Regeringens proposition

1994/95:59

Översyn av varumärkeslagen m.m. Madridsystemet

Prop.

1994/95:59

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Sverige i enlighet med åtagandet i EES-avtalet

ansluter sig till 1989 års protokoll till Madridöverenskommelsen om den

internationella registreringen av varumärken. En anslutning till protokollet gör

det möjligt för svenska företag att få skydd för sina varumärken i flera olika

länder genom ett enda registreringsförfarande hos den internationella byrån hos

Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (WIPO) i Genève i

stället för att, som i dag, behöva göra ett antal nationella registreringar.

Propositionen innehåller förslag till den lagstiftning som behövs för ett

tillträde till protokollet.

 I propositionen görs också en översyn av vissa andra frågor. Det föreslås

bl.a. att kretsen av varukännetecken som kan få skydd genom inarbetning skall

vidgas och att invändningsförfarandet skall komma efter själva registreringen i

stället för som nu före.

 Det föreslås att de ändringar som rör tillträdet till Madridprotokollet skall

träda i kraft den dag regeringen bestämmer och övriga ändringar den 1 januari

1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 4

2 Lagtext.................................. 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i varu-

 märkeslagen(1960:644)................ 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i firma-

 lagen (1974:156)..................... 18

3 Ärendet.................................. 20

 3.1 Översyn av varumärkeslagen........... 20

 3.2 Lagrådet............................. 21

4 Internationella system för registrering

 av varumärke............................. 22

 4.1 Bakgrund............................. 22

 4.2 Madridöverenskommelsen om den inter-

 nationellaregistreringen av varumär-

 ken (Madridöverenskommelsen)......... 22

 4.3 Protokollet till Madridöverenskommel-

 sen (Madridprotokollet).............. 26

 4.4 Förhållandet mellan Madridöverens-

 kommelsen och Madridprotokollet...... 32

 4.5 Frågan om tillträde till Madridsy-

 stemet............................... 33

 4.6 Förfarandet i Sverige vid en interna-

 tionell registrering................. 36

5 Översyn av vissa bestämmelser i varu-

 märkeslagen.............................. 38

 5.1 Officialgranskning av relativa regi-

 streringshinder...................... 38

 5.2 Krav på att sökanden skall vara nä-

 ringsidkare.......................... 42

 5.3 Skydd för varukännetecken utan regi-

 strering............................. 43

 5.4 Angivande av varor och tjänster i re-

 gistreringsansökan................... 45

6 Firmalagen............................... 46

7 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser. 49

8 Kostnader................................ 49

9 Författningskommentarer.................. 49

 9.1 Förslaget till lag om ändring i varu-

 märkeslagen(1960:644)................ 49

 9.2 Förslaget till lag om ändring i fir-

 malagen (1974:156)................... 61

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian........ 62

Bilaga 2 Promemorians lagförslag.............. 63

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser..... 75

Bilaga 4 Madridprotokollet (engelsk version).. 76

Bilaga 5 Madridprotokollet (inofficiell svensk

översättning)................................. 95

Bilaga 6 Lagrådsremissens lagförslag..........114

Bilaga 7 Lagrådet.............................129

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde..130

Rättsdatablad.................................131

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag att godkänna protokollet den 27 juni 1989 till

Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av varumärken den

14 april 1891, med förklaring

 a) att även senare designeringar som grundas på en svensk nationell ansökan om

registrering eller en svensk nationell registrering skall inges till Patent- och

registreringsverket,

 b) att tidsfristen för att medge verkan av en internationell varumärkes-

registrering i Sverige skall vara 18 månader och att, i fall då en vägran att

medge verkan grundas på en invändning, sådan underrättelse kan komma att lämnas

efter 18-månadersfristens utgång,

 c) att engelska skall användas som arbetsspråk, och

 d) att Sverige i fråga om internationella varumärkesregistreringar som skall

gälla här i landet och i fråga om förnyelse av en sådana registreringar i

stället för en andel av inkomsten från tilläggsavgifter och kompletterande

avgifter önskar erhålla en individuell avgift,

 2. antar regeringens förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644),

 3. antar regeringens förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156).

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644)

 Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

 dels att 1, 2, 13, 14, 17, 20, 21, 25, 42 och 47 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas 15 nya paragrafer, 50 - 64 §§, avföljande

lydelse,

 dels att det närmast före 50 § skall införas en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §[1]

 Genom registrering Genom registrering

enligt denna lag enligt denna lag förvärvas

förvärvar näringsidkare ensamrätt till ett

ensamrätt till varumärke varumärke såsom särskilt

såsom särskilt känne- kännetecken för varor som

tecken för att från tillhandahålls i en

andras varor skilja så- näringsverksamhet.

dana varor, som de till-

handahåller i sin

rörelse.

 Ett varumärke kan bestå Ett varumärke kan bestå

av alla tecken som kan av alla tecken som kan

återges grafiskt, återges grafiskt, särskilt

särskilt ord, inbegripet ord, inbegripet person-

personnamn, samt namn, samt figurer,

figurer, bokstäver, bokstäver, siffror och

siffror och formen formen eller utstyrseln

eller utstyrseln på en på en vara eller dess

vara eller dess förpackning, förutsatt att

förpackning, förutsatt tecknen kan särskilja

att tecknen kan sär- varor som tillhandahålls

skilja en näringsidkares i en näringsverksamhet

varor från andra från sådana som

näringsidkares. tillhandahålls i en

 annan. Vad som

 Vad som sägs i denna sägs i denna lag om varor

lag om varor skall i skall gälla även tjänster.

tillämpliga delar gälla

även tjänster.

 Om kollektivmärken finns särskilda bestämmelser.

 2 §[2]

 En näringsidkare har Även utan registrering

även utan registrering förvärvas ensamrätt till

ensamrätt till varumärke,ett varumärke, då märket

då märket blivit in- har blivit inarbetat.

arbetat. Genom inarbetning

 Genom inarbetning förvärvas ensamrätt också

förvärvar han ensamrätt till andra särskilda

också till andra sär- varukännetecken som

skilda varukännetecken används i en

som används i näringen. näringsverksamhet.

 Ett kännetecken anses Ett kännetecken anses

inarbetat, om det här i inarbetat, om det här i

Sverige bland dem som landet inom en betydande

det riktar sig till är del av den krets till

allmänt känt som be- vilken det riktar sig är

teckning för inne- känt som beteckning för de

havarens varor. varor som tillhandahålls

 under kännetecknet.

 13 §[3]

 Ett varumärke får regi- Ett varumärke får

streras endast om det registreras endast om

är ägnat att särskilja det har särskiljnings-

innehavarens varor från förmåga. Ett märke som

andras. Ett märke som uteslutande eller med

uteslutande eller med endast mindre ändring

endast mindre ändring eller tillägg anger

eller tillägg anger varans art,

varans art, beskaffenhet, mängd,

beskaffenhet, mängd, användning, pris eller

användning, pris eller geografiska ursprung

geografiska ursprung eller tiden för dess

eller tiden för dess framställande, skall inte

framställande, skall i och för sig anses ha

inte i och för sig anses särskiljningsförmåga. Vid

ha särskiljningsförmåga. bedömande av om ett märke

Vid bedömande av om ett har särskiljningsförmåga

märke har särskilnings- skall hänsyn tas till

förmåga skall hänsyn alla omständigheter och

tas till alla före- särskilt till den om-

liggande omständigheter fattning och den tid

och särskilt till den märket varit i bruk.

omfattning och den tid

märket varit i bruk.

 Som varumärke får inte registreras kännetecken som uteslutande består av en

form som följer av varans art eller en form som krävs för att uppnå ett tekniskt

resultat eller en form som ger varan ett betydande värde.

 14 §[4]

 Ett varumärke får inte registreras:

 1) om i märket utan tillstånd tagits in sådan statlig eller internationell

beteckning eller sådant kommunalt vapen, som enligt lag eller författning inte

får obehörigen brukas som varumärke, eller också något som lätt kan förväxlas

därmed;

 2) om märket är ägnat att vilseleda allmänheten;

 3) om märket på annat sätt strider mot lag eller författning eller allmän

ordning eller är ägnat att väcka förargelse;

 4) om märket innehåller eller består av något, som är ägnat att uppfattas som

annans firma eller som annans släktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn eller

annans porträtt, där namnet eller porträttet uppenbarligen inte åsyftar någon

sedan länge avliden;

 5) om märket innehåller något, som är ägnat att uppfattas som titel på annans

skyddade litterära eller konstnärliga verk, där titeln är egenartad, eller

kränker annans upphovsrätt till litterärt eller konstnärligt verk eller annans

rätt till fotografisk bild eller mönster;

 6) om märket är för- 6) om märket är

växlingsbart med annan förväxlingsbart med ett

näringsidkares namn namn eller en firma som

eller firma, med annans någon annan använder i en

varumärke, som är näringsverksamhet, med

registrerat efter någon annans varumärke som

tidigare ansökan, eller är registrerat efter

med annans tidigare ansökan eller

varukännetecken, som är med någon annans varu-

inarbetat då ansökan om kännetecken som är

registrering görs; eller inarbetat då ansökan om

 registrering görs;

 7) om märket är 7) om märket är

förväxlingsbart med förväxlingsbart med ett

varukännetecken, som vid varukännetecken som vid

tiden för ansökningen tiden för ansökan används

används av annan, samt av någon annan, samt an-

ansökningen gjorts med sökan gjorts med vetskap

vetskap om detta och om detta och sökanden

sökanden inte använt inte använt sitt märke

sitt märke innan det innan det andra

andra kännetecknet togs kännetecknet togs i bruk;

i bruk. eller

 8) om märket är

 förväxlingsbart med ett

 varumärke som omfattas av

 en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige och

 i fråga om vilket den dag

 I fall som avses under som avses i 55 § andra

4), 5), 6) och 7) får stycket ligger före tiden

registrering ske, om för ansökningen.

den vars rätt är i fråga I fall som avses under

medger det och det inte 4, 5, 6, 7 och 8 får

i övrigt möter hinder registrering ske, om den

enligt första stycket. vars rätt är i fråga medger

 det och det inte i övrigt

 finns hinder enligt

 första stycket.

 17 §[5]

 Den som vill låta Den som vill låta

registrera ett varumärke registrera ett varumärke

skall ge in en skall ge in en skriftlig

skriftlig ansökan om ansökan om detta till

detta till registrerings-

registrerings- myndigheten. Ansökan

myndigheten. Ansökningen skall innehålla uppgift

skall innehålla uppgift om sökandens namn eller

om sökandens namn eller firma samt uppgift om de

firma och de slag eller varor för vilka märket är

klasser av varor för avsett och de klasser

vilka märket är avsett; varorna tillhör; dessutom

dessutom skall märket skall märket tydligt

tydligt anges. anges.

 20 §

 Äro Är ansökningshandlingarna

ansökningshandlingarna fullständiga och finns

fullständiga och finnes det inte något hinder för

ej hinder för registrering, skall

registrering föreligga, varumärket tas in i regi-

skall registreringsmyn- stret och en kungörelse

digheten kungöra om detta utfärdas.

ansökningen. Den som vill framställa

 Den som vill framställa invändning mot

invändning mot registreringen skall göra

ansökningen skall göra detta skriftligen till

detta skriftligen till registrerings-

registrerings- myndigheten inom två

myndigheten inom två månader från kungörelse-

månader från kungörelse- dagen.

dagen. Registreringsmyndigheten

 skall underrätta

 innehavaren av varumärket

 om invändningen och ge

 denne tillfälle att yttra

 sig.

 Återkallas invändningen

 får invändningsförfarandet

 ändå fullföljas, om det

 finns särskilda skäl.

 21 §

 Efter utgången av tid, Registreringsmyndig-

som sägs i 20 §, skall heten skall efter

registreringsmyndig- invändning upphäva

heten företaga registreringen, om det

ansökningen till finns något hinder mot

fortsatt prövning. denna. Finns det hinder

 Bifalles ansökningen endast för en del av de

skall, sedan beslutet varor som varumärket har

härom vunnit laga kraft, registrerats för, skall

märket intagas i myndigheten i stället

registret samt upphäva registreringen

kungörelse därom utfärdas.enbart för dessa varor,

 Avslås eller avskrives om varumärkeshavaren begär

ansökan, som kungjorts det.

enligt 20 §, skall Registreringsmyndig-

beslutet härom, sedan heten skall avslå

det vunnit laga kraft, invändningen, om det inte

kungöras. finns något hinder mot

 registreringen.

 När

 registreringsmyndighetens

 beslut om en invändning

 har vunnit laga kraft,

 skall det kungöras. Om

 beslutet innebär att

 registreringen helt

 eller delvis upphävs,

 skall en anteckning om

 detta göras i registret.

 25 §[6]

 Har ett varumärke registrerats i strid mot denna lag och föreligger alltjämt

skälet mot registrering, får registreringen hävas i den ordning som föreskrivs

nedan, om inte rätt till märket ändå får bestå enligt 8 eller 9 §. Är ett regi-

strerat varumärke förväxlingsbart med någon annans varumärke, får dock

registreringen av det förstnämnda varumärket inte hävas på denna grund, om det

andra varumärket inte uppfyller kraven på användning enligt 25 a §.

 Registreringen får också Registreringen får

hävas, om innehavaren också hävas, om märket

inte längre är

näringsidkare eller om 1) är vilseledande,

märket 2) inte längre har någon

 1) är vilseledande, särskiljningsförmåga,

 2) inte längre har någon 3) strider mot allmän

särskiljningsförmåga, ordning, eller

 3) strider mot allmän 4) är ägnat att väcka för-

ordning, eller argelse.

 4) är ägnat att väcka

förargelse.

 Att registreringen får hävas även vid utebliven användning av varumärket

framgår av 25 a §.

42 §

 Häves registrering av Om en registrering av

varumärke må, sedan ett varumärke har upphävts

domen därom vunnit laga genom ett beslut eller

kraft, påföljd för in- en dom som har vunnit

trång i rätten till laga kraft, får rätten

varumärket enligt 37-41 inte döma till påföljd

§§ ej ådömas. eller besluta om annan

 åtgärd enligt 37-41 §§.

 I mål om sådant intrång skall rätten, på yrkande av den mot vilken talan föres,

förklara målet vilande i avbidan på att frågan om registreringens hävande

slutligen avgöres. Är talan härom icke väckt, skall rätten i samband med

vilandeförklaringen förelägga honom viss tid inom vilken sådan talan skall

väckas.

47 §[7]

 Ett slutligt beslut av Ett slutligt beslut av

registrerings- registreringsmyndigheten

myndigheten enligt om en ansökan om

denna lag får överklagas registrering av ett

av sökanden, om beslutet varumärke får överklagas av

har gått honom emot. sökanden, om det har gått

Beslut, som innebär att honom emot. Ett slutligt

en ansökan bifalls trots beslut om en invändning

att en invändning har mot registrering får

framställts, får överkla-överklagas av varumärkes-

gas av den som har havaren och invändaren,

gjort invändningen. om det har gått den som

Återkallar denne sin vill klaga emot. Om

talan får invändningen invändaren återkallar sin

ändå prövas, om det talan får denna ändå prövas,

finns särskilda skäl. om det finns särskilda

 skäl.

 Överklagande enligt

 Ett beslut enligt första stycket görs hos

första stycket får Patentbesvärsrätten inom

överklagas till patent- två månader från beslutets

besvärsrätten genom dag.

besvär inom två månader Ett slutligt beslut av

från beslutets dag. Patentbesvärsrätten får

 Ett slutligt beslut av överklagas till

patentbesvärsrätten får Regeringsrätten inom två

överklagas till månader från beslutets

regeringsrätten genom dag. Vid ett över-

besvär inom två månader klagande till

från beslutets dag. Regeringsrätten tillämpas

Därvid tillämpas bestäm- bestämmelserna i 35-37 §§

melserna i 35-37 §§ förvaltningsprocesslagen

förvaltningsprocesslagen (1971:291). Pa-

(1971:291) om besvär övertentbesvärsrättens beslut

kammarrättens beslut. skall innehålla uppgift

Patentbesvärsrättens om att det krävs särskilt

beslut skall innehålla tillstånd för prövning i

uppgift om att det krävs Regeringsrätten och om de

särskilt tillstånd för grunder på vilka ett

prövning av besvär till sådant tillstånd meddelas.

regeringsrätten och om

de grunder på vilka

sådant tillstånd

meddelas.

 Om internationell

 varumärkesregistrering

50 §

 Med en internationell

 varumärkesregistrering

 avses en registrering av

 ett varumärke som är gjord

 av den internationella

 byrån hos Världsorgani-

 sationen för den

 intellektuella

 äganderätten enligt pro-

 tokollet den 27 juni

 1989 till över-

 enskommelsen om den

 internationella regi-

 streringen av varumärken

 den 14 april 1891.

 Patent- och

 registreringsverket är

 varumärkesmyndighet i

 Sverige i ärenden om

 internationell varu-

 märkesregistrering.

51 §

 Om någon som i Sverige

 innehar eller har ansökt

 om en varumärkesregistre-

 ring och antingen är

 svensk medborgare, har

 hemvist i Sverige eller

 driver rörelse här i

 landet vill få en in-

 ternationell varumärkes-

 registrering, skall han

 ge in en ansökan om detta

 till varumärkesmyndig-

 heten.

 Har en ansökan om en

 internationell registre-

 ring getts in till

 varumärkesmyndigheten

 enligt första stycket,

 skall även en senare

 begäran om att den inter-

 nationella registreringen

 skall gälla i ytterligare

 länder ges in till varu-

 märkesmyndigheten, om

 sökanden eller innehavaren

 har hemvist i Sverige.

52 §

 Ansökan skall vara

 skriftlig samt vara

 avfattad på engelska

 språket och innehålla de

 uppgifter som föreskrivs

 av regeringen eller av

 den myndighet som

 regeringen bestämmer.

53 §

 Varumärkesmyndigheten

 skall kontrollera om

 uppgifterna i ansökan om

 den internationella

 varumärkesregistreringen

 stämmer överens med upp-

 gifterna i den varumär-

 kesregistrering som

 sökanden har eller har

 ansökt om i Sverige.

 Om uppgifterna inte

 stämmer överens, skall sö-

 kanden föreläggas att inom

 viss tid rätta

 uppgifterna i ansökan om

 den internationella

 registreringen. Gör han

 inte det, skall denna

 ansökan avskrivas.

 Om det finns en sådan

 överensstämmelse som avses

 i första stycket, skall

 varumärkesmyndigheten

 sända ett intyg om detta

 till den internationella

 byrån tillsammans med an-

 sökan inom en månad från

 den dag då ansökan kom in

 till myndigheten eller,

 om ett föreläggande enligt

 andra stycket har med-

 delats, inom en månad från

 det tiden för föreläggandet

 gick ut.

54 §

 Om varumärkesmyndigheten

 får en underrättelse från

 den internationella byrån

 med begäran från någon som

 inte avses i 51 § att en

 internationell varumär-

 kesregistrering skall

 gälla i Sverige, skall

 myndigheten pröva om det

 finns något hinder mot

 detta.

 Sådant hinder finns, om

 det varumärke som den in-

 ternationella regi-

 streringen avser inte

 uppfyller förutsätt-

 ningarna enligt 13 §

 eller om något hinder mot

 en nationell regi-

 strering skulle ha

 funnits enligt 14 §.

55 §

 Om det finns något

 hinder enligt 54 § andra

 stycket, skall varu-

 märkesmyndigheten inom 18

 månader från dagen för den

 underrättelse som avses i

 54 § första stycket ge den

 internationella byrån ett

 besked om att den in-

 ternationella varumärkes-

 registreringen inte kan

 gälla i Sverige samt ange

 skälen för detta.

 Om det inte finns något

 hinder enligt 54 § andra

 stycket, skall under-

 rättelsen från den

 internatio- nella byrån

 kungöras. I kungörelsen

 skall anges den dag som

 den internationella byrån

 har angett för den

 internationella

 registreringen.

 Den som vill framställa

 invändning mot att den

 internationella regi-

 streringen blir gällande

 i Sverige skall göra

 detta skriftligen till

 varumärkesmyndigheten

 inom två månader från

 kungörelsedagen.

56 §

 Varumärkesmyndigheten

 skall efter utgången av

 den i 55 § tredje stycket

 angivna tiden besluta

 att den internationella

 varumärkesregistreringen

 skall gälla i Sverige, om

 det inte finns något

 hinder mot detta. Sedan

 beslutet har vunnit laga

 kraft skall varumärket

 tas in i registret och

 en kungörelse om detta

 utfärdas.

 Om det finns något

 hinder mot att den

 internationella varumär-

 kesregistreringen skall

 gälla i Sverige, skall

 varumärkesmyndigheten

 besluta att den inter-

 nationella

 registreringen inte

 skall gälla här i landet.

 Beslutet skall innehålla

 de skäl som har bestämt

 utgången. Har varumär-

 kesmyndigheten inte

 tidigare lämnat ett

 besked enligt 55 § första

 stycket, skall beslutet

 översändas till den

 internationella byrån

 inom 18 månader från dagen

 för den underrättelse som

 avses i 54 § första styck-

 et eller, om den i 55 §

 tredje stycket angivna

 tiden löper ut senare,

 inom en månad efter det

 att den tiden har löpt

 ut. I sistnämnda fall

 skall varumärkes-

 myndigheten inom 18 måna-

 der från dagen för den un-

 derrättelse som avses i

 54 § första stycket lämna

 ett meddelande till den

 internationella byrån om

 att ett beslut som nyss

 sagts kan komma att

 översändas senare. När be-

 slutet att den

 internationella

 varumärkesregistreringen

 inte skall gälla i

 Sverige har vunnit laga

 kraft, skall det kungö-

 ras.

57 §

 Ett beslut om att en

 internationell

 varumärkesregistrering

 skall gälla i Sverige har

 verkan från den dag som

 den internationella byrån

 har angett för den

 internationella

 registreringen. I fråga

 om en sådan registrering

 skall 1 § tredje stycket,

 3-11, 25-27 och 32-45 §§

 tillämpas. Vad som där sägs

 om registrering skall i

 stället avse beslut att

 en internationell varu-

 märkesregistrering skall

 gälla i Sverige.

58 §

 Om ett varumärke som är

 registrerat i Sverige

 blir omfattat även av en

 internationell varu-

 märkesregistrering som

 gäller här i landet,

 skall den internatio-

 nella registreringen,

 utan att inskränkning

 sker i de rättigheter som

 kan ha förvärvats på grund

 av registreringen här i

 landet, träda i stället för

 den svenska, om inneha-

 varen är densamme och

 samtliga de varor som

 omfattas av registre-

 ringen här i landet också

 omfattas av den interna-

 tionella registreringen.

 Uppgift om ett

 förhållande som avses i

 första stycket skall påbe-

 gäran av innehavaren

 antecknas i varumärkes-

 registret och kungöras.

59 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige helt

 eller delvis upphör,

 skall dess giltighet här

 i landet upphöra i

 motsvarande utsträckning.

 En anteckning om detta

 skall göras i varumärkes-

 registret och kungöras.

60 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige

 upphör inom fem år från den

 dag som avses i 55 §

 andra stycket på grund av

 att den nationella

 registreringen eller

 ansökan om den inte längre

 kan utgöra grund för en

 internationell varumär-

 kesregistrering och

 varumärkets innehavare

 därefter ansöker om regi-

 strering av samma var-

 umärke i Sverige, skall

 denna ansökan anses gjord

 den dag som avses i 55 §

 andra stycket, under

 förutsättning att

 1. ansökan görs inom tre

 månader från den dag då den

 internationella

 registreringen upphörde,

 2. de varor som anges i

 den svenska ansökan också

 omfattades av den in-

 ternationella regi-

 streringens verkan i

 Sverige, och

 3. ansökan i övrigt

 uppfyller de krav för en

 registrering som ställs i

 denna lag samt

 föreskrivna avgifter

 betalas.

 Uppgift om upphörande av

 registrering eller om

 ansökan som avses i första

 stycket skall antecknas

 i varumärkesregistret och

 kungöras.

61 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige

 upphör på grund av att

 någon som i förhållande

 till det protokoll som

 avses i 50 § är en avtals-

 slutande part har sagt

 upp sin anslutning till

 protokollet och varu-

 märkets innehavare där-

 efter ansöker om regi-

 strering av samma varu-

 märke i Sverige, skall

 denna ansökan anses gjord

 den dag som avses i 55 §

 andra stycket, under

 förutsättning att

 1. ansökan görs inom två år

 från den dag då

 uppsägningen fick verkan,

 2. de varor som anges i

 den svenska ansökan också

 omfattades av den in-

 ternationella regi-

 streringens verkan i

 Sverige, och

 3. ansökan i övrigt

 uppfyller de krav för en

 registrering som ställs i

 denna lag samt

 föreskrivna avgifter

 betalas.

 Uppgift om upphörande av

 registrering eller om

 ansökan som avses i första

 stycket skall antecknas

 i varumärkesregistret och

 kungöras.

62 §

 Förnyelse av registre-

 ringsperiod, avförande

 enligt 57 och 27 §§ av

 beslut att en in-

 ternationell varumärkes-

 registrering skall gälla

 i Sverige samt an-

 teckning om överlåtelse

 eller upplåtelse av rätt

 till internationell

 varumärkesregistrering

 skall kungöras.

63 §

 Ett slutligt beslut av

 varumärkesmyndigheten i

 ett ärende om

 internationell

 varumärkesregistrering får

 överklagas av den som har

 ansökt om en sådan regi-

 strering och av den som

 har begärt att en sådan

 registrering skall gälla

 här i landet, om beslutet

 har gått den som vill

 klaga emot.

 Ett beslut som innebär

 att en internationell-

 registrering skall gälla

 här i landet trots att en

 invändning har gjorts får

 överklagas av invändaren.

 Återkallar han sin talan

 får invändningen ändå prövas,

 om det finns särskilda

 skäl.

 I fråga om överklaganden

 enligt första och andra

 styckena skall 47 § andra

 och tredje styckena

 tillämpas.

 64 §

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får meddela

 närmare föreskrifter om

 kungörande som sägs i 55,

 56 och 58-62 §§ samt om

 förfarandet i övrigt i

 ärenden om internationell

 varumärkesregistrering.

 Vid ansökan om en

 internationell

 varumärkesregistrering,

 vid prövning om en sådan

 registrering skall gälla

 i Sverige samt vid

 begäran om en anteckning

 i registret av en över-

 låtelse eller en licens

 liksom om ett förhållande

 som avses i 58, 60 eller

 61 § skall betalas avgift

 med belopp som rege-

 ringen bestämmer.

_________

 Denna lag träder i kraft i fråga om 14 § första stycket 8) och andra stycket

samt 50-64 §§ den dag regeringen bestämmer och i övrigt den 1 januari 1995. Om

en ansökan om registrering av ett varumärke har kungjorts före den 1 januari

1995, skall den behandlas och avgöras enligt lagen i dess äldre lydelse.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1992:1686.

 [2]Senaste lydelse 1992:1686.

 [3]Senaste lydelse 1992:1686.

 [4]Senaste lydelse 1992:1686.

 [5]Senaste lydelse 1992:1686.

 [6]Senaste lydelse 1992:1686.

 [7]Senaste lydelse 1986:234.

2.2 Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

 Härigenom föreskrivs att 2, 6 och 9 §§ firmalagen (1974:156) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 §Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom registrering eller

inarbetning. Ensamrätt till sekundärt kännetecken förvärvas genom inarbetning.

 Firma registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad i annan författning

kan vara särskilt föreskrivet om registrering av visst slags firma.

 Näringskännetecken anses Ett näringskännetecken

inarbetat, om det är anses inarbetat, om det

allmänt känt bland dem är känt som beteckning för

till vilka näringsid- innehavarens verksamhet

karens verksamhet inom en betydande del av

riktar sig. den krets till vilken

 verksamheten riktar sig.

6 §Kännetecken anses förväxlingsbara endast om de avser verksamhet av samma

eller liknande slag.

 Även i annat fall får Förväxlingsbarhet kan

dock förväxlingsbarhet åberopas även till förmån för

åberopas till förmån för ett kännetecken som är väl

 1. kännetecken, som är ansett här i landet, om

synnerligen starkt användningen av ett annat

inarbetat och känt inom liknande kännetecken

vida kretsar av skulle dra otillbörlig

allmänheten här i riket, fördel av eller skulle

om med hänsyn härtill vara till förfång för det

användningen av ett väl ansedda kännetecknets

annat liknande särskiljningsförmåga eller

kännetecken skulle anseende.

innebära ett otillbörligt

utnyttjande av det

förras goodwill,

 2. kännetecken, som är

inarbetat, om med hänsyn

till verksamhetens

särskilda art an-

vändningen av ett annat

liknande kännetecken

uppenbarligen skulle

minska det förras

goodwill.

 9 §

 Firma registreras endast om den är ägnad att särskilja innehavarens verksamhet

från andras.

 Vid bedömande av om firma har särskiljningsförmåga skall hänsyn tagas till den

tid och omfattning firman varit i bruk. Består firma av enbart allmän benämning

på verksamhetens art eller på däri utbjuden vara eller tjänst eller utgöres den

enbart av allmänt brukat ortsnamn eller annat sådant namn, skall firman i och

för sig ej anses ha särskiljningsförmåga. Ingår i firma sådan beteckning som

aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning därav, skall

vid bedömningen bortses från denna.

 Firma som består enbart

av bokstäver eller

siffror, vilka icke kan

uppfattas som ord,

registreras endast om

firman är inarbetad.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

3 Ärendet

3.1 Översyn av varumärkeslagen

Varumärkeslagen trädde i kraft den 1 januari 1961 och har i sina huvuddrag inte

ändrats sedan dess. Allmänt sett anses den ha stått sig väl och ha tjänat sitt

syfte att ge näringslivet ett enkelt, effektivt och förhållandevis billigt

system för skydd av varukännetecken. Under den tid som har förflutit efter

lagens tillkomst har emellertid en betydande utveckling ägt rum.

 Varumärkenas funktion i det moderna samhället har delvis ändrats i jämförelse

med vad förhållandena var vid den tid när lagen tillkom. Varumärket betraktades

tidigare som ett tillbehör till en rörelse ägnat att särskilja innehavarens

varor och tjänster från andras. Många varumärken används dock numera inte på

samma sätt för att utmärka ett kommersiellt ursprung, dvs. att särskilja

varumärkeshavarens varor från andras. I allmänhetens ögon är det ofta likgiltigt

vem som har producerat de varor som bär ett visst varumärke. I stället har många

märken erhållit en självständig symbolisk karaktär och en karakteristisk profil

som är oberoende av de varor eller tjänster för vilka de används eller avses bli

använda. De har utvecklat ett självständigt kommersiellt värde, ofta på grundval

av betydande investeringar, vilket kan vara skyddsvärt gentemot annans

utnyttjande även om detta faller utanför bestämda varu- eller tjänstekategorier.

En annan sak är att även sådana märken likväl kan uppfattas som bärare av ett

slags kvalitetsgaranti.

 Genom en ändring i varumärkeslagen, vilken trädde i kraft den 1 januari 1993

(1992:1686) infördes i lagen sådana ändringar som till följd av åtagandena i

avtalet om det europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet) behövdes

inför ikraftträdandet av avtalet, då planerat till den 1 januari 1993.

Ändringarna innebar att ett EG-direktiv om varumärken, som syftar till att

eliminera vissa skillnader i de olika EG-ländernas nationella varumärkeslagar,

införlivades med svensk rätt.

 EES-avtalet ställer krav på att Sverige vidtar åtgärder på varumärkesområdet

även efter det att själva avtalet har trätt i kraft. Sverige har sålunda åtagit

sig att senast den 1 januari 1995 ansluta sig till det s.k. Madridprotokollet om

internationell registrering av varumärken. Ett sådant tillträde kräver ändringar

i varumärkeslagen.

 I anslutning till frågan om ett svenskt tillträde till Madridprotokollet har

Sveriges Industriförbund i en skrivelse den 24 april 1992 hemställt att

övervägandena om ett sådant tillträde skall omfatta inte bara protokollet utan

också den ursprungliga Madridöverenskommelsen.

 I skrivelser den 15 juni 1990 och den 16 maj 1991 har Industriförbundet vidare

hemställt att varumärkeslagen skall ses över för att göra Patentverkets

granskning av varumärkesansökningar mera effektiv, särskilt i vad gäller den

granskning av s.k. relativa registreringshinder som verket gör på eget

initiativ.

 Patentverket har i en skrivelse den 28 mars 1991 pekat på en rad frågor som

enligt verkets mening bör ses över. Dessa frågor rör användningstvånget, skyddet

för välkända märken, ex officioprövningen av relativa registreringshinder,

kravet på angivande av rörelse för vilken ett varumärke är avsett, disclaimers,

förtydligande av reglerna om namn som registreringshinder, angivande av varor

och tjänster i varumärkesansökningar, förnyelse av varumärkesregistreringar

genom inbetalning av avgift och slutligen tiden för angivande av prioritet. Av

dessa frågor har användningstvånget och angivandet av rörelse i varumärkesansök-

ningar samt förnyelse genom inbetalning av avgift härför redan avgjorts genom de

ändringar i varumärkeslagen som trädde i kraft den 1 januari 1993. Detsamma

gäller delvis också reglerna om namn som registreringshinder.

 Vid en hearing med berörda kretsar som Justitiedepartementet anordnade den 28

oktober 1992 diskuterades de frågor som ovan har berörts och som inte redan är

avgjorda. Den 10 februari 1993 hölls överläggningar i motsvarande frågor med

berörda departement i Danmark, Finland, Island och Norge.

