Prop.

1994/95:94Regeringens proposition

1994/95:94

Ändringar i folkbokföringslagen, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 oktober 1994

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att vistelse som föranleds av bl.a. uppdrag som

riksdagsledamot eller statsråd inte skall anses leda till ändrad bosättning om

personen har anknytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad

där.

 Vidare föreslås att skattemyndigheten skall registrera ärenden om vigsel,

födelse och dödsfall i Sverige även i fråga om personer som inte är eller har

varit folkbokförda i landet. Syftet med förslaget är att tillgodose behovet av

att kunna utfärda en officiell handling som kan ligga till grund för

registrering av händelsen i hemlandet.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut............ 3

2 Lagtext................................ 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i folk-

 bokföringslagen (1991:481)......... 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i äk-

 tenskapsbalken..................... 6

3 Ärendet och dess beredning............. 7

4 Folkbokföring av riksdagsledamöter och

 statsråd............................... 8

5 Registrering av vigsel, födelse och

 dödsfall avseende ej folkbokförda per-

 soner.................................. 11

6 Beslut om registrering av identitets-

 uppgifter m.m.......................... 14

7 Författningskommentar.................. 14

 7.1 Förslaget till ändring i folkbok-

 föringslagen (1991:481)............ 14

 7.2 Förslaget till ändring i äkten-

 skapsbalken........................ 15

Bilaga 1 Remissammanställning............. 17

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag...... 21

Bilaga 3 Lagrådets yttrande............... 24

Utdrag ur protokoll vid regeringssamman-

träde den 27 oktober 1994................. 26

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481),

 2. lag om ändring i äktenskapsbalken.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen

(1991:481)

 Härigenom föreskrivs att 1, 10 och 34 §§ folkbokföringslagen (1991:481) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Folkbokföring sker Folkbokföring

fortlöpande i enligt denna lag

register som skat- innebär fastställande

temyndigheten för av en persons

enligt särskilda bosättning samt

bestämmelser. registrering av

 uppgifter om

 identitet, familj

 och andra

 förhållanden som

 enligt lagen

 (1990:1536) om

 folk-

 bok-föringsregister

 får förekomma i sådant

 register.

 Vigsel, födelse och

 dödsfall i landet

 skall registreras

 även i fråga om en

 person som inte är

 eller har varit

 folkbokförd.

 Folkbokföring och

 registrering som

 avses i andra

 stycket sker genom

 skattemyndighetens

 försorg.

 10 §

 En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av

 1. uppdrag som riksdagsledamot,

 2. uppdrag som statsråd,

 3. förordnande till ledamot i kommitté eller kommission, befattning som

politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att biträda som politiskt sakkunnig

i statsdepartement eller särskilt uppdrag av riksdagen,4. fullgörande av

värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt,

 5. vård vid en institution för sjukvård, vård av unga, kriminalvård eller vård

av missbrukare.

 En vistelse på viss

 fastighet som

 föranleds av

 förhållande som avses

 i första stycket

 anses inte heller

 leda till ändrad

 bosättning, om

 personen har

 anknytning till en

 annan fastighet

 genom att disponera

 en bostad där.

 Sammanlever

 personen med sin

 familj på en

 fastighet där han

 enligt 7 § skulle

 anses vara bosatt,

 får skat-

 temyndigheten dock

 på yrkande besluta

 att han skall

 folkbokföras på den

 fastigheten.

 34 §

 Skattemyndigheten beslutar i ärende enligt denna lag efter anmälan eller

ansökan eller annars när det finns skäl till det.

 Rör ärendet folkbokföring på fastighet eller i församling beslutar

skattemyndigheten i det län där fastigheten eller församlingen är belägen.

 Personnummer enligt 18 § första stycket andra meningen fastställs av den

skattemyndighet som bestäms av regeringen eller den myndighet som regeringen

förordnar.

 I övriga ärenden I övriga ärenden

beslutar den beslutar den

skattemyndighet skattemyndighet

inom vars verk- inom vars verk-

samhetsområde en samhetsområde en

person är eller person är eller

senast har varit senast har varit

folkbokförd. folkbokförd eller, i

 fråga om ärende

 enligt 1 § andra

 stycket, den

 skattemyndighet som

 enligt särskilda

 bestämmelser skall

 underrättas om

 händelsen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2.2 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken

 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 8 § äktenskapsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 kap.

 8 §1

 Vigselförrättaren skall genast sända underrättelse om vigseln till den

skattemyndighet som har gjort hindersprövningen.

 Om vigsel har

 förrättats efter

 hindersprövning som

 gäller här i riket

 enligt 2 §

 förordningen

 (1931:429) om vissa

 internationella

 rättsförhållanden

 rörande äktenskap,

 adoption och

 förmynderskap skall

 underrättelse sändas

 till den skattemyn-

 dighet inom vars

 verksamhetsområde

 vigseln ägt rum.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1 Senaste lydelse 1991:495.

3 Ärendet och dess beredning

Folkbokföringslagen (1991:481), som ersatte folkbokföringslagen (1967:198),

trädde i kraft den 1 juli 1991 (prop. 1990/91:153, bet. 1990/91:SkU28, rskr.

1990/91:320). Den nya lagstiftningen innebar bl.a. att begreppen kyrkobokföring

och mantalsskrivning ersattes av ett enhetligt begrepp, folkbokföring, som avser

den löpande registreringen av befolkningens identitets-, bosättnings- och

familjeförhållanden och att bosättningsbegreppet moderniserades och förenklades.

