Prop. 1995/96:161

Regeringens proposition

1995/96:161

--------------------------------------------------------------------------------

-----------

 En radio och TV i allmänhetens tjänst 1997--2001 Prop.

1995/96:161

--------------------------------------------------------------------------------

-----------

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 4 mars 1996

Thage G[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag till de villkor och riktlinjer som skall gälla

under kommande tillståndsperiod för den radio- och TV-verksamhet i allmänhetens

tjänst som bedrivs av Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges

Utbildningsradio AB.

 Under de senaste åren har radio- och TV-området i Sverige förändrats på ett

genomgripande sätt. Det finns därför anledning att förtydliga och stärka

programföretagens uppdrag i det nya medielandskapet.

 Programföretagen skall tillgodose alla publikgrupper med ett mångsidigt

programutbud av hög kvalitet. Under den kommande avtalsperioden skall

programföretagen bl.a. vidga och fördjupa sitt kulturansvar, sända fler svenska

program med hög kvalitet, öka samarbetet med kulturinstitutionerna, öka

omfattningen av utomståendes medverkan, tillhandahålla program som speglar det

mångkulturella samhället samt ägna ökad uppmärksamhet åt program för och med

barn och ungdomar.

 Tillståndet föreslås avse perioden för den 1 januari 1997 -- den 31 december

2001 för Sveriges Television och Sveriges Radio. Tillståndet för Sveriges

Utbildningsradio föreslås omfatta perioden den 1 januari 1997 -- den 31 december

1998.

 Programföretagens redovisning till statsmakterna skall förtydligas. Företagen

skall årligen följa upp och rapportera hur uppdraget uppfylls.

Uppföljningsrapporten skall ges in till Granskningsnämnden för radio och TV.

 Den andel av allmänproduktionen i Sveriges Television och Sveriges Radios

rikssändningar som produceras utanför Stockholm skall under tillståndsperioden

öka till 55 %. Det skall även i fortsättningen finnas två självständiga

nyhetsredaktioner inom Sveriges Television.

 Programföretagen skall liksom nu sända i två TV-kanaler och fyra radiokanaler.

Om ett programföretag vill starta nya programkanaler skall regeringens

medgivande inhämtas.

 Finansieringen av verksamheten föreslås liksom hittills ske med TV-

avgiftsmedel. Programföretagen skall inte tillåtas finansiera sin verksamhet med

reklam. Sponsring skall endast få förekomma i Sveriges Televisions sändningar i

samband med sportevenemang. Granskningsnämnden föreslås från och med budgetåret

1997 helt finansieras via statsbudgeten.

 Prop. 1995/96:161

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Ärendet och dess beredning 6

3 Public service-uppdragets förändring över tiden 7

4 Medielandskapets förändring 9

5 Programstatistik...........................................11

 5.1 Radioutbudet 11

 5.2 TV-utbudet 14

 5.3 Radio- och TV-publiken 15

6 Internationell jämförelse 17

7 Lagstiftning 19

 7.1 Yttrandefrihetsgrundlagen 19

 7.2 Radiolagen 19

 7.3 TV-avgiftslagen 20

 7.4 Ny lagstiftning om radio och TV 20

8 Avtalen mellan staten och public service-företagen 21

9 Organisation 22

 9.1 Förvaltningsstiftelserna 22

 9.2 Programbolag 23

 9.3 Dotterbolag 23

10 Finansiering 28

11 Verksamhetens omfattning 29

 11.1 Sändningsnät 29

 11.2 Radio- och TV-innehav 29

 11.3 Sändningsvolym 29

12 Granskningsnämnden för radio och TV 31

13 Radio- och TV-verket 31

14 Anslagsframställningar och remissvar på Grönboken 31

 14.1 Sveriges Television AB 31

 14.2 Sveriges Radio AB 33

 14.2.1 Radio Sweden 34

 14.3 Sveriges Utbildningsradio AB 34

15 Övrigt beslutsunderlag 36

16 Allmänna förutsättningar och utgångspunkter 38

17 Public service-uppdraget 42

 17.1 Public service-uppdragets delar 45

 Prop. 1995/96:161

18 Riktlinjer för programverksamheten 48

 18.1 Att främja kulturlivet 49

 18.1.1 Svenska program 51

 18.1.2 Ökat samarbete med kulturinstitutionerna 53

 18.1.3 Frilansmedverkan och fri produktion 55

 18.2 Det mångkulturella samhället 56

 18.3 Program för barn och ungdom 57

 18.4 Hög kvalitet 58

 18.5 Den demokratiska processen 59

 18.6 Olika perspektiv i nyhetsförmedlingen 61

 18.7 Mediets genomslagskraft 61

 18.8 Verksamhet på invandrar- och minoritetsspråk 63

 18.9 Program för funktionshindrade 65

 18.10 Särskilda riktlinjer för Sveriges Utbildningsradio 67

19 Tillståndsperiodens längd 68

20 Ägarskap 70

21 Uppföljning och utvärdering 72

22 Organisation 75

 22.1 Programföretagens struktur 75

 22.2 Distriktsorganisationer och distriktsbaserad produktion 77

23 Finansiering och ekonomiska förutsättningar 79

24 Vissa frågor med anknytning till ny teknik 84

25 Särskilda frågor...........................................87

 25.1 Granskningsnämnden 87

 25.2 Försvarsfrågor 88

 25.3 Radio Sweden 88

26 Medelsberäkning............................................89

 26.1 Programbolagen 89

 26.2 TV-avgiften 90

Bilaga 1 Remissyttranden över betänkandet (SOU 1995:84)

 Kulturpolitikens inriktning 91

Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet

 (SOU 1995:84) Kulturpolitikens inriktning 93

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1996 102

 Prop. 1995/96:161

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1.godkänner vad regeringen föreslår om programföretagens public service-

 uppdrag (avsnitt 17),

 2.godkänner de föreslagna riktlinjerna för programverksamheten (avsnitten

 18.1--18.9),

 3.godkänner vad regeringen förordar om Sveriges Utbildningsradios

 fortsatta verksamhet (avsnitt 18.10),

 4.godkänner vad regeringen föreslår om tillståndsperiodens längd (avsnitt

 19),

 5.godkänner den föreslagna ändringen av ägandet av programföretagen

 (avsnitt 20),

 6.godkänner vad regeringen föreslår om uppföljning och rapportering av hur

 public service-uppdraget uppfylls (avsnitt 21),

 7.godkänner vad regeringen föreslår om programföretagens struktur samt

 krav på distriktsorganisation och distriktsbaserad produktion (avsnitt 22),

 8.godkänner vad regeringen föreslår om finansiering och ekonomiska

 förutsättningar för perioden 1997--2001 (avsnitt 23),

 9.godkänner vad regeringen förordar om sändningarnas räckvidd,

 sändningsrättens omfattning m.m. (avsnitt 24),

 10. godkänner vad regeringen förordar om Granskningsnämndens

 finansiering (avsnitt 25.1),

 11. godkänner vad regeringen föreslår om Radio Swedens fortsatta

 verksamhet (avsnitt 25.3),

 12. godkänner regeringens förslag till medelsberäkning för den

 avgiftsfinansierade verksamhet som bedrivs av Sveriges Television AB,

 Sveriges Radio AB, Radio Sweden och Sveriges Utbildningsradio AB (avsnitt

 26.1).

 Prop. 1995/96:161

2 Ärendet och dess beredning

De nu gällande riktlinjerna för Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och

Sveriges Utbildningsradio AB lades fast genom 1992 års riksdagsbeslut (prop.

1991/92:140, bet. 1991/92:KrU28, rskr. 1991/92:329) och 1993 års riksdagsbeslut

(prop.1992/93:236, bet. 1992/93:KrU28, rskr. 1992/93:377).

 Verksamheten regleras genom yttrandefrihetsgrundlagen, lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden, radiolagen (1966:755), lagen (1989:41) om TV-avgift samt förordningen

(1989:46) om TV-avgift. I anslutning till 1992 års riksdagsbeslut träffades

avtal mellan staten och Sveriges Television, Sveriges Radio respektive Sveriges

Utbildningsradio samt avtal mellan staten och Sveriges Television, Sveriges

Radio och Sveriges Utbildningsradio för krig och krigsfara. Avtalen löper under

perioden den 1 januari 1993 -- den 31 december 1996. Avtal slöts också mellan

staten och Sveriges Television om förvaltning av rundradiomedlen. Detta avtal

trädde i kraft den 1 januari 1993 och gäller tills vidare.

 Genom debattskriften En radio och TV i allmänhetens tjänst! (Ds 1994:76), den

s.k. Grönboken, tog den förra regeringen initiativ till en offentlig diskussion

om vilken omfattning och inriktning public service-verksamheten bör ha efter nu

gällande avtalsperiod. Drygt 200 remissvar kom in till Kulturdepartementet med

anledning av Grönboken. Remissyttrandena har sammanställts i

departementspromemorian En radio och TV i allmänhetens tjänst! (Ds 1995:49).

 Genom beslut den 25 februari 1993 bemyndigade regeringen chefen för

Kulturdepartementet att tillkalla en parlamentarisk utredning med uppgift att

utvärdera kulturpolitikens inriktning med utgångspunkt i 1974 års

kulturpolitiska mål. Genom beslut den 15 december 1994 gav regeringen

tilläggsdirektiv till utredningen. Utredningen som arbetade under namnet

Kulturutredningen (Ku 1993:03) överlämnade i augusti 1995 sitt slutbetänkande

Kulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84). En sammanställning av utredningens

förslag och remissinstansernas synpunkter vad gäller de frågor som berör den

avgiftsfinansierade radio- och TV-verksamheten finns i bilaga 1 och bilaga 2.

 I kulturutskottets betänkande Den avgiftsfinansierade radio- och TV-

verksamheten (1994/95:KrU26) behandlades regeringens förslag i 1995 års

budgetproposition. Utskottet föreslog att det inför nästa tillståndsperiod

skulle tillsättas en parlamentarisk beredning med företrädare för samtliga

riksdagspartier. Riksdagen anslöt sig till detta (rskr. 1995/96:367).

 Regeringen tillsatte en sådan beredningsgrupp inom Kulturdepartementet under

ordförandeskap av statssekreteraren Thomas Lyrevik (s) den 7 juli 1995.

Beredningsgruppen fick i uppgift att överväga frågan om vilka krav som skall

ställas på den fortsatta public service-verksamheten samt att ta ställning till

vilka ekonomiska och organisatoriska förutsättningar som bör gälla för

programföretagen under nästa tillståndsperiod. Från riksdagspartierna har

medverkat riksdagsledamöterna Charlotta[REDACTED_EFTERNAMN] (v), Andreas[REDACTED_EFTERNAMN] (c),

Åke[REDACTED_EFTERNAMN] (s), Chris[REDACTED_EFTERNAMN] (m), Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] (m), Ewa[REDACTED_EFTERNAMN] (mp),

Agneta[REDACTED_EFTERNAMN] (s), Catarina[REDACTED_EFTERNAMN] (s) samt förre riksdagsledamoten Olle
[REDACTED_EFTERNAMN] (fp) och högskolelärare Per-Staffan[REDACTED_EFTERNAMN] (kds).

 Företrädare för (m), (v) och (kds) har i vissa frågor inte ställt sig bakom

beredningens förslag.

3 Public service-uppdragets förändring över tiden

I Sverige fick AB Radiotjänst år 1925 ensamrätten till radiosändningar.

Organisationen av verksamheten styrdes i första hand av erfarenheterna från

Storbritannien. Radion betraktades som ett företag i allmänhetens tjänst som i

princip skulle stå fritt gentemot staten och andra maktcentra, men staten skulle

utöva en kontrollerande verksamhet och ytterst garantera den ekonomiska basen

genom att radion finansierades genom licensavgifter. I de ursprungliga

åliggandena för Radiotjänst ingick även att främja folkupplysning och

folkbildningsarbete. Alltifrån starten reglerades verksamheten genom avtal

mellan staten och företaget.

 Redan det första public service-företaget, AB Radiotjänst, bedrevs i

aktiebolagsform. Aktieägarna utgjordes av två grupper; pressen och ett

näringslivskonsortium. I samband med att AB Radiotjänst år 1956 fick ensamrätt

att sända TV-program ändrades företagets namn till Sveriges Radio AB och ett

antal folkrörelser tillkom som en ny ägargrupp. Aktierna fördelades med 40 %

till folkrörelserna, 40 % till pressen och 20 % till näringslivet. I anslutning

till 1966 års riksdagsbeslut ändrades fördelningen av aktieinnehavet med 60 %

till folkrörelserna, 20 % till pressen och 20 % till näringslivet.

 Förutsättningarna för public service-verksamheten har formulerats i anslutning

till några av de viktigaste riksdagsbesluten under den senaste

trettioårsperioden. Nedan följer en kort översikt.

 1966: Efter fem års omfattande utredning lade 1960 års radioutredning fram

sitt betänkande om framtiden för radio och TV i Sverige. 1966 års riksdagsbeslut

innebar att staten träffade avtal med Sveriges Radio för perioden den 1 juli

1967 -- den 30 juni 1979 (efter förlängning). Beslutet innebar att en andra

kanal i TV startades 1969/1970 i syfte att ge publiken större valfrihet och

förbättra möjligheterna till debatt och opinionsbildning. De två kanalerna

skulle vara resursmässigt likställda, ha i princip samma programuppdrag och ha

egna nyhetsredaktioner. "En stimulerande tävlan" skulle råda mellan kanalerna.

Samtidigt beslutades att distriktsverksamheten i både radio och TV skulle byggas

upp -- minst en fjärdedel av riksutbudet skulle produceras utanför Stockholm.

 1975: 1975 beslutades om en utbyggnad av lokalradio. Ett tjugotal stationer

med länsvis täckning började successivt byggas ut. Verksamheten samlades i ett

nytt bolag, Sveriges Lokalradio AB.

 1978: Sveriges Utbildningsradio tillkom efter ett mångårigt utredningsarbete

om utbildningsverksamhet genom radio och TV (TRU-kommittén). Syftet med bolaget

var att samla utbildningsprogramverksamheten i ett bolag.

 Genom 1978 års beslut slöts ett nytt avtal mellan staten och Sveriges Radio

för perioden den 1 juli 1979 -- den 30 juni 1986. Sveriges Radio omorganiserades

till en koncern med ett moderbolag (SR) och fyra dotterbolag (Sveriges

Television AB, Sveriges Riksradio AB, Sveriges Lokalradio AB och Sveriges

Utbildningsradio AB). 1966 års modell för kanalkonkurrens kvarstod med vissa

modifieringar. 1974 års kulturpolitiska mål fördes in i avtalen.

Decentraliseringskravet betonades och distriktsverksamheten byggdes ut kraftigt

inom riksradion och i än högre grad inom Sveriges Television. Regionala

nyhetssändningar skulle omfatta hela landet.

 1986: 1986 års beslut innebar att staten ingick avtal med moderbolag och

dotterbolag för perioden den 1 juli 1986 -- den 31 december 1992 (efter

förlängning). Beslutet innebar inte några stora förändringar. Moderbolaget fick

förstärkta styrbefogenheter på vissa områden. En rad avregleringar infördes,

bl.a. fick Sveriges Radio rätt att själv bestämma om sändningstidens längd och

om distriktsindelningen samt rätt att initiera utredningar om förändringar.

Tillstånd gavs till ett fjärde FM-nät som i huvudsak skulle förbehållas

lokalradion. Sveriges Television fick ändra inriktningen av TV-kanalerna så att

distriktsverksamheten koncentrerades till en kanal (TV 2).

 1991: En marksänd reklamfinansierad TV-kanal, TV 4, fick koncession.

Regeringen gav samtidigt vissa organisatoriska riktlinjer för Sveriges Radio.

Sveriges Television fick möjlighet att sända sponsrade program.

 1992: 1992 års riksdagsbeslut omfattade avtalsperioden den 1 januari 1993 --

den 31 december 1996. Beslutet innebar att koncernen skulle upplösas och

moderbolaget läggas ned. De tre programföretagen Sveriges Television AB (SVT),

Sveriges Radio AB (SR) och Sveriges Utbildningsradio AB (UR) skulle vara

självständiga bolag. Public service-uppdraget skulle vara i huvudsak oförändrat,

men kvalitetsaspekten betonades. Programföretagen fick i huvudsak fri

bestämmanderätt i fråga om organisation, programinnehåll, sändningstid,

distriktsindelning m.m. Programföretagen fick i uppdrag att i avtal mellan sig

fördela ansvar för olika insatser för funktionshindrade och verksamhet på

invandrar- och minoritetsspråk. Sveriges Radio fick möjlighet att sända

sponsrade program.

 1992 års riksdagsbeslut innebar också att ett nytt statligt aktiebolag med

huvudmannaskap för rundradionätet, TERACOM Svensk Rundradio AB, bildades den 1

juli 1992. Teracom skall ge sändningsberättigade programföretag (public service-

företagen och TV 4) tillgång till sändarnätet på likvärdiga villkor.

Programföretagen får köpa bolagets tjänster. Verksamheten regleras i avtal

mellan Teracom och företagen.

 1993: Eftersom 1992 års beslut inte kunde realiseras i fråga om

ägarstrukturen, togs ett nytt beslut 1993 som innebär att SVT, SR och UR sedan

den 1 januari 1994 ägs av tre för ändamålet bildade stiftelser. Stiftelsernas

syfte skall vara att främja självständigheten hos de tre public service-

företagen.

 1993 beslutade riksdagen även om att tillåta privata reklamfinansierade

ljudradiosändningar. En ny myndighet inrättades för frågor om tillstånd att

sända lokalradio -- Styrelsen för lokalradiotillstånd.

 1994: Den 1 juli 1994 inrättades två nya myndigheter, Radio- och TV-verket och

Granskningsnämnden för radio och TV, som ersatte Radionämnden, Kabelnämnden,

Närradionämnden och Styrelsen för lokalradiotillstånd.

 1995: 1995 års riksdagsbeslut innebar bl.a. att avtalet mellan staten och SVT

ändrades på så sätt att kravet på att distriktens produktion skall vara samlad i

en kanal upphörde. Modellen med två konkurrerande kanaler har därmed upphört.

SVT har fr.o.m. år 1996 ändrat den inre organisationen.

4 Medielandskapets förändring

Public service-verksamhetens omvärld har under de senaste två decennierna

förändrats radikalt.

 Den gamla Sveriges Radio-koncernen fick för första gången konkurrens utifrån

när närradion introducerades år 1979. År 1984 öppnades möjligheter till radio-

och TV-sändningar via kabel.

 År 1986 inleddes TV-utbytet mellan Sverige och Finland. I Sverige

tillhandahålls en finländsk TV-kanal dels via marksändningar över

Storstockholmsområdet, dels via fiberoptiskt nät till 24 orter i landet där

kabelmottagning är möjlig.

 Den verksamhet som bedrevs inom Sveriges Radio -- med TV, riksradio,

lokalradio och utbildningsradio -- dominerade dock fortfarande

massmedielandskapet under större delen av 1980-talet.

 Starten på nyårsafton 1987 av den Londonbaserade TV-kanalen TV 3 innebar att

Sveriges Televisions monopol på svenska TV-sändningar de facto var brutet.

Omkring 1990 kunde en tredjedel av hushållen nås av TV 3. Hösten 1990 startade

ytterligare ett privat bolag -- Nordisk Television (TV 4) -- en TV-kanal som

sändes via satellit.

 I november 1991 fick TV 4 sändningstillstånd för den tredje markbundna TV-

kanalen. För sändningarna gäller enligt radiolagen samma krav på opartiskhet,

saklighet och hänsyn till demokratiska värden som för Sveriges Television. I

avtalet mellan staten och TV 4 har bestämts att TV 4 bl.a. skall sända ett

mångsidigt programutbud av god kvalitet. Staten ställer ganska omfattande krav

på TV 4:s programinnehåll, men kraven kan ändå inte jämföras med dem som ställs

på public service-företagen.

 I dag sänds ca 190 TV-program ut från satellit över Europa för vidaresändning

i kabelnät eller för direktmottagning via parabol. Det antal TV-kanaler som kan

tas emot i Sverige beror på om TV-kanalernas signaler är kodade och i övrigt

vilken teknisk utrustning som krävs. Det finns elva TV-kanaler som kan tas emot

via kabelnät eller parabol och som är särskilt inriktade mot den svenska

publiken, nämligen TV 3, TV 4, Kanal 5, Z-TV, TVG och TV 6 samt filmkanalerna

TV1000, TV1000 Cinema, FilmNet 1, FilmNet 2 och Supersport.

 Det finns också kanaler som bara är tillgängliga för dem som är anslutna till

kabelnät. Det finns kommersiella rikstäckande kabelkanaler (t.ex. spelkanalen

TV21), ca 70 kommersiella lokala kabelkanaler och ca 25 icke-kommersiella lokala

kabelkanaler. Utöver vissa grundläggande regler ställer staten inga särskilda

krav på programinnehållet i radio- och TV-sändningar via satellit och kabel.

 Under 1993 introducerades privat reklamfinansierad lokalradio. Tillstånd

beviljades den sökande som förband sig att betala den högsta årliga avgiften

till staten. Under åren 1993 och 1994 fördelades sammanlagt 59

sändningstillstånd för privat lokalradio. I dag finns 90 sändningstillstånd

fördelade på 40 olika sändningsområden. Några andra krav på sändningarnas

innehåll, än att minst en tredjedel av programmen skall vara framställda för den

egna verksamheten, finns inte.

 Närradion expanderade kraftigt under 1980-talet för att sedan stagnera när den

privata lokalradion introducerades. Antalet organisationer med tillstånd att

sända närradio ökade från ca 300 år 1980 till 2 400 år 1989, men har gått

tillbaka till ca 1 200 år 1995. Samtidigt har det totala antalet sändningstimmar

ökat kontinuerligt. Enkelt uttryckt sänder färre tillståndshavare mer närradio.

 Regeringen tillsatte den 31 oktober 1995 en kommitté som skall föreslå ändrade

regler för lokala ljudradiosändningar. De nya reglerna skall förbättra

möjligheterna att förverkliga de ursprungliga intentionerna i fråga om

lokalradions mångfald och lokala förankring samt möjliggöra att närradion

utvecklas till en livskraftig radio med lokal anknytning och demokratisk

förankring. Kommittén skall redovisa sitt uppdrag senast den 1 oktober 1996.

 Sammanfattningsvis har kommersiell radio och TV under de senaste tio åren fått

sitt genombrott i Sverige. År 1985 hade vi två rikstäckande TV-kanaler och fyra

radiokanaler i allmänhetens tjänst. År 1995 hade vi dessutom elva svensktalande

kommersiella TV-kanaler och 90 kommersiella lokalradiokanaler.

Sändningsmonopolet har upphört och hela radio- och TV-området har genomgått

djupgående ekonomiska, tekniska och strukturella förändringar.

 Prop. 1995/96:161

5 Programstatistik

5.1 Radioutbudet

Det totala radioutbudet har ökat kraftigt.

Radions sändningstid 1977--1993 (antal tusen timmar per vecka)

 MedieSverige 1995

 Nordicom

 Utvecklingen de senaste tio åren visar följande förändring av antalet

sändningstimmar per vecka.

 1985 1995

Sveriges Radio 1.000 2.4001

Närradio 2.500 10.0002

Kommersiell lokalradio -- 10.0003

Totalt 3.500 22.400

1 enligt uppgift från Sveriges Radio

2 prognos enligt uppgift från Radio- och TV-verket

3 antagande enligt NORDICOM:s rapport MedieSverige 1995

 Sveriges Radios utbud har ökat när nya kanaler har tillkommit. Antalet

producerade radiotimmar på lokal nivå har ökat kraftigt. I dag utgör de lokala

kanalerna drygt 70 % av den totala sändningstiden.

