Regeringens proposition

1991/92:106

om vissa socialförsäkringsfrågor

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 20 februari

1992.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att rätten till ersättning från

sjukförsäkringen vid närståendevård utvidgas så att det skall

bli möjligt att erhålla ersättning även om den sjuke vårdas

t.ex. på sjukhus eller annan sjukvårdsinrättning. Kravet på att

vården skall bedrivas i hemmet eller i annan enskild bostad

föreslås därmed slopat.

 Inom föräldraförsäkringen föreslås att utbyte av

föräldrapenning mot tillfällig föräldrapenning endast skall

kunna ske om det barn för vilket tillfällig föräldrapenning söks

vårdas på sjukhus. När det gäller utbyte av föräldrapenning mot

sjukpenning förslås detta kunna ske endast i den utsträckning

föräldern är ur stånd att vårda barnet på grund av sjukdomen.

 På pensionsområdet läggs förslag fram om förbättringar av

vårdbidrag till föräldrar som vårdar handikappade barn. Enligt

förslaget höjs vårdbidraget så att ett helt vårdbidrag motsvarar

2,5 basbelopp. Motsvarande höjning görs vid partiell förmån.

Samtidigt föreslås en ny förmånsnivå för vårdbidraget, nämligen

tre fjärdedels förmån. Vid helt vårdbidrag skall i vissa fall

ersättning för merkostnader som motsvarar minst 18 % av

basbeloppet kunna utbetalas som en skattefri ersättning utöver

det annars gällande maximibeloppet för vårdbidraget.

 Kompletteringar föreslås också beträffande särskilt

pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt

eller handikappat barn. Lagstiftningen föreslås ändrad så att

kortare uppehåll i vården av barnet som inte är av väsentlig

betydelse för förälderns bundenhet till vårduppgiften inte skall

utgöra hinder för rätt att tillgodoräknas vårdår. En ändring

sker också så att en förälder skall kunna bli berättigad till

särskilt pensionstillägg redan om denne kan tillgodoräknas sex

vårdår.

 Prop. 1991/92:106

Vidare föreslås att lagstiftningen förtydligas så att det klart

framgår att föräldrar födda före år 1911 skall kunna

tillgodoräknas det 65:e levnadsåret som ett vårdår.

 Propositionen innehåller slutligen förslag till

lagändring i syfte att möjliggöra en sammanslagning av

försäkringskassor samt förslag om vissa ändringar av lagteknisk

karaktär.

 Förslagen avses bli genomförda den 1 juli 1992.

 Prop. 1991/92:106

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning och

ledighet för närståendevård

 Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1988:1465) om ersättning

och ledighet för närståendevård skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

 En närstående som vårdar En närstående som vårdar

någon som är svårt sjuk i någon som är svårt sjuk har

hemmet eller i annan enskild rätt till ersättning för tid då

bostad har rätt till ersättning han avstår från förvärvsarbete

för tid då han avstår från i samband med vården.

förvärvsarbete i samband med

vården.

 Om vårdaren får oreducerade löneförmåner under tid då han

bedriver studier, jämställs avstående från studier med avstående

från förvärvsarbete vid tillämpning av föreskrifterna om

ersättning enligt denna lag, i den mån vårdaren går miste om

löneförmånerna.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Äldre bestämmelser

gäller fortfarande i fråga om ersättning som avser tid före

ikraftträdandet.

 Prop. 1991/92:106

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 8 §, 4 kap. 10, 11 och 13 §§,

9 kap. 4 och 4 a §§ samt 18 kap. 1, 7, 14 och 20 §§ lagen

(1962:381) om allmän försäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

 8 §2

 Vid bedömningen av om arbets- Vid bedömningen av om arbets-

förmågan är fullständigt förmågan är fullständigt

nedsatt skall, om sjukdomen kan nedsatt skall, om sjukdomen kan

antas vara kortvarig, särskilt antas vara kortvarig, särskilt

beaktas om den försäkrade på beaktas om den försäkrade på

grund av sjukdomen är ur stånd grund av sjukdomen är ur stånd

att utföra sitt vanliga eller att utföra sitt vanliga eller

därmed jämförligt arbete. Om därmed jämförligt arbete. Om

den försäkrade på grund av den försäkrade på grund av

sjukdomen behöver avstå från sjukdomen behöver avstå från

förvärvsarbete under minst en förvärvsarbete under minst en

fjärdedel av sin normala fjärdedel av sin normala

arbetstid en viss dag, skall arbetstid en viss dag, skall

hans arbetsförmåga anses hans arbetsförmåga anses

nedsatt i minst motsvarande mån nedsatt i minst motsvarande mån

den dagen. den dagen. Vid prövning av den

 försäkrades rätt till

 sjukpenning för tid under

 vilken han annars skulle ha

 uppburit föräldrapenning, skall

 arbetsförmågan anses nedsatt

 endast i den utsträckning som

 den försäkrades förmåga att

 vårda barnet är nedsatt på

 grund av sjukdomen.

 Om sjukdomen kan antas bli långvarig eller den försäkrade

bedöms inte kunna återgå till sitt arbete, skall

försäkringskassan undersöka om den försäkrade efter sådan

åtgärd, som avses i 7 b § eller 22 kap. 7 §, kan försörja sig

själv genom förvärvsarbete om arbetsförhållandena ändras eller

om annat lämpligt arbete erhålls. Därvid skall beaktas vad som

rimligen kan begäras av honom med hänsyn till sjukdomen, hans

utbildning och tidigare verksamhet samt ålder,

bosättningsförhållanden och andra sådana omständigheter.

 Om den försäkrade uppbär förtidspension eller särskild

efterlevandepension enligt denna lag, skall vid prövning av den

försäkrades rätt till sjukpenning bedömningen av hans

arbetsförmåga ske med bortseende från den nedsättning av

förmågan eller möjligheten att bereda sig inkomst genom arbete

som ligger till grund för utgående pension.

1 Lagen omtryckt 1982:120.

2 Senaste lydelse 1991:1976.

 Prop. 1991/92:106

 Som sjukperiod anses tid, under vilken en försäkrad i

oavbruten följd lider av sjukdom som avses i 7 § eller har rätt

till sjukpenning enligt 7 b § eller rehabiliteringspenning

enligt 22 kap. 7 §.

 Sjukperiod omfattar sjuklöneperiod enligt lagen (1991:1047) om

sjuklön enligt vad som sägs i 1 §.

 10 §3

 En förälder har rätt till tillfällig föräldrapenning för vård

av ett barn, som inte har fyllt tolv år, om föräldern behöver

avstå från förvärvsarbete i samband med

 1. sjukdom eller smitta hos barnet,

 2. sjukdom eller smitta hos barnets ordinarie vårdare,

 3. besök i samhällets förebyggande barnhälsovård,

 4. vårdbehov som uppkommer till följd av att barnets andra

förälder besöker läkare med ett annat barn till någon av

föräldrarna, under förutsättning att sistnämnda barn omfattas av

bestämmelserna om tillfällig föräldrapenning.

 För vård av ett barn vars För vård av ett barn vars

levnadsålder understiger levnadsålder understiger

240 dagar utges tillfällig 240 dagar utges tillfällig

föräldrapenning enligt första föräldrapenning enligt första

stycket endast om tillsynen av stycket endast om tillsynen av

barnet är stadigvarande ordnad barnet är stadigvarande ordnad

eller om barnet vårdas på eller om barnet vårdas på

sjukhus. sjukhus. För vård av ett barn

 som är äldre än som nyss sagts

 utges tillfällig föräldra-

 penning enligt första stycket

 inte för tid under vilken

 annars föräldrapenning skulle

 ha uppburits; undantag gäller

 dock om barnet vårdas på

 sjukhus.

 En förälder till barn som fyllt fyra år har, till och med det

kalenderår under vilket barnet fyller tolv år, rätt till

tillfällig föräldrapenning även när föräldern avstår från

förvärvsarbete i samband med föräldrautbildning, besök i barnets

skola eller besök i förskole- eller fritidshemsverksamhet inom

samhällets barnomsorg i vilken barnet deltar (kontaktdagar).

 Rätt till tillfällig föräldrapenning tillkommer även en fader

som avstår från förvärvsarbete i samband med barns födelse för

att närvara vid förlossningen, biträda i hemmet eller vårda

barn. Motsvarande gäller i tillämpliga delar för en fader vid

adoption av barn, om barnet inte fyllt tio år. Som adoption

anses även att någon tar emot ett barn i avsikt att adoptera

det.

 11 §4

 Tillfällig föräldrapenning kan utges för vård av ett barn som

fyllt tolv men inte sexton år i de fall barnet på grund av

sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i

behov av särskild tillsyn eller vård.

3 Senaste lydelse 1989:100.

4 Senaste lydelse 1985:87.

 Prop. 1991/92:106

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Föräldrapenning enligt första Tillfällig föräldrapenning

stycket utges om föräldern be- enligt första stycket utges om

höver avstå från förvärvsarbete föräldern behöver avstå från

av skäl som anges i 10 § första förvärvsarbete av skäl som

stycket. För vård- eller anges i 10 § första stycket.

tillsynsbehov som grundat rätt För tid under vilken annars

till vårdbidrag enligt 9 kap. föräldrapenning skulle ha

4 § utges dock inte tillfällig uppburits utges dock inte

föräldrapenning. tillfällig föräldrapenning

 annat än om barnet vårdas på

 sjukhus. För vård- eller

 tillsynsbehov som grundat rätt

 till vårdbidrag enligt 9 kap.

 4 § utges inte heller

 tillfällig föräldrapenning.

 Den allmänna försäkringskassan får i förväg pröva om

förutsättningarna enligt första stycket föreligger. Ett sådant

beslut är bindande för den tid som anges i beslutet men kan

omprövas om de förhållanden som har lagts till grund för

beslutet ändras.

 13 §5

 För att styrka det särskilda vård- eller tillsynsbehov som

avses i 11 § första stycket skall läkarutlåtande inges.

 Försäkringskassan får när det finns skäl till det kräva att

särskilt utlåtande inges för att styrka barnets eller den

ordinarie vårdarens sjukdom eller smitta som avses i 10 §.

 Försäkringskassan får även Försäkringskassan får även

kräva att en förälder styrker kräva att en förälder styrker

sin rätt till föräldrapenning i sin rätt till tillfällig

samband med föräldrautbildning föräldrapenning i fall som

genom särskilt intyg av den som avses i 10 § andra stycket

har anordnat utbildningen. andra meningen eller 11 § andra

 stycket andra meningen genom

 särskilt intyg av arbetsgivare

 eller annan som kan ge upplys-

 ning om arbetsförhållandena.

 Därjämte får krävas att en

 förälder styrker sin rätt till

 föräldrapenningförmån i samband

 med föräldrautbildning genom

 särskilt intyg av den som

 anordnat utbildningen.

 9 kap.

 4 §6

 Försäkrad förälder har för vård av barn som inte fyllt sexton

år rätt till vårdbidrag om barnet på grund av sjukdom, psykisk

utvecklingsstörning eller annat handikapp under minst sex

månader är i behov av särskild tillsyn och vård. Vid bedömningen

av rätt till vårdbidrag skall även beaktas sådana merkostnader

som uppkommer på grund av barnets sjukdom eller handikapp.

Vårdar föräldern flera handikappade barn som inte fyllt sexton

år grundas bedömningen av rätten till vårdbidrag på det samman-

lagda behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas

omfattning.

5 Senaste lydelse 1985:87.

6 Senaste lydelse 1990:776.

 Prop. 1991/92:106

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Vårdbidrag utgår allt efter Vårdbidrag utges allt efter

tillsyns- och vårdbehovets tillsyns- och vårdbehovets

omfattning och merkostnadernas omfattning och merkostnadernas

storlek med belopp motsvarande storlek såsom hel, tre

hel eller halv eller en fjärdedels, halv eller en

fjärdedel av hel förtidspension fjärdedels förmån. Hel förmån

till ensamstående jämte utgör, utom i fall som avses i

pensionstillskott som svarar fjärde stycket, 250 procent av

mot pensionen. basbeloppet och partiell förmån

 tillämplig andel därav.

 Av vårdbidraget kan en viss angiven del bestämmas som

ersättning för merkostnader. Denna ersättning bestäms till

följande procent av basbeloppet:

 18 % om merkostnaderna uppgår till 18 men inte 36 % av basbe-

loppet;

 36 % om merkostnaderna uppgår till 36 men inte 53 %;

 53 % om merkostnaderna uppgår till 53 men inte 69 %;

 69 % om merkostnaderna uppgår till 69 % eller däröver.

 Om behovet av särskild

 tillsyn och vård för ett barn

 grundar rätt till hel förmån

 utan att merkostnader beaktas

 och merkostnaderna uppgår till

 minst 18 procent av

 basbeloppet, skall beloppet av

 hel förmån enligt andra stycket

 höjas med merkost-

 nadsersättning som, allt efter

 merkostnadernas storlek,

 bestäms till 18, 36, 53 eller

 69 procent av basbeloppet med

 tillämpning av tredje stycket.

 Vårdbidraget kan begränsas till viss tid. Behovet av bidrag

skall omprövas minst vart annat år, om det inte finns skäl för

omprövning med längre mellanrum.

 Om föräldern tillfälligt är förhindrad att vårda barnet utgår

vårdbidrag under sådant avbrott som varar högst sex månader.

Föreligger särskilda skäl kan vårdbidrag utgå även under ett

avbrott som varar ytterligare högst sex månader.

 4 a §7

 Avlider ett barn, för vilket Avlider ett barn, för vilket

vårdbidrag enligt 4 § utgår med vårdbidrag enligt 4 § utgår

belopp motsvarande hel eller såsom hel, tre fjärdedels eller

halv förtidspension till halv förmån, utges vårdbidrag

ensamstående jämte pensions- till efterlevande förälder till

tillskott som svarar mot och med den åttonde månaden

pensionen, utges vårdbidrag efter dödsfallet, dock längst

till efterlevande förälder till till och med den månad då

och med den åttonde månaden vårdbidraget annars skulle ha

efter dödsfallet, dock längst upphört.

till och med den månad då

vårdbidraget annars skulle ha

upphört.

7 Senaste lydelse 1988:131.

 Prop. 1991/92:106

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Vårdbidrag enligt första Vårdbidrag enligt första

stycket utges som halv förmån, stycket utges som halv förmån,

om vid tiden för dödsfallet om vid tiden för dödsfallet

vårdbidrag lämnades med belopp vårdbidrag lämnades såsom hel

motsvarande hel förtidspension eller tre fjärdedels förmån,

till ensamstående jämte och i annat fall som en

pensionstillskott som svarade fjärdedels förmån.

mot pensionen, och i annat fall

som fjärdedels förmån.

 Om det vårdbidrag som utgick vid dödsfallet till viss del hade

bestämts som merkostnadsersättning skall motsvarande del av

vårdbidraget enligt denna paragraf anses utgöra sådan

ersättning.

 18 kap.

 1 §

 För varje landstingskommun För varje landsting samt

samt varje kommun, som ej varje kommun, som inte tillhör

tillhör landstingskommun, skall något landsting, skall det

finnas en allmän finnas en allmän

försäkringskassa. försäkringskassa. En

 försäkringskassas

 verksamhetsområde får dock, om

 regeringen för ett särskilt

 fall bestämmer det, omfatta två

 landsting eller ett landsting

 och en sådan kommun som nyss

 sagts.

 Allmän försäkringskassa skall inrätta lokalkontor i den mån så

prövas erforderligt.