 Det är ofrånkomligt att det sedan en ny lagstiftning varit i kraft en tid

uppmärksammas konsekvenser av regelsystemet som inte förutsågs vid

lagstiftningens tillkomst. Inom Finansdepartementet har upprättats en promemoria

som behandlar några av de problem som uppmärksammats, nämligen folkbokföring av

riksdagsledamöter och statsråd m.fl. och registrering av uppgifter om vigsel,

födelse och dödsfall i fråga om personer som inte är eller har varit

folkbokförda i landet. Promemorian har remissbehandlats. Yttranden har lämnats

av Göteborgs tingsrätt, Länsrätten i Stockholms län, Länsrätten i Värmlands län,

Datainspektionen, Riksskatteverket, Statskontoret, Riksarkivet, Socialstyrelsen,

Värnpliktsverket, Kriminalvårdsstyrelsen och Svenska kommunförbundet. En

sammanfattning av remissyttrandena finns i bilaga 1.

 Den nya lagstiftningen har aktualiserat även andra frågor, bl.a. folkbokföring

av familjehemsplacerade barn (jfr bet. 1993/94:SkU31, s. 81) och folkbokföring

vid tillfälliga vistelser på annan ort. Vid remissbehandlingen av promemorian

har bl.a. frågeställningar rörande folkbokföring av barn som föds i Sverige och

vars föräldrar inte är folkbokförda här och av barn till föräldrar som har

separerat men som har gemensam vårdnad tagits upp av remissinstanserna.

Regeringen avser att återkomma till dessa frågor i ett senare sammanhang.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 13 oktober 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Regeringen

har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter

behandlas i avsnitt 4 och 7.1.

4 Folkbokföring av riksdagsledamöter och statsråd

Regeringens förslag: En vistelse som föranleds av

uppdrag som riksdagsledamot eller statsråd eller

annat i 10 § folkbokföringslagen angivet för-

hållande, skall inte föranleda ändrad bosättning

om personen har anknytning till en annan fastighet

genom att disponera en bostad där. Sammanlever

personen med sin familj på en fastighet där han

enligt 7 § folkbokföringslagen skulle anses vara

bosatt, får skattemyndigheten dock på yrkande be-

sluta att han skall folkbokföras på den fastig-

heten.

 Promemorians förslag: I promemorian föreslås att det bör krävas en inte

oväsentlig anknytning för att en vistelse som avses i 10 § folkbokföringslagen

inte skall föranleda ändrad bosättning.

 Remissinstanserna: Länsrätten i Stockholms län anser att de skäl som framförts

för förslaget inte är tillräckliga för att utvidga en undantagsbestämmelse som

redan i sin nuvarande lydelse innebär avsteg från de principer som bär upp

folkbokföringslagen och avstyrker därför förslaget. Länsrätten påpekar bl.a. att

förslaget medför gränsdragningsproblem samt öppnar för kringgåendeförfaranden.

Länsrätten i Värmlands län menar att den föreslagna regelns utformning är

otydlig. Riksskatteverket anser att en ny undantagsbestämmelse, för att undvika

tveksamma gränsfall, bör utformas så att det är tillräckligt att en

riksdagsledamot har anknytning till en fastighet genom att disponera en bostad

där. Övriga remissinstanser som yttrat sig över förslaget har inte haft något

att erinra.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Enligt 21 § gamla folkbokföringslagen

(1967:198) fanns det en valfrihet för ett statsråd som flyttade på grund av

tillträdet att antingen vara kvarskriven i den församling där han var bosatt vid

statsrådsutnämningen eller bli kyrkobokförd på den fastighet som han flyttat

till för att utöva uppdraget. Valfriheten gällde bara statsrådet personligen,

inte eventuella familjemedlemmar. Rätten att vara kvarskriven gällde inte heller

en flyttning som inte berodde på utövandet av tjänsten.

 En liknande reglering fanns för den som förordnats av regeringen till ledamot i

kommitté eller kommission eller fått uppdrag att biträda i departement som

sakkunnig eller fått särskilt uppdrag av riksdagen.

 Någon motsvarande bestämmelse fanns inte för riksdagsledamöter. Dessa kom

emellertid i allmänhet att med stöd av bl.a. bestämmelserna om dubbel bosättning

och tillfällig vistelse vara kvarskrivna på den tidigare orten.

 Den nya folkbokföringslagen (1991:481) trädde i kraft den 1 juli 1991.

Utgångspunkten för folkbokföringen är liksom tidigare att en person skall anses

bosatt där han faktiskt vistas. Detta innebär i första hand den plats där

personen normalt tillbringar sin dygnsvila. I den nya folkbokföringslagen har

man samtidigt strävat efter att utforma bosättningsreglerna så att familjen i

större utsträckning än tidigare hålls samman i folkbokföringssammanhang, även om

en familjemedlem av något skäl delvis tillbringar sin dygnsvila på en annan

plats.

 Enligt huvudregeln i 7 § folkbokföringslagen skall en person anses vara bosatt

på den fastighet där han regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Regelmässig

dygnsvila anses föreligga på den fastighet där en person under sin normala

livsföring tillbringar dygnsvilan minst en gång per vecka eller i samma

omfattning men med en annan förläggning i tiden. Den som därigenom kan antas

vara bosatt på fler än en fastighet anses vara bosatt på den fastighet där han

sammanlever med sin familj eller med hänsyn till övriga omständigheter får anses

ha sitt egentliga hemvist. När det gäller ensamstående personer och familjer som

gemensamt har en dubbel bosättning skall liksom tidigare arbetsförhållandena

vara utslagsgivande för bedömningen av bosättningsort.

 En tillfällig vistelse på annan ort som föranleds enbart av bl.a. uppdrag som

riksdagsledamot eller statsråd, förordnande till ledamot i kommitté eller

kommission, befattning som politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att

biträda som politiskt sakkunnig i statsdepartement eller särskilt uppdrag av

riksdagen skall enligt 10 § folkbokföringslagen inte anses leda till ändrad

bosättning. Inte heller skall en vistelse som föranleds enbart av fullgörande av

värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt eller vård vid en institution för

sjukvård, vård av unga, kriminalvård eller vård av missbrukare leda till ändrad

bosättning.

