Regeringens proposition 1992/93:10

Film- och videoavtalet och statens stöd till filmkulturell verksamhet

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Chefen för Kulturdepartementet har varit föredragande vid regeringssamman­trädet.

Stockholm den 1 oktober 1992

På regeringens vägnar

Cari BiUit

Birgtt[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Det StatUga fihnstödet utgår genom dels film- och videoavtalet dels statens di­rekta stöd till filmkulturell verksamhet. Med anledning av att det nu gällande film- och videoavtalet löper ut i december 1992 har förhandlingar förts mellan staten, film- och videobranschen samt TV-företagen Sveriges Television AB och Nordisk Television AB. Förhandlingama ledde fram till att partema den 3 september 1992 kunde enas om ett nytt avtal.

Till skillnad från tidigare avtal behandlar det nu träffade avtalet endast stöd till svensk filmproduktion. Stödet till den filmkulturella verksamheten övertas helt av staten och regleras utanför avtalets ramar.

Stöd till svensk filmproduktion kommer att utgå genom dels ett förhands­stöd dels ett efterhandsstöd. Förhandsstödet skall fördelas av ett antal konsu­lenter medan efterhandsstödet skall utgå i proportion till hur många besökare filmen erhåller.

Det statiiga stödet till fihnkulturell verksamhet skall, tills vidare, i stort be­drivas som tidigare. Den nya styrelsen för Filminstitutet uppmanas dock att se över verksamheten för att återkomma till regeringen med förslag på vilka verksamheter som i framtiden bör ingå i det fihnkulmrella uppdraget

1  Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 10

Prop. 1992/93:10

Film- och videoavtalet och statens stöd till

Prop. 1992/93: lO

filmkulturell verksamhet

1 Ärendet och dess beredning 1.1  Inledning

När 1982 års film- och videoavtal löpte ut i juni 1991 valde partema att, efter vissa korrigeringar, förlänga avtalet med 18 månader. Med anledning av detta tillsatte dåvarande chefen för utbildningsdepartementet i mars 1991 en sär­skild utredare, landshövdingen Jan Rydh, som fick i uppdrag att se över det statiiga filmstödet och komma med förslag till en framtida utformning. I upp­draget ingick att belysa behovet av ett statligt ansvarslagande inom filmområ­det, att redovisa och analysera det befintiiga filmstödets effektivitet och ratio­nalitet samt att lämna förslag till alternativa modeller för en framtida utform­ning av ett statligt filmstöd inom ramen för oförändrade statiiga ekonomiska insatser.

Den särskilde utredaren avlämnade i december 1991 betänkandet (SOU 1991:105) Filmproduktion och filmkulturell verksamhet. En sammanfatming av utredningens överväganden och förslag redovisas i bilaga I. Betänkandet har remissbehandlats.

I utredningen slås fast att staten även fortsättningsvis bör anslå medel för stöd till svensk filmproduktion. Utredaren menar att ett statligt filmstöd garanterar en viss omfattning på den nationella filmproduktionen, vilket anses nödvändigt för att man på sikt ska kunna upprätthälla en svensk filmtradition samt kunna behålla yrkeskunniga personer i branschen. En avveckling av det statliga filmstödet skulle, enligt utredaren, innebära att Sverige, som enda land i Europa, inte skulle fä en nationell filmproduktion stödd av statliga me­del. 1 utredningen redovisas två alternativa förslag för ett framtida statligt filmstöd, vilka kortfattat presenteras nedan.

1.2 Filmutredningen

Utredningens  förstahandsalternativ

Utredningens förstahandsalternativ förutsätter att ett nytt film- och videoavtal kan träffas och att Sveriges Television och Nordisk Television därvid inträder som nya parter. Sveriges Television AB föresläs bidra med 20 miljoner kro­nor och Nordisk Television AB med 10 miljoner kronor. För Sveriges Television innebär detta en fördubbling av bidraget jämfört med i dag. Förslaget bygger vidare på att en upphovsrättsligt grundad avgift införs på tomkassetter. Avgiften för videokassetter föresläs bli 18 kr. Avsikten med avgiften är att kompensera upphovsmännen för den privatkopiering som, en­ligt utredaren, äger rum i allt större omfattning och innebär stora ekonomiska

förluster för upphovsmännen. Den föreslagna avgiften på videokassetter för-     Prop. 1992/93: 10 väntas enligt utredaren inbringa 158 miljoner kronor. Utredaren bedömer att 60% av de insamlade medlen (63 miljoner kronor) kan fördelas direkt till upphovsmännen och 40%  indirekt till dessa genom  att de tillförs Filminstitutet, där de skall användas för att stödja produktion av svensk film.

Avsätmingen av medel till Filminstitutet bör enligt utredaren ske genom en frivillig överenskommelse mellan de upphovsrättsliga organisationerna.

1 förstahandsaltemativet föreslår utredningen vidare en delad finansiering av institutets olika verksamheter. De rent filmkulturella aktiviteterna, såsom arkivering, dokumentering, stöd till bam- och ungdomsvisning m.m. föresläs finansieras med enbart statUga medel medan produktionsstödei samt biograf-och branschstödet föreslås finansieras med de intäkter som avtalet genererar. Utredaren föreslår att Filminstitutet skall erbjuda staten de filmkultureUa tjän­stema och att det i princip skall stå staten fritt att acceptera eller förkasta för­slagen. Enligt utredarens beräkningar skulle kostnaden för denna filmkultu­rella verksamhet vara lika stor som det totala statiiga stöd som i dag utgår till Filminstitutets olika verksamheter.

Utredningens andrahandsalternativ

Utredningens andrahandsalternativ, som berörs mycket kortfattat av utreda­ren, innebär att biobiljetter och visningsrätter på film beläggs med mervärdes­skatt. Detta innebär, enligt utredaren, att grunden för ett nytt film- och vide­oavtal med medverkan från film- och videobranschema inte längre finns, vil­ket leder till att filmstödet i sin heUiet måste fmansieras av staten.

Då det nuvarande avtalet innebär alt både film- och videobranschen avsät­ter medel tiU filmstödet har vissa av de befintliga stödformema karaktären av branschstöd till både film- och videobranschen. I det moms-finansierade al­temativet har de branschrelaterade stöden tagits bort, antalet stödformer sku­rits ned och endast sådana stödformer som har befunnits kulturpolitiskt angelägna inkluderats.

1.3 Remissynpunkter

Bland remissinstansema kan man urskilja en skiljelinje mellan de statiiga myndigheter, som beretts tillfälle att yttra sig, och film- och visningsorgani-sationema. Bland de senare har förslaget om en tomkassettavgift bemötts mycket positivt medan fiertalet av de statiiga myndighetema är kritiska till en sädan avgift. Dessa hävdar att en tomkassettavgift i princip skulle innebära ett återinförande av den kassettskatt som riksdagen beslutat avskaffa per den 31 december 1992.

TV-bolagen och videobranschen anser att de av utredningen föreslagna avgiftema till Filminstitutet är för höga och menar att deras behållning av avtalet är för litet. Båda dessa parter deklarerar dock att man är intresserade av att delta i kommande förhandlingar om etl nytt avtal.

Flertalet av remissinstansema har inte kommenterat utredningens andra-     Prop. 1992/93: 10 handsaltemativ med en momsbeläggning av biografbiljetter. Riksskatteverket är den enda instans som förordar detta altemativ.

Sveriges Television och ett fåtal andra instanser önskar emellertid få effek­tema av en momsbeläggning noggrannare utredd och anser att utredaren har ägnat detta altemativ aUtför begränsad uppmärksamhet

En sammanstälhiing av remissyttrandena presenteras i bilaga 2.

1.4 Regeringskansliets beredning av frågan

Under regeringskansliets beredning av filmutredningens förslag om en upp­hovsrättslig avgift, altemativt införande av moms på biografbiljetter, befanns att inget av dessa förslag var lämpliga.

Momsförslaget ansågs leda till allt för höga biljettpriser och dessutom hämma verksamheten för de mindre biograferna ute i landet. Den upphovs-rättsliga avgiften kunde befaras inte Ugga i linje med de intemationella åtagan­den på upphovsrättens område som Sverige gjort. Bl.a. ansågs förfarandet med att låta en del av kollektivt insamlade upphovsrätisliga avgifter avsättas till stöd för svensk film kunna vara diskriminerande mot utländska upphovs­män och därmed strida mot Bemkonventionen.

Då inget av de båda alternativen i filmutredningen befunnits lämpliga ansåg regeringen att vi under vissa fömtsättningar skulle kunna tillskjuta det belopp (63 miljoner kronor) som den särskilde utredaren hade räknat med skulle in­komma från de upphovsrättsliga avgifterna.

Partema i filmavtalet samt TV-företagen Sveriges Television AB och Nordisk Television AB inbjöds därefter till förhandlingar om ett nytt film-och videoavtal.

1.5 Ett nytt film- och videoavtal

Den 11 augusti 1992 inleddes förhandUngar meUan staten, filmbranschen, vi­deobranschen samt TV-företagen Sveriges Television AB och Nordisk Television AB om ett nytt film- och videoavtal.

Partema enades den 3 september 1992 om ett nytt film- och videoavtal. Avtalets innehåll presenteras närmare under avsnitt 5 nedan. Avtalet i sin hel­het bifogas som bilaga 3.

2 Historik och bakgrund

2.1 Besöks- och biografutvecklingen

Under 1930- och 1940-talet var filmen det dominerande publiknöjet i Sverige. Antalet svenska spelfilmspremiärer varierade mellan 20 och 40 per år. Det totala antalet biografer uppgick vid 1940-talets slut till ca 2500. Tillföriitiig statistik över biografbesöken i hela riket finns inte för tiden före 1956. Detta år gjordes emeUertid nära 80 mUjoner biobesök i Sverige

Televisionens genombrott från mitten av 1950-talet innebar att biograffil­mens dominans vad gäller distribution av rörliga bilder bröts. Antalet biobe­sök minskade hastigt, tUl 40 miljoner år 1963 och tUl drygt 20 miljoner tio år senare. Budgetåret 1990/91 uppgick det totala antalet biobesök i Sverige tiU 15,7 miljoner. De minskande besökssiffroma har fått till följd att många bio­grafer lagts ned. År 1963 fanns det nära 2200 biografer i Sverige, år 1991 hade siffran sjunkit till 920 biografer med I 160 biografsalonger. Även den svenska spelfilmsproduktionen sjönk kraftigt under böljan av 1960-talet men har därefter hållit sig runt en nivå på 20 premiärer per år. Figur 1 nedan visar utvecklingen av antalet biografbesök i Sverige sedan år 1955. Pilarna visar hur introduktionen och utvecklingen av TV-mediet påverkat antalet biobesök.

Prop. 1992/93: 10

Milj.  besökare

  Uti. film 

  Svensk film

60/61

65/66

70/71

75/76

80/81

Figur 1. Antalet biobesök i Sverige 1955-1991

85/86

90/91

Det sjunkande besöksantalet har drabbat svensk och utländsk film lika hårt. Det bör understrykas att den kraftiga nedgången av antalet biobesökare har drabbat samtliga västeuropeiska länder; i flertalet länder har nedgången varit kraftigare än i Sverige.

Som framgår av figur 1 kan man härleda den tidiga nedgången av antalet Prop. 1992/93: 10 biografbesökare till televisionens införande. Konkurrensen från TV-utbudet har i Sverige varit tämligen konstant under 1980-talet. En normal vecka har Sveriges Television sänt ungefär 5 spelfilmer. Under de senaste åren har emellertid denna konkurrens skärpts betydligt i och med att allt fler hushåll fått tillgång till både reklam- och betalfinansierade TV-kanaler. Under våren 1992 hade de fyra svenska kanalerna ett sammanlagt utbud på ca 30 filmer per vecka, lägger man därtill de olika betal-TV kanalerna kommer man upp i över 100 filmer per vecka. Denna kraftiga utbudsökning har emellertid inte ökat TV-tittandet mer än marginellt. 1 stället har TV-publiken fördelats över fier kanaler än tidigare. Jämfört med introduktionen av TV2 och video har påverkan på antalet biografbesökare också varit tämligen måttiig. Det finns emellertid fog för att tro att de senaste två årens minskning av antalet biobe­sök delvis kan härledas från den ökade tiUgängUgheten tiU reklam- och betal­finansierade kanaler.

2.2 Tillkomsten av film- och videoavtalet

Före år 1951 förekom inga statUga bidrag tiU svensk fihnproduktion. I stället var biografverksamheten belagd med nöjesskatt. Under större delen av 1950-talet uppgick skattesatsen till nära 40% av bUjettpriset. De stödformer som ut­vecklades under 1950- och 1960-talet hade formen av återbäring av erlagd nöjesskatt till svenska filmer. Stödet hade delvis en inriktning som skulle främja produktion av kvalitetsfilmer.

Det kraftigt sjunkande besöksantalet och den minskade filmproduktionen under slutet av 1950-talet ledde till krav på en ändrad filmpolitik. En åtgärd i den riktningen var att biografnöjesskatten sänktes till 25% fr.o.m. år 1960.

Åx 1963 träffades det första filmavtalet mellan staten och filmbranschen vilket i gmnden ändrade förutsättningarna för svensk filmproduktion. Avtalet innebar att den 25-procentiga nöjesskatten avskaffades samt att biografer med mer än fem förestälhiingar i veckan skulle eriägga 10 % av bruttobiljettintäk-tema till den genom avtalet bildade stiftelsen Svenska Filminstitutet. Stiftelsens ändamål var bl.a. att främja den svenska filmproduktionen, att sprida kunskap om filmen samt att bevara filmer och material av filmhistoriskt intresse.

Avgiftsintäktema fördelades lUl olika ändamål enUgt procentsatser som an­gavs i filmavtalet. Huvudprincipen var att 65 % av intäktema skulle användas för produktionsstöd i olUca former och återstoden för övriga ändamål.

1963 års filmavtal ändrades vid några tillfällen under 1970-taleL Den vUc­tigaste ändringen var att FUminstitutet fick särskilda resurser för att bedriva en egen produktion av film.

År 1982 omförhandlades filmavtalet viUcet ledde till att videobranschen kom in som ny avtalspart; avtalets benämning är sedan dess film- och vide­oavtalet. Videobranschen accepterade att betala en avgift tUl FUminstitutet för varje hyr- respektive köpkassett som var i omlopp.

Staten tillät i gengäld videobranschen att reducera kassettskatten med de    Prop. 1992/93: 10 belopp som man betalade in till Filminstitutet. Kassettavgiften är för närva­rande 40 kr per hyrkassett och 15 kr per köpkassett.

En av de bärande idéerna med film- och videoavtalet är att alla filmer via biobiljettavgiften och videoavgiften ska medverka till att finansiera produktion av svensk film och att man härigenom skall få ett brett och kvalificerat utbud av svenska filmer. Biljettavgiften och videoavgiften förväntas för budgetåret 1991/92 inbringa 75 respektive 33 miljoner kronor.

Sveriges Television har aldrig tidigare varit part i film- och videoavtalet men har sedan 1975 haft ett separat avtal med FUminstitutet som inneburit att bolaget lämnat ett årligt bidrag på ca 10 miljoner kronor, i 1991 års penning­värde, tUl institutet. Detta har ansetts rimligt med tanke på att det ligger i tele­visionens intresse att det vidmakthålls en levande fUmkultur i landet.

Från och med år 1973 har staten bidragit med direkt stöd till FihninstituteL För budgetåret 1991/92 uppgår statens sammanlagda stöd till 62 miljoner kronor, varav ungefär hälften går till film- och videoavtalets ändamål och hälften tiU filmkulturell verksamhet.

Filminstitutets extema intäkter har under de senaste fyra åren minskat med 50 miljoner kronor i fast penningvärde vilket motsvarar en 20 % nedgång av intäktema från 1988. Minskningen beror främst pä videomarknadens tillba­kagäng och de minskade videoavgifter som detta inneburit för institutet.

3 Nuläge

3.1 Filminstitutets verksamhet

Filminstitutet har sedan sin tillkomst haft en central roll i svensk filmpolitik. Institutets huvudsakliga verksamhet består i att stödja produktion av svensk film genom att förmedla produktionsstöd. Denna del av verksamheten står i dag för knappt 60% av institutets totala kostnader.

Huvuddelen av institutets stödinsatser för filmproduktion utgår som stöd till extema filmproducenter. Institutet medverkar också som medfinansiär tUl fUmprojekt samt bedriver viss egen produktion av kort- och dokumentärfilm.

Den resterande delen av Filminstitutets verksamhet utgörs dels av biograf-och branschstöd dels av s.k. filmkulturella aktiviteter. Biografstödet innefat­tar stöd till upprustning av biografer på landsorten samt stöd till s.k. paral­lelldistribution. Det senare innebär att extra kopior bekostas av FUminstitutet och distribueras tUl biografer på mindre och medelstora orter paraUellt med att filmen visas på premiärbiografema i storstädema. Den filmkultureUa verk­samheten består bl.a av en omfattande dokumentations- och arkivverksamhet, stöd till import och visning av bam- och kvalitetsfilm samt utgivning av tid-skifter och andra publUcationer. Filminstitutet bedriver också ett viktigt arbete för att sprida kännedom om svensk fUm utomlands.

Filminstitutet var från början tänkt att fylla en rent stödjande funktion. Den vUctigaste uppgiften skuUe vara att fördela bidrag till extema filmproducenter. Med tiden har emeUertid institutets roll som finansiär och egen filmproducent

Med tiden har emeUertid instimtets roll som finansiär och egen filmproducent    Prop. 1992/93:10 blivit allt viktigare. Förskjutningen i rollfördelningen mellan institutet och filmproducenterna bör ses mot bakgrund av att det numera endast finns några få filmproduktionsföretag som kan satsa det riskkapital som behövs i filmpro­jekt.

Med hjälp av det produktionsstöd som Filminstitutet fördelar till svensk film har i Sverige kunnat produceras både långfilmer och kortfilmer som vunnit stort intemationellt erkännande och fått mottaga en mängd priser vid intemationeUa filmfestivaler.

Det har emellertid förekommit kritUc mot fördelningen av produktionsstö­det. Fördelningssystemet med nämnder som fördelar stödet har liknats vid ett kollegialt kösystem där filmare med jämna mellanrum kunnat dela ut stöd tUl varandra.

3.2 Svensk filmproduktion

Under den senaste tjugå års perioden har Sverige producerat mellan femton och tjugo biograffUmer per år. En svensk långfdm kostar i dag meUan tio och femton miljoner kronor att producera och behöver runt 600 000 besökare för att producenten skall få igen sin insats. Under de senaste två åren har endast fyra svenska filmer - Jönssonligan, Macken, Den ofrivillige golfaren och Änglagård - kommit upp i sådana publiksiffror. Rertalet svenska filmer har publUcsiffror mellan 5 (X)0 och 100 000 besökare och skulle således inte kunna produceras utan stöd från Filminstitutet.

Antalet biografbesökare på de svenska filmerna är mycket ojämnt förde­lade. Ett fåtal filmer, oftast komedier, står för huvuddelen av den totala pu-blUcsiffran.

Figur 2 nedan visar hur publiken var fördelad på de sexton svenska filmer som hade premiär under spelåret 1990/91, vilket väl representerar hur fördel­ningen har sett ut under de senast tio åren. Figuren visar att den samlade publi­kandelen för de fjorton minst populära filmerna var något över 15 procent fnedan de två resterande filmerna stod för drygt 80 procent av det totala be­söksantalet.

100 j.

S       90 

a

       80-

.O

"o

es             -

S      50_

o 

a

Ö

S

c

»

-c

40 

30

20

10

O

-"-- 1- 

O

2

Nlinst populära

"T"

1

I    I    I

I

I

I

r

6

8

10

12

Premiärsatta     filmer

Prop. 1992/93:10

populära

Figur 2. Publik-koncentrationen för svensk film 1990/91

3.3 Förutsättningarna för ett nytt filmavtal

Film- och videoavtalets konstruktion, där kommersiella aktörer tillsammans med staten tar ett gemensamt ansvar för ett kulturområde är unik såväl inom som utanför Sverige. Avtalet har inneburit att större bidrag har kunnat kanali­seras tin Filminstitutet än vad som varit möjligt med enbart kulturpolitiskt motiverade stafliga anslag. För film- och videobranschen har avtalet inneburit att man kunnat sprida riskema för kommersiellt osäkra projekt på flera parter viUcet gynnat en bred produktion av svensk fdm.

Avtalets parter har under större delen av avtalsperioden varit nöjda med denna överenskommelse. Under senare år har dock avtalets avgiftsnivåer ifrågasatts av flera parter.

Biografbranschen har anfört att den breddade momsen slagit hårt mot den integrerade film- och biografindustrin i och med att man inte har någon utgå­ende moms. Krav har därför framförts om en sänkt biografavgift, förslagsvis runt sju procent. Videobranschen har konstaterat att kassettskatten tas bort den I januari 1993 och att möjligheten tiU skattereduktion för de avgifter man betalar uU Fihninstitutet inte längre utgör ett incitament för branschen att med­verka i avtalet. Dessutom har man framhållit att den sjunkande lönsamheten inom branschen gjort det svårare att motivera branschens aktörer att delta i avtalet. Det har också ifrågasatts vilken egentiig nytta branschen har av att vara part i avtalet

Sveriges Television och Nordisk Television har, lUcsom videobranschen, ifrågasatt vUken nytta bolagen har av Filminstitutets verksamhet. Bolagen har deklarerat att de avgiftsnivåer som den särskilde utredaren föreslagit är oac­ceptabelt höga för TV-bolagen. Nordisk Television har vidare framhållit det faktum att bolaget befinner sig i ett uppbyggnadsskede och långt ifrån har

samma relativa kapacitet som Sveriges Television vUket gör att man inte anser    Prop. 1992/93: 10 sig kunna delta annat än i mycket begränsad omfatming.