 7 §

 Styrelse för allmän

försäkringskassa består av Styrelse för allmän

ordförande och vice ordförande försäkringskassa skall bestå av

som utses av regeringen samt ordförande och vice ordförande

fyra ledamöter som utses av samt, om något annat inte

landstinget eller, där fråga är framgår av det följande,

om kassa vars verksam- ytterligare fyra ledamöter.

hetsområde utgöres av kommun, Styrelsen för Stockholms läns

av kommunfullmäktige. Härutöver allmänna försäkringskassa skall

få i styrelsearbetet deltaga bestå av åtta ledamöter. Om en

två personalföreträdare. I försäkringskassas

fråga om dessa äger lagen verksamhetsområde bestämts av

(1976:230) om rätt för regeringen enligt 1 §, skall

arbetstagarorganisation att styrelsen likaledes bestå av

utse och entlediga företrädare åtta ledamöter. Ordförande och

för de anställda i styrelse vice ordförande utses av rege-

eller annat organ vid statlig ringen. Övriga ledamöter utses

myndighet motsvarande av landstinget eller, i fråga

tillämpning. I styrelsen för om en kassa vars

Stockholms läns allmänna verksamhetsområde utgörs av en

försäkringskassa utser kommun, av kommunfullmäktige.

landstinget sex ledamöter. Om en kassas verksamhetsområde

 bestämts av regeringen enligt

 1 §, beslutar regeringen om

 fördelningen mellan landsting

 respektive mellan landsting och

 kommun när det gäller val av

 övriga sex ledamöter. Här-

 utöver får två

 personalföreträdare delta i

 styrelsearbetet. I fråga om

 Prop. 1991/92:106

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 

 dessa tillämpas lagen

 (1976:230) om rätt för

 arbetstagarorganisation att

 utse och entlediga företrädare

 för de anställda i styrelse

 eller annat organ vid statlig

 myndighet.

 Personalföreträdare är ledamot i den omfattning som framgår av

särskilda bestämmelser.

 För ledamöterna, utom ordföranden och vice ordföranden, utses

lika många suppleanter.

 Landstingets och kommunfullmäktiges val av ledamöter eller

suppleanter skall vara proportionellt, om det begärs av minst så

många ledamöter i landstinget eller kommunfullmäktige som

motsvarar den kvot, vilken erhålls om antalet närvarande

ledamöter delas med det antal personer som valet avser, ökat med

1. Om kvoten är ett brutet tal, skall den avrundas till närmast

högre hela tal. Om förfarandet vid sådant proportionellt val

finns bestämmelser i lagen (1955:138) om proportionellt valsätt

vid val inom landsting, kommunfullmäktige m.m. Om suppleanterna

inte väljs proportionellt, skall vid valet även den ordning

bestämmas i vilken de skall kallas till tjänstgöring.

 14 §

 En allmän försäkringskassas räkenskaper skall omfatta perioden

den 1 juli-den 30 juni (budgetår).

 Styrelsen skall senast den Styrelsen skall senast den

1 oktober varje år till 1 oktober varje år till

revisorerna lämna en av revisorerna lämna en av

styrelsens ledamöter styrelsens ledamöter

underskriven årsberättelse underskriven årsredovisning

innefattande innefattande

förvaltningsberättelse, förvaltningsberättelse,

resultaträkning och resultaträkning och

balansräkning för det senast balansräkning för det senast

förflutna budgetåret. Styrkt förflutna budgetåret. Styrkt

avskrift av årsberättelsen avskrift av årsredovisningen

skall samtidigt översändas till skall samtidigt översändas till

riksförsäkringsverket och till riksförsäkringsverket och till

landstinget eller kommunfull- berört landsting eller berörd

mäktige. kommun.

 Styrelsen skall årligen tillställa riksförsäkringsverket de

uppgifter om kassans förvaltning som fordras för framställning

om anslag.

 20 §8

 En socialförsäkringsnämnd En socialförsäkringsnämnd

skall bestå av sju ledamöter. skall bestå av sju ledamöter.

Av dessa utses en ledamot, som Av dessa utses en ledamot, som

skall vara nämndens ordförande, skall vara nämndens ordförande,

av regeringen. Av de övriga av regeringen. Av de övriga ledamöterna utses tre av

ledamöterna utses tre av riksförsäkringsverket efter

riksförsäkringsverket efter förslag av organisationer på

förslag av organisationer på arbetsmarknaden och väljs tre

arbetsmarknaden och väljs tre av landstinget. Om kassans

av landstinget. Om kassans verksamhetsområde utgörs av en

verksamhetsområde utgörs av en kommun,

kommun,

8 Senaste lydelse 1986:140.

 Prop. 1991/92:106

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

skall tre ledamöter väljas av skall tre ledamöter väljas av

kommunfullmäktige i stället för kommunfullmäktige i stället för

av landstinget. Nämnden utser av landstinget. Om en kassas

inom sig en vice ordförande. verksamhetsområde bestämts av

 regeringen enligt 1 §, beslutar

 regeringen om fördelningen

 mellan landsting respektive

 mellan landsting och kommun när

 det gäller val av de tre

 sistnämnda ledamöterna. Nämnden

 utser inom sig en vice

 ordförande.

 För var och en av de av riksförsäkringsverket utsedda

ledmöterna skall, efter förslag i samma ordning som enligt

första stycket, en suppleant utses. För de ledamöter som har

valts av landstinget eller kommunfullmäktige skall lika många

suppleanter väljas.

 Bestämmelserna i 7 § fjärde stycket om val av ledamöter eller

suppleanter i styrelse för allmän försäkringskassa skall

tillämpas vid landstingets och kommunfullmäktiges val av

ledamöter eller suppleanter i socialförsäkringsnämnd.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

 2. De nya bestämmelserna i 3 kap. 8 § samt 4 kap. 10 och 11 §§

tillämpas första gången i fråga om ersättningsfall som börjar

efter ikraftträdandet.

 3. Äldre bestämmelser i 9 kap. 4 och 4 a §§ gäller fortfarande

i fråga om vårdbidrag som avser tid före ikraftträdandet. För

den som vid ikraftträdandet uppbär vårdbidrag tillämpas de nya

bestämmelserna i 9 kap. 4 § andra stycket, såvitt avser tre

fjärdedels förmån, och fjärde stycket första gången vid

omprövning som görs enligt femte stycket i samma paragraf i

anledning av en framställning av föräldern eller på annan grund.

 Prop. 1991/92:106

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:773) om särskilt

pensionstillägg till folkpension för långvarig

vård av sjukt eller handikappat barn

 Härigenom föreskrivs att 2, 3 och 5 §§ lagen (1990:773) om

särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av

sjukt eller handikappat barn samt punkt 5 av ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 Det särskilda Det särskilda

pensionstillägget utges till pensionstillägget utges till

förälder som har vårdat sjukt förälder som har vårdat sjukt

eller handikappat barn under eller handikappat barn under

minst tio vårdår och därvid har minst sex vårdår och därvid har

avstått från förvärvsarbete. avstått från förvärvsarbete.

 Det särskilda pensionstillägget kan förutom till förälder

utges till någon annan som i övrigt uppfyller förutsättningarna

enligt första stycket och som under vårdåren

 1. i egenskap av särskilt förordnad förmyndare har haft den

rättsliga vårdnaden om barnet,

 2. med socialnämndens medgivande har haft hand om barnet för

stadigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det, eller

 3. har varit gift med barnets förälder eller har haft barn med

denne, om de varaktigt bott tillsammans.

 Den som i egenskap av särskilt förordnad förmyndare hade

vårdnaden om barnet vid den tidpunkt då det fyllde 18 år eller

vid den tidigare tidpunkt då det ingick äktenskap skall för tid

därefter likställas med en vårdnadshavare enligt andra

stycket 1.

 3 §

 Med ett vårdår avses ett kalenderår under vilket

 1. föräldern under större delen av året har vårdat sjukt eller

handikappat barn och

 2. barnet under större delen av året har fått hel

förtidspension eller helt sjukbidrag jämte handikappersättning

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

 Förälderns rätt att

 tillgodoräknas vårdår påverkas

 inte av avbrott i vården under

 den del av dygnet då barnet

 vistats i förskola, skola,

 dagcenter eller liknande, eller

 av kortare avbrott i övrigt i

 vården som varit utan väsentlig

 betydelse för förälderns

 bundenhet till vårduppgiften.

 Prop. 1991/92:106

 5 §

 För tio tillgodoräknade För sex tillgodoräknade

vårdår är det särskilda vårdår är det särskilda

pensionstillägget per pensionstillägget per

kalenderår tjugofem procent av kalenderår fem procent av

basbeloppet enligt 1 kap. 6 § basbeloppet enligt 1 kap. 6 §

lagen (1962:381) om allmän för- lagen (1962:381) om allmän för-

säkring. För varje vårdår som säkring. För varje vårdår som

tillgodoräknas därutöver ökar tillgodoräknas därutöver ökar

tillägget med fem procent av tillägget med fem procent av

basbeloppet. basbeloppet.

 För den som har börjat ta ut sin ålderspension tidigare eller

senare än den månad under vilken han fyller 65 år minskas

respektive ökas det särskilda pensionstillägget i motsvarande

mån som pensionen skall minskas eller ökas vid förtida och

uppskjutet uttag enligt 6 kap. nämnda lag.

 5. En förälder som är född 5. En förälder som är född år

under något av åren 1911-1927 1927 eller tidigare får

får tillgodoräknas vårdår även tillgodoräknas vårdår även för

för det år under vilket han det år under vilket han fyllt

fyllt 65 år, om han inte enligt 65 år, om han inte enligt

6 kap. 1 § tredje stycket 6 kap. 1 § tredje stycket

nämnda lag har tagit ut nämnda lag har tagit ut

ålderspension före den månad ålderspension före den månad

under vilken han fyllt 65 år. under vilken han fyllt 65 år.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Äldre bestämmelser

gäller fortfarande i fråga om särskilt pensionstillägg för tid

före ikraftträdandet.

 Prop. 1991/92:106

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring

 Härigenom föreskrivs att punkt 1 av ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna till lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1.2 Denna lag3 träder i kraft 1. Denna lag3 träder i kraft

den 1 juli 1977, då lagen den 1 juli 1977, då lagen

(1954:243) om (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring skall yrkesskadeförsäkring skall

upphöra att gälla. I fråga om upphöra att gälla. I fråga om

skada som har inträffat före skada som har inträffat före

ikraftträdandet gäller ikraftträdandet gäller fortfa-

fortfarande äldre bestämmelser, rande äldre bestämmelser, dock

dock med undantag av 13 § andra med undantag av 13 § andra

stycket nämnda lag såvitt avser stycket nämnda lag såvitt avser

avdrag på sjukpenning vid avdrag på sjukpenning vid

sjukhusvård. sjukhusvård. Bestämmelserna i

 3 kap. 5 § första stycket andra

 meningen och 6 § andra stycket

 andra meningen lagen om arbets-

 skadeförsäkring skall tillämpas

 på motsvarande sätt i fråga om

 sjukpenning enligt lagen om

 yrkesskadeförsäkring.

 Denna lag4 träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas i sin

nya lydelse i fråga om ersättning för tid från och med den

1 januari 1992.

1 Lagen omtryckt 1977:264.

2 Senaste lydelse 1991:1642.

3 1976:380.

4 1992:000

 Prop. 1991/92:106

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd

 Härigenom föreskrivs att punkt 1 av ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna till lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1.1 Denna lag2 träder i kraft 1. Denna lag2 träder i kraft

den 1 juli 1977. den 1 juli 1977.

 Genom lagen upphäves Genom lagen upphäves

 a) militärersättningslagen a) militärersättningslagen

(1950:261), (1950:261),

 b) förordningen (1954:249) om b) förordningen (1954:249) om

ersättning i anledning av ersättning i anledning av

kroppsskada, ådragen under kroppsskada, ådragen under

tjänstgöring i civilförsvaret, tjänstgöring i civilförsvaret,

 c) förordningen (1954:250) om c) förordningen (1954:250) om

ersättning i anledning av ersättning i anledning av

kroppsskada, ådragen under kroppsskada, ådragen under

vistelse å anstalt m.m. vistelse å anstalt m.m.

 I fråga om skada som har in- I fråga om skada som har in-

träffat före ikraftträdandet träffat före ikraftträdandet

gäller fortfarande äldre gäller fortfarande äldre

bestämmelser, dock med undantag bestämmelser, dock med undantag

av 6 § 2 mom. andra stycket av 6 § 2 mom. andra stycket

militärersättningslagen såvitt militärersättningslagen såvitt

avser avdrag på sjukpenning vid avser avdrag på sjukpenning vid

sjukhusvård. sjukhusvård. Bestämmelserna i

 3 kap. 5 § första stycket andra

 meningen och 6 § andra stycket

 andra meningen lagen (1976:380)

 om arbetsskadeförsäkring skall

 tillämpas på motsvarande sätt i

 fråga om sjukpenning och

 särskild sjukpenning enligt de

 upphävda författningarna.

 Denna lag3 träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas i sin

nya lydelse i fråga om ersättning för tid från och med den

1 januari 1992.

1 Senaste lydelse 1991:1644.

2 1977:265.

3 1992:000.

 Prop. 1991/92:106

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 februari

1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], såvitt avser frågor om

föräldraförsäkringen (avsnitt 3), och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], såvitt

avser övriga frågor.

Proposition om vissa socialförsäkringsfrågor

1 Inledning

I detta lagstiftningsärende på socialförsäkringens område

behandlas frågor om utvidgning av möjligheterna att erhålla

ersättning för närståendevård, vissa frågor om ändringar och

administrativa förenklingar inom föräldraförsäkringen samt

förbättringar av särskilt pensionstillägg till folkpension för

långvarig vård av sjukt eller handikappat barn. I dessa hänseen-

den har riksförsäkringsverket lagt fram rapporter med förslag

som redovisas i det följande.

 Vidare tas frågan upp om förbättringar av vårdbidraget

till föräldrar som vårdar handikappade barn.

 I propositionen behandlas också frågan om en lagändring

för att möjliggöra en sammanslagning av Malmö allmänna

försäkringskassa och Malmöhus allmänna försäkringskassa.

Slutligen aktualiseras vissa jämkningar och rättelser av formell

natur.

2 Ersättning och ledighet för närståendevård

2.1 Bakgrund och gällande bestämmelser

Den sedan den 1 juli 1989 gällande lagen (1988:1465) om

ersättning och ledighet för närståendevård innebär i korthet

följande.

 En närstående som vårdar en svårt sjuk person i hemmet

eller i annan enskild bostad har rätt till ersättning från

sjukförsäkringen och ledighet från sin anställning under högst

30 hela arbetsdagar. Dagantalet räknas för den person som

vårdas. Som villkor för rätten till ersättning och ledighet för

närståendevård gäller att såväl den sjuke som vårdaren är

inskrivna hos allmän försäkringskassa och att vården ges i

Sverige.

 Prop. 1991/92:106

 Ersättningen är i regel lika stor som den sjukpenning som

utges per dag under de första 14 dagarna av en sjukperiod, dvs.

65 % av den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) för de första

tre dagarna i vårdperioden och 80 % av SGI fr.o.m. den fjärde

dagen med ersättning.

 Rätten till ledighet är knuten till ersättningsrätten.

Det innebär att en arbetstagare har rätt till hel ledighet från

arbetet under den tid han får hel ersättning och till

förkortning av arbetstiden till hälften eller till tre fjärde-

delar under den tid han får halv resp. fjärdedels ersättning.

 Riksförsäkringsverket har genomfört en uppföljning av

reglerna om ersättning och ledighet för närståendevård. Verket

har överlämnat rapporten Uppföljning av reglerna om

närståendepenning (RFV ANSER 1991:20). I rapporten föreslås att

reglerna ändras så att närståendeersättning skall kunna beviljas

oberoende av var den sjuke får sin vård, dvs. även i de fall

vården sker på sjukvårdsinrättningar av olika slag.