 Skälen för regeringens förslag: Riksdagsledamöter kommer ofta från olika delar

av landet. Det är också av väsentlig betydelse att människor från olika delar av

landet har möjlighet att ställa sig till förfogande som riksdagsledamöter. Det

ligger i sakens natur att riksdagsledamöterna för att utöva sina uppdrag måste

tillbringa avsevärd tid i Stockholm. Vistelsen i Stockholm kan också komma att

vara under mycket lång tid. I de flesta fall är riksdagsledamöterna med hemort

utanför Stockholm tvungna att skaffa en bostad i Stockholm. Arbetet är

emellertid av sådan speciell karaktär att en definitiv avflyttning i regel är

utesluten. För riksdagsledamöter är det oftast nödvändigt att de behåller

bostadsanknytningen till sin hemort eller valkrets. De tillbringar också en inte

obetydlig tid i sin valkrets. Den politiska verksamheten har i stort sett alltid

sin bas i lokalt partiarbete på hemorten. Samtidigt kan det innebära en ohållbar

familjesituation att under en lång tid som riksdagsledamot ha familjen bosatt på

annan ort än Stockholm.

 Riksdagsledamöter som har kvar sin familj på den tidigare bostadsorten kommer

att med stöd av huvudregeln vara folkbokförda där och inte i Stockholm. Inte

heller skall andra riksdagsledamöter som enbart på grund av sitt uppdrag vistas

i Stockholm folkbokföras där. Bedömningen av om en vistelse är föranledd enbart

av uppdraget är vanskligast när det gäller riksdagsledamöter som sammanlever med

sin familj i Stockholm. Det kan finnas situationer då dagens lagstiftning får

ett otillfredsställande och inte avsett resultat, även om den, som

Riksskatteverket konstaterat i sitt remissyttrande, i endast en handfull fall

resulterat i att riksdagsledamöter folkbokförts i strid mot sin egen uppfattning

om var de har sitt egentliga hemvist. Enligt regeringens mening behövs därför en

ändring för att möjliggöra för en riksdagsledamot att vara folkbokförd på sin

tidigare hemort, även om vistelsen i Stockholm inte kan anses enbart föranledd

av uppdraget.

 Utgångspunkten för att en person skall anses hemmahörande på en ort bör vara

att han har en bostad där. En bibehållen bostad på den tidigare orten talar

också för att man har för avsikt att återvända dit. Däremot bör enbart det

förhållandet att man har kvar en rörelse eller liknande på den tidigare orten

inte tillmätas någon betydelse för var en person skall anses bosatt. Ett

grundläggande krav för att folkbokföringen inte skall ändras bör således vara

att riksdagsledamoten har anknytning till den tidigare orten i form av en

bostad.

 I promemorian föreslås som en förutsättning för att vistelsen inte skall

föranleda ändrad bosättning att en inte oväsentlig anknytning till annan

fastighet föreligger. Vidare uppställs vissa krav på bostaden för att en inte

oväsentlig anknytning skall anses föreligga. I likhet med Riksskatteverket anser

regeringen att en sådan bestämmelse skulle medföra vissa gränsdragningsproblem.

Det är t.ex. ofta svårt att bedöma om en bostad är att anse som en fritidsbostad

eller inte. Enligt regeringens bedömning bör det förhållandet att

riksdagsledamoten har anknytning till en fastighet på den tidigare orten genom

att disponera en bostad där vara tillräckligt för en oförändrad folkbokföring.

Något krav på att bostaden skall vara av viss beskaffenhet eller storlek bör

inte uppställas.

 Hemorten bör givetvis bestå också om bostad byts inom samma ort, så länge

vederbörande kan anses höra hemma på den orten. Riksdagsledamoten bör även ha

möjlighet att flytta till en annan ort. Även den riksdagsledamot som bildar

familj i Stockholm får anses ha kvar sin anknytning till den tidigare orten om

familjebildningen är den enda förändring som inträder.

 Det är endast riksdagsledamoten som skall omfattas av undantaget. Den övriga

familjens folkbokföring får bedömas efter vanliga regler. Det är därvid

riksdagsledamotens faktiska vistelse som skall anses vara den familjeanknytning

som skall tillämpas på familjemedlemmarna.

 Vad i det föregående sagts om riksdagsledamöter gäller även statsråd.

 Mot bakgrund av det anförda föreslår regeringen att bestämmelsen i 10 §

folkbokföringslagen kompletteras med ett nytt stycke varav framgår att en

vistelse inte leder till ändrad bosättning om personen har anknytning till en

annan fastighet genom att disponera en bostad där. Lagrådet har i sitt yttrande

påpekat att en sådan bestämmelse kan medföra problem för den riksdagsledamot som

flyttar till Stockholm med sin familj och önskar vara folkbokförd tillsammans

med denna familj, trots att familjen behåller en bostad på den ursprungliga

hemorten.

 Avsikten med en ny bestämmelse är inte att omöjliggöra för den riksdagsledamot

som så önskar, att vara folkbokförd i Stockholm. I det fall den övriga familjen

anses vara bosatt på den nya orten bör det därför finnas en möjlighet för

riksdagsledamoten att vara folkbokförd där, trots att familjen har kvar en

bostad på den tidigare orten. Det måste emellertid i sådant fall ankomma på

riksdagsledamoten att begära att bli folkbokförd tillsammans med den övriga

familjen i Stockholm. Regeringen ansluter sig därför till Lagrådets förslag att

komplettera det nya stycket med en bestämmelse varav framgår att på yrkande av

den som sammanlever med sin familj på en fastighet där han enligt 7 § skulle

anses vara bosatt, får skattemyndigheten besluta att han skall folkbokföras på

den fastigheten.

 För politiskt sakkunniga och kommittéledamöter m.fl. är det inte på samma sätt

som för riksdagsledamöter och statsråd nödvändigt att de behåller anknytningen

till den tidigare orten. Dessa grupper har emellertid tidigare ansetts böra

behandlas på samma sätt som riksdagsledamöter och statsråd. Något skäl att nu

vid en ändring av bestämmelsen behandla politiskt sakkunniga och

kommittéledamöter m.fl. på annat sätt finns inte. Den föreslagna bestämmelsen

bör således omfatta även denna grupp.

