

7 kap.

1 §2

Finansinspektionens beslut enligt 6 kap. 6 § och 10 § andra stycket får

inte överklagas.

Beslut som Finansinspektionen meddelar med stöd av 1 kap. 3 §, 2

kap. 3 och 7 §§, 3 kap. 4 § och 6 kap. 9 § får överklagas hos kammarrät-

ten.

Andra beslut som inspektionen

meddelar enligt denna lag får

överklagas hos länsrätten. Pröv-

ningstillstånd krävs vid överkla-

gande till kammarrätten av läns-

rättens avgörande.

Andra beslut som inspektionen

meddelar enligt denna lag får

överklagas hos länsrätten. Detta

gäller dock inte beslut som avses i

20 § första stycket 5 förvalt-

ningslagen (1986:223).

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten av

länsrättens avgörande.

Inspektionen får bestämma att ett beslut om förbud eller föreläggande

enligt 6 kap. 7 eller 8 § eller om återkallelse enligt 9 § skall gälla ome-

delbart.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570) om

medlemsbanker

Härigenom föreskrivs att 6 kap. 5 § lagen (1995:1570) om medlems-

banker skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

5 §

När en styrelseledamot tillträder sitt uppdrag, skall han för införing i

aktiebok anmäla sitt innehav av aktier i aktiebolag inom samma koncern

som medlemsbanken, om det inte har skett dessförinnan. Förändringar i

aktieinnehavet skall anmälas inom en månad.

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt insiderlagen (1990:1342).

Första stycket gäller inte, om

anmälningsskyldighet föreligger

enligt lagen (2000:000) om an-

mälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring

av finansiella instrument

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 3 § lagen (1998:1479) om kontoföring

av finansiella instrument skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

3 §

Om Finansinspektionen eller åkla-

gare finner anledning att anta att

brott enligt 7 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finan-

siella instrument har begåtts eller

att en bestämmelse i insiderlagen

(1990:1342) har överträtts, skall

den centrala värdepappersförvara-

ren på begäran lämna inspektionen

eller åklagaren besked om ett av-

stämningsregisters innehåll i den

omfattning det har anknytning till

överträdelsen. Beskedet skall läm-

nas utan avgift. Regeringen eller,

efter regeringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

närmare föreskrifter om hur skyl-

digheten att lämna sådana besked

till inspektionen skall fullgöras.

Om Finansinspektionen behöver

uppgifter för övervakningen av att

bestämmelserna i lagen

(2000:000) om brott på värdepap-

persmarknaden följs eller åklagare

finner anledning att anta att brott

enligt samma lag har begåtts eller

om Finansinspektionen finner an-

ledning att anta att en bestäm-

melse i lagen (2000:000) om an-

mälningsskyldighet för vissa inne-

hav av finansiella instrument har

överträtts, skall den centrala vär-

depappersförvararen på begäran

lämna inspektionen eller åklagaren

besked om ett avstämningsregis-

ters innehåll i den omfattning det

har anknytning till tillsynen eller

överträdelsen. Beskedet skall läm-

nas utan avgift. Regeringen eller,

efter regeringens bemyndigande,

Finansinspektionen får meddela

närmare föreskrifter om hur skyl-

digheten att lämna sådana besked

till inspektionen skall fullgöras.

Regeringen får föreskriva att Finansinspektionen skall ha terminal-

åtkomst till avstämningsregistren för inhämtande av uppgifter som avses

i första stycket och som har anknytning till ett ärende hos inspektionen.

Uppgifter som skall anmälas

enligt 9 § insiderlagen får genom

automatisk databehandling lämnas

ut till det insiderregister som förs

enligt 16 § samma lag.