 Uppgifter från SR

 Programutbudet har också ändrats. Varje kanal har fått en egen kanalprofil

riktat mot olika målgrupper:

 *P1 är en talkanal med nyheter, aktualitet, debatt, teater och andra

 gestaltande program, program om kultur och samhälle, vetenskap och livs--

 åskådningsfrågor.

 *P2 är SR:s kanal för seriös musik. Kanalen har ett särskilt ansvar för den

 levande och egenproducerade musiken.

 *P3 riktar sig till den unga publiken. Kanalen innehåller nyheter, samhälls

 och kulturprogram samt musik och underhållning. P3 har ansvar för beredskap

 och service med viktiga meddelanden till allmänheten.

 *P4 riktar sig till den äldre hälften av publiken. P4 har två identiteter,

 dels program som sänds av de 25 lokala kanalerna som sänder dagtid vardagar

 och viss tid helger, dels det gemensamma P4-utbudet som sänds övrig tid. P4

 har ansvar för beredskap och service med viktiga meddelanden till

 allmänheten.

 Utbildningsradions program sänds i samtliga av Sveriges Radios kanaler.

 Innehållet i närradion kan vara svårt att bedöma enbart utifrån deltagande

organisationer. Antalet tillståndshavare har sjunkit till 1 156 från att under

slutet av 1980-talet varit ca 2 400. De religiösa samfunden dominerar

fortfarande närradion både vad gäller antal tillståndshavare (349 stycken) och

sändningstid (18 %). Närradioföreningarna, dvs. sammanslutningar av flera

tillståndshavare, har en sändningstid som motsvarar 17 %. De politiska

partierna, studieförbunden och studentorganisationerna har sändningstider som

motsvarar ca 10 % var. Övrig sändningstid fördelas mellan invandrar-, musik-,

sport- och idrotts-, handikapps-, nykterhets- och fackliga föreningar (ca 3--5 %

vardera). I samband med att den privata lokalradion introducerades fick även

närradion rätt att sända reklam. Färre än hälften av tillståndshavarna utnyttjar

denna möjlighet.

 Några exakta uppgifter om de kommersiella radiostationernas sändningstid finns

ännu inte, men eftersom samtliga sänder mer eller mindre dygnet runt innebär det

en mycket kraftig ökning av sändningstiden i radio. Redan tidigt skapades fem

olika nätverk; SRAB/City, Z-Radio, SRU/RIX, NRJ/Energy, och Megapol. Z-Radio och

SRU/RIX samarbetar vad gäller programproduktion och annonsförsäljning. Z-Radio

har också bytt namn till Radio Rix. Flera av nätverken sänder huvudsakligen

centralt producerade program. Det finns ett tiotal stationer som står utanför

nätverken. Enligt uppgift från Radio- och TV-verket finns kommersiella

radiostationer på följande orter:

--------------------------------------------------------------------

|SRAB/City finns |Radio Rix (tidigare Z-Radio) |Borås

|på 15 orter med |finns på 12 orter med 13 |

|15 stationer |stationer |

--------------------------------------------------------------------

 Göteborg |Eskilstuna Göteborg |Gävle

--------------------------------------------------------------------

 Helsingborg |Helsingborg Jönköping |Jönköping

--------------------------------------------------------------------

 Kalmar |Karlstad Kristianstad |Karlskrona

--------------------------------------------------------------------

 Karlstad |Nyköping Stockholm |Linköping

--------------------------------------------------------------------

 Nyköping |Sundsvall Trestad |Lund

--------------------------------------------------------------------

 Stockholm |Växjö Östersund/Åre |Uppsala

 | |Västra Småland

--------------------------------------------------------------------

 Växjö | |

--------------------------------------------------------------------

|NRJ/Energy finns på 21 orter med |Borås Gävle

|21 stationer |

--------------------------------------------------------------------

|Falun/Borlänge Gotland |Göteborg Halmstad

--------------------------------------------------------------------

|Göteborg Halmstad |Hudiksvall Ludvika

--------------------------------------------------------------------

|Hudiksvall Kalmar |Luleå Lycksele

--------------------------------------------------------------------

|Karlskrona Kristianstad |Malmö Skellefteå

--------------------------------------------------------------------

|Malmö Mora/Sälen |Sundsvall Umeå

--------------------------------------------------------------------

|Norra Bohuslän Skellefteå |Västerås Varberg

--------------------------------------------------------------------

|Skövde Stockholm |Örnsköldsvik Örebro

--------------------------------------------------------------------

|Trestad Umeå |

--------------------------------------------------------------------

|Uppsala Örnsköldsvik |Megapol finns på 11 orter med 13

|Luleå Södertälje |stationer

|Västra Småland |

--------------------------------------------------------------------

|Övrigt |Eskilstuna Gotland

| |Falun/Borlänge Göteborg

| |Linköping[REDACTED_EFTERNAMN]

| |Mora/Sälen Stockholm (2)

| |Skövde Västerås

| |Örebro

--------------------------------------------------------------------

|På 5 orter finns det 10 stationer|

|som inte tillhör något av de fem |

|stora programnäten. Dessa orter är|

|Arjeplog, Norrköping, Skellefteå,|

|Stockholm och Södertälje. |

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

 Prop. 1995/96:161

5.2TV-utbudet

Det totala antalet sända TV-timmar per dag har ökat kraftigt.

 Från 1980/81 till 1993 ökade SVT:s utbud med ca 67 %. Under samma period ökade

det totala antalet sända timmar för Kanal 1, TV 2, TV 3, TV 4 och Kanal 5 med ca

247 %. Den relativa ökningen är störst för faktaprogram (314 %), därefter kommer

Fiktion och nöje (284 %). Fiktion och nöje svarar för drygt 50 % av det totala

TV-utbudet och drygt 40 % för SVT (enligt uppgifter från Sveriges Television).

 Sveriges Televisions totala sändningstid har ökat med 34 % mellan åren 1987

och 1993, eller från 112 tim/vecka till 150 tim/vecka.

SVT:s utbudsprofil 1987 och 1993 (minuter per dag och procent)

---------------------------------------------------

 Typ av program 1987 1993 Procentuell

 förändring

---------------------------------------------------

 Fakta 256 483 82

---------------------------------------------------

 Fiktion 235 270 15

---------------------------------------------------

 Musik 35 36 --

---------------------------------------------------

 Nöje 95 89 - 6

---------------------------------------------------

 Nyheter 93 110 18

---------------------------------------------------

 Sport 90 89 --

---------------------------------------------------

 Blandat 99 154 56

---------------------------------------------------

 Övrigt 48 54 12

---------------------------------------------------

 Totalt 960 1 285 34

---------------------------------------------------

Uppgifter från O. Hultén och C.[REDACTED_EFTERNAMN], Sveriges Televisions utbud

1987--1993 (1994)

 Sändningstidsökningen förklaras av Kanal 1:s eftermiddagssändningar (TV-

programmet Hemma) och TV 2:s morgonprogram som båda startade under 1993. SVT

sorterar Hemma och morgon-TV under kategorin fakta, som således var den

programkategori som under perioden ökade mest, med 82 %. Efter faktaprogrammen

har barn- och ungdomsprogrammen visat störst ökning i tid. Även nyheter har fått

ökad sändningstid. Fiktionsprogrammen har ökat med 15 %. Andelen långfilmer har

ökat med 142 % och svarar alltså för en av de största ökningarna inom fiktionen.

Underhållning och fiktion har inte fått ökad andel av sändningstiden under bästa

sändningstid (O. Hultén och C.[REDACTED_EFTERNAMN], 1994).

 TV 4:s totala sändningstid uppgick till 98 tim/vecka under år 1994. TV 4 har

under högsäsong sänt nyheter under i genomsnitt 18 tim/vecka och barnprogram 6

tim/vecka. Under år 1994 producerades 54 % av programmen hos produktionsbolag

som är verksamma utanför Stockholms län (TV 4:s uppgifter 1995).

 Programprofilerna under hösten 1993 för Kanal 1, TV 2, TV 3, TV 4 och Kanal 5

presenteras nedan.

Sändningstid fördelat på programkategorier (procent)

-------------------------------------------------------------------------

 Kategori Kanal 1 TV 2 TV 3 TV 4 Kanal 5

-------------------------------------------------------------------------

 Nyheter 8,7 8,6 1,0 7,4 1,5

-------------------------------------------------------------------------

 Fakta 19,6 19,5 4,9

-------------------------------------------------------------------------

 Underhållning 6,8 7,0 4,6 19,8 3,1

-------------------------------------------------------------------------

 Fiktion 25,4 17,1 52,7 29,2 59,2

-------------------------------------------------------------------------

 Blandat 10,4 24,5 6,3 23,6 23,3

-------------------------------------------------------------------------

 Barn 11,1 12,8 22,1 3,1 1,1

-------------------------------------------------------------------------

 Sport 7,0 6,9 8,3 7,9 6,6

-------------------------------------------------------------------------

 Musik 3,8 2,2 0,1 0,2 0,0

-------------------------------------------------------------------------

 Övrigt 7,3 1,6 0,0 0,2 2,1

-------------------------------------------------------------------------

 Minuter/dag 596 690 764 725 547

-------------------------------------------------------------------------

Uppgifter från O. Hultén och C.[REDACTED_EFTERNAMN], Sveriges Televisions utbud

1987--1993 (1994)

 Den största skillnaden mellan SVT och de reklamfinansierade kanalerna är de

höga andelarna fiktionsprogram i de reklamfinansierade kanalerna, särskilt i TV

3 och Femman. Den största andelen underhållning har TV 4.

5.3 Radio- och TV-publiken

Ett stort utbud av kanaler medför en uppdelning av publiken. I takt med det

ökade antalet radio- och TV-kanaler får varje radio- och TV-kanal en minskad

lyssnar- respektive tittarandel.

 Tillgången till TV-kanaler i Sverige varierar kraftigt mellan de hushåll som

kan se kanaler som sänds i satellit och övriga hushåll som endast kan se de tre

marksända TV-kanalerna. I dag har något mer än hälften av befolkningen i Sverige

möjlighet att ta emot kabel- eller satellitkanaler. På samma sätt varierar

tillgången till radiokanaler. På vissa orter har hushållen tillgång till såväl

Sveriges Radios fyra programkanaler som flera privata lokalradiokanaler och

närradio. Andra har endast tillgång till Sveriges Radios programkanaler. Hela

radio- och TV-utbudet når alltså inte alla hushåll i Sverige.

 Enligt publikmätningsföretaget MMS fördelades TV-tittandet i hela TV-

befolkningen 3--99 år en genomsnittlig dag under år 1995 på följande sätt:

--------------------------------------------------------------------------------

----------

 Tittarandel i hela TV-befolkningen genomsnitt Tittarandel i

satellit-TV-befolkningen

 år 1995 genomsnitt år 1995

--------------------------------------------------------------------------------

----------

 Källa: MMS 1995, beräkningar av Kulturdepartementet

 51 % av tittartiden ägnades alltså åt Sveriges Television en genomsnittlig dag

år 1995 i hela TV-befolkningen. TV-tittandet är starkt koncentrerat till ett

fåtal programkanaler. Under första halvåret 1995 angav endast 8 % av TV-tittarna

i hela befolkningen att de hade sett på andra kanaler än Kanal 1, TV 2, TV 3, TV

4 och Kanal 5.

 Enligt publikmätningsföretaget MMS ägnade svenskarna i genomsnitt 2 timmar och

13 minuter åt att titta på TV per dag under 1995.

 Publikmätningsföretaget RUAB genomförde under perioden vecka 2--9, 10--14 samt

17--19 1995 en undersökning av radiolyssnandet i befolkningen 9--79 år. En

motsvarande undersökning gjordes 1993 av Sveriges Radio. Undersökningarna visar

att lyssnarna under ett genomsnittligt dygn fördelade sig på följande sätt:

--------------------------------------------------------------------------------

---------

 Radions lyssnartidsandelar 1993 Radions lyssnartidsandelar 1995

 (genomsnittligt dygn 9--79 år (genomsnittligt dygn 9--79 år

--------------------------------------------------------------------------------

---------

Källa: Sveriges Radio 1995 Källa: RadioUndersökningar AB (RUAB) 1995

 En jämförelse mellan åren 1993 och 1995 visar att den privata lokalradion

främst har tagit lyssnare från Sveriges Radios P3 och P4. Av den totala

lyssnartiden 1995 ägnade befolkningen i genomsnitt 73 % åt något av Sveriges

Radios program.

6 Internationell jämförelse

Public service-radio och TV är i allt väsentligt ett västeuropeiskt fenomen. I

grunden finns en gemensam tanketradition med kopplingar till den representativa

demokratins utveckling. Även om det finns betydande variationer i fråga om

organisation och inriktning av rundradioverksamheten i de olika västeuropeiska

länderna är det dock mer som förenar än skiljer.

 Public service-verksamheten i Västeuropa har haft en stark inspirationskälla i

Storbritanniens BBC. Inte minst de nordiska länderna har i stor utsträckning

följt den brittiska modellen.

 Viktiga inslag i den brittiska modellen är programföretagets publicistiskt

oberoende ställning samt finansieringen med mottagaravgifter, något som anses

stärka integriteten i förhållande till finansiering över statsbudgeten eller

genom reklam.

 Även om utgångsläget i Västeuropa var likartat när reguljära radiosändningar

inleddes under 1920-talet, så har den senare utvecklingen följt olika spår. Fri

etableringsrätt i etern ansåg man sig inte kunna införa med hänvisning till både

knappheten på frekvenser och mediernas genomslagskraft. I stället tilläts en

eller ett par programföretag att bedriva verksamhet i monopolliknande former.

Som motprestation fick företaget förbinda sig att iaktta särskilda krav på

programverksamheten, t.ex. att olika åsiktsriktningar skulle speglas, att hänsyn

skulle tas till minoritetsintressen m.m.

 I det följande görs ett försök att beskriva vissa aktuella tendenser i

utvecklingen av public service-idéerna i Europa.

 Vad först gäller utvecklingen i Norden kan man konstatera likheter på

väsentliga punkter. I Sverige, Norge, Danmark och Finland har det funnits en

stark, med mottagaravgifter finansierad, rundradioorganisation med ensamrätt.

 I och med starten av TV 2 i slutet av 1960-talet fick Sverige två public

service-kanaler i TV. I Finland fick YLE -- Finlands motsvarighet till Sveriges

Radio -- tidigt konkurrens från det reklamfinansierade företaget MTV. I Danmark

dröjde det till 1988 och i Norge till 1992 innan den andra TV-kanalen startades.

Utbyggnad och drift finansierades med reklaminkomster, liksom sedermera Sveriges

TV 4. I Danmark finansieras TV 2 även med tillskott av avgiftsmedel. Norska och

danska TV 2 utgör, liksom vår TV 4, mellanformer mellan den klassiska public

service-modellen och renodlat kommersiell TV-verksamhet.

 I Danmark har beslut fattats om att DR skall få ytterligare en kanal.

 I Norge har beslut fattats om en omorganisation av Norsk Rikskringkastning

till aktiebolag. NRK skall även fortsättningsvis vara

mottagaravgiftsfinansierat. Vidare skall NRK starta sin andra TV-kanal under

hösten 1996, NRK 2. Kanalen skall enligt planerna drivas enligt public service-

principer. NRK 2 skall sändas via satellit och i inledningsskedet beräknas den

kunna mottas av 55 % av befolkningen.

 I Finland sänder YLE två TV-kanaler och hyr ut en tredje till MTV. Starka

intressen arbetar för närvarande för att ytterligare ett programföretag skall få

rätt att bedriva riksomfattande markbunden reklam-TV, vid sidan av MTV.

 På kontinenten följer diskussionen om framtidens public service delvis olika

spår. Debatten i Tyskland präglas dels av det förhållandet att radio- och TV-

verksamheten är en fråga för förbundsländerna, dels av betydelsefulla utslag av

författningsdomstolen. Aktuella diskusssioner avser bl.a. i vilken utsträckning

som public service-sektorn skall få tillgripa reklamfinansiering

 I Frankrike finansieras public service-verksamheten med både statligt stöd,

mottagaravgifter och reklam. Strukturen hos radio och TV i Frankrike har

genomgått kraftiga förändringar sedan de Gaulle-tiden. Då var verksamheten

samlad i ett enda företag (ORTF) som verkligen kunde betecknas som

regeringskontrollerat.

 I Storbritannien kommer BBC-avtalet inom kort att ersättas med ett nytt. I ett

preliminärt förslag anges bl.a. följande riktlinjer:

 Styrelsen (Board of Governors) skall få en tydligare övervakande roll när det

gäller verksamhetens ekonomi. Detta innebär inte på något vis att den

redaktionella friheten får inskränkas. Vidare kommer man att kräva att BBC

klarare redovisar medelsförbrukning och verksamhetsplaner.

 Prop. 1995/96:161

7 Lagstiftning

7.1 Yttrandefrihetsgrundlagen

Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL), som trädde i kraft den 1 januari 1992, innebär

ett konstitutionellt skydd för yttrandefriheten i ljudradio, television, filmer,

videogram och ljudupptagningar m.m. och bygger på samma principer som

tryckfrihetsförordningen.

 Det innebär bl.a. att principerna om censurförbud och etableringsfrihet blivit

gällande för större delen av det moderna massmedieområdet. I fråga om

användningen av radiofrekvensspektrum har emellertid en etableringsfrihet i

tryckfrihetsrättslig mening inte kunnat införas. Vidare gäller för ljudradio,

television, filmer m.m. tryckfrihetsförordningens principer om ensamansvar och

källskydd, begränsning av möjligheterna till kriminalisering samt särskild

rättegångsordning med tillgång till jury. De principer som grundlagfästs i YGL

har till stora delar även tidigare gällt den avgiftsfinansierade radio- och TV-

verksamheten.

 YGL kompletteras av lagen (1991:1559) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. För varje

program skall finnas en ansvarig utgivare som i princip är ensam ansvarig för

eventuella yttrandefrihetsbrott i programmet. Utgivaren är också jämte

programföretaget skadeståndsskyldig men skadeståndsskyldighet föreligger endast

i de fall framställningen i ett program innefattar ett yttrandefrihetsbrott.

7.2 Radiolagen

Radiolagen (1966:755) är den grundläggande lagen för radio- och TV-verksamhet i

Sverige. Lagen gäller dels för sändningar som sänds med stöd av regeringens

tillstånd (Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB, Sveriges Utbildningsradio

AB och TV 4) och dels för andra tillståndspliktiga sändningar.

 Enligt radiolagen krävs tillstånd av regeringen för att sända ljudradio och

TV-program till allmänheten i markbundna sändningar (5 § första stycket). Sådant

tillstånd ges för viss tid. Programföretaget avgör ensamt vad som skall

förekomma i en sändning.

 Vissa bestämmelser gäller för hur verksamheten skall bedrivas. Bl.a. skall

sändningsrätten utövas opartiskt och sakligt och det skall beaktas att en

vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i ljudradion och

televisionen. Vidare gäller att programverksamheten som helhet skall präglas av

det demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika

värde och den enskilda människans frihet och värdighet (den s.k.

demokratibestämmelsen).

 Programföretaget får inte i programverksamheten mot vederlag eller annars på

ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse. Regeringen får i avtal

med programföretaget bestämma om ytterligare villkor och skyldigheter för

programföretaget inom vissa uppräknade områden. Exempelvis kan i avtalet

bestämmas om förbud för företaget att sända reklam. Om företaget får sända

reklam finns i radiolagen särskilda regler om annonsers placering och utformning

m.m.

 Granskningsnämnden för radio och TV (tidigare Radionämnden) övervakar genom

granskning i efterhand att den rätt företaget har på grund av sitt tillstånd

utövas i enlighet med radiolagen och avtalet mellan regeringen och företaget.

Myndighet eller annat allmänt organ får inte i förväg granska eller föreskriva

förhandsgranskning av radioprogram och inte heller förbjuda en sändning på grund

av dess innehåll. En motsvarande regel finns i yttrandefrihetsgrundlagen.

Radiolagen innehåller vidare bestämmelser om Granskningsnämndens storlek och

sammansättning.

7.3 TV-avgiftslagen

Enligt lagen (1989:41) om TV-avgift skall den som innehar en TV-mottagare betala

TV-avgift för mottagaren till Radiotjänst i Kiruna AB. I lagen finns

bestämmelser om avgiftens storlek, undantag från avgiftsskyldigheten etc.

Avgiftsbeloppen överförs till ett särskilt konto hos Riksgäldskontoret, det s.k.

rundradiokontot. Sveriges Television AB svarar för förvaltningen av medlen.

Medlen används för verksamheten inom Sveriges Television, Sveriges Radio och

Sveriges Utbildningsradio samt en del av Granskningsnämndens kostnader.

7.4 Ny lagstiftning om radio och TV

Regeringen har denna dag till riksdagen överlämnat en proposition om en ny

radio- och TV-lagstiftning. I propositionen föreslås att sju av de nuvarande

lagarna på radio- och TV-området förs samman till en ny lag. Huvuddelen av

reglerna skall finnas i radio- och TV-lagen.

 Den lagstiftning som föreslås innehåller vissa ändringar i sak jämfört med

dagens regler. De viktigaste ändringarna som föreslås är följande.

Tillståndsplikten för sändningar begränsas något. Till sändningar för vilka

regeringen meddelar tillstånd skall kunna knytas villkor av olika slag som skall

ersätta det nuvarande systemet med avtal mellan staten och programföretagen. Det

införs ett förbud mot sändningar av TV-program som innehåller verklighetstrogna

våldsskildringar eller pornografi under sådan tid och på sådant sätt att barn

kan se programmen. Ett förbud mot TV-reklam för receptbelagda läkemedel införs.

En särskild avgift införs för den som i vissa fall bryter mot bestämmelser eller

villkor om reklam m.m.

 Prop. 1995/96:161

8 Avtalen mellan staten och public service-företagen

Enligt radiolagen skall det mellan varje programföretag och staten träffas avtal

som närmare reglerar hur företagets sändningsrätt skall utövas.

 Nuvarande avtal mellan staten och vart och ett av programföretagen Sveriges

Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges Utbildningsradio AB gäller under

perioden den 1 januari 1993 -- den 31 december 1996. För samma period finns

också avtal om verksamheten under krig och krigsfara. Avtalet mellan staten och

Sveriges Television AB om förvaltning av rundradiomedlen trädde i kraft den 1

januari 1993 och gäller tills vidare. I avtal som träffades från 1989 mellan

staten och Radiotjänst i Kiruna AB, RIKAB, regleras bolagets uppgifter.

 Avtalen mellan staten och programföretagen föreskriver att verksamheten skall

bedrivas självständigt i förhållande till staten, olika intresseorganisationer

och andra maktgrupper i samhället.

 SVT har rätt att sända TV-program i två rikstäckande kanaler, text-TV-

sändningar samt tilläggstjänster. SR har rätt att sända ljudradioprogram i fyra

rikstäckande kanaler, varav en kanal även skall ha regional täckning, samt

tilläggstjänster. SR skall även sända ljudradioprogram avsedda för mottagning i

utlandet. UR skall sända i SVT:s och SR:s kanaler. Sändningarna skall vara

rikstäckande, vilket innebär att minst 99,8 % av den fast bosatta befolkningen

kan nås av sändningarna.

 Avtalen innehåller följande bestämmelser om programverksamheten.

 Programbolagen skall ta hänsyn till mediets särskilda genomslagskraft när det

gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen.

De skall erbjuda ett mångsidigt programutbud som kännetecknas av hög kvalitet.

Programmen skall utformas så att de genom tillgänglighet och mångsidighet i

skälig omfattning tillgodoser skiftande behov och intressen hos landets

befolkning. Även mindre gruppers intressen skall i görlig mån tillgodoses vid

tidpunkter då en stor del av befolkningen har möjlighet att se programmen.