 För övriga grupper som omfattas av nuvarande 10 § - personer som fullgör sin

värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt eller vårdas vid institution för sjukvård,

vård av unga, kriminalvård eller vård av missbrukare - skulle den föreslagna

bestämmelsen inte innebära någon större skillnad mot vad som gäller i dag. Det

ligger i sakens natur att vistelser av detta slag normalt föranleds enbart av

tjänstgöringen eller institutionsvården. Även dessa grupper bör omfattas av den

föreslagna bestämmelsen.

5 Registrering av vigsel, födelse och dödsfall

avseende ej folkbokförda personer

Regeringens förslag: Skattemyndigheten skall regi-

strera ärenden om vigsel, födelse och dödsfall i

Sverige även för personer som inte är eller har

varit folkbokförda här. De handläggningsregister

som förs av skattemyndigheterna skall få användas

för att utfärda bevis om dessa händelser.

 Vigselförrättaren skall i fråga om vigsel som ägt

rum utan föregående hindersprövning i Sverige

underrätta det lokala skattekontor inom vars verk-

samhetsområde vigseln ägt rum.

 Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.Skälen

för regeringens förslag: Enligt 18 kap. 5 § äktenskapsbalken skall uppgifter om

ingångna äktenskap registreras inom folkbokföringen enligt särskilda

bestämmelser. Uppgift om ingångna äktenskap registreras i det lokala

folkbokföringsregistret hos det lokala skattekontor där personen är eller senast

var folkbokförd (6 § lagen [1990:1536] om folkbokföringsregister och 2 § första

stycket förordningen [1991:750] om folkbokföringsregister). Har personen aldrig

varit folkbokförd i landet registreras vigseln endast i ett

handläggningsregister.

 När det gäller barns födelse skall denna anmälas till skattemyndigheten om

barnet är fött inom landet. Barn som föds levande skall folkbokföras och

registreras i det lokala folkbokföringsregistret i födelsehemorten. Ett undantag

från denna regel gäller barn till föräldrar som utan att vara folkbokförda

vistas i Sverige för att tjänstgöra vid beskickningar och konsulat eller i annat

sådant uppdrag där de tillerkänns immunitet och privilegier. I likhet med

föräldrarna skall dessa barn inte folkbokföras eller tilldelas personnummer.

Dessa barns födelse registreras endast i ett handläggningsregister.

 Vid dödsfall i Sverige skall bevis om dödsfallet lämnas till skattemyndigheten

i det län där den avlidne senast var folkbokförd. Om det inte är känt var den

avlidne senast var folkbokförd eller om den avlidne inte har varit folkbokförd i

landet, skall dödsbeviset lämnas till skattemyndigheten i det län där dödsfallet

inträffade (4 kap. 3 § begravningslagen [1990:1144]). Har den avlidne inte varit

folkbokförd registreras uppgift om dödsfallet endast i ett

handläggningsregister.

 Bestämmelser om handläggningsregister finns i 15-20 §§ förordningen (1991:750)

om folkbokföringsregister m.m. Vilka personuppgifter registret får innehålla

regleras i en bilaga till förordningen. Registret får användas för handläggning

av folkbokföringsärenden och för planering, uppföljning och kontroll av

folkbokföringsverksamheten.

 Ett lokalt folkbokföringsregister får till skillnad från ett hand-

läggningsregister användas för framställning av personbevis och andra

registerutdrag (2 § 3 lagen om folkbokföringsregister). De som ingår äktenskap i

Sverige och aldrig varit folkbokförda kan således inte få något bevis om detta i

form av ett utdrag ur register från skattemyndigheten. Ett intyg om vigsel från

vigselförrättaren är ofta inte tillräckligt för att myndigheter i andra länder

skall godkänna och registrera äktenskapet. Det är inte heller möjligt att få

något motsvarande bevis om födelse för personer som inte varit folkbokförda.

Även personer som inte är folkbokförda i landet kan ha ett berättigat intresse

av att få en officiell handling för att styrka en uppgift om vigsel eller barns

födelse i syfte att få händelsen registrerad i hemlandet. Det kan inte anses

tillfredsställande att en sådan handling inte kan utfärdas.

 I fråga om vigsel, födelse och dödsfall för personer som är eller har varit

folkbokförda handläggs ärendena och registreras uppgifterna hos

skattemyndigheten. I 4 kap. 8 § äktenskapsbalken, 24 § folkbokföringslagen och 4

kap. 3 och 4 §§ begravningslagen anges att underrättelse om dessa händelser

skall sändas till skattemyndigheten. Underrättelseskyldigheten gäller oavsett om

personen det gäller är folkbokförd eller inte. Skattemyndigheten har dessutom

redan i dag att fullgöra vissa åligganden i förhållande till personer som inte

är eller har varit folkbokförda i landet. En sådan person kan t.ex. ha rätt till

hindersprövning här. Det förefaller därför naturligt att även födslar, vigslar

och dödsfall här i landet för personer som inte är eller har varit folkbokförda

handläggs av och registreras hos skattemyndigheten.