 Inom Justitiedepartementet utarbetades därefter promemorian Översyn av

varumärkeslagen (Ds 1993:97). Promemorian har remissbehandlats. Remissyttrandena

finns tillgängliga i Justitiedepartementet (dnr 93-4720). En sammanfattning av

promemorians innehåll finns i bilaga 1. De lagförslag som lades fram i

promemorian finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i

bilaga 3.

 Fortsatta överläggningar hölls den 9 maj och den 7 september 1994 med de

berörda departementen i de övriga nordiska länderna.

 Flera av de frågor som diskuteras i promemorian utmynnar inte i några förslag

till ändringar i varumärkeslagen. Det är bl.a. släktnamnens ställning i

varumärkesrätten (se promemorians avsnitt 5.4), disclaimers (avsnitt 5.7),

återupplivande av en avskriven ansökan (avsnitt 5.8) och hävande av en

registrering i administrativ ordning (avsnitt 5.9). Promemorian har fått ett

blandat mottagande av remissinstanserna i dessa delar. Flera instanser har

anfört att det är angeläget att det kommer till stånd en mer övergripande

översyn av hela känneteckensrätten, särskilt förhållandet mellan varumärkeslagen

och firmalagen, samt att en sådan om möjligt bör göras i samarbete med övriga

nordiska länder. Regeringen ansluter sig till remissinstansernas bedömning att

det finns skäl att ytterligare överväga dessa frågor. De tas därför inte upp i

det följande. Den i promemorian föreslagna ändringen rörande den s.k.

telle-quelle-regeln tas inte heller upp eftersom den rör en förordningsändring.

3.2 Lagrådet

Regeringen beslutade den 1 september 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över de

förslag som finns i bilaga 6.

 Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga

7.

 Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexten.

4 Internationella system för registrering av varumärke

4.1 Bakgrund

Skydd genom registrering för ett varumärke i ett land förutsätter som huvudregel

att en nationell ansökan görs hos landets varumärkesmyndighet. Myndigheten

beslutar sedan om registrering av märket för en tid som är bestämd i landets

varumärkeslag. Vill en varumärkeshavare ha skydd för sitt märke i flera länder

måste ett motsvarande antal nationella ansökningar göras enligt de formkrav och

på de språk som gäller i varje land och mot betalning av de föreskrivna

nationella avgifterna. De registreringar som blir resultatet av sådana

nationella ansökningar löper ofta ut vid olika tider.

 För en varumärkeshavare som önskar skydda sitt märke i flera länder kan

systemet med nationella ansökningar och nationella registreringar upplevas som

komplicerat, tidsödande och dyrbart. Mot bakgrund härav har vissa

internationella registreringssystem för varumärken etablerats. I sådana system

behöver varumärkeshavaren bara göra en enda ansökan och betala en enda avgift

för att erhålla en registrering med samma giltighetstid i alla de länder i vilka

varumärket skall ha skydd.

 De fördelar som sådana internationella system för registrering av varumärken

kan föra med sig har fått en större betydelse allt eftersom den internationella

handeln av varor och tjänster ökat. Den utveckling som har skett av

internationell handel och samfärdsel under de senaste årtiondena har över huvud

taget gjort att frågan om skydd för varumärken har kommit i ett annat ljus och

fått en helt annan betydelse än tidigare, särskilt som en betydande del av

handeln består i varor och tjänster som saluförs under varumärken eller andra

typer av varukännetecken med därtill knuten goodwill.

 De viktigaste av dessa internationella system är de som bygger på

Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av varumärken och

det som grundar sig på protokollet till Madridöverenskommelsen.

4.2 Madridöverenskommelsen om den internationellaregistreringen av varumärken

(Madridöverenskommelsen)

 Madridöverenskommelsen undertecknades den 14 april 1891 och trädde i kraft den

15 juli 1892 och har sedan dess reviderats ett antal gånger, senast i Nice år

1957 och i Stockholm år 1967.

 Den 1 juli 1994 var 41 stater bundna av överenskommelsen, nämligen Algeriet,

Armenien, Belgien, Bosnien-Herzegovina, Bulgarien, Demokratiska Folkrepubliken

Korea, Egypten, Frankrike, Italien, Kazakstan, Kina, Kirgistan, Kroatien, Kuba,

Liechtenstein, Luxemburg, Makedonien, Marocko, Moldavien, Monaco, Mongoliet,

Nederländerna, Polen, Portugal, Rumänien, Ryska Federationen, San Marino,

Schweiz, Slovakiska republiken, Slovenien, Spanien, Sudan, Tadjikistan, Tjeckis-

ka republiken, Tyskland, Ukraina, Ungern, Uzbekistan, Vietnam, Vitryssland och

Österrike. Belgien, Nederländerna och Luxemburg (Benelux) betraktas i vad angår

Madridöverenskommelsen som en enhet. Överenskommelsen är öppen för tillträde av

alla stater som är bundna av Pariskonventionen för industriellt rättsskydd.

Tillträdesinstrumentet deponeras hos generaldirektören i Världsorganisationen

för den intellektuella äganderätten (WIPO).

 Huvudtanken enligt Madridöverenskommelsen är att en sökande som uppfyller vissa

förutsättningar kan ansöka om registrering av märken för varor eller tjänster

hos den internationella byrån hos WIPO och därigenom erhålla skydd för märket i

de stater som är bundna av överenskommelsen.

 Den internationella ansökningen måste grundas på en nationell registrering av

ett varumärke hos en avtalsslutande stats eller organisations

varumärkesmyndighet.

 Rätt att göra ansökan om en internationell registrering av ett märke har sådana

personer som är medborgare i en stat som är ansluten till överenskommelsen. Med

medborgare i en sådan avtalsslutande stat jämställs sådana personer som har sitt

hemvist i en sådan stat eller företag som har sitt säte där eller sådana

personer eller företag som har ett industri- eller handelsföretag i en sådan

stat.

 Den internationella ansökningen skall ges in till varumärkesmyndigheten i

ursprungslandet och alltså inte direkt till den internationella byrån. Den

nationella myndigheten skall kontrollera att det märke som anges i ansökan är

registrerat hos myndigheten i sökandens namn för samma varor och tjänster som

anges i den internationella ansökan.

 Vid tillämpningen av Madridöverenskommelsen används franska som arbetsspråk.

 I samband med ansökan skall en internationell avgift betalas till den

internationella byrån. Enligt den lydelse som tillämpningsföreskrifterna till

överenskommelsen har sedan den 1 juli 1994 utgörs dessa avgifter av en

grundavgift om 846 schweizerfranc (CHF), en tilläggsavgift om 94 CHF för varje

land där skydd begärs, och, i fall då förteckningen av varor och tjänster för

vilka skydd söks omfattar mer än tre klasser enligt den s.k. Nice-

överenskommelsen, en avgift om 94 CHF för varje klass utöver den tredje.

 Grundavgiften är avsedd att täcka den internationella byråns kostnader medan de

två andra avgifterna varje år fördelas mellan Madridöverenskommelsens

medlemsländer i förhållande till antalet registreringar som har skydd i landet i

fråga (i fråga om länder med förgranskning multipliceras beloppet med en faktor

varierande mellan 2 och 4 beroende på omfattningen av förgranskningen).

 Utöver den internationella avgiften som fastställs i överenskommelsen

respektive dess tillämpningsföreskrifter ger överenskommelsen den nationella

myndigheten också möjlighet att ta ut en särskild avgift i samband med att en

ansökan om internationell registrering eller en ansökan om förnyelse görs. Det

finns emellertid ingen möjlighet att ta ut någon individuell avgift för den

granskning som myndigheten gör av sådana registreringar för vilka verkan begärts

("designerats") i det aktuella landet. Den nationella myndigheten kan således

inte få någon annan ersättning för det arbetet än en andel i inkomsterna från

tilläggs- och designeringsavgifterna.

 Sedan den nationella varumärkesmyndigheten har fullgjort sin granskning skall

den sända ansökan till den internationella byrån. Denna skall i sin tur göra en

granskning av huruvida ansökan uppfyller de formella kraven enligt

Madridöverenskommelsen och dess tillämpningsföreskrifter. Någon materiell

granskning av förutsättningarna för skydd i de berörda staterna görs däremot

inte.

 Om varorna eller tjänsterna inte alls är grupperade i klasser i ansökan eller

om denna klassificering enligt den internationella byråns uppfattning är

felaktig eller oklart angiven, skall byrån sända över sitt förslag till

klassificering till den nationella varumärkesmyndigheten. Om varorna eller

tjänsterna är angivna i termer som är oklara, skall byrån begära ett klargörande

från den nationella myndigheten. Har byrån inte inom tre månader fått in någon

erinran mot sitt förslag till klassificering, skall den internationella

registreringen verkställas, om övriga förutsättningar är uppfyllda. Har en sådan

erinran kommit in, kan byrån antingen utarbeta ytterligare ett förslag till

klassificering, om tremånadersfristen så medger, eller också registrera märket

med den klassificering som byrån anser riktig, under förutsättning att övriga

förutsättningar för registrering är uppfyllda.

 När registrering har skett, underrättas de berörda länderna om detta och

registreringen kungörs i byråns publikation "Les Marques internationales".

 Den internationella registreringen har inte någon verkan i ursprungslandet. Där

skyddas varumärket således endast genom den nationella registreringen. För andra

länder som är medlemmar av Madridöverenskommelsen har den internationella

registreringen verkan i de länder där skydd uttryckligen har begärts. När sådant

skydd har begärts, är skyddet för varumärket i dessa länder detsamma som om

skydd för märket hade begärts direkt hos den nationella varumärkesmyndigheten.

 Om den nationella lagen ger rätt därtill, har den nationella varumär-

kesmyndighet som får in en underrättelse från den internationella byrån om att

skydd enligt den internationella registreringen gäller i detta land möjlighet

att underrätta byrån om att skydd inte kan medges för märket i landet i fråga.

Som grund för en sådan vägran kan anföras samma skäl som skulle ha kunnat

anföras för vägran att medge en nationell registrering. Underrättelse om en

sådan vägran och om skälen härför måste lämnas till den internationella byrån

inom den tidsfrist som anges i den nationella lagen. Fristen får inte överstiga

ett år från den dag då märket fördes in i det internationella registret, dvs.

från den internationella registreringsdagen.

 När den internationella byrån får in en underrättelse om vägrat skydd skall den

granska om underrättelsen är formellt riktig. Finner byrån att inga formella

brister föreligger, skall kungörelse om vägran att medge skydd föras in i det

internationella registret och en kopia av underrättelsen sändas till

varumärkesmyndigheten i ursprungslandet och till registreringshavaren.

Innehavaren av den internationella registreringen skall ha tillgång till samma

rättsmedel mot beslutet om vägran att medge skydd som en nationell sökande

skulle ha haft. Om den internationella byrån finner att formella brister

föreligger, skall underrättelsen inte föras in i det internationella registret.

En underrättelse skall emellertid sändas för kännedom till registreringshavaren

och till varumärkesmyndigheten i ursprungslandet med uppgift om att under-

rättelsen inte har lett till någon åtgärd.

 Om något beslut om att vägra skydd inte har meddelats, skall skyddet för

varumärket i den aktuella staten vara detsamma som om märket hade registrerats i

den nationella varumärkesmyndigheten.

 I vart och ett av de länder där skydd har begärts gäller rättsverkan enligt den

internationella registreringen under en tid av 20 år från den internationella

registreringen. Detta gäller även om den nationella skyddstiden är annorlunda

för varumärken som har registrerats nationellt. Om registreringsavgift har

betalats bara för tio år och ingen tilläggsbetalning sker vid utgången av denna

period, hävs registreringen på varumärkesmyndighetens eget initiativ vid

10-årsperiodens utgång.

 Det skydd som erhålls enligt den internationella registreringen förblir

beroende av skyddet i ursprungslandet under en period av fem år från

registreringsdagen. Om märket under denna tid upphör att vara skyddat i detta

land, kan skyddet enligt den internationella registreringen inte göras gällande

i något av de andra länderna ("central attack"). Och det finns inte heller någon

möjlighet att omvandla en sådan internationell registrering till en nationell

registrering. Detsamma gäller om ett rättsligt förfarande har inletts före

femårsperiodens utgång och leder till den nationella registreringens upphävande.

Den nationella varumärkesmyndigheten skall underrätta den internationella byrån

om den nationella registreringens upphävande och begära att också den

internationella registreringen skall hävas. Om ett rättsligt förfarande gentemot

den nationella registreringen har inletts före femårsperiodens utgång, skall den

nationella varumärkesmyndigheten på eget initiativ eller på begäran av sökanden

till den internationella byrån översända handlingar som visar att ett sådant

förfarande har inletts och även översända en kopia av det slutliga beslutet. Den

internationella byrån skall därefter vidta erforderliga åtgärder i registret.

 Olika typer av ändringar kan göras i den internationella registreringen under

dess giltighetstid. Ett exempel på detta är att registreringshavaren kan

utsträcka dess verkan till andra länder som är bundna av överenskommelsen än det

eller dem där registreringen gäller sedan tidigare. Vidare kan registreringen

överlåtas eller begäras hävd i vissa länder eller också kan förteckningen över

de varor eller tjänster för vilka den gäller begränsas. Sådana ändringar kan

föras in i det internationella registret. Om registreringen överlåts till någon

som inte har rätt att själv ansöka om en internationell registrering skall dock

överlåtelsen inte föras in i registret. Det innebär i praktiken att

registreringen förlorar sin verkan. Vidare är det inte möjligt att ändra märket

som sådant. Den som vill erhålla skydd för en ändring av sitt märke måste därför

ansöka om en ny registrering.

 Den internationella registreringen kan förnyas för ett obegränsat antal

20-årsperioder. Sex månader före löpande registreringsperiods utgång skickar den

internationella byrån en påminnelse till registreringshavaren. Förnyelse sker

genom betalning av den föreskrivna avgiften. Denna är densamma som för en

förstagångsregistrering. Vid förnyelsen får ingen ändring ske i registreringen i

dess då gällande form. Som en sådan ändring anses emellertid inte en begränsning

av antalet länder där registreringen skall gälla.

 Den internationella byrån skall underrätta de nationella varumärkes-

myndigheterna i berörda länder om alla registreringar, ändringar i dessa,

underrättelser om vägran att medge skydd och andra omständigheter som antecknats

i det internationella registret. Kungörande sker också i "Les Marques

internationales". Vad som publiceras i den publikationen anses som kungjort i

alla de avtalsslutande staterna så att inget ytterligare kungörande behövs.

 Sedan Madridöverenskommelsens tillkomst har över 570 000 varumärken

registrerats internationellt. Ungefär 280 000 sådana registreringar gäller

fortfarande.

4.3 Protokollet till Madridöverenskommelsen (Madridprotokollet)

 Som framgått av redogörelsen i det föregående är antalet medlemmar av

Madridöverenskommelsen relativt litet trots att överenskommelsen har varit i

kraft i mer än 100 år. Flera länder med ett stort antal varumärken, bland dem

Förenta Staterna, Japan och Storbritannien, har inte anslutit sig till över-

enskommelsen. Inte heller de nordiska länderna har gjort så.

 Mot bakgrund härav inledde WIPO:s internationella byrå år 1986 ett arbete på

två protokoll till Madridöverenskommelsen. Det ena av dessa avsåg att skapa en

länk till EG:s kommande gemensamma varumärkessystem. Det andra protokollet avsåg

att underlätta för länder utanför Madridöverenskommelsen att ansluta sig till

denna.

 Den 27 juni 1989 antog en diplomatkonferens ett protokoll till Ma-

dridöverenskommelsen bestående av 16 artiklar. Protokollet får tillträdas av

stater som tillträtt Pariskonventionen för industriellt rättsskydd. Vidare får

under vissa förutsättningar mellanstatliga organisationer tillträda protokollet.

Vid utgången av år 1989, då tiden för underskrift löpte ut, hade protokollet

skrivits under av 28 stater, bland dem de nordiska länderna utom Island och

Norge.

 Protokollet träder i kraft tre månader efter det att fyra tillträdesinstrument

har deponerats hos WIPO:s generaldirektör, under förutsättning att ett av dessa

instrument kommer från ett land som är medlem av Madridöverenskommelsen och ett

annat från ett land som inte är sådan medlem eller från en mellanstatlig

organisation. För stater eller organisationer som tillträder senare, träder

protokollet i kraft tre månader efter att ett sådant instrument kommit in till

WIPO:s generaldirektör.

 I samband med deponeringen av sitt tillträdesinstrument kan ett land eller en

organisation förklara att utsträckning till dess område inte får ske av skyddet

enligt registreringar som har verkställts innan protokollet har trätt i kraft

för staten eller organisationen.

 Protokollet har hittills ratificerats endast av Spanien och således ännu inte

trätt i kraft.

 Protokollet skapar ett system för internationell varumärkesregistrering vilket

i sina huvuddrag stämmer överens med systemet enligt Madridöverenskommelsen. På

grundval av en s.k. internationell ansökan görs en internationell registrering

hos WIPO:s internationella byrå som får verkan på de avtalsslutande parters

områden som har angivits i ansökan, om inte inom en viss tid vederbörande parts

varumärkesmyndighet underrättar byrån om att denna verkan inte medges.

 Den internationella ansökningen måste grundas på antingen en nationell ansökan

om registrering av ett varumärke hos en avtalsslutande stats eller organisations

varumärkesmyndighet eller en nationell registrering av märket hos en sådan stat

eller organisation. Den internationella ansökningen måste göras av samma person

som den som gjort den nationella ansökningen eller är innehavare av den

nationella registreringen. Vidare måste märket vara detsamma som i den

nationella ansökningen eller registreringen och förteckningen över varor och

tjänster i den internationella ansökan måste vara täckt av den förteckning som

gäller för den nationella ansökan eller registreringen. En internationell

ansökan behöver således inte omfatta alla de varor som den nationella ansökan

eller registreringen avser.

 Rätt att göra en internationell ansökan om registrering enligt protokollet

föreligger i följande tre situationer, nämligen

 1. om sökanden i fråga om den ursprungliga ansökan eller innehavaren av den

ursprungliga registreringen är medborgare i en avtalsslutande stat eller i en

stat som är medlem av en avtalsslutande mellanstatlig organisation,

 2. oberoende av nationalitet, om sökanden resp. innehavaren har hemvist i en

sådan stat som nämns under 1, eller

 3. oberoende av nationalitet och hemvist, om sökanden respektive

registreringshavaren har ett industri- eller handelsföretag i en sådan stat som

nämns under 1.

 Sökanden skall i sin ansökan ange de varor eller tjänster som denna avser och

bör, där så är möjligt, också ange den eller de klasser i Niceklassificeringen

dit varorna eller tjänsterna hör. Om färg åberopas som särskiljande element,

skall det särskilt anges i ansökan.

 Den internationella ansökan skall vara ställd till den internationella byrån

men skall ges in till den nationella varumärkesmyndigheten. Myndigheten skall

granska ansökan och intyga att uppgifterna i denna stämmer överens med dem som

ingår i den ursprungliga nationella ansökan eller nationella registreringen

(exempelvis att sökanden är densamme), att märket är detsamma och att de varor

eller tjänster som anges i ansökan täcks av de varor eller tjänster som anges i

den ursprungliga ansökan eller registreringen. Därutöver skall myndigheten ange

datum och nummer för den ursprungliga ansökan eller registreringen (i det senare

fallet också datum och nummer för den ansökan som registreringen grundar sig på)

samt ange datum för den internationella ansökan.

 När den nationella varumärkesmyndigheten har utfört sin granskning skall den

sända ansökningshandlingarna till den internationella byrån. Den internationella

byrån skall, i samråd med den nationella myndigheten, kontrollera att

klassificeringen av varor och tjänster är riktig. Om det råder oenighet mellan

den internationella byrån och den nationella myndigheten skall byråns

uppfattning gälla. Den internationella byrån skall därefter omedelbart

registrera det sökta märket och utan dröjsmål underrätta de berörda varu-

märkesmyndigheterna om detta. Vidare skall registreringen publiceras i en

periodisk publikation som ges ut av den internationella byrån ("Gazette"). Det

bör anmärkas att det inte finns någon möjlighet att överklaga de beslut som den

internationella byrån meddelar i samband med en internationell registrering.

 Den internationella registreringen får verkan i de länder eller områden för

vilka sökanden har begärt skydd. Om skydd vägras i något av de designerade

länderna, får dock registreringen naturligtvis ingen verkan i det landet.

Skyddet gäller från den dag som den internationella byrån angivit för den

internationella registreringen. Av detta följer att uttrycklig uppgift måste

lämnas om de geografiska områden (staters eller mellanstatliga organisationers)

där skydd begärs enligt den internationella registreringen. En sådan uppgift

torde oftast komma att lämnas i den internationella ansökningen. Den kan

emellertid också lämnas efter det att den internationella registreringen är

verkställd och då genom en särskild ansökan ställd till den internationella

byrån. Denna skall genast föra in uppgift om denna utsträckning av det

territoriella skyddet i registret och utan dröjsmål underrätta varumärkesmyndig-

heterna i de stater eller organisationer som berörs av utsträckningen.

 När registrering har skett är skyddet för varumärket i de berörda staterna

detsamma som om skydd för märket hade begärts direkt hos respektive nationella

varumärkesmyndighet. Den internationella registreringen har dock ingen verkan i

det land där den nationella ansökan eller registrering finns som ligger till

grund för den internationella registreringen. I ursprungslandet skyddas märket

således endast av den nationella registreringen.

 Sökanden har rätt till den prioritet som föreskrivs i artikel 4 i Paris-

konventionen för industriellt rättsskydd.

 Om det skydd som följer av en internationell registrering utsträcks till en

stat i vilket det redan finns en nationell registrering, skall den in-

ternationella registreringen anses ersätta den nationella eller regionala

registreringen i den staten. En förutsättning är att båda registreringarna står

i samma persons namn och att samtliga varor och tjänster som omfattas av den

nationella eller regionala registreringen också är upptagna i den

internationella registreringen. Om innehavaren begär det skall

varumärkesmyndigheten göra en anteckning i det nationella registret om att den

internationella registreringen ersatt den nationella. Innehavaren av en

internationell registrering kan på det sättet ordna så att han bara behöver

bevaka förnyelsefrister och andra åtgärder i fråga om en enda registrering.

 En nationell varumärkesmyndighet som från den internationella byrån har

erhållit en underrättelse om att skydd för ett märke begärts på partens

territorium (vare sig begäran om sådant skydd har gjorts i den ursprungliga

ansökningen eller genom en senare designering) har som tidigare nämnts rätt att

förklara att sådant skydd inte kan medges. En förutsättning är att den

nationella lagen tillåter sådan vägran att medge skydd. Vägran kan grundas på

samma skäl som enligt Pariskonventionen skulle ha kunnat åberopas vid prövning

av en nationell ansökan om registrering av samma märke. Det är emellertid inte

tillåtet att som skäl för vägran anföra att den nationella lagen tillåter

registrering bara i ett begränsat antal klasser eller för ett begränsat antal

varor eller tjänster (exempelvis att en registrering krävs för varje klass).

 En underrättelse om att skydd vägras skall lämnas inom viss tid och innehålla

uppgift om alla de skäl som anförs för vägran. Det innebär att skäl som inte

nämns i underrättelsen inte kan utgöra grund för vägran. Tiden får bestämmas

nationellt men får enligt huvudregeln inte vara längre än ett år från den dag då

den internationella byrån sände underrättelsen till varumärkesmyndigheten om ut-

sträckningen av skyddet till den statens eller organisationens område. En

avtalspart kan dock avge en förklaring om att den önskar ersätta denna

ettårsperiod med en period om 18 månader.

 Det finns även en möjlighet att lämna underrättelse om ett beslut om att vägra

skydd efter 18-månadersfristens utgång. Detta gäller dock bara i fall när vägran

är resultatet av en invändning. Vidare måste två andra förutsättningar vara

uppfyllda. Den ena är att varumärkesmyndigheten före den nämnda fristens utgång

har underrättat den internationella byrån om att en invändning kan komma att

göras efter fristens utgång. Den andra är att underrättelsen om vägran att medge

skydd lämnas inom sju månader från invändningsfristens början. Om denna frist är

kortare än sju månader, måste underrättelsen lämnas inom en månad från fristens

utgång.

 En förklaring om att en avtalsslutande part önskar tillämpa 18-månadersfristen

eller den nämnda längre fristen kan lämnas i tillträdesinstrumentet till

protokollet men också senare. Om den lämnas i tillträdesinstrumentet, träder den

i kraft samtidigt som protokollet träder i kraft för parten. Om den däremot

lämnas senare, träder den i kraft tre månader efter den dag den kommit in till

WIPO:s generaldirektör eller den senare dag som anges i förklaringen.

 Den internationella byrån skall omedelbart sända över ett exemplar av beslutet

om att vägra skydd till innehavaren av den internationella registreringen.

Innehavaren skall ha samma möjlighet till omprövning och överprövning som om han

hade ansökt om en nationell registrering av märket hos den varumärkesmyndighet

som har meddelat beslutet om att vägra skydd. Byrån skall också till

varumärkeshavaren sända över de underrättelser som den kan ha erhållit från

berörda varumärkesmyndigheter om att invändningar kan komma att framställas

efter 18-månadersfristens utgång.

 Alla beslut om vägran att medge skydd kungörs i den internationella byråns

publikation "Gazette". Där anges dock inte skälen för beslutet. Var och en som

så önskar skall emellertid kunna få besked om skälen för vägran från den

internationella byrån.

 Om något beslut om att vägra skydd inte har meddelats, skall skyddet för

varumärket i den aktuella staten vara detsamma som om märket hade registrerats

av den nationella varumärkesmyndigheten.

 En internationell registrering av ett varumärke enligt protokollet är giltig i

tio år från registreringsdagen med möjlighet till förnyelse för ett obegränsat

antal tioårsperioder. Under de första fem åren av sin existens är den

internationella registreringen beroende av den ursprungliga ansökan eller den

ursprungliga registreringen i hemlandet. Det innebär att verkan av den

internationella registreringen upphör, om den ursprungliga ansökningen inte

resulterar i en registrering. Detsamma är fallet om den ursprungliga

registreringen hävs eller eljest förlorar sin verkan.

 Vid tillämpningen av Madridprotokollet används engelska eller franska som

arbetsspråk. Varumärkesmyndigheten i varje enskilt land får välja vilket av de

båda språken som skall användas vid kommunikationen mellan myndigheten och den

internationella byrån. Beslut om registrering och beslut om vägran att medge

skydd skall dock hos den internationella byrån finnas tillgängliga på både

engelska och franska. Översättning av sådana beslut ombesörjs av byrån.

 För en internationell registrering enligt protokollet och för förnyelse av en

sådan registrering betalas två typer av avgifter, nämligen en nationell (eller

regional) avgift och en internationell avgift.

 Den nationella eller regionala avgiften betalas till den nationella

varumärkesmyndigheten och fastställs av denna. Den internationella avgiften

betalas till den internationella byrån och fastställs i tilllämpningsföre-

skrifterna till protokollet. Den internationella avgiften består av tre delar;

en grundavgift (enligt ett förslag till tillämpningsföreskrifter 423 CHF samt, i

fall märket är i färg, ytterligare 250 CHF), en tilläggsavgift för varje klass

utöver tre för vilken registrering av märket söks (i det följande kallad

"klassavgift"; enligt förslaget till tillämpningsföreskrifter utgör denna avgift

47 CHF), och en kompletterande avgift (kallad "complementary fee") för varje

begäran om utsträckning av skyddet till visst land eller visst regionalt område

(i det följande kallad "designeringsavgift"; enligt förslaget till

tillämpningsföreskrifter utgör denna avgift 47 CHF för varje land).

 Betalning av den internationella avgiften är en förutsättning för att

registrering skall kunna ske. Ett undantag gäller om den internationella byrån

har fastställt antalet klasser för de varor eller tjänster för vilka

registreringen skall gälla eller ifrågasatt sökandens angivelse i detta

hänseende. I så fall kan avgiften betalas senare inom en tidsfrist som

fastställs i tillämpningsföreskrifterna utan att dagen för den internationella

registreringen påverkas. Betalas inte avgiften inom denna tid eller begränsas

inte förteckningen över varor eller tjänster, skall den internationella

ansökningen anses ha återtagits.

 De avgifter som den internationella byrån har erhållit fördelas på olika sätt.

Grundavgiften och andra internationella avgifter (med undantag för

klassavgifterna och designeringsavgifterna) fördelas lika mellan de

avtalsslutande parterna sedan den internationella byråns omkostnader har dragits

av. De övriga avgifterna, dvs. klassavgifterna och designeringsavgifterna,

fördelas vid utgången av varje år mellan de avtalsslutande parterna i proportion

till det antal varumärken för vilka skydd har sökts där under året. Detta antal

multipliceras med en viss koefficient som anges i tillämpningsföreskrifterna.

Enligt det föreliggande förslaget till sådana föreskrifter är denna koefficient

två i fråga om avtalsslutande parter som granskar bara med avseende på absoluta

registreringshinder, tre för sådana parter som också granskar med avseende på

relativa registreringshinder på grundval av ett invändningsförfarande och fyra

för dem som ex officio granskar med avseende på såväl absoluta som relativa

hinder.

 Klassavgiften och designeringsavgiften kan i vissa fall ersättas av en

"individuell avgift". Ett land kan nämligen avge en förklaring att landet i

stället för en del i klassavgifterna och designeringsavgifterna önskar erhålla

en sådan individuell avgift vars storlek skall anges i förklaringen. Storleken

kan ändras i en senare förklaring men får inte vara högre än det belopp som den

avtalsslutande partens varumärkesmyndighet skulle vara berättigad till från en

sökande i fråga om en tioårig nationell registrering (eller förnyelse) med

avdrag för de besparingar som följer av det internationella förfarandet. Om ett

land har avgett en sådan förklaring, skall ingen designeringsavgift betalas med

avseende på det landet. Inte heller skall någon klassavgift betalas, om

registreringen bara skall gälla med avseende på sådana avtalsslutande länder som

har avgett en sådan förklaring. Härav följer att så snart något av de länder som

designerats i en ansökan inte har avgett en sådan förklaring skall vanlig

klassavgift betalas.

 En förklaring som avses här kan lämnas antingen i tillträdesinstrumentet till

protokollet eller senare. Tiden för ikraftträdande av en sådan förklaring

motsvarar den som har nämnts i det föregående i fråga om förklaringar om en

utsträckning av tiden för underrättelse om vägran att medge skydd till 18

månader.

 Sedan ett märke har registrerats kan olika omständigheter inträffa med avseende

på registreringen. Sålunda kan innehavaren av registreringen växla med avseende

på alla eller vissa av de avtalsslutande parter där registreringen gäller och

med avseende på alla eller vissa av de varor eller tjänster som den omfattar.

Uppgift härom kan föras in i registret under förutsättning att den nye

innehavaren är berättigad att ansöka om en internationell registrering.

 Utöver sådana anteckningar som nu har nämnts skall även vissa andra uppgifter

antecknas i det internationella registret, nämligen ändringar i

registreringshavarens namn eller adress, ombud för innehavaren (eller annan

relevant omständighet rörande ombudet), begränsningar i förteckningen över de

varor eller tjänster för vilka registreringen gäller, avstående, hävande eller

ogiltigförklaring av den internationella registreringen med avseende på alla

eller vissa avtalsslutande parter och slutligen andra relevanta omständigheter

med avseende på rätten till märket vilka anges närmare i tillämpnings-

föreskrifterna (exempelvis rättelser av införda uppgifter).

 En viktig regel i protokollet rör möjligheten till registrering med regional

verkan, exempelvis inom det framtida varumärkessystemet i EG. I det föregående

har nämnts att en sådan mellanstatlig organisation kan vara fördragsslutande

part i fråga om protokollet. I detta föreskrivs också att avtalsslutande stater,

om de kommer överens om att förenhetliga sina nationella varumärkeslagar, kan

underrätta WIPO:s generaldirektör om att en gemensam varumärkesmyndighet skall

ersätta motsvarande nationella myndigheter och att staternas områden skall anses

utgöra ett enda område för tillämpningen av protokollet. En sådan förklaring

skall få verkan först tre månader efter den dag då generaldirektören har

underrättat de övriga avtalsslutande parterna.

 Protokollet innehåller dessutom regler som gör det möjligt att omvandla en

internationell registrering som har upphört till nationella (eller regionala)

ansökningar med bibehållande av prioritet från den internationella

registreringen. På grund av en framgångsrik "central attack" som sker inom fem

år från den internationella registreringen kan en internationell registrering

upphöra på begäran av den ursprungliga varumärkesmyndigheten med avseende på

alla eller vissa av de varor eller tjänster för vilka registreringen gäller. I

en sådan situation har dock den person som innehade den internationella

registreringen möjlighet att göra en ansökan om nationell (eller regional)

registrering av samma märke hos varumärkesmyndigheten hos vilken som helst av de

avtalsslutande parter där registreringen hade verkan. En sådan ansökan skall

behandlas som om den hade gjorts den dag då den internationella registreringen

fick verkan där. Den skall också ha samma prioritet som denna registrering under

förutsättning att den görs inom tre månader efter det att registreringen

upphörde. Vidare skall de varor och tjänster som ansökan avser omfattas av den

krets av varor och tjänster för vilka den internationella registreringen gällde

för den avtalsslutande parten. Slutligen måste ansökan uppfylla kraven enligt

den nationella lagen, inbegripet krav på avgifter.