Programutbudet skall som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Programmen

skall utformas så att utrymme ges åt mångfald av olika åsikter och

meningsriktningar och så att hänsyn tas till olika förutsättningar hos

befolkningen. Förnyelse av programinnehållet skall främjas. Ett mångsidigt utbud

av program på svenska språket skall tillhandahållas och svenska artister och

verk av svenska upphovsmän skall i betydande omfattning förekomma i

sändningarna.

 Dessa allmänna föreskrifter preciseras sedan på följande sätt.

Programföretagen skall meddela nyheter samt kommentera eller på annat sätt

belysa händelser och skeenden och därvid ge den allsidiga information som

medborgarna behöver för att vara orienterade och ta ställning i samhälls- och

kulturfrågor, stimulera till debatt kring viktigare samhälls- och kulturfrågor

samt granska myndigheter, organisationer och företag som har inflytande på

beslut som rör medborgarna samt spegla verksamheten inom sådana organ och inom

andra sammanslutningar och föreningar. Företagen skall också tillvarata och

utveckla ljudradions och televisionens särskilda förutsättningar att ge

upplevelser och stimulera fantasin och därigenom ge möjligheter till inlevelse,

engagemang och förströelse, främja konstnärlig och kulturell förnyelse samt

bedriva skapande verksamhet med konstnärliga uttrycksformer. Företagen skall

bevaka och granska händelser och utveckling på kulturlivets olika områden samt i

samspel med det övriga kulturlivet stimulera och förmedla olika

kulturaktiviteter samt i skälig omfattning tillgodose olika intressen i fråga om

bl.a. religion, kultur och vetenskap. Företagen skall slutligen ta särskild

hänsyn till språkliga och etniska minoriteter samt till olika grupper av

funktionshindrade.

 Företagen får inte sända reklam mot vederlag eller program mot betalning.

Sändning av sponsrade program får ske under vissa förutsättningar.

Programföretagen skall beriktiga felaktiga sakuppgifter när det är påkallat.

 Avtalen innehåller bestämmelser om förfarandet vid tvister om avtalens

tolkning, vid brott mot avtalen samt när avtalen upphör att gälla.

 Enligt avtalet mellan staten och Sveriges Television AB om förvaltning av

rundradiomedlen skall SVT för statens räkning svara för förvaltningen av

rundradiomedlen. Avtalet gäller de verksamheter som finansieras med TV-

avgiftsmedel, dvs. de som bedrivs av SVT, SR, UR och Granskningsnämnden (den

s.k. rundradiorörelsen). SVT skall därvid ansvara för rundradiorörelsens

likviditetsplanering och utbetalningarna från rundradiorörelsens resultatkonto

(rundradiokontot) hos Riksgäldskontoret.

 Avtalet mellan staten och Radiotjänst i Kiruna AB (RIKAB) föreskriver att

RIKAB har till uppgift att uppbära TV-avgifter och bedriva avgiftskontroll

fr.o.m. den 1 januari 1990. RIKAB ägs sedan den 1 januari 1994 gemensamt av de

tre programföretagen.

9 Organisation

Sedan den 1 januari 1993 är public service-verksamheten organiserad i tre

självständiga aktiebolag; Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges

Utbildningsradio AB (prop. 1991/92:140, bet. 1991/92:KrU28, rskr. 1991/92:329).

Aktierna i de tre bolagen ägs sedan den 1 januari 1994 av tre för ändamålet

bildade förvaltningsstiftelser; Förvaltningsstiftelsen för Sveriges Television

AB, Förvaltningsstiftelsen för Sveriges Radio AB och Förvaltningsstiftelsen för

Sveriges Utbildningsradio AB (prop. 1992/93:236, bet. 1992/93:KrU28, rskr.

1992/93:377).

9.1 Förvaltningsstiftelserna

Varje förvaltningsstiftelses angelägenheter handhas av en styrelse. Styrelserna

har identisk sammansättning. Varje styrelse består av en ordförande och tio

övriga ledamöter som utses av regeringen efter förslag från riksdagspartierna.

Styrelsernas mandatperioder relateras till riksdagens så att ordföranden och

hälften av ledamöterna utses viss tid efter ordinarie riksdagsval.

Stiftelsestyrelserna får ha en partipolitisk sammansättning. Regeringen utser

även två revisorer, varav en skall vara auktoriserad, i

förvaltningsstiftelserna.

 Stiftelsernas syfte är att främja självständigheten hos programbolagen genom

att äga och förvalta aktierna i programbolagen samt att utöva de befogenheter

som är förknippade med detta. Stiftelsestyrelserna skall bl.a. ta ställning till

programbolagens årsredovisningar, besluta om ansvarsfrihet för programbolagens

styrelser samt utse styrelseledamöterna i programföretagen.

9.2 Programbolag

De tre programbolagens styrelser består vardera av nio ledamöter och fyra

suppleanter. Regeringen utser ordförande, medan ägaren (dvs. stiftelserna) på

resp. bolagsstämma skall utse fem ledamöter. Den verkställande direktören och

två personalrepresentanter jämte två suppleanter är sjävskrivna ledamöter.

Därutöver utser regeringen och stiftelsestyrelserna var sin suppleant.

Regeringen förutsätts utse ordförandena och suppleanterna efter samråd med

riksdagspartierna. Programbolagens styrelser skall inte ha en i huvudsak

partipolitisk sammansättning. Regeringen utser en av revisorerna i

förvaltningsstiftelserna att vara revisor även i programföretagen.

 Programbolagens styrelser har det slutliga ansvaret för att bolagets

programverksamhet överensstämmer med de avtal som tecknats med staten.

Styrelserna fastställer mål och långsiktiga planer samt beslutar om

grundläggande prioriteringar. Styrelsernas ansvar omfattar även beslut om

anslagsframställning, budget, planering samt viktigare utnämningar. Styrelserna

skall inte besluta om det löpande programarbetet på redaktionsnivå.

 Sveriges Televisions, Sveriges Radios och Sveriges Utbildningsradios

organisation samt distriktsorganisationer framgår av figurerna på s. 24--26.

9.3 Dotterbolag

Dotterbolagen Radiotjänst i Kiruna AB och Sveriges Radio Förvaltnings AB ägs

gemensamt av de tre programföretagen i relation till storleken på respektive

programföretags medelstilldelning. Sveriges Radio Förvaltnings AB äger i sin tur

Sveriges Radio och Television Fastigheter AB, Radio dels program på invandrar-

och minoritetsspråk, dels program om och för funktionshindrade.

 1995 års riksdagsbeslut (prop. 1994/95:100 bil. 12, bet. 1994/95:KrU26, rskr.

1994/95:367) innebar att en 11-procentig besparing på public serviceverksamheten

skall fördelas jämnt över perioden 1 juli 1995 -- den 31 december 1998. Beslutet

innebar också att avtalet mellan staten och Sveriges Television ändrades på så

sätt att SVT:s skyldighet att koncentrera distriktsproducerade program till en

kanal (TV 2) upphörde den 1 juli 1995 samt att kravet att minst 40 % av

allmänproduktionen i SVT:s rikssändningar skall produceras utanför Stockholm

ändrades till minst 50 %.

 SVT:s totala sändningstid år 1994 uppgick till i genomsnitt 168 timmar per

vecka, varav 16 timmar regionala program. Andelen timmar av egenproducerade

originalprogram av förstasändningarna beräknas till 51,1 %. Resten utgörs av

inköpta originalprogram av både svensk och utländsk härkomst samt repriser.

 I huvuddelen av landet sänder SR i fyra kanaler, P1, P2, P3 och P4. P4

innehåller dels ett rikstäckande gemensamt program, P4-Riks, dels lokala program

från 25 olika lokalredaktioner. Dessutom sänder Radio Sweden utlandsprogram.

 Under 1994 sände SR 2 392 timmar per vecka, varav ungefär 136 timmar i P1, 165

timmar i P2 och 165 timmar i P3. Lokalradion sände omkring

1 690 timmar i veckan. De lokala programmen svarade för ca 71 % av den totala

sändningstiden.

 Enligt 1992 års riksdagsbeslut skall minst 40 % av allmänproduktionen i SR:s

rikssändningar produceras utanför Stockholm. Antalet timmar producerade utanför

Stockholm utgjorde 7 908 timmar år 1994, vilket var 45 % av allmänproduktionen.

 Från och med 1993 disponerar Utbildningsradion egna fasta tider i SR:s och

SVT:s kanaler. Under år 1994 sände UR 570 timmar i TV, 785 timmar i radions

riksprogram och 932 timmar radio regionalt.

 Av SVT:s totala sändningstid under 1994 avser ca 60 % program på svenska

språket. Av UR:s sändningar är ca 75 % på svenska språket och ca 70 % har

svenska upphovsmän.

 Programföretagen (exkl. utlandsprogrammet Radio Sweden) sände under 1995 på 14

olika minoritetsspråk. Dessutom sänds program på svenska för invandrare. SVT

sände under 1995 program för invandrare och språkliga minoriteter omfattande ca

254 timmar (inklusive reprissändningar), varav ca 95 timmar på finska. SR sände

ca 5 200 timmar (inklusiva reprissändningar), varav ca 3 700 timmar på finska.

UR:s produktion motsvarade 19 timmar i TV och 30 timmar i radio.

 Prop. 1995/96:161

12 Granskningsnämnden för radio och TV

Granskningsnämnden har till uppgift att genom efterhandsgranskning övervaka att

public service-företagen utövar sin sändningsrätt i enlighet med bestämmelserna

i radiolagen och avtalen samt att besluta om sanktioner vid bristande

efterlevnad av reglerna. Nämnden granskar även TV 4:s sändningar, kabelTV-

sändningar samt närradio- och privata lokalradiosändningar.

 Nämndens granskning av program eller grupper av program sker efter anmälan

eller på nämndens eget initiativ.

 Nämnden är en statlig myndighet som består av en ordförande och sex andra

ledamöter som utses av regeringen. För ledamöterna finns ersättare till det

antal som regeringen bestämmer. Ordföranden och vice ordföranden skall vara

eller ha varit ordinarie domare. Hos nämnden finns en direktör som är chef för

myndigheten.

 Granskningsnämnden har ingen befogenhet att döma ut straff eller skadestånd

till public service-företagen. Enligt avtalen mellan staten och public service-

företagen kan emellertid regeringen, om det finns skäl att anta att ett

programbolag i väsentlig mån har brutit mot avtalet, påkalla utredning i frågan

och även säga upp avtalet om utredningen ger anledning till det.

13 Radio- och TV-verket

Radio- och TV-verket ansvarar för tillståndsgivning för lokalradio- och

närradiosändningar riktade till allmänheten. Verket ansvarar även för

registrering och avgiftshantering för satellitprogramföretag,

satellitentreprenörer och utgivare av lokalradio-, närradio- och

kabelsändningar. Verket har tillsyn över efterlevnaden av regler som inte gäller

innehållet i sändningarna samt beslutar om sanktioner vid bristande efterlevnad

av sådana regler och vid uteblivna avgifter. Verket skall också följa

utvecklingen på radio- och TV-området.

 Verket är organiserat som ett enrådighetsverk med en överdirektör som chef.

Överdirektören tillsätts av regeringen och är högsta beslutande instans inom

verket. I enlighet med verkets instruktion har ett särskilt insynsråd, som

består av tre personer, inrättats. Rådets uppgift är att säkerställa en

fortlöpande insyn i verksamheten.

14 Anslagsframställningar och remissvar på Grönboken

14.1 Sveriges Television AB

Sveriges Television AB hemställer om en medelsanvisning på sammanlagt 2 906,6

miljoner kronor i 1994 års prisnivå för verksamhetsåret 1997.

 SVT redovisar i sin anslagsframställning för 1997 samt i sitt remissvar över

departementspromemorian En radio och TV i allmänhetens tjänst! (Ds 1994:76)

följande synpunkter på riktlinjer inför den nya avtalsperioden.

 Avtalsperioden bör vara längre än fyra år, förslagsvis tio år.

 Under den kommande avtalsperioden bör SVT vara en i förhållande till staten

och organiserade intressen fri, obunden television som ska verka i allmänhetens

tjänst. Statens grundläggande ansvar bör vara att garantera ett journalistiskt

och programmässigt oberoende. Statens styrning bör inriktas på att ange allmänna

riktlinjer samt garantera en trygg finansiering.

 Programutbudet bör kännetecknas av kvalitet, bredd och mångfald samt att det

skall vara angeläget för alla. Sändningarna skall vara tillgängliga i alla delar

av landet. SVT vill ha en folkbildande roll samt slå vakt om den svenska

identiteten. Nyheterna skall ge en oberoende och relevant bild av händelserna i

Sverige och omvärlden. SVT skall bidra till att utveckla vår demokrati, vår

kultur och det svenska språket. SVT ser sig som en del av den nationella

kulturen. Det är väsentligt att TV tillerkänns ett kulturvärde i sig och inte

endast ses som förmedlare eller speglare av det traditionella kulturlivet. SVT:s

roll inom kulturområdet bör tydliggöras för den kommande avtalsperioden.

 Ett av SVT:s främsta utmaningar under den kommande avtalsperioden blir att

erbjuda barn och ungdom programalternativ som kännetecknas av rika upplevelser

och ansvarstagande. SVT understryker att de har ett särskilt ansvar för

funktionshindrade och språkliga minoriteter. Detta ansvar skall komma till klart

uttryck i avtalet mellan staten och SVT.

 SVT har sedan den 1 januari 1996 gått över i en ny organisation. Syftet med

den nya organisationen är att slå vakt om public service-verksamheten i en ny

konkurrenssituation samt att möjliggöra de besparingar som företaget är ålagda

under perioden 1995--1998. Distriktsverksamheten skall utvecklas och distrikten

skall i den nya organisationen ges en starkare ställning. Den nya organisationen

bör gälla under den kommande avtalsperioden. Företaget bör ges möjlighet att slå

ihop nyhetsredaktionerna. Tvåkanalssystemet är en förutsättning för bredden i

utbudet och för möjligheterna att fullfölja sitt uppdrag.

 Företaget bör finansieras med medel ur rundradiokontot som även

fortsättningsvis bör byggas upp med hjälp av TV-avgifter, kompensation bör utgå

för pris- och löneökningar, nuvarande möjligheter till sponsring bör bibehållas,

företaget bör ges möjligheter att utnyttja betal-TV och "pay per view" som

kompletterande finansieringsformer. Beslut om finansieringen bör fattas för

längre perioder än ett år, helst för hela avtalsperioden, för att ge stabila

planeringsförutsättningar.

 SVT understryker betydelsen av att kunna ta aktiv del i utbyggnaden av

digitala distributionssystem för att inte komma i ett underläge och bli beroende

av andra marknadsaktörer. SVT vill ersätta slavsändarutbyggnaden med

satellitdistribution och på sikt minska antalet redan driftsatta slavsändare, se

över den pågående distributionen av TV-program mellan Finland och Sverige, få

till stånd ett nordiskt samarbete samt bibehålla och utveckla den regionala

sändningsverksamheten. SVT räknar med att under en övergångsperiod till digitala

distributionsformer, uppskattningsvis 10--15 år, behöva fortsätta med analoga

marksändningar för att ge en god service till den TV-publik som inte investerar

i nya digitala mottagare. Detta bör beaktas vid medelsfördelningen under den

kommande avtalsperioden.

14.2 Sveriges Radio AB

Sveriges Radio AB hemställer i sin anslagsframställning för år 1997 om en

medelstilldelning för public service-verksamheten på 1 632,8 miljoner kronor i

1994 års prisnivå samt att medlen värdesäkras genom ett pris- och löneindex.

 I sitt remissvar över departementspromemorian En radio och TV i allmänhetens

tjänst! (Ds 1994:76) anför SR bl.a. följande.

 Avtalstiden bör bli 10 år och avtalet bör utformas i dialog med SR.

 Det är viktigt att SR är oberoende av såväl staten som av organisationer och

kommersiella intressen. Staten bör därför endast formulera långsiktiga

ramuppdrag samt garantera resurser men får ej styra programutbudet.

Detaljregleringen av verksamheten får därför inte öka i nästa avtal. Det är

viktigt för företagets trovärdighet och integritet att de grundläggande

bestämmelserna om opartiskhet, saklighet och värdet om de demokratiska värdena

betonas. SR vill att företagsstyrelsernas ökade ansvar skall behållas.

 SR skall vända sig till alla invånare i landet, erbjuda alla regioner egna

radiokanaler med nationell och internationell förankring samt spegla och bevaka

hela landet. Företagets programverksamhet skall motverka den informations och

kulturklyfta som mediekommersialiseringen kan medföra. Sveriges Radio har en

skyldighet att göra nyheter och information tillgängliga för ungdomar. I det

ordinarie utbudet kommer kanalerna att uppmärksamma de behov som

informationssvaga och funktionshindrade har. Riktade insatser kommer att göras

för att öka programmens tillgänglighet för målgruppen. SR skall spegla det

mångkulturella Sverige och ge service till språkliga minoriteter. Företagets

program skall syfta till att underlätta sådana gruppers integrering i det

svenska samhället. Relationen till publiken och samhället bör i framtiden

präglas av interaktivitet.

 Programutbudet skall känneteckas av mångfald, bredd, djup och kvalitet. Under

nästa avtalsperiod vill företaget disponera minst oförändrat antal kanaler för

att kunna erbjuda hela befolkningen public service-alternativ och verklig

valfrihet mellan kanaler. Genom den nya digitala radion, DAB (Digital Audio

Broadcasting), kommer företaget att kunna ge publiken ökad tillgänglighet genom

attraktivare sändningstider. Kvalitetskraven på kanalerna kommer att utvecklas

och förstärkas ytterligare.

 Den nya digitala tekniken kommer att medföra högre kvalitet och ökad

rationalitet i radioproduktionen. En förutsättning är att företaget får tillgång

till egna, hela DAB-block. En modernisering av produktionsmiljöer,

produktionsmetoder och utrustning blir nödvändig, liksom en förändring av

arbetsorganisationen. SR vill leda utvecklingen av system som så småningom

kommer alla radiokanaler till godo. SR planerar till en början att inom DAB

erbjuda en finskspråkig kanal, en klassisk musikkanal samt möjlighet att

flexibelt dela P1 för riksdagsdebatter, evenemangssändningar, pågående

nyhetsförlopp etc. Programverksamheten inom DAB kommer, genom prioriteringar,

rationaliseringar och synergieffekter, att kunna finansieras inom existerande

ekonomiska ramar.

 1995 års besparingsbeslut innebär att vissa tidigare planerade reformåtgärder

inte kommer att genomföras.

 Företaget önskar en långsiktig och stabil finansiering på minst nuvarande nivå

via en av riksdagen för hela avtalsperioden beslutad andel av rundradiorörelsens

samlade intäkter. SR vill förbli reklamfritt samt intar en restriktiv hållning

till sponsring.

 SR hemställer om en separat, tillfällig tilläggsfinansiering avseende

kostnaderna för införandet av DAB-tekniken med anledning av de tekniska

investeringarna och kostnaderna för överlappningen mellan ett digitalt och ett

analogt distributionssystem.

14.2.1 Radio Sweden

Sveriges Radio hemställer om att Sveriges Radios utlandsverksamhet tilldelas 40

miljoner kronor i 1996 års prisnivå samt att medlen värdesäkras genom pris- och

löneindex.

 Radio Sweden skriver i sin anslagsframställning för 1997 att företaget i sin

programpolitiska inriktning skall ha en förstärkt satsning på Europa, förbättrad

information för lyssnare i närområdet Baltikum och Ryssland samt kontinuerlig

programservice för lyssnare i andra delar av världen.

 För att förbättra mottagningsmöjligheterna för svenskar i alla målområden,

kunna sända vid lämpliga lyssnartider och öka antalet sändningstillfällen, väljs

för Radio Swedens egenproducerade program på svenska ett kortare programformat

på vardagar.

 Radio Sweden kommer under 1996 att ytterligare utvidga samarbetet med

utländska radiostationer för att kunna öka antalet samproduktioner och

återutsändningar. Radio Sweden kommer att utöka samarbetet med Sveriges Radios

kanaler för att kunna vidga programutbudet och uppnå en större rationalitet.

14.3 Sveriges Utbildningsradio AB

Sveriges Utbildningsradio hemställer om en medelsanvisning på sammanlagt 218,9

miljoner kronor i 1994 års prisnivå för verksamhetsåret 1997.

 UR redovisar i sin anslagsframställning för 1997 samt i sitt remissvar över

departementspromemorian En radio och TV i allmänhetens tjänst! (Ds 1994:76) sin

syn på verksamheten i en ny avtalsperiod och vilka villkor som bör gälla.

 Avtalsperiodens längd bör vara 10 år. Den inriktning som idag gäller för UR:s

verksamhet bör gälla även i den nya avtalsperioden.

 UR vill ha ett avtal som ger större handlingsutrymme och därmed frihet att i

takt med utvecklingen kunna ta nya initiativ, fortlöpande anpassa produktions-

och distributionsformer samt formerna för samarbete och finansiering.

 UR skall, som ett självständigt programbolag, utgöra en del av public service-

verksamheten. Basen i UR:s uppdrag skall vara att inom ramen för public service

erbjuda utbildningsprogram för förskola, ungdomsskola, högskola och annan

vuxenutbildning samt för den fria och frivilliga folkbildningen. Samarbetet med

bl.a. studieförbunden skall fortsätta och utvecklas. Nya interaktiva

utbildningsformer och olika former av multimedia skall utvecklas.

 UR vill kunna erbjuda en utökad distansutbildning i radio och TV i olika ämnen

och på olika kompetensnivåer. Sändningarna skall i första hand kunna ske på

ledigt utrymme i public service-kanalerna, men även på sikt i andra kanaler.

Verksamheten skall bedrivas i nära samarbete med högskolor och andra

utbildningsanordnare. Produktionen skall ske både regionalt och centralt på UR i

Stockholm. Även andra produktionsbolag skall vara involverade i produktionen.

Verksamheten skall bedrivas med allmänna medel.

 UR vill kunna ingå i olika konsortier med syfte att producera utbildning i nya

former.

 Programmen bör sändas i alla public service-kanaler. UR har egen

sändningsrätt. Nya avtal som innebär att UR får tillgång till egna fasta tider

bör slutas med SR och SVT för nästa avtalsperiod. För framtiden bör det också

slutas avtal om åtkomst och bruk av tillgångar såsom radio- och TV-arkiv och

andra gemensamma resurser. UR vill även kunna sända sina program i andra

kanaler, i nya digitala kanaler och över satellit samt själv kunna välja

distributionsform.

 Den huvudsakliga finansieringen av verksamheten bör ske via avgiftsmedel. För

särskilda utbildningsinsatser bör kompletterande finansiering ske med allmänna

medel. Därutöver bör kompletterande finansiering från myndigheter och

organisationer kunna användas.

 Vid sidan av den avgiftsfinansierade utbildningsverksamheten vill UR även

fortsättningsvis kunna bedriva intäktsfinansierad verksamhet. UR har idag en

kompletterande förlagsverksamhet som bär sina egna kostnader. Dessutom säljer

företaget teknik, samt åtar sig viss beställningsproduktion. UR vill fortsätta

att bedriva dessa verksamheter och efterhand inkludera även nya medier inom hela

IT-området. Affärsverksamheten är ett viktigt komplement till UR:s

programverksamhet. Alla sidoaktiviteter skall täcka sina kostnader.

 Principerna för medelstilldelningen bör fastställas vid avtalstidens början

och gälla för hela avtalsperioden.

 Prop. 1995/96:161

15 Övrigt beslutsunderlag

Skrivelser har inkommit från Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och

Sveriges Utbildningsradio AB samt från ett antal institutioner och

privatpersoner.