 Ärendena bör handläggas av den skattemyndighet som enligt särskilda

bestämmelser har att ta emot underrättelse om händelsen. Underrättelse om vigsel

skall enligt 4 kap. 8 § äktenskapsbalken sändas till den skattemyndighet som

gjort hindersprövningen. Hindersprövning skall i fråga om personer som inte är

eller har varit folkbokförda i landet göras av skattemyndigheten i det län där

personen vistas. En person kan emellertid i vissa fall vigas i Sverige utan att

hindersprövning ägt rum i Sverige. Detta gäller när hindersprövning har ägt rum

hos en myndighet i något av de andra nordiska länderna (2 § första stycket

förordningen [1931:429] om vissa internationella rättsförhållanden rörande

äktenskap, adoption och förmynderskap). I dessa fall finns i dag ingen under-

rättelseskyldighet för vigselförrättaren. För att skattemyndigheten skall kunna

fullgöra sina skyldigheter att registrera vigseln måste skattemyndigheten få

vetskap om att en vigsel ägt rum. Regeringen föreslår därför att det i

äktenskapsbalken skall införas en bestämmelse om att vigselförrättare skall

underrätta skattemyndigheten även i de fall någon hindersprövning inte gjorts i

Sverige. Underrättelsen bör sändas till den skattemyndighet inom vars

verksamhetsområde vigseln ägt rum.

 För att ett utdrag ur register skall kunna lämnas i syfte att styrka en uppgift

om vigsel, födelse eller dödsfall måste uppgifternas riktighet ha fastställts.

Innan en vigsel registreras måste skattemyndigheten således pröva om vigseln är

giltig i Sverige. När det gäller registrering av nyfödda barn bör myndigheten ta

ställning till barnets börd och namn. Dessa prövningar görs i dag endast i de

fall skattemyndigheten enligt lag är skyldig att registrera uppgifterna. Någon

skyldighet att registrera uppgifter om vigsel eller födelse finns i dag inte när

det gäller personer som inte är folkbokförda. Regeringen föreslår att i 1 §

folkbokföringslagen införs en bestämmelse om att vigslar och födelser i Sverige

skall registreras även för personer som inte är eller har varit folkbokförda i

landet. Bestämmelsen bör omfatta även uppgift om dödsfall.

 En annan fråga är hur uppgifterna skall registreras. I ett lokalt

folkbokföringsregister förekommer endast uppgifter om personer som är eller har

varit folkbokförda. Utgångspunkten är också att det i de lokala

folkbokföringsregistren bör föras in enbart uppgifter som behövs för

folkbokföringsverksamheten. Det kan därför ifrågasättas om inte uppgifterna även

i fortsättningen endast bör vara registrerade i ett handläggningsregister.

Uppgifter som registreras i handläggningsregister används redan i dag för att

utfärda olika typer av bevis, t.ex. äktenskapscertifikat, och inte enbart för

bedömning av om en folkbokföringsåtgärd skall vidtas. Därtill kommer att

bevarandet av uppgifterna i såväl handläggningsregistren som de lokala

folkbokföringsregistren skall ske efter samma utgångspunkter och under samma

tid. För bevarandet av uppgifterna har det således inte någon betydelse om

uppgifterna registreras i ett lokalt folkbokföringsregister eller i ett

handläggningsregister. Det kan därför enligt regeringens mening inte anses

föreligga några hinder från rättssäkerhetssynpunkt att även i fortsättningen ha

uppgifterna registrerade i ett handläggningsregister.

 Mot bakgrund av det ovan angivna och då de lokala folkbokföringsregistren bör

användas endast för den rena folkbokföringsverksamheten föreslås att uppgifter

om vigsel, födelse och dödsfall för personer som inte är eller har varit

folkbokförda även i fortsättningen skall registreras i ett

handläggningsregister.

 Regeringen avser att genom ändringar i förordningen (1991:750) om

folkbokföringsregister möjliggöra att handläggningsregistret får användas även

för att utfärda registerutdrag.

6 Beslut om registrering av identitetsuppgifterm.m.

Regeringens förslag: Folkbokföringslagen skall

preciseras så att det klart framgår att folkbok-

föring även innefattar registrering av uppgifter

om en persons identitet, familj och andra för-

hållanden som enligt lagen om folkbokförings-

register får förekomma i ett folkbokföringsre-

gister.

 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att erinra mot

förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Folkbokföring sker enligt 1 §

folkbokföringslagen fortlöpande i register som skattemyndigheten för enligt

särskilda bestämmelser. Enligt 34 § folkbokföringslagen beslutar

skattemyndigheten i ärende enligt lagen efter anmälan eller ansökan eller annars

när det finns skäl till det.

 Regleringen i folkbokföringslagen går huvudsakligen ut på att fastställa var en

person skall anses bosatt. Folkbokföring innefattar emellertid också beslut om

att registrera olika personuppgifter, t.ex. civilstånd. Detta framgår inte klart

av paragrafens nuvarande lydelse. Frågan om vad som utgör ärende enligt

folkbokföringslagen har därför gett upphov till olika tolkningar. Regeringen

föreslår därför att 1 § folkbokföringslagen ändras så att det klargörs att

folkbokföring även innefattar registrering av personuppgifter.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

1 §

Syftet med ändringen i första stycket är att klargöra att folkbokföring -förutom

fastställande av var en person är bosatt - även innefattar beslut om att vissa

identitetsuppgifter m.m. skall registreras för personen. Registrering innefattar

även viss prövning av uppgifterna.

 För att ett utdrag ur ett folkbokföringsregister skall kunna lämnas i syfte att

styrka en uppgift om vigsel, födelse eller dödsfall måste uppgifternas riktighet

ha fastställts. Denna prövning görs i dag endast i de fall skattemyndigheten är

skyldig att registrera uppgiften. En sådan skyldighet föreligger endast om

personen är eller har varit folkbokförd. Även personer som inte är folkbokförda

i landet har ofta intresse av att få en officiell handling för att styrka dessa

uppgifter i syfte att få händelsen godkänd och registrerad i hemlandet. I ett

nytt andra stycke har därför införts en bestämmelse om att skattemyndigheten

även skall registrera uppgifter om vigsel, födelse och dödsfall i Sverige i

fråga om person som inte är eller har varit folkbokförd.

 I enlighet med Lagrådets förslag har i ett nytt tredje stycke tagits in en

bestämmelse av vilken framgår att det är skattemyndigheten som handhar

folkbokföringen och övrig registrering enligt lagen.

10 §

Det nya andra stycket har kommenterats i avsnitt 4.