4 Utgångspunkter för regeringens förslag

Den svenska filmpolitiken syftar till att inom vårt begränsade språkområde uppehåUa en filmproduktion av en sådan omfattning att vi kan behålla en egen filmidentitet. Förekomsten av ett brett svensk filmutbud har under senare år blivit än viktigare som ett komplement tUl det massiva utbud av utländsk fUm som erbjuds aUmänheten genom de växande antalet TV-kanaler och genom en utbyggd videodistribution. De filmpolitiska åtgärdema syfur också till att främja en aktiv filmkulttir samt bevara och levandegöra det svenska fihnkiUtu-rella arveL

Regeringen delar filmutredningens uppfatming om nödvändigheten av ett intäktstillskott tiU Filminstitutet. Institutets intäkter har under en följd av år minskat samtidigt som kostnadsökningen för filmproduktion överstigit den allmänna prisutvecklingen, främst beroende på den breddade momsen som slagit hårt mot filmbranschen. De minskade intäktema har lett tiU en nedgång av filmproduktionen i Sverige och tUl en mindre filmkulturell verksamhet vil­ket sammantaget försämrat det allmänna filmklimatet i landeL

Sveriges har som ett Utet land relativt begränsade resurser inom det audio­visuella området. Med tanke på de höga kostnader som ofta är förknippade med projekt inom detta område har det varit regeringens inriktning att ett nytt film- och videoavtal bör träffas för att därigenom stimulera till samverkan mellan de svenska audiovisuella aktörema. En sådan samverkan torde öka möjligheten för Sverige att kunna producera ett stort och intressant utbud av inhemsk film. Det har vidare varit regeringens förhoppning att ett nytt avtal ska underlätta för de filmer som produceras att nå en stor publik genom att dessa bereds möjlighet till distribution inom såväl biografledet som genom uthyming och försäljning av videogram samt genom TV-visning.

När regeringen inledde förhandlingar med partema om ett nytt film- och videoavtal deklarerades att den under vissa fömtsättningar var beredd att för­dubbla det statiiga bidraget till filmavtalet och samtidigt ta hela ansvaret för institutets filmkulturella verksamhet. Fömtsättningama för denna statUga för-stärknuig var att de andra partema sammantaget skuUe kvarstå med sina insat­ser samt att det nya filmavtalet kunde få en sådan utformning att det stimulerar till en svensk filmproduktion som vänder sig tiU en bredare publik än vad som hittills varit fallet och dessutom främjar en visning av de producerade fUmema på såväl biograf och video som TV.

Filmavtalets konstmktion, med ett beroende till film- och videobranscher­nas omsättning gör att Filminstitutets intäkter har varierat över tiden. Regeringen anser det inte skäligt att institutets filmkulturella verksamhet be­drivs under sådana instabila finansieUa premisser. Vi anser det därför lämpli­gare att den filmkulturella verksamheten behandlas utanför avtalet och att sta­ten tar hela det finansieUa ansvaret för denna verksamhet.

10

5 Det nya filmavtalet m.m.

5.1 Statens stöd till svensk filmproduktion

Prop. 1992/93:10

Regeringens förslag: Staten lämnar ett årligt bidrag om 61,5 miljo­ner kronor tiU stöd för svensk filmproduktion m.m. Bidraget skall räk­nas upp enligt de regler som gäller för statUg bidragsverksamhet.

Utredningens förslag: Filmutredningen föreslår att ett nytt filmavtal tecknas och att Sveriges Television och Nordisk Television därvid inträder som nya avtalsparter. Utredningen föreslår vidare att en upphovsrätlslig av­gift införs på tomkassetter och att intäktema från denna avgift, uppskatt­ningsvis 63 miljoner kronor, tUlförs filmavtalet. Utredningen menar att det är nödvändigt med en finansiell förstärkning av avtalet för att det fortsättnings­vis skall vara attraktivt för övriga parter att delta.

Remissinstanserna; De flesta remissinstansema är positiva till ett nytt filmavtal. Flertalet instanser anser emellertid att staten bör öka sin andel i avtalet och därmed ta ett större fdmpolitiskt ansvar.

Skälen till regeringens förslag: Utifrån de fömtsättningar som re­dogjorts för ovan anser regeringen att det är nödvändigt med ett kraftigt fi­nansiellt tillskott till avtalet för att därmed bibehålla intresset hos de övriga partema för att delta. Vi föreslår därför att staten fördubblar sitt bidrag för stöd till svensk filmproduktion m.m. genom att årligen bidra med 61,5 mil­joner kronor tUl film- och videoavtalets ändamål. Sveriges Television AB och Nordisk Television AB, som bidrar till stöd för svensk filmproduktion ge­nom i avtalet fastställda belopp, har accepterat att deras bidrag årligen räknas upp med ett index. Staten bör göra motsvarande åtagande. Regeringen anser därför att statens bidrag för stöd till svensk filmproduktion skall räknas upp enligt de regler som gäller för statiig bidragsverksamhet. Vi återkommer till anslagsberäkningen för tiden den 1 januari - den 31 juni 1993 i avsnitt 7.

Nedan redogörs översUctUgt för övriga delar av film- och videoavtalets in­nehåll.

5.2 Övrig finansiering och ändamålen i det nya filmavtalet

Det nya avtalet behandlar finansieringen av Filminstitutets stöd till svensk fUmproduktion samt visst stöd tUl biograf- och branschfrämjande verksamhe­ter. Institutets filmkulturella verksamhet berörs inte i avtalet utan kommer att finansieras helt av staten utanför avtalets ramar.

För filmbranschen innebär avtalet att den tio-procentiga biografavgiften kvarstår och att man sammantaget kommer att bidra med ca 75 miljoner kro­nor per år. För videobranschen sänks avgiftema för köp- respektive hyrvide-ogram från 15 respektive 40 kr till 5 respektive 30 kr. Fr.o.m. den 1 januari 1994 ändras avgiftema för köp- respektive hyrvideogram till 2,50 respektive

11

32,5 kr. Totak kommer videobranschens årliga bidrag, fömtsatt oförändrad    Prop. 1992/93:10 omsättning, att uppgå tiU 25 mUjoner kronor.

Avtalet innebär vidare att TV-företagen Sveriges Television AB och Nordisk Television AB ingår som nya avtalsparter. Företagen bidrar med to­talt 20 miljoner kronor, vilket är en fördubbling jämfört med det avtal som Sveriges Television i dag har med Filminstitutet. Nordisk Television bidrar med 5 miljoner kronor och Sveriges Television ökar sitt bidrag från 10 tUl 15 miljoner kronor. Fömtom ett årligt bidrag till institutet har TV-företagen ga­ranterat att årligen avsätta 22,5 miljoner kronor för samproduktioner, medfi­nansiering och köp av visningsrätter för fUm som erhåller stöd genom avtaleL

Sammantaget kommer det nya filmavtalet att generera uppskatmingsvis 190 miljoner kronor för verksamhetsåret 1993/94. Hur mycket som avtalet därefter kommer att inbringa till institutet beror dels på hur film- och video­branschen utvecklas dels på hur mycket produktionsstöd som återbetalas till Filminstitutet. De medel som tillförs Filminstitutet genom det nya avtalet skaU fördelas tUl fyra ändamål enligt nedan:

1.

4 % skaU användas för stöd tUl biograf- och videoverksamhet på mindre och medelstora orter.

2.

3 % skaU användas för stöd till samarbete mellan film- och videobranschen samt Sveriges Television AB och Nordisk Television AB.

3.

Styrelsen skaU avsätta ett belopp för institutets intemationeUa samarbete - i dag 9 miljoner kronor

4.

De medel som kvarstår sedan kostnadema för punkt 1 - 3 täckts, skall användas för stöd tiU svensk filmproduktion (produktionsstöd).

5.3 Fördelning av produktionsstödet

Stödet till svensk filmproduktion fördelas på två stödformer - ett förhands­stöd och ett efterhandsstöd. Stiftelsens styrelse har helhetsansvaret för att stöd utgår till såväl lång- som kortfilm samt för att behovet av dokumentär­film och film riktad tiU bam cx;h ungdom tiUgodoses.

Styrelsen skaU också ansvara för att filmer som erhåUer stöd från institutet och som ges ut som videogram görs tUlgängUga på gängse kommersiella vill­kor för aUa medlemmar i de branschorganisationer som är parter i avtalet.

Förhandsstödet

Enligt avtalet skall 75 % av det tillgänghga produktionsstödet avsättas tUl för­

handsstöd. Stödet får täcka högst 70 % av en films produktionskostnad, dock

inte utgå med mer än 8 miljoner kronor per film. Avser stödet en kortfilm får

stödandelen överstiga 70 % av produktionskostnaden men stödet får då inte

utgå med mer än 1 miljoner kronor per film. De maximala belopp som kan

utgå per film får årUgen justeras av stiftelsens styrelse.

j2

Förhandsstöd får endast utgå till sökande som kan visa upp en ambitiös    Prop. 1992/93:10 plan för spridning och visning i olUca visningsformer.

Förhandsstödet är återbetalningspliktigt. Återbetabiingen skall påbörjas när filmen har haft över 110 0(X) biografbesökare. Av de producentintäkter som härrör från biografbesök dämtöver tiU dess att producentema återfått sina in­satser skall tiU Filminstitutet betalas ett belopp som motsvarar ersättningen för en producentmsats som uppgår tUl 50 % procent av stödbeloppet. För intäkter från biografbesök dämtöver skall tUl stiftelsen återbetalas normal producen­tandel till dess att stödet är återbetalt. Avräkning av förhandsstödets återbe­talning skall ske tolv månader efter att filmen har haft biografpremiär.

Fördelning av förhandsstödet

Beslut om förhandsstöd fattas av styrelsen efter förslag från ett antal, av sty­relsen utnämnda, konsulenter. Konsulenterna skall ges en ekonomisk ram inom vilken de skall ha en stor personlig frihet att rekommendera stöd till olika fUmprojekt. Om styrelsen inte vill stödja ett projekt som rekommende­rats av en konsulent skall detta särskilt motiveras. De projekt som konsulen-tema kan stödja kan vara såväl produktion av film som stöd för olUca former av UtveckUngsarbete inför en fUmproduktion.

Ansvarsfördelningen meUan konsulentema skall vara sådan att den främjar en effektiv användning av tillgängliga produktionsstödsmedel men också ger de sökande en möjlighet att presentera samma projekt för flera konsulenter.

Kostnaden för eventuell administrativ eller konsmäriig assistans som en konsulent kan anse sig behöva skall rymmas inom den ekonomiska ram kon­sulenten tiUdelats.

Efterhandsstödet

Enligt avtalet skall 25 % av de medel som är tillgängliga för produktionsstöd avsättas tiU efterhandsstöd. Efterhandsstöd skall utgå med 4 miljoner kronor till filmer som haft 30 0(X) biografbesökare. Stödet ökar sedan successivt i proportion till antalet besökare till maximalt 8 miljoner kronor vid 110 000 biografbesökare. Har en film erhålUt förhandsstöd kan filmen endast få efter­handsstöd om filmen därigenom kan få ett högre stödbelopp. Stödet skall då utgå som mellanskillnaden mellan förhandsstödet och efterhandsstödet. Efterhandsstödet är inte återbetalningsplUaigL

5.4 Avtalets allmänna bestämmelser

Det nya filmavtalet skall gälla från den 1 januari 1993 till den 31 december 1998. Var part kan påkalla förhandlingar om förändringar i avtalet sedan avta­let varit i kraft i två år. Samtiiga parter måste emellertid vara överens om en eventuell förändring för att den skaU kimna genomföras.

13

Staten utser stiftelsens styrelse. Till ledamöter skall väljas personer med integritet och som sammantaget representerar den kunskap och erfarenhet som är relevant för stiftelsens verksamhet.

Prop. 1992/93:10

5.5. Bildandet av en stiftelse

Regeringens förslag: Partema i gällande filmavtal och TV-företa­gen bildar en stiftelse, Stiftelsen Svenska FUminstitutet. Staten anslår till stiftelsen - fömtom bidraget enligt det nya fihnavtalet - den egen­dom som staten äger genom konsortiet Filminstitutet

Skälen för regeringens förslag: Under beredningen av frågan om ett nytt filmavtal har Filminstitutets juridiska status granskats inom regerings­kansliet. Detta har skett bl. a. mot bakgmnd av att det inom justitiedeparte­mentet pågår ett arbete med en ny lag om stiftelser. I samband härmed har framkommit att det kan ifrågasättas om Filminstitutet rättsligt sett är en stif­telse.

Filminstitutet bildades år 1963 genom ett avtal mellan staten och film­branschen. Ett nytt filmavtal träffades år 1982, vilket föriängdes 1990. I de senare avtalen var, som ovan nämnts, även videobranschen avtalspart. Avtalen har reglerat Filminstitutets finansiering, men även dess ändamål och organisation. Ändamålet har angetts på olika sätt i avtalen. Enligt filmavtalen skaU, om ett nytt avtal inte träffas. Filminstitutet träda i lUcvidation om staten bestämmer det och vid en likvidation skall egendomen tUlskiftas staten att an­vändas för institutets allmänna ändamål.

Det finns inte ännu någon allmän lagstiftning om stiftelser i Sverige. Därför saknas en legaldefinition av begreppet stiftelse i svensk rätt. Det när­maste man kommer en sådan är den definition av begreppet som finns i lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser Enligt tiUsynslagen föreligger en stif­telse om "någon anslagit egendom att såsom självständig förmögenhet fortva-rande tjäna ett bestämt ändamål". Det innebär att det krävs två olUca rättshand­lingar för uppkomsten av en stiftelse i tillsynslagens mening: ett stiftelseför­ordnande och en förmögenhetsdisposition som sker i enlighet med förord­nandet.

De ovan nämnda fihnavtalen innehåller inte något åtagande från avtalspar­temas sida att skjuta till egendom till den avsedda stiftelsen. Avgifter till FUminstitutet har enUgt det första fUmavtalet betalats av anordnare av biograf­föreställningar och enligt de senare avtalen även av de som hyr ut eller säljer videogram. Dessa har inte varit parter i de olika filmavtalen. Det har i stället varit bl.a. branschorganisationer för dem som betalar avgifter. De andra or-gansationer som varit avtalsparter har inte skjutit till någon egendom. Inte heller staten har genom avtalen åtagit sig att skjuta tUl medel till Filminstitutet Mot bakgrund härav torde Filminstitutet inte vara att betrakta som en stiftelse

14

utan snarare som ett konsortium av sådant slag som rättsligt sett är ett enkelt bolag.

Ett enkelt bolag är inte en juridisk person. Om ett enkelt bolag vid ingå­ende av avtal använder en benämning varmed bolagsmännen samfäUt beteck­nas och det i denna benämning ingår ordet "stiftelse" svarar de bolagsmän med viUcas vetskap och vUja det har skett enligt 4 kap. 6 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag solidariskt för förbindelser gentemot den som varken insåg eller borde ha insett att benämningen avsåg ett enkelt bolag. Detta innebär att samtliga nuvarande delägare i konsortiet Filminstitutet, dvs. filmavtalets parter enUgt det nu gällande filmavtalet, juridiskt sett ansvarar för institutets skulder och andra förbindelser.

Filminstitutets verksamhet bör bedrivas av en juridisk person. Stiftelsen framstår som den mest ändamålsenliga organisationsformen. Därför har sta­ten och övriga parter i det nya filmavtalet träffat ett principavtal om att bUda en stiftelse, se bilaga 4. Enligt avtalet skall stiftelsen bildas av det nu gällande filmavtalets parter och TV-företagen Sveriges Television AB och Nordisk Television AB. De förstnämnda anslår till stiftelsen de tUlgångar som finns i konsortiet Fihninstitutet. Staten anslår dessutom, lUcsom TV-företagen, medel till stUtelsen enUgt det nya filmavtalet

Enligt avtalet skall stiftelsens syfte vara att främja värdefull svensk film­produktion, spridning och visning av värdefull film och bevarandet av filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse samt att verka för intema­tionellt samarbete i dessa avseenden. Avtalet innebär vidare att stiftelsen - un­der fömtsättning av erforderliga samtycken - skall överta ansvaret för de för­bindelser som konsortiet FUminstitutet ingått

Avtalet är träffat bl.a. under förbehåll av riksdagens godkännande. Först när erforderiiga godkännanden av avtalet föreligger kan stiftelsebildningen komma tiU stånd. Detta sker bl.a. genom att avtalspartema upprättar ett stiftel­seförordnande i vilket ytteriigare preciseras stiftelsens organisation och verk­samhet.

Prop. 1992/93:10

6 Stöd till den filmkulturella verksamheten

Regeringens bedömning: Utformningen av filminstitutets filmkul­turella verksamhet bör i framtiden vara ett resultat av de uppdrag som regeringen lämnar åt Filminstitutet inom det fihnkulturella området

Utredningens förslag: Filmutredningen föreslår att Filminstitutets filmkulturella verksamhet särskiljs från filmavtalet och att verksamheten i stället finansieras genom att staten upphandlar de filmkulturella tjänster som man anser värdefulla. Utredaren anser att ett sådant förslag skulle skapa en bättre ansvarsfördelning mellan partema och dessutom lägga en gmnd för en effektivare styming av institutet.

15

Filmutredningen konstaterar att man inte har haft möjlighet att inom de Prop. 1992/93: 10 givna tidsramarna, göra en djupare organisatorisk och ekonomisk utvärdering av FUminstitutets fUmkulturella verksamhet utan har istället valt att kommen­tera vissa delar av verksamheten. Utredarens allmänna uppfattning är dock att det finns möjUghet att bedriva Filminstitutets verksamheten på ett mer ratio­nellt sätt och att den nya styrelsen därför bör se över den nuvarande organisa­tionen.

Remissinstanserna: Den övervägande delen av remissinstansema är positiva tUl att staten tar över ansvaret för Filminstitutets filmkulturella verk­samhet Man menar att detta skulle tydliggöra ansvarsfördelning meUan avtal­spartema och staten. Filminstitutet självt avvisar emellertid tanken på en delad finansiering cx;h menar att staten och branschen bör ta ett delat ansvar för så­väl filmproduktion som den fUmkulturella verksamheten.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen instämmer i stort i de argument för ett statiigt ensamansvar som anförts av utredningen och ett stort antal remissinstanser. Vi viU särskUt poängtera vUcten av att det filmkul­turella området, lUcsom andra jämförbara verksamheter, garanteras en konti­nuitet och en säkrare intäktsutveckling än vad ett inordnande under ett mark­nadsberoende avtalsförhållande medger.

Regeringen anser att stödet tiU den filmkulturella verksamheten bör för­stärkas vilket framkommer i nedanstående avsnitt. Vi återkommer i avsnitt 7 till anslagsberäkningen för tiden 1 januari - 30 juni 1993, alltså det inneva­rande budgetåret.

Vi vill i detta sammanhang översiktiigt ta upp frågan om hur det statiiga filmkulturella ansvaret bör definieras och utvecklas.

Den verksamhet inom Filminstitutet som utgör gmnden för detta ansvar har byggts upp och utvecklats under snart tre decennier. Utvecklingen har skett inom två olUca finansieringsmiljöer; dels inom ramen för ett avtal, dels genom tillförsel av specialdestinerade statliga medel. De verksamheter som har byggts upp inom ramen för avtalet har inte bara bestämts av staten, utan hänsyn har också tagits tUl branschemas särskUda önskemål.

Dessa verksamheter skall nu samordnas och bör i detta sammanhang bU föremål för en samlad översyn vars slutresultat bör bli en precisering av det statiiga filmkulturella ansvaret Innan en sådan översyn har gjorts vill rege­ringen inte definiera det filmkulturella uppdrag vi har för avsikt att ge åt FUminstitutet

De riktlinjer som i det följande anges för FUminstitutets fUmkulturella upp­drag under perioden den I januari 1993 - den 30 juni 1994 är därför allmänt hållna och bör senare preciseras. Regeringen har för avsUct att ge styrelsen uppdraget att i en fördjupad anslagsframställning inför budgetåret 1994/95 utvärdera den nuvarande verksamheten och mot bakgmnd av en sådan analys lämna förslag till hur en framtida verksamhet skall definieras, utformas och finansieras.

Nedan redovisas tre utgångspurJcter som vi anser bör ligga till gmnd för

en sådan analys. Dessa utgångspunkter bör även kunna ligga till gmnd för

styrelsens val av mriktning under perioden fram tUl den I juU 1994.

.

A.   Verksamhetens inriktning bör bestämmas av vad som från statiig fUm-

poUtisk utgångspunkt är motiverat Som vi tidigare har anfört är en betydande

del av den nuvarande verksamheten framvuxen inom ramen för avtalet och

därvid bl.a. definierad utifrån branschintressen. 1 detta sammanhang bör

också noteras att vissa verksamheter tangerar och ibland går in på områden

som ansvarsmässigt hör hemma hos andra statiiga myndigheter. Vi tänker

därvid bl.a. på den verksamhet som bedrivs inom Arkivet för Ljud och Bild

samt Stockholms universitet

1 samtiiga nu anförda faU är det vUctigt att styrelsen anger vilka verksamhe­ter som kan anses ligga utanför statens kulturpolitiska ansvar. Det bör emel­lertid vara möjUgt för FUmmstitutet att även i en framtid bedriva verksamheter som inte är direkt hänförbara tiU ett sådant ansvar under fömtsättning att mot­svarande finansiella resurser tiUförs utifrån.