Uppgifter som skall anmälas

enligt 4 § lagen (2000:000) om

anmälningsskyldighet för vissa

innehav av finansiella instrument

får genom automatisk data-

behandling lämnas ut till det in-

synsregister som förs enligt 9 §

samma lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:201) om ändring i

sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 23 § sekretesslagen (1980:100) i

paragrafens lydelse enligt lagen (2000:201) om ändring i nämnda lag

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

23 §1

Sekretess gäller för sådan uppgift

hos myndighet om innehav av

finansiella instrument som har

lämnats till myndigheten till följd

av särskilt beslut enligt 11 § insi-

derlagen (1990:1342) eller till

följd av 9 kap. 5 § lagen

(1988:1385) om Sveriges riks-

bank, 7 kap. 2 § lagen (2000:192)

om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) eller 5 kap. 2 § lagen

(2000:193) om Sjätte AP-fonden,

om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som upp-

giften rör lider skada eller men.

Sekretess gäller för sådan upp-

gift hos myndighet om innehav av

finansiella instrument som har

lämnats till myndigheten till följd

av särskilt beslut enligt 10 § lagen

(2000:000) om anmäl-

ningsskyldighet för vissa innehav

av finansiella instrument eller till

följd av 9 kap. 5 § lagen

(1988:1385) om Sveriges riks-

bank, 7 kap. 2 § lagen (2000:192)

om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) eller 5 kap. 2 § lagen

(2000:193) om Sjätte AP-fonden,

om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som upp-

giften rör lider skada eller men.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för uppgift om innehav av finansiella instrument som lämnats

före ikraftträdandet.

Lagrådets yttrande över lagrådsremissen om ny

insiderlagstiftning, m.m.

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-05-29

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Leif
[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 18 maj 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om brott på värdepappersmarknaden,

2. lag om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella

instrument,

3. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

4. lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning,

5. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

6. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

7. lag om ändring i lagen (1987:464) om vissa riktade emissioner i

aktiemarknadsbolag, m.m.,

8. lag om ändring i sparbankslagen (1987:619),

9. lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

10. lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor,

11. lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument,

12. lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

13. lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker,

14. lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella

instrument,

15. lag om ändring i lagen (2000:201) om ändring i sekretesslagen

(1980:100).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren Jan
[REDACTED_EFTERNAMN] och hovrättsassessorn Katarina Back.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om brott på värdepappersmarknaden

Lagens rubrik

Lagen behandlar enligt sin rubrik brott på värdepappersmarknaden. I

brottsbalken finns en bestämmelse om svindleri, som också utgör ett

brott på bl.a. värdepappersmarknaden, och den föreslagna lagen innehål-

ler alltså inte en fullständig reglering, vilket bör markeras genom att

ordet vissa förs in före brott .

Det kan göra ett säreget intryck att lagen anges handla om brott snarare

än om straff, som är lagstiftarens markering av att en gärning utgör brott

(1 kap. 1 § brottsbalken). En lämpligare rubrik vore därför Lag om

straff för vissa brott på värdepappersmarknaden . Förebilder utgör t.ex.

lagen om straff för vissa trafikbrott och lagen om straff för varusmugg-

ling. Emellertid framgår det av 8 kap. 3 § regeringsformen att

 föreskrifter om brott skall ges i lag, och den valda terminologin är

sålunda, ehuru mindre lyckad, i överensstämmelse med regeringsfor-

mens.

Uppdelningen av den nuvarande insiderlagen i två lagar har motiverats

bl.a. med behovet att undvika missförståndet att termen insider skulle ha

samma innebörd i fråga om insiderbrott som i fråga om anmälningsskyl-

digheten till det av Finansinspektionen förda insiderregistret. Registret

föreslås framdeles bli benämnt insynsregister, och termen insider

begagnas inte längre i de föreslagna lagarna. Termen är emellertid

vedertagen och har alltså blivit ledig. En lagrubrik bör vara så kort som

möjligt. Lagrådet förordar att lagen ges rubriken Insiderstrafflag även

om det medför att rubriken inte blir heltäckande.