 Protokollet gäller utan begränsning i tiden. En fördragsslutande part kan dock

säga upp det med verkan ett år från den dag då WIPO:s generaldirektör har

mottagit en underrättelse härom. Uppsägning kan inte ske förrän fem år har gått

från det att vederbörande part blev bunden av protokollet. Särskilda

bestämmelser gäller om behandlingen av sådana registreringar som vid tiden för

uppsägningen har verkan inom den uppsägande partens område; möjlighet finns

bl.a. att med bibehållande av den internationella ansökningens datum och den

prioritet som gällde för denna ansöka om nationell registrering av märken som

hade sådant internationellt skydd.

4.4 Förhållandet mellan Madridöverenskommelsen och Madridprotokollet

 Det är vanligt att det i internationella instrument som täcker samma

ämnesområde finns bestämmelser om förhållandet mellan de båda instrumenten och

särskilt om vilket av instrumenten som skall ha företräde i händelse av

konflikt. En sådan "safeguard clause" finns intagen också i protokollet (artikel

9sexies). Bestämmelsen innebär i korthet att protokollet - om den nationella

varumärkesmyndigheten hör hemma i ett land som är bundet av både protokollet och

den ursprungliga överenskommelsen - saknar verkan i varje annat land som är

bundet av dessa båda instrument. Mellan de länder som tillhör den ursprungliga

överenskommelsen skall med andra ord endast överenskommelsen tillämpas, även om

dessa länder är bundna också av protokollet. Av det följer bland annat att

mellan länder som är bundna av båda instrumenten kan en internationell ansökan

grundas bara på en nationell registrering och inte på en nationell ansökan, att

tiden för att vägra att tillerkänna verkan av en internationell registrering

endast är ett år, att varumärkesmyndigheten inte kan ta ut individuella avgifter

för sitt granskningsarbete och att en internationell registrering som har

upphört inte kan omvandlas till nationella ansökningar. Anledningen till att en

sådan "safeguard clause" finns är främst att de nuvarande medlemmarna av

Madridöverenskommelsen och de intresserade kretsar som använder denna över-

enskommelse säger sig vara fullt tillfredsställda med denna och hur den fungerar

och inte önskar göra några ändringar i förhållandena mellan sig.

 När tio år har gått från ikraftträdandet av protokollet kan Madridunionens

församling under vissa förutsättningar upphäva eller ändra regeln i artikel

9sexies.

 Självfallet skall protokollets bestämmelser tillämpas i relationerna mellan å

ena sidan en stat som är bunden av både överenskommelsen och protokollet och å

andra sidan en stat som är bunden bara av protokollet.

4.5 Frågan om tillträde till Madridsystemet

Regeringens förslag: Sverige skall ansluta sig

till Madridprotokollet.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 39 f.).

 Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser har

tillstyrkt eller inte haft någonting att erinra mot att Sverige tillträder

Madridprotokollet. Stockholms Universitet, Svenska Föreningen för Industriellt

Rättsskydd (SFIR) samt Sveriges Industriförbund och Stockholms Handelskammare

har emellertid förordat att Sverige tillträder också Madridöverenskommelsen.

 Skälen för regeringens förslag: För svenska företag med internationell

verksamhet är det en nackdel att Sverige inte är med i Madridsystemet. Att göra

nationella registreringar i alla de länder där man önskar ett skydd innebär

högre kostnader och större administration än en internationell registrering

enligt Madridsystemet.

 Som tidigare nämnts har det i EES-avtalet tagits in en förpliktelse för

samtliga stater i EG och EFTA att tillträda Madridprotokollet. För Sveriges del

skall detta ske senast den 1 januari 1995. Motsvarande tidpunkt för Finlands och

Norges del är den 1 januari 1996 och för Islands del den 1 januari 1997. Sedan

EES-avtalet har trätt i kraft är Sverige alltså skyldigt att se till att

Madridprotokollet kan få verkan här i landet. Härigenom uppnås en möjlighet för

svenska företag att erhålla en internationell registrering inom hela

EES-området. Bland EU-länderna diskuteras för närvarande frågan om protokollet

skall tillträdas per den 1 januari 1995 eller måhända först vid en senare

tidpunkt. Det är naturligt att Sverige följer den diskussionen och beaktar det

handlingssätt som man bland EU-länderna kan komma överens om.

 Flertalet remissinstanser har anslutit sig till promemorians bedömning att

Sverige bör stanna vid ett tillträde till protokollet och alltså inte tillträda

överenskommelsen. Några remissinstanser, däribland Sveriges Industriförbund och

Stockholms Handelskammare, har dock förordat att också överenskommelsen

tillträds. Ett skäl som talar för en sådan ordning är naturligtvis att det där-

igenom skapas en möjlighet för svenska företag att till en lägre kostnad erhålla

en registrering i länder som är bundna av överenskommelsen men som inte har

tillträtt eller står i begrepp att tillträda protokollet. De länder som det kan

bli fråga om är Algeriet, Armenien, Bosnien-Herzegovina, Bulgarien, Demokratiska

Folkrepubliken Korea, Egypten, Kazakstan, Kina, Kirgistan, Kuba, Makedonien,

Marocko, Moldavien, Monaco, Mongoliet, Polen, Rumänien, Ryska Federationen, San

Marino, Schweiz, Slovakiska republiken, Sudan, Tadjikistan, Tjeckiska republi-

ken, Ukraina, Ungern, Uzbekistan, Vietnam och Vitryssland. Det bör emellertid i

detta sammanhang anmärkas att det i flera av dessa länder finns ett intresse för

tillträde till protokollet, bl.a. i Kina och i vissa östeuropeiska länder. Också

vissa länder som står utanför överenskommelsen har visat ett intresse för

tillträde till protokollet.

 Även om vissa av de länder som tillträtt överenskommelsen måhända inte för

närvarande tillhör de för svensk industri och handel mest betydelsefulla kan det

naturligtvis med hänsyn till den utveckling inom svensk exportindustri som kan

komma att äga rum, inte minst för enskilda företag, vara en fördel om en

internationell registrering av ett "svenskt" varumärke täcker också dessa

länder.

 Ett annat och viktigare skäl för ett tillträde till överenskommelsen är att

svenska företag därigenom skulle kunna förvärva märken som registrerats enligt

denna. Frågan är därför om det finns några bärande invändningar mot ett

tillträde till den ursprungliga överenskommelsen.

 De skäl som brukar åberopas emot ett sådant tillträde tar sikte dels på vissa

brister i själva överenskommelsen och dels på vissa konsekvenser i övrigt som

ett sådant tillträde för med sig. I det förstnämnda avseendet brukar man peka på

att en internationell registrering enligt överenskommelsen förutsätter en

nationell registrering, medan det enligt protokollet räcker med en ansökan om

nationell registrering. En nationell registrering tar ofta längre tid än den

under vilken märkesinnehavaren är beredd att vänta för att få skydd för sitt

märke även utomlands. Om den nationella registreringsproceduren tar mer än sex

månader, går också möjligheten att för den internationella ansökan åberopa

prioritet från den nationella ansökningsdagen förlorad.

 Vidare brukar man peka på följderna av systemet med "central attack". Det in-

nebär, som tidigare nämnts, att den internationella registreringens verkan i de

designerade staterna upphör om den ursprungliga nationella registreringen i

hemlandet upphör inom viss tid. Registreringen upphör således även om det inte

föreligger något hinder mot den i de designerade staterna. Och det finns som

nämnts ingen möjlighet att omvandla den internationella registreringen till en

nationell.

 Det torde vara en allmän uppfattning att de nu nämnda förhållandena utgör

mindre lyckade inslag i överenskommelsen. Men någon avgörande invändning mot ett

tillträde, om ett sådant av andra skäl skulle anses önskvärt, kan de knappast

utgöra.

 En förutsättning för tillträde till den ursprungliga överenskommelsen är vidare

att Patentverket kan handlägga frågor om hinder föreligger mot att en

internationell ansökan skall ges verkan i Sverige inom sådan tid att besked kan

ges till den internationella byrån inom ett år. Med de handläggningstider som

Patentverket numera har torde detta dock inte vara något problem.

 Ett problem för ett svenskt tillträde till överenskommelsen torde ligga i

avgiftssystemet och då med avseende på Patentverkets intäkter och inte

sökandenas utgifter. Visserligen torde ansökningsavgifterna enligt protokollet

bli något högre än enligt överenskommelsen men de väsentliga utgifterna för en

sökande i fråga om en internationell registrering ligger nog mindre i själva

avgifterna och mera i andra omständigheter, t.ex. kostnaderna för ombud i fall

då motstående rättigheter finns i ett designerat land.

 De avgiftsbelopp som nu gäller enligt överenskommelsen skulle inte ge

Patentverket en kostnadstäckning för handläggningen av sådana ärenden som avses

med överenskommelsen. Någon möjlighet att ta ut en tilläggsavgift för

granskningen av sådana ärenden finns inte heller.

 Ett alternativ som kan ge Patentverket täckning för dess kostnader för regi-

streringar enligt överenskommelsen är att differentiera avgifterna så att

sökande av nationella registreringar får subventionera sökande av

internationella registreringar. En sådan ordning kan dock knappast anses

acceptabel.

 Ett annat alternativ är att minska verkets granskning i registreringsärenden så

att arbete inte läggs ned i vidare mån än som svarar mot de avgifter som kommer

in. Det betyder att något inslag i granskningen måste slopas. Vad som då närmast

skulle kunna komma i fråga är officialgranskningen av relativa registreringshin-

der. Det är också en sådan ordning som Industriförbundet föreslagit för att

Patentverket skall få tillräcklig kostnadstäckning. Som kommer att utvecklas

senare (avsnitt 5.1) framstår dock ett slopande av officialgranskningen av

relativa registreringshinder inte som lämpligt, särskilt i betraktande av de

nackdelar det innebär för de små och medelstora företagen.

 Vid de inledningsvis nämnda nordiska departementsöverläggningarna har det från

Danmark, Finland, Island och Norge upplysts att man för dessa länders vidkom-

mande - bl.a. mot bakgrund av ovan redovisade förhållanden - gör den bedömningen

att Madridöverenskommelsen inte för närvarande bör tillträdas.

 Det är naturligtvis av värde att ha nordisk rättslikhet på ett område som

detta. För delar av svensk industri skulle det emellertid kunna vara en fördel

om Sverige tillträder överenskommelsen. För svensk del bör därför frågan om ett

tillträde till överenskommelsen övervägas ytterligare innan ställning tas. Ett

sådant övervägande kan dock inte ske i detta lagstiftningsärende och påverkas

för övrigt inte heller av bedömningen att Sverige skall tillträda protokollet

till överenskommelsen; att tillträda protokollet är ju en förpliktelse enligt

EES-avtalet. I stället får frågan om ett eventuellt svenskt tillträde till

Madridöverenskommelsen prövas separat. En sådan prövning bör ske

förutsättningslöst. Det betyder bl.a. att frågan om officialgranskningen och

dess utformning får tas upp på nytt.

4.6 Förfarandet i Sverige vid en internationell registrering

Regeringens förslag: Vid prövningen av om en

internationell registrering enligt

Madridprotokollet skall ges verkan i Sverige

skall samma krav gälla som för en nationell ansökan

om registrering. Sverige skall vid anslutning

protokollet förklara att även senare designeringar

som grundas på en nationell ansökan eller

registrering skall inges till Patentverket, att

tidsfristen för underrättelse om vägrat skydd skall

vara 18 månader och att en sådan underrättelse - i

fall då en vägran att ge skydd grundas på en

invändning - kan komma att lämnas efter

18-månadersfristens utgång. Vid tillträdet skall

vidare en förklaring lämnas om att engelska skall

användas som arbetsspråk och att Sverige i stället

för en andel i inkomsten från tilläggsavgifter och

kompletterande avgifter önskar få en individuell

avgift.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens (se promemorian

s. 42 f.).

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft någonting att erinra mot

förslagen.

 Skälen för regeringens förslag: En ansökan om internationell registrering som

grundas på en svensk nationell ansökan eller en svensk nationell registrering

skall som tidigare nämnts ges in till Patentverket men vara ställd till den

internationella byrån. Vidare finns enligt regel 7 (1) i

tillämpningsföreskrifterna en möjlighet för den nationella varumärkesmyndigheten

att föreskriva att även senare designeringar av en sådan registrering skall ges

in till den myndigheten. En förutsättning är att den nationella myndigheten

förklarar för WIPO:s generaldirektör att den ordningen skall tillämpas. Sverige

bör utnyttja den möjligheten och således avge en sådan förklaring.

 Artikel 5 (1) i protokollet föreskriver att om den tillämpliga lagstiftningen

så medger kan den nationella varumärkesmyndigheten hos en avtalsslutande part

som har erhållit underrättelse om att verkan av en internationell registrering

har utsträckts till detta land (antingen vid registreringstillfället eller genom

en senare designering) förklara att sådan verkan inte kan medges. Till stöd för

en sådan förklaring får anföras sådana skäl som enligt Pariskonventionen skulle

kunna tillämpas i fråga om ett varumärke för vilket registrering sökts direkt

hos den nationella varumärkesmyndigheten. Skydd får emellertid inte under några

omständigheter vägras av det skälet att den tillämpliga lagen tillåter

registrering bara i ett begränsat antal klasser eller för ett begränsat antal

varor eller tjänster.

 De bestämmelser i Pariskonventionen som är relevanta i sammanhanget är av tre

slag. Det första omfattar sådana som anger grunder vilka inte alls får åberopas

för att vägra att meddela registrering. Det rör sig om bestämmelser enligt

artikel 6 om skyddets oberoende av registrering i hemlandet, artikel 6quinquies

A om den s.k. telle-quelle-regeln och 6quinquies C om förbud mot att vägra

registrering på den grunden att märket i oväsentliga detaljer skiljer sig från

det som är registrerat i hemlandet. Det andra utgörs av bestämmelser om grunder

enligt vilka registrering skall vägras och omfattar artiklarna 6 bis om skydd

för välkända märken och 6 ter om skydd för statliga emblem etc. Den tredje

gruppen slutligen innehåller regler vilka anger omständigheter på grund av vilka

registrering kan men inte måste vägras. Den omfattar reglerna i artikel

6quinquies B. Huvudinnehållet i denna artikel är att registrering av ett

varumärke får vägras - eller en registrering av ett märke ogiltigförklaras -

endast i tre fall, nämligen om märkena skulle inkräkta på tredje mans rätt, om

de inte har särskiljningsförmåga eller om de strider mot lag eller goda seder

eller är vilseledande.

 I varumärkeslagen finns regler som motsvarar artikel 6quinquies B, artikel 6

bis och 6 ter. Det finns inte anledning att ha andra krav vid prövningen av om

en internationell registrering skall ges verkan i Sverige än dem som gäller för

prövningen av en nationell ansökan om registrering.

 Om prövningen av den internationella registreringens verkan utfaller så att

hinder mot att ge sådan verkan anses föreligga, skall varumärkesmyndigheten inom

en viss tid från den internationella byråns underrättelse lämna ett meddelande

om detta till byrån. Denna tid är enligt artikel 5(2)(a) som huvudregel ett år.

Avtalsslutande part kan emellertid enligt artikel 5(2)(b) ersätta denna

ettårsfrist med en frist om 18 månader. Tiden kan till och med utsträckas

ytterligare, nämligen om vägran att medge verkan grundas på en invändning. En

förutsättning är emellertid i så fall att den internationella byrån inom

18-månadersfristen har blivit underrättad om att verkan kan komma att vägras på

grund av en invändning och att dessutom vissa andra förutsättningar är

uppfyllda.

 Enligt artikel 5(2) i protokollet skall den varumärkesmyndighet som har

meddelat ett beslut om att vägra verkan av en internationell registrering

underrätta den internationella byrån om det. Denna underrättelse skall ange

samtliga skäl för beslutet och skall ske inom den tidigare nämnda 12- eller

18-månadersfristen. Om beslutet kan komma att grundas på en invändning och denna

fråga inte hinner slutligt avgöras före 18-månadersfristens utgång, skall en

underrättelse lämnas om att verkan kan komma att vägras ("underrättelse om

möjlig vägran").

 Det är önskvärt att det så snart som möjligt blir klart om en internationell

registrering slutgiltigt får verkan i Sverige. Med tanke på in-

vändningsförfarandet och den skriftväxling som detta kan föra med sig är det

dock knappast realistiskt att tänka sig att i alla situationer tilllämpa

12-månadersregeln.

 Mot denna bakgrund bör Sverige vid tillträdet till protokollet i enlighet med

dess artikel 5(2)(b) till (d) förklara att tidsfristen för underrättelse om

vägran att medge verkan skall vara 18 månader och att, i fall då en vägran att

medge verkan grundas på en invändning, sådan underrättelse kan komma att lämnas

efter 18-månadersfristens utgång.

 Det är för Sveriges del naturligt att de ansökningar om internationella

registreringar som ges in i Sverige och den skriftväxling som äger rum mellan

den internationella byrån och Patentverket sker på engelska. Sverige bör därför

vid tillträdet förklara att engelska skall användas som arbetsspråk.

 Det kan inte antas att de avgifter som Patentverket skulle få från den

internationella byrån är tillräckliga för att täcka verkets kostnader för

åtgärder i samband med internationella varumärkesregistreringar. Vid tillträdet

bör det därför lämnas en förklaring om att Sverige i stället för en andel i

inkomsten från tilläggsavgifter och kompletterande avgifter önskar erhålla en

individuell avgift.

5 Översyn av vissa bestämmelser i varumärkeslagen

5.1 Officialgranskning av relativa registreringshinder

Regeringens förslag: Officialgranskningen av

relativa registreringshinder behålls.

Registreringsförfarandet ändras så att registrering

sker omedelbart efter det att official-

granskningen avseende såväl absoluta som relativa

registreringshinder har skett och invänd-

ningsförfarandet placeras efter registreringen.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 44).

 Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt

eller inte haft något att erinra mot att officialgranskningen av relativa

registreringshinder behålls samt att registrering sker direkt efter

officialgranskningen och att invändningsförfarandet placeras efter regi-

streringen. Sveriges Industriförbund och Stockholms Handelskammare vill dock

avskaffa officialgranskningen, medan Patentbesvärsrätten har ställt sig tveksam

till förslaget att placera invändningsförfarandet efter registreringen.

 Skälen för regeringens förslag: Regler om prövningen av en ansökan om

registrering av ett varumärke finns i 19 - 21 §§ varumärkeslagen. Om sökanden

inte har iakttagit vad som är föreskrivet om ansökan eller om

registreringsmyndigheten annars finner hinder för bifall föreligga, skall

sökanden enligt 19 § föreläggas att inom viss tid avge ett yttrande eller vidta

rättelse. Sker inte detta kan ansökan avskrivas. Anser myndigheten även efter

det att yttrande har avgetts att hinder mot registrering föreligger, skall

ansökan avslås, om det inte finns anledning att ge sökanden ett nytt före-

läggande. Är ansökningshandlingarna fullständiga och finns det inte något hinder

mot registrering, skall registreringsmyndigheten kungöra ansökan (20 §).

Därefter har den som vill framställa invändning möjlighet att göra detta

skriftligen till registreringsmyndigheten inom två månader från kungörelsedagen.

Efter utgången av denna tid skall registreringsmyndigheten enligt 21 § pröva

ansökan på nytt. Om ansökan bifalls och beslutet vinner laga kraft, skall märket

införas i varumärkesregistret.

 Detta system innebär alltså att Patentverket redan före kungörandet på eget

initiativ företar en granskning (officialgranskning) av s.k. relativa

registreringshinder, dvs. om hinder mot registrering föreligger av hänsyn till

tidigare existerande rättigheter.

 Frågan om det lämpliga i ett system med officialgranskning av relativa

registreringshinder har diskuterats i många sammanhang. Ett par remissinstanser

har också velat avskaffa officialgranskningen.

 Som skäl mot ett sådant system brukar anföras i huvudsak två typer av in-

vändningar. Den ena går ut på att handläggningstiderna förlängs. Patentverket

hade tidigare en genomsnittlig handläggningstid från det att ansökan kom in till

kungörandet av denna ansökan av omkring två år. Verket har emellertid gjort

betydande ansträngningar för att förkorta dessa tider. Enligt uppgift från

Patentverket uppgår för närvarande den genomsnittliga tiden från det att en

ansökan kommer in till dess ett första föreläggande lämnas till cirka sex

månader och den genomsnittliga tiden från ansökan till dess registrering sker är

i okomplicerade fall ungefär tio månader. De handläggningstider som Patentverket

numera tillämpar torde vara fullt acceptabla även enligt internationell standard

och kan därför knappast åberopas som skäl för att slopa officialgranskningen i

fråga om relativa registreringshinder.

 Den andra invändningen som brukar åberopas mot officialgranskning är att en

sådan i vissa avseenden är olämplig eller onödig. Det har sålunda sagts att det

är olämpligt att en offentlig tjänsteman skall bedöma om en existerande privat-

rättslig rättighet utgör ett hinder mot att tillskapa en annan rättighet. Det

har anförts att det i många fall inte föreligger någon egentlig konflikt, ex-

empelvis därför att innehavaren av den existerande rättigheten inte är in-

tresserad av denna eller därför att den inte har utnyttjats och skulle kunna

hävas enligt reglerna om användningstvång. Det har också gjorts gällande att

Patentverket kan tvingas att på invändningsstadiet ånyo ta upp frågan om

konflikt med ett märke där man tidigare har frånfallit att konflikt föreligger.

Dessa faktorer är naturligtvis inte utan relevans men måste vägas mot de skäl

som kan tala för ett system med officialgranskning av relativa nyhetshinder.

 Till en början undviker man därigenom en osäkerhet om innebörden och styrkan av

varumärkesrättigheterna och erhåller en större säkerhet för de investeringar som

måste göras i samband med lanseringen av ett varumärke. Det är av särskild

betydelse för sådana typer av näringsverksamhet som i speciellt hög grad är

beroende av varumärken, såsom livsmedels- och beklädnadsindustrierna. Inom dessa

branscher händer det nämligen ofta att rättigheter till märken för nya produkter

måste säkras inom kort tid och det kan ibland vara svårt att finna nya och goda

märken för de produkter som skall föras i marknaden.

 Vidare kan antalet invändningar hållas relativt lågt genom att man redan på

förprövningsstadiet kan få klarhet i om det i registret finns motstående

rättigheter. Detta är av speciellt värde eftersom erfarenheten visat att

invändningsärenden är relativt kostnadskrävande och kan ta lång tid.

 En ytterligare omständighet som talar för officialgranskningen är att

innehavarna av registrerade varumärken till stor det slipper att själva bevaka

sina rättigheter. Det är särskilt betydelsefullt för små och medelstora företag,

för vilka det är betungande att anlita professionell hjälp. Utan en sådan

förgranskning är företagen hänvisade till att själva - eller genom ett annat

företag som mot en avgift sköter denna bevakning - granska

varumärkeskungörelserna och göra invändningar i fall de anser att deras

rättigheter är kränkta.

 Härtill kommer att en officialgranskning med avseende på relativa registre-

ringshinder sker inte bara i de andra nordiska länderna utan också i ett antal

viktiga industriländer, bl.a. Storbritannien och Förenta Staterna. Och inte i

något av dessa länder synes det för närvarande finnas några planer på att överge

den nuvarande formen av officialprövning.

 Med hänsyn till det nu anförda anser regeringen i likhet med det helt

övervägande antalet remissinstanser att övervägande skäl talar för att

åtminstone tills vidare behålla officialgranskningen.

 Den omständigheten att officialgranskningen behålls hindrar emellertid inte att

man bör undersöka vilka möjligheter som finns att göra registreringsförfarandet

snabbare och mera effektivt.

 Det nuvarande förfarandet innebär, som tidigare nämnts, att en regi-

streringsansökan kungörs när förgranskningen har skett. Därefter finns det en

möjlighet till invändning mot ansökan under en tid av två månader. Efter

utgången av denna tid tas ansökan upp till fortsatt prövning. Föreligger inget

hinder mot registrering, verkställs denna.

 Vad som här kan övervägas är om man bör förenkla och förkorta förfarandet genom

att verkställa registreringen omedelbart efter det att förgranskningen har skett

och låta invändningsförfarandet följa efter registreringen.

 Med en sådan ordning kan den som har sökt ett varumärke snabbt få tillgång till

de rättigheter som varumärket ger och snabbare reagera mot intrång. En sådan

ordning har också den 1 januari 1994 införts i patentlagen (1967:837).

Visserligen är, som bl.a. Patentbesvärsrätten har anfört, varumärkesförfarandet

betydligt snabbare än patentförfarandet både ifråga om fristlängder och den

praktiska tillämpningen. Men det är ändå förhållandevis många märken som

registreras efter ett invändningsförfarande och överprövning som av olika skäl

dragit ut på tiden.

 Internationellt är det också vanligt att invändningsförfarandet kommer efter

varumärkets registrering. I den nya danska varumärkeslagen är

invändningsförfarandet placerat efter registreringen. Och vid de överläggningar

som hållits mellan de nordiska länderna har framgått att Norge har för avsikt

att införa en sådan ordning och att den saken också är föremål för övervägande i

Finland.

 Om invändningsförfarandet placeras efter registreringen blir handläggningen i

Patentverket enklare och billigare. Enligt uppgift från Patentverket görs in-

vändning i mindre än tre procent av ansökningsärendena. Även i det stora

flertalet ärenden i vilka invändning inte gjorts måste emellertid verket ta upp

frågan om registrering till slutlig prövning sedan invändningstiden löpt ut. Den

åtgärden skulle verket inte behöva göra om förfarandet ändrades.

 Med hänsyn till det nu anförda delar regeringen den uppfattning som har förts

fram i promemorian och som godtagits av det stora flertalet remissinstanser om

att invändningsförfarandet bör placeras efter registreringen.

 Ansökningsförfarandet bygger på den förutsättningen att ett varumärke inte får

registreras i ett utförande eller omfatta varor eller tjänster som sökanden inte

godkänt. Av det följer att ett beslut om bifall till en ansökan inte kan gå

sökanden emot. Det innebär i princip att ett sådant beslut vinner laga kraft

direkt. Sökanden kan således inte klaga på ett beslut att registrera ett

varumärke. Den som är missnöjd med beslutet om bifall till ansökan kan dock

enligt den ordning som regeringen föreslår göra en invändning, och inom ramen

för det förfarandet begära en ändring av beslutet. Om Patentverket avslår

invändningen kan invändaren klaga på det beslutet.

 Hovrätten över Skåne och Blekinge har anfört att det av promemorians förslag

inte framgår huruvida registreringsmyndigheten, utan att invändning har skett,

ex officio kan uppta ett hinder mot ansökan till prövning under invänd-

ningstiden. På motsvarande sätt som vid prövningen av en patentansökan (jfr

prop. 1993/94:22 s. 56) disponerar inte varumärkesinnehavaren och invändaren

helt över invändningsförfarandet. Det innebär att registreringsmyndigheten får

fortsätta prövningen även om invändaren återkallar sin invändning. En

förutsättning för att förfarandet skall få fullföljas bör emellertid vara att

det, liksom vid fortsatt prövning enligt 47 § första stycket, föreligger

särskilda skäl. Det är lämpligt att detta klargörs genom en särskild bestämmelse

i 20 §. Myndigheten bör i ett pågående invändningsförfarande också självmant få

ta upp nya omständigheter till prövning. Myndigheten bör emellertid inte själv-

mant få ta initiativ till ett invändningsförfarande.

5.2 Krav på att sökanden skall vara näringsidkare

Regeringens förslag: Det nuvarande kravet på att

sökanden skall vara näringsidkare för att kunna

förvärva varumärkesrätt utgår.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 47

f).

 Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har lämnat förslaget

utan erinran. Några instanser har emellertid ifrågasatt behovet av ändring och

anfört att möjligheten att häva en registrering i fall där innehavaren upphört

att vara näringsidkare har en praktisk funktion.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 1 § varumärkeslagen skall den som vill

förvärva en varumärkesrätt genom registrering vara näringsidkare. Detsamma

gäller enligt 2 § i fråga om den som förvärvar sådan rätt genom inarbetning.

 Varumärkesrätten betraktades tidigare som ett tillbehör till en rörelse. Det

var med en sådan utgångspunkt naturligt med ett krav på att innehavaren skulle

vara näringsidkare. Med hänsyn till den utveckling som ägt rum när det gäller

synen på varumärkesrätten (jfr avsnitt 3) finns det emellertid anledning att

överväga om det finns skäl att behålla kravet på att innehavaren skall vara

näringsidkare.

 En annan ordning skulle i och för sig innebära något principiellt nytt och de

nuvarande bestämmelserna om att innehavaren skall vara näringsidkare har som

några remissinstanser påpekat inte medfört några direkta tillämpningssvårig-

heter. En förklaring till det är dock att de tillämpats mycket liberalt, vilket

i praktiken gjort det möjligt även för subjekt som inte är näringsidkare i

egentlig mening att förvärva eller inneha varumärken. Det gäller t. ex. ideella

föreningar som inte har bedrivit någon direkt näringsverksamhet. Och den

internationella trenden synes också vara att slopa detta krav. Något sådant krav

finns sålunda varken i EG:s varumärkesdirektiv eller i Madridprotokollet. Inte

heller finns det i den nya danska varumärkeslagen eller i den föreslagna nya

finska lagen. I de förslag till en internationell överenskommelse på var-

umärkesområdet som diskuteras inom WIPO finns till och med tankar på ett förbud

både mot att kräva uppgift om att sökanden driver en industriell eller kom-

mersiell verksamhet och mot att kräva bevis i detta hänseende.

 Mot denna bakgrund anser regeringen liksom flertalet remissinstanser att kravet

i nuvarande 1 och 2 §§ varumärkeslagen om att förvärv av varumärkesrätt

förutsätter att sökanden är näringsidkare bör utgå.

 Även om innehavaren av ett varumärke inte längre behöver vara näringsidkare

måste varumärket alltjämt uppfylla det grundläggande kravet på särskiljnings-

förmåga. Det finns emellertid inte skäl att behålla kravet att märket skall

kunna särskilja innehavarens varor från andras, eftersom det inte längre

förutsätts att innehavaren själv bedriver näringsverksamhet. Märket måste dock

kunna särskilja de varor som tillhandahålls i en näringsverksamhet från dem som

tillhandahålls i en annan.

 Som en följd av att kravet på att sökanden skall vara näringsidkare slopas har

i promemorian föreslagits att också bestämmelsen i 25 § andra stycket, enligt

vilken en registrering kan hävas av domstol om varumärkeshavaren inte längre är

näringsidkare, skall upphävas. Bestämmelsen infördes för att sanktionera kravet

på att innehavaren skall vara näringsidkare. Den omständigheten att detta krav

nu föreslås utgå talar således för att bestämmelsen bör upphävas. Denna

uppfattning har också tillstyrkts eller lämnats utan erinran av flertalet

remissinstanser. Regeringen biträder förslaget.

5.3 Skydd för varukännetecken utan registrering

Regeringens förslag: Ett kännetecken skall anses

inarbetat när det är känt som ett varumärke för de

varor det avser inom en betydande del av den

krets till vilken det riktar sig. Det skall inte

längre fordras att märket är "allmänt" känt som en

beteckning för innehavarens varor.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se

promemorian s. 48 f.)

 Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt

förslaget med ett lägre inarbetningskrav än tidigare.

 Skälen för regeringens förslag: I 2 § tredje stycket varumärkeslagen anges att

inarbetning föreligger när ett kännetecken "här i Sverige bland dem som det

riktar sig till, är allmänt känt som beteckning för innehavarens varor".

Inarbetningsdefinitionen utgör en transformering av bestämmelsen i artikel 6 bis

i Pariskonventionen. Enligt denna åtar sig de stater som är bundna av

konventionen att vägra eller ogiltigförklara registrering av, samt förbjuda

användning av, märken som utgör kopior, efterbildningar eller översättningar av

ett märke som är "notoriskt känt" i landet i fråga och används för samma eller

liknande varor. Uttrycket "notoriskt känt" är en översättning av konventions-

textens uttryck "well-known" resp. "notoirement connus".

 Oavsett om rättsgrunden för skyddet av ett märke är registrering eller

inarbetning gäller som allmän regel att skyddet endast gäller gentemot

förväxlingsbara kännetecken. Förväxlingsbarhet föreligger enligt 6 § första

stycket varumärkeslagen bara i förhållande till varor av samma eller liknande

slag, dvs. inom varuslagsgränserna. Ett vidare skyddsomfång som gäller även

utanför området för liknande varor eller tjänster kan emellertid erhållas under

vissa förutsättningar, nämligen de som anges i 6 § andra stycket varumärkesla-

gen.

 I sin lydelse före den 1 januari 1993 angav denna regel att förväxlingsbarhet

undantagsvis skulle kunna åberopas till förmån för ett kännetecken som är

synnerligen starkt inarbetat och känt inom vida kretsar av allmänheten här i

landet, om med hänsyn härtill användningen av ett annat liknande kännetecken

skulle innebära ett otillbörligt utnyttjande av det förras goodwill.

Bestämmelsen fick en ändrad lydelse från nämnda datum. Enligt den nya lydelsen

kan förväxlingsbarhet åberopas även till förmån för ett kännetecken som är "väl

ansett" här i landet. Detta uttryck utgör en översättning av EG-direktivets

uttryck "has a reputation". En förutsättning för att förväxlingsbarhet skall

kunna åberopas till förmån för sådana märken är att användningen av ett annat

liknande kännetecken skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång

för det väl ansedda kännetecknets särskiljningförmåga eller anseende. Avsikten

med bestämmelsens nya utformning är att ge ett vidgat skydd för kända märken i

jämförelse med den tidigare lydelsen. Det bör emellertid ännu en gång betonas

att detta inte är en självständig grund för uppkomst av skydd utan en regel om

skyddsomfånget för vissa märken.