B.    Vidare bör frågan om verksamheter som redan nu bedrivs av

Filminstitutet, men som inte uttryckligen motsvarar ett uppdrag, vare sig

inom avtalets ram eUer via statens filmkulturella uppdragsgivning tas upp. Vi

tänker därvid bl.a. på ateljéverksamhet, viss filmlaboratorieverksamhet samt

biografverksamhet Styrelsen bör analysera om sådan verksamhet är kultur­

politiskt motiverad och fortsättningsvis skall bedrivas inom institutets ram.

Om styrelsen kommer fram till att sådana verksamheter även fortsättningsvis

bör ligga under institutets ansvar, bör detta ekonomiskt vara klart separerat

från övrig verksamhet och kravet bör vara att varje område skall täcka sina

egna kostnader. För fastighetsförvaltningen bör lUcnande principer gälla.

C.    Avslutningsvis bör tas upp problem som sammanhänger med att

Filminstitutet bedriver egen verksamhet på filmens område och fördelar bi­

drag tiU aktörer inom olUca delar av filmsektom samt att detta ibland har inne­

burit intressekollisioner. Som en huvudregel bör gälla att Filminstitutet inte

bör ägna sig åt aktiviteter som branschen eller organisationer på filmens om­

råde kan göra. Om detta av särskilda skäl blir nödvändigt - vi tänker främst

på import av bamfilm - bör institutet sträva efter en situation där den egna

aktiviteten mte gynnas framför aktörer som konkurrerar med institutet.

1 de följande avsnitten presenterar regeringen kortfattat Filminstitutets och Konstnärsnämndens filmkulturella verksamhetsområden. Områden samman­faller med de anslagsposter som regeringen fömtsätter utgår från anslaget Stöd till filmkulturell verksamhet

Prop. 1992/93:10

6.1  Arkivverksamhet

Regeringens förslag: Staten tar över ansvaret för finansieringen av Filmuistitutets arkivverksamhet.

Utredningens förslag: Utredaren har berört denna verksamhet endast genom att konstaterar att arkivering av rörUga bilder i dag sker på två ställen.

17

Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 10

dels på Filminstitutet dels på Arkivet för Ljud och Bild (ALB). Utredningen    Prop. 1992/93:10 anser att den nya styrelsen bör se över institutets arkivverksamhet för att klar­göra om ett närmare samarbete med ALB skulle kunna effektivisera verksam­heten.

Remissinstanserna: ALB väljer att inte i detalj kommentera utredarens förslag utan avvaktar resultatet av pliktleveransutredningen som beräknas vara klar under hösten.

Filminstitutet konstaterar att ALB uite arkiverar någon fUm på filmbas utan endast film överförd till videoband enligt pliktexemplarslagen. Filminstitutet påpekar att dess arkivverksamhet, till skillnad från ALB:s, huvudsakligen syftar till att bevara filmen i sin originalversion för att därmed kunna åter­skapa en autentisk visningssituation på biograf.

Skälen för regeringens förslag: Filmarkivets huvuduppgift är att be­vara det svenska filmarvet åt efterväriden. Fömtom ett rent filmhistoriskt in­tresse speglar filmen miljöer, samhällsliv och värderingar från en gången tid som är av stort historiskt intresse. FUmarkivet bygger sin verksamhet på dels arkivering och dels restaurering av äldre filmer. Arkivet innehåller i dag över 13 000 titiar och mottar årligen mellan 200 till 400 nya filmer för deposition. Under året har totalt 2 5(X) titiar lånats ut. Användare av arkivet är främst for­skare från institutionen för teater- och filmvetenskap vid Stockholms uni­versitet och Dramatiska Institutet samt Filminstitutets egen cinemateks-verksamhet

Restaurering av äldre filmer är nödvändig då dessa är gjorda på en nitrat-bas som är både självförstörande och dessutom mycket brandfarlig.

Som en naturlig del av arkivverksamheten finns Filminstitutets egen film­klubb - Cinemateket Hälften av Cinematekets utbud under det gångna året utgjordes av filmer från arkivet som pä detta sätt gjorts tillgängliga för en större allmänhet. Cinemateket visar också annan modem och klassisk film som inte når de svenska biograferna via den normala distributionen. Cinemateket har filialer i både Göteborg och Malmö och totalt 10 000 med­lemmar. Under 1991/92 hade man 60 000 besökare fördelade pä 1 200 före­ställningar.

Som komplement till såväl filmarkivet som cinemateksverksamheten fmns inom institutet en väl utbyggd dokumentationsavdelning. Avdelningen inbe­griper ett bibliotek, ett bild- och affischarkiv samt ett klipparkiv. Biblioteket är huvudbibliotek för filmlitteratur i Sverige och omfattar 36 000 böcker och 1 200 tidskrifter samt manuskript och textiistor tiU 9 000 svenska och utiänd­ska filmer.

Institutets arkivverksamhet inkluderar även ett videotek som svarar för ar­kivering av videofilmer samt ansvarar för den aUmänna videobevakningen.

Regeringen anser att det är av stor vUct att den film och det filmmaterial

som produceras i landet kan bevaras ät eftervärlden. Ett bidrag på 9 miljoner

kronor bör utgå för tiden den 1 januari - den 30 juni 1993 till den verksamhet

som beskrivits ovan. En sådan bidragsstorlek innebär på halvårsbasis en för­

stärkning på 0,75 miljoner kronor vilket garanterar att verksamheten kan

fortleva och utvecklas på ett gynnsamt sätt.

i o

Regeringen finner att vissa delar av Filminstitutets arkivverksamhet ligger mycket nära det arbete som ALB utför. Den nya styrelsen bör därför få i upp­drag att se över verksamheten för att klargöra om denna verksamhet på ett ef­fektivt sätt kan samordnas med den som ALB bedriver.

Prop. 1992/93:10

6.2 Publikationer och information

Regeringens förslag: Staten tar över ansvaret för finansieringen av Filminstitutets publikations- och informationsverksamhet

Utredningens förslag: Utredaren har inom detta område endast kom­menterat den internationella verksamheten. Han anser att stora delar av Filminstitutets intemationella verksamhet har sin motsvarighet i Svenska Institutet och menar att det föreUgger en risk för dubbelarbete.

Remissinstanserna: Filminstitutet hävdar att det finns en klar uppdel­ning av arbetsinsatser mellan Svenska Institutet och Filminstitutet. Filminstitutet svarar för försäljning och presentation av filmer vid de större festivalerna medan Svenska Institutet ansvarar för övrig representation.

Skälen för regeringens förslag: Filminstitutets informations- och förlagsavdelning har det övergripande ansvaret för att sprida kunskap om institutets verksamhet såväl extemt som intemt inom branschen. Utöver detta bedriver avdelningen en mindre förlagsverksamhet där den varje år utger Filmårsboken samt har en kontinuerlig utgivning av uppslagsverket Svensk Filmografi.

Avdelningen Teknisk information och utveckling har ansvar för att stödja och sprida kunskap om den tekniska utvecklingen inom video-, TV-, och fil­mområdet Verksamheten bedrivs främst genom utgivning av tidningen TM med fem nummer om året samt genom ett årUgen återkommande seminarium som behandlar de senaste nyhetema inom det tekniska medieområdet.

Tidskriften Chaplin utkommer med 6 nummer per år och är med sin upp­laga på drygt 5 

(XX) 

exemplar per år Nordens största fUmtidning.

Utlandsavdelningen representerar Sverige vid mtemationeUa festivaler och andra filmmanifestationer. Avdelningen har dels ansvaret för att sprida infor­mation om svensk film och dess aktörer, dels för att sälja rättigheter för svensk film. Avdelningen samarbetar vid vissa tillfällen med Svenska Institutet

Regeringen anser att Filminstitutets publiceringsverksamhet samt dess na­tionella och intemationella verksamhet vad det gäller att sprida kunskap om svensk fihn bör, under tiden fram tUl den fördjupade anslagsframställningen, bedrivas i en omfattning som motsvarar det som i dag gäller för verksamhe­ten. Det innebär att ett bidrag på 4,25 mUjoner kronor bör utgå till verksamhe­ten för tiden 1 januari till 30 juni 1993. Filminstitutet har i årets anslagsfram­ställning begärt 500 (XX) kr för täckande av de kostnader som kommer att

19

uppstå vid firandet av filmens 100-års jubileum. Regeringen anser att de eventueUa merkostnader som kan uppstå på gmnd av detta firande bör täckas inom ramen för den befintUga verksamheten.

Regeringen vill avslumingsvis betona att vad som ovan nämnts under av­snitt 6 punkt A särskUt bör beaktas inom denna verksamhet

Prop. 1992/93:10

6.3 Verksamhet riktad till bam och ungdom

Regeringens forslag: Staten tar över ansvaret för finansieringen av FUminstitutets verksamhet riktad till bam och ungdom.

Utredningen har inle särskUt behandlat delta område.

Skälen för regeringens förslag: Filminstitutets verksamhet riktad till bam och ungdom kan uppdelas pä en extem och en intem del. Inom den ex­tema delen fördelas stöd till verksamheter som bedrivs utanför Filminstitutets regi medan den intema verksamheten bedrivs av institutet självt

Inom den extema delen bedriver Filminstitutet sedan ett par år tillbaka stödprogram som syftar till att dels stimulera tillkomsten och driften av regio­nala medieverkstäder för bam och ungdom, dels utvidga det lokala utbudet av film genom att stödja en omfattande bam- och skolbioverksamhet

Visningsstöd och repertoarbreddningsstöd är andra former av extemt stöd som utgår från avdelningen. Visningsstödet gär i stor utsträckning ull organi­sationer som själva har filmverksamhet riktad till bam och ungdom medan re-pertoarbreddningsstödet kan sökas direkt av den lokale biografägaren som stöd tUl satsningar på värdefull film.

För att främja ett stort utbud av film riktad till bam och ungdom stödjer institutet extema rättighetsinnehavare för att dessa under en längre tid än vad som annars skulle varit kommersiellt försvarbart skall kunna behålla sina rät­tigheter. På detta sätt upprätthäller man ett basbeständ av filmklassiker för bam och ungdom i landet

Institutet bedriver en omfattande egen filmpedagogisk verksamhet riktad tiU bam och ungdom. Verksamheten består dels av en uppsökande verk-sam-het, dels av produktion av filmpedagogiskt material samt utgivning av tid­ningen "Tusen och en film". Tidningen är en filmpedagogisk lidskrift för bam och ungdom som distribueras till fasta prenumeranter samt via extema visningsorganisationer. Tidningen har en prenumererad upplaga pä 2 600 exemplar.

Filminstitutet bedriver vidare en egen import av bamfilm som ett led i sin strävan att bredda utbudet av bam- och ungdomsfilm i Sverige.

Intresset för film bland bam och ungdom är i dag större än det någonsin varit tidigare. Utbudet av film för dessa gmpper har ocksä ökat i och med de reklam- och betalfinansierade TV-kanalemas stora utbud av film.

20

Det är regeringens uppfattning att bam och ungdomar bör beredas möjlig­het att dels ta del av ett brett utbud av svensk och utländsk film, dels själva ges möjUghet att prova på att producera film.

Regeringen anser att FUminstitutets verksamhet inom detta område bör ha samma omfattning som den hittills haft, vilket innebär att den bör erhålla ett bidrag på 11 mUjoner kronor för tiden I januari - 30 juni 1993. Vi vill under­stryka att det naturliga engagemanget hos bam och ungdomar skall utgöra gmnden för dessa insatser.

Storstadsregionema erbjuder i dag ett relativt sett stort utbud av film- och videoaktiviteter. Det är därför av vikt att en stor del av tillgängliga medel an­vänds tUl extema stödinsatser för bam och ungdom ute i landet

Regeringen anser att minst 9 miljoner kronor av bidraget som utgår till verksamhet för bam och ungdom bör avsättas för stöd tUl extema verksamhe­ter.

Prop. 1992/93: 10

6.4 Främjande av spridning och visning av värdefull film

Regeringens forslag: Staten tar över ansvaret för finansieringen av Filminstitutets verksamhet för främjande av spridning och visning av värdefuU film.

Utredarens förslag: Inom detta område har utredaren endast berört Filminstitutets importverksamhet av film. Utredaren konstaterar att FUminstitutet bedriver egen import av film samtidigt som man stödjer extema importörer av fihn och därmed konkurrerar med sina egna bidragsmottagare. Utredningen anser inte att institutet skall importera film utan att man i stället skall inrikta sig på att stimulera andra fria importörer att utveckla sin verk­samhet

Remissinstanserna: Filminstitutet, Filmstudiorörelsen och Svenska Teaterförbundet motsätter sig utredningens förslag om att avveckla institutets filmimportverksamhet Instansema menar att institutets verksamhet inte kon­kurrerar med andra importörers verksamhet utan i stäUet kompletterar dessa.

OFF, Göteborgs Filmfestival, FoUcets Bio, FilmCenlmm, Föreningen för animerad film, Sveriges Filmuthyrareförening m.fl. anser att institutets im­port av vuxenfihn bör avvecklas och att de medel som går till denna verksam­het i stället skaU kanaUseras som stöd tiU fria importörer av kvalitetsfilm.

Folkets Bio och Filmuthyrareföreningen, som båda representerar extema filmimportörer, anser dessutom att institutets importverksamhet inte bedrivs på konkurrensneutt-ala viUkor.

Skälen för regeringens förslag: Liksom verksamheten riktad till bam och ungdom kan denna verksamhet också indelas i en intem och en ex­tem del.

De extema stöd som utgår från avdelningen är import- och lanseringsstöd, visningsstöd samt repertoarbreddningsstöd. Samtiiga dessa extema stödpro-

21

gram har presenterats under föregående avsnitt och har samma form och syfte    Prop. 1992/93:10 här frånsett att de här avser vuxenfilm. Utöver dessa stöd finns inom denna del ett stöd tiU återkommande kortfilmsmanifestationer.

Filminstitutet bedriver ett omfattande eget regionalt filmutvecklingsarbete för att stödja filmens roll i del lokala kullurUvel. Arbetet är rikstäckande och syftar tiU att stärka samspelet mellan biografer, föreningar och kommuner och till att hitta metoder för att öka publiken på biografema samt att bredda utbu­det av film.

För att bredda utbudet av film bedriver institutet också en egen distribu­tionsverksamhet för såväl lång- som kortfilm. Verksamheten bedrivs på så sätt att man köper in rättigheter för nyproducerade filmer, dels övertar rättig­heter för äldre filmer när andra distributörer på kommersiella villkor inle är villiga att föriänga rättighetema. Verksamheten har lett till att institutet har kunnat bygga upp en bank av filmer som man kan erbjuda biografer, skolor och institutioner att hyra.

Främjandet av visning och spridning av värdefull film utgör en central del i Filminstitutets filmkulturella verksamhet. Regeringen anser att verksamheten bör fortsätta i samma omfattning som tidigare, vilket innebär att den bör er­hålla ett bidrag på 6 miljoner kronor för tiden den I januari - den 30 juni 1993.

Filminstitutet begär i sin anslagsframställning för budgetåret 1993/94 en förstärkning på 2,5 miljoner kronor för införandet av ett nytt stödprogram för att stödja uppkomsten av regionala filmverksläder ute i landet. Regeringen anser inte att det i dagsläget finns en tillräckligt genomarbetad behovsanalys för att införa ett sådant nytt stödprogram.

Filminstitutet har tidigare bedrivit en egen import av vuxenfilm. Denna im­portverksamhet är exempel på sådan verksamhet som bedrivs såväl av institu­tet som av andra extema aktörer. Som framgår under avsnitt 6 punkt C anser regeringen att Filminstitutet inte skall bedriva sådana verksamheter som be­drivs eller kan bedrivas av andra visningsorganisationer eller företag. Vad gäller institutets filmimport har denna problematik accentuerats genom att flera fria fihnimportörer hävdar att Filminstitutets verksamhet har bedrivits på ett sätt som mte ansetts vara konkurrensneutralt gentemot övriga importörer.

Mot bakgrund av vad som framkommit ovan anser regeringen att FUminstitutets importverksamhet av vuxenfihn bör avvecklas. Det medel som härigenom frigörs bör i stäUet förstärka stödet tUl extema filmimportörer.

Sammantaget bör Filminstitutets avsätta minst 2 miljoner kronor för im­port- och lanseringsstöd för tiden 1 januari tiU 30 juni 1993, viUcet innebär en kraftig förstärkning av stödet jämfört med dess nuvarande omfattning. Övrig extem verksamhet bör bedrivas i samma omfatttiing som tidigare.

22

6.5 Styrelse och ledning

Prop. 1992/93:10

Regeringens förslag: Staten lämnar bidrag till finansieringen av Filminstitutets ledning och styrelse motsvarande den del av institutets totala verksamhet som avser det fihnkultureUa uppdraget.

Skälen till regeringens förslag: Den dagliga ledningen för institutet sköts av en verkställande direktör. Till sin hjälp har denne en vice verkstäl­lande direktör som också fungerar som administtativ chef för verksamheten. Institutets ledning utses av dess styrelse.

Som rådgivande organ har instittitets ledning och styrelse förvaltningsrådet som består av representanter för olika intressegmpper inom film, TV, och vi­deobranschen.

I avvaktan på den fördjupade anslagsframställningen inför budgetåret 1994/95 beräknar regeringen att 2 miljoner kronor bör utgå till ledning och styrelse vad gäUer den filmkulturella verksamheten.

6.6 Administrativ service

Regeringens förslag: Staten lämnar bidrag till finansieringen av Fihninstitutets administrativa service motsvarande den del av institutets totala verksamhet som avser det filmkultureUa uppdraget.

Skälen till regeringens förslag: Verksamheten innefattar en perso­nal- och en ekonomiavdelning som bedriver normala för sådana avdelningar förekommande arbetsuppgifter.

Till verksamheten hör också reception, vaktmästeri, transport och FUmhusets egna biografer. Kostnadema för dessa avdelningar belastar dock inte denna verksamhet utan fördelas ut på institutets övriga verksamheter.

Regeringen anser att institutets administrativa service i stort bör ha samma omfattning som tidigare. Till verksamheten bör därför utgå ett bidrag på 785 (X)0 kronor för tiden 1 januari - 30 juni 1993. Regeringen utgår vidare ifrån att verksamheten tillskjuts medel från de områden som nedan presenteras under avsnitt 6.7. Regeringen bedömer att den administrativa servicen på detta sätt kan tUlskjutas ytterUgare 1,75 miljoner kronor för tiden den 1 januari - den 30 juni 1993.

Inför kommande verksamhetsår bör den nya styrelsen se över institutets administrativa service för att klargöra hur verksamheten bör utformas för att bäst tjäna sitt syfte.

23

6.7  Affärsdrivande verksamheter m.m.

Prop. 1992/93:10

Inom Filminstitutet finns det ett antal verksamheter som bedrivs under näst intill kommersiella villkor. Dessa verksamheter är filmhusateljéerna, Rotebrolaboratoriet fastighetsavdelningen samt institutets extema biografer i Stockholm, Göteborg och Malmö.

Gemensamt för dessa verksamheter är att de får betydande intäkter från privatkunder, företag eller institutioner som nyttjar deras tjänster. Sammantaget beräknas dessa verksamheter ge en vinst med 3,5 miljoner kro­nor för verksamhetsåret 1993/94. Som berörts ovan anser regeringen att dessa medel bör tiUföras avdelningen för admirustt-ativ service.

Filmhusateljéema är sedan år 1991 ett dotterbolag som ägs till fullo av Filminstitutet Verksamheten är föriagd tiU Filmhuset där man bedriver ut­hyming av ateljéer, teknisk utmstning samt biträder med ateljépersonal. Verksamheten bedrivs på fullt kommersieUa villkor.

Rotebrolaboratoriet renoverar skadad film men bedriver också en verk­samhet som syftar till att förebygga skador och slitage på filmer. Vidare er­bjuder man museer och andra institutioner reprofotografering.

FUminstitutets fastighetsavdelning är den avdelning inom institutet som ger störst överskott, ca 4,5 miljoner kronor per år. Överskottet beror på det fak­tum att man hyr ut nästan halva Filmhuset till andra verksamheter; största hy­resgästen är Dramatiska Institutet. FUminstitutet har meddelat att avgiften för tomträttsavgälden kommer att höjas med ca 2,5 miljoner kronor och att man som kompensation för detta har för avsUct att kräva höjda anslag.

Regeringen anser att en eventuell höjning av tomträttsavgälden skall, lik­som alla icke förväntade merkostnader, bemötas med allmänna besparingar av institutets verksamhet mom ramen för de prioriteringar som satts upp.

Filminstitutets extema biografverksamhet i Stockholm, Göteborg och Malmö har delvis tillkommit som ett led i den egna distributions-verksamhe­ten. Genom att vara både distributör och biografägare kan institutet garantera visning av filmer man köpt in. En annan orsak tiU institutets biografverksam­heten är att man inte äger visningsrättighetema till alla de äldre filmer som man har i sitt arkiv. Dessa filmer kan därför endast visas för sluma sällskap i egna biografer.

6.8 Bidrag till konstnärsnämndens filmstöd

Regeringens bedömning: Staten bibehåller ansvaret för finansie­ringen av Konsttiärsnämndens stöd tUl kortfilmsproduktion m.m.

Utredarens förslag: Filmutredningen anser att staten stöd tUl filmpro­duktion umyttjas bäst om det koncentreras tUl Filminstitutet och menar därför att det StatUga stödet tiU konsmärsnämndens kortfilmsstöd bör avvecklas.

24

Remissinstanserna: Remissinstansema är övervägande positiva tiU ett fortsatt statiigt bidrag tUl Konstnärsnämndens stöd tiU kortfilmsproduktion.