 Riksförsäkringsverkets sammanfattning av rapporten bör

fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

 I denna fråga har genom socialdepartementets försorg

hållits en hearing. Vid denna har deltagit representanter för

riksförsäkringsverket, försäkringsöverdomstolen, länsrätten i

Stockholms län, Försäkringskasseförbundet, Svenska

kommunförbundet, Landstingsförbundet och Handikappförbundens

centralkommitté.

 En redovisning av de synpunkter som lämnats vid hearingen

har upprättats inom socialdepartementet och finns tillgänglig i

ärendet (dnr S91/8229/F).

2.2 Utvidgning av möjligheterna att erhålla ersättning och

 ledighet för närståendevård

 Mitt förslag: En ändring görs i lagen om ersättning och

 ledighet för närståendevård så att ersättning skall

 kunna beviljas även om den sjuke inte får sin vård i

 hemmet eller i en annan enskild bostad.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Överensstämmer med mitt

förslag.

 Hearingen: Några invändningar mot förslaget framfördes

inte.

 Skälen för mitt förslag: Då möjligheten till ersättning

för närståendevård infördes framhölls (prop. 1987/88:176) bl.a.

att det var en viktig livskvalitetsfråga för berörda personer

att kunna vara tillsammans i en svår situation som ett

allvarligt sjukdomstillstånd utgör. Det sågs därför som mycket

angeläget att närstående till svårt sjuka gavs rätt att vara

lediga från förvärvsarbetet för att ge vård i vissa situationer

under en kortare tidsperiod.

 Samtidigt framhölls att det i första hand var kommunens

och landstingets ansvar att ge behövlig service och vård till

äldre och människor med funktionshinder. Brister i denna service

och vård fick inte innebära att närstående känner sig mer eller

mindre tvingade att åta sig

 Prop. 1991/92:106

vårduppgifter. Det betonades i propositionen att närståendes

insatser måste vara frivilliga och ett komplement till

samhällets insatser. Det fanns mot denna bakgrund inte

tillräckliga skäl för att ge närstående rätt till ledighet och

ersättning för den vård som behövs när den sjuke väntar i hem-

met på plats vid sjukhus e.d. eller på grund av konvalescens i

hemmet i stället för vid sjukhus. Tillfälligt avbruten vård vid

sjukhus eller vårdhem borde inte heller i sig vara ett skäl för

sådana förmåner.

 I riksförsäkringsverkets rapport anförs att tillämpningen

av reglerna om närståendepenning i stort sett fungerar

tillfredsställande. Däremot kan enligt verkets uppfattning

regeln om att vården måste bedrivas i hemmet eller i annan

enskild bostad för att ersättning skall kunna utges vara svår

att förstå för den enskilde. Som exempel nämns att rätten till

närståendepenning upphör när den sjukes tillstånd förvärras så

att en överflyttning till sjukhus blir nödvändig. Det är också

relativt vanligt att närståendepenning inte har kunnat beviljas

på grund av att vården bedrivits på sjukhus. Riksförsäkrings-

verket konstaterar att detta har varit fallet i drygt 12 % av

alla avslagsärenden under den period (den 1 juli 1989 -

5 oktober 1990) som rapporten avser.

 Enligt min uppfattning finns det mot bakgrund av

riksförsäkringsverkets rapport om hittillsvarande erfarenheter

av den aktuella lagstiftningen tillräckliga skäl att det

ekonomiska stödet till närstående vårdare som avstår från

förvärvsarbete förbättras så att ersättning kan lämnas även när

den sjuke vårdas på sjukhus eller annan institution. En sådan

åtgärd ger en väsentligt ökad möjlighet att få del av förmånen.

Detta avses inte innebära något avsteg från principen att de

närståendes insatser skall ses som ett komplement till sam-

hällets vårdinsatser. Jag föreslår därför att kravet för

ersättning att vården skall bedrivas i hemmet eller i annan

enskild bostad slopas. Några ändringar i villkoren i övrigt för

närståendevårdsersättning behövs enligt min mening inte.

 Mitt förslag leder till ändring i 4 § lagen om ersättning

och ledighet för närståendevård.

 Den föreslagna utvidgningen av rätten till ersättning för

närståendevård beräknas öka försäkringsutgifterna med ca

14 milj.kr. per år och administrationskostnaderna med ca

2 milj.kr. per år.

3 Förenklingar i föräldraförsäkringen

3.1 Bakgrund och gällande bestämmelser

Föräldraförsäkringen, som regleras i 4 kap. lagen (1962:381) om

allmän försäkring (AFL), består av två huvudförmåner,

föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning.

 Föräldrapenning med anledning av barns födelse eller ett

adoptivbarns ankomst utges under högst 450 dagar sammanlagt för

föräldrarna. Vid flerbarnsbörd ökas antalet föräldrapenningdagar

med 180 för varje barn utöver det första. Om föräldrarna

gemensamt har

 Prop. 1991/92:106

vårdnaden om barnet har vardera föräldern rätt till föräl-

drapenning under minst 90 av de 450 dagarna. En förälder har

dock rätt att avstå från att uppbära föräldrapenning till förmån

för den andre föräldern.

 För 360 av de 450 dagarna betalas föräldrapenning ut med

belopp motsvarande förälderns sjukpenning, dock lägst 60 kr. per

dag, den s.k. garantinivån. För återstående 90 dagar utges

föräldrapenning med belopp enligt garantinivån. Föräldrapenning

får tas ut längst till dess barnet fyllt åtta år eller till den

senare tidpunkt då barnet avslutat det första skolåret.

 Tillfällig föräldrapenning utges till en förälder som

behöver avstå från förvärvsarbete för att vårda barn som inte

har fyllt 12 år i samband med

 1. sjukdom eller smitta hos barnet,

 2. sjukdom eller smitta hos barnets ordinarie vårdare,

 3. besök i samhällets förebyggande barnhälsovård,

 4. vårdbehov som uppkommer till följd av att barnets

andra förälder besöker läkare med ett annat barn till någon av

föräldrarna, under förutsättning att också det barnet omfattas

av bestämmelserna om tillfällig föräldrapenning.

 Är barnet yngre än 240 dagar utges tillfällig

föräldrapenning endast om tillsynen av av barnet är sta-

digvarande ordnad eller barnet vårdas på sjukhus.

 Tillfällig föräldrapenning i fall som nyss nämnts under

punkterna 1, 3 och 4 utges under högst 120 dagar per barn och

år. I annat fall är ersättningstiden högst 60 dagar per barn och

år.

 Tillfällig föräldrapenning utges också till förälder till

ett barn som fyllt fyra och under kalenderåret högst tolv år när

föräldern avstår från förvärvsarbete i samband med

föräldrautbildning, besök i barnets skola eller besök i

förskole- eller fritidshemsverksamhet inom samhällets barnomsorg

i vilken barnet deltar. Dessa s.k. kontaktdagar är två per barn

och år.

 Tillfällig föräldrapenning kan även utges för vård av ett

barn som fyllt 12 men inte 16 år om barnet på grund av sjukdom,

psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i behov av

särskild tillsyn eller vård.

 Tillfällig föräldrapenning utges också till fadern i

samband med barns födelse eller adoption under högst tio dagar

för varje nyfött eller adopterat barn.

 Såväl föräldrapenning som tillfällig föräldrapenning kan

utges i form av hel, halv eller fjärdedels förmån.

 I 1991 års budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 7)

angav den dåvarande regeringen bl.a. att flexibiliteten inom

föräldraförsäkringen i vissa fall utnyttjats på ett sätt som

förorsakat en icke obetydlig administrativ belastning hos

försäkringskassorna och att reglerna i vissa fall ter sig

svåröverskådliga. Riksförsäkringsverket erhöll därefter i

uppdrag att utarbeta förslag till förenklingar av

föräldraförsäkringen. I en rapport Administrativa förenklingar

inom föräldraförsäkringen (RFV ANSER 1991:7) har riksförsäk-

ringsverket lämnat förslag till vissa regeländringar.

 Prop. 1991/92:106

 Riksförsäkringsverkets sammanfattning av rapporten bör

fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

 Rapporten har remissbehandlats. Försäkringsöverdomstolen,

försäkringsrätten för Mellansverige, Stockholms läns allmänna

försäkringskassa, statskontoret och Försäkringskasseförbundet

har avgett yttrande. Vidare har Tjänstemännens

Centralorganisation inkommit med yttrande. En remissam-

manställning har upprättats inom socialdepartementet och finns

tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr S91/1870/F).

3.2 Utbyte av föräldrapenning mot tillfällig föräldrapenning

 Mitt förslag: Vid vård av barn som är 240 dagar gammalt

 eller äldre skall föräldrapenning kunna bytas ut mot

 tillfällig föräldrapennning endast om det barn för

 vilket tillfällig föräldrapenning söks vårdas på

 sjukhus.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Överensstämmer i huvudsak

med mitt.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker

förslaget. Försäkringsöverdomstolen framhåller dock att

förslaget måste bearbetas och göras tydligare. Försäkringsrätten

för Mellansverige tillstyrker förslaget såvitt avser utbyte om

barnet vårdas på sjukhus. Syftet med förslaget att föräldra-

penning även skall kunna utbytas mot tillfällig föräldrapenning

om föräldern annars skulle ha utfört förvärvsarbete är enligt

försäkringsrätten svårt att förstå och rätten avstyrker därför

förslaget i denna senare del.

 Skälen för mitt förslag: Enligt 4 kap. 10 § första

stycket AFL har en förälder i vissa situationer, vilka

redovisats i det föregående, rätt till tillfällig

föräldrapenning för vård av ett barn som inte har fyllt tolv år,

om föräldern behöver avstå från förvärvsarbete. I andra stycket

i samma paragraf anges att tillfällig föräldrapenning enligt

första stycket utges för vård av barn vars levnadsålder

understiger 240 dagar endast om tillsynen av barnet är stadig-

varande ordnad eller om barnet vårdas på sjukhus. Enligt tredje

stycket i paragrafen har en förälder till barn som fyllt fyra år

till och med det kalenderår under vilket barnet fyller tolv år

rätt till tillfällig föräldrapenning även när föräldern avstår

från förvärvsarbete i samband med föräldrautbildning, besök i

barnets skola eller besök i förskole- eller

fritidshemsverksamhet inom samhällets barnomsorg i vilken barnet

deltar (kontaktdagar). I fjärde stycket slutligen regleras

faderns rätt till tio dagar med tillfällig föräldrapenning i

samband med barns födelse eller adoption.

 I 4 kap. 11 § AFL första stycket föreskrivs att

tillfällig föräldrapenning kan utges för vård av ett barn som

fyllt tolv men inte sexton år i de fall barnet på grund av

sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i

behov av särskild tillsyn eller vård.

 Prop. 1991/92:106

 Bestämmelsen i 4 kap. 10 § andra stycket AFL, som trädde

i kraft den 1 juli 1988, bygger på förslag i 1988 års

budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 7). I propositionen

(s. 33 f.) uttalade föredragande statsrådet bl.a. följande.

 Genom föräldrapenningen får de förvärvsarbetande

 föräldrarna i huvudsak täckning för den inkomstförlust

 som uppstår under denna period. En generell möjlighet

 att under den pågående och ekonomiskt kompenserade

 föräldraledigheten ta ut tillfällig föräldrapenning vid

 barns sjukdom för enligt min uppfattning för långt.

 Beträffande barn som inte har plats i den kommunala

 barnomsorgen eller i annan stadigvarande barnomsorg

 förordar jag därför att en regel införs om att

 tillfällig föräldrapenning inte skall kunna utges för

 vård av sjukt barn under dess första 240 levnadsdagar.

 De föräldrar som redan innan barnet uppnått 240 dagar

 ordnat en sådan mer beständig barntillsyn som ger

 möjlighet att återinträda i arbetslivet berörs alltså

 inte av förslaget.

 För barn som vårdas på sjukhus finns skäl att göra

 undantag. Även för dessa mycket unga barn bör föräldrar

 - liksom hittills - få tillfällig föräldrapenning när

 de behöver avstå från förvärvsarbete för att besöka ett

 barn som vårdas på sjukhuset. Av särskild betydelse är

 detta för föräldrar med för tidigt födda barn.

 Under pågående föräldraledighet med föräldrapenning är

föräldern kompenserad för det inkomstbortfall som ledigheten för

med sig. Om barnet som föräldern vårdar blir sjukt saknas det

därför enligt min mening bärande skäl för att byta ut

föräldrapenningen mot tillfällig föräldrapenning så länge som

föräldern fortsätter att vårda barnet enligt tidigare uppgjorda

planer. Detsamma gäller för det fall att något äldre syskon till

barnet insjuknar och måste stanna hemma från skolan eller den

kommunala barnomsorgen. Uppbär föräldern föräldrapenning för det

yngsta barnet bör det således inte finnas möjlighet att byta ut

föräldrapenningen mot tillfällig föräldrapenning för vård av det

äldre barnet.

 För barn som vårdas på sjukhus anser jag dock att det

finns skäl att göra undantag. När det är ett äldre barn i

familjen som vårdas på sjukhus är det naturligt om föräldern

inte kan fortsätta vården av det barn för vilket han uppbär

föräldrapenning. Främst för att inte försvåra för-

säkringskassornas handläggning anser jag att det även i det fall

att sistnämnda barn vårdas på sjukhus skall finnas möjlighet att

byta ut föräldrapenningen mot tillfällig föräldrapenning.

 Förslaget berör inte barn vars levnadsålder understiger

240 dagar. För denna grupp skall alltjämt gälla bestämmelsen i

4 kap. 10 § andra stycket AFL. Den föreslagna ändringen tar

således sikte på barn som har uppnått eller är äldre än 240

dagar. Eftersom jag inte finner anledning att ha särskilda

regler i förevarande hänseende för de barn som fyllt 12 år

omfattar förslaget barn vars levnadsålder är 240 dagar eller mer

men som inte fyllt 16 år.

 Förslaget berör inte heller förälderns möjlighet att byta

ut föräldrapenning mot tillfällig föräldrapenning i samband med

föräldrautbildning, besök i barnets skola eller besök i

förskole- eller fritidshemsverksamhet inom samhällets barnomsorg

i vilken barnet deltar, s.k. kontaktdagar.

 Prop. 1991/92:106

Dessa kontaktdagar, till antalet två per barn och år utöver

maximiantalet dagar i övrigt, bör kvarstå ograverade och kunna

disponeras av föräldrarna så som hittills varit möjligt.

 För klarhetens skull bör framhållas att mitt förslag inte

utgör något hinder för en förälder, som arbetar halvtid och är

föräldraledig på halvtid, att samma dag uppbära såväl halv

föräldrapenning som halv tillfällig föräldrapenning.

Förutsättningen är dock att föräldern på grund av t.ex. sjukdom

hos barnet måste avstå från förvärvsarbete.

 Riksförsäkringsverket har föreslagit att tillfällig

föräldrapenning skall kunna utges för tid då annars

föräldrapenning skulle ha uppburits också om föräldern kan

styrka att han annars skulle ha utfört förvärvsarbete. Förslaget

tar sikte på situationen då en förälder avser att avbryta en

löpande föräldrapenningperiod och återgå i förvärvsarbete, men

inte hinner anmäla denna förändring till försäkringskassan

förrän det står klart att barnet insjuknat och föräldern därför

inte kan gå till arbetet. Om barnet insjuknar dagen efter en

period med föräldrapenning föreligger enligt reglerna i övrigt

rätt till tillfällig föräldrapenning om föräldern behöver avstå

från förvärvsarbete för vård av barnet. Någon regel med den av

riksförsäkringsverket föreslagna utformningen bör därför inte

införas. Däremot bör det finnas möjlighet för försäkringskassan

att begära att föräldern styrker att han skulle ha utfört

förvärvsarbete den aktuella dagen. En komplettering i detta

avseende bör tas in i 4 kap. 13 § AFL.