2 §

Bestämmelsen innehåller, liksom motsvarande regel i 4 § insiderlagen,

rekvisitet att anställningen, uppdraget eller befattningen normalt inne-

bär att vederbörande får insiderinformation. Avsikten med det valda

uttrycket är att från den berörda personkretsen utesluta t.ex. en taxiförare

eller en hantverkare som av en händelse i samband med sitt arbete råkar

få kännedom om någon icke offentliggjord kurspåverkande om-

ständighet. Lagtexten ger intrycket av att anställningar, uppdrag och be-

fattningar typiskt sett skall medföra tillgång till informationen, men av

förarbetena till den nu gällande bestämmelsen synes framgå att avsikten

är att även varje enstaka tillfälle av legitim tillgång i anställning,

uppdrag eller befattning till sådan information skall omfattas (prop.

1990/91:42 s. 81). Detta synes också stämma bättre överens med EG-

direktivet om insiderhandel, som inte innehåller någon inskränkning

(artikel 2: var och en som [ ] genom att han i sin anställning, i sin

verksamhet eller under sina åligganden har tillgång till sådan informa-

tion, förfogar över insiderinformation , personnes qui [ ] parce

qu elles ont accès à cette information en raison de l`exercise de leur

travail, de leur profession ou de leurs fonctions, disposent d`une infor-

mation privilégiée ).

Eftersom det rör sig om en straffrättslig lagstiftning kan den tillämpning

som enligt förarbetena avses ske framstå som en otillåten utvidgning av

det straffbara området. Det är å andra sidan tillåtet att med stöd av förar-

betsuttalanden inskränka det straffbara området (jfr NJA 1995 s. 505 på

s. 547). Det skulle följaktligen vara lämpligare att låta ordet normalt

utgå ur lagtexten och i motiven klargöra den avsedda inskränkningen.

Frågan har emellertid inte behandlats närmare under lagstiftningsärendets

beredning och Lagrådet avstår därför från att nu framföra förslag om en

sådan ändring, särskilt som några olägenheter av den rådande ordningen

inte såvitt känt har uppkommit. Enligt vad som upplysts vid

föredragningen inför Lagrådet har också den gällande lydelsen godtagits

av Europeiska kommissionen.

2 och 3 §§

Den straffbelagda gärningen enligt punkten 1 i vardera paragrafen består

i att någon för egen eller någon annans räkning på värdepappersmarkna-

den förvärvar eller avyttrar sådana finansiella instrument som

informationen rör. Definitionen av handel på värdepappersmarknaden i

1 § innehåller vissa bestämningar som bör vara tillämpliga också i fråga

om förevarande ansvarsbestämmelser, främst när det gäller handel med

eller genom någon som bedriver yrkesmässig verksamhet. I båda

bestämmelserna bör därför framför orden på värdepappersmarknaden

sättas in orden genom handel .

7 §

Paragrafen är ny och innebär att ett nytt förbud införs. Bestämmelsen

motsvarar artikel 3 a) i insiderdirektivet. Denna hänvisar såvitt avser den

personkrets som omfattas av förbudet till artikel 2. I förevarande paragraf

anges emellertid personkretsen utan hjälp av hänvisning.

Paragrafen saknar bestämmelse om de aktieägare som anges i slutet av

inledningen till 2 § (jfr artikel 2.1 andra dels-satsen i direktivet). De bör

tas med även i 7 §. I första stycket bör därför införas en ny andra mening

av följande lydelse: Detsamma gäller den som fått insiderinformation

beträffande ett aktiebolag i vilket han eller hon äger aktier och som obe-

hörigen röjer sådan information.

8 §

Undantaget i första stycket 4 motsvarar det undantag som i gällande in-

siderlag återfinns i 7 § 4 jämförd med 5 § 1. Innebörden av det nuvarande

undantaget synes emellertid inte ha blivit korrekt återgiven i förslaget.

Lagrådet förordar att punkten ges följande lydelse: 4. förvärv ske för en

juridisk persons räkning av aktier i ett aktiebolag, om insi-

derinformationen endast utgörs av information om en åtgärd som syftar

till och är ägnad att leda till ett offentligt erbjudande av den juridiska

personen till en vidare krets om förvärv av aktier i aktiebolaget, .