Skälen för regeringens bedömning: Konstnärsnämndens filmstöd är ett projektstöd som främst inriktas mot stöd för produktion av kortfilm. Under hösten 1992 fördelades stödet på 19 olUca projekt

Konstnärsnämnden konstaterar i sin anslagsframstäUning för budgetåret 1993/94 att efterfrågan på filmstödet vida överstiger dess storlek och begär därför en förstärkning av stödet med 2,1 miljoner kronor

Regeringen anser det värdefullt att det finns en miljö utanför FUminstitutet tiU viUcen filmare kan vända sig för att söka stöd för sina kortfilmsprojekt. Vi anser därför att det stafliga stödet tUl Konstnärsnämnden bör kvarstå i samma omfatming som hittiUs varit fallet. Medel för för verksamheten vad avser för­sta halvåret 1993 finns budgeterade under anslaget Fihnstöd.

Prop. 1992/93:10

7 Anslagsfrågor

Regeringen förslag: Anslaget till Filmstöd ersätts fr.o.m. nästa budgetår av två nya anslag. Stöd till svensk filmproduktion m.m. samt Stöd tiU filmkultureU verksamhet. För dessa ändamål under tiden I januari till 30 juni 1993 anslås två mot­svarande anslag på tilläggsbudget om 30 750 000 kr respektive 16 035 000 kr.

Skälen för regeringens förslag: I statsbudgeten för budgetåret 1992/93 finns under elfte huvudtitelns uppfört ett reservationsanslag. Filmstöd, på 65 513 000 kr. Då det nya filmavtalet väsentiigen förändrar det statiiga filmstödets utformning bör stödet i fortsätmingen, dvs. från och med nästa statsbudget delas upp på två oUka anslag, kallade Stöd tiU svensk film­produktion m.m. samt Stöd tUl filmkulturell verksamhet.

I avvaktan på ett nytt film- och videoavtal har utbetalningar från det nuva­rande anslaget skett endast för perioden den 1 juti - den 31 december 1992. Anslaget har därvid belastats med sammanlagt 33 399 000 kr för de olUca stödformema varför det nu återstår 32 114 000 kr att disponera under resten av budgetåret 1992/93. Ändamålet med vissa anslagsposter under anslaget kommer att finnas kvar i det nya bidragssystemet Detta gäller anslagspos­tema Främjande och spridning av värdefull film. Filmkulturella insatser för bam och ungdom samt Bidrag till projekt på filmområdet, den sistnämnda posten disponeras av Konstnärsnämnden. De ifrågavarande anslagspostema bör därför kunna användas för sådana ändamål under resten av innevarande budgetår. Även om ändamålet för anslagspostema tre och fem kvarstår, avser postema delvis andra verksamheter för resterande del av budgetåret, vilket förklarar skillnaden i anslagspostemas storlek mellan första och andra delen av budgetåret.

25

För övriga delar av det nya filmstödet finns däremot inte direkta motsva­righeter på det nuvarande anslaget Filmstöd. Därför bör medel för dessa tas upp på de två nya anslag som fr.o.m. nästa budgetår skaU inrymma hela fihnstödet. På det sättet kommer eventtieUa anslagsbehålhimgar att direkt flyta in i på rätt anslag vid det kommande budgetårsskiftet

Medelsbehovet för budgetåret 1992/93 framgår av följande sammanställ­ning. Det är att märka att anslaget Filmstöd kommer att belastas med endast 51513 000 kr under innevarande budgetår och att det följaktiigen uppkom­mer en besparing på 14 0(X) 000 kr i förhåUande tiU det belopp med viUcet det anslaget finns uppfört i statsbudgeten. Denna besparing bör dras ifrån be­gärda anslagsbelopp på tUläggsbudget när merkosmaden för det nya filmavta­let under innevarande budgetår räknas fram.

Prop. 1992/93:10

Budgetåret 1992/93

1992 juU-december

1993

januari-juni Regeringens förslag

Bidrag från anslaget Filmstöd

1.

Bidrag till Filmfonden

15 080 000

2.

Produktionsgarantier Ull svensk kortfilm

I 828 000

3.

Främjande och spridning av VärdefuU film

5 538 000              6 000 000

4.

Bidrag till filmkulturella ändamäl

3 586 000

5.

Filmkulttirella insatser för bara och ungdom

3 653 000            11 000 000

6.

Stöd till biografer

2 600 000

7.

Bidrag Ull projekt på filmområdet

1 114 000              1 114 000

Beräknade bidrag från anslaget Stöd till svensk

filmproduktion m.m.

Statsbidrag Ull film- och videoavtalet

30 750 000

Beräknade bidrag från anslaget Stöd tiU film-

kulturell verksamhet

Arkivverksamhet

9000 000

PubUkaUoner och information

4 250000

Styrelse och ledning

2000000

AdministraUv service

785 000

Summa

33 399 000

64 899 000

Det nya fUmavtalet leder tiU en helårskosmad för staten på 129 798 000 kr, vilket innebär en ökning med 63 000 000 kr i förhållande till det tidigare. Regeringen återkommer i 1993 års budgetproposition när det gäller medels­behovet för budgetåret 1993/94.

26

8 Ärendet till riksdagen

Prop. 1992/93: lo

Regeringen föreslår att riksdagen

1.         godkänner de ekonomiska förplUctelser som följer av det nya film- och

videoavtalet (avsnitt 5.1)

2.

bemyndigar regeringen att medverka vid bildandet av stiftelsen Svenska FUminstitutet i enlighet med särskUt avtal (avsnitt 5.5).

3.

godkänner att staten övertar ansvaret för finansieringen av olUca filmkultureUa verksamheter hos Filminstitutet (avsnitt 6.1 - 6.4).

4.

godkänner gmndema för bidragsgivnuig tdl fmansieringen av Filminstitutets styrelse och ledning samt admmistt-ativa service (avsnitt 6.5 och 6.6).

5.

till Stöd till svensk filmproduktion mm. på tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret 1992/93 under elfte huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på 30 750 000 kr (avsnitt 7).

6.

till Stöd tiU filmkultureU verksamhet på tiUäggsbudget tiU statsbudgeten för budgetåret 1992/93 under elfte huvudtitehi anvisar ett reservationsanslag på 16 035 (X)0 kr (avsnitt 7).

27

Utredningens sammanfattning av betänkandet

Prop. 1992/93: lo

filmproduktion och filmkulturell verksamhet i

''8 

Sverige (SOU 1991:105)

I utrednmgens direktiv mgår det att jag skall belysa behovet av ett stafligt an­svarstagande inom filmområdet, samt att redovisa altemativa modeller för framtida kulturpolitiska insatser. Dessutom ingår det i uppdraget att analysera det nuvarande filmstödet och att belysa fömtsättningama för ett nytt film- och videoavtal.

1  Utgångspunkter för arbetet

lag har arbetat med följande utgångspunkter i samband med utredmngens ge­nomförande.

Svensk film har finansieringsproblem

Svensk film har finansieringsproblem genom att intäktema till Filminstitutet minskar. Detta har inneburit att jag har sökt efter nya och stabUa intäktskällor för institutet.

Effektiviteten i stödsystemet har ifrågasatts

Allt fler hävdar att konstruktionen av nuvarande stödsystem varken stimulerar produktionen av kvalitetsfilm eller ger något stöd för att utveckla en lönsam fUmindustri.

Filminstitutets organisation har ifrågasatts

Filminstitutets verksamhet innefattar ett stort antal områden. Institutet delar både ut stöd till filmproduktion och är själv involverad som finansiär och producent Institutet lämnar stöd för import av utiändsk ftim till Sverige, men uppträder också själv som importör. Institutet ansvarar också för hela den s.k.fUmkulturella verksamheten.

Det har inte varit möjligt att värdera effektiviteten i Filminstitutets verk­samhet på den korta tid som stått till mitt förfogande. En viktig del i mina förslag är dock att jag anser att Filminstitutets verksamhet tydligare bör upp­delas, så att frågor som berör stödet tUl fihnproduktion hanteras tydUgt avskilt från de filmkulturella frågoma. lag anser vidare att styrelsen skall få ett tydli­gare ansvar för hela verksamheten.

Genom de förslag till finansiering som lämnas kommer styrelse och led­

ning att ges bättre fömtsättningar att också bedöma effektiviteten i verksamhe­

ten. Jag fömtsätter att den styrelse som utses är beredd att ta detta större an­

svar.

28

Krav på kvalitet Förutsätter en lönsam svensk fllmindustri

Prop. 1992/93: 10

Bilaga 1

Den svenska filmpoliliken syftar tiU att stimulera produktion och distribution

av värdefull svensk film. Detta antas av en del stå i motsats tiU att den film som produceras också skall vara kommersieUt lönsam. Jag anser att det sven­ska stödet för svensk filmproduktion också i fortsättningen skall baseras på önskemål om att stödet skaU stimulera produktion av konsmärligt värdefuU film. Samtidigt står det fullständigt klart att inget stödsystem ensamt kan ga­rantera att det i framtiden ges möjligheter för svensk filmproduktion. Ett stödsystem måste också stimulera till produktion och marknadsföring av fil­mer som drar en sådan publik att rimlig lönsamhet kan uppnås i branschen. Först då skapas fömtsättningar för en långsUctig uthållig svensk filmproduk­tion.

Nuvarande ägarstruktur är oförändrad

Del har inte legat inom ramen för utredningen att analysera den svenska bio-grafstmkturen bl.a. med avseende på ägarstmkturen och konkurrensförhål­landena, varför jag har arbetat med fömtsättningen att biografstmkturen är oförändrad. Det är dock värt att påpeka att de båda stora biografkedjoma sva­rar för ca 70 % av marknaden om man räknar antalet biografbesökare.

2 Sammanfattning av utredningens förslag

Ett nytt fllmavtal bör och kan träffas

Jag har haft i uppdrag att föra formella förhandlingar med olika parter Efter omfattande samtal och överläggningar anser jag att del finns förutsättningar för ett nytt film- och videoavtal, samt att det finns fömtsättningar för en stabil finansiering av Filminstitutets verksamhet. Utan ett samarbetsavtal mellan staten och branschens parter finns det små fömtsättningar för en svensk film­produktion. Etl sådant altemativ har jag bedömt vara vare sig önskvärt eller realistiskt Sverige skulle då riskera att inom Europa vara det enda land som inte hade en egen filmproduktion. I kapitel 7 beskriver jag möjligheten för att staten tar över ansvaret för finansieringen av FUminstitutet Ett sådant altema­tiv är ekonomiskt genomförbart med de fömtsättningar jag redovisar. Jag fömtsätter dock att mitt förstahandsaltemativ kan genomföras.

Nya  finansieringskällor

Jag föreslår att upphovsrättslagen ändras, så att det utgår en ersättning till

upphovsmännen för den hemkopiering som sker. Ersättningen till upphovs­

männen bör ske genom en upphovsrättslig avgift på oinspelade video- och

ljudkassetter. Avgiften föreslås bli arton kronor per videokassett och två kro­

nor per ljudkassett. Det ligger inte inom ramen för mitt utredningsuppdrag alt

29

självständigt utreda den upphovsrätisliga lagstiftningen. Mitt förslag till än- Prop. 1992/93:10 dring av upphovsrättslagen läggs fram under fömtsättning att upphovsmän- Bilaga 1 nen är beredda att avsätta en del av sin ersättning tUl Fihninstitutet Det ligger i upphovsmännens egna intressen att stödja den svenska filmproduktionen. Efter överläggningar med de upphovsrättsliga organisationema bedömer jag att minst 40 % av den upphovsrättsligt gmndade ersättningen för videokasset­ter kan avsättas tiU Filminstitutet

De nuvarande avtalspartema fömtsätts lämna bidrag i samma omfatming som nu.

Förslaget innebär vidare att Sveriges Television AB och Nordisk Television AB blir nya avtalsparter och att de deltager på lUca viUkor. Ett rim­ligt årUgt bidrag från Sveriges Television AB är 20 miljoner kronor och från Nordisk Television AB 10 miljoner kronor TiUskottet från den upphovsrätts­liga avgiften cx;h från televisionsföretagen på sammanlagt ca 93 miljoner kro­nor innebär att institutet får en ny långsiktig finansieringsgmnd, som är ett vUlkor för att den svenska filmproduktionen skall få en tiUräckUg omfattning.

Ett nytt stödsystem

Jag föreslår att det införs ett nytt stödsystem för den svenska filmen. Mitt förslag innebär att det kommer att finnas ett förhandsstöd och ett efterhands­stöd och att de i kronor räknat blh lika stora.

Förhandsstöd

Förhandsstödet består av stöd för spelfilm och ett särskilt stöd för kortfilm. I förhandsstödet för spelfilm ingår både stöd för traditionell spelfilm och s.k. dokumentärfilm. Också stödet till kortfilm inrymmer stöd till alla slags kort­filmer inkl. dokumentära kortfilmer. På samma sätt ingår i dessa stödformer stöd tiU filmer för bam och ungdom. Jag fömtsätter att Fihninstitutets styrelse särskilt bevakar att filmer för bam och ungdom utvecklas och produceras.

För spelfilm gäller att förhandsstödet kan utgå med högst 80 % av pro-duktionskoslnaden och vara högst 10 miljoner kronor. Jag förutsätter att samma krav på kvalitet som hittiUs har uppställts skall gäUa och att därför be­greppet "värdefull" spelfilm kan kvarstå.

Innan förhandsstödets ram skall det avsättas resurser för distribution och marknadsföring. En riktpunkt för filmens distribution bör vara att den kan ha premiär på åtminstone tio platser samtidigt

Totalt beräknas förhandsstödet kunna uppgå tiU 85 miljoner kronor per år, varav 26 miljoner kronor utgör stöd tiU svensk kortfilm.

Efierhandsstöd

Efterhandsstödet för spelfihn beräknas uppgå tiU 85 mUjoner kronor och varje

fUm kan få ett maximalt stöd på 8 miljoner kronor. En fömtsättning för att

efterhandsstöd skall utgå är att filmen har fått en biografpublik på minst 30

30

000 betalande besökare. Har den publiksiffran uppnåtts utgår ett stöd på 4    Prop. 1992/93: 10 milj.kr. för att successivt öka till 8 miljoner kronor när publik.siffran är 110    Bilaga 1 000 betalande besökare.

Övriga stödformer

Branschslödet ökar och i synnerhet ökar biografslödet Biografstödet kom­pletteras med ett stöd som innebär att biografema får ett stöd i relation tUl sin publUc. Förslaget innebär att också de biografer som inte betalar någon avgift till Filminstitutet får ett visst stöd för sin verksamhet Summan av dessa stö­dinsatser innebär att det ekonomiska stödet till den svenska filmen ökar kraf­tigt I nuläget kan stödet beräknas till ca 92 milj.kr., viUcel skall jämföras med mitt förslag att stödet skall vara ca 170 mUj.kr. En sådan ökning ger erforder­liga ekonomiska resurser för en framgångsrik svensk fUmproduktion.

Ökat ansvar för stiftelsens styrelse

Stiftelsens styrelse får ökat ansvar och ökad självständighet. Enligt min upp­fatming är detta en vUctig fömtsättning för all styrelse och ledning skall kunna ta ansvar för helheten och därmed också för effektiviteten både ifråga om filmstödet och institutets egen verksamhet. Styrelsen bör därför få en mer självständig sammansättning. Detta innebär bl.a. att styrelsen inle skall ha en sammansätming där avtalels parter är representerade.

För den konstnärliga bedömningen av filmer som skall få förhandsstöd skall institutet ha anställda konsulenter. Konsulentema skall ha tidsbegrän­sade anställningar pä högst tre år.

Staten Finansierar den fllmkulturella verksamheten

I mitt förslag tUl nytt film- och videoavtal föreslår jag att genom avtalet finan­sieras enbart produktion av film, samt visst branschstöd och ett visst bio-grafslöd. Det innebär att det inte avsätts några medel för den filmkulturella verksamheten och att staten inte lämnar några bidrag till avtalets ändamål. Slaten svarar i stället helt för den fihnkultureUa verksamheten. Jag räknar med att staten bibehåller sitt totala ekonomiska stöd och att det stödet avsätts för filmkulturella ändamål. Stödet är för budgetåret 1991/92 64 299 000 kr och det ger erforderligt utrymme för en filmkulturell verksamhet Genom en än­drad ansvarsfördelning finns det icke oväsentUga rationaUseringsmöjligheter, varför den totala filmkulturella verksamheten bör kunna öka. Filminstitutet bör tex. inte skaffa sig ytterligare egna biografer och bör inte heller bedriva en egen importverksamhet av film. Jag fömtsätter att statens beställning av innehållet i den filmkulturella verksamheten blir målstyrd och långsiktig. Del bör inte ankomma på staten att föreskriva medlen för Filminstitutet tex. i form av antal tjänster m.m.

31

Ett helt statligt finansierat alternativ

Prop. 1992/93:10

Visar del sig inle möjligt att få till stånd ett nytt film- och videoavtal föreslår jag att finansieringen av verksamheten i sin helhet blir ett statiigt ansvar. I ett StatUgt altemativ utgår jag ifrån att verksamheten skall ha samma omfattning, som jag skissat i avtalsaltemativet Jag föreslår att staten finansierar ett sådant altemativ genom att biografbiljetter beläggs med mervärdesskatt och att den särskilda skatten på videokassetter bibehålls.

32

Sammanställning av remissytranden över

Prop. 1992/93:10

betänkandet filmproduktion och filmkulturell

''s*

verksamhet i Sverige (SOU 1991:105)

1 Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av Riksskatteverket, Generaltullstyrelsen, Kabelnämnden, Arkivet för ljud och bild. Kommers­kollegiet, Konsumentverket, Statens Pris- och konkurrensverk. Juridiska fa­kulteten vid Stockholms universitet. Konstnärsnämnden, Riksföreningen Våra Gårdar, FoUcets Husföreningamas Riksorganisation, Sveriges biografä-garförbund, Sveriges Filmuthyrareförening, Föreningen Sveriges Filmprodu­center, Svenska Videodistributörers Förening, Videohandelns samarbetsor­ganisation, Videouthyramas samarbetsorganisation, Sveriges Television, Nordisk Television AB, TV 1000, Stiftelsen Svenska FUminstitutet, Göteborg filmfestival. Riksföreningen Folkets Bio, Filmcenimm, Sveriges Förenade Filmstudios, Sveriges förenade barn- och ungdomsfilmstudios, Bygde­gårdamas Riksförbund, Copyswede, Svenska Tonsättares Intemationella Musikbyrå (STIM), Svenska Artisters och Musikers Intresseorganisation (SAMI), Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS), Svenska gmppen av The Intemational Federation of Producers of Phonograms and Videograms (IFPI), Svenska Teaterförbundet, Sveriges Dramatikerförbund, Svenska Kvinnors Filmförbund, Oberoende Filmares Förbund (OFF), Grossistförbundet Svensk Handel och Sveriges Köp­mannaförbund.

Härutöver har skrivelser som berör utredningen inkommh från Unga Ömars Riksförbund, Olympia film, Svenska Institutet, Radiobranschens samarbetsråd, Göta film, Filmpool Nord, Föreningen för animerad film. Visningsnämnden samt en gmpp välkända filmare, Roy[REDACTED_EFTERNAMN], Agneta Elers-Jarleman, Stefan[REDACTED_EFTERNAMN], Stig[REDACTED_EFTERNAMN], Jan[REDACTED_EFTERNAMN], Christina Olofson, Suzanne Osten, Göran du Rées, Jan Troell, Bo Widerberg (nedan benämnda Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl.)

Radiobranschens samarbetsråd och Grossistförbundet Svensk Handel in­stämmer i det yttrande som lämnats av Svenska Magnetband Instimtet

Copyswede, STIM, SAMI, KLYS och IFPI har lämnat ett gemensamt ytt­rande i frågan om upphovsrätlsUg avgift på tomkassetter. TiU yttrandet har bi­fogats ett avtal mellan Copyswede, IFPI och Föreningen Sveriges Film-pro­ducenter rörande fördelningen av de avgifter som skulle inkomma om utred­ningens förslag om upphovsrätisliga avgifter genomfördes.

33

3 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 10

2   Inledning

Prop. 1992/93:10

Bilaga 2 

Allmänt om remissvaren

Av de 52 remissinstanser som beretts möjlighet att yttra sig över filmutred­ningens slutbetänkande har 40 instanser inkommit med yttranden. Hämtöver har 9 spontana skrivelser inkommit med anledning av utredningen.

Förslaget om en upphovsrättslig avgift på tomkassetler samt de föreslagna förändringama vad gäller fördelningen av produktionsstödei är de frågor som generellt upptagit den största delen av remissinstansemas svar.

De statliga myndighetema har främst inriktat sig på problematiken runt den föreslagna upphovsrättsliga avgiften medan film- och visnings organisa­tionema också lagt stor vikt vid de övriga finansiella och filmkulturella frå­goma. Många av avtalspartema hänvisar till de kommande förhandlingama och har därför valt att vara mycket kortfattade i sina remissvar.

Utredningen får av flera film- och visningsorganisationer lovord för sin beskrivning av kort- och dokumentärfilmens betydelse inom svensk film. Samma instanser är samtidigt kritiska till utredningens avsaknad av en ge­nomgripande analys av problemen inom svensk film i dag. Den konstmktion som föreslås i utredningen anses i allt för hög utsträckning påminna om den nuvarande modellen. Vissa filmare och visningsorganisationer hävdar all ut­redningen i många stycken inle följt sina direktiv och därför till viss del bör kompletteras, framförallt anser man att problemen inom distributionssidan måste belysas mer ingående.

Videobranschens remissinstanser är kritiska till att utredningen inte på ett tydligare sätt speglar det ståndpunkter som man deklarerat vid underhands­kontakter med utredaren.