 I propositionen med förslag till de nyssnämnda ändringarna i varumärkeslagen

(prop. 1992/93:48 s. 85) uttalas att det inte finns någon risk för att det genom

det utökade skyddet för kända varukännetecken skapas ett "haltande" system

mellan detta skydd och den ensamrätt till ett varumärke som uppkommer genom in-

arbetning. Det nämns emellertid också att det för att säkerställa ett gott

samspel mellan de olika bestämmelserna är angeläget att se över bestämmelserna i

2 § tredje stycket varumärkeslagen men att detta dock inte kunde göras i det

nämnda lagstiftningsärendet.

 Principiellt sett föreligger en skillnad mellan regeln i 2 § varumärkeslagen

som handlar om rättsgrunden för varumärkesskydd, och bestämmelsen i 6 § andra

stycket som handlar om skyddsomfånget. När det gäller inarbetningsskyddet enligt

2 § läggs närmast en kvantitativ bedömning till grund. Märket måste vara känt

inom en viss del av omsättningskretsen och det avgörande är att undvika att

allmänheten vilseleds med avseende på varornas eller tjänsternas kommersiella

ursprung. De "väl ansedda" märkena varom 6 § andra stycket talar är däremot

sådana som i sig har förvärvat ett kommersiellt värde både för den aktuella och

den framtida användningen, vilket värde gör annans utnyttjande av märkena

otillbörligt. Det kan här sägas vara fråga om en kvalitativ bedömning eftersom

detta kommersiella värde kan föreligga oberoende av om märket är allmänt känt i

den mening som avses i 2 §, dvs. inom omsättningskretsen.

 Självfallet kan de märken som omfattas av inarbetning enligt 2 §

varumärkeslagen och de på vilka 6 § andra stycket är tillämpligt till stor del

sammanfalla. Ett märke som är skyddat enligt den senare bestämmelsen är oftast

också inarbetat men behöver inte i och för sig vara det. Ett sådant märke kan

vara "väl ansett" men behöver inte för den skull vara "allmänt känt".

 Den utveckling som har skett avseende varumärkenas roll inom omsättningen och

inom samhället i stort under det senaste årtiondet har medfört bl.a. att även

märken som inte är "allmänt kända" i den mening som uttrycket har i 2 §

varumärkeslagen kan ha ett betydande förmögenhetsvärde och därför förtjäna skydd

enligt denna lag.

 Att ge inarbetningsskyddet och skyddet utanför området för varuslagslikhet en

principiellt likartad utformning är inte lämpligt, bl.a. därför att - som ovan

nämnts - inarbetning enligt 2 § är en rättsgrund för skydd medan 6 § andra

stycket anger skyddsomfånget för vissa märken. Likaså torde det föra alltför

långt att - såsom har gjorts i Danmark - ge ett skydd redan vid ett rent

ibruktagande, utöver det skydd som finns enligt 14 § första stycket 7.

 En lämplig ordning synes i stället vara att, vilket har föreslagits i

promemorian och vunnit flertalet remissinstansers gillande, utforma lagtexten så

att ett varukännetecken skall anses inarbetat, om det är känt som sådant inom en

betydande del av den krets till vilken det riktar sig. Därigenom kommer ett

antal skyddsvärda märken som i dag faller utanför det tilllämpade notori-

tetskravet att kunna erhålla varumärkesskydd. Bedömningen av vad som är en

"betydande del" kan inte anges generellt enligt någon speciell notoritetsskala

utan får bero på omständigheterna i det enskilda fallet. Av betydelse för den

bedömningen är bl.a. om det är många personer som uppfattar märket som en

beskrivande beteckning. I så fall måste naturligtvis kravet på antalet personer

som uppfattar märket som ett kännetecken ställas högre. Det får ankomma på

rättstillämpningen att i det enskilda fallet avgöra hur bestämmelsen bör

tillämpas.

5.4 Angivande av varor och tjänster i registreringsansökan

Regeringens förslag: Sökanden skall i

registreringsansökan ange de varor eller tjänster

för vilka märket söks registrerat och de klasser

till vilka varorna eller tjänsterna hör. Enbart

angivande av de klasser till vilka dessa hör skall

inte längre vara tillräckligt.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 53 f.).

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot att

förslaget genomförs.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt den nu gällande lydelsen av 17 §

varumärkeslagen skall en ansökan om registrering av ett varumärke bl.a.

innehålla en uppgift om de slag eller de klasser av varor eller tjänster för

vilka märket söks registrerat. Uppgiften om varor eller tjänster kan alltså

enligt gällande lag lämnas genom en hänvisning endast till de varor eller

tjänster som ingår i viss eller vissa klasser (SOU 1958:10 s. 295 och prop.

1960:167 s. 122).

 I den departementspromemoria (Ds 1992:13) som låg till grund för de ändringar

som infördes i varumärkeslagen med verkan från och med den 1 januari 1993

anfördes att det som en konsekvens av det skärpta användningstvång som då

infördes borde ankomma på sökanden att noga ange de varor eller tjänster eller

slag av varor eller tjänster för vilka märket önskades registrerat och att det

därför inte skulle vara tillräckligt att hänvisa till de varor som ingår i en

eller vissa varuklasser.

 Vid remissbehandlingen välkomnade Patentverket i och för sig principen att en

ansökan bör innehålla en förteckning över de varor eller tjänster för vilka

märket är avsett men anförde att en ändring av detta slag i ansökningsför-

farandet inte fick medföra att varu- och tjänsteförteckningarna blev ohanterligt

långa. Det kunde därför enligt verkets uppfattning erfordras att avgifterna i

ärenden om varumärkesansökningar utformades så att avgifterna sattes i relation

till antalet sökta varor eller tjänster. Enligt Patentverket krävde denna fråga

noggranna överväganden och borde lösas i nordiskt samarbete. Verket föreslog

därför att frågan skulle tas upp till behandling vid en fortsatt översyn av

varumärkeslagstiftningen. I propositionen anslöt sig föredragande statsrådet

till det synsätt som Patentverket redovisat (prop 1992/93:48 s. 104).

 I anledning av det nu anförda har frågan om angivande i ansökan av de varor

eller tjänster för vilka märket är avsett diskuterats vid de nordiska

departementsöverläggningar som har hållits i detta ärende. Det har därvid

framkommit att övriga nordiska länder har en mer restriktiv syn på angivelser av

varor eller tjänster genom klasshänvisningar än den svenska lagen för närvarande

har. I den nya danska varumärkeslagen anges sålunda uttryckligen att i registre-

ringsansökan skall anges de varor eller tjänster för vilka ett märke söks

registrerat. Det kan i sammanhanget också nämnas att ansökningar om internatio-

nell registrering enligt protokollet till Madridöverenskommelsen måste ange de

varor eller tjänster för vilka registrering söks.

 Mot den bakgrund som nu har angetts torde tiden vara mogen att även i Sverige

gå över till en ordning enligt vilken i ansökan skall anges såväl de varor eller

tjänster för vilka registrering söks som de klasser till vilka varorna eller

tjänsterna hör.

 Det är naturligtvis önskvärt att förteckningen över varor och tjänster så långt

som möjligt avser de varor eller tjänster för vilka märket faktiskt är avsett

att användas. Om förteckningarna skulle visa sig bli ohanterligt långa får det

problemet lösas genom ett lämpligt utformat avgiftssystem.

6 Firmalagen

Regeringens förslag: Firmalagens regler om

inarbetning och förväxlingsbarhet ändras så att de

stämmer överens med varumärkeslagens regler. På

motsvarande sätt som har gjorts i varumärkeslagen

tas också det särskilda kravet på särskiljningsförmåga

för bokstäver och siffror bort.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 61 f.).

 Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt

förslagen eller lämnat dem utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Rätten till firma regleras i firmalagen

(1974:156). Med firma avses den benämning under vilken en näringsidkare driver

sin verksamhet. Om denne är ett aktiebolag eller ett handelsbolag, utgörs firman

av bolagets namn. En fysisk person kan begagna sitt eget namn som firma men har

också möjlighet att använda en firma av annat innehåll.

 Firmans användningsområde och funktion skiftar mellan olika näringsidkare. I

somliga fall tjänar firma enbart som en benämning för näringsidkaren vid

ingående av avtal, vid kontakter med myndigheter och i andra privata och

offentliga sammanhang. Detta gäller ofta i fråga om sådana näringsidkare som

bedriver en utpräglat lokal verksamhet såsom detaljhandel, hantverk eller

liknande och inte är så beroende av reklam för att nå kontakt med sin kundkrets.

Deras firmor har i allmänhet konventionell utformning och består av sådana

element som personnamn, ortnamn och verksamhetsbeteckning. Andra näringsidkare,

särskilt sådana som bedriver en aktiv marknadsföring med bred inriktning,

utnyttjar ofta firman som kännetecken på ungefär samma sätt som ett varumärke.

Särskilt gäller detta om firman i och för sig har stark särprägel, t.ex. om den

innehåller ett fantasiord eller ett ovanligt personnamn. I fall som dessa blir

firman ofta bärare av en till näringsverksamheten knuten good-will.

 Firmarätt kan förvärvas genom registrering eller inarbetning. Den ensamrätt

till en registrerad firma som firmalagen ger innebär att någon annan än

innehavaren inte får använda ett med firman förväxlingsbart näringskännetecken

inom det område för vilket firman har registrerats, om det inte kan visas att

innehavaren inte kan lida skada därav. Ett inarbetat näringskännetecken har på

motsvarande sätt skydd mot att någon annan använder ett näringskännetecken som

är förväxlingsbart med det inarbetade.

 Det finns, som redan det nu anförda ger vid handen, ett nära samband mellan

firmarätt och varumärkesrätt. Firmalagen har också utformats i nära anslutning

till varumärkeslagen (se prop. 1974:4 s. 159).

 I avsnitt 5.3 har diskuterats huruvida reglerna om inarbetning i varumärkesla-

gen bör ändras. Enligt varumärkeslagen föreligger inarbetning, om kännetecknet

bland dem som det riktar sig till är allmänt känt som beteckning för innehava-

rens varor. Det förslag som förs fram går ut på att inarbetning av ett varumärke

i fortsättningen skall anses föreligga när varumärket är känt som sådant inom en

betydande del av den krets till vilken det riktar sig.

 Firmalagen innehåller också regler om inarbetning. Ett näringskännetecken anses

enligt 2 § andra stycket inarbetat om det är allmänt känt bland dem till vilka

näringsidkarens verksamhet riktar sig. Det är lämpligt att utforma firmalagens

regel på motsvarande sätt som varumärkeslagens. Ett näringskännetecken bör

sålunda anses inarbetat, om det är känt som beteckning för den verksamhet det

avser inom en betydande del av den krets till vilken verksamheten riktar sig.

 I 6 § varumärkeslagen finns regler om förväxlingsbarhet. Som berörts i avsnitt

5.3 anger regeln i första stycket att kännetecken anses förväxlingsbara endast

om de avser varor av samma eller liknande slag. Andra stycket innehåller två

undantag. I sin lydelse före den 1 januari 1993 angav dessa att förväx-

lingsbarhet fick åberopas även i fråga om kännetecken som var synnerligen starkt

inarbetat och känt inom vida kretsar av allmänheten här i riket, om med hänsyn

härtill användningen av ett annat liknande kännetecken skulle innebära ett

otillbörligt utnyttjande av det förras goodwill, och i fråga om kännetecken som

var inarbetat, om med hänsyn till den särskilda arten av varorna användningen av

ett annat liknande kännetecken uppenbarligen skulle förringa det förras

goodwill. Genom de ändringar som trädde i kraft nämnda dag (prop. 1992/93:48,

bet. 1992/93:LU17, rskr. 1992/93: 125, SFS 1992:1686) ändrades andra stycket så

att förväxlingsbarhet i stället kan åberopas till förmån för ett kännetecken som

är väl ansett här i landet, om användningen av ett annat liknande kännetecken

skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång för det väl ansedda

kännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende.

 I 6 § firmalagen finns en bestämmelse som nära ansluter till den lydelse som 6

§ varumärkeslagen hade före den 1 januari 1993. Eftersom firmalagens bestämmelse

har utformats med förebild i varumärkesrätten (prop. 1974:4 s. 207) bör den

ändras på motsvarande sätt som har skett i varumärkeslagen.

 Genom de nyssnämnda ändringarna i varumärkeslagen den 1 januari 1993 av-

skaffades också det speciella registreringshinder i 13 § andra stycket som

förelåg i fråga om icke inarbetade märken bestående av bokstäver eller siffror

utan särskiljningsförmåga. Skälet för detta var att det allmänna kravet på

särskiljningsförmåga ansågs täcka denna situation. Firmalagen innehåller i 9 §

tredje stycket en regel motsvarande den som avskaffats i varumärkeslagen och det

ligger i sakens natur att det allmänna kravet på särskiljningsförmåga generellt

sett innebär, att en firma som består av bokstäver eller siffror som inte har

särskiljningsförmåga inte kan registreras. För att få samstämmighet med varumär-

keslagen bör därför bestämmelsen i 9 § tredje stycket firmalagen upphävas.

 Genom de ändringar av varumärkeslagen som genomfördes den 1 januari 1993

infördes en regel i 25 a § varumärkeslagen om hävning av en registrering vid

underlåten användning. Denna regel torde dock inte utan vidare kunna överföras

till firmalagen. En anledning därtill är att angivelsen av den verksamhet för

vilken en firma skall användas kan vara synnerligen vidsträckt och inte behöver

vara så specificerad som en varuuppgift i en varumärkesregistrering. Vidare

skall enligt såväl aktiebolagslagen som handelsregisterlagen en firma för att få

registreras tydligt skilja sig från andra i registret registrerade firmor

oavsett branschlikhet. Dessa omständigheter gör att hävning på grund av under-

låten användning får en betydligt mindre betydelse än enligt varumärkeslagen.

Dessutom är behovet av en hävning av detta skäl mindre i firmarätten, eftersom

dess förbud mot att använda ett förväxlingsbart kännetecken inte gäller om det

visas att innehavaren inte kan lida skada.Det finns dock remissinstanser som har

gett uttryck för uppfattningen att den ifrågavarande regeln i varumärkeslagen

bör föras över till firmalagen. Denna fråga bör därför göras till föremål för

ytterligare överväganden. Det kan lämpligen ske i samband med den översyn som

nämnts i avsnitt 3.1.

7 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Som inledningsvis nämnts har Sverige genom EES-avtalet åtagit sig att med verkan

senast den 1 januari 1995 tillträda Madridprotokollet. Motsvarande gäller för

många andra länder inom EES-området. Det torde emellertid vara osäkert om så

många länder, förutom Sverige, verkligen tillträder protokollet per nämnda

tidpunkt att det kan träda i kraft. Och innan det har trätt i kraft kan de

svenska nationella reglerna om förfarandet enligt Madridprotokollet inte gälla.

Regeringen bör därför bemyndigas att sätta dessa regler i kraft.

 Övriga föreslagna ändringar, som inte är beroende av Madridprotokollet, bör

träda i kraft den 1 januari 1995. Äldre bestämmelser bör gälla, om en ansökan om

registrering har kungjorts före den dagen.

8 Kostnader

Det finns inte anledning att räkna med att de föreslagna ändringarna skall

medföra några ökade kostnader för staten. Inte heller i övrigt finns anledning

att räkna med att förslaget skall medföra några ökade kostnader.

9 Författningskommentarer

9.1 Förslaget till lag om ändring i varumärkeslagen(1960:644)

1 §

 Genom registrering enligt denna lag förvärvas ensamrätt till ett varumärke

såsom särskilt kännetecken för varor som tillhandahålls i en näringsverksamhet.

 Ett varumärke kan bestå av alla tecken som kan återges grafiskt, särskilt ord,

inbegripet personnamn, samt figurer, bokstäver, siffror och formen eller

utstyrseln på en vara eller dess förpackning, förutsatt att tecknen kan sär-

skilja varor som tillhandahålls i en näringsverksamhet från sådana som

tillhandahålls i en annan.

 Vad som sägs i denna lag om varor skall gälla även tjänster.

 Om kollektivmärken finns särskilda bestämmelser.

 Paragrafen innehåller bestämmelser om förvärv av varumärkesrätt genom

registrering. Som utvecklats i avsnitt 5.2 skall innehavaren av en

varumärkesrätt inte längre behöva vara näringsidkare. I enlighet härmed har

ordet näringsidkare och hänvisningar därtill tagits bort.

2 §

 Även utan registrering förvärvas ensamrätt till ett varumärke, då märket har

blivit inarbetat.

 Genom inarbetning förvärvas ensamrätt också till andra särskilda

varukännetecken som används i en näringsverksamhet.

 Ett kännetecken anses inarbetat, om det här i landet inom en betydande del av

den krets till vilken det riktar sig är känt som beteckning för de varor som

tillhandahålls under kännetecknet.

 Ändringarna i första och andra styckena är på motsvarande sätt som i 1 §

föranledda av att det inte längre uppställs något krav på att innehavaren av en

varumärkesrätt skall vara näringsidkare. Ordet näringsidkare har därför utgått.

 Bestämmelsen i tredje stycket anger när ett varumärke skall anses inarbetat.

Det krävs inte längre att märket inom omsättningskretsen är allmänt känt som en

beteckning för innehavarens varor, utan det räcker med att det är känt inom en

betydande del av denna krets. Regeln har närmare behandlats i avsnitt 5.3.

Styckets lydelse har vidare ändrats till följd av att det inte längre förutsätts

att innehavaren själv bedriver näringsverksamhet.

13 §

 Ett varumärke får registreras endast om det har särskiljningsförmåga. Ett märke

som uteslutande eller med endast mindre ändring eller tillägg anger varans art,

beskaffenhet, mängd, användning, pris eller geografiska ursprung eller tiden för

dess framställande, skall inte i och för sig anses ha särskiljningsförmåga. Vid

bedömande av om ett märke har särskiljningsförmåga skall hänsyn tas till alla

omständigheter och särskilt till den omfattning och den tid märket varit i bruk.

 Som varumärke får inte registreras kännetecken som uteslutande består av en

form som följer av varans art eller en form som krävs för att uppnå ett tekniskt

resultat eller en form som ger varan ett betydande värde.

 Även ändringarna i denna bestämmelse är föranledda av att det inte längre

ställs upp något krav på att innehavaren av ett varumärke skall vara

näringsidkare. Den nya ordalydelsen innebär således ingen ändring när det gäller

bedömningen av det grundläggande kravet på särskiljningsförmåga.

14 §

 Ett varumärke får inte registreras:

 1) om i märket utan tillstånd tagits in sådan statlig eller internationell

beteckning eller sådant kommunalt vapen, som enligt lag eller författning inte

får obehörigen brukas som varumärke, eller också något som lätt kan förväxlas

därmed;

 2) om märket är ägnat att vilseleda allmänheten;

 3) om märket på annat sätt strider mot lag eller författning eller allmän

ordning eller är ägnat att väcka förargelse;

 4) om märket innehåller eller består av något, som är ägnat att uppfattas som

annans firma eller som annans släktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn eller

annans porträtt, där namnet eller porträttet uppenbarligen inte åsyftar någon

sedan länge avliden;

 5) om märket innehåller något, som är ägnat att uppfattas som titel på annans

skyddade litterära eller konstnärliga verk, där titeln är egenartad, eller

kränker annans upphovsrätt till litterärt eller konstnärligt verk eller annans

rätt till fotografisk bild eller mönster;

 6) om märket är förväxlingsbart med ett namn eller en firma som någon annan

använder i en näringsverksamhet, med någon annans varumärke som är registrerat

efter tidigare ansökan eller med någon annans varukännetecken som är inarbetat

då ansökan om registrering görs;

 7) om märket är förväxlingsbart med ett varukännetecken som vid tiden för

ansökan används av någon annan samt ansökan gjorts med vetskap om detta och

sökanden inte använt sitt märke innan det andra kännetecknet togs i bruk; eller

 8) om märket är förväxlingsbart med ett varumärke som omfattas av en

internationell varumärkesregistrering som gäller i Sverige och i fråga om vilket

den dag som avses i 55 § andra stycket ligger före tiden för ansökningen.

 I fall som avses under 4, 5, 6, 7 och 8 får registrering ske, om den vars rätt

är i fråga medger det och det inte i övrigt finns hinder enligt första stycket.

 Bestämmelsen handlar om registreringshinder. Ändringen i 6) är föranledd av att

det inte längre krävs att innehavaren av en varumärkesrätt skall vara

näringsidkare. Uppräkningen har vidare kompletterats med en regel i 8) som tar

sikte på internationella varumärkesregistreringar (se 50 § f.). I och med att en

begäran har gjorts om att en internationell varumärkesregistrering skall gälla i

Sverige får det varumärke som registreringen avser samma skydd som om en natio-

nell registrering hade sökts.

17 §

 Den som vill låta registrera ett varumärke skall ge in en skriftlig ansökan om

detta till registreringsmyndigheten. Ansökan skall innehålla uppgift om

sökandens namn eller firma samt uppgift om de varor för vilka märket är avsett

och de klasser varorna tillhör; dessutom skall märket tydligt anges.

 Bestämmelsen anger vad en ansökan om registrering av ett varumärke skall

innehålla. Som närmare har utvecklats i avsnitt 5.4 skall sökanden lämna uppgift

om de varor eller tjänster för vilka märket söks registrerat och de klasser till

vilka de hör. Det räcker alltså inte med att enbart ange att en ansökan omfattar

alla varor i en viss klass. Däremot torde det inte kunna ställas alltför höga

krav på specificerade och detaljerade varuförteckningar.

20 §

 Är ansökningshandlingarna fullständiga och finns det inte något hinder för

registrering, skall varumärket tas in i registret och en kungörelse om detta

utfärdas.

 Den som vill framställa invändning mot registreringen skall göra detta

skriftligen till registreringsmyndigheten inom två månader från kungörelsedagen.

 Registreringsmyndigheten skall underrätta innehavaren av varumärket om

invändningen och ge denne tillfälle att yttra sig.

 Återkallas invändningen får invändningsförfarandet ändå fullföljas, om det

finns särskilda skäl.

 De ändringar som har gjorts i paragrafen är en följd av att invändnings-

förfarandet läggs efter registreringen (se avsnitt 5.1).

 Varumärket skall registreras så snart ansökningshandlingarna är fullständiga

och det inte finns något hinder för registrering. Därefter har den som vill göra

invändning två månader på sig att göra detta. Innehavaren skall underrättas om

invändningen och beredas tillfälle att yttra sig över denna.

 Som har utvecklats i avsnitt 5.1 disponerar inte varumärkeshavaren och

invändaren helt över invändningsförfarandet. Även om invändningen återkallas får

Patentverket även på annan grund än vad invändaren har åberopat därför fortsätta

förfarandet. En förutsättning för att förfarandet skall få fortsätta trots att

invändningen har återkallats är dock att det finns särskilda skäl. Ett sådant

skäl kan vara att det föreligger ett starkt objektivt hinder mot att regi-

strering sker.

21 §

 Registreringsmyndigheten skall efter invändning upphäva registreringen, om det

finns något hinder mot denna. Finns det hinder endast för en del av de varor som

varumärket har registrerats för, skall myndigheten i stället upphäva registre-

ringen enbart för dessa varor, om varumärkeshavaren begär det.

 Registreringsmyndigheten skall avslå invändningen, om det inte finns något

hinder mot registreringen.

 När registreringsmyndighetens beslut om en invändning har vunnit laga kraft,

skall det kungöras. Om beslutet innebär att registreringen helt eller delvis

upphävs, skall en anteckning om detta göras i registret.

 Paragrafen handlar om Patentverkets prövning av invändningar.

 Om det föreligger något hinder mot registreringen, skall denna upphävas.

Föreligger det hinder enbart i fråga om vissa varor, skall registreringen i

stället upphävas enbart för dessa varor. Ett varumärke får dock inte registreras

i ett utförande eller med en varu- eller tjänsteförteckning som sökanden inte

har godkänt. Det kan t. ex. vara så att innehavaren inte vill hålla fast vid

någon del av sin ansökan, om det står klart att det föreligger hinder mot

registrering för en del av de varor som den avser. Ett krav för att

registreringen skall upprätthållas för ett begränsat antal varor är därför att

sökanden begär det.

 Under ett pågående invändningsförfarande skall Patentverket ta hänsyn till

varje omständighet som är av betydelse för utgången och som verket får kännedom

om. En omständighet av detta slag kan komma till Patentverkets kännedom genom

t.ex. en anmärkning från allmänheten. Den som gör en anmärkning efter

tvåmånadersfristen har dock inte ställning som invändare, vilket bl.a. får till

följd att vederbörande inte har rätt att klaga på Patentverkets beslut enligt 47

§.

 Föreligger det inte något hinder mot registreringen, skall invändningen avslås.

 När ett beslut om en invändning har vunnit laga kraft skall det kungöras.

Innebär beslutet att registreringen helt eller delvis upphävs, skall dessutom en

anteckning göras i registret.

25 §

 Har ett varumärke registrerats i strid mot denna lag och föreligger alltjämt

skälet mot registrering, får registreringen hävas i den ordning som föreskrivs

nedan, om inte rätt till märket ändå får bestå enligt 8 eller 9 §. Är ett

registrerat varumärke förväxlingsbart med någon annans varumärke, får dock

registreringen av det förstnämnda varumärket inte hävas på denna grund, om det

andra varumärket inte uppfyller kraven på användning enligt 25 a §.

 Registreringen får också hävas, om märket

 1) är vilseledande,

 2) inte längre har någon särskiljningsförmåga,

 3) strider mot allmän ordning, eller

 4) är ägnat att väcka förargelse.

 Att registreringen får hävas även vid utebliven användning av varumärket

framgår av 25 a §.

 Ändringen i paragrafen är föranledd av att det inte längre uppställs något krav

på att innehavaren av en varumärkesrätt skall vara näringsidkare. Ändringen

innebär att den hittillsvarande möjligheten att häva en registrering därför att

innehavaren inte är näringsidkare har utgått.

42 §

 Om en registrering av ett varumärke har upphävts genom ett beslut eller en dom

som har vunnit laga kraft, får rätten inte döma till påföljd eller besluta om

annan åtgärd enligt 37-41 §§.

 I mål om sådant intrång skall rätten, på yrkande av den mot vilken talan föres,

förklara målet vilande i avbidan på att frågan om registreringens hävande

slutligen avgöres. Är talan härom icke väckt, skall rätten i samband med

vilandeförklaringen förelägga honom viss tid inom vilken sådan talan skall

väckas.

 Bestämmelsen har ändrats som en följd av att ett invändningsförfarande kan leda

till att en registrering upphävs. Samma regler gäller alltså som om en

registrering hävts genom en dom som vunnit laga kraft.

47 §

 Ett slutligt beslut av registreringsmyndigheten om en ansökan om registrering

av ett varumärke får överklagas av sökanden, om det har gått honom emot. Ett

slutligt beslut om en invändning mot registrering får överklagas av

varumärkeshavaren och invändaren, om det har gått den som vill klaga emot. Om

invändaren återkallar sin talan får denna ändå prövas, om det finns särskilda

skäl.

 Överklagande enligt första stycket görs hos Patentbesvärsrätten inom två

månader från beslutets dag.

 Ett slutligt beslut av Patentbesvärsrätten får överklagas till Regeringsrätten

inom två månader från beslutets dag. Vid ett överklagande till Regeringsrätten

tillämpas bestämmelserna i 35-37 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). Patent-

besvärsrättens beslut skall innehålla uppgift om att det krävs särskilt

tillstånd för prövning i Regeringsrätten och om de grunder på vilka ett sådant

tillstånd meddelas.

 Bestämmelsen har ändrats med hänsyn till förändringen av invändnings-

förfarandet. Vidare har några redaktionella ändringar gjorts.

50 §

 Med en internationell varumärkesregistrering avses en registrering av ett

varumärke som är gjord av den internationella byrån hos Världsorganisationen för

den intellektuella äganderätten enligt protokollet den 27 juni 1989 till över-

enskommelsen om den internationella registreringen av varumärken den 14 april

1891.

 Patent- och registreringsverket är varumärkesmyndighet i Sverige i ärenden om

internationell varumärkesregistrering.

 Paragrafen innehåller en definition av vad som menas med en internationell

varumärkesregistrering (jfr artikel 2(1) i Madridprotokollet). Vidare anges att

Patentverket skall handha de uppgifter som ankommer på en nationell varumärkes-

myndighet.

51 §

 Om någon som i Sverige innehar eller har ansökt om en varumärkesregistrering

och antingen är svensk medborgare, har hemvist i Sverige eller driver rörelse

här i landet vill få en internationell varumärkesregistrering, skall han ge in

en ansökan om detta till varumärkesmyndigheten.

 Har en ansökan om en internationell registrering getts in till varu-

märkesmyndigheten enligt första stycket, skall även en senare begäran om att den

internationella registreringen skall gälla i ytterligare länder ges in till

varumärkesmyndigheten, om sökanden eller innehavaren har hemvist i Sverige.

 Paragrafen, som bygger på artikel 2 (1) (i) och (ii) i Madridprotokollet samt

tillämpningsföreskrifterna till dessa artiklar, anger under vilka

förutsättningar som en ansökan om en internationell varumärkesregistrering får

tas emot av Patentverket. Är dessa förutsättningar inte uppfyllda, ankommer det

inte på Patentverket att ta upp ansökan. Denna får i stället ges in till en

nationell varumärkesmyndighet i ett annat land.

 En grundläggande förutsättning för att Patentverket skall vara behörig

varumärkesmyndighet är att den internationella ansökan grundas på en svensk

varumärkesregistrering eller en ansökan därom som sökanden innehar. Vidare krävs

att sökanden antingen är svensk medborgare, har hemvist här i landet eller

driver rörelse här.

 Även s. k. senare designeringar skall ges in till Patentverket, om ansökan om

den internationella registreringen getts in till verket och sökanden eller

innehavaren har hemvist här i landet.

52 §

 Ansökan skall vara skriftlig samt vara avfattad på engelska språket och in-

nehålla de uppgifter som föreskrivs av regeringen eller av den myndighet som

regeringen bestämmer.

 Paragrafen innehåller bestämmelser om hur en ansökan skall utformas. Ansökan

skall enligt artikel 3(1) i protokollet göras på ett formulär i enlighet med de

tillämpningsföreskrifter som WIPO kommer att utfärda.

53 §

 Varumärkesmyndigheten skall kontrollera om uppgifterna i ansökan om den

internationella varumärkesregistreringen stämmer överens med uppgifterna i den

varumärkesregistrering som sökanden har eller har ansökt om i Sverige.

 Om uppgifterna inte stämmer överens, skall sökanden föreläggas att inom viss

tid rätta uppgifterna i ansökan om den internationella registreringen. Gör han

inte det, skall denna ansökan avskrivas.

 Om det finns en sådan överensstämmelse som avses i första stycket, skall var-

umärkesmyndigheten sända ett intyg om detta till den internationella byrån till-

sammans med ansökan inom en månad från den dag då ansökan kom in till myndighe-

ten eller, om ett föreläggande enligt andra stycket har meddelats, inom en månad

från det tiden för föreläggandet gick ut.

 Paragrafen innehåller i enlighet med artikel 3 i Madridprotokollet regler om de

åtgärder som Patentverket i egenskap av nationell varumärkesmyndighet skall

vidta i fråga om en internationell ansökan.

 Patentverket skall kontrollera att uppgifterna i den internationella ansökan

stämmer överens med dem som finns i den svenska registreringen eller ansökan

därom. Om så är fallet, skall verket utfärda ett intyg om detta och sända det

till den internationella byrån tillsammans med ansökningen. Finns det inte en

sådan överensstämmelse skall sökanden föreläggas att rätta till den internatio-

nella ansökan. Om han inte gör detta skall ansökan avskrivas, eftersom verket då

inte kan lämna det intyg som är en förutsättning för en internationell registre-

ring.

 Patentverket skall inte göra någon annan granskning av innehållet i den

internationella ansökan än som nu har sagts. Det är en uppgift för den

internationella byrån att i övrigt ta ställning till ansökan.

54 §

 Om varumärkesmyndigheten får en underrättelse från den internationella byrån

med begäran från någon som inte avses i 51 § att en internationell varumärkes-

registrering skall gälla i Sverige, skall myndigheten pröva om det finns något

hinder mot detta.

 Sådant hinder finns, om det varumärke som den internationella registreringen

avser inte uppfyller förutsättningarna enligt 13 § eller om något hinder mot en

nationell registrering skulle ha funnits enligt 14 §.

 Medan paragraferna 51-53 handlar om möjligheten att ansöka om en internationell

varumärkesregistrering genom Patentverket på grundval av en "svensk"

varumärkesregistrering eller en ansökan därom, handlar denna och följande

paragrafer om möjligheten att få en internationell registrering att gälla i

Sverige på grundval av en "utländsk" varumärkesregistrering eller ansökan

därom.

 En första förutsättning för att en internationell varumärkesregistrering skall

bli gällande i Sverige är att den internationella byrån underrättar Patentverket

om att en begäran därom har gjorts. Patentverket skall då, på motsvarande sätt

som vid prövning av en nationell ansökan, göra en förprövning av om det finns

något hinder mot att den internationella varumärkesregistreringen blir gällande

i Sverige (jfr artikel 5 i Madridprotokollet).