 Granskningsnämnden har på den parlamentariska beredningens begäran lämnat

synpunkter på statens avtal med public service-företagen i januari 1996. Nämnden

anför bl.a. att de kommande avtalen tydligt bör ange vad som skall mätas och

kontrolleras och vad som mera har karaktär av programförklaring. Vid

utformningen av avtalen bör jämförelse göras med TV 4-avtalet. Nämnden

ifrågasätter om nämnden skall granska hur många kanaler programföretagen sänder

i och hur programföretagen använder sina resurser. Nämnden efterfrågar ledning

till tolkning av begreppen "hög kvalitet" och "mångfald". Uppdrag att mäta och

bedöma kvalitet under avtalsperioden bör inte lämnas till annan än

Granskningsnämnden. Nämnden anser att avtalsbestämmelsen om språkvårdsfrågor bör

utgå. Bestämmelsen om att ämnesval och framställning skall ta sikte på vad som

är väsentligt behövs inte eftersom nämndens praxis innebär att saklighetskravet

redan inrymmer ett krav på relevans. Nämnden anför vidare att bestämmelsen om

den enskildes privatliv bör ses över. Nämnden anför slutligen att

sponsringsreglerna bör bli tydligare.

 Kungliga Musikaliska Akademin framhåller i en skrivelse i oktober 1995 vikten

av en grundlig översyn av musikpolicy och musikutbud i radio och dessa betydelse

för svenskt musikliv, med särskilt beaktande av Sveriges Radios roll och

Sveriges Radios besparingar. Akademin anser att t.ex. anpassning till

konkurrerande radiokanaler spelat en större roll för Sveriges Radio än önskemål

från intressenterna.

 Seminariedeltagarna vid Arctic Light Film Festival i Kiruna anför i en

skrivelse i november 1995 att de nya avtalen med public service-företagen bör

ställa krav på ökad geografisk spridning av filmproduktion. Sveriges Television

bör ta sitt ansvar för hela Sverige och göra fler produktionsutläggningar till

fristående filmare ute i landet.

 Oberoende Filmares Förbund framhåller i en skrivelse från januari 1996 att det

svenska stödet till svensk film är svagt och att produktionsvillkoren successivt

har försämrats. Förbundet föreslår därför att en svensk TV-fond för oberoende

TV-produktion inrättas. Fonden skulle stödja och finansiera oberoende

kvalitetsproduktion, dvs. TV-produktion utanför de sändande TV-kanalerna. Det

skulle krävas att en sändande svensk TV-kanal först visar intresse för ett

förslag från en oberoende producent för att denna skulle kunna ansöka om

finansieringsstöd från fonden.

 Svenska Journalistförbundets frilansdistrikt i Kristianstad anför i skrivelse

i december 1995 att villkoren för frilansmedverkande på Sveriges Radio har

försämrats och att Sveriges Radio därmed bryter statens avtal. Nedskärningarna

på Sveriges Radio innebär försämringar för frilansarna.

 Statens handikappråd anser i en skrivelse från oktober 1994 att public

service-bolagen bör få ett tydligt samhällsuppdrag som innebär att program och

teknik skall utformas så att ingen diskrimineras.

 Hörselskadades Riksförbund anser i en skrivelse från december 1995 bl.a. att

omfattningen av textade svenska program i Sveriges Television bör uppgå till

minst 70 % av programutbudet (90 % av programutbudet skall vara tillgängligt för

hörselskadade år 2015). DAB-tekniken bör utnyttjas inom Sveriges Television och

Sveriges Radio även för hörselskadade. Sveriges Radio bör anpassa produktion och

distribution för hörselskadades behov. Utbildningsradion bör satsa särskilt på

TV-program som handlar om hur det är att leva som hörselskadad i ett hörande

samhälle. Förbundet anför att samråd mellan programbolagen och

handikapporganisationerna bör preciseras i avtalet.

 Synskadades Riksförbund framför i en skrivelse från januari 1996 önskemål om

att synskadade bör få tillgång till textremsan i TV genom att textremsan läses

upp eller överförs till syntetiskt tal. Förbundet tar upp EU-projektet Audetel

där man har utvecklat ett system för syntolkning av TV-program.

 Svenska Tornedalingars Riksförbund behandlar i en skrivelse i november 1995

Sveriges Radio planer att starta en ny digital finskspråkig radiokanal där även

de tornedalsfinska sändningarna inkluderas. Förbundet anför att de

tornedalsfinska sändningarna i P4 bör vara kvar.

 Sveriges Radios Tornedalsfinska redaktion anför i en skrivelse i oktober 1995

att Sveriges Radios ledning vill överföra den tornedalsfinska redaktionen till

den nya digitala finskspråkiga radiokanalen. Sveriges Radios tornedalsfinska

redaktion och sändningar måste även framledes vara en del av Sveriges Radio

Norrbotten.

 Kommunstyrelsen i Övertorneå kommun protesterar i en skrivelse i november 1995

mot Sveriges Radios omläggning där en ny digital finskspråkig radiokanal skulle

innebära att Sveriges Radio Norrbotten lägger ned sina nuvarande program till

tornedalingar. En digitalisering i dag skulle innebära ett avbrott i

mottagningarna på grund av bristande och ofullkomlig teknik. Sändningarna bör

därför samköras både digitalt och analogt tills mottagningen är löst för ett på

lyssnarna acceptabelt sätt.

 Med anledning av skrivelserna om de tornedalsfinska sändningarna anför

Sveriges Radio i en skrivelse i januari 1996 att företaget under våren 1996

avser att ta ställning till förslaget om en ny digital finsk radiokanal riktad

till samtliga finska grupper, dvs. finnar, tornedalsfinnar och finlandssvenskar.

Sveriges Radio framhåller att den tornedalsfinska redaktionen i Pajala har ett

särskilt lokalt bevakningsansvar att tillvarata den tornedalsfinska

lysssnargruppen. Sveriges Radio anför att det måste övervägas hur länge den

finska publiken måste erbjudas parallell service i de analoga kanalerna och den

nya digitala kanalen innan hela publiken omfattas av det nya digitala

sändarnätet och har möjlighet att anskaffa de erforderliga DAB-radioapparaterna.

 Invandrarpolitiska kommittén anför i en skrivelse i januari 1996 att public

service-företagen på ett bättre sätt bör spegla vårt mångkulturella samhälle.

 Göteborgsregionernas kommunalförbund framför i en skrivelse i december 1995

och i en skrivelse i februari 1996 att de kommande avtalen mellan staten och

public service-företagen bör beakta nya former för styrning av verksamheten och

en kraftig decentralisering av beslutsprocessen, produktionen och sändningarna.

Resursfördelningen företagen emellan, företagens förmåga att uppfylla

fastställda mål, organisation, lokalisering och andra strategiskt viktiga frågor

bör bli föremål för fortlöpande och offentlig debatt. Riksdagen bör ges

möjlighet att revidera företagets villkor och förutsättningar som ett resultat

av detta. Förbundet anför vidare att frågan om utlokalisering av Sveriges

Utbildningsradio, en radio- och/eller en TV-kanal bör prövas.

 Svenska Teaterförbundet har i skrivelse i september 1995 överlämnat sitt

kultur- och mediepolitiska program antaget vid förbundsmöte den 10 juni 1995. I

programmet anför förbundet att minst 50 % av den gestaltande produktionen i

varje marksänd TV-kanal i Sverige skall vara nationellt producerad. För att öka

mångfalden och möjligheten att söka filmproduktionsstöd bör bl.a. en film- och

TV-fond skapas. Förbundet anser vidare att det är uteslutet att public service-

företagen reklamfinansieras. Krav bör ställas på kvalitet i programutbudet och

viss procentandel svensk gestaltande produktion.

 SIF-klubbarna vid Sveriges Television och Sveriges Radio protesterar i en

skrivelse i juni 1993 mot 1993 års besparing i Sveriges Radios utlandsprogram

Radio Sweden. SIF-klubbarna anför att regeringen bör verka för ett stort utbyte

av nordiska TV-program.

 Vägverket behandlar i en skrivelse i december 1994 frågan om Vägverkets

uppdrag att föra ut myndighetsinformation, bl.a. via Sveriges Radio. Vägverket

vill ge trafikanterna information om mer än framkomlighet. För detta krävs att

staten uttrycker den politiska viljan tydligt för Sveriges Radio och Vägverket.

Sveriges Radio bör få utrymme att agera som en allmännyttans kanal i

etermedierna.

 Av rapporten Översyn av lagen (1989:41) om TV-avgift av riksdagens revisorer

framgår att antalet TV-avgifter uppgår till drygt 30.000 fler i dag än år 1990

då Radiotjänst i Kiruna AB tog över huvudmannaskapet för uppbörden. Om

Televerket hade haft huvudmannaskapet för uppbörden i dag hade kostnaden uppgått

till ca 135--140 mkr, jämfört med Radiotjänst i Kiruna AB:s kostnader på ca 128

mkr år 1994. Revisorerna kan därför konstatera att de krav som statsmakterna

satte upp för Radiotjänst i Kiruna AB har uppfyllts. Revisorerna föreslår dock

en översyn av lagen samt att kostnaderna för RIKAB bör redovisas bättre till

riksdagen.

16 Allmänna förutsättningar och utgångspunkter

Yttrandefrihetens principer är grundläggande för all publicistisk verksamhet.

Det skall stå var och en fritt att utan myndigheternas godkännande ge ut

tidningar och böcker eller starta andra massmedieföretag. Myndigheter eller

politiska organ skall inte i förväg få granska det som skall publiceras.

Massmediernas källor skall vara skyddade. Ansvaret för det som offentliggörs

skall vara tydligt och odelat.

 För det tryckta ordets del finns dessa principer sedan länge grundlagsfästa i

tryckfrihetsförordningen. Sedan år 1992 finns också en särskild

yttrandefrihetsgrundlag med motsvarande bestämmelser för radio och television,

filmer och ljudupptagningar. På grund av knappheten för sändningsfrekvenser har

det emellertid inte varit möjligt att föreskriva etableringsfrihet för trådlösa

radio- och TV-sändningar. I stället får det ställas krav på tillstånd för sådana

sändningar.

 I och med att nya frekvensområden har börjat utnyttjas har frekvensknappheten

minskat i betydelse. I fråga om sändningar via satellit har det sålunda inte

införts något tillståndskrav, eftersom sändningsutrymmet har bedömts räcka till

för alla som vill utnyttja det. Utvecklingen av digital sändningsteknik kan leda

till en kraftig ökning av sändningsutrymmet.

 Ännu så länge utgör emellertid de sändningsfrekvenser som används för

marksändningar en knapp resurs. Enligt det förslag till ny radio- och TV-lag som

regeringen denna dag förelagt riksdagen skall det även i fortsättningen krävas

tillstånd för marksända radio- och TV-sändningar till allmänheten (prop.

1995/96:160).

 På det tryckta ordets område kan mångfalden säkerställas genom att det finns

ett stort antal tidningar, tidskrifter och bokförlag som arbetar oberoende av

varandra. Detta är inte möjligt på radio- och TV-området så länge de analoga

sändningsmöjligheterna och antalet marksändande programföretag i praktiken är

begränsade. I stället har olika villkor ställts upp som syftar till att få till

stånd åsiktsmässig och innehållsmässig mångfald inom de enskilda

programföretagens sändningar.

 När principerna för radio och television i allmänhetens tjänst utformades i

Sverige rådde lagfäst ensamrätt på rundradiosändningar. Det företag som hade i

uppdrag att bedriva sändningsverksamheten skulle ensamt tillgodose publikens

olika behov och önskemål. Det innebar att programföretaget skulle sända program

av olika slag, och att både större och mindre publikgruppers intressen skulle

tillgodoses. En väsentlig del av åtagandet var att programmen skulle kunna tas

emot i hela landet.

 Sveriges Radios lagfästa ensamrätt upphörde att gälla år 1978. Den dåvarande

Sveriges Radio-koncernen dominerade emellertid radion och televisionen i Sverige

också under en stor del av 1980-talet.

 Under det senaste decenniet har situationen emellertid förändrats på ett

genomgripande sätt. Det började med satellitsändningarna som gav kabelanslutna

hushåll möjligheter att se på utländska TV-kanaler, och så småningom också

program på svenska med inriktning på en svensk publik. Tillkomsten av starkare

satelliter har gjort att satellitprogrammen också kan tas emot med enskilda

parabolantenner. Sedan slutet av år 1991 sänds en privatägd, reklamfinansierad

TV-kanal, TV 4, ut i marksändningar. Kommersiell radio har varit tillåten sedan

år 1993.

 Så gott som alla svenskar kan se tre markbundna TV-kanaler. Omkring 60 % av

hushållen har dessutom tillgång till satellitsända TV-kanaler i ett antal som

varierar mellan ett par stycken och trettio eller flera. Kabelanslutna hushåll

kan även se programkanaler som bara sänds ut i kabelnät.

 För den som kan ta emot både marksänd TV och ett större antal andra TV-kanaler

är valmöjligheterna mycket stora. Det finns minst sju allmäninriktade TV-kanaler

som särskilt vänder sig till den svenska publiken. Dessutom finns specialkanaler

för t.ex. film, nyheter och sport, av vilka vissa är inriktade mot svenska

tittare. Antalet utländska satellitsända programkanaler är mycket stort, vilket

t.ex. innebär att invandrare i Sverige har goda möjligheter att få se program

från sina hemländer.

 I Stockholm finns möjlighet att välja bland ett tjugotal ljudradiokanaler, av

vilka sex sänds ut av Sveriges Radio. I övriga landet är urvalet mindre, men ca

70 % av befolkningen kan höra ett par privatradio- och närradiokanaler vid sidan

av Sveriges Radios fyra rikstäckande. De som bor utanför de kommersiella

sändarnas räckviddsområden är dock fortfarande hänvisade till Sveriges Radio,

liksom för tio--femton år sedan.

 Publikmätningar visar att Sveriges Televisions båda kanaler tillsammans

fortfarande har 50 % av TV-tittandet, men att TV 4 numera är den enskilda kanal

som har den största publiken. Dessa tre kanaler svarar, tillsammans med TV 3 och

Kanal 5, för 90 % av den mätbara TV-tittartiden. Det sammanlagda tittandet på

alla övriga TV-kanaler är alltså ännu så länge mycket begränsat.

 Den privata lokalradion har haft varierande framgång hos publiken och

mätresultaten varierar mellan olika orter. År 1995 ägnade befolkningen i

genomsnitt 24 % av den totala lyssnartiden åt privat lokalradio. För Sveriges

Radio är motsvarande andel 73 %.

 Digital sändningsteknik kommer med stor sannolikhet att förändra

medielandskapet ytterligare under kommande år. Med digital teknik utnyttjas

frekvensutrymmet bättre, vilket ger rum för ytterligare ett mycket stort antal

radio och TV-kanaler. Möjligheten att kombinera innehåll av olika slag ökar

också med digitalteknik.

 Den nya tekniken har ännu inte börjat användas i större skala för sändningar

till allmänheten. Digitala ljudradiosändningar inleddes visserligen i Sverige

redan i september 1995, men det finns ännu bara ett fåtal mottagare. Några

privata företag har aviserat att de avser att starta digitala TV-sändningar via

satellit under år 1996. Nordiska Satellitaktiebolaget (NSAB) distribuerar redan

i dag vissa kanaler digitalt via den svenska Tele-X-satelliten till danska och

norska kabel-TV-hushåll. För digital marksänd TV väntas ett förslag till

europeisk standard bli fastställt under året. Digitala marksändningar skulle

kunna inledas år 1997 eller 1998. En utredning har nyligen redovisat ett

underlag för ett eventuellt svenskt beslut att inleda digitala marksändningar av

TV.

 Det går inte att nu med någon säkerhet förutse när digitaltekniken har nått en

sådan spridning att den får mer djupgående betydelse för radio- och TV-

verksamhetens villkor. Det beror bl.a. på vilka beslut statsmakterna kommer att

fatta och hur olika privata företag kommer att agera. Några år in på 2000-talet

kan emellertid den nya tekniken ha ändrat förutsättningarna på väsentliga

punkter.

 Frågan om vilken roll public service-radion och public service-televisionen

skall spela i Sverige under tiden runt år 2000 måste bedömas i ljuset av den

utveckling som nu kan iakttas. Med all sannolikhet kommer tittare och lyssnare

att ha tillgång till ett ökat programutbud. Public service-företagen bör stå för

ett kvalitetsalternativ i detta utbud, men också ta till vara de möjligheter som

den nya tekniken erbjuder. Statsmakterna bör givetvis om möjligt se till att

villkoren för att använda den nya digitaltekniken blir sådana att de

grundläggande värden som public service-företagen representerar kan tas

tillvara.

 Den pågående utvecklingen kännetecknas av att det har tillkommit ett betydande

antal nya programtjänster, både inom radion och televisionen. De nya tjänsterna

har i allmänhet startats på privat initiativ och finansieras med kommersiella

intäkter, i första hand reklam och abonnemangsavgifter.

 Möjligheten att få tillgång till de nya tjänsterna är ojämnt fördelad. I fråga

om ljudradio är tillgången störst i storstäderna. Även i medelstora städer finns

några kommersiella ljudradiokanaler, medan många platser utanför tätortsområdena

endast har möjlighet att höra Sveriges Radios sändningar.

 Sveriges Radio är alltså fortfarande ensam om att erbjuda program till ca en

tredjedel av Sveriges befolkning. De övriga har möjlighet att komplettera

Sveriges Radios olika program med en eller flera kommersiella ljudradiokanaler.

Så som den privata lokalradions innehåll hittills har utvecklats innebär detta

dock att de ökade valmöjligheterna huvudsakligen avser program med modern

populärmusik. För andra programtyper är Sveriges Radio den dominerande

programkällan.

 I det närmaste alla i Sverige kan se Sveriges Televisions kanaler SVT 1 och

SVT 2 samt TV 4. De har alltså tillgång till tre programkanaler med ett

programutbud som består av såväl nyheter och faktaprogram som

underhållningsprogram av olika slag. Den som bor i en fastighet som är ansluten

till kabelnät, eller som har skaffat sig en egen parabolantenn, har därutöver

tillgång till ett antal satellitkanaler.

 Även om knappast någon är hänvisad enbart till Sveriges Televisions program så

svarar Sveriges Televisions båda kanaler för två tredjedelar av de tillgängliga

valmöjligheterna för de ca 40 % av de svenska hushållen som inte kan se

satellitprogram. Programsammansättningen i Sveriges Television och TV 4 har

stora likheter, men det finns också viktiga skillnader. Exempelvis har TV 4 inte

skyldighet att sända minoritetsprogram. Finansieringen med reklamintäkter gör

också att TV 4:s programutbud är mer inriktat på sådant som kan väntas tilltala

publikgrupper som ger upphov till stora reklaminkomster. Sveriges Television och

TV 4 kompletterar alltså varandra när det gäller en del av programutbudet. För

flera viktiga programkategorier är dock Sveriges Television den huvudsakliga

eller enda programkällan.

 De hushåll som även kan se satellitkanaler har givetvis större valmöjligheter.

Genom att ett stort antal kanaler är inriktade på underhållning av olika slag är

tillgången på sådana program riklig för satellithushållen. Även internationella

nyheter och information om vad som sker i olika främmande länder finns i stor

omfattning i satellitkanalerna. De utländska satellitprogrammen är givetvis i

första hand tillgängliga för dem som behärskar främmande språk.

Satellithushållen har däremot inte särskilt mycket större tillgång till

faktaprogram på svenska eller till program som behandlar svensk kultur och

samhällsliv än de hushåll som endast kan se de marksända TV-programmen.

 Dessa observationer ger grund för följande slutsats när det gäller public

service-uppgiftens utformning. Public service-företagen måste även i

fortsättningen kunna fylla uppgiften att förse hela publiken med program av

olika slag. Det förhållandet att vissa invånare i Sverige har fått betydligt

större valmöjligheter i fråga om i varje fall vissa kategorier av program får

inte leda till att andras möjligheter blir sämre. Public service-företagens

uppgifter kan därför inte begränsas till att endast eller främst sända sådant

som kommersiella programföretag inte vill sända.

 Detta bör emellertid inte innebära att public service-företagen skall se det

som sin uppgift att konkurrera med de nytillkomna programföretagen genom att öka

inslagen av lättare underhållningsprogram. Tillkomsten av kommersiella

konkurrenter kan vara ett skäl för att skärpa kvalitetskraven på public service-

företagen.

17 Public service-uppdraget

 Regeringens förslag: Programföretagens programverksamhet skall

 bedrivas självständigt i förhållande till staten, olika

 intresseorganisationer och andra maktgrupper i samhället.

 Programföretagen skall erbjuda ett mångsidigt programutbud som

 kännetecknas av hög kvalitet.

 Programmen skall utformas så att de genom tillgänglighet och

 mångsidighet i skälig omfattning tillgodoser skiftande behov och

 intressen hos landets befolkning.

 Programutbudet skall utformas så att utrymme ges åt en mångfald

 av åsikter och meningsinriktningar och så att hänsyn tas till

 olika förutsättningar hos befolkningen.

 Programutbudet skall främja och spegla det svenska kulturlivet,

 spegla förhållanden i olika delar av landet samt som helhet

 präglas av folkbildningsambitioner.

 Grönboken: I Grönboken (Ds 1994:76) ställs en rad frågor som rör om staten bör

ta något ansvar för radio och TV och hur detta ansvar bör utformas en radio och

TV i allmänhetens tjänst i fråga om bl.a. opartiskhet, saklighet, demokratiska

värden, kvalitet, geografisk täckning samt särskilda publikgrupper (frågorna 2--

10, 13, 16, 17, 21 och 22).

 Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som berört dessa frågor

anser att staten bör ha ett ansvar för radio- och TV-området. Sveriges

Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion betonar statens ansvar för en

radio och TV i allmänhetens tjänst. Post- och Telestyrelsen betonar statens

särskilda ansvar för att säkerställa tillgången på frekvenser för radio- och TV-

verksamhet. Kulturrådet, Teaterförbundet och Filminstitutet understryker att

statens ansvar för radio och television är en del av det samlade kulturpolitiska

ansvaret. Några remissinstanser, däribland Sveriges Reklamförbund, Sveriges

Marknadsförbund och Telia anser att ny teknik kommer att medföra att statens

ansvar för public service-verksamheten bör minska.

 Flertalet remissinstanser anser att nuvarande public service-uppdrag bör

bestå. Utbudet bör även i fortsättningen präglas av allsidighet och mångfald,

bredd och djup.

 Kulturutredningen: Kulturutredningen anser att det behövs ett kraftigt

offentligt ansvarstagande för att bevara och utveckla public service-

verksamheten som förmedlare av ett varierat utbud av hög kvalitet med stort

utrymme för inhemska uttryck och program.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som kommenterar förslaget delar

utredningens bedömning, bl.a. Konstnärsnämnden, Kungl. Musikaliska Akademin,

Föreningen Svenska Kompositörer av Populärmusik (SKAP), TCO,

Folkbildningsförbundet, Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd

(KLYS), Svenska Musikerförbundet, Sveriges Television, Sveriges Radio,

Sverigefinska Riksförbundet och Svenska Journalistförbundet.

 Flera remissinstanser har synpunkter på vilka krav som skall ställas på public

service-kanalerna i fortsättningen. Svenska Teaterförbundet anser att public

service-begreppet måste preciseras och förtydligas. Sveriges Television betonar

att public service-verksamheten inte kan begränsa verksamheten till

programområden där kommersiella företag inte tar något ansvar.

 Skälen för regeringens förslag: Det finns anledning att förtydliga och stärka

public service-uppdraget i det nya medielandskapet. Även om de kommersiella

radio- och TV-företagen har bidragit till att människors valmöjligheter har

ökat, särskilt inom vissa programgenrer, har inte public service-företagens

ansvar försvunnit, vare sig för någon viss publikgrupp eller för en viss sorts

program.

 Däremot har de kommersiella företagen gjort det lättare att precisera vari

public service-företagens särskilda ansvar består.