Sammanfattning av remissinstansemas reaktioner

Förslaget om en tomkasseuavgift bemöts positivt av de flesta remissinstan­sema. Flertalet statiiga myndigheter är dock kritiska till avgiften. Dessa häv­dar att förslaget i princip handlar om att återinföra kassetlskatten, vilket man inte anser att det fmns skäl att göra.

Vad det gäUer den övriga finansieringen av filmstödet anser huvuddelen av film- och visningsorganisationerna att staten kraftigt bör höja sitt anslag. Flertalet av dessa remissinstanser jämför filmstödet med det mångdubbelt större teaterstödet. 90 miljoner kronor nämns av många som en rimlig nivå för det direkta statiiga stödet. Vidare anser dessa instanser att staten på ett tydligare sätt än i dag bör ta ett helhetsansvar för såväl filmproduktionen som för den filmkulturella verksamheten. På detta sätt hoppas man att filmstödel i framtiden ska bli mmdre beroende av film- och videoavtalet än det är i dag.

TV-bolagen och videoorganisationema tycker aUa att de föreslagna avgif­tema tUl Filmmstitutel är för höga och menar att deras behållning av avtalet är för litet. SamtUga deklarerar emellertid att de är intresserade av att delta i de kommande förhandlingama om etl nytt avtal.

34

Riksskatteverket är den enda remissinstans som förordar utredningens an-     Prop. 1992/93: 10 dra altemativ, med mervärdesskatt på biobiljetter. SVT, Folkets Bio och    Bilaga 2 Sveriges Filmuthyrareförening anser att altemativet är värt att närmare utreda och är kritiska tiU att utredaren ägnat detta så Ute tid.

De flesta film- och visningsorganisationema kan tänka sig ett system med för- cx;h efterhandsstöd. Flertalet viU dock att efterhandsstödet ska vara relate­rat till någon form av kvalitetskrav samt att även besökare vid slutna före­ställningar ska inräknas i besöksantalet. 1 linje med detta anser man att även biografstödet skall vara förenat med ett krav på att visa kvalitetsfilm.

Utredningens förslag att Konstnärsnämndens kortfilmsstöd ska dras in och att stödet istället ska koncentreras tiU Filminstitutet möts av kraftig kritik från såväl Kons mars närrmden och fria filmare som av Filminstitutet. Man betonar vikten av det finns flera "adresser" att söka stöd hos för att därigenom garantera ett mångskiftande utbud av kortfUmer.

Förslaget om att dela upp Filminstitutet i en produktionsdel och en del för de fUmkultureUa aktivitetema där staten endast finansierar den senare kritise­ras kraftigt av FilminstiUitet självt. Man betonar vikten att staten tar sin del av ansvaret inom båda dessa områden. Oberoende av strukturen hos verksamhe­ten anser institutet att dess styrelse ska ha ett helhetsansvar för den totala verksamheten. Utanför instimtet är man emellertid positiv till en tudelning av dess verksamhet. Många av fUm- och visningsorganisationema anser att det skulle leda till en klarare ansvarsfördelning och dessutom menar man att en staflig fmansiering av filmkulturen skulle garantera ett jämnare inkomstflöde tiU denna verksamhet. Även SPK förordar en delning av verksamheten.

Utredningens förslag om att knyta Visningsnämnden närmare Filminsti­tutet stöds endast av Visningsnämnden och institutet självt. Alla mottagare av Visningsnämndens stöd förordar en sä självständig visningsnämnd som möj­ligt, helst helt utan koppling tiU FUminstittitet

Endast ett fåtal mstanser har kommenterat utredningens förslag om konsu­lenter för fördelning av förhandsstödet Filminstitutet, OFF, Svenska Kvinnors Filmförbund, Sveriges Filmuthyrareförening, Svenska Teaterför­bundet, SVT och KLYS uttalar sig dock alla för någon form av konsulentsys­tem.

SamtUga filmimportörer utanför Filminstitutet är positiva tUl utredningens förslag om att lägga ner importverksamheten vid institutet som man anser är både ineffektiv och skapar en ojämn konkurrenssituation. Filminstitutet och fihnsttidiorörelsen vill att unportverksamheten fortlever som i dag.

35

Disposition

Prop. 1992/93:10

Bilaga 2

För att på ett överskådligt sätt kunna presentera remissinstansemas reaktioner

på utredningen har denna sammanställning indelats i tre oUka avsnitt:

1.

Finansiering av filmstödet

2.

De olika stödinsatsernas storlek och form

3.

SFI:s struktur och funktion

Punkt ett indelas i två huvudområden. 1 första delen presenteras reaktio­nerna på förslaget om en tomkassettavgift och i den andra reaktionema på förslagen om bibehållna biograf- och videoavgifter samt TV-kanalemas bi­drag. Här behandlas också remissinstansemas kommentarer till det statiiga stödets utiormning och storlek.

Under punkt två presenteras remissinstansemas reaktioner på utred­ningens förslag om vad som ska stödjas, hur stort stödet skall vara samt un­der viU:a fömtsättningar de olika stödåtgärderna skaU utgå.

Under punkt tre behandlas slutligen alla reaktioner som har att göra med utredningens förslag om en uppdelning av Filminstitutets verksamhet i en produktionsdel och en filmkulturell del samt övriga förslag som berör Filminstitutets organisation och funktion.

3 Finansiering av filmstödet 3.1  Upphovsrättsavgifter

Utredningen föreslår i sitt förstahandsaltemativ att en upphovsrättslig avgift införs på oinspelade video- och ljudband. Man anser att det är rimligt att rättighetsinnehavama kompenseras för det ökade utnyttjande av deras verk som privalkopiering innebär. Avgiften föreslås bli 18 kronor för videokasset­ter och två kronor för audiokassetter. Förslaget läggs fram under fömtsätt­ning att upphovsmännen är beredda att frivilligt avstå en del av de medel som flyter in. Efter överläggningar med de upphovsrättsliga organisationema be­dömer utredaren att minst 40% av den upphovsrättsligt gmndade ersätmingen för videokassetter kan avsättas till Fihninstitutet

Positiva till utredningens förslag

Copyswede, KLYS, STIM, SAMI, IFPI, Filminstitutet, Sveriges Förenade Filmstudios, Föreningen för animerad film. Bygdegårdarnas Riksförbund, Sveriges Förenade Filmstudios, Riksföreningen Våra Gårdar, Folkets Husföreningarnas Riksorganisation, Föreningen Sveriges Filmproducenter, Sveriges Filmuthyrareförening, Sveriges Videodistributörers Förening, Videohandelns samarbetsorganisation, Videouthyramas samarbetsorganisa­tion och Konsmärsnämnden stöder utredningens förslag om upphovsrätisliga avgifter på tomkassetter. Fihninstitutet ser positivt på det faktum att det slutits

36

en frivillig överenskommelse mellan Copyswede, IFPI och Föreningen    Prop. 1992/93: 10 Sveriges Filmproducenter som innebär att 40% av de influtna avgiftema ska    Bilaga 2 avsättas för främjandet av produktion av ny svenska film. Konstnärsnämnden påpekar i sitt remissvar att om det befinns önskvärt att återföra en del av medlen till rättsinnehavama i form av konsmärsbidrag så är nämnden beredd att ansvara för en sådan fördelnmg

Upphovsmannaorganisationerna Copyswede, KLYS, STIM, SAMI och IFPI stöder utredningens förslag om en upphovsrätlslig avgift i alla dess de­lar. Organisationema framhåller att ensamrätten att framställa exemplar av skyddade verk är ett gmndläggande element i upphovsrätten och en garanti för att rättsinnehavama ska kunna få en rimlig ersättning för gjorda investe­ringar. Man hävdar att de inskränkningar som gjorts i 11 § upphovsrättslagen mot denna ensamrätt, och som möjUggör för privatpersoner alt framställa ex­emplar av skyddade verk, i dag har fått en helt annan betydelse än de hade när de tillkom. Organisationema anser vidare att den privaticopiering på ljud- och videoband som den nya tekniken tillåter nu vållar upphovsmännen sädan skada att lagstifming måste tUl för att skydda dem. Man noterar dessutom att utredningens avgiftsförslag ligger helt i linje med de regler som redan finns i ett flertal europeiska länder och att det därför inte finns någon anledning att invänta eventueUt kommande EG-direktiv.

Organisationerna konstaterar också att införandet av denna form av kassetttersättning ger många svenska upphovsmän och utövande konstnärer chansen att komma i åmjutande av motsvarade rätt till ersättning i andra länder.

Upphovsmannaorganisationeraa bifogar tUl sitt gemensamma yttrande ett avtal mellan Copyswede, IFPI och Föreningen Sveriges Filmproducenter rö­rande inkassering och fördelning av en upphovsrättslig avgift på oinspelade band, kassetter. Avtalet, som utgår ifrån att den föreslagna avgiften införs, berör endast fördelningen av videokassettavgifter; fördelningen av inkomna medel för audiokassetter kommer att regleras vid en senare tidpunkt. Parteraa har i avtalet överenskommit om att de medel som inkommer från den före­slagna videokassettavgiften skall fördelas enligt nedan, efter det att inkasse-ringskostnaderaa erlagts:

33%    tUl Föreningen Sveriges Filmproducenter för alla filmproducenters

egna samt förvärvade rättigheter. 67%    tUl Copyswede cx;h IFPI för övriga rättigheter

De två partema ovan har vidare överenskommit om att var och en av sin andel avsätter medel som motsvarar 20% av det totaU insamlade beloppet tUl stöd för produktion av svensk film. Medlen ska användas "på sätt partema senare överenskommer om med berörda myndigheter och/eller organisatio­ner".

Överenskommelsen innebär emellertid att denna fördelning endast ska

gälla under fömtsättning att avgiften för vidoavgifter bUr minst 18 kr per kas­

sett. Avtalet gäller till utgången av år 1995 och förlängs därefter med ett år i

laget sävida inte någon part säger upp det.

OFF, Svenska kvinnors Filmförbund, Svenska Teaterförbundet, Sveriges Prop. 1992/93: 10 Dramatikerförbund, FilmCentrum och Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fi. stöder utred- Bilaga 2 ningens förslag under det viUkoret alt filmare och fUmarbetare ingär som par­ter i det nya avtalet då man anser alt dessa gmpper, genom den nya fmansie-ringskonstmktionen, bidrar till en väsentiig del av filmstödet. Kan dessa gmpper inte bU nya parter i avtalet anser Svenska Kvinnors Filmförbund att upphovsrättsmedlen tillförs en fond där upphovsmännen får ett avgörande inflytande över användandet av medlen. OFF och Svenska Teaterförbundet instämmer i övrigt i de upphovsrättsliga organisationemas remisssvar i denna fråga.

Sveriges videodistributörers förening anser all även videodistributörer li­der skada av privatkopiering då dessa innehar mångfaldigande- och sprid-ningsrättighetema tiU filmema. Därför menar man att en del av de inkomna avgiftema även borde kunna lUlfalla videodistributörema.

SVT motsätter sig inte idén att införa en upphovsrättslig avgift på oinspe­lade kassetter. Vid ett eventuellt införande av en upphovsrättslig avgift fömt­sätter man dock att även SVT har rätt till ersätming för de program till vilka SVT har rätttighetema. De praktiska problemen inför en sådan fördelning bör, enligt företaget lösas med aktiv medverkan från SVT.

Föreningen Sveriges Filmproducenter anför i sitt remissvar att det statiiga ansvaret inom filmområdet mte får stå och faUa med att rättighetsinnehavama avstår från en intäkt som borde tiUkomma dem oavhängigt av hur den statliga fihnpolitiken utformas.

Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet har inget att invända mot utredningens förslag om en upphovsrättslig avgift.

KommerskoUegiet tar mte ställning för eller emot de i utredningen presen­terade förslagen. Istället inriktar man sig på att undersöka humvida det före­slagna filmstödet är förenligt med Sveriges intemationella åtaganden ifråga om offentiiga stödåtgärder. Vad gäller problematiken kring det upp-hovs-rättsUga frågoma hänvisar kollegiet tiU de förslag inom det immateriahättsliga området som nyligen lagts fram inom GATT-förhandlingarna. Enligt KommerskoUegiet strider inte fUmuuedningens förslag om en upphovsrätlsUg avgift mot dessa förslag. KoUegiet noterar vidare att särskilda bestämmelser för att främja kulturella frågor inom en snar framtid kommer att införas i Romfördraget i och med fördraget om den europeiska unionen. Dessa be­stämmelser kommer att innebära att del ges större möjlighet att, inom ramen för Romfördraget ge statUgt stöd tiU kulturella ändamål.

Negativa till utredningens förslag

Generaltullstyrelsen avstyrker utredningens förslag om en upphovsrättslig avgift. Man konstaterar i sitt remissvar alt kontrollnivån för den typ av avgift som utredningen föreslår är låg både vad gäller fysisk kontroll vid gränsen och eflerkonu-oll hos importören. Vidare påpekar man att vid ett eventuellt svenskt medlemskap i EG kommer den fysiska kontrollen att begränsas till handeln med icke EG-länder vilket kan skapa ett stort inflöde av kassetter från

38

EG-länder utan motsvarande avgift. Styrelsen anser att den föreslagna avgif-    Prop. 1992/93:10 ten, liksom den tidigare kassetlskatten, kommer att leda till "administrativt     Bilaga 2 krångel och onödig byråkrati" som man inte anser står i proportion till skat­teuppbördens ringa storlek.

SkuUe tuUverket emeUertid åläggas en konlrolU"unktion vid ett införande av en upphovsrättslig avgift anser man att medverkan vid importtiUfället skulle vara den bästa lösningen.

Kammarrätten i Stockholm hävdar att den upphovsrättsliga avgift som fö­reslås av filmutredningen är en ny form av den avskaffade kassettskatten. Samtidigt anser man emellertid att avgiften inte uppfyller regeringsformens krav på en skatt och att förslaget därför inte kan ligga till gmnd för lagstift­ning.

Vidare hävdar Kammarrätten att den föreslagna avgiften inte kan defmieras som upphovsrätlsUg då konsumentema som betalar avgiften varken nyttjar ett upphovsrättsUgt skyddat verk eller har träffat något avtal med upphovsmän­nen.

Kammarrätten anser att om finansiering av filmstödet ska ske med hjälp av upphovsrättsliga avgifter krävs betydligt mera djupgående analyser med erfo-deriig medverkan från såväl upphovsrätlsUg som skatterättslig expertis.

Konsumentverket anser att en övervägande del av inköpen av tomkassetter görs för att konsumenten av någon anlednmg vill tidsförskjuta sitt tittande. Ett sådant tidsförskjutet tittande anser verket inte kunna ligga till gmnd för en upphovsrätlsUg avgift och därför avstyrks utredningens förslag. En upphovs­rättslig avgift på tomkassetter skulle enligt Konsumentverket särskilt drabba gmpper som gamla, döva och personer med andra handikapp för vilka möj­ligheten att kopiera program har stor betydelse.

Sveriges köpmannaförburui framhåUer att förbundet generellt verkar för en enhetiig skattesats för varor och tjänster. Förbundet anser att filmutredning­ens förslag om upphovsrättsliga avgifter på tomkassetter innebär att ett diffe­rentierat avgiftssystem bibehåUs vilket skulle strida mot de intentioner riksda­gen hade när man beslutade att avskaffa kassettskatten. Förbundet avvisar därför utredningen förslag.

Ett införande av upphovsrättsliga avgifter skulle, enligt Köpmanna­förbundet, leda till flera negativa konsekvenser i form av höjda konsument­priser, ökad inflation samt ökad gränshandel bl.a genom postorderförsäljning över gränsema. Detta menar man skuUe kunna slå hårt mot svensk detaljhan­del och i förlängningen också kunna försämra landets ekonomiska utveck­ling. Förbundet anser vidare att det är nödvändigt att först göra en noggran­nare genomgång av Filmuistitutets verksamhet och se över viUca intema ratio-naUseringsmöjUgheler som fmns innan beslut tas om att tillföra verksamheten mera pengar.

Svenska Magnetband Institutet hävdar att den föreslagna upphovsrättsliga avgiften är ett sätt alt föra vidare den tidigare kassetlskatten men under nytt namn. Institutet anser att detta tydligt framgår om man beaktar följande delar av förslaget:

39

-

Om inte upphovsmännen "frivUUgt" slussar vidare en stor del av

Prop. 1992/93:10 denna avgift till filmstödet kommer ändringen i upphovsrätts-

Bilaga 2 lagstiftningen mte att genomföras.

-

Regeringen bestämmer ensidigt avgiftens storlek uppenbarligen utan någon som helst kopplmg tiU eventuell verklig skada. Avgiftsreglema börjar gälla i samma ögonblick som skatten upphör.

-

Avgiften är större än skatten.

Samtidigt som skatten avvecklas upphör staten med vissa udigare kulturstöd tiU upphovsmännen med motiveringen att de nu får inkomster via upphovsrättsavgiften.

Uudningeh betraktar slutiigen alternativet att behåUa skatten och inte införa upphovsrättsavgift som fullt acceptabelt.

Institutet påminner om att Riksdagen beslutat avskaffa kassettskatten men konstaterar utifrån genomgången av punktema ovan att utrediungens förslag i praktiken innebär att skatten istället höjs, vilket man inte kan acceptera.

Institutet hävdar vidare att införandet av en tomkassettavgift skulle strida mot både intemationeUa konventioner och tanken om skydd för privatsfärens användande av offentUga verk, sä som den uttrycks i 11§ upphovsrättslagen. Man hävdar dessutom att erfarenheten visar att införandet av en så pass stor avgift eUer skatt som uttiedningen föreslagit leder tiU en omfattande smuggUng som omöjliggör en normal distributionsverksamhet vilket i sin tur skuUe nedbringa det totalt insamlade beloppet

SkuUe en avgift trots allt införas hänvisar institutet till den europeiska ni­vån på mellan 3 tUl 5 kr och konstaterar att utredningens föreslagna avgift Ug­ger meUan tre och nio gånger över denna nivå. Man noterar också att utreda­ren själv redovisat att videoavgiften utomlands normalt är ca 1,5 gånger större än avgiften för audiokassetter. Skulle detta appUceras på den av utredningen föreslagna avgiften på audiokassetter skulle videoavgifien hamna på 3 kr

Om en upphovsrättslig avgift på den föreslagna nivån införs skulle, enligt institutet avgiftsbelastningen för kassettbranschen tUl fflmstödet bli 50% vil­ket man anser bör jämföras med att filmbranschen betalar 10%, video­branschen också ca 10% cx;h slutiigen TV-bolagen mindre än 1 % av sin om-Sättning.

Grossistförbundet Svensk handel och Radiobranschens samarbetsråd in­stämmer i de åsikter som framförts av Svenska Magnetband institutet

3.2 Övrig finansiering av filmstödet

TV-bolagens bidrag

Utredningen föreslår i sitt förstahandsaltemativ att Sveriges Television skaU öka sitt bidrag till FUminstitutet från 10 mUjoner kronor till 20 miljoner kronor. I linje med detta föreslås Nordisk Television bidraga med 10 miljoner kronor tiU institutet Utredaren anser mte att det finns praktiska möjligheter att avgiftsbelägga kabel- eller sateUitsändningar i Sverige.

40

Remissinstanserna:  Folkets Husföreningarnas Riksorganisation,     Prop. 1992/93:10 Bygdegårdarnas   Riksförbund,   Riksföreningen   Våra   Gårdar   och     BUaga 2 Konsumentverket är positiva tUl uUredningens förslag om TV-bolagens bidrag tiU Fihninstitutet

OFF, Svenska Teaterförbundet och Götafilm anser att televisionen i ett Utet land som Sverige måste öppna sig än mer för extema producenter och fdmare än vad den gör i dag och föreslår därför att TV-bolagen skall stödja filmen mer än vad utredningen föreslagit. OFF och Götafilm fömtsätter också att Sveriges Television även i framtiden kommer att avsätta minst 10 miljoner kronor för samproduktioner och anser att Nordisk Television på motsvarande sätt borde avsätta 5 mUjoner kronor.

OFF, Filminstitutet, Visningsnämnden, Konsumentverket, Riksför­eningen Våra Gårdar och Videouthyramas samarbetsorganisation är positiva tiU förslaget att TV-bolagen bUr nya avtalsparter.

Svenska Kvinnors Filmförbund, Föreningen för animerad film. Konsu­mentverket, Svenska Teaterförbundet, OFF och Videouthyramas Samarbets­organisation förespråkar avgifter på sändningar via kabel och satelUt Teater­förbundet anser att en specieU fond bör skapas med hjälp av stödet frän SVT och andra TV-bolag för samverkan mellan filmen och televisionen. Medlen bör fördelas med hjälp av producenter från både Fihninstitutet och TV- områ­det. OFF hävdar att TV3, Nordic, Filmnet, TV 1000 och andra kabelbolag i dag kan visa svensk film "hutiöst billigt". Man är övertygad om det går att finna praktiska möjligheter att få ersättning från dessa bolag.

Sveriges Television avvisar såväl den föreslagna konstruktionen som be­loppet som utredningen föreslår att bolaget ska betala tUI Filminstitutet SVT anser att det måste finnas ett klarare samband mellan det stöd man ger Filminstitutet (x;h den nytta som stödet i förlängningen kan ge televisionen. SVT viU inte utesluta att man kan ingå som part i ett kommande film- och vi­deoavtal men betonar att avtalet har varit och bör förbli en frivillig överens­kommelse mellan de ingående partema och att en eventuell medverkan från televisionen måste bygga på ftjretagets egna överväganden av vad som gagnar programverksamheten och ytterst den svenska TV-publiken. Den enligt Sveriges Television bästa modellen för företagets samverkan med andra in­tressenter inom filmbranschen är förhandlmgar projekt för projekt. Ett sådant förfarande anser man skulle kunna kombineras med ett årligt åta­gande på en viss ekonomisk nivå om samarbete av olika former.