 Paragrafen föreslås också ändrad i prop. 1994/95:6 Totalförsvarsplikt.

34 §

Ändringen i fjärde stycket innebär att den skattemyndighet som skall erhålla

underrättelse från annan myndighet om händelsen också är behörig att handlägga

dessa ärenden.

 Underrättelse om vigsel regleras i 4 kap. 8 § äktenskapsbalken (se kommentaren

till denna paragraf). Underrättelse om födelse sänds till skattemyndigheten i

det län där händelsen ägt rum (24 § folkbokföringslagen). I fråga om dödsfall

skall underrättelse sändas till skattemyndigheten i det län där dödsfallet

inträffat (4 kap. 3 och 4 §§ begravningslagen).

7.2 Förslaget till ändring i äktenskapsbalken

4 kap.

8 §

Vigsel kan i vissa fall äga rum utan någon svensk hindersprövning. Det är fallet

när hindersprövning gjorts i ett annat nordiskt land, 2 § förordningen

(1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap,

adoption och förmynderskap. För att skattemyndigheten skall kunna fullgöra sina

skyldigheter måste myndigheten underrättas även i det fall vigsel ägt rum utan

att någon svensk hindersprövning har gjorts.

 Hindersprövning i ett annat nordiskt land är möjlig även för en person som är

folkbokförd i Sverige. Registrering av en vigsel skall för den som är eller har

varit folkbokförd ske i det lokala folkbokföringsregistret hos det lokala

skattekontoret där personen är folkbokförd, 6 § lagen om folkbokföringsregister

och 2 § förordningen om folkbokföringsregister. För den som inte är eller har

varit folkbokförd skall registrering ombesörjas av den skattemyndighet som skall

underrättas om vigseln, 34 § fjärde stycket folkbokföringslagen. Har

hindersprövning inte gjorts i Sverige finns inte alltid möjlighet för

vigselförrättaren att av de handlingar som skall presenteras inför vigseln få

vetskap om en person är folkbokförd i Sverige eller inte. Underrättelse skall

därför alltid i dessa fall sändas till den skattemyndighet inom vars

verksamhetsområde vigseln ägt rum oavsett vilken skattemyndighet som skall

ombesörja registreringen.

Sammanfattning av remissinstansernas yttranden

över promemorian Några folkbokföringsfrågor

Folkbokföring av riksdagsledamöter och statsråd

Länsrätten i Stockholms län avstyrker förslaget. Övriga remissinstanser som

yttrat sig över förslaget har lämnat det utan erinran.

 Länsrätten i Stockholms län anser att förslaget inte bör genomföras.

 Den föreslagna ändringen av 10 § folkbokföringslagen träffar framför allt de

fall där en riksdagsledamot lever med sin familj på den nya orten. Förhållandena

torde då oftast vara sådana att den övriga familjen skall vara folkbokförd på

den nya orten och riksdagsledamoten kommer därmed att vara folkbokförd på annan

ort än sin familj. En av huvudprinciperna enligt folkbokföringslagen är att

familjen skall hållas samman i folkbokföringen. Detta kommer till klart uttryck

både i lagtexten och i förarbetena. Enligt länsrättens mening kan därmed

lämpligheten av den föreslagna ändringen starkt ifrågasättas från principiell

synpunkt. Detta gäller särskilt när det, som i förevarande fall, är fråga om att

utvidga en undantagsbestämmelse som redan i sin nuvarande lydelse medför avsteg

från principen att en person skall anses bosatt där han faktiskt vistas.

 Länsrätten anser att de skäl som framförts för en ändring av bestämmelsen inte

ger en övertygande förklaring till varför en riksdagsledamot i strid mot ovan

nämnda principer och de regler som gäller för landets invånare i övrigt skall

vara folkbokförd på den tidigare orten.

 Länsrätten vill beträffande den lagtekniska utformningen av förslaget anföra

följande. För det fall riksdagsledamoten har en inte oväsentlig anknytning till

en fastighet på hemorten men vill folkbokföras på den nya orten skall enligt

promemorian en anmälan om flyttning till den nya orten kunna godtas. Enligt

länsrättens mening ger den föreslagna lydelsen av bestämmelsen i detta fall inte

utrymme för folkbokföring på den nya orten. Förslaget medför även i övrigt

gränsdragningsfrågor samt öppnar för kringgåendeförfaranden.

 Länsrätten i Värmlands län har i sitt yttrande anfört att den anser att

lagtextens utformning (10 § folkbokföringslagen) kunde vara tydligare då regelns

innebörd skall beskrivas. Den läsare som saknar kännedom om bakgrunden och

enbart läser lagtexten blir gärna något osäker. Riksdagsuppdraget tycks enligt

första stycket vara en tillräcklig förutsättning för att riksdagsledamoten skall

behålla sin gamla bosättning. Vartill tjänar då andra stycket? Det lilla ordet

"enbart" förbises lätt och gör hur som helst inte innebörden särskilt tydlig.

 Som ett oeftergivligt krav på "inte oväsentlig anknytning" tänker man sig i

promemorian en bibehållan bostad. Detta kan väl då för tydlighetens skull direkt

anges i lagtexten. Länsrätten föreslår vidare tillägget "av hemvistkaraktär".

Därmed markeras bl.a. det förhållandet att fritidsbostad och mindre

övernattningslägenhet inte skall duga som anknytning.

 Kravet att bostaden inte får vara uthyrd lär väl kunna leda till att bostäder

kommer att stå tomma under stora delar av året. Kravet kan framstå som stötande,

särskilt i tider av bostadsbrist. Länsrätten har i och för sig förståelse för

tanken bakom detta krav, men med hänsyn till det på samma ställe angivna kravet

på att familjen regelmässigt skall tillbringa viss tid i bostaden är det kanske

inte helt omistligt. Rätten ifrågasätter om inte kravet kan slopas eller i vart

fall skrivningen göras mindre kategorisk.