 Kommersiell radio och television fyller inte ensamma vissa uppgifter som är

angelägna i ett demokratiskt samhälle. Public service-företagen bör därför ta

ett grundläggande ansvar för att det finns möjligheter till en omfattande

samhällsdebatt och för att det sker en fortlöpande bevakning av händelser och

skeenden inom kultur- och samhällsliv. Detta innebär dock inte att public

service-verksamheten skall inskränkas till att endast omfatta sådana uppgifter

som kommersiell radio och television inte åtar sig.

 Inom ramen för sin uppgift att svara för radio- och TV-sändningar i

allmänhetens tjänst har radion och televisionen utvecklats till den viktigaste

förmedlaren av nyheter, information och debatt. Radion och televisionen får en

mycket stor genomslagskraft genom att hela befolkningen kan nås av samma budskap

samtidigt. Radion och televisionen når inte bara dem som aktivt söker

information utan också personer med begränsade kunskaper och ett mer ljumt

intresse för samhällsfrågor. På så sätt skapar radion och televisionen möjlighet

till ett gemensamt rum där frågor som är av vikt för alla i Sverige kan dryftas.

 Public service-företagen har i allt högre utsträckning känt av konkurrensen om

attraktiva program och därmed om publiken. Public service-företagen har anpassat

sitt utbud till den utveckling som har skett och som kommer att ske. Detta är

inte något nytt. Den allmänna tidsandan och samhällsutvecklingen, liksom

utvecklingen på radio- och TV-området i stort, har avspeglats i såväl

statsmakternas som public service-företagens uttolkning av public

serviceuppdraget. Men konkurrensen om lyssnar- och tittarsiffror riskerar att

leda till att public service-företagens programutbud förytligas. Höga lyssnar-

och tittarsiffror får därför inte vara styrande för public service-företagens

programplanering.

 Reklamfinansierad radio och TV måste, till skillnad från den

avgiftsfinansierade, övertyga annonsörerna om sitt värde som annonsorgan. Därmed

påverkar finansieringsförutsättningarna de kommersiella radio- och TV-företagens

programutbud. Public service-verksamheten behöver inte några lönsamhetskrav på

programmen. Därför finns unika förutsättningar för dessa företag.

 Public service-företagen har också speciella förutsättningar ur två andra

aspekter.

 Digitaltekniken kan medföra att antalet radio- och TV-kanaler flerdubblas i

framtiden. Gränsen mellan traditionell radio och TV och andra slag av

kommunikation kan komma att suddas ut. Det finns en risk för att stora

orättvisor kan uppstå mellan dem som har kunskaper om och tillgång till den nya

tekniken och dem som av olika skäl står utanför. Redan i dag är det de

välutbildade som främst tar del av ett kvalificerat medieutbud, medan

lågutbildade mer än andra ser på video, TV-underhållning och läser som enda

tidningar kvällspress. Ett ständigt föränderligt informationssamhälle kräver

aktiva och upplysta medborgare. Public service-företagen har unika

förutsättningar att vidareutveckla radions och televisionens möjligheter att

bilda ett gemensamt rum där frågor som är intressanta för alla i Sverige tas

upp.

 Tillgången till radio- och TV-program i Sverige varierar kraftigt. Många

hushåll kan se TV-program som sänds i satellit medan andra hushåll bara kan se

de tre markbundna kanalerna. På samma sätt varierar tillgången till

radioprogram. I de större städerna har hushållen tillgång till såväl Sveriges

Radios fyra programkanaler som flera privata lokalradiokanaler och närradio. I

stora områden finns i dag bara Sveriges Radios programkanaler. Hela radio- och

TV-utbudet når alltså inte alla hushåll i Sverige. Public service-företagens

kanaler når dock i stort sett alla hushåll.

 Dessa förutsättningar ger unika möjligheter. Det är naturligt att ställa höga

krav på de företag som ges ett public service-uppdrag och en säkrad

finansiering. Alla som bor i Sverige skall ha tillgång till radio- och TV-

program av god kvalitet. Programutbudet från public service-företagen bör vara

mångsidigt. Alla skall kunna hitta något intressant i programutbudet både när

våra önskemål överensstämmer med flertalets och när de inte gör det. Olika

intresseinriktningar skall ha möjlighet att komma till uttryck. Public service-

företagen skall tjäna hela publiken, både minoriteter av olika slag och den

stora majoriteten. Bredd, djup och hög kvalitet måste erbjudas av public

service-företagen.

17.1 Public service-uppdragets delar

Den svenska modellen för radio och TV i allmänhetens tjänst kan sammanfattas på

följande sätt. Vissa riktlinjer i detta uppdrag utvecklas i avsnitt 18.

* rikstäckande sändningar,

* redaktionell självständighet,

* opartiskhet och saklighet,

* demokratiska värden,

* mångfald och decentralisering,

* hög kvalitet,

* kulturansvar,

* minoritetsprogram,

* folkbildningsambitioner,

* spegla hela landet.

Rikstäckande sändningar

Programutbudet skall kunna tas emot av hela befolkningen. Staten bör även i

framtiden garantera att public service-verksamhetens sändningar är rikstäckande.

Redaktionell självständighet

En radio och TV i allmänhetens tjänst skall i sin programverksamhet stå fri i

förhållande till såväl staten som de stora organisationerna och andra

maktcentra. Integriteten är en fråga om oberoende på flera olika nivåer.

Integriteten kan dels gälla programbolagens publicistiskt oberoende ställning

gentemot olika makthavare, dels gälla medarbetarnas redaktionella integritet i

förhållande till programföretagens ägare och styrelser.

Opartiskhet och saklighet

Programföretagens sändningsrätt skall utövas opartiskt och sakligt. Det är

viktigt att många röster får komma till tals. Verksamheten bör säkerställa en

vidsträckt yttrande- och informationsfrihet. Eftersom tillgången på

sändningsutrymme ännu inte är helt obegränsad är det viktigt att det finns

mångfald inom public service-företagens programutbud. Public service-företagen

skall fungera som ett gemensamt rum för olika åsikter och meningsriktningar.

Ämnesval och framställning skall ta sikte på vad som är väsentligt och relevant.

Demokratiska värden

Public service-företagens programverksamhet skall som helhet präglas av det

demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika

värde och den enskilda människans frihet och värdighet (se vidare avsnitt 18.5).

 Demokratin bygger på det välinformerade offentliga samtalet. Radio och TV kan

på ett väsentligt sätt bidra till den kunskap och den gemensamma värdebas som är

en förutsättning för den demokratiska processen.

Mångfald och decentralisering

Public service-företagen skall utforma programmen så att de är tillgängliga för

alla delar av publiken. Företagens samlade programutbud bör vara mångsidigt och

omväxlande samt kännetecknas av hög kvalitet. Program av många olika slag bör

sändas. Programmen skall tillgodose skiftande behov och intressen hos landets

befolkning. Även mindre gruppers intressen skall i görlig mån tillgodoses vid

tidpunkter då en stor del av befolkningen har möjlighet att se programmen.

 Det skall finnas en mångfald i opinionsbildningen så att yttrandefriheten och

möjligheten att uttrycka sig konstnärligt på olika sätt ges vida ramar inom

public service-företagen.

 Det skall finnas en mångfald av produktionskällor. Därför bör krav även i

fortsättningen ställas på utomståendes medverkan i programproduktionen och

utläggning av produktionsuppdrag. Public service-företagen skall inte producera

allt själva.

 Mångfalden bör också ta sig uttryck i en geografiskt spridd produktion, även

vad gäller utläggning av produktionsuppdrag.

 Ett mångsidigt utbud av program på svenska språket skall tillhandahållas.

Hög kvalitet

Hela programutbudet bör kännetecknas av hög kvalitet. Public service-företagen

skall eftersträva kvalitet i alla slags program. Programutbudet bör präglas av

allsidighet och mångfald, bredd och djup. Det innebär att public service-

företagen bör prioritera hög kvalitet framför ökad kvantitet.

Kulturansvar

En radio och TV i allmänhetens tjänst skall vara ett forum för kulturellt

skapande och konstnärlig gestaltning. Public service-företagen bör föra fram det

nya och oprövade. Svenska artister och verk av svenska upphovsmän skall

förekomma i betydande omfattning. Public service-företagen skall spegla det

mångkulturella samhället. Det utländska programutbudet skall spegla olika

kulturkretsar.

Minoritetsprogram

Public service-företagen skall ta särskild hänsyn till språkliga och etniska

minoriteter. Programföretagen skall även beakta funktionshindrades behov.

Huvudsyftet är att alla som bor i Sverige skall kunna få tillgång till radio-

och TV-program, oavsett individuella förutsättningar.

 Bland de språkliga minoriteterna bör samiskan, finskan och tornedalsfinskan

ges en särställning.

 Public service-verksamheten bör tjäna en process som gör att nya etniska

grupper inlemmas i det svenska samhället. I detta arbete har det svenska språket

en stor betydelse. Public service-företagen har ett särskilt ansvar att förmedla

sådan kunskap och information som kan underlätta övergången till ett

mångkulturellt samhälle och minska de sociala spänningar som kan uppstå ur

okunnighet.

Folkbildningsambitioner

Programutbudet skall som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Det skall

utformas så att utrymme ges åt en mångfald av åsikter och meningsriktningar och

så att hänsyn tas till olika förutsättningar hos befolkningen. En radio och TV i

allmänhetens tjänst innebär ett särskilt uppdrag att skapa förutsättningar för

den insikt och förståelse av samhället som en levande demokrati kräver. Sveriges

EU-medlemskap utgör en ny dimension i den demokratiska processen.

Spegla hela landet

Förhållandena i olika delar av landet skall speglas i programutbudet.

Programutbudet skall vara representativt för hela landet och ge bilder från

skeendet i olika delar av landet. Därför skall programproduktionen vara

decentraliserad.

 Prop. 1995/96:161

18 Riktlinjer för programverksamheten

Uppdraget att sända radio- och TV-program i allmänhetens tjänst bör förtydligas

inför nästa tillståndsperiod. Det är angeläget att den svenska public service-

verksamheten stärks mot bakgrund av att medielandskapet har förändrats under de

senaste tio åren. Den kommande tillståndsperioden sträcker sig in på 2000-talet.

Rollen för en radio och TV i allmänhetens tjänst under nästa sekel måste bedömas

i ljuset av den utveckling som nu kan iakttas.

 Public service-företagen Sveriges Television, Sveriges Radio och Sveriges

Utbildningsradio har statsmakternas uppdrag att bedriva sändningsverksamhet i

allmänhetens tjänst. Innehållet i detta uppdrag bestäms av riksdag och regering.

En grundläggande förutsättning för att uppdraget skall kunna utföras är att

programföretagen kan upprätthålla en redaktionell självständighet i förhållande

till statsmakterna, de stora organisationerna och andra makthavare.

Integritetskravet kompletteras av regler om etiskt ansvar, som syftar till att

upprätthålla respekt för privatlivet och hänsyn till mediets särskilda

genomslagskraft.

 Förhållandet mellan staten och programföretagen uppvisar flera olika drag som

syftar till att säkerställa programföretagens självständighet. Statens

fastställer genom bestämmelserna i radiolagstiftningen och avtalen mellan

regeringen och programföretagen de allmänna riktlinjerna för verksamheten.

Enligt förslaget till ny radio- och TV-lag (prop. 1995/96:160) skall systemet

med avtal försvinna och ersättas med av regeringen fastställda

tillståndsvillkor. Utifrån dessa riktlinjer bestämmer varje företag

självständigt sändningsverksamhetens inriktning. Det är enligt grundlagen endast

programutgivaren som kan avgöra vad en viss sändning skall innehålla.

 Statliga myndigheter får inte förhandsgranska program och kan inte förbjuda en

sändning på grund av det kända eller förväntade innehållet. Det är

Granskningsnämnden som genom efterhandsgranskning prövar om programföretagen har

efterlevt bestämmelserna i radiolagen och avtalen. Medelstilldelningen till

programföretagen beslutas av riksdagen.

 Även programföretagens ägarformer och det sätt på vilket företagsledningen

utses har utformats för att främja den redaktionella och programmässiga

självständigheten. Den 1 januari 1994 tog tre för ändamålet bildade stiftelser

över aktierna i de tre självständiga programföretagen. Stiftelsernas främsta

uppgift är att främja självständigheten hos bolagen.

 I det förra avsnittet har uppdraget för en radio och TV i allmänhetens tjänst

sammanfattats under rubrikerna Rikstäckande sändningar, Redaktionell

självständighet, Opartiskhet och saklighet, Demokratiska värden, Mångfald och

decentralisering, Hög kvalitet, Kulturansvar, Minoritetsprogram,

Folkbildningsambitioner, Spegla hela landet. Regeringen avser att i detta

avsnitt förtydliga vissa riktlinjer i uppdraget. Avsikten med förtydligandena

inför den kommande tillståndsperioden är att betona programföretagens

kulturpolitiska ansvar vad gäller kulturprogram, uppgiften att spegla

kulturlivet i olika delar av landet och att i ökad utsträckning samarbeta med

kulturinstitutioner och fria producenter. Vidare betonas vikten av att sända

program av hög kvalitet för barn och ungdom och uppgiften att spegla det

mångkulturella samhället.

 Vissa programfrågor har behandlats relativt utförligt i samband med de senaste

avtalsperioderna. Dessa frågor tas inte upp på nytt. De principer som tidigare

formulerats i fråga om språkvårdsfrågor, folkbildningsansvaret och

myndighetsinformation bör ligga fast (jämför prop. 1991/92:140 s. 59).

18.1 Att främja kulturlivet

 Regeringens förslag: Programföretagen skall i sin roll som bärare

 av det nationella kulturarvet vidga och fördjupa sitt

 kulturansvar. Programföretagen skall stimulera till debatt kring

 viktigare samhälls- och kulturfrågor, bevaka och granska händelser

 och utveckling på kulturlivets olika områden och i samspel med det

 övriga kulturlivet stimulera och förmedla olika kulturaktiviteter.

 Programmen skall spegla kulturlivet i olika delar av landet.

 Grönboken: I Grönboken frågas efter om allmänradion och allmäntelevisionens

skall vara skyldiga att sända bl.a. program om kultur, program som speglar den

levande kulturen och program om samhälls- och kulturdebatt (fråga 23).

 Remissinstanserna: Flertalet remissvar anser att kulturområdet är ett

angeläget programområde inom radio och TV som det bör satsas särskilt på.

 Sveriges Television och Sveriges Radio anser att staten bör ställa krav på att

det produceras och sänds kulturprogram. Sveriges Radio betonar att

kulturprogrammen har en särskild ställning i deras verksamhet. Sveriges

Utbildningsradio anser att staten skall kräva att programbolagen erbjuder ett

brett spektrum av olika programtyper, däribland kulturprogram.

 Kulturutredningen: Kulturutredningen anser att public service-företagen har en

roll som på många sätt motsvarar de offentligstödda kulturinstitutionernas.

Utredningen betonar att medierna bör se information om den "levande" kulturen

som en viktig uppgift. Man har ett offenligt uppdrag men utformar själv sin

verksamhet, som bl.a. bör bidra till uppfyllandet av de av utredningen

föreslagna kulturpolitiska målen.

 Remissinstanserna: TCO, Svenska Journalistförbundet och KLYS delar utredarens

uppfattning och anser att public service-företagens kulturansvar måste

formuleras tydligare. TCO anser att det är glädjande att utredningen jämställer

public service-företagen med de offentliga kulturinstitutionerna.

 Sveriges Television, Sveriges Radio, Granskningsnämnden och Svenska

Teaterförbundet menar att utredningen har överbetonat företagens roll som

förmedlare av kultur och undervärderat företagens roll som egna aktörer på

kulturområdet, både som kulturskapare och granskare av kulturlivet. Sveriges

Television vänder sig i sitt remissvar mot påståendet att public service-

verksamheten har en roll som motsvarar de offentligstödda institutionerna.

 Radio- och TV-verket och Malmö Musik och Teater AB beklagar att utredningen

inte tagit upp frågan om Sveriges Televisions kulturuppdrag till en samlad

bedömning. Göteborgs universitet anser att statligt inflytande i medierna skall

motverkas och att mediepolitiken även fortsatt bör överordnas kulturpolitiken.

 Skälen för regeringens förslag: En radio och TV i allmänhetens tjänst har en

särskild roll som bärare av den nationella kulturella identiteten och det

nationella kulturarvet i ett allt mer internationaliserat kultur- och

medieutbud.

 Radion och televisionen har också en viktig uppgift som förmedlare av

konstnärliga och kulturella upplevelser. Det gäller både i former som är

särskilt anpassade för respektive medium, t.ex. radioteater, och när radion och

televisionen återger framföranden i andra sammanhang. Mångdubbelt flera

människor tar del av exempelvis radio- eller TV-sända konserter eller

operaföreställningar än som besöker själva evenemangen. Man kan också konstatera

att radion och televisionen för ett stort antal människor är det enda sättet att

komma i kontakt med dessa konstarter.

 På många områden inom kulturlivet har Sveriges Television och Sveriges Radio

fortfarande en dominerande ställning. Genom egna verksamheter som radiokören och

Sveriges Radios symfoniorkester erbjuder Sveriges Radio ett viktigt kulturutbud.

En viktig del av Sveriges Televisions kulturansvar kommer till uttryck i

omfattande beställning och inköp av spelfilm, dokumentär och kortfilm. Sveriges

Radio och Sveriges Television är två av Sveriges största uppdragsgivare för

kulturarbetare.

 Även i det nya medielandskapet med flera konkurrerande radio- och TV-företag

får programbolagens sätt att utforma sin verksamhet och disponera sina resurser

stor betydelse för kulturlivet. Public service-företagen tillhör därför de mest

betydelsefulla av landets kulturinstitutioner.

 Public service-företagens program bör erbjuda kulturell stimulans och ge

näring åt fantasin. All utveckling innebär en vilja att pröva det nya och

okända. Radion och televisionen måste våga satsa på det nya, på det som ännu

inte har visat sig populärt. På så sätt får också TV-tittare och radiolyssnare

chansen till nya och oväntade upplevelser.

 Public service-företagen bör fördjupa och vidga sitt kulturansvar. En radio

och TV i allmänhetens tjänst skall vara ett forum för kulturellt skapande och

konstnärlig gestaltning. Företagen bör stimulera till debatt kring viktigare

samhälls- och kulturfrågor, bevaka och granska händelser och utveckling på

kulturlivets olika områden och i samspel med det övriga kulturlivet stimulera

och förmedla olika kulturaktiviteter.

 Programmen bör spegla kulturlivet i olika delar av landet. Det fördjupade och

utvidgade kulturansvaret innebär att programföretagen bör göra såväl egna

produktioner som lägga ut produktionsuppdrag, liksom att de bör samarbeta med

olika kulturinstitutioner.

 Prop. 1995/96:161

18.1.1 Svenska program

 Regeringens förslag: Programföretagen skall vara skyldiga att

 tillhandahålla ett mångsidigt utbud av program av hög kvalitet på

 svenska språket.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om allmänradion och allmäntelevisionen

bör vara skyldiga att sända svenska program med svenska artister av svenska

upphovsmän (fråga 23).

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissvaren anser att allmänradio och

allmäntelevisionen bör vara skyldiga att sända svenska program. Många

efterfrågar fler svenska program av god kvalitet. Såväl det lokala musiklivet

som det utländska, inte bara det anglosaxiska, bör återspeglas i utbudet.

 Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion anser att krav bör

formuleras som säkerställer ett brett programutbud, innefattande svenska program

med svenska artister av svenska upphovsmän.

 Kulturutredningen: Kulturutredningen betonar betydelsen av utrymme för

inhemska uttryck och program samt betydelsen av svensk musik i public service-

kanalerna.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, bl.a. Statens Kulturråd,

Svenska Teaterförbundet, Föreningen Svenska Kompositörer av Polpulärmusik

(SKAP), Föreningen Svenska Tonsättare och TCO delar utredningens bedömning.

 Sveriges Författarförbund och Svenska Musikerförbundet anser att utrymmet för

svenska program i public service-företagen bör ökas. Svenska Musikerförbundet

menar att både Sveriges Television och Sveriges Radio måste förmedla och

producera produktioner för att motverka den anglosaxiska dominansen i

programutbudet. Svenska Teaterförbundet anser att 50 % av den gestaltande

produktionen i varje marksänd TV-kanal i Sverige bör vara nationellt producerad.

Arbetarnas Bildningsförbund (ABF) anser att public service-företagen skall få

resurser för att möjliggöra svensk produktion. SKAP anser att nya avtal mellan

staten och Sveriges Radio måste innehålla tydliga riktlinjer när det gäller

speglingen av det svenska musiklivet.

 Bakgrund: Av den totala sändningstiden i Sveriges Televisions båda kanaler var

ca 78 % av svenskt ursprung år 1994. Motsvarande siffra för TV 4 var ca 54 %.

Sveriges Television har ökat andelen svenska program med 3,4 procentenheter

mellan åren 1985--1994. Andelen utländska program har under samma period minskat

med 3,9 procentenheter. Av drygt 2 800 sändningstimmar med förvärvade program

inklusive repriser i Sveriges Televisions båda kanaler år 1994 hade ca 56 %

engelskspråkig bakgrund medan drygt 12 % av tiden upptogs av program från våra

nordiska grannländer.

 I Sveriges Radio uppskattas andelen svensk musik under år 1994 uppgå till

cirka 59 % i P1, ca 50 % i P2, 36 % i P3, 53 % i P4 Riks och 42 % i P4 Lokalt.

 Granskningsnämnden anför i en skrivelse att avtalsbestämmelsen om att

programföretagen skall beakta språkvårdsfrågor i programverksamheten bör utgå.

 Kungliga Musikaliska Akademin framhåller i en skrivelse vikten av en grundlig

översyn av musikutbudet i radio, med särskilt beaktande av Sveriges Radios roll.

 I samband med behandlingen av två motioner om språkvård 1995 erinrade

kulturutskottet om mediernas betydelse för stil- och språkutvecklingen.

Utskottet förutsatte att regeringen i beredningsarbetet inför en ny avtalsperiod

med Sveriges Television, Sveriges Radio och Sveriges Utbildningsradio överväger

om det är motiverat att inom företagen ytterligare stärka kravet på språkvård

såväl i det dagliga journalistiska arbetet som i programverksamheten (bet.

1995/96:KrU7). Motionerna avslogs.

 Skälen för regeringens förslag: Den nationella kulturen i radio och TV måste

främjas. Sverige är ett litet land med ett litet språkområde. Fiktionsmarknaden

i Sverige domineras i stor utsträckning av angloamerikanska produkter. Det finns

en viss risk för ett ensidigt perspektiv genom övervikten av angloamerikansk

import. Mot bakgrund av den ökade internationaliseringen och det förändrade

medielandskapet är det viktigt att public serviceföretagen tillhandahåller ett

mångsidigt utbud på svenska språket. Public service-företagens ansvar för att

erbjuda program på svenska språket och program med svenska artister är stort.

 Det kan konstateras att andelen svenska program har ökat i Sveriges Television

under senare år. Andelen svensk musik varierar mellan Sveriges Radios fyra

kanaler.

 Regeringen har tidigare denna dag lagt fram ett förslag till ny radio- och TV-

lag. Enligt förslaget skall TV- och ljudradiosändningar som sker med stöd av

tillstånd av regeringen, om det inte finns särskilda skäl mot det, i betydande

omfattning innehålla program på svenska språket, program med svenska artister

och verk av svenska upphovsmän (prop. 1995/96:160).

 I syfte att bevara den nationella kulturens särart och kvalitet i en situation

där det utländska och internationella programutbudet ökar bör public service-

företagen åta sig att sända fler svenska program med hög kvalitet och att

tillvarata den svenska kulturen i dess vidaste bemärkelse. Det är också viktigt

att det sänds program från de nordiska grannländerna i syfte att stärka den

nordiska kulturgemenskapen.