3.3 Utbyte av föräldrapenning mot sjukpenning

 Mitt förslag: Sjukpenning för tid under vilken en

 försäkrad annars skulle ha uppburit föräldrapenning

 skall kunna utges endast i den utsträckning som den

 försäkrade är ur stånd att vårda barnet.

 Försäkringskassan ges möjlighet att, när det finns

 skäl till det, kräva att den försäkrade genom

 läkarintyg styrker att sjukdomen hindrar honom från att

 vårda barnet.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks.

Försäkringsöverdomstolen anser dock att lagförslaget inte

tillgodoser kravet på exakthet och att lagtexten bör

kompletteras med en särskild mening som uttryckligen tar sikte

på en föräldraledig person som på grund av sjukdom är ur stånd

att vårda barnet. Försäkringskasseförbundet framför liknande

synpunkter. Försäkringsrätten för Mellansverige anser att det

blir svårt att bedöma om föräldern kunnat vårda barnet och

föreslår att man borde kräva dels intyg av läkare eller

distriktssköterska, dels utredning om vem som vårdar barnet.

Statskontoret förordar att rätten till sjukpenning i samband med

föräldraledighet i första hand baseras på objektiva grunder som

exempelvis att den andre föräldern avstår från eget

förvärvsarbete för att överta vården av barnet och därvid

ansöker om föräldrapenning.

 Prop. 1991/92:106

 Skälen för mitt förslag: I 3 kap. 8 § första stycket AFL

i dess lydelse fr.o.m. den 1 januari 1992 föreskrivs att det vid

bedömningen i ett sjukpenningärende av om arbetsförmågan är

fullständigt nedsatt skall, om sjukdomen kan antas vara

kortvarig, särskilt beaktas om den försäkrade på grund av

sjukdomen är ur stånd att utföra sitt vanliga eller därmed jäm-

förligt arbete. Om den försäkrade på grund av sjukdomen behöver

avstå från förvärvsarbete under minst en fjärdedel av sin

normala arbetstid en viss dag, skall hans arbetsförmåga anses

nedsatt i minst motsvarande mån den dagen.

 Eftersom föräldern under pågående föräldraledighet med

föräldrapenning är kompenserad för det inkomstbortfall som

ledigheten för med sig, bör det enligt min mening inte vara

möjligt för en förälder att byta föräldrapenning mot sjukpenning

om föräldern ändå har förmågan att utföra sysslan att vårda

barnet. Jag föreslår därför att lagregleringen ändras så att,

vid prövning av rätten till sjukpenning för sjukdomstid då

föräldern annars skulle ha uppburit föräldrapenning,

arbetsförmågans nedsättning bedöms enbart med hänsyn till

förälderns förmåga att vårda barnet.

 För att försäkringskassan skall ha möjlighet att bedöma

om förutsättningarna för att byta föräldrapenning mot

sjukpenning är uppfyllda bör kassan ha rätt att kräva läkarintyg

om förälderns sjukdom och dess inverkan på hans förmåga att

vårda barnet. Det innebär emellertid inte hinder mot att kassan

godtar också utlåtande eller intyg från annan vårdpersonal,

t.ex. sjuksköterska, under förutsättning att försäkringskassan

kan göra sin bedömning med ledning av detta.

 De under avsnitten 3.2 och 3.3 redovisade förslagen

beräknas minska de sammanlagda försäkringsutgifterna med

396 milj.kr. och administrationskostnaderna med ca 18 milj.kr.

3.4 Uppdelning av föräldrapenningdagar mellan föräldrarna

 Min bedömning: Rätten för varje förälder att vid

 gemensam vårdnad om barnet uppbära föräldrapenning

 under minst 90 dagar bör kvarstå.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Föräldrarna skall själva

få bestämma hur föräldrapenningdagarna skall fördelas mellan dem

utan att formellt behöva överlåta visst antal dagar.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker

förslaget. Tjänstemännens Centralorganisation avstyrker

förslaget. Enligt försäkringsöverdomstolen bör även en

följdändring göras i det aktuella lagrummet.

 Skälen för min bedömning: I 4 kap. 3 § tredje stycket AFL

anges att, om föräldrarna gemensamt har vårdnaden om barnet,

varje förälder har rätt att uppbära föräldrapenning under minst

90 dagar av det för föräldrarna sammanlagt medgivna dagantalet.

Av fjärde stycket i samma paragraf framgår att en förälder, som

ensam har vårdnaden om barnet, har rätt att själv uppbära

ersättning för samtliga föräldrapenningdagar.

 Prop. 1991/92:106

Femte stycket i paragrafen föreskriver att en förälder, efter

skriftlig anmälan till försäkringskassan, kan avstå rätt att

uppbära föräldrapenning till förmån för den andra föräldern.

 Frågan om ett slopande av bestämmelsen om uppdelning av

ersättningstiden mellan föräldrarna behandlades i propositionen

(prop. 1984/85:78) om förbättringar inom föräldraförsäkringen,

havandeskapspenningen och vissa regler inom sjukpen-

ningförsäkringen. Departementschefen konstaterade bl.a. (s. 57)

att statistik över uttag av föräldrapenning tydde på att

reglerna om fördelning av dagar inte hade medfört att fäder som

får sig tilldelade särskilda föräldrapenningdagar tar ut mer

föräldrapenning än andra fäder. Enligt departementschefen var

det angeläget att det skedde en fortsatt utjämning när det

gällde föräldrarnas vårdansvar för barnen. Inriktningen borde

vara att föräldraförsäkringens ersättningsdagar - efter den

första tiden efter barnets födelse - i princip skulle tas ut

lika av båda föräldrarna. Han var därför inte beredd att ta upp

ett förslag om att ersättningsdagarna inom den sammanslagna

föräldrapenningen (föräldrapenning i samband med barns födelse

och särskild föräldrapenning) skulle tillkomma föräldrarna

gemensamt utan särskild fördelning mellan dem.

 Nuvarande regler om uppdelning av rätten till

ersättningsdagar har till syfte att stimulera fäderna att öka

sitt uttag av föräldrapenning. Riksförsäkringsverkets förslag

skulle, om det genomfördes, innebära en viss administrativ

avlastning för försäkringskassorna. Det kan emellertid befaras

försvåra för fäderna att utnyttja föräldraledigheten. Hittills

har deras uttag av föräldrapenning varit av relativt blygsam

omfattning. Mot bakgrund härav och då förslaget har betydande

nackdelar från jämställdhetssynpunkt är jag inte beredd att

lägga fram ett förslag av nu aktuell innebörd.

3.5 Föräldrapenningens storlek

 Min bedömning: Reglerna om i vilken tidsföljd

 föräldrapenning skall tas ut bör inte ändras.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Föräldrapenning med

belopp enligt garantinivån skall få tas ut först sedan föräldern

förbrukat samtliga föräldrapenningdagar med belopp motsvarande

sjukpenningen.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker

förslaget. Tjänstemännens Centralorganisation avstyrker

förslaget. Stockholms läns allmänna försäkringskassa framhåller

att förslaget inte innebär någon resursbesparing om det leder

till att föräldrarna växlar ersättningsnivåer i stället för att

varva sjukpenningdagar med garantidagar. Försäk-

ringsöverdomstolen anser att förslaget torde motverka syftet att

stimulera fäderna att ta ut föräldrapenning. Om modern varit

föräldraledig under barnets första tid är sannolikheten stor att

sjukpenningdagarna är utnyttjade när det blir aktuellt för

fadern att vara föräldraledig, varför

 Prop. 1991/92:106

han får nöja sig med garantipenning. I fall där modern vid

barnets födelse har en låg sjukpenninggrundande inkomst - hon är

t.ex. studerande eller har ganska nyligen inträtt i

förvärvsarbete - innebär nuvarande regler en möjlighet att

skjuta upp uttaget av föräldrapenning tills barnet fyllt åtta

år. Därmed kan den sjukpenninggrundande inkomsten höjas och

föräldrapenning uttas på en högre nivå. För dessa föräldrar kan

det vara en fördel att först ta ut garantidagarna och skjuta upp

uttaget av sjukpenningdagar, åtminstone en del av dem, till ett

senare tillfälle då deras sjukpenningnivå blivit högre. En

reglering i enlighet med förslaget skulle omöjliggöra ett sådant

val. Vidare blir det omöjligt för en förälder att förkorta sin

arbetstid med en fjärdedel och samtidigt få hel garantipenning,

innan samtliga sjukpenningdagar är förbrukade.

 Skälen för min bedömning: Av 4 kap. 6 § AFL första -

fjärde styckena framgår följande. Hel föräldrapenning utgör

lägst 60 kr. om dagen (garantinivå). En förälder har rätt till

föräldrapenning med belopp som motsvarar förälderns sjukpenning

under de första 180 dagarna av ersättningstiden om han varit

sjukpenningförsäkrad över garantinivån under 240 dagar i följd

före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten härför.

Enligt detta kvalifikationsvillkor skall dessa 180 dagar alltid

avräknas från de 360 sjukpenningdagarna oavsett om ersättning

betalas ut enligt garantinivån eller sjukpenningnivån.

 Av de övriga 270 ersättningsdagarna ersätts 180 dagar med

belopp motsvarande förälderns sjukpenning utan krav på viss tids

sjukpenningförsäkring över garantinivån och 90 dagar med belopp

enligt garantinivån. Dessa dagar kan tas ut utan särskild

tidsföljd.

 Vid flerbarnsbörd utges för varje barn utöver det första

föräldrapenning för 90 dagar med belopp motsvarande förälderns

sjukpenning och 90 dagar med belopp enligt garantinivån.

 De nuvarande reglerna möjliggör en betydande flexibilitet

i användningen av förmånen. Detta är ett positivt inslag som i

möjligaste mån bör bevaras. Möjligheten att - förutom vad gäller

de första 180 dagarna - ta ut föräldrapenningdagar utan särskild

tidsföljd innebär att föräldrarna kan växla dagar på sjuk-

penningnivå med dagar enligt garantinivån för att få en jämnare

inkomst under föräldraledigheten. Detta medför förvisso att den

administrativa belastningen för försäkringskassorna blir

avsevärd. Såsom framhållits under remissbehandlingen finns det

emellertid skäl att anta att en ändring av förevarande slag

skulle motverka syftet att stimulera fäderna att öka sitt uttag

av föräldrapenning. Om fadern är hänvisad till att huvudsakligen

ta ut föräldrapenning enligt garantinivån, vilket kan bli fallet

om modern är hemma under barnets första tid, är det lätt att

inse att hans intresse att stanna hemma med barnet avtar. Detta

är en icke önskvärd utveckling och förslaget kan därför starkt

kritiseras från jämställdhetssynpunkt. Jag är således inte

beredd att föreslå en ändring med denna innebörd.

 Prop. 1991/92:106

3.6 Hel, halv eller fjärdedels ersättning

 Min bedömning: Någon ändring av reglerna om beräkningen

 av föräldrapenning bör inte göras.

 Riksförsäkringsverkets förslag: När föräldern

förvärvsarbetar högst hälften eller tre fjärdedelar av normal

arbetstid under en period för vilken föräldrapenning skall

betalas ut kan halv respektive fjärdedels föräldrapenning utges

för varje dag i perioden oavsett arbetstidens förläggning per

dag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker

förslaget. Försäkringsöverdomstolen är dock tveksam och anser

bl.a. att förslaget innebär en förändrad syn på

föräldraförsäkringen. Den nuvarande lagstiftningen är uppbyggd

kring tidsbegreppet dag. Med den nu föreslagna ändringen kan

enligt domstolen kravet på vård av barn inte upprätthållas,

eftersom föräldrapenning då skulle kunna utges även för dagar då

föräldern förvärvsarbetar hela dagen. Domstolen framhåller

vidare att rätten till föräldrapenning styr en förälders rätt

till ledighet från förvärvsarbetet enligt lagen (1978:410) om

rätt till ledighet för vård av barn, m.m. och att följdändringar

erfordras också i denna lag och i andra författningar.

 Skälen för min bedömning: Enligt 4 kap. 7 § första

stycket AFL utges hel föräldrapenning för dag med belopp

motsvarande förälderns sjukpenning när föräldern inte

förvärvsarbetar. Halv eller fjärdedels föräldrapenning med

belopp motsvarande förälderns sjukpenning utges när föräldern

förvärvsarbetar högst hälften respektive tre fjärdedelar av

normal arbetstid.

 Riksförsäkringsverkets förslag har vissa förtjänster. Det

ger utrymme för en bättre kompensation till dem som arbetar s.k.

koncentrerad deltid och leder till en något minskad

arbetsbelastning hos försäkringskassorna.

 Med den av riksförsäkringsverket föreslagna ändringen

skulle föräldrapenning kunna utges även för dagar då föräldern

förvärvsarbetar hela dagen. Som framhållits under

remissbehandlingen är ett sådant förslag inte förenligt med

hittillsvarande principer inom föräldraförsäkringen, eftersom

försäkringsförmånerna är uppbyggda som ersättning för dag då

föräldern vårdar barn. Lagstiftningen anger också som ett krav

att föräldern avstår från förvärvsarbete under den tid för

vilken föräldrapenning utges. Med denna konstruktion anger lagen

närmare hur mycket en förälder högst får arbeta per dag för att

få rätt till föräldrapenning.

 Riksförsäkringsverkets förslag får också, som

försäkringsöverdomstolen påpekat, återverkningar i annat

hänseende som inte är tillfredsställande klarlagda. Rätten till

föräldrapenning styr nämligen till vissa delar en förälders rätt

till ledighet från förvärvsarbetet enligt lagen om rätt till

ledighet för vård av barn, m.m. Denna sakliga och författnings-

tekniska koppling gör att förslaget inte kan genomföras utan

särskilda överväganden avseende bl.a. rätten till ledighet.

 Prop. 1991/92:106

 Mot bakgrund av vad jag nu redovisat är jag inte beredd

att på föreliggande underlag föreslå ändring beträffande

beräkningen av föräldrapenning enligt 4 kap. 7 § AFL.

4 Vårdbidrag för handikappade barn

4.1 Gällande bestämmelser

Enligt 9 kap. 4 § AFL utges vårdbidrag till förälder som vårdar

barn under 16 års ålder som under minst sex månader behöver

särskild tillsyn och vård på grund av sjukdom, psykisk

utvecklingsstörning eller annat handikapp. Vid bedömning av rätt

till vårdbidrag beaktas även merkostnader på grund av barnets

sjukdom eller handikapp. Vårdbidraget utges med belopp motsva-

rande hel, halv eller fjärdedels förtidspension till

ensamstående jämte pensionstillskott. Det innebär att det årliga

bidraget fr.o.m. år 1991 utgör 200, 100 resp. 50 % av

basbeloppet. Vårdbidraget är i princip skattepliktig och

pensionsgrundande inkomst för föräldern. Av vårdbidraget kan

viss del bestämmas som ersättning för merkostnader.

Merkostnadsersättningen är skattefri, och denna ersättning grun-

dar inte någon rätt till pension. Merkostnadsersättningen har

fyra nivåer nämligen 18, 36, 53 resp. 69 % av basbeloppet.

Vårdar föräldern flera handikappade barn som inte fyllt 16 år

grundas bedömningen av rätten till vårdbidrag på det sammanlagda

behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas omfattning.

 Om ett barn för vilket helt eller halvt vårdbidrag utges

enligt 9 kap. 4 § AFL avlider, kan enligt 4 a § i samma kapitel

vårdbidrag utges för viss tid till efterlevande föräldrar.