SVT anser att uuedaren i allt för liten omfattning redogjort för det stora stöd som televisionen redan i dag kanaliserar tiU fUmen genom produktion av en lång rad stora filmprojekt. Sammantaget hävdar man att SVT står för en större andel av verksamheten inom svenskt filmskapande än någon annan en­skild part.

Nordisk Television medger i sitt remissyttrande att man i sitt avtal med

staten accepterat att medverka i svensk fUmproduktion på ett sätt som motsva­

rar vad som gäller för var och en av kanaleraa i Sveriges Television. Detta

anser man emeUertid mte betyda att man i kronor räknat ska betala lUca mycket

som kanalerna inom SVT. Man anser att hänsyn måste tas till verksamheter-

,,

nas ekonomiska omfattning samt till det faktum att Nordisk Television för    Prop. 1992/93:10 närvarande befinner sig i ett uppbyggnadsskede. TV-bolaget accepterar inte    BUaga 2 den i utredningens föreslagna nivån för bidrag tiU Filminstitutet. Man viU inte i sitt remissvar gå in på vad man tycker är en rimUg nivå utan hänvisar till de förhandlingar som kommer att äga mm under våren.

LUcsom Sveriges Television viU även Nordisk Television framhåUa att man redan i dag i hög utsträckning medverkar till att upprätthålla och utveckla kompetensen inom fihnskapandet i Sverige

Biograf- och  videoavgifterna

Utredningen föreslår att den tioprocentiga biografavgiften samt avgiftema på hyr- och köpvideogram förblir oförändrade.

Remissinstanserna: Sveriges Biografägarförbund anser att biografnä­ringen måste kompenseras för den kostnadsökning som den breddade mom­sen förorsakat om man ska kunna acceptera en bibehållen biografavgift till Filminstitutet. I linje med detta anser Föreningen Sveriges Filmproducenter att Mervärdesskatteutredningens förslag från 1987 om kvalificerat undantag från skalteplUct för rätt till biograffilm och videogram bör genomföras. Även Sveriges Filmuthyrareförening konstaterar att breddningen av mervärdesskat­ten ökat kosttiadema och att detta krympt uttymmet väsentligt mellan altema­tiven SFI-avgift kontra mervärdesskatt. Föreningen viU påminna om att dessa kostnadshöjningar även indirekt påverkar distributören genom att filmhy-resskalor, och därmed CK:kså ersätttiingen som fUmuthyraren erhåller, pressas nedåt Man utgår ifrån att denna fråga kommer alt inta en central roll i de kommande förhandlingama.

Svenska Videodistributörers förening och Videohandelns samarbetsorga­nisation deklarerar i sina remissvar att man tycker de föreslagna avgiftsnivå­eraa för hyr- och köpvideogram är för höga. Samtiiga videoorganisationer kräver att det ska råda en neuU"al avgifts- och skattesituation mellan olUca dis­tributionsformer för rörliga bilder. I dag hävdar man att videobranschen be­lastas med 25% av sin omsättning medan biografnäringen och TV belastas med 9% respektive 0,2% av sin omsättningen.

Sveriges Videodistributörers förening och Videouthyramas samarbets­kommitté kräver att avgifteraa för köpvideogram helt ska tas bort för att däri­genom uppnå konkurrensneutralitet gentemot försäljare (främst postorder­försäljning) baserade i utlandet. I motsats till detta anser Videohandelns sam­arbetsorganisation att samma avgiftsnivå bör gäUa för hyr- och köpvideogram för att inte missgynna hyrmarknaden.

Det statliga filmstödet

I utredningens direktiv anges att utredarens förslag skall finansieras inom ramen för det nuvarande statliga fUmslödet

Remissinstanserna: Götafilm , OFF, Bygdegårdarnas Riksförbund,

Folkets Husföreningamas Riksorganisation, Svenska Teaterförbundet,

42

Folkets Bio och Sveriges Förenade Filmstudios anser att det statiiga filmstö-     Prop. 1992/93: 10 det är oacceptabelt lågt och därför måste ökas. Götafilm, OFF och Folkets    Bilaga 2 Husföreningama ställer sig alla frågande till varför filmen erhåller så mycket mindre stöd än teatem trots att filmen som konstform vänder sig tiU en bre­dare publik än teatem.

Svenska Teaterförbundet anser att staten bör öka sitt filmstöd med minst en tredjedel av vad det är i dag. Förbundet betonar också att det statiiga filmstödet inte bara är en ekonomisk fråga som löses genom någon form av "industristöd" utan att filmpolitiken måste utgå från de allmänna mål för den StatUga kulturpolitiken som riksdagen beslutat om.

Teaterförbundet menar att staten måste ta ett tydUgare ansvar för att säker­ställa svensk filmkonst och att den statiiga filmpolitUcen inte får stå och falla med fUm- och videoavtalet Sveriges DramatUcerförbund stöder i denna fråga de åsikter som framförts av Svenska Teaterförbundet

Folkets Bio och Sveriges Förenade FUmstudios anser att staten bör öka sitt stöd till de fUmkulttireUa delama med Uka mycket som uU-edningen föreslår att produktionssidan ska förstärkas dvs. med ca 85%. Skulle inte detta gå att ge­nomföra på lång sUct föreslår man att vissa av de delar som i utredningens förslag åvUar på staten förs över tiU att finansieras av fihnavtalet

Filminstitutet anser att staten, för aa skapa fömtsättningar för ett sexårigt avtal, bör utfästa sig att som ett minimum bidra med nuvarande anslags-be­lopp utökat med de förslag mstitutet framfört i anslutning till sitt remissvar.

3.3 Ett statligt finansieringsalternativ - med momsbelagda biobiljetter

Utredningen fiireslår i sitt andrahandsaltemativ att staten tar ett helhetsan­svar för filmstödet om det mte är möjligt att få fram ett nytt fUm- och videoav­tal. Filminstitutet föreslås även i detta altemativ kvarstå med i huvud-sak samma uppgifter som i dag. Finansieringen av institutet skulle ske dels ge­nom att momsbelägga biobiljetter viUcet beräknas inbringa 110 miljoner kro­nor dels genom att skatten på videoband kvarstår vilket skulle inbringa 130 miljoner kronor.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstansema har inte kommente­rat utredningens andra alternativ med momsbelagda biobiljetter. Riksskatteverket, som strävar efter att undantagen för mervärdesskatt ska vara så få som möjligt är den enda instans som förordat detta alteraativ.

SVT, Folkets Bio och Svenska Filmuthyrareföreningen anser emellertid att altemativet är värt att närmare utreda och är kritiska till att utredaren ägnat detta så Ute tid.

Filminstitutet, OFF, Grossistförbundet Svensk Handel, Svenska Köp­mannaförbundet samt Våra Gårdar anser att momsaltemativet bör imdvikas. FUminstittitet anser att det vore mycket olycklig med ett helstatUgt Fihninstitut där film-, video-, och TV-bransch inte på ett naturligt sätt kan medverka i

43

institutet Man menar att det är just denna samverkan mellan de olika aktö-    Prop. 1992/93: 10

rema som gör instittitet unikt

Bilaga 2

Svenska Kvinnors Filmförbund och Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. berör inte ut­redningens andra altemativ men presenterar istäUet ett eget altemativ. Man an­ser att den nuvarande ordningen med ett avtal mellan olika aktörer med an­knytning till filmbranschen i mänga stycken har spelat ut sin roll. Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. menar att det är dags för nödvändig fömyelse och visioner inom svensk film och "inte ett lappverk som bygger på ett filmavtal som överlevt sig själv" I"

Både Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. och Svenska Kvinnors Filmförbund anser att staten i stället borde upprätta en filmlag i linje med vad som redan finns i Danmark och Frankrike. Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. anser att en sådan lag klart bör definiera vad som är konststöd och vad som industtistöd.

Folkets Bio, Göteborgs filmfestival, Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl.. Bygde­gårdarnas Riksförbund och Sveriges Förenade Filmstudios anser att utred­ningens altemativ är för få och aUl för lika den nuvarande situationen samt att vissa områden - främst problemen inom disttibutionen av film - är undermå­ligt behandlade. De kräver därför att en ny utredning genomförs eller att den nuvarande kompletteras.

4 De olika stödinsatsernas storlek och form För- och efterhandsstöd

Utredningen föreslår att stödet till spelfilmen ska delas upp på ett för- och ett efterhandsstöd. Förhandsstödet föreslås utgöra 40% och eflerhandsstödet 60% av det totala spelfilmsstödel. Förhandsstödet är främst tänkt att rikta sig till debutanter cx;h tiU konsöiärlig fUm som inte kan antas kunna finansieras på marknadens villkor. Efterhandsstödet skall utgå i förhållande till hur höga publUcsiffror en film erhåUer.

Remissinstanserna: Sveriges Filmuthyrareförening och Riksföreningen Våra Gårdar stöder förslaget om införandet av ett för- och efterhandsstöd. Våra Gårdar är positivt till koppUngen mellan publikrespons och erhåUande av stöd. LUcsom flera andra instanser anser man dock att efter­handsstödets krav på 30 000 besökare bör sänkas för att fler filmer därege-nom skall kunna få del av stödet.

Filminstitutet och Visningsnämnden är i stort positiva till utredningens förslag om ett för- och efterhandsstöd. Institutet tror dock att utredaren något har överskattat de effekter som ett efterhandsstöd kan komma att få på svensk fUm. Man konstaterar dessutom att om utredningens regler för efterhandsstöd hade gäUt under de senaste två åren hade 50% av medlen aldrig kunnat delats ut i brist på filmer som uppfyUt kriterieraa. Ett sätt att motverka detta skuUe, enligt institutet, vara alt höja den övre gränsen för eflerhandsstödet från 8 till 10 miljoner kronor. Visningsnämnden anser att minst en tredjedel av resur­sema inom förhandsstödet skall avse produktion av bam- och ungdomsfilm.

44

Man betonar cKkså vikten av att även publUc vid sluma visningar ska inräknas     Prop. 1992/93: 10

vid bedömnmg av efterhandsstöd.

Bilaga 2

OFF, Svenska Kvinnors Filmförbund, Föreningen för animerad film, Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fi.. Folkets Bio, FilmCentrum, KLYS, och Svenska Teater­förbundet avvisar förslaget om efierhandsstöd i den form som utredningen presenterar. Ska det finnas ett efterhandsstöd anser dessa instanser att detta på något sätt måste vara relaterat till en kvalitetsfaktor samt att även publik vid slutna förestäUningar bör inräknas.

OFF är, lUcsom Filminstitutet, mycket tveksamt till om ett efterhandsstöd skulle leda tiU att bättre och framförallt mer publikvänUga filmer produceras. Tvärtom ser man inom OFF en risk för produktion av ett stort antal filmer med mycket låg kvalitet OFF föreslår alt kortfUmsstödet först fördelas för sig och att resterande belopp därefter fördelas så att förhandsstödet erhåUer 60% och efterhandsstödet 40% av det totala spelfilmsstödet Av förhandsstödet anser man att 20% bör underställas någon form av kvalitetskrav. Vidare fö­reslår man att det av efterhandsstödet avsätts dels 5 miljoner kronor till de producenter som varje år producerar de bästa svenska filmema dels - som experiment - 5 mUjoner kronor till ett kvalitetsbaserat lanseringsstöd.

Folkets Bio skriver om eflerhandsstödet att "denna form av samhällsstödd bidragskapitaUsm förefaller oss vara en bisarr idé". FoUcets Bio nämner 5 000 besökare som en tänkbar undre gräns för att erhålla efterhandsstöd. Svenska Kvinnors Filmförbund anser att förhandsstödet anser bör vara så pass stort att en film kan fullfinansieras enbart med hjälp av detta stöd. En rimlig för­delning mellan de olika stöden anser man vara 30% till efterhandsstöd och 70% till förhandsslöd. Föreningen för animerad film vill att publiken på slutna visningar bedöms likvärdiga med publiken på offentliga visningar. Teaterförbundet föreslår att efterhandsstödet utgår till producenten med ett visst fast belopp per biljett. Dessutom anser man att stödet bör differentieras så all producenten ur detta stöd kan erhåUa stöd både för manusarbete och an­dra produktionsförberedelser samt för distributionsstöd. Förbundet anser vi­dare att en del av eflerhandsstödet borde kopplas till krav på nyproduktion. Vad gäller förhandsstödet anser man att en del av detta bör avsättas tiU en sär­skild fond med inriktning på produktion av konstnädigt eller samhälligt vär­defull film saml för bam- och ungdomsfilm saml dokumentärfilm. Sveriges DramatUcerförbund stöder i denna fråga Teatert'örbundet.

Kortfilmsstödet

Utredaren Föreslår au kortfilmsstödet höjs kraftigt men au det helt koncentreras till FUminstitutet vilket således innebär all Konstnärsnämndens kortillmsstöd läggs ned.

Remissinstanserna: Filminstitutet konstaterar att utredningens förslag om kortfilmsstödet ligger i linje med stödets storlek för fyra år sedan och tycker därför alt det är felaktigt av utredaren att tala om någon större ökning av stödet Institutet fömtsätter att den nu gällande normen om att 50% av

45

kortfilmsstödet ska gå till bamfilm kommer att gälla även i framtiden.     Prop. 1992/93:10 Visningsnämnden anser att det i det nya avtalet bör skapas garantier för att en    Bilaga 2 viss del av kortfilmsstödet går tUl produktion av bam- och ungdomsfflm.

OFF, Folkets Bio, Svenska Kvinnors Filmförbund, Föreningen för ani­merad film, Bygdegårdamas Riksförbund och Unga Ömar är i stora stycken positiva till utredarens förslag om kortfilmsstödets storlek. Man vill dock gå ännu längre än utredaren och avsätta 15% (30 miljoner kronor) av filmfon­dens medel till kortfilm. LUcsom Filminstitutet anser dessa instanser det inte vara relevant att jämföra storieken på det nu föreslagna stödet med de senaste årens mycket låga nivå. Unga Ömar anser att en del av kortfilmsstödet bör avsättas för distributionsfrämjande åtgärder. Svenska Kvinnors Fihnförbund anser alt tre kortfilmsproducenter bör tillsättas samt att distributionen för kortfilm bör förbättras, eventuellt genom att kortfUmsbiografer inrättas i stor­städema.

Konsmärsnämnden avstyrker bestämt att de medel som nämnden nu dis­ponerar tillförs Filminstitutet Nämnden betonar att dess medel ger möjUghet för filmare att pröva filmskapandet som ett rent konstnärligt uttrycksmedel, och detta ulan ett absolut krav på en färdig slutprodukt

Även Filminstitutet, OFF och Svenska Kvinnors Filmförbund är mycket kritiska till förslaget att det bara ska finnas möjlighet att söka kortfilmsstöd "på en adress" inom institutet, istället för som i dag hos C-nämnden, A-ändamålen och hos Konstnärsnämnden. Man förespråkar, liksom Konst­närsnämnden, tvärtom en bibehållen eller utvidgad stmktur av "sökadresser" för att på så sätt garantera en pluralistisk kortfilmsprodukiion.

OFF, Svenska Kvinnors Filmförbund, Föreningen för animerad film, KLYS och Svenska Teaterförbundet anser inte bara all Konstnärsnämndens stöd bör kvarstå utan också att det bör fördubblas.

Riksföreningen Våra Gårdar efterlyser ett kortfilmsstöd som kan stödja en återetablering av förfilmstt-aditionen på landets biografer.

Svenska Teaterförbundet, Föreningen för animerad film och Olympia film anser alt Filminstitutets produktion av animerad film, kort- och bamfilm måste få fortleva.

Sveriges Filmuthy rarförening anser det vara av större vUcl att ge nuvarande kortfilmsprodukiion bättre visningsmöjligheter än att stimulera till en ökad produktion. Även FilmCentrum och Folkets Husföreningarnas Riksorganisa­tion efterlyser ett ökal stöd för distribution av kortfilmer i Sverige. Film­cenimm nämner Statens Filmcentral i Danmark som ett exempel på hur man på ett bra sätt kan disuibuera kortfilm.

Svenska Kvinnors Filmförbund och Föreningen för animerad film anser det viktigt alt fUmverkstaden på Skeppshohnen får utökade resurser.

46

Biografstödet och distributionsproblematiken

Prop. 1992/93:10

Bilaga 2 

Utredaren föreslår att biografstödet får kraftigt utökade resurser. Ungefär

hälften av stödet skall, enligt förslaget, betalas ut i förhållande till biografens

publUcsiffror medan den andra hälften skall gå till uppmstning av biografer.

Remissinstanserna: Bygdegårdarnas Riksförbund, Riksföreningen Våra gårdar, Sveriges Förenade Filmstudios, Sveriges Biografägar Förbund och Sveriges Filmuthyrareförening stöder i stort utredningens förslag om biografstöd. Filmstudiorörelsen befarar emellertid att en allt för stor del av stödet kommer att tillfaUa de större biografema vilket man inle tycker är för­enUgt med den kuUurpoUtik som förespråkas i utredningen.

OFF, Svenska Kvinnors Filmförbund, Filmpool Nord, Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl.. Visningsnämnden, Föreningen för animerad film och Folkets bio är posititiva tUl ett ökat stöd för uppmsming av biografer men avvisar tanken på alt den andra delen av biografstödet ensidigt skulle vara relaterat till antalet biobesökare. Istället anser man att en större del av stödet bör användas för att stödja visning av kvalitetsfilm eller andra filmkulturella aktiviteter på biogra­fema.

OFF menar att det inte finns nägon anledning alt stödja redan lönsamma biografer och Roy[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. är rädda för att den s.k. "Åsa-Nisse ef­fekten" ska återuppstå, dvs. att landsortsbiografema enbart väljer att visa breda publUcfilmer för att därigenom komma i åtnjutande av biografslödet

Föreningen för animerad film kan tänka sig ett publikrelaterat biografslöd om man också räknar in publUcen vid slutna visningar.

FilmCentrum finner del ytterst viktigt alt som utredningen påpekar, fi­nansieringen av filmproduktion även innefattar marknadsföring och fram­ställning av erforderUgt antal kopior.

Filminstitutet, Visningsnämnden och OFF anser att det finns anledning alt ta ett helhetsgrepp pä de olUca stöden till landels biografer. Filminstitutet är berett att själva svara för en sådan översyn och efter samråd med branschen besluta om de närmare formema för ett framtida biografstöd.

Göteborg filmfestival anser a't man omedelbart bör tillsätta en utredning för att analysera problematiken inom svensk filmdistribulion. Man anser emellertid att uttedningen bör göras av personer utanför FUminstitutet

Branschstödet

Utredaren föreslår att branschslödet ska finnas kvar och all det höjs från 4,5 till 6 miljoner kronor.

Remissinstanserna: Filminstitutet, OFF, Sveriges Videodistributörers

Förening, Videouthyramas samarbetsorganisation och Sveriges

Filmuthyrareförening tUlstyrker utredningens förslag om fortsatt branschstöd.

OFF hoppas att FoU-stödet skall åtemppstå inom ramen för det utökade

branschstödet. Sveriges Videodisiributörers Förening anser det vara av stor

vikt att ett branschstöd utgår. Enligt föreningen anser flertalet av dess med­

lemmar alt detta är den enda omedelbara nyttan de har av att bidra ekonomiskt

47

i eU film- och videoavtal. Videouthyramas Samarbetsorganisation anser att    Prop. 1992/93:10 branschstödet bör höjas samt att fördelningen av stödet mellan film- och vi-    Bilaga 2 deobranschen bör regleras i avtalet

Regionalt filmstöd

Utredningen föreslår inga särskilda åtgärder för att främja regional film­verksamhet.

Remissinstanserna: Göta film och Filmpool Nord är mycket kritiska till att utredningen inte aUs tar upp problemet med den stora centreringen av filmproduktion tiU Stockholmsområdet

Götafilm, Filmpool Nord, OFF och FilmCentrum anser att filmbranschens koncentration till Stockholm är allt för stor. Dessutom anser man att denna särställning förstärks av Kanal 1 :s uttalade vilja att placera sina pengar inom Stockholmsområdet Götafilm hänvisar till Europarådets värdering av den svenska kulturpotiliken där man anmärker på just den regionala snedför-del-ningen.

Filmpool Nord menar att svensk films framtid bygger på att filmare i hela landet har likvärdiga möjUgheter att producera alla typer av film.

Dessa instanser kräver att större stöd riktas till åtgärder för att stödja och utveckla en regional filmproduktion i Sverige. FilmCenlmm menar att lokala film- och videoverksläder är ett utmärkt sätt att främja såväl produktion som disttibution av kort-, dokumentär och bamfUm ute i landet

Övriga stödåtgärder

OFF och Göta film anser att mindre producenter ska ha möjlighet att söka projektstöd som inte skaU behöva vara knutet tiU en specieU fUm. Detta för att stärka de mmdre producentemas möjlighet att kunna lägga resurser på manus-arbete och andra produkiionsförberedelser.

Remissinstanserna: OFF, Svenska Kvinnors Filmförbund och FilmCentrum önskar att mer kraft kunde läggas ned på att försöka sälja och lansera svensk oberoende film i utiandet, inkluderande både kort- och lång­film.