 EG:s direktiv (89/552/EEG) om TV utan gränser har betydelse för den svenska

public service-verksamheten. De regler som har betydelse för Sveriges Television

är i första hand bestämmelserna om andelen europeiska program som innebär att

varje programföretag skall sända minst 50 % europeiska program, sedan nyheter,

sport, tävlingar, reklam och text-TV räknats bort. För närvarande pågår en

översyn av direktivet.

 Sveriges Radio har en viktig kulturpolitisk uppgift att sprida all slags musik

till alla delar av landet och ta ansvar för den svenska musiken inom alla

genrer.

 Några kvantitativa krav bör dock inte ställas på programbolagen. I många

länder regleras andelen inhemsk och utländsk produktion. En sådan kvotering

skulle dock leda till en stel organisation och rentav kunna motverka det avsedda

syftet. I stället bör programbolagen redovisa andelen svensk produktion och

utvecklingen i sin uppföljning av public service-uppdraget och i den offentliga

debatten (se även avsnitt 21).

 Programföretagen skall även fortsättningsvis beakta språkvårdsfrågor i

programverksamheten.

18.1.2 Ökat samarbete med kulturinstitutionerna

 Regeringens förslag: Programföretagen skall öka samarbetet med

 kulturinstitutionerna i syfte att öka antalet utsändningar av

 föreställningar och evenemang.

 Kulturutredningen: Kulturutredningen föreslår att antalet för TV bearbetade

överföringar av musik- och teaterföreställningar bör öka. Kraven kan uttryckas

antingen i termer av medel eller sändningstid. Utredningen anser att det bör

överlåtas på institutionerna och medieföretagen i samverkan att utveckla

formerna för ett ökat samarbete. Man bör avsätta särskilda medel under begränsad

tid inom nuvarande ramar som kan hanteras av Filminstitutet och fördelas till

sådana samarbetsprojekt. Utredningen betonar också betydelsen av samarbete

mellan bl.a. musikinstitutioner och medieföretag för att öka antalet konserter i

radio och TV samt dansföreställningar i TV. Utredningen anser vidare att

Sveriges Radio har ett särskilt ansvar för bredd och kvalitet i sitt musikutbud.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, bl.a. Statens Kulturråd,

Svenska Filminstitutet, Konstnärsnämnden, Danshögskolan, Teatrarnas Riksförbund,

Folkrörelsernas Medieforum, LO, Folkbildningsförbundet, Kungliga Teatern AB,

Kungliga Dramatiska Teatern och Kungl. Musikaliska Akademin, är positiva till

förslaget att antalet för TV bearbetade överföringar av musik- och

teaterföreställningar skall öka.

 Vissa remissinstanser, bl.a. Kungliga Teatern AB, Kungliga Dramatiska Teatern

och Göteborgs Konsert AB, pekar dock på ett antal problem i nuvarande samarbete

med Sveriges Radio och Sveriges Television.

 Kungliga Dramatiska Teatern, Sveriges Television, Riksteatern, Svenska

Teaterförbundet, Folkrörelsernas Medieforum, TCO och Malmö Musik och Teater AB

understryker att överföringar av musik- och teaterföreställningar i TV måste

anpassas till TV-mediets krav.

 Teatercentrum och Svenska Teaterförbundet avvisar förslaget. Hittills gjorda

transmitteringsförsök av scenföreställningar borde stå som avskräckande exempel.

 Folkrörelsernas Medieforum och Folkbildningsförbundet stöder utredningens

förslag om kvantifieringar så att en viss del av medieföretagets medel eller

sändningstid ska avse samverkan med teater- och musikinstitutioner. Sveriges

Television, Sveriges Radio, Sveriges Dramatikerförbund och Teatrarnas

Riksförbund avvisar förslaget om kvantifieringar.

 Svenska Filminstitutet är berett att enligt utredningens förslag administrera

särskilda medel från staten. Sveriges Television, Sveriges Radio och

Folkrörelsernas Medieforum avvisar förslaget att Filminstitutet ska fördela

särskilda projektmedel.

 Statens Kulturråd, Danscentrum, Danshögskolan, Moderna Dansteatern m.fl.

stöder utredningens förslag att antalet dansföreställningar i TV bör öka.

Sveriges Television delar inte utredningens uppfattning att dans skulle vara ett

eftersatt programområde.

 En majoritet av remissinstanserna delar utredningens bedömning att Sveriges

Radio har ett särskilt ansvar för bredd och kvalitet i sitt musikutbud. Vissa av

remissinstanserna anser att det minskade anslaget till public service-kanalerna

(framförallt avseende nedskärningarna för Sveriges Radios P2) får negativa

effekter för musiken.

 Svenska Teaterförbundet och TCO föreslår att ett svenskt TV-institut inrättas

för att utveckla samarbetet mellan institutioner samt utveckla TV-mediet som

egen konstart. Oberoende Filmares Förbund föreslår att en TV-fond bildas där

enskilda producenter kan söka stöd för oberoende produktion.

 Granskningsnämnden betonar att radio och TV är självständiga medier som själva

avgör hur kraven skall uppfyllas.

 Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att en radio och TV i

allmänhetens tjänst lämnar utrymme för gestaltande program, att fristående

kulturarbetare kan medverka i programarbetet och att programmen speglar

kulturlivet i olika delar av landet. I public service-företagens kulturansvar

ingår också att främja det konstnärliga nyskapandet och sträva efter att sprida

konst- och kulturintresset till nya grupper. Radio- och TV-publiken har ett

stort intresse av att ta del av kulturinstitutionernas utbud.

 Public service-företagen bör under nästa avtalsperiod öka samarbetet med

kultur- och musikinstitutioner i hela Sverige. Programbolagen bör öka antalet

samarbetsprojekt, vilket bör kunna leda till att andelen svenska program ökar,

att mångfalden av kulturimpulser ökar och att teater- och musiklivet i olika

delar av landet speglas. Frilansmedverkan och produktionsutläggning är viktigt

från denna synpunkt. Lika viktigt är det att Sveriges Television även i

fortsättningen kan göra åtaganden till stöd för svensk filmproduktion.

 Sveriges Television har i 1993 års filmavtal förbundit sig dels att årligen

erlägga 15 mkr till Filminstitutet, dels att använda minst 15 mkr årligen för

samproduktion, medfinansiering och köp av visningsrätter vad gäller film som

erhållit stöd genom avtalet. Sveriges Televisions insatser vad gäller

samproduktion m.m. uppgick år 1995 till drygt 50 mkr.

 Programföretagen bör samverka med kulturinstitutionerna i alla de situationer

där detta är möjligt och meningsfullt. Samarbetet bör vara frivilligt och

finansieras inom programföretagens ordinarie medelstilldelning.

 Det är dock inte nödvändigt att ställa uttryckliga krav på antalet

samarbetsprojekt. Sveriges Television, Sveriges Radio och Sveriges

Utbildningsradio bör i stället till statsmakterna lämna en tydlig redovisning av

omfattningen av antalet samarbetsprojekt i samband med uppföljningen av public

service-uppdraget.

18.1.3 Frilansmedverkan och fri produktion

 Regeringens förslag: Omfattningen av utomståendes medverkan i

 programproduktionen skall öka i Sveriges Television, Sveriges

 Radio och i Sveriges Utbildningsradio.

 Bakgrund: Enligt nuvarande avtal skall omfattningen av utomståendes medverkan

i programproduktionen i Sveriges Television, Sveriges Radio och Sveriges

Utbildningsradio vara hög och jämn. I och med 1992 års riksdagsbeslut angavs att

det bör ankomma på styrelser och företagsledningar att vidta sådana åtgärder att

syftet med villkoret uppfylls. Det kvoteringsvillkor som tidigare gällt under

avtalsperioden 1986--1992 ansågs därmed inte längre vara nödvändigt.

 I anslagsframställningen från Sveriges Television redovisas kostnader för

utläggningar och samproduktioner m.m. Omfattningen av produktionssamarbetet med

producenter utanför Sveriges Television beräknas för år 1995 uppgå till 80 mkr i

1995 års prisläge.

 Oberoende Filmares Förbund framhåller i en skrivelse att det svenska stödet

till svensk film är svagt och att produktionsvillkoren har försämrats. Förbundet

föreslås att en svensk TV-fond för oberoende TV-produktion inrättas. Svenska

Teaterförbundet anför i sitt kultur- och mediepolitiska program att en film- och

TV-fond bör skapas i syfte att bl.a. öka mångfalden. Svenska

Journalistförbundets frilansdistrikt i Kristianstad anför i skrivelse att

villkoren för frilansmedverkande på Sveriges Radio har försämrats.

 Skäl för regeringens förslag: Den del i public service-uppdraget som gäller

mångfald i verksamheten kan bl.a. översättas i ett krav på att det skall finnas

många produktionskällor. Även public service-företagens kulturpolitiska ansvar

bör innefatta en strävan efter en hög nivå av frilansmedverkan och utläggning av

produktionsuppdrag.

 Det är därför angeläget att användningen av fria producenter i

programproduktionen ökar och att den geografiska spridningen av produktionen av

film- och TV-program ökar.

 I takt med att antalet TV-företag har vuxit har efterfrågan på program från

fristående produktionsföretag ökat. Inom EU är man angelägen om att främja en

oberoende film- och TV-produktion i Europa, inte minst därför att man vill att

det skall skapas en marknad för vidareutnyttjande av programrättigheter.

 EG:s direktiv om TV utan gränser innehåller bl.a. en bestämmelse om att

medlemsländerna på lämpligt sätt skall se till att programbolagen, där så är

praktiskt möjligt, reserverar 10 % av sändningstiden eller 10 % av bolagens

programbudget för europeiska program av fristående producenter, sedan

programkategorierna nyheter, sport, tävlingar, reklam och text-TV räknats bort.

 Sveriges Television har en central ställning när det gäller att som

uppdragsgivare utveckla en bred kompetens och en mångfald av kreativa insatser

inom den fristående produktionsindustrin, bl.a. beroende på storleken av

företagets resurser och kraven på bredd och djup i programverksamheten.

 Andelen utomståendes medverkan i programföretagens programverksamhet har

emellertid sjunkit under senare år. Utläggningar av produktion av TV-program har

minskat till följd av ändrade samarbetsformer mellan Sveriges Television och

utomstående producenter. Däremot har antalet samproduktioner ökat liksom

utnyttjandet av icke fast anställda i Sveriges Televisions egen produktion.

 Övervägande skäl talar för att Sveriges Television successivt bör öka antalet

utläggningar av produktionsuppdrag, samproduktioner och inköp av färdiga program

producerade av filmare m.fl. bosatta i Sverige. Med utläggning avses olika

former av produktionssamarbete med utomstående producenter.

 Omfattningen av utomståendes medverkan i Sveriges Televisions, Sveriges Radios

och Sveriges Utbildningsradios produktion bör öka.

 Några uttryckligt kvoteringsvillkor är inte nödvändigt. Det är dock angeläget

att Sveriges Television och Sveriges Radio i sin uppföljning av public service-

uppdraget lämnar en mer klargörande redovisning.

18.2 Det mångkulturella samhället

 Regeringens förslag: Programföretagen skall tillhandahålla program

 som speglar det mångkulturella Sverige. Det utländska

 programutbudet skall spegla olika kulturkretsar.

 Skälen för regeringens förslag: Sverige är ett mångkulturellt samhälle. Av

Sveriges befolkning har i dag 18 % invandrarbakgrund (födda utomlands eller barn

till åtminstone en utomlands född förälder).

 En radio och TV i allmänhetens tjänst har ett stort ansvar när det gäller

speglingen av vårt alltmer mångkulturella samhälle. I public service-uppdraget

ingår ett uppdrag att öka kunskapen och förståelsen mellan olika

befolkningsgrupper. Sveriges Television, Sveriges Radio och Sveriges

Utbildningsradio har ett särskilt ansvar att förmedla sådan kunskap och

information som kan minska sociala spänningar som kan uppstå ur okunnighet.

 Programföretagen bör därför ges ett särskilt uppdrag inför nästa

tillståndsperiod att spegla det mångkulturella Sverige. Detta bör göras dels med

inriktning på det svenska samhället, dels genom program från andra länder. Det

bör ställas krav på att det utländska programutbudet skall spegla olika

kulturkretsar. Ett värdefullt och varierat utländskt programmaterial bör

presenteras, inklusive program från andra kulturkretsar än den angloamerikanska.

 Public service-verksamheten bör tjäna en process som gör att nya etniska

grupper inlemmas i det svenska samhället och ökar deras förutsättningar att

delta i samhälls- och kulturdebatten. Public service-företagen bör aktivt arbeta

för att etniska minoriteter skall få fler möjligheter att ta del av

programutbudet, men även att rekryteringar av anställda inom företagen avspeglar

det mångkulturella samhället. Det är vidare viktigt att invandrare informeras om

samhälls- och kulturlivet i ursprungsländerna samt att den svenska allmänheten

får kunskap om dessa nya medborgare och deras bakgrund.

 De tre programföretagen bör samarbeta i fråga om ett mångkulturellt utbud och

redovisa sina insatser i samband med uppföljningen av public service-uppdraget.

Samarbetet bör lösas genom överenskommelser mellan företagen.

18.3 Program för barn och ungdom

 Regeringens förslag: Programföretagen skall ägna ökad

 uppmärksamhet åt program för och med barn och ungdomar.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om allmänradion och allmäntelevisionen

bör vara skyldiga att sända program för barn och ungdom (fråga 23).

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissvaren anser att allmänradio och

allmäntelevisionen bör vara skyldiga att sända program för alla grupper och

smakriktningar. Några anser att staten bör ta ett ansvar för att förhindra våld

och pornografi i radio- och TV-utbudet.

 Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion anser att staten bör

ställa krav på att det sänds program för barn och ungdom.

 Kulturutredningen: Utredningen föreslår att staten bör ställa tydliga krav på

att svenska radio- och TV-företag sänder program på tider som passar barnen och

med ett innehåll som bidrar till att vidga deras kulturella erfarenheter och

upplevelser.

 Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som kommenterar

förslaget delar utredningens uppfattning.

 Skälen för regeringens förslag: Radion och televisionen har ett särskilt

ansvar för barn och ungdom. Barn och ungdomar har ofta ett stort intresse för

vad som händer i andra delar av världen och för bakgrunden till det aktuella

skeendet. Det är viktigt att radion och televisionen ser till att nyheter och

information görs tillgängligt på barnens och ungdomarnas egna villkor. Detta

gäller också program om andra frågor som särskilt angår barn och ungdomar. Det

är även angeläget att det finns program för barn och ungdomar som förmedlar

kulturella och konstnärliga upplevelser. Barn och ungdomar bör få tillgång till

information och material från olika kulturer och olika nationella och

internationella källor. Radion och televisionen har också en viktig uppgift att

ta särskild hänsyn till de språkliga behoven hos barn som tillhör en språklig

eller etnisk minoritetsgrupp.

 Public service-företagen bör ägna ökad uppmärksamhet åt programverksamheten

riktad till barn och ungdom under den kommande tillståndsperioden och vid sin

uppföljning av public service-uppdraget redovisa vilka särskilda satsningar som

genomförs för barn och ungdom.

18.4 Hög kvalitet

 Regeringens förslag: Hela programutbudet skall ha hög kvalitet.

 Programföretagens ansvar för kvalitetsuppföljningen skall öka.

 Grönboken: I Grönboken frågas efter om statsmakterna även i fortsättningen bör

ställa kvalitetskrav (fråga 16).

 Remissinstanserna: I en majoritet av remissvaren på Grönboken anges att staten

bör ställa kvalitetskrav på de programföretag som verkar i allmänhetens tjänst.

 Sveriges Radio betonar att företagets radiokanaler tydligt skall bära sitt

eget public service-ansvar och att företaget utvecklar kriterier och metoder för

kvalitetsutveckling. Sveriges Television understryker att det inte räcker med

ett allmänt och odefinierat krav på god kvalitet i en situation där företaget

konkurrerar med kommersiella bolag. Det blir därför en uppgift för Sveriges

Television att peka ut de särskilda kvaliteter som ska uppnås. Utbildningsradion

betonar att staten skall ställa höga kvalitetskrav på allmänradions och

allmäntelevisionens programutbud.

 Bakgrund: I nu gällande avtal betonas att hela programutbudet bör ha hög

kvalitet. Detta övergripande kvalitetsvillkor infördes fr.o.m. år 1993 i syfte

att markera att public service-företagen inte fick göra avkall på kvaliteten i

den konkurrenssituation som var att vänta. I 1992 års proposition betonades att

minskad kvantitet och bibehållen hög kvalitet är att föredra framför oförändrad

kvantitet och minskad kvalitet.

 Granskningsnämnden har i skrivelse begärt ledning till tolkning av begreppen

"hög kvalitet" och "mångfald". Nämnden anser sig för närvarande endast kunna

uttala sig om mångfald.

 Skälen för regeringens förslag: Kvalitetsbegreppet har mer än en dimension. I

kvalitetsbegreppet ingår bl.a. förnyelse, variation, bredd, professionalism och

tillgänglighet.

 Det är angeläget att public service-radions och public service-televisionens

program genomgående håller hög kvalitet. Kvalitet skall i detta sammanhang inte

ses som ett kännetecken för endast vissa genrer. I stället bör programföretagen

eftersträva hög kvalitet i alla program som sänds ut.

 I valet mellan lång och utökad sändningstid eller hög kvalitet bör

programföretagen prioritera det senare.

 En grundläggande målsättning för programverksamheten bör vara att åstadkomma

kvalitetsförbättringar.

 Uppfattningarna om vad som är hög kvalitet varierar både mellan olika

människor och mellan olika programtyper. Över tiden kan synen ändras på vilka

kvalitetsmått som är mest intressanta. Därför är det svårt eller omöjligt att

sätta upp generella normer för vad som skall menas med kvalitet eller hur

kvalitet skall mätas och att i avtalen göra några exakta tolkningar av begreppet

hög kvalitet. Samtidigt är det angeläget att utvecklingen i programföretagens

program kan följas under längre perioder.

 För att frågan om programmens kvalitet inte skall reduceras till att enbart

handla om enskilda människors tycke och smak bör programföretagen kunna använda

olika indikatorer för kvalitet, huvudsakligen sådana som tar sin utgångspunkt i

lyssnarnas och tittarnas upplevelse av programmen. Om t.ex. en stor andel av den

publik som rimligen bör vara intresserad av ett program av en viss typ faktiskt

har sett eller hört programmet, kan det vara en indikator på att programmet har

hög kvalitet. Om publiken uppskattar programmet är givetvis också det en viktig

indikator på kvalitet. Det är dock inte säkert att de olika indikatorerna för

kvalitet pekar i samma riktning.

 En viktig uppgift för programföretagen är att fortlöpande följa upp hur olika

kvalitetsindikatorer utvecklas. Denna uppföljning bör ske öppet, så att

programverksamheten kan behandlas i den allmänna debatten. Kontakten med tittare

och lyssnare blir därför väsentlig.

 Granskningsnämnden kan inte göra renodlade smakbedömningar av enskilda

program. Nämnden bör i stället på eget initiativ övervaka att ett

programföretags utbud i sin helhet uppfyller kravet på hög kvalitet.

18.5 Den demokratiska processen

 Regeringens förslag: Programföretagen skall beakta

 programverksamhetens betydelse för den fria åsiktsbildningen och

 ge utrymme åt en mångfald av åsikter och meningsyttringar.

 Grönboken: I Grönboken frågas om statsmakterna även i fortsättningen bör

ställa krav på allmänradio och allmäntelevision i fråga om opartiskhet,

saklighet och demokratiska värden (fråga 16).

 Remissinstanserna: En majoritet anser att staten måste ställa krav på public

service-företagen när det gäller demokratiska värden.

 Sveriges Television och Utbildningsradion anser att det är en grundläggande

förutsättning att verksamheten som helhet präglas av demokratiska värden.

Sveriges Radio understryker att det i ett ramavtal är viktigt för företagets

trovärdighet och integritet att de demokratiska värdena betonas.

 Skälen för regeringens förslag: En fungerande demokrati kräver upplysta

medborgare som tar del i de samhälleliga processerna. I den allmänna debatten

har många pekat på att t.ex. organisationsväsendets roll har försvagats medan

massmediernas betydelse för information, debatt och kontakt mellan medborgare

och förtroendevalda har ökat i betydelse.

 En radio och TV i allmänhetens tjänst har ett särskilt ansvar för att skapa

förutsättningar för den insikt om och förståelse av samhället samt bidra till

den gemensamma värdebas som en levande demokrati kräver. Programutbudet skall

som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Det skall utformas så att utrymme

ges åt en mångfald av åsikter och meningsriktningar och så att hänsyn tas till

olika förutsättningar hos befolkningen.

 Inom ramen för sin uppgift att svara för radio- och TV-sändningar i

allmänhetens tjänst har radion och televisionen utvecklats till den kanske

viktigaste förmedlaren av nyheter, information och debatt. Genom att hela

befolkningen kan nås av samma budskap samtidigt kan radion och televisionen få

en mycket stor genomslagskraft. Radion och televisionen når inte bara dem som

aktivt söker information utan också personer med begränsade kunskaper och ett

mer ljumt intresse för samhällsfrågor. På så sätt kommer radion och televisionen

i allmänhetens tjänst att erbjuda ett gemensamt rum där frågor som är av vikt

för alla i Sverige kan dryftas.

 I enlighet med förslaget till ny radio- och TV-lag skall tillstånd som

meddelas av regeringen kunna förenas med villkor om opartiskhet och saklighet.

En bestämmelse som föreskriver att programverksamheten som helhet skall präglas

av det demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors

lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet skall finnas i lagen

och gälla för alla typer av TV-sändningar som lagen omfattar samt för de

ljudradiosändningar där regeringen ger tillstånd till sändningarna (prop.

1995/96:160).

 Orden "det demokratiska statsskickets grundidéer" avser beteckningen på en

statsform som bygger på fri åsiktsbildning, allmän och lika rösträtt samt fria

och hemliga val. Uttrycket "alla människors lika värde och den enskilda

människans frihet och värdighet" avser de sidor av demokratibegreppet som

anknyter till bl.a. förhållandet mellan människor, t.ex. fördömande av rasism,

våld och brutalitet samt hävdande av jämställdhet mellan kvinnor och män.

Bestämmelsen anses även innebära en skyldighet att markera ett avståndstagande

från eller att bemöta antidemokratiska uttalanden och att verka för att

rasfördomar bekämpas (jfr prop. 1977/78:91 s. 230).

 I 1978 års proposition (s. 228 ff) berörs vidare utförligt kraven på

opartiskhet och saklighet. Saklighetskravet inrymmer också ett krav på relevans.

Det är viktigt att betona att public service-företagens uppgift är att se till

att väsentliga frågor lyfts fram och diskuteras och att problemen analyseras

från olika håll så att alla relevanta fakta och synpunkter kommer fram. Kravet

på att ämnesval och framställning skall ta sikte på vad som är väsentligt bör

därför kvarstå.

 I detta sammanhang är det viktigt att peka på att formen för presentationen

måste anpassas till publiken för att tillgodose tittar- och lyssnarintresset. Om

programmen utformas så att de redan från början stöter bort alla utom de mest

intresserade är det svårt att nå hela publiken. Det är t.ex. viktigt att

ungdomar får tillgång till program om de samhällsfrågor som särskilt angår dem.

Public service-företagen har ett ansvar för att upprätthålla, utveckla och

fördjupa publikkontakten.

18.6 Olika perspektiv i nyhetsförmedlingen

 Regeringens förslag: Programföretagens nyhetsförmedling och

 samhällsbevakning bör utgå från olika perspektiv, så att

 händelserna inte ensidigt värderas från Stockholms utgångspunkt.

 Skälen för regeringens förslag: Radions och televisionens nyhetsförmedling och

samhällsbevakning har stor betydelse för det svenska samhällets bild av sig

själv och av vad som är viktigt och oviktigt. De frågor som tas upp får ofta

stor uppmärksamhet och en central roll i den allmänna debatten.