Därvid uppgår vårdbidraget till halv förmån, om bidrag

dessförinnan lämnades som hel förmån, och annars till en

fjärdedels förmån. Hade viss del av vårdbidraget bestämts som

merkostnadsersättning skall motsvarande del av

efterlevandebidraget anses utgöra sådan ersättning.

4.2 Vårdbidragets storlek

 Mitt förslag: Helt vårdbidrag skall utgöra 2,5

 basbelopp och partiell förmån proportionell andel

 därav.

 Skälen för mitt förslag: Vården av ett handikappat barn

hemma ställer stora krav på en familj, särskilt där en av

föräldrarna helt eller delvis måste avstå från förvärvsarbete,

något som kan skapa en besvärlig ekonomisk situation. Helt

bidrag uppgår vid oförändrade regler under år 1992 till två

basbelopp eller 67 400 kr. per år. Storleken på nuvarande

vårdbidrag står inte i god relation till det merarbete som en

förälder till ett handikappat barn utför. Det är därför

angeläget att vårdbidraget höjs påtagligt.

 Prop. 1991/92:106

 Jag föreslår därför att vårdbidraget höjs så att helt

vårdbidrag motsvarar 2,5 basbelopp och de partiella förmånerna

en proportionell andel därav. Denna höjning innebär att ett helt

vårdbidrag uppgår till 84 250 kr., dvs. en förbättring med drygt

1 400 kr. i månaden. Höjningen av det hela och de partiella

bidragen leder automatiskt till att också den pensionsgrundande

inkomsten ökar. För närvarande kan förälder som uppbär en

fjärdedels vårdbidrag medges merkostnadsersättning motsvarande

18 eller 36 % av basbeloppet. I och med att en fjärdedels

vårdbidrag höjs till 0,625 basbelopp kan även

merkostnadsersättning med 53 % av basbeloppet medges.

4.3 Vårdbidragets förmånsnivåer

 Mitt förslag: Vårdbidraget skall kunna utges på en ny

 förmånsnivå, nämligen tre fjärdedelar av helt

 vårdbidrag.

 Skälen för mitt förslag: Vårdbidraget utges enligt

gällande regler på tre olika nivåer, nämligen en fjärdedels,

halvt resp. helt vårdbidrag. Halvt vårdbidrag utgör ett

basbelopp och helt vårdbidrag två basbelopp. Den som uppbär

halvt vårdbidrag på grund av att barnet är i behov av sådan

vård- och tillsyn som i sig berättigar till halvt vårdbidrag kan

inte få sina merkostnader täckta så länge det sammanlagda

behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas omfattning inte

räcker till helt vårdbidrag. Steget mellan ett halvt vårdbidrag

och ett helt vårdbidrag innebär att en stor grupp av föräldrar

inte får ersättning för en betydande del av sina merkostnader

eller ersättning för viss del av den särskilda tillsynen och

vården. För att överbrygga denna klyfta mellan ett halvt

vårdbidrag och helt vårdbidrag föreslår jag att vårdbidraget

skall kunna utges med tre fjärdedelar av ett helt vårdbidrag.

Förslaget innebär att en familj, som har halvt vårdbidrag med

för närvarande 33 700 kr. per år och blir berättigad till bidrag

på den nya nivån, får en förbättring med 2 457 kr. i månaden

inkl. den allmänna höjningen av vårdbidraget med 25 %.

4.4 Merkostnadsersättning vid helt vårdbidrag

 Mitt förslag: Om tillsyns- och vårdbehovet för ett barn

 uppfyller kravet för att vårdbidrag skall utges som

 helt bidrag skall ersättning för merkostnader som

 motsvarar minst 18 % av basbeloppet utbetalas som en

 skattefri ersättning utöver annars gällande maximibe-

 lopp för vårdbidraget.

 Skälen för mitt förslag: Där tillsyns- och vårdbehovet

för ett barn är så stort att det ensamt räcker för att grunda

rätt till helt vårdbidrag kan ett behov av ersättning för

merkostnader inte tillgodoses enligt gällande regler. Detta blir

följden av att den skattefria merkostnadsersättningen

 Prop. 1991/92:106

för vården av ett barn med stort vårdbehov och stora

merkostnader reducerar ersättningen för själva vårdinsatsen.

Förhållandet påverkar också vårdarens pensionsgrundande inkomst

negativt. För att avhjälpa dessa brister vid helt vårdbidrag

föreslår jag att merkostnadsersättning med 18, 36, 53 eller 69 %

av basbeloppet skall kunna betalas ut utöver det annars gällande

maximibeloppet för helt vårdbidrag, 2,5 basbelopp, om

merkostnaderna uppgår till minst de nämnda procentandelarna av

basbeloppet. Detta innebär - utöver höjningen av vårdbidraget i

övrigt - en förbättring för den enskilde med 505, 1 011, 1 488

resp. 1 937 kr. per månad.

 När merkostnadsersättning på nu angivet sätt betalas ut

utöver annars gällande maximibelopp blir följden att den

pensionsgrundande delen av vårdbidraget ökar väsentligt jämfört

med nuläget.

5 Särskilt pensionstillägg till folkpension för

 långvarig vård av sjukt eller handikappat barn

5.1 Bakgrund och gällande bestämmelser

Särskilt pensionstillägg till folkpension för vård av sjukt

eller handikappat barn (SPT), som infördes den 1 januari 1991,

är avsett att kompensera föräldrar som på grund av vården har

gått miste om förvärvsinkomster och därmed fått låg eller ingen

ATP (prop. 1989/90:117, SfU20, rskr. 347). Bestämmelser om

tillägget finns i lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg

till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat

barn.

 För att få SPT skall föräldern ha vårdat barnet i minst

tio år samtidigt som barnet under en större del av vårdåret

uppburit vårdbidrag enligt de regler som gällde före 1974 eller

hel förtidspension/sjukbidrag jämte handikappersättning. SPT

utges per kalenderår med som lägst 25 % av basbeloppet om 10

vårdår finns och som högst med 50 % av basbeloppet om föräldern

förvärvat 15 vårdår. SPT är befriat från inkomstskatt och

reducerar inte kommunalt bostadstillägg till folkpension (KBT).

 Riksförsäkringsverket har i en rapport till

socialdepartementet redovisat en uppföljning av lagen om SPT

(RFV ANSER 1991:14). Uppföljningen har avsett tillämpningen av

den nya lagen, handläggningsrutiner och den antalsmässiga

utvecklingen. Avsikten med uppföljningen har också varit att

undersöka om syftet med lagen har tillgodosetts.

 Efter remiss har yttranden över riksförsäkringsverkets

rapport avgetts av försäkringsöverdomstolen, försäkringsrätten

för Mellansverige, Stockholms läns allmänna försäkringskassa,

statskontoret och Försäkringskasseförbundet.

 I korthet har riksförsäkringsverket uppföljningsrapport

gett vid handen att ca 65 % av ansökningarna om SPT avslogs

under tiden januari - april 1991.

 Prop. 1991/92:106

 Den främsta orsaken till avslag på SPT var att barnet

inte uppburit erforderliga förmåner som vårdbidrag,

förtidspension eller sjukbidrag jämte handikappersättning under

vårdtiden (ca 35 %). Ca 22 % av avslagen berodde på att den

sökande inte hade minst 10 vårdår utan pensionspoäng och ca 20 %

på att vårdrekvisitet inte ansågs vara uppfyllt.

5.2 Vårdrekvisitet

 Mitt förslag: Lagstiftningen ändras så att kortare

 uppehåll i vården av barn inte skall utgöra ett hinder

 för rätt till vårdår.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Vårdrekvisitet mildras,

så att kortare avbrott i form av barnets vistelse på skola,

dagcenter eller dylikt inte skall vara ett hinder för att en

förälder skall få tillgodoräkna sig vårdår.

 Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget.

 Skälen för mitt förslag: Enligt 3 § lagen om SPT krävs

bl.a. för att vårdår skall få tillgodoräknas att föräldern under

större delen av året har vårdat sjukt eller handikappat barn. I

förarbetena (prop. 1989/90:117) gavs exempel på situationer där

rätten till vårdår inte ansågs inskränkt på grund av att barnet

någon eller några timmar vistades utanför hemmet. RFV har i sin

uppföljning av lagen om SPT kunnat konstatera att olika

försäkringskassor har haft olikartad bedömning av

vårdrekvisitet. Av 1 200 ansökningar om SPT som kom in till

försäkringskassorna under tiden januari - april år 1991 har,

enligt riksförsäkringsverkets rapport, 430 resulterat i att SPT

beviljats och ca 735 i avslag. Av dessa avslag berodde, som

tidigare nämnts, ca 20 % på att vårdrekvisitet inte ansågs

uppfyllt. Avslagen på grund av att vårdrekvisitet inte har

ansetts uppfyllt berodde till övervägande delen på att barnet

har vistats inom skola eller dagverksamhet mer än några få

timmar varje dag eller mer än en hel dag per vecka.

 Som framhållits i specialmotiveringen till lagförslagen i

propositionen 1989/90:117 måste förälderns bundenhet till följd

av vården av barnet räknas in vid bedömningen av rätten att få

tillgodoräkna sig vårdår. Jag föreslår därför att lagen om SPT

ändras så att kortare avbrott i förälderns vård av barn inte

skall kunna vara ett hinder för att få tillgodoräkna sig vårdår.

Med sådana kortare avbrott avser jag situationer där barnet

under del av dygnet vistats i förskola, skola, dagcenter eller

liknande eller andra kortare avbrott i vården som inte

väsentligt påverkar vårdarens bundenhet till vårduppgiften.

 Prop. 1991/92:106

5.3 Lägsta antal vårdår och storleken på särskilt

 pensionstillägg

 Mitt förslag: Det lägsta antalet vårdår som berättigar

 till SPT ändras från tio till sex vårdår. SPT skall

 utges med 5, 10, 15 respektive 20 % av basbeloppet till

 förälder som tillgodoräknats sex, sju, åtta respektive

 nio vårdår.

 Skälen för mitt förslag: Föräldrar som har vårdat ett

sjukt eller handikappat barn i nio år får enligt gällande regler

ingen ersättning för detta i form av SPT, eftersom det krävs

minst tio vårdår utan pensionspoäng för att få SPT. Föräldrar

som på grund av vård av sjukt eller handikappat barn inte haft

möjlighet att förvärva pensionspoäng innan föräldrarna uppnått

pensionsåldern kan i praktiken bli utestängda från rätten till

SPT genom att de inte hinner tillgodoräkna sig tio vårdår

fr.o.m. det första år (1964) som vårdår kan tillgodoräknas.

Genom att det nuvarande lägsta antalet vårdår är tio för rätt

till SPT uppstår påtagliga tröskeleffekter i ersättningen till

föräldrar som vårdat barn i nio, åtta, sju respektive sex år

genom att dessa helt utestängts från SPT. Riksförsäk-

ringsverkets uppföljning visar, som tidigare nämnts, att detta

är den näst vanligaste anledningen till att SPT avslås (ca

22 %).

 Jag föreslår därför att lagstiftningen ändras så att

föräldrar som kan tillgodoräknas minst sex vårdår skall kunna

bli berättigade till SPT.

 Jag föreslår vidare, i kongruens med nuvarande

lagstiftning, att ersättningen för sex vårdår skall utgöra 5 %

av basbeloppet, och ökas med 5 procentenheter för varje vårdår

därutöver.

5.4 Tillgodoräknande av vårdår för förälder född före år

 1911

 Mitt förslag: Lagstiftningen förtydligas så att det

 klart framgår att föräldrar födda före år 1911 kan

 tillgodoräkna sig det 65:e levnadsåret som ett vårdår.

 Riksförsäkringsverkets förslag: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget.

 Skälen för mitt förslag: När pensionsåldern år 1976

sänktes från 67 till 65 år begränsades möjligheten att tjäna in

pensionspoäng till att gälla t.o.m. det år den försäkrade fyller

64 år. För personer födda under något av åren 1911 - 1927 gällde

dock fortsättningsvis att de kunde förvärva pensionspoäng även

för det 65:e året. De som var födda år 1910 eller tidigare hade

redan fyllt 65 år när denna ändring genomfördes, varför endast

personer födda under något av åren 1911 - 1927 kom att omfattas

av övergångsbestämmelserna.

 Prop. 1991/92:106

 För tillämpningen av lagen om SPT har det betydelse om

även personer födda före år 1911 kan få tillgodoräkna sig vårdår

under det 65:e levnadsåret. Jag föreslår därför att lagen

förtydligas så att det av lagtexten framgår att denna möjlighet

finns.

6 Sammanslagning av försäkringskassor

6.1 Inledning

De allmänna försäkringskassorna handlägger enskilda ärenden inom

socialförsäkrings- och bidragssystemen på lokal och regional

nivå. Det finns 26 allmänna försäkringskassor, en i varje

landsting respektive kommun som inte tillhör något landsting.

Varje försäkringskassa leds av en styrelse.

 I en framställning den 25 mars 1991 har styrelsen för

Malmöhus allmänna försäkringskassa föreslagit att kassan skall

sammanläggas med Malmö allmänna försäkringskassa. Som främsta

motiv anges att resurser härigenom kan frigöras för satsning på

åtgärder i kampen mot ohälsan.

 I föregående års kompletteringsproposition (prop.

1990/91:150 Del ll, s. 48) anförde dåvarande socialministern mot

bakgrund av Malmöhuskassans skrivelse att åtgärder borde

övervägas för att ge de två försäkringskassorna möjlighet att gå

samman.

 Härefter inkom under hösten 1991 skrivelser dels från

vice ordföranden i Malmökassan, dels från den s.k. chefsgruppen

vid samma kassa, i vilka uttalas stöd för ett samgående med

Malmöhuskassan. I anslutning till skrivelserna har översänts

protokollsutdrag från styrelsesammanträde i Malmökassan den

9 december 1991. Av utdraget framgår att styrelsen vid sam-

manträdet beslöt bordlägga ärende om samgående mellan försäk-

ringskassorna i Malmö stad och Malmöhus län för att tas upp i

samband med verksamhetsplanering i mars 1992. De borgerliga

ledamöterna anmälde avvikande mening och ställde sig positiva

till ett samgående samt yrkade att en för båda kassorna gemensam

utredning snarast borde komma till stånd.

 I årets budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 6,

s. 29) har jag anfört att avsikten är att föreslå regeringen att

förelägga riksdagen förslag om lagändring som innebär att en

försäkringskassas verksamhetsområde kan omfatta mer än ett

landsting eller kommun. Jag återkommer nu i frågan.

6.2 Nuvarande organisationsbestämmelser

Enligt 18 kap. 1 § AFL skall det finnas en försäkringskassa för

varje landsting samt varje kommun som inte tillhör något

landsting.

 Ifrågavarande lagparagraf i dess lydelse före år 1975

innehöll även en bestämmelse om att försäkringskassas

verksamhetsområde då särskilda förhållanden förelåg fick omfatta

två landstingskommuner eller en landstingskommun och kommun som

inte tillhörde en

 Prop. 1991/92:106

landstingskommun. Det ankom på Kungl. Maj:t att förordna om

antalet försäkringskassor och deras verksamhetsområden.

 I den proposition (prop. 1974:167) som låg till grund för

slopandet av specialbestämmelsen i fråga om försäkringskassas

verksamhetsområde angavs som motiv att bestämmelsen kunde utgå

då det vid den tidpunkten i praktiken inte fanns någon kassa

vars verksamhetsområde omfattade två landstingskommuner.

 Vid AFL:s ikraftträdande år 1963 var antalet

försäkringskassor 30, nämligen en för varje landstingskommun och

en för varje stad som inte tillhörde sådan kommun. De båda

landstingskommunerna i Kalmar län tillhörde dock samma kassa.

 Fr.o.m år 1971, sedan de dåvarande kassorna för

Stockholms stad och Stockholms län slagits samman, samtidigt som

staden inträdde i landstingskommunen, har antalet

försäkringskassor varit 26.