Svenska Kvinnors Filmförbund konstaterar att det i dag finns endast 9% kvinnliga producenter i Sverige och anser, med bakgmnd av detta, att ett sär­skilt stöd bör riktas till åtgärder som främjar en ökning av antalet kvinnliga producenter i landet

Visningsnämnden, Bygdegårdarnas Riksförbund, Sveriges Förenade Filmstudios och Folkets Bio betonar viklen av att visningsorganisationema erhåller ett ökat stöd. Visningsnämnden anser att mmst 11 miljoner kr bör gå tiU visningsslödet Nämnden understtyker också vUcien av alt svenskproduce­rad fUm erhåller särskilt stöd för marknadsföring och lansering.

Videouthyramas Samarbetsorganisation anser att videostödel bör höjas.

48

Visningsnämnden och Sveriges Förenade Filmstudios efterlyser åtgärder    Prop. 1992/93: 10 som förhindrar att fraktkostnaderna för film inte stiger i och med att    BUaga 2 Biografägarförbundets avtal med SJ/posten går ut den 1 juU 1992.

5 SFI:s struktur och funktion

Uppdelning av SFI i en produktionsdel och en filmkulturell del

Utredningen föreslår en förenklad ändamålsparagraf för Filminstitutet viUcet innebär att institutets verksamhet delas upp i en del som i huvudsak ska "främja värdefull svensk filmproduktion" och en del som ska ansvara för de fUmkulturella aktiviteteraa. Den produktionsinriktade delen föreslås finansie­ras genom det nya film- och videoavtalet medan den filmkulturella delen ska finansieras genom att staten "upphandlar" fihnkultureUa tjänster av institutet Utredaren anser all att förslaget skapar en bättre ansvarsfördelning mellan partema och dessutom lägger en gmnd för en effektivare styraing av institu­tet

Remissinstanserna: Filminstitutet, Sveriges Förenade Filmstudios och Visningsnämnden är starkt negativa tUl en uppdelning av Filminstitutets verk­samhet enhgt ut-redarens förslag. Filminstitutet anser det synnerligen angelä­get att behåUa uppläggningen där partema gemensamt finansierar och ansva­rar för institutets totala verksamhet Framförallt betonar man viklen av att slaten tar sin del av ansvaret inom båda dessa områden. Oavsett av viUcen uppdelningen av verksamhetema som slutiigen fastställs anser institutet att dess styrelse bör ges mandat alt ansvara för Filminstitutels totala verksamhet.

Föreningen för animerad film. Unga Ömars Riksförbund, Våra Gårdar, Folkets Husföreningamas Riksorganisation, Sveriges Filmuthyrareförening, KLYS och Folkets Bio stöder utredningens förslag om att de filmkulturella delama helt ska finansieras av staten. Folkets Bio välkomnar en delning av Filminstitutet i en produktionsinriktad del och en filmkulturell del som man tror kan leda till en tydligare ansvarsfördelning mellan stat och bransch. Folkets Bio menar vidare alt det inte finns någon rimlig anledning att ge branschen inflytande över ett verksamhetsområde, som redan i dag till stor del är stalsbidragsfinansierat Våra gårdar menar dock att det finns "gråzoner" där stat och bransch bör ta på sig ett ömsesidigt ekonomiskt ansvar.

Svenska Teaterförbundet anser det lämpligt att tydligare skilja på de medel som går till filmproduktion och de som går till filmkulturell verksamhet. Däremot anser förbundet mte att det av detta följer att den fUmkulttirella verk­samheten inte skaU regleras i ett nytt fUmavtal. Förbundet anser att all form av StatUgt fdmstöd ska utgå från en i lag fastlagd filmpolitik.

Sveriges Television vill inte kommentera institutets intema organisation. Man anser emellertid att det finns goda skäl för staten att tydligare klargör vilka områden stödet över statsbudgeten avser saml vilken omfattning verk­samheten bör ha,

49

4 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 10

Statens pris- och konkurrensverk har från konkurrenssynpunkt inget att    Prop. 1992/93:10 erinra mot en delning av Filminstitutet. Tvärtom anser man att en sådan tu-    Bilaga 2 delnmg skulle ge både en klarare ansvarsfördehiing och enklare regler jämfört med nuläget

Folkets Bio motsätter sig bestämt utredarens tanke om alt Filminstitutet dels själv skall utföra filmkulturella uppdrag ät staten dels lägga ut vissa upp­drag tiU andra organisationer. Som filmkulturell underleverantör tiU Film­institutet skulle alla fristående organisationer enligt Folkets Bio få små möj­ligheter att hävda sig mot mstittitets egen organisation, hur kompetent eller ef­fektiv man än är.

Visningsnämnden

Utredaren föreslår alt Visningsnämnden i framtiden sorterar direkt under Filminstitutets styrelse och att nämndens ledamöter därför också utses direkt av institutets styrelse i stäUet för, som i dag, av regeringen.

Remissinstanserna: Filminstitutet, Visningsnämnden och Göteborg filmfestival ställer sig positiva till utredarens förslag. Filminstitutet anser att förslaget ligger i linje med den önskan man har om att öka styrelsens infly­tande över den totala verksamheten.

Filmcentrum, Folkets Bio, Folkets Husföreningamas Riksorganisation, Bygdegårdamas Riksförbund, Svenska Kvinnors Filmförbund, Unga Örnars Riksförbund och Svenska Teaterförbundet anser att visningsnämnden ska vara helt obunden av FUminstitutet så som tanken var när nämnden skapades. Folkets Bio går så långt att man förordar en nämnd som fördelar samtliga medel som staten stöder filmen med, inklusive de till Filminstitutet Folkets Bio, Biografägarförbundet och Våra Gårdar anser vidare att Filminstitutet ge­nerellt i allt för liten omfatming utnyttjar de kunskaper och erfarenheter som finns hos oberoende aktörer utanför institutet. Svenska Teaterförbundet anser att Visningsnämndens roll ska regleras i film- och videoavtalet och att dess fi­nansiering bör prövas i särskilda förhandlingar tillsammans med mottagama av nämndens stöd.

Konsulenter

Utredningen föreslår att ett antal konsulenter anställs vid Filminstitutet för all ansvara for den konsmäriiga bedömningen av fUmprojekt och därmed också fördelningen av förhandsstödet.

Remissinstansema: Filminstitutet anser förslaget med konstnärligt an­svariga konsulenter intt-essant och värt att prova. Man betonar dock vUcten av att det måste finnas produktionskunnig personal att tillgå inom institutet i de fall konsulentema inte tidigare har erfarenhet av filmproduktion. Dessutom anser man att produktionskompelens inom institutet är viktig för att kunna bistå marknadens fria producenter.

50

OFF, Svenska Kvinnors Filmförbund, Svenska Filmuthyrarföreningen, Prop. 1992/93: 10 Svenska Teaterförbundet, Sveriges Drarrmtikerförbund, SVT och KLYS utta- Bilaga 2 lar sig alla positivt till någon form av konsulentsystem. Vad gäller fördel­ningen av stödet till kortfilm anser OFF emellertid att hälften av medlen bör fördelas av en kortfilmsgrupp om tre personer. Svenska Kvinnors Filmförbund fömtsätter att jämstäldhetslagen från 1992 följs vid tillsättandet av konsulenter. Folkets Bio hänvisar i denna fråga till de remissvar som läm­nats av OFF.

Filminstitutets importverksamhet

Utredningen föreslår att Filminstitutets import av kvalitetsfilm bör av­vecklas då man anser att den konkurrerar med de fria unportörer som erhåller importstöd från institutet Utredaren anser det lämpligare att allt stöd för im­port av kvalitetsfilm till Sverige kanaliseras genom Visningsnämndens im­portstöd.

Remissinstanserna: Filminstitutet, Sveriges Förenade Filmstudios, Sveriges Förenade Bam- och Ungdomsfilmstudios, Svenska Teaterförbundet och Visningsnämnden motsätter sig uttedarens förslag. De anser inte att insti­tutets verksamhet konkurrerar med de fria importörema utan tvärt om kom­pletterar dessa. Filminstitutet anser att det är Visningsavdelningens verksam­het som ger kontinuitet och stabilitet åt importen av smal kvalitetsfilm i Sverige. Man betonar vidare att avdelningen under årens lopp byggt upp en filmbank som i dag innehåller ca 1 200 filmer vUka distribueras till Bio Kontrast, Filmstudiorörelsen m.fl. Skulle importverksamheten läggas ned hävdar man att denna filmbank på sikt skulle tappa sin attraktionskraft efter­som inga nya filmer då skulle komma in. Sveriges Förenade Barn- och UngdomsfUmstudios är medveten om att det i dag finns ett antal fria importö­rer av kvalitetsfilm för vuxna men menar att dessa inte under överskådlig tid kan nå upp till den volym och kapacitet som Filminstitutet i dag besitter. Vad gäller import av bam- och ungdomsfilmer menar samtiiga ovan nämnda in­stanser att denna är än vUctigare än vuxenimporten alt behålla inom institutet då det inom detta område inte finns någon annan större importör. Med hän­visnmg till utvecklingen i Danmark där Filminstitutet, utan framgång, försökt locka fler att unportera kvaUtetsfilm anser man det osannoUkt att nya importö­rer skulle uppstå om institutet lade ner sin importverksamhet och i stället skulle "lägga ut beställningar". Visningsnämnden anser att instittitets import­stöd bör vara lägst 4 miljoner kronor och dess lanseringsstöd lägst 4 miljoner kronor Även Sveriges Förenade Filmstudios förespråkar en ökad anslagstill­delning tiU lanserings- och unportstöden.

OFF, By gde gårdarnas Riksförbund, Föreningen för animerad film och

Göteborg filmfestival anser att institutets import av bam- och ungdomsfilm

bör bibehållas då det inom detta området finns allt för få fristående aktörer.

Vad gäller institutets import av kvalitetsfilm för vuxna anser man att den

skulle kunna upphöra fömtsatt att Visningsavdelningens medel för import

51

överförs tiU Visningsnämnden så att medlen kan kanaliseras ut tUl de fria im-    Prop. 1992/93:10 portörema. Man vill emeUertid understryka att den filmbank som byggts upp    Bilaga 2 inom institutet på något sätt bör få fortleva och utvecklas även om import­verksamheten läggs ned.

Folkets Bio och Sveriges Filmuthyrareföreningen är positiva till att Filminstitutets unportverksamhet läggs ned. Folkets Bio "instämmer tUl fullo" i utredningens förslag om att institutets importverksamhet bör läggas ned. FoUcets Bio anför att "Medan Filminstitutets visnmgsavdelning tUlåts gå med miljontals kronor i förlust varje år utan att dess effektivitet blivit föremål för utomståendes granskning, måste en förening som FoUcet Bio anhålla om im­portstöd för varje film, med utförliga motivering för varför just denna titel bör importeras, med månaders fördröjning under tiden ärendet behandlas och med krav på att i efterhand redovisa utfallet och när vi lyckas särskilt bra och filmen gett vinst, återbetala stödet". Folkets Bio anser det självklart att im­portverksamheten även i fortsätmingen behöver stöd och anser därför att vis­ningsavdelningens resurser borde omfördelas till visningsnämndens import-och lanseringsstöd. Sveriges Filmuthyrareförening menar alt om importverk­samhet vid Filminstitutet skall fortsätta så måste det ske under konkurrens-neuuala former i förhållande tUl övriga importörer.

Förvaltningsrådet och SFI:s styrelse

Utredaren föreslår att Filminstitutels styrelseledamöter utnämns utifrån professionell kompetens och erfarenhet mom fUmområdet och inte som i dag utifrån partstillhörighet Styrelsen föreslås få ett större ansvar för verksam­heten vilket gör att utredaren inte anser att det finns något behov av ett för-valmingsråd.

Remissinstanserna: Svenska Teaterförbundet och Sveriges Dramatikerförbund stöder ut-redningens förslag om att avveckla förvalmings-rådet

Filminstitutet anser att Förvaltningsrådet fungerat bra som informations­kanal mellan institutet och fflm- och videobranschen. Humvida förvalmings-rådet skall kvarstå eller inte anser man blir något partema får diskutera i de kommande förhandlingama. Institutet anser emellertid, lUcsom Riksförening­en Våra Gårdar, Folkets Husföreningarnas Riksorganisation, Svenska Teaterförbundet och Sveriges Biografägarförbund, det angeläget att det även i framtiden finns ett organ som garanterar en löpande dialog med branschens olUca intressenter.

OFF, Videouthyramas Samarbetsorganisation och Folkets Bio motsätter sig utredningens förslag. OFF anser att ett effektiviserat förvaltningsråd kan få en viktig roll att spela i tid då styrelsen för institutet i mindre utsträckning representerar avtalets parter. Folkets Bio konstaterar att institutets ledning re­dan i dag kritiseras "för en viss maktfullkomUghet". Om etl nytt avtal kommer att ge stiftelsens ledning och dess styrelse än mer ansvar anser man att det är av mycket stor vUct att stiftelsen verksamhet kontinuerligt utvärderas och

52

granskas av andra än institutet själva. Videouthyramas Samarbetsorganisation    Prop. 1992/93:10 anser att en nära samverkan meUan institutet och fihn- och videobranschen är    Bilaga 2 nödvändigt, även i framtiden, bl.a. för att främja fUmproduktion och filmkul­turell verksamhet i Sverige.

Filminstitutet och Svenska Teaterförbundet stöder utredningens förslag att styrelsens ledamöter ska tillsättas utifrån kompetens och erfarenhet inom rele­vanta områden istället för att vara partsrepresentanter. Teaterförbundet menar att det är viktigt att styrelsen härvidlag består av personer som lägger störst vikt vid konsmärUga och filmpolitiska frågor.

53

1993 års finansieringsavtal för Filminstitutet

Prop. 1992/93: lo

Bilaga 3

Parterna

1.

svenska staten,

2.

Sveriges Biografägareförbund, Folkets Husföreningarnas Riksorga­nisation, Riksföreningen Våra Gårdar, Sveriges Filmuthyrareförening u.p.a. och Föreningen Sveriges Filmproducenter, nedan källad& filmbranschen,

3.

Sveriges Videodistributörers Förening (SVF), VideoHandelns Sam­arbetsorganisation (VHS) och VIDSAM-Videouthyramas Samarbetsorgani­sation (VIDSAM), nedan kallade videobranschen och

4.

Sveriges Television AB och Nordisk Television AB, nedan kallade 7V-företagen,

har ttäffat följande avtal.

Avtalet är från statens sida ttäffat under förbehåll av regeringens godkän­nande.

Inledande bestämmelser

1 §

Delta avtal avser finansieringen av Stiftelsen Svenska Filminstitutets stöd till svensk fihnproduktion och de andra ändamål som anges i avtalet

2 

§

Reglema för stöd till svensk filmproduktion bör utformas så att de främjar en rationell och effektiv produktion och distribution av svensk film och medför en sund användning av stödmedlen.

3 §

Med långfilm avses i detta avtal film som har en visningstid motsvarande minst 2000 meter i 35 mm format (eller motsvarande i andra format) och är avsedd iöt normal biografpremiär med normal biografexploatering. Undantag frän regeln om visningstid fär medges av styrelsen när det gäller bamfUm.

Med film avses i detta avtal även videogram i alla de fall där det är prak­tiskt lämpUgt och motiverat

4 §

En film anses som svensk under fömtsättning att filmen har en svensk produ­cent och att den svenska insatsen av artistiska medarbetare är av pätaglig be­tydelse.

Med svensk producent avses en person som är bosatt här i landet, ett bo­lag, ett utiändskt företags filial eUer en annan juridisk person som är registre­rad här i landet

En film som inte har en svensk producent är ändå att anse som svensk un­der fömtsättning att dels den svenska kapitalinsatsen uppgår tUl tjugo procent av produktionskostnaden och dels den svenska insatsen av artistiska medar­betare är av påtagUg betydelse.

5 §

De medel som stiftelsen erhåller fiir att utiöra uppdrag åt staten inom det fUm­

kulturella området är mte att anse som mfluma medel enhgt detta avtal.

54

Om biografavgifter

Prop. 1992/93:10

5 §

Bilaga 3

Biografägare eller den som eljest anordnar biografföresläUning (nedan kallad biografägare) skall till stiftelsen betala en avgift, motsvarande tio procent av bmttobiljettintäkten vid förestäUningen. Med sådan mtäkt avses bmttoinkomst enligt de av Filmägamas Kontrollbyrå Aktiebolag fastställda allmänna be­stämmelsema vid filmleveranser. FUmhyra skall inte utgå på den del av intäk­ten som utgör avgiften. Det är i detta sammanhang utan betydelse för av­giftsplikten om film visas med hjälp av videoteknik i stället för med traditio­neU teknUc.

7 

§

Avgift skaU inte utgå for biografförestälhimg på sådant fast visningsstäUe, där det enUgt det register som förs av KontroUbyrån ges högst fem förestälhiingar i veckan utöver bammatinéer.

Med bammatiné avses föreställning som riktar sig till bam och som börjar senast klockan 17.

Om biografförestäUningar har anordnats i syfte att kringgå bestämmelsema om avgiflsplUct, får styrelsen besluta att avgiftsplUct föreligger. Innan styrel­sen beslutar i sådant ärende skaU styrelsen höra biografägaren och dennes or­ganisation.

Styrelsen får medge befrielse från avgift för biografföreställning, där film-och biografhyra avstås och där biljetl-inläktema anslås till välgörande ända­mål.

För visning av film, som på sätt gällde före den 1 juU 1963, förklarats vara ägnad att tjäna vetenskapligt ändamål eller upplysnmgs-, undervisnings- eller uppfostringssyfte, skaU avgift inte utgå.

8 §

Biografägaren skall redovisa och betala in avgiftema direkt till stiftelsen. Antalet redovisnuigsperioder skaU vara minst sex om året Regler härom skall fast-ställas av stiftelsen efter samråd med filmbranschen.

Redovisning skall ske på formulär, som fastställs av Kontrollbyrån. För redovisning och inbetalning av avgiftsmedlen skall i övrigt tillämpas de av Kontrollbyrån fastställda allmänna bestämmelsema vid filmleveranser. I dessa bestämmelser skall stadgas, att underlåtenhet att betala avgift likställs med underiåtenhet att betala fUmhyra.

Biografägaren är skyldig att låta stiftelsen genom kontt-ollant granska hans räkenskaper såvitt gäller avgiftsredovisning.

9 §

Från berörda biografägare skall snarast genom Kontt-ollbyråns försorg inför­skaffas och till stiftelsen överlämnas förbindelse att betala avgift enligt detta avtal och att i övrigt följa bestämmelsema i avtalet Förbindelsen skaU ha den lydelse som framgår av bilaga 1.

Biografägare som underlåter att avge sådan förbindelse skall avstängas från filmleverans. Om avstängning inle sker, trots begäran om det, svarar filmuthyraren mot stiftelsen för de avgifter som belöper på en föreställning där det visas en film som hyrts ut av honom.

55

Om videoavgifter

Prop. 1992/93: 10

10 §

Bilaga 3

Den som bedriver yrkesmässig verksamhet för uthyrning av videogram

(videogramuthyrare) skall betala vissa avgifter tUl stiftelsen. Avgifteraa utgår

för de videogram som utges genom att föras i handeln för uthyming direkt tUl kunder för enskilt bmk. Avgiften utgör under 1993 för varje videogram som innehåUer en långfilm ttettio kronor och därefter trettiotvå kronor femtio öre. För varje videogram som innehåller en kortfihn utgör avgiften arton kronor. För videogram som innehåller flera långfUmer utgår avgift för varje långfUm. Avgift säsom för långfilm utgår för videogram som irmehåller flera kortfilmer med en sammanlagd visningstid motsvarande en eller flera långfilmer

Med uthyming jämställs andra förfaranden där del klart framgår att det är fråga om uthyming, såsom försäljning med rätt för köparen att återiämna vi­deogrammet mot att han återfår del av köpeskillingen.

Den som bedriver yrkesmässig verksamhet för utgivning av videogram för försäljning skall betala vissa avgifter tiU stiftelsen. Har utgivaren inle betalat avgiften skall den betalas av den som säljer videogrammet. Avgiftema utgår för de videogram som innehåller långfilm och som utges genom att föras i handeln för försäljning direkt till kunder för enskilt bmk. Avgiften utgör för varje videogram under 1993 fem kronor och därefter tvä kronor femtio öre.

11 §

Om verksamheten har anordnats i syfte all kringgå bestämmelsema om av­giftspUkt får styrelsen besluta att avgiftspUkt föreligger. Innan styrelsen be­slutar i sädant ärende skall den höra den berörde och videobranschen.

12 §

Avgiftema skall redovisas särskilt och betalas in till stiftelsen enligt regler som fastställs av stiftelsen efter samråd med videobranschen.

För redovisning och inbetalning av avgiftsmedlen skall i övrigt tillämpas av Kontrollbyrån fastställda regler.

Den avgiftspliktige är skyldig att låta stiftelsen genom kontrollant granska hans räkenskaper såvitt gäller avgifts-redovisningen och hans innehav av av­giftspliktiga videogram.

Kostnadema för avgiftsuppbörden och kontrollverksamheten skall betalas av stiftelsen.

13§

Från berörda videogramuthyrare och andra avgiftspliktiga skall snarast ge­nom videobranschens försorg införskaffas och till stiftelsen överlämnas för­bindelse att betala avgift enligt gällande film- och videoavtal och att i övrigt följa bestämmelsema i avtalet Förbindelsen skaU ha den lydelse som framgår av bilaga 2.

Som fömtsättning för leverans av videogram till videogramuthyrare skall gälla att uthyraren avgett sädan förbindelse till stiftelsen.

För leveransema av videogram skall vidare gälla dels att underiåtenhet av videogramuthyraren att betala avgift till stiftelsen likställs med underlåtenhet att betala för levererade videogram, dels att underlätenheten medför att uthyra­ren skall avslängas från vidare leveranser.