 De omständigheter som kan utgöra hinder motsvarar dem som skulle kunna åberopas

i fråga om en nationell registrering av samma märke. Dessa omständigheter anges

dels i 13 §, som anger de generella förutsättningarna för att ett kännetecken

skall kunna registreras som ett varumärke, dels i 14 §, som innehåller regler om

registreringshinder.

55 §

 Om det finns något hinder enligt 54 § andra stycket, skall varumär-

kesmyndigheten inom 18 månader från dagen för den underrättelse som avses i 54 §

första stycket ge den internationella byrån ett besked om att den internatio-

nella varumärkesregistreringen inte kan gälla i Sverige samt ange skälen för

detta.

 Om det inte finns något hinder enligt 54 § andra stycket, skall underrättelsen

från den internationella byrån kungöras. I kungörelsen skall anges den dag som

den internationella byrån har angett för den internationella registreringen.

 Den som vill framställa invändning mot att den internationella registreringen

blir gällande i Sverige skall göra detta skriftligen till varumärkesmyndigheten

inom två månader från kungörelsedagen

 Om Patentverket vid förprövningen finner att det finns något hinder mot att den

internationella registreringen får gälla i Sverige, skall verket inom en

18-månadersfrist ge den internationella byrån ett besked om detta med angivande

av de skäl som ligger bakom ställningstagandet (artikel 5 i Madridprotokollet).

Beskedet är preliminärt (jfr 56 § andra stycket). Om beskedet leder till en

skriftväxling mellan innehavaren och Patentverket, sker handläggningen helt

enligt allmänna svenska regler.

 Om Patentverket inte finner något hinder vid förprövningen, skall

underrättelsen från den internationella byrån kungöras. Den som vill invända mot

registreringen har därefter två månader på sig att göra det.

56 §

 Varumärkesmyndigheten skall efter utgången av den i 55 § tredje stycket angivna

tiden besluta att den internationella varumärkesregistreringen skall gälla i

Sverige, om det inte finns något hinder mot detta. Sedan beslutet har vunnit

laga kraft skall varumärket tas in i registret och en kungörelse om detta

utfärdas.

 Om det finns något hinder mot att den internationella varumärkesregistreringen

skall gälla i Sverige, skall varumärkesmyndigheten besluta att den

internationella registreringen inte skall gälla här i landet. Beslutet skall

innehålla de skäl som har bestämt utgången. Har varumärkesmyndigheten inte

tidigare lämnat ett besked enligt 55 § första stycket, skall beslutet översändas

till den internationella byrån inom 18 månader från dagen för den underrättelse

som avses i 54 § första stycket eller, om den i 55 § tredje stycket angivna

tiden löper ut senare, inom en månad efter det att den tiden har löpt ut. I

sistnämnda fall skall varumärkesmyndigheten inom 18 månader från dagen för den

underrättelse som avses i 54 § första stycket lämna ett meddelande till den

internationella byrån om att ett beslut som nyss sagts kan komma att översändas

senare. När beslutet att den internationella varumärkesregistreringen inte skall

gälla i Sverige har vunnit laga kraft, skall det kungöras.

 Paragrafen handlar om Patentverkets slutliga beslut i ärenden om

internationella varumärkesregistreringar.

 Har underrättelsen från den internationella byrån kungjorts, skall Patentverket

efter invändningstidens utgång på nytt ta upp frågan om det finns något hinder

mot att den internationella varumärkesregistreringen gäller i Sverige. Beslutar

verket därvid att registreringen skall gälla i Sverige, skall, sedan beslutet

har vunnit laga kraft, varumärket tas in i registret och en kungörelse om detta

utfärdas.

 Om Patentverket vid sin slutliga prövning finner att det finns något hinder mot

att den internationella varumärkesregistreringen blir gällande i Sverige, skall

verket besluta att den inte skall gälla här i landet. Beslutet skall vara

motiverat och sändas till den internationella byrån. Har byrån redan fått ett

besked enligt 55 § första stycket, uppställs inte någon tidsfrist för

översändande av Patentverkets slutliga avgörande. I annat fall gäller som

huvudregel att översändande skall ske inom 18 månader från den dag då

underrättelsen sändes från den internationella byrån.

 Ett beslut om att vägra en internationell varumärkesregistrering verkan i

Sverige skall kungöras när det har vunnit laga kraft.

57 §

 Ett beslut om att en internationell varumärkesregistrering skall gälla i

Sverige har verkan från den dag som den internationella byrån har angett för den

internationella registreringen. I fråga om en sådan registrering skall 1 §

tredje stycket, 3-11, 25-27 och 32-45 §§ tillämpas. Vad som där sägs om regi-

strering skall i stället avse beslut att en internationell varumärkesregi-

strering skall gälla i Sverige.

 Denna paragraf innehåller den grundläggande bestämmelsen om en internationell

varumärkesregistrerings verkan i Sverige. Regeln grundar sig på artikel 4 i

Madridprotokollet som anger att verkan av en sådan registrering i ett designerat

land skall vara densamma som om märket hade registrerats där.

 Om Patentverket har beslutat att en internationell varumärkesregistrering skall

gälla i Sverige, har beslutet verkan från den dag som anges i

55 § andra stycket.

 Hänvisningen till 1 § tredje stycket gör att det som sägs om varor i

tillämpliga delar också skall gälla tjänster som omfattas av en internationell

registrering.

 Genom hänvisningarna till 3-11 §§ kommer de regler om ensamrättens innebörd och

omfattning, om förväxlingsbarhet och om principerna för lösande av

kollisionsfall mellan olika rättigheter som gäller för varumärken som har

registrerats i Sverige att bli tillämpliga också på varumärken som omfattas av

en internationell varumärkesregistrering och som gäller i Sverige.

 Också reglerna i 25-27 §§ om upphävande av en registrering skall tillämpas på

en sådan internationell varumärkesregistrering, men då med avseende på beslutet

att den internationella registreringen skall gälla i Sverige.

 Vidare skall reglerna i 32-45 §§ om överlåtelse och licens, om förbud mot

användning av vilseledande varukännetecken och om ansvar och

ersättningsskyldighet m.m. tillämpas på varumärken som omfattas av en

internationell varumärkesregistrering och som gäller i Sverige.

58 §

 Om ett varumärke som är registrerat i Sverige blir omfattat även av en

internationell varumärkesregistrering som gäller här i landet, skall den in-

ternationella registreringen, utan att inskränkning sker i de rättigheter som

kan ha förvärvats på grund av registreringen här i landet, träda i stället för

den svenska, om innehavaren är densamme och samtliga de varor som omfattas av

registreringen här i landet också omfattas av den internationella registre-

ringen.

 Uppgift om ett förhållande som avses i första stycket skall på begäran av

innehavaren antecknas i varumärkesregistret och kungöras.

 Den som gör en internationell varumärkesregistrering kan tidigare ha beviljats

nationella registreringar av varumärket i skilda länder. Enligt artikel 4bis i

Madridprotokollet skall den internationella registreringen under vissa förut-

sättningar anses träda istället för en sådan nationell registrering, dock utan

att inskränkning sker i de rättigheter som kan ha förvärvats på grund av

registreringen i landet i fråga.

 I enlighet härmed föreskrivs i paragrafen att en internationell registrering

skall träda i stället för en nationell registrering om innehavaren är densamme

och om samtliga varor som den nationella registreringen avser också omfattas av

den internationella. En förutsättning för att en anteckning om att det förhåller

sig på det sättet skall göras i det svenska varumärkesregistret är dock att

innehavaren begär det. Av detta följer att Patentverket inte självmant behöver

bevaka vilka nationella registreringar som ersätts av internationella

registreringar.

 Sedan det antecknats i varumärkesregistret att den internationella

registreringen ersatt den nationella finns det inte längre något behov av att

förnya den nationella registreringen.

59 §

 Om en internationell varumärkesregistrering som gäller i Sverige helt eller

delvis upphör, skall dess giltighet här i landet upphöra i motsvarande utsträck-

ning. En anteckning om detta skall göras i varumärkesregistret och kungöras.

 Den internationella varumärkesregistreringen kan av olika skäl upphöra att

gälla, t.ex. därför att giltighetstiden har gått ut utan att förnyelse har

skett. Av paragrafen följer att om den internationella registreringen helt eller

delvis förlorar sin verkan, upphör dess giltighet i Sverige i motsvarande

utsträckning. Patentverket, som får en underrättelse om ett sådant förhållande

från den internationella byrån, skall självmant göra en anteckning om detta i

registret och kungöra anteckningen.

60 §

 Om en internationell varumärkesregistrering som gäller i Sverige upphör inom

fem år från den dag som avses i 55 § andra stycket på grund av att den natio-

nella registreringen eller ansökan om den inte längre kan utgöra grund för en

internationell varumärkesregistrering och varumärkets innehavare därefter an-

söker om registrering av samma varumärke i Sverige, skall denna ansökan anses

gjord den dag som avses i 55 § andra stycket, under förutsättning att

 1. ansökan görs inom tre månader från den dag då den internationella

registreringen upphörde,

 2. de varor som anges i den svenska ansökan också omfattades av den in-

ternationella registreringens verkan i Sverige, och

 3. ansökan i övrigt uppfyller de krav för en registrering som ställs i denna

lag samt föreskrivna avgifter betalas.

 Uppgift om upphörande av registrering eller om ansökan som avses i första

stycket skall antecknas i varumärkesregistret och kungöras.

 Paragrafen ger en möjlighet att i vissa fall ersätta en internationell

registrering med en nationell registrering av samma varumärke och med

bibehållande av samma prioritet. Bestämmelsen bygger på artikel 6(3) och (4) i

Madridprotokollet, som handlar om fall av framgångsrik s.k. "central attack"

(jfr avsnitt 4.2 och 4.3).

 Enligt bestämmelserna i protokollet skall den internationella registreringen

hävas, om det inträffar vissa omständigheter beträffande den nationella

registreringen som gör att denna inte längre kan utgöra grund för en

internationell registrering. Om den internationella registreringen hävs,

bortfaller dess verkan i de designerade länderna. Enligt artikel 9quinquies i

protokollet kan emellertid i dessa länder den internationella registreringen

under vissa förutsättningar ersättas av en nationell registrering.

 Paragrafen återspeglar de nu nämnda bestämmelserna i protokollet och anger de

förutsättningar under vilka en registrering av märket kan erhållas i Sverige med

samma prioritet som för den internationella registreringen. Är dessa

förutsättningar inte uppfyllda kan en ansökan om registrering i Sverige ändå

göras, men då med prioritet från den svenska ansökan.

61 §

 Om en internationell varumärkesregistrering som gäller i Sverige upphör på

grund av att någon som i förhållande till det protokoll som avses i 50 § är en

avtalsslutande part har sagt upp sin anslutning till protokollet och varumärkets

innehavare därefter ansöker om registrering av samma varumärke i Sverige, skall

denna ansökan anses gjord den dag som avses i 55 § andra stycket, under

förutsättning att

 1. ansökan görs inom två år från den dag då uppsägningen fick verkan,

 2. de varor som anges i den svenska ansökan också omfattades av den in-

ternationella registreringens verkan i Sverige, och

 3. ansökan i övrigt uppfyller de krav för en registrering som ställs i denna

lag samt föreskrivna avgifter betalas.

 Uppgift om upphörande av registrering eller om ansökan som avses i första

stycket skall antecknas i varumärkesregistret och kungöras.

 Paragrafen behandlar i likhet med föregående paragraf ett fall då en

internationell varumärkesregistrering som upphört kan ersättas av en nationell

registrering med samma prioritet, nämligen när innehavaren inte längre är

behörig att inneha en internationell registrering på grund av att en

avtalsslutande part har sagt upp sin anslutning till protokollet. Paragrafen

bygger på artikel 15(5) i Madridprotokollet och återger de förutsättningar som

måste vara uppfyllda för att en nationell ansökan som görs till följd av en

sådan uppsägning skall kunna få samma prioritet som den tidigare internationella

registreringen.

62 §

 Förnyelse av registreringsperiod, avförande enligt 57 och 27 §§ av beslut att

en internationell varumärkesregistrering skall gälla i Sverige samt anteckning

om överlåtelse eller upplåtelse av rätt till internationell varumärkesregi-

strering skall kungöras.

 Paragrafen innehåller bestämmelser om kungörande.

63 §

 Ett slutligt beslut av varumärkesmyndigheten i ett ärende om internationell

varumärkesregistrering får överklagas av den som har ansökt om en sådan regi-

strering och av den som har begärt att en sådan registrering skall gälla här i

landet, om beslutet har gått den som vill klaga emot.

 Ett beslut som innebär att en internationell registrering skall gälla här i

landet trots att en invändning har gjorts får överklagas av invändaren.

Återkallar han sin talan får invändningen ändå prövas, om det finns särskilda

skäl.

 I fråga om överklaganden enligt första och andra styckena skall 47 § andra och

tredje styckena tillämpas.

 Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Patentverkets beslut om

internationell varumärkesregistrering och motsvarar 47 §.

64 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare

föreskrifter om kungörande som sägs i 55, 56 och 58-62 §§ samt om förfarandet i

övrigt i ärenden om internationell varumärkesregistrering.

 Vid ansökan om en internationell varumärkesregistrering, vid prövning om en

sådan registrering skall gälla i Sverige samt vid begäran om en anteckning i

registret av en överlåtelse eller en licens liksom om ett förhållande som avses

i 58, 60 eller 61 § skall betalas avgift med belopp som regeringen bestämmer.

 Paragrafen innehåller bestämmelser om att regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer får utfärda tillämpningsföreskrifter m.m. och motsvarar

48 §.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 Denna lag träder ikraft i fråga om 14 § första stycket 8) och andra stycket

samt 50-64 §§ den dag regeringen bestämmer och i övrigt den 1 januari 1995. Om

en ansökan om registrering av ett varumärke har kungjorts före den 1 januari

1995, skall den behandlas och avgöras enligt lagen i dess äldre lydelse.

 Som nämnts i avsnitt 7 är det oklart om Madridprotokollet kommer att träda i

kraft den 1 januari 1995. Innan det har trätt i kraft kan de svenska nationella

reglerna om förfarandet enligt Madridprotokollet inte gälla. Regeringen

bemyndigas därför att sätta dessa regler i kraft.

 Övriga ändringar, som inte är beroende av Madridprotokollet, träder i kraft den

1 januari 1995. Har en ansökan om registrering kungjorts före den 1 januari

1995, skall ansökan behandlas och avgöras enligt lagen i dess äldre lydelse.

9.2 Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

2 §

 Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom registrering eller

inarbetning. Ensamrätt till sekundärt kännetecken förvärvas genom inarbetning.

 Firma registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad i annan författning

kan vara särskilt föreskrivet om registrering av visst slags firma.

 Ett näringskännetecken anses inarbetat, om det är känt som beteckning för

innehavarens verksamhet inom en betydande del av den krets till vilken verk-

samheten riktar sig.

 I paragrafen finns regler om inarbetning av firma och av sekundärt

varukännetecken. Som närmare har utvecklats i avsnitt 6 har reglerna i tredje

stycket ändrats så att de stämmer överens med den föreslagna inarbetningsregeln

i 2 § varumärkeslagen.

6 §

 Kännetecken anses förväxlingsbara endast om de avser verksamhet av samma eller

liknande slag.

 Förväxlingsbarhet kan åberopas även till förmån för ett kännetecken som är väl

ansett här i landet, om användningen av ett annat liknande kännetecken skulle

dra otillbörlig fördel av eller skulle vara till förfång för det väl ansedda

kännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende.

 I paragrafen finns regler om förväxlingsbarhet. Som närmare har utvecklats i

avsnitt 6 har reglerna i andra stycket ändrats så att de stämmer överens med

motsvarande regel i 6 § andra stycket varumärkeslagen.

9 §

 Firma registreras endast om den är ägnad att särskilja innehavarens verksamhet

från andras.

 Vid bedömande av om firma har särskiljningsförmåga skall hänsyn tagas till den

tid och omfattning firman varit i bruk. Består firma av enbart allmän benämning

på verksamhetens art eller på däri utbjuden vara eller tjänst eller utgöres den

enbart av allmänt brukat ortsnamn eller annat sådant namn, skall firman i och

för sig ej anses ha särskiljningsförmåga. Ingår i firma sådan beteckning som

aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning därav, skall

vid bedömningen bortses från denna.

 I paragrafen har tredje stycket utgått (se avsnitt 6).

Ikraftträdandebestämmelse

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 Ändringarna i firmalagen träder i kraft samtidigt med de ändringar i

varumärkeslagen som inte är beroende av Madridprotokollet.

Sammanfattning av promemorian

I promemorian föreslås att Sverige tillträder 1989 års protokoll till

Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av varumärken.

Tillträdet gör det möjligt för svenska företag att erhålla skydd för sina

varumärken i flera olika länder genom ett enda registreringsförfarande hos den

internationella byrån hos Världsorganisationen för den intellektuella

äganderätten (WIPO) i Genève i stället för att, som idag, behöva göra ett antal

nationella registreringar. Promemorian innehåller förslag till den lagstiftning

som behövs för ett tillträde till protokollet.

 I promemorian görs också en översyn av vissa andra frågor. Bl.a. föreslås att

kretsen av varukännetecken som kan erhålla skydd genom inarbetning skall vidgas

och att invändningsförfarandet skall komma efter själva registreringen i stället

för som nu före denna.

 Det föreslås att den nya lagstiftningen skall träda i kraft den 1 januari

1995.

Promemorians lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644)

Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

 dels att 1, 2, 14, 17, 20, 21 och 25 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas 16 nya paragrafer, 50 - 65 §§, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

 Genom registrering Genom registrering

enligt denna lag för- enligt denna lag förvärvas

värvar näringsidkare en- ensamrätt till ett

samrätt till varumärke varumärke såsom särskilt

såsom särskilt känne- kännetecken för att sär-

tecken för att från and- skilja varor som till-

ras varor skilja sådana handahålls i näringsverk-

varor, som han tillhan- samhet.

dahåller i sin rörelse.

 Ett varumärke kan bestå Ett varumärke kan bestå

av alla tecken som kan av alla tecken som kan

återges grafiskt, återges grafiskt, särskilt

särskilt ord, inbegripet ord, inbegripet person-

personnamn, samt namn, samt figurer,

figurer, bokstäver, bokstäver, siffror och

siffror och formen formen eller utstyrseln

eller utstyrseln på en på en vara eller dess

vara eller dess förpackning, förutsatt att

förpackning, förutsatt tecknen kan särskilja

att tecknen kan sär- innehavarens varor från

skilja en näringsidkares andras.

varor från andra

näringsidkares.

 Vad som sägs i denna lag om varor skall i tillämpliga delar gälla även

tjänster.

 Om kollektivmärken finns särskilda bestämmelser.

 2 §

 En näringsidkare har Även utan registrering

även utan registrering förvärvas ensamrätt till

ensamrätt till varumärke,ett varumärke, då märket

då märket blivit har blivit inarbetat.

inarbetat.

 Genom inarbetning Genom inarbetning

förvärvar han ensamrätt förvärvas ensamrätt också

också till andra sär- till andra särskilda

skilda varukännetecken varukännetecken som

som används i näringen. används i en

 näringsverksamhet.

 Ett kännetecken anses Ett kännetecken anses

inarbetat, om det här i inarbetat, om det här i

Sverige bland dem som Sverige inom en

det riktar sig till är betydande krets bland

allmänt känt som be- dem som det riktar sig

teckning för till är känt som be-

innehavarens varor. teckning för innehavarens

 varor.

 14 §

 Ett varumärke får inte registreras,

 1) om i märket utan tillstånd tagits in sådan statlig eller internationell

beteckning eller sådant kommunalt vapen, som enligt lag eller författning inte

får obehörigen brukas som varumärke, eller också något som lätt kan förväxlas

därmed;

 2) om märket är ägnat att vilseleda allmänheten;

 3) om märket på annat sätt strider mot lag eller författning eller allmän

ordning eller är ägnat att väcka förargelse;

 4) om märket innehåller eller består av något, som är ägnat att uppfattas som

annans firma eller som annans släktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn eller

annans porträtt, där namnet eller porträttet uppenbarligen inte åsyftar någon

sedan länge avliden;

 5) om märket innehåller något, som är ägnat att uppfattas som titel på annans

skyddade litterära eller konstnärliga verk, där titeln är egenartad, eller

kränker annans upphovsrätt till litterärt eller konstnärligt verk eller annans

rätt till fotografisk bild eller mönster;

 6) om märket är 6) om märket är

förväxlingsbart med annanförväxlingsbart med en

näringsidkares namn näringsidkares namn eller

eller firma, med annans firma, med annans var-

varumärke, som är umärke, som är registrerat

registrerat efter efter tidigare ansökan,

tidigare ansökan, eller eller med annans

med annans varukännetecken, som är

varukännetecken, som är inarbetat då ansökan om

inarbetat då ansökan om registrering görs;

registrering görs; eller 7) om märket är

 7) om märket är förväxlingsbart med

förväxlingsbart med varukännetecken, som vid

varukännetecken, som vid tiden för ansökningen

tiden för ansökningen används av annan, samt

används av annan, samt ansökningen gjorts med

ansökningen gjorts med vetskap om detta och

vetskap om detta och sökanden inte använt sitt

sökanden inte använt märke innan det andra

sitt märke innan det kännetecknet togs i bruk;

andra kännetecknet eller

togs i bruk.

 8) om märket är

 förväxlingsbart med ett

 varumärke som omfattas av

 en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige och

 i fråga om vilket det

 I fall som avses under datum som avses i 55 §

4), 5), 6) och 7) får andra stycket ligger före

registrering ske, om tiden för ansökningen.

den vars rätt är i fråga I fall som avses under

medger det och det inte 4), 5), 6), 7) och 8) får

i övrigt möter hinder registrering ske, om den

enligt första stycket. vars rätt är i fråga medger

 det och det inte i övrigt

 möter hinder enligt första

 stycket.

17 §

 Den som vill låta Den som vill låta

registrera ett registrera ett varumärke,

varumärke, skall ge in skall ge in en skriftlig

en skriftlig ansökan om ansökan om detta till

detta till registrerings-

registrerings- myndigheten. Ansökningen

myndigheten. Ansökningen skall innehålla uppgift

skall innehålla uppgift om sökandens namn eller

om sökandens namn eller firma och de slag av

firma och de slag eller varor för vilka märket är

klasser av varor för avsett; dessutom skall

vilka märket är avsett; märket tydligt anges.

desutom skall märket

tydligt anges.

 20 §

 Äro Är

ansökningshandlingarna ansökningshandlingarna

fullständiga och finnes fullständiga och finns

ej hinder för det inte något hinder för

registrering föreligga, registrering, skall

skall registreringsmyn- varumärket registreras

digheten kungöra och registreringen

ansökningen. kungöras.

 Den som vill fram- Den som vill framställa

ställa invändning mot invändning mot

ansökningen skall göra registreringen skall göra

detta skriftligen till detta skriftligen till

registreringsmyndigheten registreringsmyndigheten

inom två månader från inom två månader från

kungörelsedagen. kungörelsedagen.

 21 §

 Efter utgången av tid, Registreringsmyndig-

som sägs i 20 §, skall heten skall efter

registrerings- invändning upphäva

myndigheten företaga registreringen, om det

ansökningen till finns något hinder mot

fortsatt prövning. denna. Om det finns

 Bifalles ansökningen hinder endast för en del

skall, sedan beslutet av de varor som varumär-

härom vunnit laga kraft, ket har registrerats för,

märket intagas i skall myndigheten upphäva

registret samt registreringen bara för

kungörelse därom utfärdas.dessa varor. När beslutet

 Avslås eller avskrives om upphävande har vunnit

ansökan, som kungjorts laga kraft, skall det

enligt 20 §, skall kungöras.

beslutet härom, sedan Registreringsmyndig-

det vunnit laga kraft, heten skall avslå

kungöras. invändningen, om det inte

 finns något hinder mot

 registreringen.

 Sedan ett beslut om en

 registrering av ett

 varumärke har vunnit laga

 kraft, skall märket tas

 in i registret och en

 kungörelse om detta

 utfärdas.

25 §Har ett varumärke registrerats i strid mot denna lag och föreligger alltjämt

skälet mot registrering, får registreringen hävas i den ordning som föreskrivs

nedan, om inte rätt till märket ändå får bestå enligt 8 eller 9 §. Är ett regi-

strerat varumärke förväxlingsbart med någon annans varumärke, får dock

registreringen av det förstnämnda varumärket inte hävas på denna grund, om det

andra varumärket inte uppfyller kraven på användning enligt 25 a §.

 Registreringen får Registreringen får också

också hävas, om hävas, om märket

innehavaren inte längre

är näringsidkare eller om 1) är vilseledande

märket 2) inte längre har någon

 1) är vilseledande särskiljningsförmåga,

 2) inte längre har 3) strider mot allmän

någon särskiljningsförmåga,ordning, eller

 3) strider mot allmän 4) är ägnat att väcka för-

ordning, eller argelse.

 4) är ägnat att väcka Att registreringen får

förargelse. hävas även vid utebliven

 Att registreringen får användning av varumärket

hävas även vid utebliven framgår av 25 a §.

användning av varumärket

framgår av 25 a §. Om internationell

 varumärkesregistrering

 50 §

 Med en internationell

 varumärkesregistrering

 avses en registrering av

 ett varumärke som är gjord

 av den internationella

 byrån hos Världsorgani-

 sationen för den

 intellektuella

 äganderätten enligt pro-

 tokollet den 27 juni

 1989 till över-

 enskommelsen om den

 internationella regi-

 streringen av varumärken

 den 14 april 1891.

 Patent- och

 registreringsverket är

 varumärkesmyndighet i

 Sverige i ärenden om

 internationell varu-

 märkesregistrering.

51§

 Om någon som i Sverige

 innehar eller har ansökt

 om en varumärkesregistre-

 ring och antingen är sv-

 ensk medborgare, har

 hemvist i Sverige eller

 driver rörelse här i

 landet vill göra en

 ansökan om en internatio-

 nell varumärkesregi-

 strering, skall han ge

 in en ansökan till var-

 umärkesmyndigheten.

52 §

 Ansökan skall vara

 skriftlig och innehålla

 uppgifter om sökandens

 namn eller firma och de

 varor för vilka regi-

 strering söks.

 53 §

 Varumärkesmyndigheten

 skall kontrollera om

 uppgifterna i ansökan om

 den internationella

 varumärkesregistreringen

 stämmer överens med de

 uppgifter som har lämnats

 för den varumärkesregi-

 strering som sökanden har

 eller har ansökt om i

 Sverige.

 Om det inte finns en

 sådan överensstämmelse,

 skall sökanden föreläggas

 att inom viss tid vidta

 rättelse. Gör han inte

 detta, skall ansökan om

 den internationella

 varumärkesregistreringen

 avskrivas.

 Om det finns en sådan

 överensstämmelse som avses

 i första stycket, skall

 varumärkesmyndigheten

 sända ett intyg om detta

 till den internationella

 byrån tillsammans med an-

 sökan. Ett sådant

 översändande skall ske

 inom en månad från den dag

 då ansökan kom in till

 myndigheten eller, om

 ett föreläggande enligt

 andra stycket har med-

 delats, inom en månad från

 det tiden för föreläggandet

 gick ut.

54 §

 Om varumärkesmyndig-

 heten får en underrättelse

 från den internationella

 byrån med begäran från någon

 som inte avses i 51 § att

 en internationell

 varumärkesregistrering

 skall gälla i Sverige,

 skall myndigheten pröva

 om det finns något hinder

 mot detta.

 Sådant hinder finns, om

 det varumärke som den in-

 ternationella

 varumärkesregistreringen

 avser inte uppfyller

 förutsättningarna enligt

 13 § eller om något hinder

 mot en nationell regi-

 strering skulle ha

 funnits enligt 14 §.

 55 §

 Om det finns något

 hinder enligt 54 § andra

 stycket, skall

 myndigheten besluta att

 den internationella var-

 umärkesregistreringen

 inte skall gälla i Sveri-

 ge. Beslutet, som skall

 innehålla de skäl som har

 bestämt utgången, skall

 sändas till den interna-

 tionella byrån inom 18

 månader från dagen för den

 underrättelse som avses i

 54 §.

 Finns det inte något

 hinder enligt 54 § andra

 stycket, skall under-

 rättelsen kungöras. I

 kungörelsen skall anges

 det datum som den

 internationella byrån har

 angett för varumärket.

 Den som vill framställa

 invändning mot att den

 internationella varumär-

 kesregistreringen blir

 gällande i Sverige skall

 göra detta skriftligen

 till varumärkes-

 myndigheten inom två

 månader från kungörelseda-

 gen.

 56 §

 Varumärkesmyndigheten

 skall efter utgången av

 den i 55 § tredje stycket

 angivna tiden besluta att

 den internanationella

 varumärkesregistreringen

 skall gälla i Sverige, om

 det inte finns något hin-

 der mot detta. Sedan be-

 slutet har vunnit laga

 kraft skall varumärket

 tas in i registret och

 en kungörelse om detta

 utfärdas.

 Om det finns något

 hinder mot att den

 internationella varu-

 märkesregistreringen

 skall gälla i Sverige,

 skall varumärkes-

 myndigheten besluta att

 den inte skall gälla här i

 landet. Beslutet, som

 skall innehålla de skäl

 som har bestämt utgången,

 skall sändas till den in-

 ternationella byrån inom

 18 månader från dagen för

 den underrättelse som

 avses i 54 § eller, om

 den i 55 § tredje stycket

 angivna tiden löper ut

 senare, inom en månad

 efter det att den tiden

 har löpt ut. I sistnämnda

 fall skall varumärkes-

 myndigheten lämna ett

 besked till den interna-

 tionella byrån inom 18

 månader från dagen för un-

 derrättelsen om att ett

 beslut som nyss sagts

 kan komma att lämnas

 senare. När beslutet att

 den internationella var-

 umärkesregistreringen

 inte skall gälla i Sveri-

 ge har vunnit laga

 kraft, skall det kungör-

 as.

 57 §

 Ett beslut om att en

 internationell

 varumärkesregistrering

 skall gälla i Sverige har

 verkan från det datum som

 avses i 55 § andra styck-

 et. I fråga om en sådan

 registrering skall 3-11,

 25-27 och 32-45 §§ tilläm-

 pas. Vad som därvid sägs

 om registrering skall i

 stället avse beslut att

 en internationell

 varumärkesregistrering

 skall gälla i Sverige

 58 §

 Är ett varumärke som om-

 fattas av en

 internationell

 varumärkesregistrering

 också registrerat här i

 landet och innehavaren

 av varumärkena densamme i

 båda fallen, skall den

 internationella varumär-

 kesregistreringen, med

 förbehåll för de rättigheter

 som kan ha förvärvats på

 grund av registreringen

 här i landet, träda i

 stället för denna, om

 innehavaren begär det och

 samtliga de varor som

 omfattas av

 registreringen här i

 landet också omfattas av

 den internationella

 varumärkesregistreringen.

 Uppgift om förhållande

 som avses i första

 stycket skall antecknas

 i varumärkesregistret och

 kungöras.

 59 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige helt

 eller delvis upphör,

 skall dess giltighet här

 i landet upphöra i

 motsvarande utsträckning.

 En anteckning härom skall

 göras i varumärkesregi-

 stret och kungöras.

 60 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige

 upphör inom fem år på grund

 av att den nationella

 registreringen eller

 ansökan om den inte längre

 kan utgöra grund för en

 internationell varumär-

 kesregistrering och

 varumärkets innehavare

 därefter ansöker om regi-

 strering av samma var-

 umärke i Sverige, skall

 denna ansökan anses gjord

 det datum som avses i 55 §

 andra stycket, under

 förutsättning att

 1. ansökan görs inom tre

 månader från den dag då den

 internationella

 registreringen upphörde,

 2. de varor som anges

 i den svenska ansökan

 också omfattades av den

 internationella

 varumärkesregistreringens

 verkan i Sverige, och

 3. ansökan i övrigt

 uppfyller de krav för en

 registrering som ställs i

 denna lag samt

 föreskrivna avgifter

 betalas.

 Uppgift om förhållande

 som avses i första

 stycket skall antecknas

 i varumärkesregistret och

 kungöras.

 61 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige

 upphör på grund av att

 någon som i förhållande

 till det protokoll som

 avses i 50 § är en avtals-

 slutande part har sagt

 upp sin anslutning till

 protokollet och var-

 umärkets innehavare där-

 efter ansöker om regi-

 strering av samma varu-

 märke i Sverige, skall

 denna ansökan anses gjord

 det datum som avses i 55 §

 andra stycket, under

 förutsättning att

 1. ansökan görs inom två

 år från den dag då

 uppsägningen fick verkan,

 2. de varor som anges

 i den svenska ansökan

 också omfattades av den

 internationella

 varumärkesregistreringens

 verkan i Sverige, och

 3. ansökan i övrigt

 uppfyller de krav för en

 registrering som ställs i

 denna lag samt

 föreskrivna avgifter

 betalas.

 Uppgift om förhållande

 som avses i första

 stycket skall antecknas

 i varumärkesregistret och

 kungöras.

 62 §

 Förutom i fall som

 avses i 55, 56 och 58-61 §§

 skall kungörande ske av

 förnyelse av regi-

 streringsperiod samt av

 anteckning om överlåtelse

 eller upplåtelse av rätt

 till internationell

 varumärkesregistrering.

 63 §

 Ett slutligt beslut av

 varumärkesmyndigheten

 enligt denna lag får

 överklagas av den som har

 ansökt om en interna-

 tionell varumärkesregi-

 strering och av den som

 har begärt att en sådan

 registrering skall gälla

 här i landet, om be-

 slutet har gått honom

 emot.