 I en försäkringskassa skall finnas en styrelse och en

eller flera socialförsäkringsnämnder (18 kap. 6 § AFL).

 Försäkringskassas styrelse skall enligt 18 kap. 7 § AFL

bestå av ordförande och vice ordförande vilka utses av

regeringen samt fyra ledamöter som utses av landstinget eller,

där fråga är om en kassa vars verksamhetsområde utgörs av

kommun, av kommunfullmäktige. Härutöver får i styrelsearbetet

delta två personalföreträdare. I styrelsen för Stockholms läns

allmänna försäkringskassa utser landstinget sex ledamöter.

 Förtroendevalda medverkar i försäkringskasseverksamheten

även i socialförsäkringsnämnderna. Sådan nämnd skall enligt

18 kap. 20 § AFL bestå av sju ledamöter. Av dessa utses en

ledamot, som skall vara nämndens ordförande, av regeringen. Av

de övriga ledamöterna utses tre av riksförsäkringsverket efter

förslag av organisationer på arbetsmarknaden och väljs tre av

landstinget. Om kassans verksamhetsområde utgörs av en kommun,

skall tre ledamöter väljas av kommunfullmäktige i stället för av

landstinget.

6.3 Nya regler om försäkringskassornas organisation

 Mitt förslag: En försäkringskassas verksamhetsområde

 skall under särskilda förhållanden kunna omfatta två

 landsting eller ett landsting och en sådan kommun som

 inte tillhör något landsting. I sådant fall skall

 antalet styrelseledamöter vara åtta i stället för sex.

 Härtill kommer två personalföreträdare. Det skall

 ankomma på regeringen att förordna om sådant undantag

 från huvudregeln och då även om antalet ledamöter i

 styrelse och socialförsäkringsnämnd som skall utses av

 vartdera landstinget respektive landstinget och

 kommunen.

 Prop. 1991/92:106

 Skälen för mitt förslag: Det är av stor vikt att

eftersträva en effektiv användning av offentliga resurser. Med

hänsyn till den utveckling som skett under senare tid på

socialförsäkringsområdet kan det under vissa förhållanden vara

lämpligt att en försäkringskassas verksamhetsområde omfattar mer

än ett landsting eller en kommun, bl.a. för att i ett sam-

manhängande tätortsområde medge en väl fungerande uppläggning av

arbetet med den aktiva rehabiliteringen.

 De utvidgade arbetsuppgifter inom rehabiliteringsområdet

som försäkringskassorna har fr.o.m. den 1 januari 1992 innebär

bl.a. kraftigt ökade kontakter med arbetsgivare i frågor som

gäller de anställdas hälsa och arbetsgivarens åtgärder för

rehabilitering. I de fall den försäkrades arbetsplats ligger

inom en annan försäkringskassas område än där han är inskriven

kan en rationell uppläggning av försäkringskassornas arbete

kompliceras. Detta förhållande är särskilt framträdande i Malmö-

området, där nuvarande organisation med två försäkringskassor,

Malmö och Malmöhus, innebär mindre gynnsamma förutsättningar för

en rationellt fungerande verksamhet. Många försäkrade som

tillhör den ena kassan har sin arbetsplats inom den andra

kassans verksamhetsområde. Uppdelningen av detta geografiska

område på två försäkringskassor innebär olägenheter även när det

gäller det allt viktigare samarbetet med sjukvården liksom

samarbetet med övriga myndigheter på länsnivå.

 Som framhållits av dem som är verksamma inom dessa för-

säkringskassor skulle en sammanslagning till en kassa innebära

stora administrativa fördelar för kassaverksamheten, för de

försäkrade och för företag, myndigheter m.fl. i länet. Jag anser

det därför angeläget att lagstiftningen anpassas så att en sådan

sammanläggning kan genomföras.

 En ökning av antalet ledamöter i styrelsen för en kassa

med utvidgat verksamhetsområde är enligt min mening motiverad.

Enligt nuvarande bestämmelser är antalet styrelseledamöter åtta

i Stockholmskassan och sex i övriga kassor, exklusive

personalföreträdare. Jag föreslår att en försäkringskassa med

ett verksamhetsområde som omfattar mer än ett landsting skall ha

åtta ledamöter. Härtill kommer två personalföreträdare. Med

hänsyn till att antalet invånare inom skilda landstings verksam-

hetsområden kan variera kraftigt finner jag att det bör ankomma

på regeringen att förordna om antalet ledamöter som skall utses

av vartdera landstinget respektive av landstinget och kommunen.

 Socialförsäkringsnämnderna, som till antalet är 167 för

hela landet, skall i princip svara för beslut i vissa

individuella ärenden som härrör från en viss del av en

försäkringskassas geografiska område. Mot bakgrund härav finner

jag att det i likhet med vad jag föreslagit i fråga om

styrelserna bör ankomma på regeringen att, då kassans område

omfattar två landsting eller ett landsting och en kommun som

inte tillhör något landsting, förordna om fördelningen mellan

landsting respektive mellan landsting och kommun när det gäller

att utse ledamöter i socialförsäkringsnämnder.

 Vad jag nu sagt föranleder ändring i 18 kap. 1, 7 och

20 §§ AFL.

 Prop. 1991/92:106

 Möjligheten för de båda försäkringskassorna i Malmöhus

län att sammanläggas till en kassa bör öppnas per den 1 juli

1992 då den nuvarande mandatperioden för ledamöterna i kassornas

styrelser och socialförsäkringsnämnder löper ut. Jag bedömer

också att erforderligt förberedelsearbete skall kunna klaras så

att den nya organisationen kan träda i kraft nämnda dag. Jag har

för avsikt att föreslå regeringen att ge riksförsäkringsverket i

uppdrag att efter samråd med berörda försäkringskassor och

Försäkringskasseförbundet vidta erforderliga åtgärder i

anslutning till genomförandet.

 Organisationsförändringen beräknas på sikt innebära

minskade kostnader för administrativ personal, lokaler m.m.

Drygt hälften av dessa besparingar bör få behållas inom

försäkringsadministrationen, bl.a. för att kunna användas för

ökade rehabiliteringsinsatser vid den nybildade kassan och

därmed bidra till besparingar vad gäller försäkringskostnaderna.

 Vad beträffar frågan om en mer generell översyn av kassa-

organisationen bör denna tas upp först efter det den mera

övergripande frågan om länsindelning m.m. övervägts.

7 Terminologisk ändring i 18 kap. 14 § AFL

 Mitt förslag: Ordet årsberättelse i 18 kap. 14 § AFL

 byts ut mot årsredovisning.

 Skälen för mitt förslag: Efter utgången av varje

räkenskapsår skall de allmänna försäkringskassorna på sätt anges

i 18 kap. 14 § andra stycket AFL avlämna en årsberättelse,

innefattande förvaltningsberättelse, resultaträkning och

balansräkning för det senast förflutna budgetåret. Reglerna

överensstämmer till sitt sakliga innehåll väl med vad som gäller

för statliga myndigheter i allmänhet enligt budgetförordningen

(1989:400) i dess lydelse fr.o.m. den 1 juli 1991. Vissa

kompletterande föreskrifter, som krävs för

försäkringskasseområdet, kommer att utfärdas av riksför-

säkringsverket. Den skillnad som därefter kvarstår är att

statliga myndigheter skall avlämna årsredovisning enligt

budgetförordningen och försäkringskassorna årsberättelse enligt

18 kap. 14 § AFL. För att undvika att denna terminologiska

skillnad leder till oklarhet och missförstånd bör ordet

årsberättelse bytas ut mot årsredovisning i nämnda paragraf.

Härigenom sker också en anpassning till aktiebolagslagens termi-

nologi i detta avseende.

 Prop. 1991/92:106

8 Rättelse av vissa övergångsbestämmelser

 Mitt förslag: Rättelser görs i lagtexten till vissa

 övergångsbestämmelser till lagen om

 arbetsskadeförsäkring och lagen om statligt per-

 sonskadeskydd.

 Skälen för mitt förslag: Med anledning av att avdrag inte

längre skulle göras på sjukpenning vid sjukhusvård företogs i

december 1991 vissa ändringar i socialförsäkringslagstiftningen

med verkan fr.o.m. år 1992 (prop. 1991/92:19, SfU3, rskr. 38).

Bl.a. ändrades punkt 1 av ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna till lagen (1976:380) om arbets-

skadeförsäkring och punkt 1 av ikraftträdande- och övergångs-

bestämmelserna till lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd, i båda fallen med ikraftträdande den 1 januari

1992 (SFS 1991:1642 resp. 1991:1644). Därvid beaktades av

förbiseende inte att samma författningsrum hade ändrats i juni

1991 genom lagen (1991:1049) om ändring i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring resp. lagen (1991:1051) om ändring i lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd, även dessa lagar med

ikraftträdande den 1 januari 1992. Ändringarna av de aktuella

författningsrummen genom de sistnämnda ändringslagarna medtogs

därför inte vid ändringstillfället i december 1991. Rättelser

bör därför göras så att de ändringar som beslöts genom lagen

1991:1049 och lagen 1991:1051 kommer till uttryck i

övergångsregleringen till lagen om arbetsskadeförsäkring resp.

till lagen om statligt personskadeskydd. Lagändringar i enlighet

härmed föreslås träda i kraft den 1 juli 1992 och avses kunna

tillämpas beträffande ersättning för tid från och med den

1 januari 1992.

9 Ikraftträdande

Förslagen bör genomföras den 1 juli 1992. De nya bestämmelserna

i fråga om utbyte av föräldrapenning mot tillfällig

föräldrapenning resp. mot sjukpenning bör tillämpas första

gången vid ersättningsfall avseende tillfällig föräldrapenning

eller sjukpenning som inträffar efter lagändringarnas

ikraftträdande den 1 juli 1992. De hittills gällande reglerna i

fråga om närståendevårdsersättning, vårdbidrag och särskilt

pensionstillägg bör fortfarande gälla i fråga om ersättning som

avser tid före ikraftträdandet. För den som vid ikraftträdandet

uppbär vårdbidrag bör det regleras när de nya bestämmelserna om

tre fjärdedels förmån och om särskild merkostnadsersättning vid

helt vårdbidrag skall tillämpas första gången. Förslag till

övergångsregler läggs fram i dessa hänseenden.

 Prop. 1991/92:106

10 Anslagsfrågor

Femte huvudtiteln

10.1 C. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer m.m.

10.1.1 C 3. Bidrag till föräldraförsäkringen

1990/91Utgift2 554 155 889

1991/92Anslag2 550 000 000

1992/93Förslag2 832 000 000

Regeringen har i 1992 års budgetpropoposition (prop. 1991/92:100

bil. 6) föreslagit riksdagen att, i avvaktan på en särskild

proposition rörande förändringar i föräldraförsäkringen, till

Bidrag till föräldraförsäkringen för budgetåret 1992/93 anvisa

ett förslagsanslag på 2 550 000 000 kr.

Riksförsäkringsverket

Riksförsäkringsverket beräknar - vid oförändrade regler -

anslagsbehovet för föräldraförsäkringen till 2 703 milj.kr.

utgående från ett antagande om en genomsnittlig löneökning om

3,5 % för år 1992. Beräkningarna av det totala antalet ersatta

dagar baseras på den då föreliggande prognosen från statistiska

centralbyrån över antalet födda barn.

Föredragandens överväganden

Mitt förslag om att begränsa rätten att byta föräldrapenning mot

tillfällig föräldrapenning innebär en minskning av

försäkringskostnaderna med 208 milj.kr. per år. Detta innebär en

minskad belastning på anslaget Bidrag till föräldraförsäkringen

med ca 31 milj.kr. På grundval av en ny prognos från statistiska

centralbyrån över antalet födda barn samt med beaktande av

förslaget om att avsätta 3,15 milj.kr. för särskilda infor-

mationsinsatser för att öka pappornas uttag av föräldrapenning,

som i sin helhet finansieras över statsbudgeten, beräknar jag

medelsbehovet för budgetåret 1992/93 till 2 832 milj.kr. De

totala kostnaderna för föräldraförsäkringen beräknar jag till

18 864 milj.kr.

10.1.2 C 4. Vårdbidrag för handikappade barn

1990/91Utgift766 857 268

1991/92Anslag870 000 000

1992/93Förslag1 200 000 000

 Prop. 1991/92:106

Regeringen har i proposition 1991/92:100 bil. 6 föreslagit

riksdagen att, i avvaktan på en särskild proposition om vissa

förbättringar av vårdbidraget, till Vårdbidrag för handikappade

barn för budgetåret 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på

870 000 000 kr.

Riksförsäkringsverket

Riksförsäkringsverket beräknar anslagsbehovet för vårdbidrag,

vid oförändrade regler, under budgetåret 1992/93 till

895 milj.kr. utgående från ett antaget basbelopp om 33 800 kr.

Antalet vårdbidrag beräknas uppgå till 16 700 varav 7 200 hela,

6 200 halva och 3 300 fjärdedels bidrag i genomsnitt under

budgetåret. Vidare har en uppräkning gjorts till följd av

retroaktiva utbetalningar och ferievårdbidrag.

Föredragandens överväganden

Mitt förslag till förbättringar av vårdbidraget beräknas

innebära att antalet tre fjärdedels vårdbidrag kommer att uppgå

till ca 1 600 och antalet halva vårdbidrag kommer att uppgå till

ca 4 600. På grundval av tidigare beskrivna förbättringar av

vårdbidraget och med beaktande av basbeloppets utveckling

beräknar jag anslagsbehovet för nästa budgetår till

1 200 milj.kr.

10.2 D. Försäkring vid sjukdom, handikapp och ålderdom

10.2.1 D 7. Särskilt pensionstillägg

1990/91Utgift2 432 092

1991/92Anslag41 000 000

1992/93Förslag12 000 000

Regeringen har i propositionen 1991/92:100 bil. 6 föreslagit

riksdagen att, i avvaktan på en särskild proposition om vissa

förbättringar av det särskilda pensionstillägget, till Särskilt

pensionstillägg budgetåret 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på

41 000 000 kr.

Riksförsäkringsverket

Riksförsäkringsverket beräknar bl.a. med hänsyn till den

beräknade utgiften för budgetåret 1991/92 anslagsbehovet för

särskilt pensionstillägg under budgetåret 1992/93 till

11 milj.kr. vid ett antaget basbelopp om 33 800 kr. och 800

förmånstagare i december 1992.

Föredragandens överväganden

Mitt förslag till förbättringar av särskilt pensionstillägg

beräknas innebära att antalet särskilda pensionstillägg kommer

att öka från 470 i januari 1992 till 1 100 - 1 200 i slutet av

budgetåret 1992/93. På

 Prop. 1991/92:106

grundval av tidigare beskrivna förbättringar av det särskilda

pensionstillägget, det beräknade utfallet för budgetåret 1991/92

och med beaktande av basbeloppets utveckling beräknar jag

anslagsbehovet för nästa budgetår till 12 milj.kr.

11 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom

socialdepartementet upprättats förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning och

ledighet för närståendevård,

 2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring,

 3. lag om ändring i lagen (1990:773) om särskilt

pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt

eller handikappat barn,

 4. lag om ändring i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring,

 5. lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd.

12 Specialmotivering till författningsförslagen

12.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1465) om

 ersättning och ledighet för närståendevård

4 §

Ändringen i paragrafen innebär att närståendepenning skall kunna

utges oberoende av var vården av den svårt sjuke äger rum och

inte som hittills bara vid vård i hemmet eller annan enskild

bostad. I anslutning härtill erinras om vad som uttalades om

vårdrekvisitet vid lagens tillkomst (jfr prop. 1987/88:176 s.

115), nämligen att det får anses uppfyllt redan genom samvaron

mellan vårdaren och den sjuke.