56

Om TV-fiiretagens bidrag

Prop. 1992/93:10

14§

Bilaga 3

Sveriges Television AB skall månatligen lämna ett bidrag till stiftelsen som motsvarar 15 miljoner kronor per kalenderår. Dämtöver garanterar bolaget att i genomsnitt minst 15 miljoner kronor årligen används för samproduktion, medfinansiering och köp av visningsrätter vad gäller film som erhåller stöd genom detta avtal.

Nordisk Television AB skaU månatUgen lämna ett bidrag tiU stiftelsen som motsvarar 5 miljoner kronor per kalenderår. Dämtöver garanterar bolaget att använda för 1993 5 miljoner kronor, för 1994 7,5 miljoner kronor cKh däref­ter i genomsnitt minst 10 miljoner kronor årligen för samproduktion, medfi­nansiering och köp av visnmgsrätter vad gäller film som erhåller stöd genom detta avtal.

Bidragen och garantibeloppen från TV-företagen skall den 1 juli varje år justeras genom en jämförelse med kompensations-index för Sveriges Television AB den

1 april samma år och indexet för januari 1993.

Om statens bidrag

15 §

Staten skall - under fömtsättning att riksdagen fattar erforderliga beslut -lämna ett årligt bidrag tUl stiftelsen med 61,5 miljoner kronor Staten har för avsikt att uppräkna bidraget enligt de regler som gäller för statliga bidragsan­slag.

Om användningen av stiftelsens medel

16 §

De medel som tillförs stiftelsen enhgt delta avtal skall användas till följande ändamål:

1. Stöd till biograf- och videoverksamhet på mindre och medelstora orter.

2 Stöd till samarbete mellan film- och videobranschema samt TV-företa­gen.

3.

Avgifter m.m. tiU intemationeUt samarbete.

4.

Produktionsstöd till svensk film.

17§

StU"telsen skall varje räkenskapsår lämna stöd till biograf- och videoverksam­het på mindre och medelstora orter. Av under verksamhetsåret influtna medel skall fyra procent användas för sådant stöd. Styrelsen skall fördela medlen tUl stöd för uppmstning av biografer, parallelldistribution av kopior av aktueUa filmer, samt andra aktiviteter som stimulerar spridning av värdefull film för såväl biografvisning som på videogram.

18 §

Stiftelsen skall varje räkenskapsår lämna stöd tiU samarbete meUan fihn- och videobranschema samt TV-företagen.

Av under verksamhetsåret influtna medel skall tre procent användas till

detta stöd. Stödet skall fördelas av film- och videobranschens samarbets­

kommitté tiU filmbranschen, videobranschen och TV-förelagen och utgå i

proportion tiU deras respektive bidrag till stiftelsen. Stödet skall användas tUl

57

5 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 10

bl.a. spridning av värdefulla videogram och filmer, ut-bildning och forsk-    Prop. 1992/93:10 ning, åtgärder mot olovlig hantering av film samt aktiviteter för att öka all-     Bilaga 3 mänhetens intresse för film i alla spridningsformer.

19 §

De medel som under räkenskapsåret influtit till stiftelsen skall, efter det att stiftelsens kosmader för förvaltning (inklusive kostnaden för förvaltningsrå­det) samt kostnadema för punktema 1-3 under 16 § täckts, användas för stöd till svensk lång- och kortfilmsproduktion (produktionsstöd). Med kostnader för förvaltning avses inte kostnader som är direkt hänförliga tiU den del av stiftelsens verksamhet som inte regleras i detta avtal eUer till konsuleniemas verksamhet.

20 §

Av de medel som enligt 19 § är tillgängliga för produktionssiöd skaU sjuttio­fem procent användas till förhandsslöd under året eller senare. Stödet får täcka högst sjuttio procent av en films produktionskostnad, dock inte utgå med mer än 8 miljoner kronor per film. Beloppet får årligen justeras av sty­relsen.

Stöd till kortfilm får, om styrelsen anser det skäligt, läcka större andel av produktionskostnaden, men då högst utgå med 1 miljoner kronor per film. Beloppet får årligen justeras av styrelsen.

Stöd kan endast utgå till producenter som kan redovisa en ambitiös plan för filmens spridning i olUca visningsformer, varvid skall beaktas om visning fömtsätts ske i de i avtalet medverkande TV-företagens kanaler.

Produktionssiöd som utgår som förhandsslöd skall vara återbetalnings­pliktigt enUgl de riktiinjer som anges i bilaga 3.

Medel avsedda för förhandsstöd fär ocksä användas för utarbetande av underlag för filmproduktionsprojekt.

21 §

Av de medel som är tillgängliga för produktionsstöd skall tjugofem procent användas för efierhandsstöd till långfUm.

Stödet får uppgå tiU högst 8 miljoner kronor per film.

För att efierhandsstöd skall kunna utgå till en fUm skall den inom ett år ef­ter biografpremiären ha setts av minst 30.000 betalande biografbesökare.

När filmen har uppnått detta besöksanlal utgår ett stöd på 4 miljoner kro­nor Stödet ökar sedan successivt i proportion till antalet besökare till maximalt 8 miljoner kronor vid 110.000 besökare inom ett år från premiären.

Film som erhåller bidrag enligt 20 § kan endast få stöd enligt 21 § om fil­men därigenom kan få ett högre stödbelopp. Stödet skall dä utgå som mellan-skUlnaden meUan bidraget enUgt 20 § och 21 §.

Om fordringama på efierhandsstöd överstiger de tillgängliga medlen och annan finansiering inle kan ordnas, får styrelsen avvända medel som annars skulle använts för förhandsstöd, för att täcka bristen. Sädana medel skall, sä snart det är möjUgt åter anvisas till förhandsstödet

22 

§

Filmer som erhåller produktionsstöd enligt 20 och 21 §§ skall, när de ges ut som videogram för uthyming eller försäljning, göras tillgängliga pä gängse kommersieUa villkor för alla medlemmar i branschorganisationer, represente­rande videodetaljister, som är parter i detta avtal.

58

23 §

Prop. 1992/93:10

Styrelsen skaU ansvara för att tUlgodose behovet av värdefull svensk filmpro- Bilaga 3 duktion genom att stöd ges till säväl långfilm som kortfilm. Styrelsen skaU också beakta behovet av dokumentärfilm och film riktad till bam och ung­dom. Styrelsen skall vidare tillse att stödet ger yngre och nya filmskapare möjlighet att utveckla sina färdigheter, främst genom stöd tUl kortfUm. Härvid kan undantag medges från kravet på plan för visnhig och spridning

Om konsulenterna

24 §

För bedömningen av vilka fUmprojekt som ska erhåUa förhandsstöd skall sty­relsen anlita konsulenter. Styrelsen bör i regel följa konsuleniemas bedöm­ning. Om styrelsen inte beviljar stöd till en film som rekommenderats av en konsulent skall detta särskUt motiveras.

Styrelsen ansvarar för konsulentemas arbetsfördelning. Fördelningen bör vara sådan att den möjliggör en effektiv hantering av förhandsstödet men också ger de sökande möjUghet att presentera samma projekt för flera konsu­lenter.

25 §

Konsulentema skaU ha ett tidsbegränsat uppdrag.

26 §

Konsulentema skall varje verksamhetsår av styrelsen ges en ekonomisk ram inom viUcen de till styrelsen kan rekommendera produktionssiöd för filmpro­duktion och stöd för utarbetande av underiag för fihnproduktionsprojekt. Vad gäller det sistnämnda stödet bör styrelsen faststäUa eu belopp under viUcet konsulentema, ulan styrelsens tiUstånd, kan fördela stöd.

De medel motsvarande den angivna ramen som inte använts under året skall, om styrelsen inte finner en annan ordnmg lämpUgare, tUl lika delar öka varje konsulents ram för påföljande år.

Medel som återbetalas till stUtelsen skaU öka ramen för den konsulent som rekommenderat projektet Om konsulenten i fråga avslutat sitt uppdrag beslu­tar styrelsen om fördelning av medlen.

Den administrationskostnad som belöper på varje konsulent skall belasta respektive konsulents ekonomiska ram. Storleken av denna administtations-kosmad skaU klart framgå av stiftelsens verksamhetsberättelse.

Om förvaltningsrådet

27 §

Förvaltningsrådet är ett rådgivande organ tUl styrelsen.

Rådet består av trettio lUl fyrtio ledamöter som för en tid av meUan ett och tre år utses av film- och videobranschemas, TV-företagens och filmskapamas och andra av stiftelsens verksamhet berörda organisationer.

28 §

Styrelsen utväljer, i samråd med film- och videobranschema samt TV-företa­gen, senast i mars varje år de organisationer som skaU få möjlighet att utse le­damöter i förvaltningsrådet

59

29

§

Prop. 1992/93:10 Den som är ledamot i förvalQiingsrådet får inte samtidigt vara verkställande    Bilaga 3 direktör i stiftelsen eller ledamot i styrelsen.

30

§

Förvaltningsrådet utser inom sig ordförande, vice ordförande och det eller de utskott som behövs.

31 §

Särskilt vUctiga ärenden får avgöras av styrelsen endast efter förvalmingsrå-dets hörande. Styrelsen får vidare inhämta rådets synpunter i andra ärenden av större t)etydelse.

Rådet granskar stiftelsens verksamhetsberättelse och avger snarast efter granskningen utiåtande däröver till regeringen.

32 §

Förvallrungsrädet sammanträder pä kallelse av styrelsen.

Rådet sammanu-äder när styrelsen eller minst sex ledamöter i rådet begär det. Sammanttäde skaU alltid hållas dels inom två veckor efter det stiftelsens verksamhetsberättelse färdigställts, dels så snart förslag till budget för stiftel­sens verksamhet föreligger.

Vid rådets sammanträden skall styrelsen närvara. Till sammanträdena kan kallas de anställda hos stiftelsen som rådet önskar höra.

33 §

Närmare bestämmelser om förvaltningsrådets verksamhet - såsom om beslut-förhet, kallelser tiU sammanträden och protokoll - skall antas av styrelsen ef­ter hörande av rådet

Om efterlevnaden av avtalet

34 §

Filmbranschen och videobranschen förbinder sig alt verka för att delta avtal efterlevs. Organisationer som är bundna av avtalet är pliktiga att söka förmå sina medlemmar att följa avtalets bestämmelser

Åtagande av staten

35 §

Regeringen skall tiU ledamöter av stiftelsens styrelse utse personer med inte­gritet och som sammantaget representerar den kunskap och erfarenhet som är relevant för stiftelsens verksamhet

Avslutande bestämmelser

36 §

Staten får säga upp avtalet till omedelbart upphörande, om annan avtalspart bryter mot avtalet

Organisation inom filmbranschen får säga upp avtalet till omedelbart upp­

hörande, om nöjesskatt för biografföreställningar återinförs eller om annan

skatt av väsentUgen samma karaktär och effekt införs eller om mervärdesskatt

60

införs på filmvisning. Detsamma gäller, om rätten att göra avdrag för biogra-    Prop. 1992/93:10 favgiften vid beräkning av nettointäkten av rörelse vid taxering för inkomst    Bilaga 3 begränsas eUer avskaffas.

Organisation inom videobranschen får säga upp avtalet till omedelbart upphörande, om rätten att göra avdrag för videoavgiften vid beräkningen av nettointäkten av rörelse vid taxering för inkomst begränsas eller avskaffas. Detsamma skall gälla om kassettskatten på inspelade videokassetband återin­förs.

Sveriges Television AB fär säga upp avtalet tiU omedelbart upphörande, om väsentiig förändring sker beträffande finansiering, kanalstruktur eller uppdrag för bolaget av det av riksdagen 1992 fattade beslutet om bl.a. bola­gets verksamhet och av det avtal som staten och bolaget på gmnd av riks­dagsbeslutet kommer att ingå

Nordisk Television AB får säga upp avtalet till omedelbart upphörande, om Sveriges Television AB eller annat programföretag som ensamt eller i samverkan med andra bedriver rikstäckande TV-sändningar fär tillstånd att över marknätet sända reklam mot vederlag. Detsamma skall gälla om Nordisk Televison AB förlorar sitt tillstånd att här i landet sända televisionsprogram i mndradiosändning.

37 

§

Detta avtal träder i kraft den 1 januari 1993 och skall gälla tiU och med den 31 december 1998.

Uppsägning av avtalet skall ske senast ett år före avtalstidens utgång. Vid UtebUven uppsägning förlängs avtalet med tte år åt gången.

Sedan avtalet varit i Icraft i två är, får varje part påkalla överiäggningar med övriga parter om villkoren i detta avtal.

38 §

Om avtalet upphör att gälla vid avtalstidens utgång, skall de avgifter som re­dovisas för åren 1997 och 1998 användas enhgt bestämmelsema i avUilet

om partema inte kommer överens om annat

Avgifter, som erlagts i förskott och som avser videogram vilka förs i han­deln för uthyming eUer för videogram som avses för försäljning efter det att avtalet upphört att gälla, skaU återbetalas av stiftelsen.

39 §

Tvist om tolkningen eller tUlämpningen av delta avtal eller om rättsförhållan­den som har sin grund i avtalet skall avgöras genom skUjedom enligt lag.

61

Detta avtal har upprättats i elva lUcatydande exemplar av vilka staten tagit    Prop. 1992/93:10

ett, fUmbranschen fem, videobranschen tte och TV-förelagen två.

Bilaga 3

Stockhohn den 3 september 1992

För staten Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

För Sveriges Biografägareförbund Per Tengblad

För     Föreningen FUmproducenter Klas[REDACTED_EFTERNAMN]

Sveriges

För   Folkets   Husföreningarnas För Sveriges Videodistributörers

Riksorganisation

Förening

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Anders WUclund   Lars[REDACTED_EFTERNAMN]

För Riksföreningen Våra Gårdar Ragnar Rundlöf

För

VideoHandelns

Samarbetsorganisation

Tom Wiel

För Sveriges FUmuthyrareförening För   VIDSAM-Videouthyrarnas

u.p.a.

Harry Hultén  Bemt[REDACTED_EFTERNAMN]

Sveriges Television AB Sam[REDACTED_EFTERNAMN]

Samarbetsorganisation Sten Grener

Nordisk Television AB Bjöm Nordstrand

Mot    ovanstående    avtal    har FUmägaraas KonttoUbyrä Aktiebolag intet att erinra Bjöm Gregfelt

62

Förbindelse; biografavgift

Prop. 1992/93:10

Bilaga 3.1

Undertecknad anordnare av biografföreställning/biografägare, som har tagit del av gällande film- och videoavtal och de särskilda regler som fömtsätts i avtalets 8 §, åtar sig härigenom gentemot stiftelsen att under den tid avtalet är i kraft betala in avgift enligt avtalet och låta stiftelsen genom av denna utsedd konttollant granska räkenskapema såvitt gäller avgiftsredovisningen, att i öv­rigt följa avtalets bestämmelser samt att godtaga att underlåtenhet att betala avgift likställs med underlåtenhet att betala fUmhyra.

63

Förbindelse; videoavgifter

Prop. 1992/93:10

Bilaga 3.2

Undertecknad, som tagit del av gällande film- och videoavtal och de särskUda regler som fömtsätts i avtalets 12 §, åtar sig härigenom gentemot stiftelsen att under den tid avtalet är i kraft betala avgift enUgt avtalet och låta stiftelsen ge­nom av denna utsedd konttollant granska räkenskapema såvitt gäller avgifts­redovisningen och innehavet, uthymingen samt försäljningen av avgiftsplik­tiga videogram, att i övrigt följa avtalets bestämmelser samt att godta att un­derlåtenhet att betala avgift Ukställs med underlåtenhet att betala för leverarade videogram.

64

Återbetalning av förhandsstödet

Prop. 1992/93:10

Bilaga 3.3

Återbetalning av förhandsstödet skall påbörjas när filmen har haft över 110.000 biografbesökare.

Av de producentintäkter som härrör från biografbesök dämtöver till dess producentema fått tillbaka sina insatser, skaU till stiftelsen betalas den del av intäktema som motsvarar ersätmingen för en producentinsats som uppgår till femtio procent av stödbeloppet.

För intäkter från biografbesök dämtöver skall tiU stiftelsen betalas den del som motsvarar ersättning för en producentinsats som uppgår till hundra pro­cent av utbetalat stödbelopp, till dess att hela stödet är återbetalt. Slut­avräkning skaU ske tolv månader efter biografpremiären.

65

Protokollsanteckningar

Prop. 1992/93:10

Bilaga 3.4

tiU 10 §

Partema har utgått från att royalty och annan upphovsrättsUg ersättning ej skall beräknas på avgiftema.

tiU 13 §

Partema utgår ifrån att det är förenligt med den näringsrättsliga lagstift­ningen att leverantören av videogram avstänger videouthyraren från leverans av videogram om utiiyraren underiåler att betala avgU"t tUl stiftelsen.

tUl 16 §

Staten fömtsätter att stiftelsen fortsätter samarbetet inom Nordiska Film-och TV-fonden, Eurimages samt åtar sig de svenska samordningsinsatsema i ansluming tiU Media-95 programmet

till 37 §

Partema är överens om att vid sådan förhandUng som avses i tredje stycket SärskUt skall beaktas väsentiig teknisk utveckling och andra omständigheter som starkt förändrar marknaden för videobranschen.

66

AVTAL

Prop. 1992/93:10

Bilaga 4 Svenska staten, Sveriges Biografägareförbund, Folkets Husföreningamas

Riksorganisation, RUcsföreningen Våra Gårdar, Sveriges FUmuthyrare-föreningen.p.a.. Föreningen Sveriges Filmproducenter, Sveriges Videodistti-butörers Förening, VideoHandelns Samarbetsorganisation och VIDSAM-Videouthyramas Samarbetsorganisation i fortsättningen kallade uitressenter-na, samt Sveriges Television AB och Nordisk Television AV, i fortsätmingen kallande TV-företagen, har denna dag träffat ett principavtal med följande innehåU.

Avtalet är från statens sida ttäffas under förbehåll av att riksdagen fattar er­forderUga beslut och av regeringens godkännande.

1 §

Intressentema och TV-företagen skall vara stiftare tiU en stiftelse med namnet "Stiftelsen Svenska Fihnmstitutet".

Sttftelsen skall bildas senast den 31 december 1992.

2 §

Stiftelsens syfte skall vara att främja värdefull svensk filmproduktion, sprid­ning och visning av värdefull film och bevarandet av filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse samt att verka för mteraationellt samarbete i dessa avseenden.

3 §

Intressentema skall till stiftelsen överiäta den egendom som de äger genom konsortiet Stiftelsen Svenska Filminstitutet Stiftelsen skall överta ansvaret för konsortiets samtliga förbindelser och för dess anställda. Dämtöver skall stiftelsen erhålla medel enligt det finansieringsavtal som inttessentema och TV-företagen träffat, se bilaga.

4 §

Stiftelsens angelägenheter skall handhas av en styrelse med fem till sju leda­möter, utsedda av regeringen. Styrelsen skall bittädas av en verkställande di­rektör.

67

Kulturdepartementet

Prop. 1992/93: lo

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén, Hömlund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler fråga om fUmstöd

Regeringen beslutar att genom propositionen lämna förslag till riksdagen om fihnstöd i enhghet med bUaga tiU detta protokoU.

Ur protokollet: Gutmel Strinde

68

Innehållsförteckning

Prop. 1992/93:10

Propositionens huvudsakUga innehåU....................................... I

Regeringens   proposition...................................................... 2

1    Ärendet och dess beredning......................................... 2

1.1 Inledrung................................................................. 2

1.2 Filmuttednmgen........................................................ 2

Utrednmgens förstahandsaltemativ............................... 2

Utrednmgens andrahandsaltemativ............................... 3

1.3

Remissynpunkter....................................................... 3

1.4

RegeringskansUets berednmg av frågan......................... 4

1.5

Ett  nytt  film-  och  videoavtal................................... 4

2    Historik och bakgrund................................................... 5

2.1

Besöks- och biografutvecklingen.................................. 5

2.2

Tillkomsten av film- och videoavtalet............................ 6

3    Nuläge........................................................................ 7

3.1

FUminstitutets verksamhet......................................... 7

3.2

Svensk fihnproduktion................................................ 8

3.3

Förutsättningarna för ett nytt filmavtal......................... 9

4

Utgångspunkter    för    regeringens    förslag................. 10

5

Det nya filmavtalet m.m.............................................. 11

5.1 Statens stöd tiU svensk filmproduktion......................... 11

5.2 Övrig finansiering och ändamålen i del nya fihnavtalet..... 11

5.3 Fördehiing av produktionsstödei.................................. 12

Förhandsstödet....................................................... 12

Efterhandsstödet..................................................... 13

5.4

Avtalets allmänna bestämmelser................................. 13

5.5

Bildandet av en  ny stiftelse....................................... 14

6    Stöd till filmkulturella verksamheten............................. 15

6.1

Arkivverksamhet...................................................... 17

6.2

Publikationer och information...................................... 19

6.3

Verksamhet riktad till barn och ungdom........................ 20

6.4

Främjande av spridning och visning av värdefull film........ 21

6.5

Styrelse och lednmg................................................. 23

6.6

Administtativ service................................................ 23

6.7

Affärsdrivande verksamheter m.m................................ 24

6.8

Bidrag tUl konsmärsnämndens filmstöd.......................... 24

7

Anslagsfrågor ............................................................ 25

8

Ärendet till riksdagen.................................................. 27

Bilaga 1

Sammanfatming av filmutredningen

Bilaga 2

Remissammanställning

BUaga 3

Finansieringsavtalet

Bilaga 4

Intentionsavtal för stiftelseförordnandet

Utdrag ur regeringsprotokoUet 1992-10-01

69