 Det är endast riksdagsledamoten och inte hans familj som skall omfattas av

undantaget. Denna regel bör enligt länsrättens mening också framgå av lagtexten.

Om en i övrigt oförändrad lydelse av första stycket föredras kan detta ske genom

att "för en person" infogas i inledningen efter "bosättning" och "dennes" efter

"enbart av".

 Länsrätten anser slutligen att det bör klargöras att riksdagsuppdraget har

betydelse för folkbokföringen endast så länge det varar. En f.d. riksdagsman som

stannar kvar i Stockholm bör inte med stöd av undantagsregeln folkbokföras på

sin tidigare hemort, även om vistelsen i Stockholm ursprungligen föranleddes av

uppdraget. Klargörandet kan ske genom att orden "så länge" ersätter "om" i

paragrafens inledning.

 Riksskatteverket har i sitt yttrande anfört att det från skatteförvaltningens

utgångspunkt är angeläget att regelverket utformas så att tveksamma gränsfall

såvitt möjligt undviks. Enligt Riksskatteverkets mening bör därför en ny

undantagsbestämmelse urformas så att det är tillräckligt att en riksdagsledamot

har anknytning till en fastighet genom att disponera en bostad där. Att ställa

detaljerade krav på bostadens storlek eller beskaffenhet är däremot enligt

verkets mening mindre lämpligt.

 Riksskatteverket föreslår därför att tillägget i 10 § får följande lydelse:

 En vistelse som föranleds av förhållande som avses i första stycket anses

 heller inte leda till ändrad bosättning om personen har anknytning till en

 annan fastighet.

 Att inte ta med ordet "fortfarande" stämmer bättre med att bestämmelsen skall

kunna tillämpas även i situationer då riksdagsledamoten byter bostad på hemorten

under mandatperioden.

 I promemorian konstateras att det endast är riksdagsledamoten, statsrådet etc.

som skall omfattas av undantaget. Familjen i övrigt kan inte anses ha flyttat på

grund av något uppdrag och deras folkbokföring får bedömas efter vanliga regler.

 Det är angeläget att det klarläggs hur tillämpningen av reglerna om dubbel

bosättning i dessa fall skall ske. Den frågeställning som kan uppstå beträffande

familjemedlemmar är om det är riksdagsledamotens folkbokföring på hemorten eller

hans faktiska - ej folkbokföringsgrundande - vistelse i Stockholm som skall

läggas till grund för bedömningen av familjemedlemmarnas egentliga hemvist.

Riksskatteverket utgår från att avsikten är att riksdagsledamotens faktiska

vistelse skall anses vara den familjeanknytning som skall tillämpas på

familjemedlemmarna. Den tillämpningen leder normalt till att riksdagsledamotens

familj skall vara folkbokförd i Stockholm. Riksskatteverket konstaterar att

detta utgör ett klart undantag från den bärande principen i folkbokföringslagen

att familjer hålls samman i folkbokföringen.

Registrering av vigsel, födelse och dödsfall avseende ej folkbokförda personer

Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

 Göteborgs tingsrätt framhåller att bevis om vigsel även för personer som inte

är eller har varit folkbokförda efterfrågas ganska ofta och den föreslagna

regeln fyller därför en viktig funktion.

 Länsrätten i Värmlands län påpekar att det i förslaget till ändring i 34 §

folkbokföringslagen framstår som oklart vilken sorts vigslar som avses med

alternativregeln och hur skattemyndighet skall få kännedom om dem. Om det är

praktiskt genomförbart borde man kanske överväga att i stället införa en

underrättelseskyldighet i dessa fall. I annat fall anser rätten att regeln borde

få en utformning som bättre motsvarar vad som avses. Så som lagförslaget är

formulerat får man intrycket att det är fråga om dubbel behörighet i samtliga

här aktuella ärendetyper, dvs. att det föreligger fritt val mellan de båda

angivna skattemyndigheterna.

 Riksskatteverket tillstyrker förslaget men påpekar att bestämmelsen i 4 kap.

8 § äktenskapsbalken bör kompletteras med en föreskrift om underrättelse från

vigselförrättare även i de fall då vigsel sker i Sverige utan föregående

hindersprövning här för registrering hos det skattekontor inom vars område

vigseln förrättats.

Ändring i 1 § folkbokföringslagen

Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

 Länsrätten i Stockholms län påpekar att i mål beträffande sådana frågor saknas

en allmän part. Om den enskildes överklagande vinner fullt bifall hos länsrätten

kan länsrättens avgörande således inte överprövas.

 Riksskatteverket föreslår att det i paragrafen anges att folkbokföring även

innebär prövning av personuppgifter.

Övergångsbestämmelser

Länsrätten i Värmlands län påpekar att de föreslagna författningsändringarna

saknar övergångsbestämmelser. Detta torde enligt praxis medföra att de nya

bestämmelserna kommer att tillämpas efter ikraftträdandet den 1 januari 1995

även om de omständigheter som skall bedömas har inträffat före ikraftträdandet

(se RÅ 1988 ref 132 och 1991 ref 1). Som exempel kan nämnas en nyvald

riksdagsman, som hösten 1994 flyttar till Stockholm med sin familj, av

skattemyndigheten folkbokförs i Stockholm enligt de äldre bestämmelserna och

överklagar till länsrätt, som avgör målet först efter årsskiftet 1994/1995.

Länsrätten utgår från att detta är i överensstämmelse med förslagets

intentioner. I annat fall bör det kompletteras med övergångsbestämmelser.

Remitterade lagförslag

2.1 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen

(1991:481)

 Härigenom föreskrivs att 1, 10 och 34 §§ folkbokföringslagen (1991:481) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Folkbokföring sker Folkbokföring

fortlöpande i enligt denna lag

register som skat- innebär fastställande

temyndigheten för av en persons

enligt särskilda be-bosättning samt

stämmelser. registrering av

 uppgifter om

 identitet, familj

 och andra förhållan-

 den som enligt

 lagen (1990:1536)

 om folkbok-

 föringsregister får

 förekomma i sådant

 register.