 Beslut, som innebär att

 en internationell

 varumärkesregistrering

 skall gälla här i landet

 trots att en invändning

 har gjorts, får överklagas

 av den som har gjort

 invändningen. Återkallar

 denne sin talan får

 invändningen ändå prövas, om

 det finns särskilda skäl.

 I fråga om överklaganden

 enligt första och andra

 styckena skall 47 § andra

 och tredje styckena

 tillämpas.

 64 §

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får meddela

 närmare föreskrifter om

 kungörande som sägs i 55,

 56 och 58-62 §§ samt om

 förfarandet i övrigt i

 ärenden om internationell

 varumärkesregistrering.

 Vid ansökan om en

 inter-nationell

 varumärkesregistrering,

 prövning om en interna-

 tionell varumärkesregi-

 strering skall gälla i

 Sverige samt begäran om

 en anteckning i regi-

 stret av en överlåtelse

 eller en licens liksom

 om ett förhållande som

 avses i 58, 60 och 61 §§

 skall betalas avgift med

 belopp som regeringen

 bestämmer.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. Om en ansökan om registrering av

ett varumärke har kungjorts före ikraftträdandet, skall dock äldre bestämmelser

gälla.

Förslag till

Lag om ändring i firmalagen (1974:156)

 Härigenom föreskrivs att 2, 6 och 9 §§ firmalagen (1974:156) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom registrering eller

inarbetning. Ensamrätt till sekundärt kännetecken förvärvas genom inarbetning.

 Firma registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad i annan

författning kan vara särskilt föreskrivet om registrering av visst slags firma.

 Näringskännetecken Ett näringskännetecken

anses inarbetat, om det anses inarbetat, om det

är allmänt känt bland är känt som beteckning för

dem till vilka närings- innehavarens verksamhet

idkarens verksamhet inom en betydande krets

riktar sig till. av dem till vilka verk-

 samheten riktar sig

 till.

 6 §

 Kännetecken anses förväxlingsbara endast om de avser verksamhet av samma eller

liknande slag.

 Även i annat fall får Förväxlingsbarhet kan

dock förväxlingsbarhet även åberopas till förmån för

åberopas till förmån för ett kännetecken som är väl

 1. kännetecken, som är ansett här i landet, om

synnerligen starkt användningen av ett annat

inarbetat och känt inom liknande kännetecken

vida kretsar av skulle dra otillbörlig

allmänheten här i riket, fördel av eller skulle

om med hänsyn härtill vara till förfång för det

användningen av ett väl ansedda kännetecknets

annat liknande särskiljningsförmåga eller

kännetecken skulle anseende.

innebära ett otillbörligt

utnyttjande av det

förras goodwill,

 2. kännetecken, som är

inarbetat, om med hänsyn

till verksamhetens

särskilda art

användningen av ett

annat liknande

kännetecken uppen-

barligen skulle minska

det förras goodwill.

 9 §

 Firma registreras endast om den är ägnad att särskilja innehavarens verksamhet

från andras.

 Vid bedömande av om firma har särskiljningsförmåga skall hänsyn tagas till den

tid och omfattning firman varit i bruk. Består firma av enbart allmän benämning

på verksamhetens art eller på däri utbjuden vara eller tjänst eller utgöres den

enbart av allmänt brukat ortsnamn eller annat sådant namn, skall firman i och

för sig ej anses ha särskiljningsförmåga. Ingår i firma sådan beteckning som

aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning därav, skall

vid bedömningen bortses från denna.

 Firma som består

enbart av bokstäver

eller siffror, vilka

icke kan uppfattas som

ord, registreras endast

om firman är inarbetad.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Förteckning över remissinstanser

Efter remiss har yttranden avgetts av Hovrätten över Skåne och Blekinge,

Stockholms tingsrätt, Patent- och registreringsverket, Patentbesvärsrätten,

Generaltullstyrelsen, Konkurrensverket, Konsumentverket, Marknadsdomstolen,

Stockholms universitet/Juridiska fakultetsnämnden, Annonsörföreningen,

Företagarnas Riksorganisation, Grossistförbundet Svensk Handel, Lantbrukarnas

Riksförbund, Svenska Föreningen för Industriellt Rättsskydd (SFIR), Svenska

Industriens Patentingenjörers Förening (SIPF), Svenska Patentombudsföreningen

(SPOF), Sveriges Advokatsamfund, Sveriges Handelsagenters Förbund, Sveriges

Industriförbund och Stockholms Handelskammare samt Sveriges Marknadsförbund.

 Kommerskollegium, Handelshögskolan i Stockholm, Kooperativa förbundet (KF)

och Sveriges Köpmannaförbund, har beretts tillfälle att avge yttrande men har

avstått från att yttra sig.

 Yttranden har även kommit in från Försvarets materielverk och

Riksskatteverket samt från Jur.dr Lars[REDACTED_EFTERNAMN] och Jur.dr h.c. Claes Uggla.

Madridprotokollet (engelsk version)

Protocol Relating to the Madrid Agreement Concerning the International

Registration of Marks

Adopted at Madrid on June 27, 1989

 Article 1

 Membership in the Madrid Union

 The States party to this Protocol (hereinafter referred to as "the Contracting

States"), even where they are not party to the Madrid Agreement Concerning the

International Registration of Marks as revised at Stockholm in 1967 and as

amended in 1979 (hereinafter referred to as "the Madrid (Stockholm) Agreement"),

and the organizations referred to in Article 14(1)(b) which are party to this

Protocol (hereinafter referred to as "the Contracting Organizations") shall be

members of the same Union of which countries party to the Madrid (Stockholm)

Agreement are members. Any reference in this Protocol to "Contracting Parties"

shall be construed as a reference to both Contracting States and Contracting

Organizations.

 Article 2

Securing Protection through International Registration

 (1) Where an application for the registration of a mark has been filed with

the Office of a Contracting Party, or where a mark has been registered in the

register of the Office of a Contracting Party, the person in whose name that

application (hereinafter referred to as "the basic application") or that

registration (hereinafter referred to as "the basic registration") stands may,

subject to the provisions of this Protocol, secure protection for his mark in

the territory of the Contracting Parties, by obtaining the registration of that

mark in the register of the International Bureau of the World Intellectual

Property Organization (hereinafter referred to as "the international

registration," "the International Register," " the International Bureau" and

"the Organization," respectively), provided that,

 (i) where the basic application has been filed with the Office of a

Contracting State or where the basic registration has been made by such an

Office, the person in whose name that application or registration stands is a

national of that Contracting State, or is domiciled, or has a real and effective

industrial or commercial establishment, in the said Contracting State,

 (ii) where the basic application has been filed with the Office of a

Contracting Organization or where the basic registration has been made by such

an Office, the person in whose name that application or registration stands is a

national of a State member of that Contracting Organization, or is domiciled, or

has a real and effective industrial or commercial establishment, in the

territory of the said Contracting Organization.

 (2) The application for international registration (hereinafter referred to as

"the international application") shall be filed with the International Bureau

through the intermediary of the Office with which the basic application was

filed or by which the basic registration was made (hereinafter referred to as

"the Office of origin"), as the case may be.

 (3) Any reference in this Protocol to an "Office" or an "Office of a

Contracting Party" shall be construed as a reference to the office that is in

charge, on behalf of a Contracting Party, of the registration of marks, and any

reference in this Protocol to "marks" shall be construed as a reference to

trademarks and service marks.

 (4) For the purposes of this Protocol, "territory of a Contracting Party"

means, where the Contracting Party is a State, the territory of that State and,

where the Contracting Party is an intergovernmental organization, the territory

in which the constituting treaty of that intergovernmental organization applies.

 Article 3

 International Application

 (1) Every international application under this Protocol shall be presented on

the form prescribed by the Regulations. The Office of origin shall certify that

the particulars appearing in the international application correspond to the

particulars appearing, at the time of the certification, in the basic

application or basic registration, as the case may be. Furthermore, the said

Office skall indicate,

 (i) in the case of a basic application, the date and number of that

application,

 (ii) in the case of a basic registration, the date and number of that

registration as well as the date and number of the application from which the

basic registration resulted.

 The Office of origin shall also indicate the date of the international

application.

 (2) The applicant must indicate the goods and services in respect of which

protection of the mark is claimed and also, if possible, the corresponding class

or classes according to the classification established by the Nice Agreement

Concerning the International Classification of Goods and Services for the

Purposes of the Registration of Marks. If the applicant does not give such

indication, the International Bureau shall classify the goods and services in

the appropriate classes of the said classification. The indication of classes

given by the applicant shall be subject to control by the International Bureau,

which shall exercise the said control in association with the Office of origin.

In the event of disagreement between the said Office and the International

Bureau, the opinion of the latter shall prevail.

 (3) If the applicant claims color as a distinctive feature of his mark, he

shall be required

 (i) to state the fact, and to file with his international application a

notice specifying the color or the combination of colors claimed;

 (ii) to append to his international application copies in color of the said

mark, which shall be attached to the notifications given by the International

Bureau; the number of such copies shall be fixed by the Regulations.

 (4) The International Bureau shall register immediately the marks filed in

accordance with Article 2. The international registration shall bear the date on

which the international application was received in the Office of origin,

provided that the international application has been received by the

International Bureau within a period of two months from that date. If the

international application has not been received within that period, the

international registration shall bear the date on which the said international

application was received by the International Bureau. The International Bureau

shall notify the international registration without delay to the Offices

concerned. Marks registred in the International Register shall be published in a

periodical gazette issued by the International Bureau, on the basis of the

particulars contained in the international application.

 (5) With a view to the publicity to be given to marks registered in the

International Register, each Office shall receive from the International Bureau

a number of copies of the said gazette free of charge and a number of copies at

a reduced price, under the conditions fixed by the Assembly referred to in

Article 10 (hereinafter referred to as "the Assembly"). Such publicity shall be

deemed to be sufficient for the purposes of all the Contracting Parties, and no

other publicity may be required of the holder of the international registration.

Article 3bis

Territorial Effect

 The protection resulting from the international registration shall extend to

any Contracting Party only at the request of the person who files the

international application or who is the holder of the international

registration. However, no such request can be made with respect to the

Contracting Party whose Office is the Office of origin.

 Article 3ter

 Request for "Territorial Extension"

 (1) Any request for extension of the protection resulting from the

international registration to any Contracting Party shall be specially mentioned

in the international application.

 (2) A request for territorial extension may also be made subsequently to the

international registration. Any such request shall be presented on the form

prescibed by the Regulations. It shall be immediately recorded by the

International Bureau, which shall notify such recordal without delay to the

Office or Offices concerned. Such recordal shall be published in the periodical

gazette of the International Bureau. Such territorial extension shall be

effective from the date on which it has been recorded in the International

Register; it shall cease to be valid on the expiry of the international

registration to which it relates.

 Article 4

 Effects of International Registration

 (1)(a)[REDACTED_EFTERNAMN] the date of the registration or recordal effected in accordance

with the provisions of Articles 3 and 3ter, the protection of the mark in each

of the Contracting Parties concerned shall be the same as if the mark had been

deposited direct with the Office of that Contracting Party. If no refusal has

been notified to the International Bureau in accordance with Article 5(1) and

(2) or if a refusal notified in accordance with the said Article has been

withdrawn subsequently, the protection of the mark in the Contracting Party

concerned shall, as from the said date, be the same as if the mark had been

registered by the Office of that Contracting Party.

 (b) The indication of classes of goods and services provided for in Article 3

shall not bind the Contracting Parties with regard to the determination of the

scope of the protection of the mark.

 (2) Every international registration shall enjoy the right of priority

provided for by Article 4 of the Paris Convention for the Protection of

Industrial Property, without it being necessary to comply with the formalities

prescribed in Section D of that Article.

 Article 4bis

 Replacement of a National or Regional Registration by an International

Registration

 (1) Where a mark that is the subject of a national or regional registration in

the Office of a Contracting Party is also the subject of an international

registration and both registrations stand in the name of the same person, the

international registration is deemed to replace the national or regional

registration, without prejudice to any rights acquired by virtue of the latter,

provided that

 (i) the protection resulting from the international registration extends to

the said Contracting Party under Article 3ter (1) or (2),

 (ii) all the goods and services listed in the national or regional

registration are also listed in the international registration in respect of the

said Contracting Party,

 (iii) such extension takes effect after the date of the national or regional

registration.

 (2) The Office referred to in paragraph (1) shall, upon request, be required

to take note in its register of the international registration.

 Article 5

Refusal and Invalidation of Effects of International Registration in Respect of

Certain Contracting Parties

 (1) Where the applicable legislation so authorizes, any Office of a

Contracting Party which has been notified by the International Bureau of an

extension to that Contracting Party, under Article 3ter (1) or (2), of the

protection resulting from the international registration shall have the right to

declare in a notification of refusal that protection cannot be granted in the

said Contracting Party to the mark which is the subject of such extension. Any

such refusal can be based only on the grounds which would apply, under the Paris

Convention for the Protection of Industrial Property, in the case of a mark

deposited direct with the Office which notifies the refusal. However, protection

may not be refused, even partially, by reason only that the applicable

legislation would permit registration only in a limited number of classes or for

a limited number of goods or services.

 (2)(a) Any Office wishing to exercise such right shall notify its refusal to

the International Bureau, together with a statement of all grounds, within the

period prescribed by the law applicable to that Office and at the latest,

subject to subparagraphs (b) and (c), before the expiry of one year from the

date on which the notification of the extention referred to in paragraph (1) has

been sent to that Office by the International Bureau.

 (b) Notwithstanding subparagraph (a), any Contracting Party may declare that,

for international registrations made under this Protocol, the time limit of one

year referred to in subparagraph (a) is replaced by 18 months.

 (c) Such declaration may also specify that, when a refusal of protection may

result from an opposition to the granting of protection, such refusal may be

notified by the Office of the said Contracting Party to the International Bureau

after the expiry of the 18-month time limit. Such an Office may, with respect to

any given international registration, notify a refusal of protection after the

expiry of the 18-month time limit, but only if

 (i) it has, before the expiry of the 18-month time limit, informed the

International Bureau of the possibility that oppositions may be filed after the

expiry of the 18-month time limit, and

 (ii) the notification of the refusal based on an opposition is made within a

time limit of not more than seven months from the date on which the opposition

period begins; if the opposition period expires before this time limit of seven

months, the notification must be made within a time limit of one month from the

expiry of the opposition period.

 (d) Any declaration under subparagraphs (b) or (c) may be made in the

instruments referred to in Article 14(2), and the effective date of the

declaration shall be the same as the date of entry into force of this Protocol

with respect to the State or intergovernmental organization having made the

declaration. Any such declaration may also be made later, in which case the

declaration shall have effect three months after its receipt by the Director

General of the Organization (hereinafter referred to as "the Director General"),

or at any later date indicated in the declaration, in respect of any

international registration whose date is the same as or is later than the

effective date of the declaration.

 (e) Upon the expiry of a period of ten years from the entry into force of this

Protocol, the Assembly shall examine the operation of the system established by

subparagraphs (a) to (d). Thereafter, the provisions of the said subparagraphs

may be modified by a unanimous decision of the Assembly.

 (3) The International Bureau shall, without delay, transmit one of the copies

of the notification of refusal to the holder of the international registration.

The said holder shall have the same remedies as if the mark had been deposited

by him direct with the Office which has notified its refusal. Where the

International Bureau has received information under paragraph (2)(c)(i), it

shall, without delay, transmit the said information to the holder of the

international registration.

 (4) The grounds for refusing a mark shall be communicated by the International

Bureau to any interested party who may so request.

 (5) Any Office which has not notified, with respect to a given international

registration, any provisional or final refusal to the International Bureau in

accordance with paragraphs (1) and (2) shall, with respect to that international

registration, lose the benefit of the right provided for in paragraph (1).

 (6) Invalidation, by the competent authorities of a Contracting Party, of the

effects, in the territory of that Contracting Party, of an international

registration may not be pronounced without the holder of such international

registration having, in good time, been afforded the opportunity of defending

his rights. Invalidation shall be notified to the International Bureau.

 Article 5bis

Documentary Evidence of Legitimacy of Use of Certain Elements of the Mark

 Documentary evidence of the legitimacy of the use of certain elements

incorporated in a mark, such as armorial bearings, escutcheons, portraits,

honorary distinctions, titles, trade names, names of persons other than the name

of the applicant, or other like inscriptions, which might be required by the

Offices of the Contracting Parties shall be exempt from any legalization as well

as from any certification other than that of the Office of origin.

 Article 5ter

 Copies of Entries in International Register;

Searches for Anticipations;Extracts from International Register

 (1) The International Bureau shall issue to any person applying therefor, upon

the payment of a fee fixed by the Regulations, a copy of the entries in the

International Register concerning a specific mark.

 (2) The International Bureau may also, upon payment, undertake searches for

anticipations among marks that are the subject of international registrations.

 (3) Extracts from the International Register requested with a view to their

production in one of the Contracting Parties shall be exempt from any

legalization.

 Article 6

Period of Validity of International Registration;Dependence and Independence of

International Registration

 (1) Registration of a mark at the International Bureau is effected for ten

years, with the possibility of renewal under the conditions specified in Article

7.

 (2) Upon expiry of a period of five years from the date of the international

registration, such registration shall become independent of the basic

application or the registration resulting therefrom, or of the basic

registration, as the case may be, subject to the following provisions.

 (3) The protection resulting from the international registration, whether or

not it has been the subject of a transfer, may no longer be invoked if, before

the expiry of five years from the date of the international registration, the

basic application or the registration resulting therefrom, or the basic

registration, as the case may be, has been withdrawn, has lapsed, had been

renounced or has been the subject of a final decision of rejection, revocation,

cancellation or invalidation, in respect of all or some of the goods and

services listed in the international registration. The same applies if

 (i) an appeal against a decision refusing the effects of the basic

application,

 (ii) an action requesting the withdrawal of the basic application or the

revocation, cancellation or invalidation of the registration resulting from the

basic application or of the basic registration, or

 (iii) an opposition to the basic application results, after the expiry of the

five-year period, in a final decision of rejection, revocation, cancellation or

invalidation, or ordering the withdrawal, of the basic application, or the

registration resulting therefrom, or the basic registration, as the case may be,

provided that such appeal, action or opposition had begun before the expiry of

the said period. The same also applies if the basic application is withdrawn, or

the registration resulting from the basic application or the basic registration

is renounce, after the expiry of the five-year period, provided that, at the

time of the withdrawal or renounciation, the said application or registration

was the subject of a proceeding referred to in item (i), (ii) or (iii) and that

such proceeding had begun before the expiry of the said period.

 (4) The Office of origin shall, as prescribed in the Regulations, notify the

International Bureau of the facts and decisions relevant under paragraph (3),

and the International Bureau shall, as prescribed in the Regulations, notify the

interested parties and effect any publication accordingly. The Office of origin

shall, where applicable, request the International Bureau to cancel, to the

extent applicable, the international registration, and the International Bureau

shall proceed accordingly.

 Article 7

Renewal of International Registration

 (1) Any international registration may be renewed for a period of ten years

from the expiry of the preceding period, by the mere payment of the basic fee

and, subject to Article 8(7), of the supplementary and complementary fees

provided for in Article 8(2).

 (2) Renewal may not bring about any change in the international registration

in its latest form.

 (3) Six months before the expiry of the term of protection, the International

Bureau shall, by sending an unofficial notice, remind the holder of the

international registration and his representative, if any, of the exact date of

expiry.

 (4) Subject to the payment of a surcharge fixed by the Regulations, a period

of grace of six months shall be allowed for renewal of the international

registration.

 Article 8

Fees for International Application and Registration

 (1) The Office of origin may fix, at its own discretion, and collect, for its

own benefit, a fee which it may require from the applicant for international

registration or from the holder of the international registration in connection

with the filing of the international application or the renewal of the

international registration.

 (2) Registration of a mark at the International Bureau shall be subject to the

advance payment of an international fee which shall, subject to the provisions

of paragraph (7)(a), include,

 (i) a basic fee;

 (ii) a supplementary fee for each class of the International Classification,

beyond three, into which the goods or services to which the mark is applied will

fall;

 (iii) a complementary fee for any request for extension of protection under

Article 3ter.

 (3) However, the supplementary fee specified in paragraph (2)(ii) may, without

prejudice to the date of the international registration, be paid within the

period fixed by the Regulations if the number of classes of goods or services

has been fixed or disputed by the International Bureau. If, upon expiry of the

said period, the supplementary fee has not been paid or the list of goods or

services has not been reduced to the required extent by the applicant, the

international application shall be deemed to have been abandoned.

 (4) The annual product of the various receipts from international

registration, with the exception of the receipts derived from the fees mentioned

in paragraph (2)(ii) and (iii), shall be divided equally among the Contracting

Parties by the International Bureau, after deduction of the expenses and charges

necessitated by the implementation of this Protocol.

 (5) The amounts derived from the supplementary fees provided for in paragraph

(2)(ii) shall be divided, at the expiry of each year, among the interested

Contracting Parties in proportion to the number of marks for which protection

has been applied for in each of them during that year, this number being

multiplied, in the case of Contracting Parties which make an examination, by a

coefficient which shall be determined by the Regulations.

 (6) The amounts derived from the complementary fees provided for in paragraph

(2)(iii) shall be diveded according to the same rules as those provided for in

paragraph (5).

 (7)(a) Any Contracting Party may declare that, in connection with

international registration in which it is mentioned under Article 3ter, and in

connection with the renewal of any such international registration, it wants to

receive, instead of a share in the revenue produced by the supplementary and

complementary fees, a fee (hereinafter referred to as "the individual fee")

whose amount shall be indicated in the declaration, and can be changed in

further declarations, but may not be higher than the equivalent of the amount

which the said Contracting Party*s Office would be entitled to receive from an

applicant for a ten-year registration, or from the holder of a registration for

a ten-year renewal of that registration, of the mark in the register of the said

Office, the said amount being diminished by the savings resulting from the

international procedure. Where such an individual fee is payable,

 (i) no supplementary fees referred to in paragraph (2)(ii) shall be payable

if only Contracting Parties which have made a declaration under this

subparagraph are mentioned under Article 3ter, and

 (ii) no complementary fee referred to in paragraph (2)(iii) shall be payable

in respect of any Contracting Party which has made a declaration under this

subparagraph.

 (b) Any declaration under subparagraph (a) may be made in the instruments

referred to in Article 14(2), and the effective date of the declaration shall be

the same as the date of entry into force of this Protocol with respect to the

State or intergovernmental organization having made the declaration. Any such

declaration may also be made later, in which case the declaration shall have

effect three months after its receipt by the Director General, or at any later

date indicated in the declaration, in respect of any international registration

whose date is the same as or is later than the effective date of the

declaration.

 Article 9

Recordal of Change in the Ownership of an International Registration

 At the request of the person in whose name the international registration

stands, or at the request of an interested Office made ex officio or at the

request of an interested person, the International Bureau shall record in the

International Register any change in the ownership of that registration, in

respect of all or some of the Contracting Parties in whose territories the said

registration has effect and in respect of all or some of the goods and services

listed in the registration, provided that the new holder is a person who, under

Article 2(1), is entitled to file international applications.

 Article 9bis

Recordal of Certain Matters Concerning an International Registration

 The International Bureau shall record in the International Register

 (i) any change in the name or address of the holder of the international

registration,

 (ii) the appointment of a representative of the holder of the international

registration and any other relevant fact concerning such representative,

 (iii) any limitation, in respect of all or some of the Contracting Parties,

of the goods and services listed in the international registration,

 (iv) any renunciation, cancellation or invalidation of the international

registration in respect of all or some of the Contracting Parties,

 (v) any other relevant fact, identified in the Regulations, concerning the

rights in a mark that is the subject of an international registration.

Article 9ter

Fees for Certain Recordals

 Any recordal under Article 9 or under Article 9bis may be subject to the

payment of a fee.

 Article 9quater

Common Office of Serveral Contracting States

 (1) If several Contracting States agree to effect the unification of their

domestic legislations on marks, they may notify the Director General

 (i) that a common Office shall be substituted for the national Office of each

of them, and

 (ii) that the whole of their respective territories shall be deemed to be a

single State for the purposes of the application of all or part of the

provisions preceding this Article as well as the provisions of Articles

9quinquies and 9sexies.

 (2) Such notification shall not take effect until three months after the date

of the communication thereof by the Director General to the other Contracting

Parties.

 Article 9quinquies

 Transformation of an International Registration into National or Regional

Applications

 Where, in the event that the international registration is cancelled at the

request of the Office of origin under Article 6(4), in respect of all or some of

the goods and services listed in the said registration, the person who was the

holder of the international registration files an application for the

registration of the same mark with the Office of any of the Contracting Parties

in the territory of which the international registration had effect, that

application shall be treated as if it had been filed on the date of the

international registration according to Article 3(4) or on the date of recordal

of the territorial extension according to Article 3ter(2) and, if the

international registration enjoyed priority, shall enjoy the same priority,

provided that

 (i) such application is filed within three months from the date on which the

international registration was cancelled,

 (ii) the goods and services listed in the application are in fact covered by

the list of goods and services contained in the international registration in

respect of the Contracting Party concerned, and

 (iii) such application complies with all the requirements of the applicable

law, including the requirements concerning fees.

 Article 9sexies

Safeguard of the Madrid (Stockholm) Agreement

 (1) Where, with regard to a given international application or a given

international registration, the Office of origin is the Office of a State that

is party to both this Protocol and the Madrid (Stockholm) Agreement, the

provisions of this Protocol shall have no effect in the territory of any other

State that is also party to both this Protocol and the Madrid (Stockholm)

Agreement.

 (2) The Assembly may, by a three-fourths majority, repeal paragraph (1), or

restrict the scope of paragraph (1), after the expiry of a period of ten years

from the entry into force of this Protocol, but not before the expiry of a

period of five years from the date on which the majority of the countries party

to the Madrid (Stockholm) Agreement have become party to this Protocol. In the

vote of the Assembly, only those States which are party to both the said

Agreement and this Protocol shall have the right to participate.

 Article 10

Assembly

 (1)(a) The Contracting Parties shall be members of the same Assembly as the

countries party to the Madrid (Stockholm) Agreement.

 (b) Each Contracting Party shall be represented in that Assembly by one

delegate, who may be assisted by alternate delegates, advisors, and experts.

 (c) The expenses of each delegation shall be borne by the Contracting Party

which has appointed it, except for the travel expenses and the subsistence

allowance of one delegate for each Contracting Party, which shall be paid from

the funds of the Union.

 (2) The Assembly shall, in addition to the functions which it has under the

Madrid (Stockholm) Agreement, also

 (i) deal with all matters concerning the implementation of this Protocol;

 (ii) give directions to the International Bureau concerning the preparation

for conferences of revision of this Protocol, due account being taken of any

comments made by those countries of the Union which are not party to this

Protocol;

 (iii) adopt and modify the provisions of the Regulations concerning the

implementation of this Protocol;

 (iv) perform such other functions as are appropriate under this Protocol.

 (3)(a) Each Contracting Party shall have one vote in the Assembly. On matters

concerning only countries that are party to the Madrid (Stockholm) Agreement,

Contracting Parties that are not party to the said Agreement shall not have the

right to vote, whereas, on matters concerning only Contracting Parties, only the

latter shall have the right to vote.

 (b) One-half of the members of the Assembly which have the right to vote on a

given matter shall constitute the quorum for the purposes of the vote on that

matter.

 (c) Notwithstanding the provisions of subparagraph (b), if, in any session,

the number of the members of the Assembly having the right to vote on a given

matter which are represented is less than one-half but equal to or more than

one-third of the members of the Assembly having the right to vote on that

matter, the Assembly may make decisions but, with the exception of decisions

concerning its own procedure, all such decisions shall take effect only if the

conditions set forth hereinafter are fulfilled. The International Bureau shall

communicate the said decisions to the members of the Assembly having the right

to vote on the said matter which were not represented and shall invite them to

express in writing their vote or abstention within a period of three months from

the date of the communication. If, at the expiry of this period, the number of

such members having thus expressed their vote or abstention attains the number

of the members which was lacking for attaining the quorum in the session itself,

such decisions shall take effect provided that at the same time the required

majority still obtains.

 (d) Subject to the provisions of Articles 5(2)(e), 9sexies (2), 12 and 13(2),

the decisions of the Assembly shall require two-thirds of the votes cast.

 (e) Abstentions shall not be considered as votes.

 (f) A delegate may represent, and vote in the name of, one member of the

Assembly only.

 (4) In addition to meeting in ordinary sessions and extraordinary sessions as

provided for by the Madrid (Stockholm) Agreement, the Assembly shall meet in

extraordinary session upon convocation by the Director General, at the request

of one-fourth of the members of the Assembly having the right to vote on the

matters proposed to be included in the agenda of the session. The agenda of such

an extraordinary session shall be prepared by the Director General.

 Article 11

International Bureau

 (1) International registration and related duties, as well as all other

administrative tasks, under or concerning this Protocol, shall be performed by

the International Bureau.

 (2)(a) The International Bureau shall, in accordance with the directions of

the Assembly, make the preparations for the conferences of revision of this

Protocol.

 (b) The International Bureau may consult with intergovernmental and

international non-governmental organizations concerning preparations for such

conferences of revision.

 (c) The Director General and persons designated by him shall take part,

without the right to vote, in the discussions at such conferences of revision.

 (3) The International Bureau shall carry out any other tasks assigned to it in

relation to this Protocol.

 Article 12

Finances

 As far as Contracting Parties are concerned, the finances of the Union shall

be governed by the same provisions as those contained in Article 12 of the

Madrid (Stockholm) Agreement, provided that any reference to Article 8 of the

said Agreement shall be deemed to be a reference to Article 8 of this Protocol.

Furhtermore, for the purposes of Article 12(6)(b) of the said Agreement,

Contracting Organizations shall, subject to a unanimous decision to the contrary

by the Assembly, be considered to belong to contribution class I (one) under the

Paris Convention for the Protection of Industrial Property.

 Article 13

Amendment of Certain Articles of the Protocol

 (1) Proposals for the amendment of Articles 10, 11, 12, and the present

Article, may be initiated by any Contracting Party, or by the Director General.

Such proposals shall be communicated by the Director General to the Contracting

Parties at least six months in advance of their consideration by the Assembly.

 (2) Amendments to the Articles referred to in paragraph (1) shall be adopted

by the Assembly. Adoption shall require three-fourths of the votes cast,

provided that any amendment to Article 10, and to the present paragraph, shall

require four-fifths of the votes cast.

 (3) Any amendment to the Articles referred to in paragraph (1) shall enter

into force one month after written notifications of acceptance, effected in

accordance with their respective constitutional processes, have been received by

the Director General from three-fourths of those States and intergovernmental

organizations which, at the time the amendment was adopted, were members of the

Assembly and had the right to vote on the amendment. Any amendment to the said

Articles thus accepted shall bind all the States and intergovernmental

organizations which are Contracting Parties at the time the amendment enters

into force, or which become Contracting Parties at a subsequent date.

 Article 14

Becoming Party to the Protocol;Entry into Force

 (1)(a) Any State that is a party to the Paris Convention for the Protection of

Industrial Property may become party to this Protocol.

 (b) Furthermore, any intergovernmental organization may also become party to

this Protocol where the following conditions are fulfilled:

 (i) at least one of the member States of that organization is a party to the

Paris Convention for the Protection of Industrial Property;

 (ii) that organization has a regional Office for the purposes of registering

marks with effect in the territory of the organization, provided that such

Office is not the subject of a notification underArticle 9quater.

 (2) Any State or organization referred to in paragraph (1) may sign this

Protocol. Any such State or organization may, if it has signed this Protocol,

deposit an instrument of ratification, acceptance or approval of this Protocol

or, if it has not signed this Protocol, deposit an instrument of accession to

this Protocol.

 (3) The instruments referred to in paragraph (2) shall be deposited with the

Director General.

 (4)(a) This Protocol shall enter into force three months after four

instruments of ratification, acceptance, approval or accession have been

deposited, provided that at least one of those instruments has been deposited by

a country party to the Madrid (Stockholm) Agreement and at least one other of

those instruments has been deposited by a State not party to the Madrid

(Stockholm) Agreement or by any of the organizations referred to in paragraph

(1)(b).

 (b) With respect to any other State or organization referred to in paragraph

(1), this Protocol shall enter into force three months after the date on which

its ratification, acceptance, approval or accession has been notified by the

Director General.

 (5) Any State or organization referred to in paragraph (1) may, when

depositing its instrument of ratification, acceptance or approval of, or

accession to, this Protocol, declare that the protection resulting from any

international registration effected under this Protocol before the date of entry

into force of this Protocol with respect to it cannot be extended to it.

 Article 15

Denunciation

 (1) This Protocol shall remain in force without limitation as to time.

 (2) Any Contracting Party may denounce this Protocol by notification addressed

to the Director General.

 (3) Denunciation shall take effect one year after the day on which the

Director General has received the notification.

 (4) The right of denunciation provided for by this Article shall not be

exercised by any Contracting Party before the expiry of five years from the date

upon which this Protocol entered into force with respect to that Contracting

Party.

 (5)(a) Where a mark is the subject of an international registration having

effect in the denouncing State or intergovernmental organization at the date on

which the denunciation becomes effective, the holder of such registration may

file an application for the registration of the same mark with the Office of the

denouncing State or intergovernmental organization, which shall be treated as if

it had been filed on the date of the international registration according to

Article 3(4) or on the date of recordal of the territorial extension according

to Article 3ter(2) and, if the international registration enjoyed priority,

enjoy the same priority, provided that

 (i) such application is filed within two years from the date on which the

denunciation became effective,

 (ii) the goods and services listed in the application are in fact covered by

the list of goods and services contained in the international registration in

respect of the denouncing State or intergovernmental organization, and

 (iii) such application complies with all the requirements of the applicable

law, including the requirements concerning fees.