 Begreppet svårt sjuk ges inte någon ändrad betydelse (jfr

nämnda prop. s. 98 ff och s. 114 f).

12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

 allmän försäkring

3 kap.

8 §

Tillägget i paragrafens första stycke syftar till att utbyte av

föräldrapenning mot sjukpenning inte skall ske om den försäkrade

trots egen sjukdom kan vårda barnet. Även under en påbörjad

period med sjukpenning avses rätten till sjukpenning bortfalla

för tid under vilken den försäkrade annars skulle ha uppburit

föräldrapenning, om han trots egen sjukdom kan vårda barnet. Den

nya bestämmelsen har utformats som en tolkningsregel med

avseende på arbetsförmågans nedsättning på grund av sjukdom.

Arbetsförmågan skall enligt bestämmelsen anses nedsatt endast

 Prop. 1991/92:106

i den utsträckning som den försäkrades förmåga att vårda barnet

är nedsatt på grund av sjukdomen.

 Oförmåga att på grund av sjukdom vårda barnet kan inte

anses föreligga enbart genom att barnets andre förälder eller

annan person faktiskt övertagit vården av barnet. Bestämmelsen i

7 § tredje stycket om rätt för försäkringskassan att kräva

läkarintyg avses kunna tillämpas för att införskaffa utredning

om att sjukdomen hindrar den försäkrade från att vårda barnet

och därmed även för att styrka arbetsförmågans nedsättning på

denna grund. För rätt till sjukpenning får således krävas att

den försäkrade genom läkarintyg styrker att sjukdomen hindrar

honom från eller sätter ned hans förmåga att vårda barnet. Det

är således inte tillräckligt att ett sådant intyg tar sikte

enbart på sjukdomens inverkan på den försäkrades arbetsförmåga i

hans vanliga eller därmed jämförligt arbete. Dessa båda olika

bedömningar kan lämpligen redovisas i samma intyg. Till ledning

för bedömningen av förmågan att vårda barnet bör främst vara om

den försäkrades sjukdom kräver att annan person övertar vården

av barnet.

 Om den försäkrades förmåga att vårda barnet bedöms vara

nedsatt på grund av sjukdom - vilket enligt vad nyss sagts

förutsätter ett behov av att annan person övertar vården av

barnet - torde det ligga i sakens natur att det ofta kan vara

svårt eller ogörligt att gradera denna nedsättning. I sådana

fall bör därför kunna godtas en schablonmässig bedömning av

nedsättningens omfattning.

 Om försäkringskassan med ledning av en försäkrads sjukdom

eller andra förhållanden kan dra säkra slutsatser om att den

försäkrade på grund av sjukdomen är oförmögen att vårda barnet,

behöver läkarintyg självfallet inte krävas i detta avseende.

Kassan är oförhindrad att godta intyg av sjuksköterska eller

annan befattningshavare inom hälso- och sjukvården.

 En sjuklöneperiod enligt lagen (1991:1047) om sjuklön

(SjLL) börjar löpa när en arbetstagare som är tillfälligt ledig

för vård av barn insjuknar, om han enligt 7 § SjLL avhåller sig

från arbete åt arbetsgivaren. Om däremot en arbetstagare som är

tjänstledig längre tid, t.ex. i samband med barns födelse,

insjuknar är SjLL inte tillämplig, eftersom arbetstagaren i

sådant fall inte avhåller sig från arbete åt arbetsgivaren (jfr

prop. 1990/91:181 s. 73 f). Den aktuella ändringen innebär inte

att utbyte av tillfällig föräldrapenning mot sjuklön hindras vid

en arbetstagares sjukdom. Den nya bestämmelsen gäller nämligen

enbart föräldrapenning och inte tillfällig föräldrapenning.

4 kap.

10 §

Bestämmelsen i andra stycket om tillfällig föräldrapenning för

vård av barn vars levnadsålder understiger 240 dagar kvarstår

oförändrad.

 Prop. 1991/92:106

 Nuvarande regler medger att den som t.ex. uppbär

föräldrapenning med anledning av barns födelse och vars barn -

240 dagar gammalt eller äldre - drabbas av sjukdom får byta ut

föräldrapenningen mot tillfällig föräldrapenning.

 Ändringen i paragrafens andra stycke innebär att utbyte

av föräldrapenning mot tillfällig föräldrapenning enligt första

stycket får ske först när en period under vilken föräldrapenning

utges har löpt till ända eller uppehåll görs i

ersättningsperioden. Enligt tillägg i 13 § skall den försäkrade

dessutom kunna visa att han under tid som den tillfälliga

föräldrapenningen avser skulle ha förvärvsarbetat. Om barnet

vårdas på sjukhus föreligger rätt till tillfällig

föräldrapenning oaktat att föräldrapenning annars skulle ha

uppburits.

 Det sagda innebär följaktligen också att t.ex. försäkrad

som uppbär tillfällig föräldrapenning och har en inplanerad

ledighet med föräldrapenning inte är berättigad till tillfällig

föräldrapenning för tid då han skall vara ledig med

föräldrapenning.

11 §

Tillägget i paragrafen har samma innebörd som motsvarande

tillägg i 10 §.

 Utbytet av lokutionen föräldrapenning mot tillfällig

föräldrapenning är av redaktionell art.

13 §

I fall som avses i 10 § andra stycket andra meningen eller 11 §

andra stycket andra meningen får tillfällig föräldrapenning

utges i stället för föräldrapenning om föräldern kan visa att

han skulle ha utfört förvärvsarbete. Det ankommer på den

försäkrade att styrka att han skulle ha utfört förvärvsarbete.

Detta torde i normalfallet på lämpligaste sätt ske genom att den

försäkrade inger intyg härom från arbetsgivare eller

uppdragsgivare eller annan som kan ge upplysning om

arbetsförhållandena. Om den försäkrade på annat sätt än genom

att inge intyg kan styrka att han skulle ha utfört

förvärvsarbete, behöver sådant intyg inte inges.

9 kap.

4 §

Tillägget i paragrafens andra stycke innebär att det införs

ytterligare en ersättningsnivå inom vårdbidraget, tre fjärdedels

vårdbidrag. Även för den nya ersättningsnivån skall rätten till

vårdbidrag grundas på en sammanvägning av vård- och

tillsynsbehovets omfattning samt merkostnadernas storlek. Endast

merkostnader ger inte rätt till vårdbidrag. Vanligtvis kan man

emellertid räkna med att den förälder som har betydande

merkostnader för ett sjukt eller handikappat barn också får

avsätta mer tid för vård och tillsyn än vad som är fallet vid

omsorg om ett friskt barn (jfr prop. 1987/88:46 s. 21).

 Prop. 1991/92:106

 Ändringen i nämnda stycke innebär att vårdbidragets

belopp inte längre skall relateras till det belopp varmed hel

förtidspension eller del därav utges, i förekommande fall jämte

pensionstillskott. Vårdbidraget skall relateras till basbeloppet

enligt 1 kap. 6 § AFL. Hel förmån utgör, utom i fall som avses i

paragrafens fjärde stycke, 250 procent av basbeloppet och

partiell förmån tillämplig andel därav.

 Paragrafens nyinförda fjärde stycke tar sikte endast på

den som är berättigad till hel förmån för särskild tillsyn och

vård av ett barn utan att merkostnader har beaktats. I sådant

fall skall merkostnadsersättning kunna utges enligt de

förutsättningar och med det belopp, dvs. procentuell andel av

basbeloppet, som anges i andra stycket. Om den försäkrade i

sådant fall är berättigad till merkostnadsersättning med t.ex.

18 procent av basbeloppet utges alltså vårdbidraget med ett

belopp som sammanlagt motsvarar 268 procent av basbeloppet.

 Motsvarande skall gälla också om föräldern vårdar flera

handikappade barn som inte fyllt 16 år, s.k. flerbarnsprövning.

Merkostnadsersättning enligt det nyinförda fjärde stycket skall

dock kunna utges endast om den särskilda tillsynen och vården av

ett barn för sig berättigar till helt vårdbidrag. Uppfylls

kravet för sådan merkostnadsersättning skall härefter en

bedömning göras enligt första stycket av rätten till vårdbidrag

utifrån barnens sammanlagda behov av tillsyn och vård samt

merkostnadernas omfattning. Därvid skall godtagen

merkostnadsersättning enligt det nyinförda fjärde stycket inte

beaktas.

 Merkostnadersättning till vårdbidrag utgör enligt 11 kap.

2 § första stycket c) AFL inte inkomst av anställning vid

beräkning av pensionsgrundande inkomst. Ersättningen räknas

således inte heller som skattepliktig inkomst enligt 19 §

kommunalskattelagen (1928:370).

 Ändringarna och tilläggen i paragrafen innefattar inga

nykonstruktioner som föranleder ändring i annan lagstiftning.

4 a §

Ändringen i paragrafen är en konsekvens av den nya lydelsen av 4

§ såvitt avser dels att vårdbidragets belopp skall relateras

till basbeloppet och således inte längre skall utges med belopp

motsvarande förtidspension jämte pensionstillskott, dels att den

nya nivån tre fjärdedels vårdbidrag införs.

18 kap.

1 §

Utbytet av begreppet landstingskommun mot landsting är en följd

av ändrad terminologi i bl.a. den nya kommunallagen (angående

skälen till ändringen; jfr prop. 1990/91:117 s. 23).

 Enligt nuvarande regler skall det för varje landsting

samt varje kommun som inte tillhör något landsting finnas en

allmän försäkringskassa. Undantag härifrån medges inte enligt

nuvarande regler.

 Prop. 1991/92:106

 Genom tillägget i paragrafen kommer den nämnda regeln att

utgöra huvudregel. Undantag från regeln kan göras, dock endast

om regeringen för särskilt fall medger det. Ett sådant beslut

får innebära medgivande till att en försäkringskassas

verksamhetsområde omfattar två landsting eller ett landsting och

en kommun som inte tillhör något landsting.

7 §

Tillägget i paragrafens första stycke reglerar hur många

ledamöter det skall finnas i en styrelse för en sådan

försäkringskassa som avses i undantagsregeln i 1 § och vem som

skall välja dessa ledamöter.

 Ändringarna i nämnda stycke är i övrigt av redaktionell

art.

14 §

Utbytet av ordet årsberättelse mot årsredovisning innebär en

anpassning till den benämning som används t.ex. i fråga om

aktiebolags redovisning (jfr 11 kap. aktiebolagslagen). Denna

benämning är numera gängse även hos statliga myndigheter.

20 §

En socialförsäkringsnämnd skall bestå av sju ledamöter även i

fall som avses i undantagsregeln i 1 §. Den nuvarande

bestämmelsen i första stycket om regeringens respektive

riksförsäkringsverkets funktion att utse ledamot/ledamöter till

en socialförsäkringsnämnd skall tillämpas även i nämnda fall.

Tillägget i paragrafens första stycke berör endast fördelningen

mellan dem - dvs. två landsting respektive ett landsting och en

kommun - som i sådant fall skall utse nämndens övriga tre leda-

möter.

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:773) om

 särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig

 vård av sjukt eller handikappat barn

2 §

Grundförutsättningen för att särskilt pensionstillägg skall

kunna utges ändras - genom paragrafens nya lydelse - från minst

tio till minst sex vårdår, under vilka förälder som har vårdat

sjukt eller handikappat barn skall ha avstått från

förvärvsarbete.

3 §

Vårdrekvisitet i paragrafen skall enligt förarbetena till

lagstiftningen anses uppfyllt endast om föräldern haft den

reella vården av barnet. Vid prövningen av vårdrekvisitet skall

en bedömning göras av förälderns bundenhet till vårduppgiften

(jfr prop. 1989/90:117 s. 26 f).

 Prop. 1991/92:106

 I det nya andra stycket anges explicit vissa fall där

avbrott i vården inte skall påverka förälderns rätt att

tillgodoräkna vårdår. Lokutionen "avbrott i vården under den del

av dygnet" innebär att bedömningen av förälderns bundenhet till

vårduppgiften avses ske utifrån hur stor denna bundenhet är i

ett helhetsperspektiv. Därigenom kan vårdrekvisitet anses

uppfyllt även om barnet regelmässigt har vistats på förskola,

skola, dagcenter eller liknande under del av dygnet - även om

denna vistelse motsvarar en hel s.k. skoldag - för så vitt

föräldern under dygnet i övrigt har haft en väsentlig bundenhet

till vårduppgiften.

 I det tillagda stycket anges även att kortare avbrott i

övrigt i vården som varit utan väsentlig betydelse för

förälderns bundenhet till vårduppgiften inte påverkar rätten att

tillgodoräkna vårdår. Härmed avses kortare avbrott i vården

under några enstaka dagar under en månad eller några enstaka

veckor under vårdåret. Dessa avbrott kan tillgodose förälderns

behov av t.ex. semester.

 Enligt vad som uttalades i förarbetena vid lagens

tillkomst kan en förälder som t.ex. har avstått från

förvärvsarbete för att studera som regel inte sägas ha uppfyllt

vårdrekvisitet (jfr nyss nämnda prop. s. 26). Föräldern får näm-

ligen i sådant fall normalt anses ha haft som sin huvudsakliga

uppgift att förvärvsarbeta. Detta bör gälla också med beaktande

av tillägget i paragrafen. Kravet kan inte heller sägas ha

uppfyllts om barnet har vårdats en längre tid på sjukhus eller

annan institution. Undantag bör dock kunna göras om barnet har

vistats som dagpatient på sjukhus eller institution om föräldern

har väsentlig bundenhet till vårduppgiften.

5 §

Ändringen i paragrafen innebär att för sex tillgodoräknade

vårdår är det särskilda pensionstillägget fem procent av

basbeloppet. För varje vårdår som tillgodoräknas därutöver ökar

tillägget med fem procent av basbeloppet.

Övergångsbestämmelserna till lagen 1990:773

Ändringen i punkt 5 innebär att den som är född före år 1911

skall, på samma villkor som gäller för den som är född under

något av åren 1911-1927, få tillgodoräknas vårdår även för det

år under vilket han fyllt 65 år.

13 Hemställan

Med hänvisning till vad som anförts hemställer föredragandena

att regeringen föreslår riksdagen

 dels att anta förslagen till

 1. lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning

 och ledighet för närståendevård,

 Prop. 1991/92:106

 2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

 försäkring,

 3. lag om ändring i lagen (1990:773) om särskilt

 pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av

 sjukt eller handikappat barn,

 4. lag om ändring i lagen (1976:380) om

 arbetsskadeförsäkring,

 5. lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt

 personskadeskydd,

 dels att

 6. till Bidrag till föräldraförsäkringen för

 budgetåret 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på

 2 832 000 000 kr.,

 7. till Vårdbidrag för handikappade barn för

 budgetåret 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på

 1 200 000 000 kr.,

 8. till Särskilt pensionstillägg för budgetåret

 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på 12 000 000 kr.

14 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandenas överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de

förslag som föredragandena har lagt fram.

 Prop. 1991/92:106

Uppföljning - närståendepenning

(RFV ANSER 1991:20)

Sammanfattning

Riksförsäkringsverket har genomfört en uppföljning av reglerna

om ersättning och ledighet för närståendevård som trädde ikraft

1 juli 1989. Uppföljningen har främst inriktats på tillämpningen

av reglerna men även på de informationsinsatser som genomförts

samt i viss mån handläggningsrutiner. Viss statistik redovisas

också.

 Efter genomgång av de från försäkringskassorna insända

ärendena kan verket konstatera att hanteringen av

närståendepenning i stort sett fungerar bra.

Rätten till närståendepenning

En närstående som vårdar en svårt sjuk person i hemmet har rätt

till ersättning från sjukförsäkringen och ledighet från sin

anställning under högst 30 hela arbetsdagar. Dagantalet räknas

för den person som vårdas.