11 §

Det kan falla i ögonen att paragrafen innehåller föreskrifter om förver-

kande vid överträdelse av handelsförbudet medan sådan föreskrift saknas

i fråga om otillbörlig kurspåverkan. Även frånsett att i avsaknad av erfor-

derlig beredning intet nu kan göras åt saken, förefaller det troligt att

skillnaden är sakligt motiverad; otillbörlig kurspåverkan kan ha så många

olika bakomliggande syften att vinsten av den många gånger kan vara

svår att mäta.

Förslaget till lag om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finan-

siella instrument

4 §

Den delegationsregel som föreslås i sista stycket torde avse föreskrifter

av verkställighetskaraktär. Regeringen har rätt att besluta sådana före-

skrifter direkt med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen.

Regeln i sista stycket är således onödig och bör därför utgå.

10 §

Insynsregistret behandlas i 9 och 10 §§. Registret skall enligt 9 § föras

med hjälp av automatisk databehandling. Enligt första meningen i 10 §

får uppgifter som skall anmälas efter tillstånd av Finansinspektionen

föras över till insynsregistret med hjälp av automatisk databehandling.

Enligt andra meningen får sådant tillstånd endast ges till den som är för-

valtare enligt kontoföringslagen.

Bestämmelserna torde endast syfta på sådan införing som sker direkt i

insynsregistret av någon utomstående. Lagrådet utgår från att anmäl-

ningar enligt 4 § kan göras till Finansinspektionen på elektronisk väg,

t.ex. med användande av e-post, av vem som helst, ehuru det blir inspek-

tionens uppgift att föra in dem i registret. Möjligheten för enskilda att

göra anmälan med hjälp av teknisk överföring synes vara en nära nog

nödvändig förutsättning för att den i 6 § föreslagna femdagarsfristen

skall fungera i praktiken. Att anmälan enligt 4 § skall göras skriftligen

utgör inte hinder för att tillåta anmälningar på elektronisk väg, bestyrkta

med anmälarens digitala signatur eller liknande; skriftlighetskravet måste

numera anses tillgodosett även om skriven text överförs med tekniska

hjälpmedel.

18 §

Av punkten 4 framgår att Finansinspektionens frågerätt skall gälla i för-

hållande till myndighet . Med myndighet menas i regeringsformen

regeringen, domstol eller förvaltningsmyndighet. Lagrådet ifrågasätter

om inspektionen verkligen skall ha en på lag grundad rätt att utfå upp-

gifter från regeringen eller domstolarna. Om detta inte heller skulle vara

avsikten, bör ordet myndighet i punkten 4 bytas ut mot annan förvalt-

ningsmyndighet .

19 §

Enligt förslaget skulle Finansinspektionen få förelägga vite om någon

inte fullgör sin skyldighet enligt 13 § andra stycket eller 18 § första

stycket 2, 3 eller 5-7. Av dessa bestämmelser följer vissa befogenheter

(rättigheter) för inspektionen, vilka denna kan utnyttja för att ålägga ett

rättssubjekt en viss skyldighet. Avsikten med paragrafen torde vara att ge

inspektionen rätt att sätta ut vite i sådana förelägganden som meddelas

med stöd av de angivna bestämmelserna. Inspektionen bör därvid vara

oförhindrad att föreskriva vite redan i sitt första föreläggande, vilket den

föreslagna formuleringen inte tycks ge stöd för.

Paragrafen kan förslagsvis ges följande lydelse: Vite får sättas ut i

förelägganden enligt 13 § andra stycket eller beslut som meddelats med

stöd av 18 § första stycket 2, 3 eller 5-7.

Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

I ikraftträdandebestämmelsen anges även följande: Genom lagen

(2000:000) om brott på värdepappersmarknaden upphävs insiderlagen

(1990:1342). En sådan bestämmelse är visserligen ovanlig men kan

godtas som en erinran om den nya lagens förhistoria. Däremot kan inte

godtas att den utformats som en sedvanlig föreskrift om upphävande av

äldre lag; som sådan skulle den utgöra en dubblyr till ikraftträdande-

bestämmelsen i den nya lagen om brott på värdepappersmarknaden.