 En grundläggande förutsättning för arbetet med nyheter och samhällsfrågor inom

Sveriges Radio och Sveriges Television är att programföretagen inom de ramar som

kravet på opartiskhet och saklighet ställer är fria att välja de nyheter som

skall presenteras och de frågor som skall tas upp. Detta skall givetvis gälla

också under kommande tillståndsperiod.

 Stockholm är landets politiska, administrativa och ekonomiska huvudstad och

många händelser av betydelse och därmed högt nyhetsvärde äger rum där. Det finns

samtidigt stora risker med att låta ett enda synsätt prägla värderingen av vad

som är viktiga nyheter och vilka samhällsfrågor som är värda att behandla.

 Under den kommande avtalsperioden bör programföretagen eftersträva att

nyhetsförmedlingen och samällsbevakningen i ökad utsträckning skall utgå från

olika perspektiv, så att händelserna inte ensidigt värderas utifrån Stockholms

utgångspunkt. Bedömningen av vad som är viktigt och oviktigt skiljer sig åt i

olika delar av landet, och denna skillnad bör också avspeglas i programmen.

18.7 Mediets genomslagskraft

 Regeringens förslag: Programföretagen skall ta hänsyn till mediets

 särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och

 utformning samt tiden för sändning av programmen.

 Kulturutredningen: Utredningen understryker vikten av att programutbudet på

eftermiddagstider tar hänsyn till att barn i hög utsträckning ser på TV utan

sällskap av vuxna.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna stöder förslaget, bl.a.

Statens Kulturråd, Svenska Teaterförbundet, Barnombudsmannen, Svenska Kyrkans

Centralstyrelse, TCO, Folkrörelsernas Medieforum, Folkbildningsförbundet och

Socialstyrelsen. Barnombudsmannen anser att man bör vara särskilt uppmärksam på

de vuxenprogram och annonsering för vuxenprogram som sänds i anslutning till

barnprogrammen.

 Sveriges Television delar utredningens uppfattning att det är viktigt med ett

barnanpassat utbud, men anser dock att det är omöjligt att helt anpassa utbudet

under eftermiddagstid. Några specifika föreskrifter om sändningstider för olika

typer av program inte bör förekomma.

 Skälen för regeringens förslag: Televisionen är för närvarande den helt

dominerande distributionsformen för filmer och andra rörliga bilder. Med

förbättrade kommunikationsmöjligheter har förekomsten av nyhetsbilder från t.ex.

olyckor och krig ökat. Med det växande antalet TV-kanaler har antalet

våldsskildringar totalt sett ökat.

 TV-program får inte förhandsgranskas av någon myndighet. Det är inte heller

möjligt att stänga ute barn under en viss ålder. Ansvaret för vilka filmer och

TV-program som barnen ser måste därför ligga på föräldrarna.

 Radions och televisionens genomslagskraft medför att ett stort ansvar vilar på

public service-företagen. Enligt både FN:s konvention om barns rättigheter och

EG:s TV-direktiv skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att

säkerställa att TV-sändningarna inte innehåller program som barn kan ta skada

av. Den europeiska radiounionen, European Broadcasting Union, har också antagit

riktlinjer för hur medlemsföretagen bör förhålla sig till våldsskildringar.

 Enligt de nuvarande avtalen skall Sveriges Television, Sveriges Radio och

Sveriges Utbildningsradio ta hänsyn till mediets särskilda genomslagskraft när

det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av

programmen. Bakgrunden till bestämmelsen är att sändningarna riktas till hemmen

och till en stor allmän publik, där alla åldrar är företrädda, och att

programmen kan påverka lyssnare och tittare starkt.

 Enligt Granskningsnämndens praxis är kravet på återhållsamhet strängare när

det gäller inslag som sänds före kl. 21.00. Oavsett tidpunkten för sändningen

beaktas vid bedömningen i vilken mån publiken förvarnats om skrämmande scener.

 Enligt förslaget till ny radio- och TV-lag (prop. 1995/96:160) skall den nya

lagen innehålla ett uttryckligt förbud mot att sända TV-program som innehåller

ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller pornografiska

bilder under sådan tid och på sådant sätt att det finns en betydande risk att

barn kan se dem. Förbudet gäller inte om det av särskilda skäl ändå är

försvarligt att sådana program sänds. Som exempel på situationer då det kan vara

försvarligt nämns som ett led i nyhetsförmedling eller i samband med en debatt

om våld eller pornografi. I den föreslagna lagbestämmelsen talas om barn utan

angivande av ålder. Regeringen föreslår i stället att det överlämnas till

rättstillämpningen att efter en sammanvägd bedömning av bl.a. tittarnas ålder,

programmens art samt i vilket sammanhang och under vilken tid programmen sänts

avgöra om bestämmelsen har överträtts.

 Den föreslagna lagbestämmelsen omfattar endast våldsskildringar och

pornografi. Ett villkor om att programföretagen skall ta hänsyn till mediets

särskilda genomslagskraft behövs även i fortsättningen eftersom ett sådant

villkor har större räckvidd och gäller även annat än våldsskildringar och

pornografi. Det är bl.a. angeläget att Sveriges Television ägnar stor

uppmärksamhet åt sättet att presentera våld i nyhetsprogram och andra program

som informerar publiken om det faktiska våld som förekommer.

 Det är angeläget att Sveriges Television vid sin uppföljning av public

service-uppdraget lämnar en klargörande redovisning av vilka åtgärder som

vidtagits med anledning av tillståndsvillkoret om mediets särskilda

genomslagskraft.

18.8 Verksamhet på invandrar- och minoritetsspråk

 Regeringens förslag: Programföretagen skall även fortsättningsvis

 vara skyldiga att beakta språkliga och etniska minoriteters behov.

 Samiska, finska och tornedalsfinska skall inta en särställning.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om allmänradion och allmäntelevisionen

även i fortsättningen bör vidta särskilda åtgärder för personer som inte förstår

svenska samt om allmänradion och allmäntelevisionen även i fortsättningen bör

sända program som är särskilt avsedda för personer som tillhör språkliga eller

etniska minoriteter (frågorna 9, 21 och 22).

 Remissinstanserna: Flertalet anser att public service-företagen bör vidta

särskilda åtgärder och sända program särskilt avsedda för personer som tillhör

språkliga eller etniska minoriteter.

 Sveriges Television betonar att kvotmässiga preciseringar bör undvikas vad

gäller program på invandrar- och minoritetsspråk. Företaget måste själv få

besluta om arten och omfattningen av åtgärder som ska vidtas med beaktande av

den tekniska utvecklingen och den allmänna tillgången på medel. Sveriges Radio

eftersträvar ökad flexibilitet för att kunna anpassa minoritetsspråkutbudet till

förändringar i olika gruppers integrationsbehov. Utbildningsradion understryker

att särskild vikt skall läggas vid ett programutbud inom det mångkulturella

området samt i fråga om språkliga minoriteter.

 Bakgrund: Enligt nuvarande avtal skall programföretagen ta särskild hänsyn

till språkliga och etniska minoriteter. De tre programföretagen skall i enlighet

med 1992 års riksdagsbeslut fördela ansvaret för insatser för program på

invandrar- och minoritetsspråk genom frivilliga överenskommelser mellan sig.

Enligt 1995 års överenskommelse skall programmen informera om utvecklingen i det

svenska samhället, spegla kulturlivet i Sverige och informera om samhälls- och

kulturliv i ursprungsländerna. Under 1995 skall verksamheten omfatta 14

språkgrupper.

 Sveriges Televisions samlade sändningstid på minoritetsspråk har minskat från

343 timmar år 1994 till 254 timmar år 1995. Sveriges Radios samlade sändningstid

på minoritetsspråk beräknas 1995 omfatta 5 200 timmar, inkl. reprissändningar,

varav på finska lokalt ca 3 700 timmar. Sveriges Radios styrelse har i januari

1996 beslutat om att starta en digital rikstäckande radiokanal som skall vända

sig till finnar, tornedalsfinnar och finlandssvenskar.

 Svenska Tornedalingars Riksförbund, Sveriges Radios Tornedalsfinska redaktion

och Kommunstyrelsen i Övertorneå kommun protesterar i skrivelser mot Sveriges

Radios planer på att överföra de tornedalsfinska sändningarna till den nya

digitala finskspråkiga radiokanalen.

 Med anledning av skrivelserna anför Sveriges Radio i en skrivelse att det

måste övervägas hur länge den finska publiken måste erbjudas parallell service i

de analoga kanalerna och den nya digitala kanalen.

 I regeringens skrivelse 1994/95:1 om finska språkets ställning i Sverige

redovisades regeringens syn på hur det finska språkets särställning i det

svenska samhället skall slås fast och beaktas på olika nivåer och områden (bet.

1994/95:UbU4, rskr. 1994/95:83). I samband med behandlingen av skrivelsen utgick

utbildningsutskottet från att regeringen kommer att bevaka de finskspråkiga

intressena då nya avtal skall slutas på radio- och TV-området. Riksdagen avslog

motioner bl.a. om att regeringen vid utformandet av ett nytt avtal mellan staten

och Sveriges Radio bör ålägga radioföretaget att införa en finskspråkig

fullservicekanal.

 I samband med behandlingen av en motion väckt under allmänna motionstiden 1993

där det föreslogs att Sveriges Radios sändningar på tornedalsfinska skulle öka,

erinrade kulturutskottet om programföretagens självständighet och konstaterade

att det ankommer på Sveriges Radio att -- med utgångspunkt i avtalet med staten

-- ta särskild hänsyn till språkliga och etniska minoriteter (bet.

1993/94:KrU6). Motionen avslogs.

 Skälen för regeringens förslag: Public service-företagen har ett stort ansvar

när det gäller programservice på invandrar- och minoritetsspråk.

 Den service på invandrar- och minoritetsspråk som Sveriges Television,

Sveriges Radio och Sveriges Utbildningsradio för närvarande tillhandahåller är

av betydande omfattning. Mot bakgrund av företagens utökade uppdrag i fråga om

speglingen av det mångkulturella samhället bör de totala resurserna för

verksamheten på invandrar- och minoritetsspråk vara minst lika stora som under

verksamhetsåret 1996. Nya tekniska förutsättningar bör möjliggöra förbättrade

och utökade sändningar på invandrar- och minoritetsspråk.

 Regeringen anser -- i likhet med tidigare uttalanden från regering och riksdag

-- att det finns särskilda skäl som motiverar programservice på samiska i större

utsträckning än vad som motiveras av samernas antal.

 Av de språkliga minoriteterna intar även den finskspråkiga gruppen en

särställning. Deras rätt till programservice i public service-företagens

sändningar måste anses ha en delvis annan karaktär än övriga grupper med hänsyn

till såväl de historiska banden mellan Sverige och Finland som den finskspråkiga

gruppens storlek.

 Den tornedalsfinska befolkningen i norra Sverige anses historiskt sett

representera den ursprungliga inhemska befolkningen. Tornedalsbefolkningens

identitetskänsla hänger i hög grad samman med såväl det egna språket och dess

utveckling som med den egna kulturen i övrigt. Även den tornedalsfinska gruppen

intar därför en särställning. Den tornedalska kulturen bör även fortsättningsvis

återspeglas i det regionala programutbudet.

 Programföretagen bör ta hänsyn till att olika språkgruppers behov kan

förändras med tiden. Därför är det viktigt att programföretagen utvecklar former

för publikkontakter med just invandrar- och minoritetsspråksgrupperna.

 De tre programföretagen bör även fortsättningsvis lösa samarbetet i fråga om

invandrar- och minoritetsspråk genom överenskommelser mellan sig.

 Programbolagen bör särskilt redovisa förändringar i produktionen av

sameprogram och program på finska och tornedalsfinska.

18.9 Program för funktionshindrade

 Regeringens förslag: Programföretagen skall även fortsättningsvis

 vara skyldiga att beakta funktionshindrades behov.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om allmänradion och allmäntelevisionen

även i fortsättningen bör vidta särskilda åtgärder för personer med

funktionshinder samt om de även i fortsättningen bör sända program som är

särskilt avsedda för personer med funktionshinder (frågorna 8, 21 och 22).

 Remissinstanserna: Flertalet anser att public service-företagen bör vidta

särskilda åtgärder och sända program särskilt avsedda för personer med

funktionshinder.

 Sveriges Television anser att radio- och TV-företagen i allmänhetens tjänst

bör svara för att det även i fortsättningen sänds program för personer med

funktionshinder samt att de kan ta del av de vanliga programmen. Företagen måste

själva få bestämma art och omfattning av åtgärderna. Sveriges Radio kommer att

göra riktade insatser för att öka programmens tillgänglighet för målgruppen.

Utbildningsradion betonar att utbildningsprogram för funktionshindrade är en

viktig och naturlig del av Utbildningsradions public service-uppdrag.

 Kulturutredningens förslag: Utredningen föreslår att krav på

handikappanpassning bör slås fast för samtliga marksändande TV-företag.

Omfattningen av textning av svenska program bör preciseras och reglerade

överenskommelser bör följas upp. Insatserna för att utveckla omvandling av text-

TV till syntetiskt tal bör intensifieras. Utvecklingsarbetet inom ramen för de

resurser som avdelats för IT-ändamål inom de nya forskningsstiftelserna bör

utnyttjas. Utredningen föreslår också att textning av svensk film bör vara

tillgänglig redan vid biografvisning.

 Remissinstanserna: Hörselskadades Riksförbund, Sveriges Dövas Riksförbund,

Synskadades Riksförbund och Handikappombudsmannen är angelägna om en större

handikappanpassning i radio och TV. Folkrörelsernas Medieforum,

Handikappförbundens Samarbetsorgan m.fl. anser att företagens insatser på detta

område bör redovisas i public service-boksluten.

 Sveriges Television anser inte att kraven på insatser för funktionshindrade

bör regleras i avtalet. Kvotmässiga preciseringar bör undvikas. Däremot avser

Sveriges Television tydligt i det s.k. public service-bokslutet redovisa de

insatser som görs.

 Vad gäller utredningens förslag om insatser för utveckling av syntetiskt tal

pekar Synskadades Riksförbund och Sveriges Television på möjligheterna att

utnyttja ett annat system, Audetel, för överföring av talad information i TV

avsedd för synskadade. Sveriges Television menar att syntetiskt tal ännu inte

har den kvalitet som är önskvärd och dessutom är för kostsamt.

 Hörselskadades Riksförbund och Handikappförbundens Samarbetsorgan stöder

utredningens förslag om textning av svensk film vid biografvisning. Sveriges

Television avvisar förslaget med hänvisning till att det bygger på ett

missförstånd om var ansvaret ligger för versionering av biograffilm.

 Bakgrund: I nuvarande avtal mellan staten och programföretagen finns angivet

en särskild skyldighet att ta hänsyn till olika grupper av funktionshindrade. I

enlighet med 1992 års riksdagsbeslut fördelar de tre programföretagen ansvaret

vad gäller program om och för funktionshindrade genom överenskommelser mellan

sig. Enligt dessa överenskommelser skall programbolagen bl.a. inom ordinarie

utbud belysa frågor för funktionshindrade, producera program för särskilda

grupper av funktionshindrade samt genom särskilda insatser förbättra

tillgängligheten till programutbudet för olika grupper av funktionshindrade.

 Statens Handikappråd och olika organisationer för funktionshindrade har i

skrivelser samt i remissvaren på Grönboken och på Kulturutredningen uttryckt

önskemål om tydligare krav på anpassning till funktionshindrade i verksamheten

inför den nya avtalsperioden. De krav som framförts går sammanfattningsvis ut på

att programmen i större utsträckning än nu skall göras tillgängliga för personer

med funktionshinder. Organisationerna önskar också fler program om

funktionshindrades situation.

 I anslagsframställningarna och remissvaren redovisas bl.a. att ca 50 % av

Sveriges Televisions sändningar är tillgängliga för de döva och hörselskadade

tittarna. Sveriges Television har en omfattande text-TV-verksamhet med bl.a.

textning av 21 timmar svenska program per vecka, vilket är nära en fördubbling

jämfört med år 1990. En fem-minuters nyhetssändning på teckenspråk sänds måndag-

fredag året om. En ny teknik har prövats för att ge synskadade möjlighet att

följa utländska program genom att textningen görs tillgänglig som syntetiskt

tal. Sveriges Television har dock kommit fram till att tekniken inte är

ändamålsenlig och kommer att pröva ett annat system, Audetel, som innebär att

bilderna i rutan kan syntolkas och/eller att programmets textning kan läsas upp.

Sveriges Radio startade under 1994 ett nyhetsprogram på lätt svenska måndag-

fredag. Sveriges Radio avser att förbättra möjligheterna för hörselskadade genom

att satsa på dels den nya digitala tekniken för att eliminera brus och

störningar, dels RDS-funktionen för att åstadkomma hörbarhetsförbättringar.

Utbildningsradions program för funktionshindrade utgörs till största delen av

TV-program på teckenspråk.

 Skälen för regeringens förslag: Med public service-uppdraget följer ett stort

ansvar för att funktionshindrades intressen tillgodoses.

 Sverige har i och med anslutning till FN:s standardregler om att tillförsäkra

människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet förbundit sig att

uppmuntra medierna att göra sina tjänster tillgängliga.

 Ett grundläggande mål för public service-företagen bör vara att göra de

ordinarie programmen tillgängliga för de funktionshindrade. Personer med

funktionshinder bör ges goda möjligheter att ta del av nyheter, information och

underhållning via TV och radio. Dessutom bör program produceras för speciella

målgrupper.

 Programbolagen bör under den kommande tillståndsperioden successivt öka

tillgängligheten för funktionshindrade genom att utnyttja befintlig och ny

teknik.

 Med hänsyn till svårigheterna att förutse vilken teknik som kommer att bli

mest ändamålsenlig bör staten dock inte rikta detaljerade krav i fråga om

programbolagens utveckling av ny teknik för anpassning till funktionshindrade.

 Utvecklingsarbete bör ske inom ramen för programbolagens medelstilldelning.

Nuvarande ordning bör bestå där de tre programföretagen fördelar ansvaret vad

gäller program för funktionshindrade genom överenskommelser mellan sig. Genom en

frivillig samordning kan de skilda förutsättningarna för radio och TV även

fortsättningsvis tas till vara på bästa sätt. De totala resurserna för detta

ändamål bör vara minst oförändrade i jämförelse med vad som gäller för

verksamhetsåret 1996. I takt med att de tekniska förutsättningarna förbättras

bör därmed verksamheten för funktionshindrade utökas.

 De åtgärder som vidtas, inklusive ekonomiska insatser, bör tydligt redovisas i

såväl anslagsframställningar som i den årliga uppföljningen av public service-

uppdraget.

 Vad gäller Kulturutredningens förslag om textning av svenska filmer i samband

med biografvisning kan konstateras att ansvaret för textning av biograffilm

ligger på filmens distributör och inte dess producent. Frågan om särskilda

textade filmkopior för biografvisning för hörselskadade behandlas av regeringen

i annat sammanhang.

18.10 Särskilda riktlinjer för Sveriges Utbildningsradio

 Regeringens förslag: Sveriges Utbildningsradios uppdrag skall i

 princip vara oförändrat under tillståndsperioden.

 Grönboken: I Grönboken frågas om allmänradion och allmäntelevisionen bör vara

skyldiga att sända utbildnings-, undervisnings- och folkbildningsprogram

(frågorna 11 och 23).

 Remissinstanserna: Flertalet anser att public service-företagen bör sända

utbildningsprogram och folkbildande program.

 Bakgrund: Utbildningsradion understryker i sin anslagsframställning för år

1997 och sitt remissvar på Grönboken att UR bör utgöra en del av public service-

verksamheten. Basen i UR:s uppdrag skall vara att inom ramen för public service

erbjuda utbildningsprogram för förskola, ungdomsskola, högskola och annan

vuxenutbildning samt för den fria och frivilliga folkbildningen. UR vill kunna

ingå i olika konsortier med syfte att producera utbildning i nya former. UR vill

även kunna sända sina program i andra kanaler, i nya digitala kanaler och över

satellit samt själv kunna välja distributionsform.

 Skälen för regeringens förslag: Resultatet av utredningen om distansmetoder

inom utbildningen (U 1995:7) får betydelse för vilken roll Sveriges

Utbildningsradio skall spela i framtiden (se vidare avsnitt 19). Därför bör

tillståndstiden begränsas till två år, så att ett ställningstagande till de

framtida villkoren för Sveriges Utbildningsradio kan ske samtidigt med

behandlingen av förslaget från utredningen.

 Programföretaget skall under tillståndsperioden 1997-1999 producera

utbildningsprogram i första hand för sändning via marksändare. Verksamheten

skall liksom tidigare inriktas på de fyra utbildningsområdena förskola,

ungdomsskola, högskola och vuxenutbildning. Inom samtliga utbildningsområden bör

stöd och stimulans ges till grupper med olika funktionshinder och till etniska

och språkliga minoriteter. I likhet med nu bör barnprogram också produceras.

Sveriges Utbildningsradios förlagsverksamhet bör bedrivas enligt

företagsekonomiska principer.

 Regeringen förutsätter att Sveriges Utbildningsradios program bereds plats i

Sveriges Televisions och Sveriges Radios kanaler och att Sveriges

Utbildningsradio liksom i dag genom avtal ges egna sändningstider. Eventuell

oenighet vid fördelning och placering av sändningstid bör även fortsättnings-vis

lösas genom två skiljenämnder (jämför prop. 1991/92:140, s. 53 och 74).

 I likhet med vad som nu gäller bör det finnas möjligheter för användarna att

framföra synpunkter och önskemål på Utbildningsradions verksamhet. Detta

inflytande bör ske mot bakgrund av Utbildningsradions publicistiskt oberoende

ställning.

 Finansieringen genom medelstilldelning från rundradiokontot bör i likhet med

vad som nu gäller kunna kombineras med att staten även ställer särskilda medel

till Utbildningsradions förfogande för programverksamhet i samband med särskilt

angelägen fortbildning av skolans personal (jämför prop. 1987/88:125 bil. 5,

bet. 1987/88:KrU23, rskr 287).

19 Tillståndsperiodens längd

 Regeringens förslag: Tillståndet för Sveriges Television och

 Sveriges Radio skall omfatta perioden den 1 januari 1997 -- den 31

 december 2001. Tillståndet för Sveriges Utbildningsradio skall

 omfatta perioden den 1 januari 1997 -- den 31 december 1998.

 Grönboken: I Grönboken frågas efter hur lång tillståndstiden bör vara (fråga

34).

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser anser att tillståndsperioden bör

vara längre än dagens fyra år. Många föreslår t.ex. 10 år men med en avstämning

efter ca 4 år. Några enstaka remissinstanser föreslår sex år. Många

remissinstanser argumenterar att en längre tillståndsperiod skulle ge bättre

möjligheter till framförhållning och större oberoende för programbolagen.

 Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion anser att

tillståndstiden bör utsträckas till 10 år.

 Bakgrund: Enligt 5 § radiolagen gäller ett tillstånd att här i landet sända

radioprogram i rundradiosändning för viss tid. Nuvarande avtal med SVT, SR och

UR trädde i kraft den 1 januari 1993 och gäller t.o.m. den 31 december 1996.

 Enligt förslaget till ny radio- och TV-lag (prop. 1995/96:160) skall de regler

som skall gälla för innehållet i alla slags sändningar, oavsett sändningsform,

framgå av radio- och TV-lagen. Till sändningar för vilka regeringen meddelar

tillstånd skall kunna knytas villkor av olika slag. Villkoren skall ersätta

nuvarande ordning med avtal mellan staten och programföretagen. Villkor som rör

tillståndets innehåll, innebörd och bestånd skall enligt förslaget framgå direkt

av bestämmelser i lagen. Den föreslagna radio- och TV-lagen innehåller en

uttömmande uppräkning av olika villkor för sändningstillståndet som regeringen

skall få ställa. Därutöver får regeringen ställa villkor på programföretag som

finansierar sin verksamhet med offentliga medel. Dessa villkor får då endast

vara knutna till rätten att få anslag och inte till sändningstillståndet. Sådana

villkor skall normalt gälla för ett visst budgetår.