 Bedömningen av om rätt till närståendepenning föreligger

grundar sig till stor del på det läkarutlåtande som bifogas i

ärendet. De läkarutlåtanden som genomgåtts har som regel varit

utförliga och väl beskrivit sjukdomstillståndet.

 I samtliga ärenden har framgått att det förelegat ett

släktförhållande mellan vårdaren och den sjuke. Det har därför

inte funnits anledning för kassorna att utreda detta

ytterligare. Vidare har den sjuke i de flesta fall kunnat lämna

ett skriftligt samtycke till vården. Det har dock i ett fåtal

ärenden förekommit att närståendepenning har betalats ut trots

att det varken har funnits något skriftligt samtycke eller att

det i ärendet framkommit att samtycke inte har kunnat lämnas av

medicinska skäl.

 Vården av den sjuke har till övervägande del bedrivits i

hemmet. Detta har framgått av kassans utredning i ärendet eller

av läkarutlåtandet. I vissa fall har ersättning i enlighet med

gällande bestämmelser inte kunnat betalas ut p.g.a. att det

framkommit att vården har bedrivits på sjukhus. Detta är fallet

för drygt 12 % av alla avslagsärenden under den undersökta

perioden.

 Det tycks föreligga viss oklarhet hos kassorna om

möjligheten att få närståendepenning under tid då vårdaren

annars skulle ha haft semester. Ett förtydligande av allmänna

råden i detta avseende bör därför göras.

 Med tanke på det låga utnyttjandet av

närståendepenningen, bör begränsningen att vården måste bedrivas

i hemmet eller i annan enskild bostad tas bort och

närståendepenning kunna utges oberoende av var den sjuke vårdas.

 Prop. 1991/92:106

 Bilaga 1

Försäkrings- och administrationskostnader

Den statistik som finns tillgänglig visar att det under första

halvåret 1990 inkom 2 589 ansökningar om närståendepenning,

medan det under första halvåret 1991 inkom 2 007 ansökningar

d.v.s. en minskning med 22 %.

 Inför den nya lagens ikraftträdande gjordes en grov

uppskattning av kommande försäkringskostnader. Dessa har visat

sig vara för högt räknade, vilket har sin förklaring i att det

inte fanns någon liknande försäkringsform att jämföra med när

beräkningen gjordes.

 Av anslagna 30 milj.kr. för närståendepenning under

budgetåret 1989/90 förbrukades 11 milj.kr. Under 1990/91

förbrukades 9,9 miljoner av de för budgetåret avsatta 33,3

miljonerna. För 1991/92 beräknas utgifterna för

närståendepenningen bli 9,6 miljoner jämfört med anslagna

20 milj.kr.

 Riksförsäkringsverkets förslag att närståendepenning

skall kunna utges även när vården ges på annan plats än i hemmet

eller annan enskild bostad kan med ett antagande om att

närståendepenningen då skulle användas i ytterligare 6 300 fall

innebära en kostnadsökning för försäkringen med ca 14 milj.kr.

årligen.

 Ett genomförande av förslaget kan beräknas leda till att

arbetsbelastningen hos försäkringskassorna ökar i en omfattning

som motsvarar ca 10 årsarbetare.

Information

Det är viktigt att kassorna kontinuerligt informerar allmänhet,

läkare och annan vårdpersonal om reglerna för närståendepenning.

Detta kan ske i samband med olika informationsträffar men också

genom att sprida broschyren om närståendepenning till olika

läkarmottagningar och sjukhusinrättningar.

 Prop. 1991/92:106

 Bilaga 1

Administrativa förenklingar inom

föräldraförsäkringen (RFV ANSER 1991:7)

1 Sammanfattning

Riksförsäkringsverket har fått i uppdrag att utarbeta förslag

till förändringar inom föräldraförsäkringens område. I uppdraget

ingår dels att verket skall redovisa en samlad bild av

föräldraförsäkringens kostnader och administration, dels att

utarbeta förslag till förenklingar av föräldraförsäkringen. Som

exempel nämns sambandet mellan föräldrapenning och tillfällig

föräldrapenning. Enligt direktiven bör verkets förslag vara kon-

kreta och innefatta beräkningar av effekterna såväl

kostnadsmässigt som personellt för riksförsäkringsverket och

försäkringskassorna samt konsekvenserna för berörda försäkrade.

Föräldraförsäkringens kostnader och administration

Försäkringskostnaden för utbetald föräldrapenning i samband med

barns födelse var för år 1990 12 136 miljoner kronor. Antalet

ersatta dagar under 1990 ökade jämfört med 1989. Detta beror på

fler födda barn men även på att föräldrapenningen utökades med

ytterligare 90 dagar den 1 juli 1989.

 Vid den specialbearbetning som riksförsäkringsverket har

gjort över föräldrars uttag av föräldrapenning framkom att av

fäder till barn födda under januari och februari 1989 hade

44,5 % varit föräldralediga. Dock var det genomsnittliga antalet

uttagna dagar för fäder nästan oförändrat jämfört med tidigare

år.

 För handläggning av föräldrapenningärenden behövs

sammanlagt ca 740 årsarbetare. Den sammanlagda kostnaden för att

administrera föräldrapenningen beräknas till 160 miljoner kronor

vilket utgör 1,3 % av utbetalt belopp.

 Försäkringskostnaden för utbetald tillfällig

föräldrapenning var för år 1990 3.238 miljoner kronor. Förmånen

utnyttjades för drygt hälften (54 %) av barnen upp till 12 år.

Antal uttagna dagar per barn var för år 1989 i genomsnitt 7,8 -

dagar för de barn som ersättning togs ut för. Av det antal

försäkrade som uppburit tillfällig föräldrapenning var ca 41 %

män och 59 % kvinnor.

 För handläggning av den tillfälliga föräldrapenningen

behövs sammanlagt 400 årsarbetare. Den sammanlagda kostnaden för

att administrera den tillfälliga föräldrapenningen beräknas till

86 miljoner kronor, vilket utgör 2,7 % av utbetalt belopp.

 Prop. 1991/92:106

 Bilaga 2

Förslag till regelförändringar som förenklar

administrationen

1 Uppdelning av föräldrapenningdagarna mellan föräldrarna

Föräldrapenning i samband med ett barns födelse eller adoption

kan betalas ut under totalt 450 dagar sammanlagt för

föräldrarna. När båda föräldrarna har den rättsliga vårdnaden om

barnet har varje förälder rätt till minst 90 egna dagar av den

totala ersättningstiden. En förälder som är rättslig vård-

nadshavare kan överlåta sin rätt till föräldrapenning till

förmån för den andra föräldern. En sådan överlåtelse görs genom

en skriftlig anmälan till försäkringskassan på försäkran för

föräldrapenning.

 Uppdelningen av rätten till ersättningsdagarna mellan

barnets föräldrar fyller i praktiken ingen funktion eftersom de

90 "egna" dagarna kan överlåtas till den andra föräldern. Detta

förfarande är administrativt resurskrävande p.g.a. att den

formella överlåtelsen ofta saknas när föräldrapenningen skall

betalas ut. En komplettering måste då göras av den förälder som

överlåter ersättningsdagarna, vilket i sin tur innebär att

utbetalningen av föräldrapenningen fördröjs. Detta upplevs som

byråkratiskt och svårförståeligt av föräldrarna samtidigt som

det innebär en betungande administration för

försäkringskassorna.

 Mot denna bakgrund anser riksförsäkringsverket att

föräldrarna skall ha möjlighet att själva bestämma hur

föräldrapenningdagarna skall fördelas dem emellan utan att

formellt behöva överlåta visst antal dagar.

2 Föräldrapenningens storlek

Hel föräldrapenning utgör lägst 60 kronor om dagen

(garantinivå). En förälder har enligt AFL rätt till

föräldrapenning med sjukpenningnivån under de första 180 dagarna

av ersättningstiden om föräldern har varit sjukpenningförsäkrad

över garantinivån under 240 dagar i följd före barnets födelse.

Detta kvalifikationsvillkor innebär att dessa dagar alltid

avräknas från de 360 sjukpenningdagarna oavsett om ersättning

betalas ut enligt garantinivån eller sjukpenningnivån.

 Av de övriga 270 föräldrapenningdagarna betalas 180 dagar

enligt sjukpenningnivån utan krav på viss tids

sjukpenningförsäkring över garantinivån och 90 dagar enligt

garantinivån. Dessa dagar kan tas ut utan särskild tidsföljd.

Denna möjlighet har fått som resultat att föräldrarna ofta

varvar dessa sjukpenningdagar med garantidagar för att få en

jämnare inkomst under föräldraledigheten. Detta medför att

handläggningen blir extra resurskrävande för försäkringskassorna

eftersom en uppdelning av varje utbetalningsperiod med

sjukpenningdagar och garantidagar måste göras vid varje utbe-

talningstillfälle.

 Prop. 1991/92:106

 Bilaga 2

 Riksförsäkringsverket föreslår att samtliga dagar som kan

betalas enligt sjukpenningnivån måste tas ut först innan dagar

enligt garantinivån kan tas ut. Eftersom ersättningsnivåerna

hel, halv och fjärdedels föräldrapenning behålls kan föräldrarna

ändå påverka den totala föräldrapenningen i kronor vid

utbetalningen under större delen av den ersättningsbara tiden.

3 Hel, halv eller fjärdedels föräldrapenning

Föräldrapenningen betalas ut beroende av hur mycket föräldern

avstår från förvärvsarbete per dag i förhållande till den

normalarbetstid som gäller för en heltidsarbetande inom

förälderns yrke. Detta innebär att i de fall som en förälder

arbetar oregelbunden deltid och samtidigt önskar föräldrapenning

med t.ex. varierande halv och fjärdedels belopp måste

försäkringskassan beräkna föräldrapenningens omfattning per dag

med utgångspunkt från hur föräldern har sin arbetstid förlagd

per dag.

 Riksförsäkringsverket föreslår en förenkling av

beräkningsförfarandet som innebär att om föräldern arbetar högst

hälften eller tre fjärdedelar av normal arbetstid under en

period för vilken föräldern önskar föräldrapenning skall halv

respektive fjärdedels föräldrapenning kunna utges för varje dag

i perioden oavsett hur föräldern har förlagt sin dagliga arbets-

tid. Härigenom får föräldrar större möjligheter att kunna

förlägga arbetstiden på ett för dem lämpligt sätt utan att för

den skull gå miste om ersättning p.g.a. att den dagliga

arbetstiden inte är förkortad med hälften eller en fjärdedel av

normalarbetstiden. Samtidigt blir beräkningen av

föräldrapenningen enklare för försäkringskassorna.

4 Utbyte av föräldrapenning mot tillfällig föräldrapenning

Tillfällig föräldrapenning kan betalas ut för vård av ett barn

som inte fyllt tolv år (i vissa fall 16 år) när en förälder

behöver avstå från förvärvsarbete exempelvis när barnet eller

barnets ordninarie vårdare är sjuk. För barn som är under 240

dagar kan tillfällig föräldrapenning utges endast om speciella

omständigheter föreligger. Denna restriktivare regel har införts

eftersom det ansågs föra för långt att under en pågående och

ekonomiskt kompenserad föräldraledighet ge föräldrar en generell

möjlighet att byta till tillfällig föräldrapenning.

 Dock förekommer fortfarande utbyte av föräldrapenning mot

tillfällig föräldrapenning under pågående föräldraledighet för

vård av äldre barn.

 Riksförsäkringsverket föreslår att den regel som i dag

gäller för barn som är under 240 dagar kompletteras så att -

oberoende av barnets ålder - tillfällig föräldrapenning utges

för tid då annars föräldrapenning skulle ha uppburits endast om

föräldern kan styrka att han skulle ha utfört förvärvsarbete

eller om barnet vårdas på sjukhus.

 En sådan begränsning ger en väsentligt förenklad

administration hos försäkringskassorna och innebär dessutom att

den avsedda effekten med den redan införda restriktivare regeln

uppnås fullt ut.

 Prop. 1991/92:106

 Bilaga 2

5 Utbyte av föräldrapenning mot sjukpenning

Enligt AFL finns det idag möjlighet för en förälder att vid

sjukdom kunna byta ut föräldrapenningen mot sjukpenning. Enligt

praxis skall då arbetsförmågans nedsättning bedömas i

förhållande till det förvärvsarbete från vilket föräldern är

ledig.

 För den förälder som redan är hemma från arbetet med

ekonomisk kompensation i form av föräldrapenning bör en

restriktivare regel införas beträffande rätten till sjukpenning.

Verket föreslår att reglerna ändras så att vid bedömning av rätt

till sjukpenning under tid då föräldern annars skulle ha

uppburit föräldrapenning relateras arbetsförmågans nedsättning

till förälderns förmåga att kunna vårda barnet. För att un-

derlätta försäkringskassans bedömning av rätten till sjukpenning

i dessa fall bör arbetsförmågans nedsättning styrkas genom intyg

från vårdgivare.

 Föreslagna ändringar beräknas reducera

handläggningsarbetet motsvarande 172 årsarbetare hos

försäkringskassorna. Försäkringskostnaderna beräknas minska med

396 miljoner kronor per år.

 Under förutsättning att förslagen kan behandlas under

vårriksdagen 1991 kan ett genomförande ske den 1 juli 1991.

 Prop. 1991/92:106

 Bilaga 2

Innehållsförteckning

Proposition 1

Propositionens huvudsakliga innehåll 1

Propositionens lagförslag 3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 februari

1992 15

1 Inledning 15

2 Ersättning och ledighet för närståendevård 15

 2.1 Bakgrund och gällande bestämmelser 15

 2.2 Utvidgning av möjligheterna att erhålla ersättning och

 ledighet för närståendevård 16

3 Förenklingar i föräldraförsäkringen 17

 3.1 Bakgrund och gällande bestämmelser 17

 3.2 Utbyte av föräldrapenning mot tillfällig

föräldrapenning 19

 3.3 Utbyte av föräldrapenning mot sjukpenning 21

 3.4 Uppdelning av föräldrapenningdagar mellan

föräldrarna 22

 3.5 Föräldrapenningens storlek 23

 3.6 Hel, halv eller fjärdedels ersättning 25

4 Vårdbidrag för handikappade barn 26

 4.1 Gällande bestämmelser 26

 4.2 Vårdbidragets storlek 26

 4.3 Vårdbidragets förmånsnivåer 27

 4.4 Merkostnadsersättning vid helt vårdbidrag 27

5 Särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig

vård

 av sjukt eller handikappat barn 28

 5.1 Bakgrund och gällande bestämmelser 28

 5.2 Vårdrekvisitet 29

 5.3 Lägsta antal vårdår och storleken på särskilt

pensions-

 tillägg 30

 5.4 Tillgodoräknande av vårdår för förälder född före

 år 1911 30

6 Sammanslagning av försäkringskassor 31

 6.1 Inledning 31

 6.2 Nuvarande organisationsbestämmelser 31

 6.3 Nya regler om försäkringskassornas organisation 32

7 Terminologisk ändring i 18 kap. 14 § AFL 34

8 Rättelse av vissa övergångsbestämmelser 35

9 Ikraftträdande 35

10 Anslagsfrågor 36

 10.1C. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer m.m. 36

 10.2D. Försäkring vid sjukdom, handikapp och ålderdom 37

11 Upprättade lagförslag 38

12 Specialmotivering till författningsförslagen 38

 12.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1465) om

 ersättning och ledighet för närståendevård 38

 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

 allmän försäkring 38

 Prop. 1991/92:106

 12.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:773) om

 särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig

 vård av sjukt eller handikappat barn 42

13 Hemställan 43

14 Beslut 44

Bilaga 1 45

Bilaga 2 47