Bestämmelsen bör utformas som en erinran och ges förslagsvis följande

lydelse: Av ikraftträdandebestämmelsen till lagen (2000:000) om brott

på värdepappersmarknaden framgår att insiderlagen (1990:1342) upp-

hävs.

Enligt Lagrådets mening krävs en övergångsbestämmelse som anger att

för transaktioner som skett omedelbart före ikraftträdandet gäller den

längre anmälningsfristen enligt äldre lag. Den bör placeras som en ny

punkt 2 varvid de i remissen föreslagna bestämmelserna ges beteck-

ningen 1 av förslagsvis följande lydelse: Anmälan enligt 4 § om

aktieinnehav eller ändring i innehavet som avser förhållanden före

ikraftträdandet får göras inom den tid som föreskrivs i 13 § insiderlagen

(1990:1342).

Förslaget till lag om ändring i lagen om handel med finansiella instru-

ment

6 kap. 1 a §

I denna nya paragraf föreslås en samlingsbestämmelse om Finans-

inspektionens frågerätt vid tillsyn enligt flera olika lagar. En erinran om

bestämmelsen bör tas in i var och en av de lagar som är berörda.

Av skäl som ovan anförts under 18 § Förslaget till lag om anmälnings-

skyldighet för vissa innehav av finansiella instrument bör ordet

 myndighet i punkten 4 bytas ut mot annan förvaltningsmyndighet .

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 8 juni 2000

Närvarande: justitieministern Freivalds, ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:109 Ny insiderlagstiftning,

m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Insiderlag (1990:1342)

18 §

389L0592

Lag (1991:980) om

handel med finansiella

instrument

6 kap. 1 a §

Insiderstrafflag

(2000:000)

389L0592

Lag (2000:000) om

anmälningsskyldighet för

vissa innehav av

finansiella instrument

14 och 18 §§

 Lagen omtryckt 1993:150.

 Senaste lydelse 1992:546.

3 Senaste lydelse 1998:1487.

4 Senaste lydelse 1998:760.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

2 Lydelse enligt bet. 1999/2000:JuU19 Internationell rättslig hjälp i brottmål.

3 Senaste lydelse 1999:407.

4 Lydelse enligt prop. 1999/2000:145.

1 Lagen omtryckt 1995:1567.

2 Senaste lydelse 1999:600.

3 Senaste lydelse 1999:600.

4 Senaste lydelse 1990:1350.

1 Senaste lydelse 1991:995.

1 Lagen omtryckt 1996:1005.

2 Senaste lydelse 1990:1352.

1 Senaste lydelse 1990:1354.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:43.

1 Lagen omtryckt 1992:558.

1 Senaste lydelse 1998:266.

2 Senaste lydelse 1995:86.

1 Senaste lydelse 2000:201.

1 Senaste lydelse 1998:266.

2 Senaste lydelse 1995:86.

1 Senaste lydelse 1998:261.

1 Senaste lydelse 1992:546.

2 Senaste lydelse 1998:1487.

3 Senaste lydelse 1998:760.

1 Senaste lydelse 1990:1343.

1 Senaste lydelse 1996:1017. Se dock föreslagna ändringar i prop. 1999/2000:61

och 64.

2 Senaste lydelse 1999:407.

3 Senaste lydelse 1998:264. Se dock föreslagen ändring i prop. 1999/2000:94.

1 Senaste lydelse 1999:600.

2 Senaste lydelse 1999:600.

3 Senaste lydelse 1990:1350.

1 Senaste lydelse 1991:995.

1 Senaste lydelse 1990:1352.

1 Senaste lydelse 1990:1354.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:43.

1 Senaste lydelse 1992:558.

1 Senaste lydelse 1998:266.

2 Senaste lydelse 1995:86.

1 Senaste lydelse 2000:201.

Prop. 1999/2000:109

4

1

37

1

41

1

49

1

51

1

62

1

78

1

79

1

110

1

Prop. 1999/2000:109

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:109

Bilaga 2

111

1

Prop. 1999/2000:109

Bilaga 3

145

1

Prop. 1999/2000:109

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:109

146

1

147

1