 (b) The provisions of subparagraph (a) shall also apply in respect of any mark

that is the subject of an international registration having effect in

Contracting Parties other than the denouncing State or intergovernmental

organization at the date on which denunciation becomes effective and whose

holder, because of the denunciation, is no longer entitled to file international

applications under Article 2(1).

 Article 16

 Signature; Languages; Depositary Functions

 (1)(a) This Protocol shall be signed in a single copy in the English, French

and Spanish languages, and shall be deposited with the Director General when it

ceases to be open for signature at Madrid. The texts in the three languages

shall be equally authentic.

 (b) Official texts of this Protocol shall be established by the Director

General, after consultation with the interested governments and organizations,

in the Arabic, Chinese, German, Italian, Japanese, Portuguese och Russian

languages, and in such other languages as the Assembly may designate.

 (2) This Protocol shall remain open for signature at Madrid until December 31,

1989.

 (3) The Director General shall transmit two copies, certified by the

Government of Spain, of the signed texts of this Protocol to all States and

intergovernmental organizations that may become party to this Protocol.

 (4) The Director General shall register this Protocol with the Secretariat of

the United Nations.

 (5) The Director General shall notify all States and international

organizations that may become or are party to this Protocol of signatures,

deposits of instruments of ratification, acceptance, approval or accession, the

entry into force of this Protocol and any amendment thereto, any notification of

denunciation and any declaration provided for in this Protocol.

Madridprotokollet (inofficiell svensk översättning)

Protokoll till Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av

varumärken

Antaget i Madrid den 27 juni 1989

Artikel 1

Medlemskap i Madridunionen

 De stater som är bundna av detta protokoll ("de avtalsslutande staterna"), även

om de inte är bundna av Madridöverenskommelsen om den internationella

registreringen av varumärken, reviderad i Stockholm 1967 och kompletterad 1979

("Madridöverenskommelsen (Stockholm)"), och de organisationer som nämns i

artikel 14(1)(b) och som är bundna av detta protokoll ("de avtalsslutande

organisationerna"), skall vara medlemmar i samma union som den i vilka länder

bundna av Madridöverenskommelsen (Stockholm) är medlemmar. Varje hänvisning i

detta protokoll till "avtalsslutande parter" skall anses innefatta både

avtalsslutande stater och avtalsslutande organisationer.

Artikel 2

Erhållande av skydd genom internationell registrering

 (1) När en ansökan om registrering av ett varumärke har gjorts hos en

avtalsslutande parts varumärkesmyndighet eller när ett märke har registrerats i

registret hos en avtalsslutande parts varumärkesmyndighet kan den person i vars

namn denna ansökan ("den ursprungliga ansökan") eller denna registrering ("den

ursprungliga registreringen") står, med iakttagande av bestämmelserna i detta

protokoll, få skydd för sitt märke på de avtalsslutande parternas områden genom

en registrering av märket i registret hos den internationella byrån hos Världs-

organisationen för den intellektuella äganderätten ("den internationella

registreringen", "det internationella registret", "den internationella byrån"

och "organisationen") under förutsättning att,

 (i) när den ursprungliga ansökan har gjorts hos en avtalsslutande stats

varumärkesmyndighet eller den ursprungliga registreringen har skett hos en sådan

myndighet, den person i vars namn denna ansökan eller registrering står är

medborgare i denna avtalsslutande stat eller har sin hemvist, eller har en

verklig och fungerande industriell eller kommersiell verksamhet, i den nämnda

avtalsslutande staten,

 (ii) när den ursprungliga ansökan har gjorts hos en avtalsslutande

organisations varumärkesmyndighet eller den ursprungliga registreringen har

skett hos en sådan myndighet, den person i vars namn denna ansökan eller

registrering står är medborgare i en stat som är medlem av denna avtalsslutande

organisation eller har sitt hemvist inom eller har en verklig och fungerande

industriell eller kommersiell verksamhet inom den avtalsslutande organisationens

område.

 (2) En ansökan om internationell registrering ("den internationella ansökan")

skall göras hos den internationella byrån genom förmedling av den

varumärkesmyndighet hos vilken den ursprungliga ansökan gjorts eller hos vilken

den ursprungliga registreringen skett ("den ursprungliga

varumärkesmyndigheten").

 (3) Varje hänvisning i detta protokoll till en "varumärkesmyndighet" eller "en

avtalsslutande parts varumärkesmyndighet" skall anses innebära en hänvisning

till den varumärkesmyndighet som för en avtalsslutande parts räkning har

ansvaret för registrering av varumärken, och varje hänvisning i detta protokoll

till varumärken skall anses innefatta en hänvisning till märken för såväl varor

som tjänster.

 (4) För tillämpningen av detta protokoll avses med "en avtalsslutande parts

område", då den avtalsslutande parten är en stat, denna stats område, och då den

avtalsslutande parten är en mellanstatlig organisation, det område inom vilket

det grundläggande fördraget för denna mellanstatliga organisation tillämpas.

Artikel 3

Internationell ansökan

 (1) Varje internationell ansökan enligt detta protokoll skall göras på det

formulär som anges i tillämpningsföreskrifterna. Den ursprungliga

varumärkesmyndigheten skall intyga att de uppgifter som är intagna i den

internationella ansökan motsvarar de uppgifter som vid tiden för intygandet är

intagna i den ursprungliga ansökan eller den ursprungliga registreringen.

Därutöver skall myndigheten ange,

 (i) beträffande en ursprunglig ansökan, datum och nummer för denna ansökan,

 (ii) beträffande en ursprunglig registrering, datum och nummer för denna

registrering och dessutom datum och nummer för den ansökan på vilken den

ursprungliga registreringen grundar sig.

 Den ursprungliga varumärkesmyndigheten skall vidare ange datum för den

internationella ansökan.

 (2) Sökanden skall ange de varor och tjänster för vilka skydd för märket

begärs, och vidare, om möjligt, motsvarande klass eller klasser enligt

klassificeringen i Niceöverenskommelsen om den internationella klassificeringen

av varor och tjänster för registrering av varumärken. Om sökanden inte lämnar

någon sådan uppgift, skall den internationella byrån klassificera varorna och

tjänsterna i de tillämpliga klasserna enligt den nämnda klassificeringen. Den

uppgift om klasser som lämnas av sökanden skall kontrolleras av den

internationella byrån vilken skall utöva denna kontroll i samråd med den

ursprungliga varumärkesmyndigheten. I fall av oenighet mellan den nämnda

myndigheten och den internationella byrån skall den senares uppfattning ha

företräde.

 (3) Om sökanden åberopar färg som särskiljande drag hos sitt märke, skall han

 (i) ange detta och i sin internationella ansökan lämna uppgift om den färg

eller den kombination av färger som åberopas,

 (ii) tillsammans med sin internationella ansökan ge in kopior i färg av

märket vilka skall fogas till de underrättelser som lämnas av den

internationella byrån. Antalet kopior skall anges i tillämpningsföreskrifterna.

 (4) Den internationella byrån skall omedelbart registrera de märken för vilka

ansökan om registrering har gjorts enligt artikel 2. Den internationella

registreringen skall erhålla det datum då den internationella ansökan kom in

till den ursprungliga varumärkesmyndigheten, under förutsättning att den

internationella ansökan kom in till den internationella byrån inom två månader

från detta datum. Om den internationella ansökan inte kom in inom denna tid,

skall den internationella ansökan erhålla det datum då den internationella

ansökan kom in till den internationella byrån. Den internationella byrån skall

utan dröjsmål underrätta de berörda varumärkesmyndigheterna om den

internationella registreringen. Märken som har registrerats i det

internationella registret skall publiceras i en periodisk tidskrift som ges ut

av den internationella byrån på grundval av uppgifterna i den internationella

ansökan.

 (5) För att ge offentlighet åt märken som registrerats i det internationella

registret, skall varje varumärkesmyndighet från den Internationella byrån

erhålla ett antal exemplar av den periodiska tidskriften utan avgift och

därutöver ett antal exemplar till ett nedsatt pris under de villkor som

fastställs av den församling som nämns i artikel 10, ("församlingen"). Sådant

offentliggörande skall anses som tillräckligt med avseende på alla

avtalsslutande parter och inget annat offentliggörande får krävas av innehavaren

av den internationella registreringen.

Artikel 3bis

Territoriell verkan

 Det skydd som följer av den internationella registreringen skall utsträckas

till en avtalsslutande part endast på begäran av den person som gör den inter-

nationella ansökan eller som är innehavare av den internationella registrerin-

gen. Sådan begäran kan dock inte göras med avseende på den avtalsslutande part

vars varumärkesmyndighet är den ursprungliga varumärkesmyndigheten.

Artikel 3ter

Begäran om "territoriell utsträckning"

 (1) En begäran om att det skydd som följer av den internationella

registreringen skall utsträckas till att gälla en avtalsslutande part skall

särskilt anges i den internationella ansökan.

 (2) En begäran om utsträckning av den territoriella verkan får göras även

efter den internationella registreringen. Sådan begäran skall göras på det

formulär som anges i tillämpningsföreskrifterna. Den skall omedelbart

registreras av den internationella byrån som utan dröjsmål skall underrätta den

eller de varumärkesmyndigheter som berörs. Registreringen av utsträckningen

skall publiceras i den internationella byråns periodiska tidskrift. Sådan

territoriell utsträckning skall ha verkan från det datum då den har förts in i

det internationella registret. Den skall upphöra att ha verkan då den

internationella registrering till vilken den hänför sig upphör att gälla.

Artikel 4

Verkan av en internationell registrering

 (1)(a) Från den dag då en registrering eller ett införande i registret har

skett enligt bestämmelserna i artiklarna 3 och 3ter, skall skyddet för märket

beträffande var och en av de avtalsslutande parterna vara detsamma som om skydd

för märket hade begärts direkt hos denna avtalsslutande parts

varumärkesmyndighet. Om ingen underrättelse om vägrat skydd har meddelats till

den internationella byrån i enlighet med artikel 5(1) och (2) eller om ett

beslut om vägrat skydd, som har meddelats i enlighet med den nämnda artikeln,

därefter har upphävts, skall skyddet för märket beträffande den avtalsslutande

parten från nämnda datum vara detsamma som om märket hade registrerats av den

avtalsslutande partens varumärkesmyndighet.

 (b) Angivandet av klasser för varor och tjänster som föreskrivs i artikel 3

skall inte vara bindande för de avtalslutande parterna i vad angår omfattningen

av skyddet för märket.

 (2) Varje internationell registrering skall åtnjuta den rätt till prioritet

som föreskrivs i artikel 4 i Pariskonventionen för industriellt rättsskydd även

om de krav som anges i sektion D i artikeln inte är uppfyllda.

Artikel 4bis

Utbyte av en nationell eller regional registrering mot en internationell

registrering

 (1) Om ett märke som är föremål för en nationell eller en regional

registrering hos en avtalsslutande parts varumärkesmyndighet också är föremål

för en internationell registrering och båda registreringarna står i samma

persons namn, skall den internationella registreringen anses ersätta den

nationella eller regionala registreringen utan att inskränkning sker i de

rättigheter som kan ha förvärvats på grundval av den senare, under förutsättning

att

 (i) det skydd som följer av den internationella registreringen utsträcks till

den avtalsslutande parten enligt artikel 3ter (1) och 2),

 (ii) alla de varor och tjänster som anges i den nationella eller den

regionala registreringen också anges i den internationella registreringen i

förhållande till den avtalsslutande parten,

 (iii) sådan utsträckning får verkan efter dagen för den nationella eller

regionala registreringen.

 (2) Den varumärkesmyndighet som anges i stycke (1) skall på begäran vara

skyldig att i sitt register föra in uppgift om den internationella

registreringen.

Artikel 5

Vägran och ogiltigförklaring av verkan av internationell registrering

beträffande vissa avtalsslutande parter.

 (1) Om en tillämplig lag så tillåter, skall en fördragsslutande parts

varumärkesmyndighet, vilken har erhållit meddelande från den internationella

byrån om utsträckning enligt artikel 3ter(1) eller (2) till den avtalsslutande

parten av det skydd som följer av den internationella registreringen ha rätt

att, genom en underrättelse om vägrat skydd, förklara att skydd inte kan ges hos

den avtalsslutande parten av det märke som är föremål för en sådan utsträckning.

Vägrat skydd får grundas endast på sådana skäl som enligt Pariskonventionen för

industriellt rättsskydd skulle tillämpas om en ansökan om registrering av märket

hade gjorts direkt hos den varumärkesmyndighet som lämnar underrättelse om

vägrat skydd. Dock får inte skydd, ens delvis, vägras bara därför att den

tillämpliga lagstiftningen tillåter registrering endast i ett begränsat antal

klasser eller för ett begränsat antal varor eller tjänster.

 (2)(a) En varumärkesmyndighet som önskar utnyttja en sådan rätt skall lämna en

underrättelse om vägrat skydd, med uppgift om alla skäl därför, inom den tid som

är föreskriven för denna myndighet, och, med förbehåll för vad som sägs i (b)

och (c), senast före utgången av ett år från den dag då den internationella

byrån har skickat en underrättelse till varumärkesmyndigheten om den

utsträckning som nämns i stycke (1).

 (b) Utan hinder av vad som sägs i (a) kan en avtalsslutande part förklara att,

i fråga om internationella registreringar som gjorts enligt detta protokoll, den

tid om ett år som nämns i (a), skall vara 18 månader.

 (c) En sådan förklaring får även ange att, om vägran att medge skydd följer av

ett invändningsförfarande, underrättelse om vägrat skydd kan komma att lämnas

till den internationella byrån efter utgången av 18-månadersperioden. En sådan

myndighet får för varje beviljad internationell registrering lämna underrättelse

om vägrat skydd efter utgången av 18-månadersperioden, men endast om

 (i) den före utgången av 18-månadersperioden har underrättat den

internationella byrån om möjligheten att invändning kan komma att göras efter

utgången av 18-månadersperioden, och

 (ii) underrättelsen om vägrat skydd på grund av invändning lämnas inom en tid

av sju månader från den dag då invändningsfristen börjar. Om invändningsfristen

löper ut före denna tidsgräns om sju månader, skall underrättelsen lämnas inom

en månad från utgången av invändningsfristen.

 (d) En förklaring enligt (b) eller (c) får lämnas i ett sådant instrument som

nämns i artikel 14(2) och dagen för giltigheten av en sådan förklaring skall

vara densamma som dagen för ikraftträdandet av detta protokoll för den stat

eller mellanstatliga organisation som har lämnat förklaringen. En sådan

förklaring får även göras senare, i vilket fall förklaringen skall få verkan tre

månader efter det att den har kommit in till organisationens generaldirektör

("generaldirektören") eller den senare dag som anges i förklaringen, i vad angår

varje internationell registrering vars datum är detsamma som eller senare än det

då förklaringen har erhållit verkan.

 (e) Tio år efter ikraftträdandet av detta protokoll, skall församlingen

granska det system som har skapats genom bestämmelserna i (a) till (d). Därefter

kan församlingen ändra dessa bestämmelser genom ett enhälligt beslut.

 (3) Den internationella byrån skall utan dröjsmål sända över ett exemplar av

underrättelsen om vägrat skydd till innehavaren av den internationella

registreringen. Innehavaren skall ha samma möjligheter till överprövning av

beslutet som om han hade ansökt om registrering av märket direkt hos den

varumärkesmyndighet som har lämnat underrättelsen om vägrat skydd. Om den

internationella byrån har mottagit en underrättelse enligt (2)(c)(i) skall den

utan dröjsmål översända underrättelsen till innehavaren av den internationella

registreringen.

 (4) Den internationella byrån skall underrätta envar part som begär det om

skälen för att vägra skydd för märket.

 (5) En varumärkesmyndighet som för en internationell registrering inte har

lämnat någon underrättelse om möjlig eller slutlig vägran enligt bestämmelserna

i styckena (1) och (2) har, för denna internationella registrering, förlorat

möjligheten att utnyttja den rättighet som föreskrivs i stycke (1).

 (6) Behöriga myndigheter hos en avtalsslutande part får inte häva verkan av en

internationell registrering på den avtalsslutande partens område utan att

innehavaren av den internationella registreringen i god tid har getts möjlighet

att försvara sina rättigheter. Meddelande om hävningen skall lämnas till den

internationella byrån.

Artikel 5bis

Skriftlig utredning om rätten att använda vissa tecken i märket

 Skriftliga bevis om rätten att använda vissa tecken som ingår i ett märke,

såsom vapen, sköldemärken, porträtt, hedersutmärkelser, titlar, firmor, annat

personnamn än namnet på sökanden eller andra liknande angivelser som kan begäras

av varumärkesmyndigheten hos de avtalsslutande parterna, skall undantas från

krav på legalisering och från krav på bestyrkande av annan än den ursprungliga

varumärkesmyndigheten.

Artikel 5ter

Kopior av införingar i det internationella registret;

förgranskning;

utdrag ur det internationella registret

 (1) Den internationella byrån skall till varje person som ansöker om det och

mot erläggande av den avgift som fastställs i tillämpningsföreskrifterna lämna

ut en kopia av de införingar som har gjorts i det internationella registret

beträffande ett visst märke.

 (2) Den internationella byrån kan också mot betalning utföra förgranskning i

det internationella registret bland de märken som är föremål för internationell

registrering.

 (3) Utdrag ur det internationella registret som har begärts för användning hos

en avtalsslutande part skall vara undantagna från varje legalisering.

Artikel 6

Giltighetstiden för en internationell registrering, beroende och oberoende av

den internationella registreringen

 (1) En registrering av ett märke hos den internationella byrån gäller för tio

år med möjlighet till förnyelse på de villkor som anges i artikel 7.

 (2) Efter fem år från dagen för den internationella registreringen skall denna

under de förutsättningar som anges i det följande bli oberoende av den

ursprungliga ansökan eller den registrering som härrör från denna eller av den

ursprungliga registreringen.

 (3) Det skydd som följer av den internationella registreringen, vare sig denna

har överlåtits eller inte, får inte längre åberopas om, inom fem år från dagen

för den internationella registreringen, den ursprungliga ansökan eller den

registrering som härrör från denna, eller den ursprungliga registreringen, har

återkallats, löpt ut, blivit föremål för avstående eller för ett lagakraftvunnet

beslut om avslag, upphävande, avförande eller ogiltigförklaring i fråga om alla

eller vissa av de varor och tjänster som anges i den internationella

registreringen. Detsamma gäller i fall av

 (i) ett överklagande av ett beslut varigenom verkan av den ursprungliga

ansökan har vägrats,

 (ii) en återkallelse av den ursprungliga ansökan eller av upphävande,

avförande eller ogiltigförklaring av den registrering som härrör från den

ursprungliga ansökan, eller av den ursprungliga registreringen, eller

 (iii) en invändning mot den ursprungliga ansökan vilken efter utgången av

femårsperioden resulterar i ett slutligt beslut om avslag, upphävande, avförande

eller ogiltigförklaring eller i en återkallelse av den ursprungliga ansökan

eller den registrering som härrör från denna eller av den ursprungliga

registreringen, allt under förutsättning att ett sådant överklagande eller sådan

talan eller invändning har påbörjats före utgången av den nämnda tidsperioden.

Detsamma gäller om den ursprungliga ansökan har återkallats eller den

registrering som härrör från den ursprungliga ansökan eller den ursprungliga

registreringen har blivit föremål för avstående efter utgången av femårsperioden

under förutsättning att vid tiden för återkallelsen eller avståendet den nämnda

ansökan eller registreringen var föremål för ett sådant förfarande som anges i

(i), (ii) eller (iii) och förfarandet hade påbörjats före utgången av den nämnda

perioden.

 (4) Den ursprungliga varumärkesmyndigheten skall, på sätt som föreskrivs i

tillämpningsföreskrifterna, underrätta den internationella byrån om

omständigheter och beslut av betydelse enligt stycke (3) och den internationella

byrån skall på det sätt som anges i tillämpningsföreskrifterna underrätta de

berörda parterna och verkställa erforderliga kungörelser. Den ursprungliga

varumärkesmyndigheten skall i förekommande fall hos den internationella byrån

begära att den internationella registreringen skall avföras i tillämpliga delar

och den internationella byrån skall verkställa detta.

Artikel 7

Förnyelse av en internationella registrering

 (1) En internationell registrering kan förnyas för en tid av tio år från

utgången av den föregående registreringsperioden genom betalning av

grundavgiften och, med förbehåll för vad som sägs i artikel 8(7), den

tilläggsavgift och kompletterande avgift som föreskrivs i artikel 8(2).

 (2) Förnyelse får inte innebära någon ändring i den internationella

registreringen i dess senaste form.

 (3) Sex månader före utgången av registreringsperioden skall den

internationella byrån genom att sända en inofficiell underrättelse påminna

innehavaren av den internationella registreringen och hans ombud, om sådant

finns, om den exakta dagen för utgången.

 (4) Mot betalning av en tilläggsavgift som fastställs i tillämpnings-

föreskrifterna skall sex månaders anstånd medges för förnyelse av den

internationella registreringen.

Artikel 8

Avgifter för internationell ansökan och registrering

 (1) Den ursprungliga varumärkesmyndigheten får enligt eget bestämmande

fastställa och för eget ändamål uppbära en avgift av sökanden av en

internationell registrering eller från innehavaren av den internationella

registreringen i samband med ingivandet av den internationella ansökan eller

förnyelsen av den internationella registreringen.

 (2) Registrering av ett märke hos den internationella byrån förutsätter

betalning i förskott av en internationell avgift som, med förbehåll för

bestämmelserna i stycke (7)(a), skall innefatta

 (i) en grundavgift,

 (ii) en tilläggsavgift för varje klass i den internationella

klassificeringen, utöver tre, inom vilka de varor och tjänster innefattas för

vilka märket skall gälla,

 (iii) en kompletterande avgift för varje begäran om utsträckning av skyddet

enligt artikel 3ter.

 (3) Den tilläggsavgift som anges i stycke (2)(ii) får dock, utan att det

påverkar dagen för den internationella registreringen, betalas inom den tid som

anges i tillämpningsföreskrifterna i fall då antalet klasser för varor och

tjänster bestämts eller ifrågasatts av den internationella byrån. Om

tilläggsavgiften inte har betalats vid utgången av den nämnda tiden eller om

förteckningen av varor eller tjänster inte har blivit begränsad av sökanden till

den begärda omfattningen, skall den internationella ansökan anses som inte

fullföljd.

 (4) Den årliga summan av vad som influtit från internationella registreringar,

med undantag av vad som härrör från de avgifter som anges i stycke (2)(ii) och

(iii), skall av den internationella byrån fördelas lika mellan de avtalsslutande

parterna efter avdrag för utgifterna och kostnaderna för administrationen av

detta protokoll.

 (5) De belopp som inflyter från de tilläggsavgifter som föreskrivs i stycke

(2)(ii) skall vid utgången av varje år fördelas mellan de berörda avtalsslutande

parterna i förhållande till antalet av de märken för vilka skydd har sökts i var

och en av dem under året. Detta antal skall, i fråga om avtalsslutande parter

som verkställer en granskning, multipliceras med en koefficient som fastställs i

tillämpningsföreskrifterna.

 (6) De belopp som inflyter från de kompletterande avgifter som föreskrivs i

stycke (2)(iii) skall fördelas enligt samma regler som dem som anges i stycke

(5).

 (7)(a) En avtalsslutande part får förklara att den i fråga om varje

internationell registrering i vilken den nämns i artikel 3ter, och i fråga om

förnyelse av en sådan internationell registrering, i stället för en andel i

inkomsten från tilläggsavgifter och kompletterande avgifter, önskar erhålla en

avgift ("individuell avgift") vars belopp skall anges i förklaringen och kan

ändras i senare förklaringar. Denna avgift får inte överstiga ett belopp

motsvarande det som den avtalsslutande partens varumärkesmyndighet skulle vara

berättigad att erhålla från sökanden för en tioårig registrering eller från

innehavaren av en registrering för en tioårig förnyelse av denna registrering av

märket. Avgiften skall minskas med de besparingar som följer av det

internationella förfarandet. Om en individuell avgift skall erläggas,

 (i) skall ingen tilläggsavgift som nämns i stycke (2)(ii) erläggas om endast

avtalsslutande parter som har avgivit en förklaring enligt denna bestämmelse är

nämnda enligt artikel 3ter, och vidare

 (ii) skall ingen kompletterande avgift som nämns i stycke (2)(iii) erläggas

beträffande avtalsslutande parter som har avgivit en förklaring enligt denna

bestämmelse.

 (b) En förklaring enligt bestämmelsen i (a) kan göras i de instrument som

anges i artikel 14(2) och dagen för verkan av förklaringen skall vara densamma

som den då detta protokoll träder i kraft för den stat eller mellanstatliga

organisation som avger förklaringen. Sådan förklaring får också avges senare, i

vilket fall förklaringen skall få verkan tre månader efter det att den har

kommit in till generaldirektören eller den senare dag som har angetts i

förklaringen i förhållande till varje internationell registrering vars datum är

detsamma som eller senare än det då förklaringen har erhållit verkan.

Artikel 9

Anteckning om ändring av innehavet av den internationella registreringen

 På begäran av den person i vars namn den internationella registreringen står

eller på begäran av en berörd varumärkesmyndighet, antingen ex officio eller på

begäran av en berörd person, skall den internationella byrån i det

internationella registret anteckna ändringar i innehavet av den internationella

registreringen i vad angår alla eller vissa av de avtalsslutande parter på vars

områden den nämnda registreringen har verkan och i fråga om alla eller vissa av

de varor och tjänster som anges i registreringen, förutsatt att den nye

innehavaren är en person som enligt artikel 2(1) är behörig att göra en

internationell ansökan.

Artikel 9bis

Anteckning av vissa uppgifter rörande en internationell registrering

 Den internationella byrån skall i det internationella registret anteckna,

 (i) ändring av namn eller adress för innehavaren av den internationella

registreringen,

 (ii) utseende av ombud för innehavaren av den internationella

registreringen och varje annan relevant omständighet rörande ombudet,

 (iii) begränsning i förhållande till alla eller vissa av de avtalsslutande

parterna av de varor och tjänster som är angivna i den internationella

registreringen,

 (iv) avstående, avförande eller ogiltigförklaring av den internationella

registreringen i förhållande till alla eller vissa av de avtalsslutande

parterna,

 (v) varje annan i tillämpningsföreskrifterna angiven relevant omständighet

rörande rättigheterna till det märke som är föremål för en internationell

registrering.

Artikel 9ter

Avgift för vissa anteckningar

 En anteckning enligt artikel 9 eller artikel 9bis får göras till föremål för

en avgift.

Artikel 9quater

Gemensam varumärkesmyndighet för flera avtalsslutande stater

 (1) Om flera avtalsslutande stater kommer överens om att förenhetliga sin

nationella varumärkeslagstiftning, kan de underrätta generaldirektören om

 (i) att en gemensam varumärkesmyndighet skall ersätta den nationella

myndigheten hos var och en av dem, och

 (ii) att hela deras respektive områden skall anses som en enda stat i vad

angår tillämpningen av alla eller vissa av de bestämmelser som föregår denna

artikel ävensom av bestämmelserna i artiklarna 9quinquies och 9sexies.

 (2) En sådan underrättelse skall få verkan först tre månader efter den dag då

generaldirektören har sänt meddelande därom till de andra avtalsslutande

parterna.

Artikel 9quinquies

Omvandling av en internationell registrering till nationella eller regionala

ansökningar

 Om den internationella registreringen har avförts på begäran av den

ursprungliga varumärkesmyndigheten enligt artikel 6(4) med avseende på alla

eller vissa av de varor eller tjänster som anges i registreringen och den person

som var innehavare av den internationella registreringen gör en ansökan om

registrering av samma märke hos varumärkesmyndigheten i någon av de

avtalsslutande parterna för det område där den internationella registreringen

hade verkan, skall denna ansökan behandlas som om den hade gjorts samma dag som

dagen för den internationella registreringen enligt artikel 3(4) eller dagen för

registrering av den territoriella utsträckningen enligt artikel 3ter(2). Den

skall, om den internationella registreringen åtnjöt prioritet, åtnjuta samma

prioritet under förutsättning att

 (i) ansökan görs inom tre månader från den dag då den internationella

registreringen avfördes,

 (ii) de varor och tjänster som anges i ansökan är täckta av uppgifterna om

varor och tjänster i den internationella registreringen för den berörda

avtalsslutande parten, och

 (iii) en sådan ansökan uppfyller alla krav enligt tillämplig lag, inbegripet

krav på avgifter.

Artikel 9sexies

Förbehåll för Madridöverenskommelsen (Stockholm)

 (1) Om i fråga om en gjord internationell ansökan eller en beviljad

internationell registrering den ursprungliga varumärkesmyndigheten är

varumärkesmyndigheten i en stat som är bunden både av detta protokoll och av

Madridöverenskommelsen (Stockholm), skall bestämmelserna i detta protokoll inte

ha någon verkan på annan stats område vilken likaledes är bunden både av detta

protokoll och av Madridöverenskommelsen (Stockholm).

 (2) Församlingen kan med tre fjärdedelars majoritet upphäva bestämmelsen i

stycke (1) eller begränsa tillämpningen av denna bestämmelse efter utgången av

en tid om tio år från ikraftträdandet av detta protokoll, dock inte förrän fem

år har gått från den dag då majoriteten av de stater som är bundna av

Madridöverenskommelsen (Stockholm) har blivit bundna av detta protokoll. I

omröstningen i församlingen har endast de stater rätt att delta som är bundna

både av den nämnda överenskommelsen och av detta protokoll.

Artikel 10

Församlingen

 (1)(a) De avtalsslutande parterna skall vara medlemmar av samma församling som

de länder som är bundna av Madridöverenskommelsen (Stockholm).

 (b) Varje avtalsslutande part skall företrädas i denna församling av en

delegat som kan åtföljas av biträdande delegater, rådgivare och experter.

 (c) Kostnaderna för varje delegation skall bäras av den avtalsslutande part

som har utsett den; dock skall kostnaderna för resa och uppehälle för en delegat

från varje avtalsslutande part bäras av unionens tillgångar.

 (2) Församlingen skall, utöver de uppgifter som den har enligt Madrid-

överenskommelsen (Stockholm), även

 (i) behandla alla frågor rörande tillämpningen av detta protokoll,

 (ii) ge anvisningar till den internationella byrån rörande förberedelser för

konferenser för revision av detta protokoll, varvid vederbörlig hänsyn skall tas

till påpekanden av de unionsländer som inte är bundna av detta protokoll,

 (iii) anta och göra ändringar i tillämpningsföreskrifterna till detta

protokoll,

 (iv) fullgöra andra uppgifter som kan följa av detta protokoll.

 (3)(a) Varje avtalsslutande part skall ha en röst i församlingen. I frågor som

endast rör länder som är bundna av Madridöverenskommelsen (Stockholm), saknar

dock avtalsslutande parter som inte är bundna av överenskommelsen rätt att

rösta. Däremot skall i frågor som enbart berör avtalsslutande parter endast

dessa ha rätt att rösta.

 (b) Hälften av de medlemmar i församlingen som har rösträtt i en fråga utgör

beslutmässigt antal för röstning i denna fråga.

 (c) Om vid ett möte antalet representerade medlemmar av församlingen som har

rätt att rösta i en viss fråga är mindre än hälften men dock en tredjedel eller

mera av de medlemmar av församlingen som har rätt att rösta i frågan, får

församlingen fatta beslut utan hinder av bestämmelserna i (b). Med undantag för

beslut i frågor rörande församlingens förfarande skall dock sådana beslut få

verkan endast om de villkor som anges i det följande är uppfyllda. Den

internationella byrån skall sända underrättelse om besluten till de medlemmar av

församlingen som har rätt att rösta rörande den nämnda frågan men som inte var

närvarande och skall ge dem möjlighet att inom tre månader från dagen för

underrättelsen skriftligen avge sin röst i frågan eller meddela att de avstår

från att rösta. Om vid utgången av denna tid antalet medlemmar som sålunda har

avgett sin röst eller meddelat sitt avstående motsvarar antalet av de medlemmar

som behövdes för beslutmässighet vid själva sammanträdet, skall sådana beslut få

verkan under förutsättning att vid samma tid den erforderliga majoriteten

fortfarande uppnås.

 (d) Med förbehåll för bestämmelserna i artiklarna 5(2)(e), 9sexies(2), 12 och

13(2) skall beslut av församlingen kräva två tredjedelar av de avgivna rösterna.

 (e) Avstående skall inte räknas som röst.

 (f) En delegat får företräda och rösta endast för en medlem av församlingen.

 (4) Utöver ordinarie och extraordinarie möten som föreskrivs i

Madridöverenskommelsen (Stockholm) skall församlingen på kallelse av

generaldirektören sammanträda i extraordinarie möten på begäran av en fjärdedel

av de medlemmar av församlingen som har rösträtt i de frågor som föreslås

innefattade i dagordningen för mötet. Dagordningen för ett sådant extraordinarie

möte skall upprättas av generaldirektören.

Artikel 11

Den internationella byrån

 (1) Internationell registrering och tillhörande angelägenheter liksom alla

andra administrativa uppgifter enligt, eller i anslutning till, detta protokoll

skall utföras av den internationella byrån.

 (2)(a) Den internationella byrån skall i överensstämmelse med anvisningar från

församlingen, verkställa förberedelser för konferenser för revision av detta

protokoll.