 Vigsel, födelse

 och dödsfall i

 landet skall

 registreras även i

 fråga om en person

 som inte är eller

 har varit

 folkbokförd.

 10 §

 En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av

 1. uppdrag som riksdagsledamot,

 2. uppdrag som statsråd,

 3. förordnande till ledamot i kommitté eller kommission, befattning som

politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att biträda som politiskt sakkunnig

i statsdepartement eller särskilt uppdrag av riksdagen,4. fullgörande av

värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt,

 5. vård vid en institution för sjukvård, vård av unga, kriminalvård eller vård

av missbrukare.

 En vistelse som

 föranleds av för-

 hållande som avses i

 första stycket anses

 heller inte leda

 till ändrad

 bosättning om

 personen har an-

 knytning till en

 annan fastighet

 genom att disponera

 en bostad där.

 34 §

 Skattemyndigheten beslutar i ärende enligt denna lag efter anmälan eller

ansökan eller annars när det finns skäl till det.

 Rör ärendet folkbokföring på fastighet eller i församling beslutar

skattemyndigheten i det län där fastigheten eller församlingen är belägen.

 Personnummer enligt 18 § första stycket andra meningen fastställs av den

skattemyndighet som bestäms av regeringen eller den myndighet som regeringen

förordnar.

 I övriga ärenden I övriga ärenden

beslutar den beslutar den

skattemyndighet skattemyndighet

inom vars verk- inom vars verk-

samhetsområde en samhetsområde en

person är eller person är eller

senast har varit senast har varit

folkbokförd. folkbokförd eller, i

 fråga om ärende

 enligt 1 § andra

 stycket, den

 skattemyndighet som

 enligt särskilda

 bestämmelser skall

 underrättas om

 händelsen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2.2 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken

 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 8 § äktenskapsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 kap.

 8 §1

 Vigselförrättaren skall genast sända underrättelse om vigseln till den

skattemyndighet som har gjort hindersprövningen.

 Om vigsel har

 förrättats efter

 hindersprövning som

 gäller här i riket

 enligt 2 § förord-

 ningen (1931:429)

 om vissa

 internationella

 rättsförhållanden

 rörande äktenskap,

 adoption och

 förmynderskap skall

 underrättelse sändas

 till den

 skattemyndighet

 inom vars verksam-

 hetsområde vigseln

 ägt rum.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1 Senaste lydelse 1991:495.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-10-24

Närvarande: f.d. justitierådet Ulf Gad, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 13 oktober 1994 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i

folkbokföringslagen (1991:481) och till lag om ändring i äktenskapsbalken.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Birgitta
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481)

1 §

 Den föreslagna nya lydelsen av paragrafen innebär att det i denna tas in en

definition av begreppet folkbokföring jämte en föreskrift om att vigsel m.m.

skall registreras även i fråga om den som inte är eller har varit folkbokförd.

Lagrådet har inte någon erinran mot förslaget. Det bör emellertid påpekas att en

följd av förslagets utformning blir att lagen inte längre kommer att innehålla

någon föreskrift om att det ankommer på skattemyndigheterna att sörja för

folkbokföringen, låt vara att det av 34 § följer att skattemyndighet har att

fatta beslut enligt lagen. Inte minst från informationssynpunkt kan det vara av

värde att det framgår av lagen vilka myndigheter som handhar folkbokföringen och

övrig registrering enligt lagen. Lagrådet förordar därför att förslaget

kompletteras av ett nytt tredje stycke av följande lydelse:

"Folkbokföring och registrering som avses i andra stycket sker genom

skattemyndighetens försorg."

10 §

 Förslaget innebär att en vistelse som föranleds av bl.a. uppdrag som

riksdagsledamot eller statsråd inte skall anses leda till ändrad bosättning för

den disponerar en bostad på annan fastighet än den där han vistas till följd av

uppdraget. Att i enlighet härmed en riksdagsledamot, ett statsråd eller annan

som omfattas av 10 § skall kunna vara folkbokförd på den ursprungliga hemorten

om han eller hon behåller en bostad där föranleder inte någon erinran från

Lagrådets sida.

 Vissa problem synes emellertid kunna uppstå för fall då exempelvis en

riksdagsledamot flyttar till Stockholm med sin familj och önskar vara

folkbokförd tillsammans med denna trots att familjen behåller en bostad på den

ursprungliga hemorten. Så som förslaget har utformats måste nämligen

riksdagsledamoten vara folkbokförd på den senare orten medan övriga familjemed-

lemmar - under förutsättning att de anses ha sitt egentliga hemvist på en

fastighet i Stockholm - måste vara folkbokförda på den fastigheten. För sådana

och likartade fall bör enligt Lagrådets mening förslaget ge utrymme för att

samtliga familjemedlemmar på yrkande kan bli folkbokförda på den fastighet där

de har sitt egentliga hemvist. En komplettering av paragrafen i enlighet med det

anförda får inte någon praktisk betydelse för sådana kategorier som omfattas av

10 § på grund av att de fullgör värnplikt eller liknande eller åtnjuter vård av

visst slag (första stycket punkterna 4 och 5).

 På grund av det anförda förordar Lagrådet att det nya andra stycket -med en

redaktionell ändring i övrigt - erhåller följande lydelse:

 "En vistelse på viss fastighet som föranleds av förhållande som avses i första

stycket anses inte heller leda till ändrad bosättning, om personen har

anknytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där.

Sammanlever personen med sin familj på en fastighet där han enligt 7 § skulle

anses vara bosatt, får skattemyndigheten dock på yrkande besluta att han skall

folkbokföras på den fastigheten."

Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken

Förslaget lämnas utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ut protokoll vid regeringssammanträde den 27 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:94 Ändringar i folkbokföringslagen, m.m.