 (b) Den internationella byrån får samråda med mellanstatliga och

internationella icke-statliga organisationer rörande förberedelser för sådana

revisionskonferenser.

 (c) Generaldirektören och av honom utsedda personer skall utan rösträtt delta

i överläggningarna vid sådana konferenser.

 (3) Den internationella byrån skall utföra även andra uppgifter i anslutning

till detta protokoll vilka anförtros den.

Artikel 12

Finanser

 För de avtalsslutande parterna skall unionens finanser bestämmas av samma

regler som dem som finns intagna i artikel 12 i Madridöverenskommelsen

(Stockholm) med den ändringen att hänvisningar till artikel 8 i överenskommelsen

skall anses utgöra hänvisningar till artikel 8 i detta protokoll. Därutöver

skall, om inte församlingen enhälligt har beslutat motsatsen, med avseende på

artikel 12(6)(b) i överenskommelsen avtalsslutande organisationer för

bestämmande av deras bidrag anses tillhöra klass I enligt Pariskonventionen för

industriellt rättsskydd.

Artikel 13

Ändring av vissa artiklar i detta protokoll

 (1) Förslag till ändringar av artiklarna 10, 11 och 12 samt denna artikel kan

läggas fram av avtalsslutande part eller av generaldirektören. Generaldirektören

skall underrätta de avtalsslutande parterna om sådana förslag senast sex månader

innan de skall övervägas av församlingen.

 (2) Förslag till ändringar av de artiklar som nämns i stycke (1) skall antas

av församlingen. Antagande förutsätter tre fjärdedelar av de avgivna rösterna.

Ändringar av artikel 10 och av denna bestämmelse kräver dock fyra femtedelar av

de avgivna rösterna.

 (3) En ändring av de artiklar som nämns i stycke (1) skall träda i kraft en

månad efter det att slutliga meddelanden om godkännande, antagna i

överensstämmelse med deras respektive konstitutionella förfaranden, har kommit

in till generaldirektören från tre fjärdedelar av de stater och mellanstatliga

organisationer som vid tiden för antagandet av ändringen var medlemmar av

församlingen och hade rätt att rösta i fråga om ändringen. Sålunda antagna

ändringar av de nämnda artiklarna är bindande för alla de stater och

mellanstatliga organisationer som var avtalsslutande parter vid den tid då

ändringen trädde i kraft eller som blir avtalsslutande parter en senare dag.

Artikel 14

Tillträde till protokollet;

ikraftträdande

 (1)(a) Stater som har tillträtt Pariskonventionen för industriellt rättsskydd

kan tillträda detta protokoll.

 (b) Därutöver kan mellanstatliga organisationer tillträda detta protokoll om

följande villkor är uppfyllda,

 (i) minst en av medlemsstaterna i organisationen har tillträtt

Pariskonventionen för industriellt rättsskydd,

 (ii) organisationen har en regional myndighet för registrering av varumärken

med verkan för organisationens område under förutsättning att myndigheten inte

är föremål för en underrättelse enligt artikel 9quater.

 (2) En stat eller organisation som nämns i stycke (1) får underteckna detta

protokoll. En sådan stat eller organisation kan, om den har undertecknat

protokollet, deponera ett ratifikations-, tillträdes- eller

godkännandeinstrument eller, om den inte har undertecknat protokollet, deponera

ett tillträdesinstrument rörande protokollet.

 (3) De instrument som nämns i stycke (2) skall deponeras hos

generaldirektören.

 (4)(a) Detta protokoll skall träda i kraft tre månader efter det att fyra

ratifikations-, godkännande- eller tillträdesinstrument har deponerats, under

förutsättning att minst ett av dessa instrument har deponerats av ett land som

har tillträtt Madridöverenskommelsen (Stockholm) och minst ett annat av dessa

instrument har deponerats av antingen en stat som inte har tillträtt

Madridöverenskommelsen (Stockholm) eller av någon av de organisationer som nämns

i stycke (1)(b).

 (b) Med avseende på annan stat eller organisation som nämns i stycke (1)

skall detta protokoll träda i kraft tre månader efter dagen för

generaldirektörens underrättelse om dess ratifikation, godkännande eller

tillträde.

 (5) En stat eller organisation som nämns i stycke (1) kan, när den deponerar

sitt ratifikations-, godkännande- eller tillträdesinstrument rörande detta

protokoll, förklara att det skydd som följer av en internationell registrering

enligt protokollet före dagen för dess ikraftträdande för parten inte får

utsträckas till denna.

Artikel 15

Uppsägning

 (1) Detta protokoll skall förbli i kraft utan begränsning i tiden.

 (2) En avtalsslutande part kan säga upp detta protokoll genom en underrättelse

till generaldirektören.

 (3) Uppsägning skall få verkan ett år efter den dag då generaldirektören har

tagit emot underrättelsen.

 (4) Rätten till uppsägning enligt denna artikel får inte utövas av någon

avtalsslutande part innan fem år har gått från det att detta protokoll trädde i

kraft med avseende på parten.

 (5)(a) Om ett märke är föremål för en internationell registrering med verkan i

den uppsägande staten eller organisationen den dag då uppsägningen får verkan,

får innehavaren av en sådan registrering göra en ansökan om registrering av

samma märke hos den uppsägande statens eller organisationens

varumärkesmyndighet. Denna ansökan skall behandlas som om den hade gjorts på

dagen för den internationella registreringen enligt artikel 3(4) eller dagen för

anteckningen av den territoriella utsträckningen enligt artikel 3ter(2) och, om

den internationella registreringen hade prioritet, åtnjuta samma prioritet, allt

under förutsättning att

 (i) ansökan görs inom två år från den dag då uppsägningen fick verkan,

 (ii) de varor och tjänster som är upptagna i ansökan är täckta av

förteckningen över varor och tjänster i den internationella registreringen med

avseende på den uppsägande staten eller mellanstatliga organisationen, och

 (iii) ansökan uppfyller alla krav enligt tillämplig lag, inbegripet krav på

avgifter.

 (b) Bestämmelserna i stycke (a) skall även tillämpas även på ett märke som är

föremål för en internationell registrering med verkan i avtalsslutande parter

andra än den uppsägande staten eller mellanstatliga organisationen den dag då

uppsägningen får verkan och vars innehavare på grund av uppsägningen inte längre

är berättigad att göra internationella ansökningar enligt artikel 2(1).

Artikel 16

Undertecknande, språk, deponering

 (1)(a) Detta protokoll skall undertecknas i ett enda exemplar på engelska,

franska och spanska och skall deponeras hos generaldirektören när det upphör att

vara öppet för undertecknande i Madrid. Texterna på de tre språken skall ha lika

vitsord.

 (b) Officiella texter av detta protokoll skall upprättas av generaldirektören

efter samråd med berörda regeringar och organisationer på arabiska, italienska,

japanska, kinesiska, portugisiska, ryska och tyska språken och på sådana andra

språk som församlingen kan besluta.

 (2) Detta protokoll skall vara öppet för undertecknande i Madrid till den 31

december 1989.

 (3) Generaldirektören skall översända två av den spanska regeringen bestyrkta

kopior av de undertecknade texterna av detta protokoll till alla stater och

mellanstatliga organisationer som kan tillträda protokollet.

 (4) Generaldirektören skall registrera detta protokoll hos Förenta nationernas

generalsekreterare.

 (5) Generaldirektören skall underrätta alla stater och mellanstatliga

organisationer som har tillträtt eller kan tillträda detta protokoll om

undertecknande, deponering av ratifikations-, godkännande- eller tillträdes-

instrument, ikraftträdande av detta protokoll och om ändringar därav ävensom om

underrättelser om uppsägning och förklaringar som anges i detta protokoll.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644)

 Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

 dels att 1, 2, 13, 14, 17, 20, 21, 25, 42 och 47 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas 15 nya paragrafer, 50 - 64 §§, av följande

lydelse,

 dels att det närmast före 50 § skall införas en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §[1]

 Genom registrering Genom registrering

enligt denna lag enligt denna lag förvärvas

förvärvar näringsidkare ensamrätt till ett

ensamrätt till varumärke varumärke såsom särskilt

såsom särskilt känne- kännetecken för varor som

tecken för att från and- tillhandahålls i en

ras varor skilja sådana näringsverksamhet.

varor som, de tillhanda-

håller i sin rörelse.

 Ett varumärke kan bestå Ett varumärke kan bestå

av alla tecken som kan av alla tecken som kan

återges grafiskt, återges grafiskt, särskilt

särskilt ord, inbegripet ord, inbegripet person-

personnamn, samt namn, samt figurer,

figurer, bokstäver, bokstäver, siffror och

siffror och formen formen eller utstyrseln

eller utstyrseln på en på en vara eller dess

vara eller dess förpackning, förutsatt att

förpackning, förutsatt tecknen kan särskilja

att tecknen kan sär- varor som tillhandahålls

skilja en näringsidkares i en näringsverksamhet

varor från andra från sådana som

näringsidkares. tillhandahålls i en

 annan. Vad som

 Vad som sägs i denna sägs i denna lag om varor

lag om varor skall i skall gälla även tjänster.

tillämpliga delar gälla

även tjänster

 Om kollektivmärken finns särskilda bestämmelser.

 2 §[2]

 En näringsidkare har Även utan registrering

även utan registrering förvärvas ensamrätt till

ensamrätt till varumärke,ett varumärke, då märket

då märket blivit in- har blivit inarbetat.

arbetat. Genom inarbetning

 Genom inarbetning förvärvas ensamrätt också

förvärvar han ensamrätt till andra särskilda

också till andra sär- varukännetecken som

skilda varukännetecken används i en

som används i näringen. näringsverksamhet.

 Ett kännetecken anses Ett kännetecken anses

inarbetat, om det här i inarbetat, om det här i

Sverige bland dem som landet inom en betydande

det riktar sig till är del av den krets till

allmänt känt som be- vilken det riktar sig är

teckning för inne- känt som beteckning för de

havarens varor. varor som tillhandahålls

 under kännetecknet.

 13 §[3]

 Ett varumärke får regi- Ett varumärke får

streras endast om det registreras endast om

är ägnat att särskilja det har särskiljnings-

innehavarens varor från förmåga. Ett märke som ute-

andras. Ett märke som slutande eller med

uteslutande eller med endast mindre ändring

endast mindre ändring eller tillägg anger

eller tillägg anger varans art,

varans art, beskaffenhet, mängd,

beskaffenhet, mängd, användning, pris eller

användning, pris eller geografiska ursprung

geografiska ursprung eller tiden för dess

eller tiden för dess framställande, skall inte

framställande, skall i och för sig anses ha

inte i och för sig anses särskiljningsförmåga. Vid

ha särskiljningsförmåga. bedömande av om ett märke

Vid bedömande av om ett har särskiljningsförmåga

märke har särskilnings- skall hänsyn tas till

förmåga skall hänsyn alla omständigheter och

tas till alla före- särskilt till den om-

liggande omständigheter fattning och den tid

och särskilt till den märket varit i bruk.

omfattning och den tid

märket varit i bruk.

 Som varumärke får inte registreras kännetecken som uteslutande består av en

form som följer av varans art eller en form som krävs för att uppnå ett tekniskt

resultat eller en form som ger varan ett betydande värde.

 14 §[4]

 Ett varumärke får inte registreras:

 1) om i märket utan tillstånd tagits in sådan statlig eller internationell

beteckning eller sådant kommunalt vapen, som enligt lag eller författning inte

får obehörigen brukas som varumärke, eller också något som lätt kan förväxlas

därmed;

 2) om märket är ägnat att vilseleda allmänheten;

 3) om märket på annat sätt strider mot lag eller författning eller allmän

ordning eller är ägnat att väcka förargelse;

 4) om märket innehåller eller består av något, som är ägnat att uppfattas som

annans firma eller som annans släktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn eller

annans porträtt, där namnet eller porträttet uppenbarligen inte åsyftar någon

sedan länge avliden;

 5) om märket innehåller något, som är ägnat att uppfattas som titel på annans

skyddade litterära eller konstnärliga verk, där titeln är egenartad, eller

kränker annans upphovsrätt till litterärt eller konstnärligt verk eller annans

rätt till fotografisk bild eller mönster;

 6) om märket är 6) om märket är

förväxlingsbart med annanförväxlingsbart med ett

näringsidkares namn namn eller en firma som

eller firma, med annans någon annan använder i en

varumärke, som är näringsverksamhet, med

registrerat efter någon annans varumärke som

tidigare ansökan, eller är registrerat efter

med annans tidigare ansökan eller

varukännetecken, som är med någon annans varu-

inarbetat då ansökan om kännetecken som är

registrering görs; eller inarbetat då ansökan om

 registrering görs;

 7) om märket är 7) om märket är

förväxlingsbart med förväxlingsbart med ett

varukännetecken, som vid varukännetecken som vid

tiden för ansökningen tiden för ansökan används

används av annan, samt av någon annan, samt an-

ansökningen gjorts med sökan gjorts med vetskap

vetskap om detta och om detta och sökanden

sökanden inte använt sittinte använt sitt märke

märke innan det andra innan det andra

kännetecknet togs i kännetecknet togs i bruk;

bruk. eller

 8) om märket är

 förväxlingsbart med ett

 varumärke som omfattas av

 en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige och

 i fråga om vilket den dag

 I fall som avses under som avses i 55 § andra

4), 5), 6) och 7) får stycket ligger före tiden

registrering ske, om för ansökningen.

den vars rätt är i fråga I fall som avses under

medger det och det inte 4, 5, 6, 7 och 8 får

i övrigt möter hinder registrering ske, om den

enligt första stycket. vars rätt är i fråga medger

 det och det inte i övrigt

 finns hinder enligt

 första stycket.

 17 §[5]

 Den som vill låta Den som vill låta

registrera ett varumärke registrera ett varumärke

skall ge in en skall ge in en skriftlig

skriftlig ansökan om ansökan om detta till

detta till registrerings-

registrerings- myndigheten. Ansökan

myndigheten. Ansökningen skall innehålla uppgift

skall innehålla uppgift om sökandens namn eller

om sökandens namn eller firma samt uppgift om de

firma och de slag eller varor för vilka märket är

klasser av varor för avsett och de klasser

vilka märket är avsett; varorna tillhör; dessutom

dessutom skall märket skall märket tydligt

tydligt anges. anges.

 20 §

 Äro Är ansökningshandlingarna

ansökningshandlingarna fullständiga och finns

fullständiga och finnes det inte något hinder för

ej hinder för registrering, skall

registrering föreligga, varumärket tas in i regi-

skall registreringsmyn- stret och en kungörelse

digheten kungöra om detta utfärdas.

ansökningen. Den som vill framställa

 Den som vill framställa invändning mot

invändning mot registreringen skall göra

ansökningen skall göra detta skriftligen till

detta skriftligen till registrerings-

registrerings- myndigheten inom två

myndigheten inom två månader från kungörelse-

månader från kungörelse- dagen.

dagen. Registreringsmyndigheten

 skall underrätta

 innehavaren av varumärket

 om invändningen och ge

 denne tillfälle att yttra

 sig.

 Återkallas invändningen

 får invändningsförfarandet

 ändå fullföljas, om det

 finns särskilda skäl.

 21 §

 Efter utgången av tid, Registreringsmyndig-

som sägs i 20 §, skall heten skall efter

registreringsmyndig- invändning upphäva

heten företaga registreringen, om det

ansökningen till finns något hinder mot

fortsatt prövning. denna. Finns det hinder

 Bifalles ansökningen endast för en del av de

skall, sedan beslutet varor som varumärket har

härom vunnit laga kraft, registrerats för, skall

märket intagas i myndigheten i stället

registret samt upphäva registreringen

kungörelse därom utfärdas.enbart för dessa varor,

 Avslås eller avskrives om varumärkeshavaren begär

ansökan, som kungjorts det.

enligt 20 §, skall Registreringsmyndig-

beslutet härom, sedan heten skall avslå

det vunnit laga kraft, invändningen, om det inte

kungöras. finns något hinder mot

 registreringen.

 När

 registreringsmyndighetens

 beslut om en invändning

 har vunnit laga kraft,

 skall det kungöras. Om

 beslutet innebär att

 registreringen helt

 eller delvis upphävs,

 skall en anteckning om

 detta göras i registret.

 25 §[6]

 Har ett varumärke registrerats i strid mot denna lag och föreligger alltjämt

skälet mot registrering, får registreringen hävas i den ordning som föreskrivs

nedan, om inte rätt till märket ändå får bestå enligt 8 eller 9 §. Är ett regi-

strerat varumärke förväxlingsbart med någon annans varumärke, får dock

registreringen av det förstnämnda varumärket inte hävas på denna grund, om det

andra varumärket inte uppfyller kraven på användning enligt 25 a §.

 Registreringen får också Registreringen får

hävas, om innehavaren också hävas, om märket

inte längre är

näringsidkare eller om 1) är vilseledande,

märket 2) inte längre har någon

 1) är vilseledande, särskiljningsförmåga,

 2) inte längre har någon 3) strider mot allmän

särskiljningsförmåga, ordning, eller

 3) strider mot allmän 4) är ägnat att väcka för-

ordning, eller argelse.

 4) är ägnat att väcka

förargelse.

 Att registreringen får hävas även vid utebliven användning av varumärket

framgår av 25 a §.

42 §

 Häves registrering av Om en registrering av

varumärke må, sedan ett varumärke har upphävts

domen därom vunnit laga genom ett beslut eller

kraft påföljd för in- en dom som har vunnit

trång i rätten till laga kraft, får rätten

varumärket enligt 37-41 inte döma till påföljd

§§ ej ådömas. eller besluta om annan

 åtgärd enligt 37-41 §§.

 I mål om sådant intrång skall rätten, på yrkande av den mot vilken talan föres,

förklara målet vilande i avbidan på att frågan om registreringens hävande

slutligen avgöres. Är talan härom icke väckt, skall rätten i samband med

vilandeförklaringen förelägga honom viss tid inom vilken sådan talan skall

väckas.

47 §[7]

 Ett slutligt beslut av Ett slutligt beslut av

registrerings- registreringsmyndigheten

myndigheten enligt om en ansökan om

denna lag får överklagas registrering av ett

av sökanden, om beslutet varumärke får överklagas av

har gått honom emot. sökanden, om det har gått

Beslut, som innebär att honom emot. Ett slutligt

en ansökan bifalls trots beslut om en invändning

att en invändning har mot registrering får

framställts, får överkla-överklagas av varumärkes-

gas av den som har havaren och invändaren,

gjort invändningen. om det har gått den som

Återkallar denne sin vill klaga emot. Om

talan får invändningen invändaren återkallar sin

ändå prövas, om det talan får denna ändå prö-

finns särskilda skäl. vas, om det finns sär-

 skilda skäl.

 Överklagande enligt

 Ett beslut enligt första stycket görs hos

första stycket får Patentbesvärsrätten inom

överklagas till patent- två månader från beslutets

besvärsrätten genomdag.

besvär inom två månader Ett slutligt beslut av

från beslutets dag. Patentbesvärsrätten får

 Ett slutligt beslut av överklagas till

patentbesvärsrätten får Regeringsrätten inom två

överklagas till månader från beslutets

regeringsrätten genom dag. Vid ett över-

besvär inom två månader klagande till

från beslutets dag. Regeringsrätten tillämpas

Därvid tillämpas bestäm- bestämmelserna i 35-37 §§

melserna i 35-37 §§ förvaltningsprocesslagen

förvaltningsprocesslagen (1971:291). Pa-

(1971:291) om besvär övertentbesvärsrättens beslut

kammarrättens beslut. skall innehålla uppgift

Patentbesvärsrättens om att det krävs särskilt

beslut skall innehålla tillstånd för prövning i

uppgift om att det krävs Regeringsrätten och om de

särskilt tillstånd för grunder på vilka ett

prövning av besvär till sådant tillstånd meddelas.

regeringsrätten och om

de grunder på vilka

sådant tillstånd

meddelas.

 Om internationell

 varumärkesregistrering

50 §

 Med en internationell

 varumärkesregistrering

 avses en registrering av

 ett varumärke som är gjord

 av den internationella

 byrån hos Världsorgani-

 sationen för den

 intellektuella

 äganderätten enligt pro-

 tokollet den 27 juni

 1989 till över-

 enskommelsen om den

 internationella regi-

 streringen av varumärken

 den 14 april 1891.

 Patent- och

 registreringsverket är

 varumärkesmyndighet i

 Sverige i ärenden om

 internationell varu-

 märkesregistrering.

51 §

 Om någon som i Sverige

 innehar eller har ansökt

 om en varumärkesregistre-

 ring och antingen är

 svensk medborgare, har

 hemvist i Sverige eller

 driver rörelse här i

 landet vill få en in-

 ternationell varumärkes-

 registrering, skall han

 ge in en ansökan om detta

 till varumärkesmyndig-

 heten.

 Har en ansökan om en

 internationell

 registrering getts in

 till

 varumärkesmyndigheten

 enligt första stycket,

 skall även en senare

 begäran om att den inter-

 nationella

 registreringen skall

 gälla i ytterligare länder

 ges in till varumärkes-

 myndigheten, om sökanden

 eller innehavaren har

 hemvist i Sverige.

52 §

 Ansökan skall vara

 skriftlig samt vara

 avfattad på engelska och

 innehålla de uppgifter

 som föreskrivs av

 regeringen eller av den

 myndighet som regeringen

 bestämmer.

53 §

 Varumärkesmyndigheten

 skall kontrollera om

 uppgifterna i ansökan om

 den internationella

 varumärkesregistreringen

 stämmer överens med de

 uppgifter som har lämnats

 för den varumärkesregi-

 strering som sökanden har

 eller har ansökt om i

 Sverige.

 Om uppgifterna inte

 stämmer överens, skall sö-

 kanden föreläggas att inom

 viss tid rätta till dem.

 Gör han inte det, skall

 ansökan om den

 internationella re-

 gistreringen avskrivas.

 Om det finns en sådan

 överensstämmelse som avses

 i första stycket, skall

 varumärkesmyndigheten

 sända ett intyg om detta

 till den internationella

 byrån tillsammans med an-

 sökan inom en månad från

 den dag då ansökan kom in

 till myndigheten eller,

 om ett föreläggande enligt

 andra stycket har med-

 delats, inom en månad från

 det tiden för föreläggandet

 gick ut.

54 §

 Om varumärkesmyndigheten

 får en underrättelse från

 den internationella byrån

 med begäran från någon som

 inte avses i 51 § att en

 internationell varumär-

 kesregistrering skall

 gälla i Sverige, skall

 myndigheten pröva om det

 finns något hinder mot

 detta.

 Sådant hinder finns, om

 det varumärke som den in-

 ternationella regi-

 streringen avser inte

 uppfyller förutsätt-

 ningarna enligt 13 §

 eller om något hinder mot

 en nationell regi-

 strering skulle ha

 funnits enligt 14 §.

55 §

 Om det finns något

 hinder enligt 54 § andra

 stycket, skall varu-

 märkesmyndigheten inom 18

 månader från dagen för den

 underrättelse som avses i

 54 § första stycket ge den

 internationella byrån ett

 besked om att den in-

 ternationella varumärkes-

 registreringen inte kan

 gälla i Sverige samt ange

 skälen för detta.

 Om det inte finns något

 hinder enligt 54 § andra

 stycket, skall

 underrättelsen från den

 internatio- nella byrån

 kungöras. I kungörelsen

 skall anges den dag som

 den internationella byrån

 har angett för den

 internationella

 registreringen.

 Den som vill framställa

 invändning mot att den

 internationella regi-

 streringen blir gällande

 i Sverige skall göra

 detta skriftligen till

 varumärkesmyndigheten

 inom två månader från kung-

 örelsedagen.

56 §

 Varumärkesmyndigheten

 skall efter utgången av

 den i 55 § tredje stycket

 angivna tiden besluta

 att den internationella

 varumärkesregistreringen

 skall gälla i Sverige, om

 det inte finns något

 hinder mot detta. Sedan

 beslutet har vunnit laga

 kraft skall varumärket

 tas in i registret och

 en kungörelse om detta

 utfärdas.

 Om det finns något

 hinder mot att den

 internationella varumär-

 kesregistreringen skall

 gälla i Sverige, skall

 varumärkesmyndigheten

 besluta att den inter-

 nationella

 registreringen inte

 skall gälla här i landet.

 Beslutet skall innehålla

 de skäl som har bestämt

 utgången. Har varumär-

 kesmyndigheten inte

 tidigare lämnat ett

 besked enligt 55 § första

 stycket, skall beslutet

 översändas till den

 internationella byrån

 inom 18 månader från dagen

 för den underrättelse som

 avses i 54 § första styck-

 et eller, om den i 55 §

 tredje stycket angivna

 tiden löper ut senare,

 inom en månad efter det

 att den tiden har löpt

 ut. I sistnämnda fall

 skall varumärkes-

 myndigheten lämna ett

 meddelande till den

 internationella byrån

 inom 18 månader från dagen

 för underrättelsen om att

 ett beslut som nyss

 sagts kan komma att

 lämnas senare. När

 beslutet att den

 internationella

 varumärkesregistreringen

 inte skall gälla i

 Sverige har vunnit laga

 kraft, skall det kungö-

 ras.

57 §

 Ett beslut om att en

 internationell

 varumärkesregistrering

 skall gälla i Sverige har

 verkan från den dag som

 avses i 55 § andra styck-

 et. I fråga om en sådan

 registrering skall 1 §

 tredje stycket, 3-11,

 25-27 och 32-45 §§ tilläm-

 pas. Vad som där sägs om

 registrering skall i

 stället avse beslut att

 en internationell varu-

 märkesregistrering skall

 gälla i Sverige.

58 §

 Omfattas ett varumärke

 som är registrerat i

 Sverige också av en

 internationell varu-

 märkesregistrering som

 gäller här i landet,

 skall den internatio-

 nella registreringen,

 utan att inskränkning

 sker i de rättigheter som

 kan ha förvärvats på grund

 av registreringen här i

 landet, träda i stället för

 den svenska, om inneha-

 varen är densamme och

 samtliga de varor som

 omfattas av registre-

 ringen här i landet också

 omfattas av den interna-

 tionella registreringen.

 Uppgift om ett

 förhållande som avses i

 första stycket skall påbe-

 gäran av innehavaren

 antecknas i varumärkes-

 registret och kungöras.

59 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige helt

 eller delvis upphör,

 skall dess giltighet här

 i landet upphöra i

 motsvarande utsträckning.

 En anteckning om detta

 skall göras i varumärkes-

 registret och kungöras.

60 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige

 upphör inom fem år från den

 dag som avses i 55 §

 andra stycket på grund av

 att den nationella

 registreringen eller

 ansökan om den inte längre

 kan utgöra grund för en

 internationell varumär-

 kesregistrering och

 varumärkets innehavare

 därefter ansöker om regi-

 strering av samma var-

 umärke i Sverige, skall

 denna ansökan anses gjord

 den dag som avses i 55 §

 andra stycket, under

 förutsättning att

 1. ansökan görs inom tre

 månader från den dag då den

 internationella

 registreringen upphörde,

 2. de varor som anges i

 den svenska ansökan också

 omfattades av den in-

 ternationella regi-

 streringens verkan i

 Sverige, och

 3. ansökan i övrigt

 uppfyller de krav för en

 registrering som ställs i

 denna lag samt

 föreskrivna avgifter

 betalas.

 Uppgift om ett

 förhållande som avses i

 första stycket skall

 antecknas i

 varumärkesregistret och

 kungöras.

61 §

 Om en internationell

 varumärkesregistrering

 som gäller i Sverige

 upphör på grund av att

 någon som i förhållande

 till det protokoll som

 avses i 50 § är en avtals-

 slutande part har sagt

 upp sin anslutning till

 protokollet och varu-

 märkets innehavare där-

 efter ansöker om regi-

 strering av samma varu-

 märke i Sverige, skall

 denna ansökan anses gjord

 den dag som avses i 55 §

 andra stycket, under

 förutsättning att

 1. ansökan görs inom två år

 från den dag då

 uppsägningen fick verkan,

 2. de varor som anges i

 den svenska ansökan också

 omfattades av den in-

 ternationella regi-

 streringens verkan i

 Sverige, och

 3. ansökan i övrigt

 uppfyller de krav för en

 registrering som ställs i

 denna lag samt

 föreskrivna avgifter

 betalas.

 Uppgift om ett

 förhållande som avses i

 första stycket skall

 antecknas i

 varumärkesregistret och

 kungöras.

62 §

 Förutom i fall som avses

 i 55, 56 och 58-61 §§

 skall kungöras även för-

 nyelse av registrerings-

 period, avförande enligt

 27 § av beslut att en in-

 ternationell varu-

 märkesregistrering skall

 gälla i Sverige samt an-

 teckning om överlåtelse

 eller upplåtelse av rätt

 till internationell

 varumärkesregistrering.

63 §

 Ett slutligt beslut av

 varumärkesmyndigheten i

 ett ärende om

 internationell

 varumärkesregistrering får

 överklagas av den som har

 ansökt om en sådan regi-

 strering och av den som

 har begärt att en sådan

 registrering skall gälla

 här i landet, om beslutet

 har gått honom emot.

 Ett beslut som innebär

 att en internationell-

 registrering skall gälla

 här i landet trots att en

 invändning har gjorts får

 överklagas av den som har

 gjort invändningen.

 Återkallar han sin talan

 får invändningen ändå prövas,

 om det finns särskilda

 skäl.

 I fråga om överklaganden

 enligt första och andra

 stycket skall 47 § andra

 och tredje stycket till-

 lämpas.

 64 §

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får meddela

 närmare föreskrifter om

 kungörande som sägs i 55,

 56 och 58-62 §§ samt om

 förfarandet i övrigt i

 ärenden om internationell

 varumärkesregistrering.

 Vid ansökan om en

 internationell

 varumärkesregistrering,

 vid prövning om en sådan

 registrering skall gälla

 i Sverige samt vid

 begäran om en anteckning

 i registret av en över-

 låtelse eller en licens

 liksom om ett förhållande

 som avses i 58, 60 eller

 61 § skall betalas avgift

 med belopp som rege-

 ringen bestämmer.

_________

 Denna lag träder ikraft i fråga om 14 § första stycket 8) och andra stycket

samt 50-64 §§ den dag regeringen bestämmer och i övrigt den 1 januari 1995. Om

en ansökan om registrering av ett varumärke har kungjorts före den 1 januari

1995, skall den behandlas och avgöras enligt lagen i dess äldre lydelse.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1992:1686

 [2]Senaste lydelse 1992:1686

 [3]Senaste lydelse 1992:1686

 [4]Senaste lydelse 1992:1686

 [5]Senaste lydelse 1992:1686

 [6]Senaste lydelse 1992:1686

 [7]Senaste lydelse 1986:234

Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

 Härigenom föreskrivs att 2, 6 och 9 §§ firmalagen (1974:156) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 §Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom registrering eller

inarbetning. Ensamrätt till sekundärt kännetecken förvärvas genom inarbetning.

 Firma registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad i annan författning

kan vara särskilt föreskrivet om registrering av visst slags firma.

 Näringskännetecken anses Ett näringskännetecken

inarbetat, om det är anses inarbetat, om det

allmänt känt bland dem är känt som beteckning för

till vilka näringsid- innehavarens verksamhet

karens verksamhet inom en betydande del av

riktar sig. den krets till vilken

 verksamheten riktar sig.

6 §Kännetecken anses förväxlingsbara endast om de avser verksamhet av samma

eller liknande slag.

 Även i annat fall får Förväxlingsbarhet kan

dock förväxlingsbarhet åberopas även till förmån för

åberopas till förmån för ett kännetecken som är väl

 1. kännetecken, som är ansett här i landet, om

synnerligen starkt användningen av ett annat

inarbetat och känt inom liknande kännetecken

vida kretsar av skulle dra otillbörlig

allmänheten här i riket, fördel av eller skulle

om med hänsyn härtill vara till förfång för det

användningen av ett väl ansedda kännetecknets

annat liknande särskiljningsförmåga eller

kännetecken skulle anseende.

innebära ett otillbörligt

utnyttjande av det

förras goodwill,

 2. kännetecken, som är

inarbetat, om med hänsyn

till verksamhetens

särskilda art an-

vändningen av ett annat

liknande kännetecken

uppenbarligen skulle

minska det förras

goodwill.

 9 §

 Firma registreras endast om den är ägnad att särskilja innehavarens verksamhet

från andras.

 Vid bedömande av om firma har särskiljningsförmåga skall hänsyn tagas till den

tid och omfattning firman varit i bruk. Består firma av enbart allmän benämning

på verksamhetens art eller på däri utbjuden vara eller tjänst eller utgöres den

enbart av allmänt brukat ortsnamn eller annat sådant namn, skall firman i och

för sig ej anses ha särskiljningsförmåga. Ingår i firma sådan beteckning som

aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning därav, skall

vid bedömningen bortses från denna.

 Firma som består enbart

av bokstäver eller

siffror, vilka icke kan

uppfattas som ord,

registreras endast om

firman är inarbetad.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-09-20

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN] och

regeringsrådet Arne Baekkevold.

Enligt en lagrådsremiss den 1 september 1994 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i varumärkeslagen (1960:644) och till lag om ändring i firmalagen (1974:156).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Per[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Uusman,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1994/95:59 Översyn av varumärkeslagen m.m.

Madridsystemet.

Rättsdatablad

____________________________________________________________

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp- bakomliggande EG-

 häver eller regler

 upprepar ett

 normgivnings-

 bemyndigande

____________________________________________________________

Varumärkeslagen 52 §

(1960:644)

Firmalagen

(1974:156)