 Tillstånd som meddelas av regeringen skall även i fortsättningen gälla för en

viss tid. De förändringar som föreslås är att det införs bestämmelser om rätt

till förlängning och uppsägning av tillståndet. Om tillståndsperioden är minst

fyra år skall enligt förslaget tillståndet förlängas på oförändrade villkor

under ytterligare fyra år om tillståndshavaren önskar det och regeringen inte

senast två år före tillståndstidens utgång meddelat att tillståndet inte kommer

att förlängas eller att regeringen önskar förändra villkoren.

 Den nya radio- och TV-lagen skall träda i kraft den 1 december 1996 under

förutsättning att den godkänns av riksdagen. De sändningstillstånd som skall

meddelas Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion är tänkta att

gälla från den 1 januari 1997. Lagens bestämmelser om sändningstillstånd och

därtill knutna villkor skall därför tillämpas på de nya tillstånden med

programföretagen.

 Skälen för regeringens förslag: Olika förhållanden bör beaktas vid valet av en

lämplig tillståndstid. Stora förändringar på teknikens område under de närmaste

åren medför svårigheter att förutsäga behovet av regler och styrning av

programföretagen. Fördelen med en kort tillståndstid är att staten snabbare har

möjlighet att ändra villkoren t.ex. på grund av tekniska förändringar. Om en

kort tillståndstid väljs för public service-tillstånden skulle tillstånden

dessutom upphöra att gälla i nära anslutning till att lokalradiotillstånden

löper ut, vilket skulle underlätta en samlad prövning av ljudradiopolitiken

inför 2000-talet.

 Å andra sidan finns det från programbolagens sida ett önskemål om en lång

tillståndstid. För dem är det en fördel med en lång tillståndstid mot bakgrund

av de stora tekniska förändringar som kan komma att inträffa de närmaste åren

med stora investeringskostnader för bolagen. För distributionsföretagen

försvårar en kort tillståndstid den praktiska och ekonomiska planeringen av

investeringar i och tillhandahållandet av sändarkapacitet åt programföretagen.

 Mycket tyder på att de framtida förändringarna på det tekniska området kommer

att starkt påverka utvecklingen av ljudradio och television framöver.

Övervägande skäl talar därför för en relativ kort tillståndstid. En

tillståndstid på fem år förefaller lämplig för Sveriges Television och Sveriges

Radio.

 För Sveriges Utbildningsradio påverkas bedömningen av att frågan om

distansmetoder inom utbildningen är under utredning. En särskild utredare (U

1995:7) har till uppgift att föreslå åtgärder som kan främja användningen av

distansmetoder inom främst vuxenutbildningen och högskolan. Utredaren skall

föreslå en strategi som långsiktigt främjar utvecklingen i hela landet av de

möjigheter till distansutbildning som den moderna informationstekniken erbjuder.

Han skall vidare analysera hur radio och TV kan utnyttjas i utbildningens och

bildningens tjänst. Regeringen har denna dag beslutat om tillläggsdirektiv till

utredaren (dir. 1996:17). Enligt tilläggsdirektivet skall utredaren lägga fram

förslag om vilken roll Sveriges Utbildningsradio skall spela inom utbildnings-

och folkbildningsområdet. Uppdraget skall redovisas före utgången av oktober

1997.

 Resultatet av utredningen kommer att få betydelse för vilken roll Sveriges

Utbildningsradio skall spela i framtiden. Därför bör tillståndstiden begränsas

till två år, så att ett ställningstagande till de framtida villkoren för

Sveriges Utbildningsradio kan ske samtidigt med behandlingen av övriga förslag

från utredningen.

20 Ägarskap

 Regeringens förslag: De tre förvaltningsstiftelserna skall upphöra

 och de tre programbolagen skall ägas av en nybildad stiftelse.

 Bakgrund: Riksdagen beslutade våren 1993 att de tre programbolagen skall ägas

av varsin stiftelse (prop. 1992/93:236, bet. 1992/93:KrU28, rskr. 1992/93:377).

Genom att inrätta de tre förvaltningsstiftelserna ville statsmakterna åstadkomma

tydliga spelregler för relationerna mellan staten och public service-företagen.

Stiftelsernas främsta funktion är därför att främja självständigheten hos

programbolagen genom att äga och förvalta aktierna i programbolagen samt att

utöva de befogenheter som är förknippade med detta.

 De tre förvaltningsstiftelsernas styrelser har av förenklingsskäl en identisk

styrelsesammansättning (se prop. 1992/93:236 s. 15). Stiftelsestyrelserna skall

bl.a. ta ställning till programbolagens årsredovisningar, besluta om

ansvarsfrihet i programbolagen och utse styrelseledamöter i programbolagen.

Skälet till att tre stiftelser bildades i stället för en, som skulle äga

aktierna i samtliga tre public service-företag, var en önskan att undvika att

det gamla koncernförhållandet skulle återupprättas (se prop. 1992/93:236 s. 12).

 Skälen för regeringens förslag: Det har visat sig att den nuvarande lösningen

med tre stiftelser som har identiska styrelser är mindre ändamålsenlig.

Regeringen anser att det är mer rationellt med en stiftelse eftersom

stiftelserna ändå har samma övergripande mål.

 Regeringen föreslår därför att de tre stiftelserna upphör och att en ny

stiftelse bildas. Följande rättsliga förutsättningar gäller för en sådan

ombildning.

 Enligt stiftelseförordnandena får föreskrifterna om stiftelsernas ändamål

ändras eller upphävas endast om riksdagen beslutat att det bolag som anges i

föreskrifterna inte längre skall bedriva rundradiosändningar av radio- och

televisionsprogram i allmänhetens tjänst eller det annars finns sådana skäl som

avses i permutationslagen eller motsvarande bestämmelser.

 Enligt permutationslagen (1972:205) och stiftelselagen (1994:1220) som trädde

i kraft den 1 januari 1996 får föreskrifter i ett stiftelseförordnande änd-ras

eller upphävas om de på grund av ändrade förhållanden inte längre kan följas

eller har blivit uppenbart onyttiga eller uppenbart stridande mot stifta-rens

avsikter eller om det finns andra särskilda skäl. Till skillnad från permu-

tationslagen gäller stiftelselagens permutationsbestämmelser även för statliga

stiftelser och stiftelser som enskilda bildat tillsammans med staten. Bestäm-

melserna i stiftelselagen om ändring av föreskrifter i ett stiftelseförordnande

skall dock tillämpas först från och med den 1 januari 1997 på bl.a. stiftelser

som har bildats av eller tillsammans med staten. Varken permutationslagens eller

stiftelselagens regler är därmed tillämpliga i detta fall. Detta utesluter dock

inte möjligheterna till permutation, men den får då ske med stöd av allmänna,

icke lagreglerade principer. Det torde inte vara möjligt för en stiftare att med

stöd av stiftelseförordnande begränsa möjligheterna till permutation enligt

dessa principer.

 Möjligheten att genomföra permutation anses vara mer vidsträckt för stiftelser

som bildats av allmänna medel än för stiftelser som har bildats av enskilda

personer.

 Regeringen har erfarit att de tre stiftelsestyrelserna, som är identiska till

sin sammansättning, avser att ansöka om permutation av innebörd att de tre

stiftelserna skall upphöra. Det är regeringen som skall besluta om permutation i

sådana fall.

 Regeringen anser att de ovan redovisade skälen bör vara tillräckliga för att

besluta om permutation av de tre stiftelserna. En ny stiftelse bör därefter

bildas av staten med uppgift att förvalta de tre programbolagen. Tillgångarna

från de tre stiftelserna tillförs den nya stiftelsen.

 I stiftelselagen finns föreskrifter som gör att en stiftelse kan bli

moderstiftelse i en koncern (1 kap. 5 §). Om en stiftelse har mer än hälften av

rösterna för samtliga aktier eller andelar i en juridisk person, så är

stiftelsen moderstiftelse och den juridiska personen dotterföretag.

Moderstiftelse och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. Det innebär att

de tre förvaltningsstiftelserna och respektive programbolag för närvarande utgör

tre koncerner. I stiftelseförordnandena anges att varje stiftelse skall upprätta

en årsredovisning där bl.a. koncernresultaträkning och koncernbalansräkning

skall ingå. Regeringens förslag innebär att den nya stiftelsen blir

moderstiftelse och programbolagen blir dotterföretag i den nya koncernen. Den

nya stiftelsen skall därför upprätta en koncernredovisning (3 kap. 7 §

stiftelselagen). Att ett koncernförhållande föreligger innebär inga nackdelar.

Programbolagen är självständiga gentemot moderstiftelsen och medelstilldelningen

sker som tidigare direkt till de tre programbolagen.

 Enligt regeringens uppfattning bör de riktlinjer som lades fast för

stiftelsernas ändamål, styrelsesammansättning m.m. genom 1993 års riksdagsbeslut

gälla oförändrade för den nya moderstiftelsen. Även principerna för utseendet av

programbolagens styrelser bör gälla oförändrade i enlighet med 1993 års

riksdagsbeslut.

21 Uppföljning och utvärdering

 Regeringens förslag: Programföretagen skall årligen följa upp och

 rapportera hur public service-uppdraget uppfyllts. Uppföljningsrapporten

 bör ges in till Granskningsnämnden för radio och TV.

 Kulturutredningens förslag: Utredningen föreslår att de avgiftsfinansierade

radio- och TV-företagen ges i uppdrag att upprätta public service-bokslut.

Utredningen föreslår vidare att det utses en myndighet inom kultur- och

medieområdet med uppgift att bl.a. följa vad som händer på massmedieområdet

inklusive att följa upp de så kallade public service-boksluten.

 Remissinstanserna: Förslaget stöds av bl.a. Sveriges Television, Sveriges

Radio, Statens Kulturråd, Danshögskolan, Folkbildningsförbundet,

Riksrevisionsverket, Svenska Musikerförbundet, Folkrörelsernas Medieforum,

Göteborgs universitet och Svenska Journalistförbundet.

 En majoritet av remissinstanserna, bl.a. Sveriges Television, Sveriges Radio,

Granskningsnämnden, Radio- och TV-verket, och Göteborgs universitet anser att

den fortlöpande granskningen av radio- och TV-verksamheten även fortsättningsvis

bör vara samlad hos Granskningsnämnden. Sveriges Radio anser att den utförliga

redogörelse som redan nu årligen avlämnas i praktiken är ett s.k. public

service-bokslut. Granskningsnämnden framhåller att det föreslagna public

service-bokslutet inte kan ersätta den granskning som nämnden har i uppdrag att

genomföra. Uppdrag att mäta och bedöma kvalitet under kommande avtalsperiod bör

inte lämnas till någon annan än Granskningsnämnden. Nämnden anser inte att det

är nödvändigt med särskilda föreskrifter för utvärderingen av public service-

boksluten.

 Kulturrådet ansluter sig till utredningens förslag. Kulturrådet bör få

uppgiften att som sektorsmyndighet inom kulturområdet följa och utvärdera

utvecklingen på radio- och TV-området samt i nya medier.

 Bakgrund: Regering och riksdag anger allmänna förutsättningar för

programbolagen i nuvarande avtal och lagar. Riksdagen beslutar årligen om

bolagens medelstilldelning och TV-avgiftens storlek. Genom regeringsbeslut anges

hur redovisning av de anvisade medlen skall ske. Redovisningen har hittills

utöver i aktiebolagens årsredovisningar skett i företagens årliga

anslagsframställningar. Styrelserna och företagsledningarna tillser att de

uppgifter som enligt tillståndsvillkoren åligger företagen verkställs, och att

detta sker med god hushållning. De programansvariga ansvarar för de enskilda

programmen. Granskningsnämnden för radio och TV övervakar genom granskning i

efterhand att lagbestämmelser och tillståndsvillkor om programinnehållet

efterlevs.

 Förvaltningsstiftelsernas styrelser och statsmakterna är beroende av en väl

fungerande revision som granskar om verksamheterna bedrivs effektivt och om

ledningens kontroll är tillfredsställande, liksom att återrapporteringen är

rättvisande. Från och med år 1994 granskar en av Riksrevisionsverket (RRV)

utsedd revisor Sveriges Televisions förvaltning av rundradiomedlen. Den av RRV

utsedde revisorn granskar också sedan den 1 januari 1995

förvaltningsstiftelserna och sedan 1995 års ordinarie bolagsstämmor även de tre

programbolagen inklusive dotterbolag.

 Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (ESO) har tagit initiativ till

en studie, Kostnader, produktivitet och måluppfyllelse inom Sveriges Television

AB (Ds 1995:31). Studien visar bl.a. på svårigheterna att mäta och bedöma om

Sveriges Television levt upp till avtalet med staten.

 Granskningsnämnden för radio och television anför i en skrivelse att de

kommande avtalen tydligt bör ange vad som skall mätas och kontrolleras och vad

som mera har karaktär av programförklaring. Nämnden ifrågasätter om nämnden

skall granska hur många kanaler programföretagen sänder i och hur

programföretaget använder sina resurser.

 Skälen för regeringens förslag: Programbolagen kan till skillnad från

vinstdrivande aktiebolag inte ha avkastningskrav som övergripande målsättning.

Staten formulerar i stället mål för verksamheten i tillståndsvillkoren och

beslutar om anslag. Målen bör även fortsättningsvis vara på en relativt allmän

nivå och vara både kvantitativa och kvalitativa. Målen bör även innefatta krav

på effektiv hushållning med resurser, bolagens produktivitet och

programverksamhetens kvalitet.

 Företagsledningarna ansvarar för att verksamheten planeras, genomförs och

utvecklas i enlighet med de fastlagda tillståndsvillkoren. I detta ansvar ligger

också att ha den uppsättning av system och rutiner som behövs för löpande

uppföljning och rapportering liksom för den externa återrapporteringen vad

gäller uppfyllelsen av de övergripande målen för verksamheten.

 Programföretagen fastställer redan idag mätmetoder och resultatmått för att

följa upp verksamheten och redovisa resultat. Med resultatmått avses

kvantitativa och kvalitativa mått, i ord och siffror, som visar vad som

presterats under en viss tidsperiod och som ger utgångspunkter för jämförelser,

uppföljning och förändring.

 Det bör ankomma på programföretagen att ta fram konkreta uppföljningsbara

resultatmått baserade på regeringens tillstånds- och anslagsvillkor.

Resultatmåtten bör utformas så att de ger relevant information om public

service-uppdraget och förmedlar viktiga erfarenheter av verksamheten.

Redovisningen bör avse volym, kostnader och intäkter samt nyckeltal som visar

effektivitet och produktivitet. Dessutom är det viktigt programföretagen

utvecklar bra indikatorer på kvalitet, som bl.a. beskriver hur publiken upplever

programmen. Resultatmåtten måste naturligtvis även vara relevanta för den

interna målstyrningen. Över tiden kan synen ändras på vilka resultat som är mest

intressanta och vilka mått som bäst beskriver verksamhetens utveckling. Därför

måste resultatmåtten kunna ändras över tiden. Samtidigt är det angeläget med en

viss stadga som gör det möjligt att följa utvecklingen på längre sikt.

 I detta arbete bör också fastställas vilka programkategorier som verksamheten

skall indelas i. För att uppföljning och utvärdering i ett längre perspektiv

skall underlättas är det viktigt att programstatistiken utformas så att

jämförelser blir möjliga under tillståndsperioden. Redovisningen bör uttrycka

vilken andel olika programkategorier har av den totala sändningstiden, när olika

programtyper sänds samt resursförbrukningen för respektive kategori, vilket

tillsammans beskriver verksamhetens utbudssida. Redovisningen bör även avse

omfattningen av tittande och lyssnande och publikens reaktioner.

 Public service-företagen bör årligen redovisa hur public service-uppdraget har

fullgjorts. En sådan redovisning syftar till att klarlägga hur företagens

verksamhetsresultat förhåller sig till de mål som utgör grunden för företagens

uppdrag. Kulturutredningen föreslår att detta dokument skall kallas public

service-bokslut. Regeringen anser att benämningen public service-bokslut bör

undvikas eftersom det är angeläget att detta uppföljningsdokument inte förväxlas

med övrig ekonomisk redovisning, exempelvis den som lämnas i form av

årsredovisning enligt aktiebolagslagen.

 I samband med rapportering av uppföljningen av public service-uppdraget kan

programföretagen med fördel även redovisa sina övergripande planer för det

närmast följande året för publiken.

 Syftet med uppföljningen är att skärpa företagets fokus på hur uppdraget

uppfylls och att ge statsmakterna ett underlag inför förnyade

koncessionsvillkor. Genom uppföljningen får TV-avgiftsbetalarna information om

hur avgiftsmedlen använts vilket även bör kunna stimulera den offentliga

debatten. Uppföljningen bör vidare möjliggöra och underlätta programföretagens

interna uppföljning och kvalitetssäkring.

 Avsikten är givetvis inte att statens krav på verksamhetsuppföljning på något

sätt skall inkräkta på programföretagens redaktionella integritet.

 Uppföljningsrapporten bör ges in till Granskningsnämnden för radio och TV.

Nämnden bör bedöma om rapporten ger statsmakterna och allmänheten tillräckligt

underlag. Härutöver har Granskningsnämnden liksom för närvarande till uppgift

att genom efterhandsgranskning av sända program granska hur lagbestämmelser och

tillståndsvillkor fullgjorts.

 De tre public service-bolagen bör även fortsättningsvis inlämna

beslutsunderlag till regeringen i samma form som nuvarande anslagsframställning,

som även bör innefatta en redovisning av framtida planer. Detta underlag bör

liksom i dag ligga till grund för regeringens förslag till riksdagen vid årliga

beslut om medelstilldelningen.

22 Organisation

22.1 Programföretagens struktur

 Regeringens förslag: Liksom för närvarande skall det under

 nästkommande tillståndsperiod finnas tre programföretag, Sveriges

 Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges Utbildningsradio AB.

 Radiotjänst i Kiruna AB och Sveriges Radio Förvaltnings AB skall

 fortfarande ägas gemensamt av de tre programföretagen.

 De avgiftsfinansierade programföretagen bör även i framtiden

 befinna sig i täten av den tekniska utvecklingen. För att

 säkerställa att kapaciteten används på bästa sätt skall Sveriges

 Radios, Sveriges Televisions och Sveriges Utbildningsradios

 resurser för teknisk utveckling sammanföras till ett gemensamt

 dotterbolag.

 Bakgrund: Den nuvarande strukturen med tre självständiga programföretag

infördes den 1 januari 1993. Då upphörde den tidigare koncernen där ett icke

sändande moderbolag fungerade som samordnare mellan programföretagen och som ett

slags "filter" mellan programföretagen och statsmakterna. De tre

programföretagen äger gemensamt dotterbolagen Radiotjänst i Kiruna AB, som

handhar uppbörden av TV-avgift, och Sveriges Radio Förvaltnings AB, som sköter

om fastighetsförvaltning, förlagsverksamhet och personalhälsovård.

Programföretagen samarbetar också i fråga om placeringen av Sveriges

Utbildningsradios sändningar i de olika programkanalerna samt när det gäller

fördelningen av ansvaret för program för funktionshindrade och program på

invandrar- och minoritetsspråk. Tvister om fördelning av sändningstid får i

sista hand lösas genom skiljeförfarande.

 Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande organisationen har endast

fungerat under en tillståndsperiod. Det finns därför inte underlag för att nu

föreslå någon förändring. Under den kommande tillståndsperioden bör

programföretagen samarbeta på samma sätt som hittills.

 På en punkt finns det emellertid anledning att föreslå en förändring. Den

tekniska utvecklingen inom radio- och TV-området går för närvarande mycket

snabbt. Digitaltekniken kommer att göra det möjligt att utnyttja det

tillgängliga frekvensutrymmet mer effektivt och kommer att skapa förutsättningar

för både nya tjänster och för nya kombinationer av olika tjänster. Sveriges

Radio och Sveriges Television jämte Teracom har spelat en viktig roll i

exempelvis de utvecklingsprojekt som har lett fram till ett allmänt accepterat

europeiskt system för digital ljudradio (DAB) respektive en prototyp för ett

sändningssystem för digital marksänd TV (HD-DIVINE). Det är angeläget att de

avgiftsfinansierade programföretagen även i fortsättningen kan ligga i täten i

fråga om den tekniska utvecklingen. Det finns annars en risk för att kunskapen

samlas hos företag med en kommersiell målsättning och att utvecklingsarbetet

främst tar sikte på kommersiellt användbara tillämpningar. Om radio- och TV-

verksamhet i allmänhetens tjänst även i fortsättningen skall kunna spela med på

samma villkor som de kommersiella programföretagen är det angeläget att de har

en egen teknisk kompetens i nivå med de bästa inom den kommersiella sfären.

 Digitaltekniken innebär bl.a. en ökad flexibilitet, genom att den digitala

signalen kan förmedla olika slags information. En DAB-signal kan t.ex. inte bara

användas för ljud utan även för text, enkla bilder och data av olika slag. Det

är t.om. möjligt att sända rörliga bilder, om hela frekvensutrymmet används. På

motsvarande sätt kan en digital TV-signal användas för en rad olika tjänster,

både inom och utom TV-området. Gränserna mellan radio, television och andra

medier kan därför komma att suddas ut.

 Det stora kommersiella intresse som har knutits till digitaltekniken innebär

att mycket stora belopp i dag satsas på teknisk utveckling av företag som hoppas

vinna konkurrensmässiga fördelar genom att utveckla ny teknik. I denna situation

är det angeläget att de företag som arbetar i allmänhetens tjänst, och som

givetvis aldrig kan disponera så omfattande resurser som de multinationella

mediekoncernerna, har förutsättningar att använda sin samlade kapacitet på det

mest effektiva sättet. Mot denna bakgrund bör de tekniska utvecklingsresurserna

samordnas. Detta bör ske genom att de resurser för teknisk utveckling som i dag

finns inom Sveriges Radio, Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio

sammanförs till ett dotterbolag som ägs gemensamt av bolagen.

 Prop. 1995/96:161

22.2 Distriktsorganisationer och distriktsbaserad produktion

 Regeringens förslag: Det skall även i fortsättningen finnas en

 distriktsorganisation inom varje programföretag. Företagens

 organisation skall utformas så att förhållandena i olika delar av

 landet kan speglas. Programbolagen bestämmer om regional och lokal

 indelning av respektive organisation.

 Den andel av allmänproduktionen i Sveriges Televisions och

 Sveriges Radios rikssändningar som produceras utanför Stockholm

 skall under tillståndsperioden ökas till minst 55 %. Ökningen bör

 i första hand ske genom ökat anlitande av fristående producenter

 och genom utomståendes medverkan.

 Det skall även i fortsättningen finnas två självständiga

 nyhetsredaktioner inom Sveriges Television. Sveriges Television

 skall även i fortsättningen ha en separat nyhetsredaktion för

 text-TV-verksamheten. Arbetet med nyheter och samhällsfrågor skall

 bedrivas så att olika perspektiv kommer att prägla verksamheten.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om de regionala sändningarna i

allmänradion och allmäntelevisionen bör omfatta fler, färre eller samma antal

regioner som nu, samt omfatta längre, kortare eller samma sändningstid som nu.

Vidare frågas om rikssändningarna i allmänradion och allmäntelevisionen bör

avspegla händelser och skeenden i olika delar av landet i större, mindre eller

samma omfattning som nu (frågorna 19 och 20).

 Remissinstanserna: I en majoritet av remissvaren anges att de regionala

sändningarnas omfattning bör bibehållas. Ett antal remissinstanser anser att de

regionala sändningarna bör öka. Flertalet anser att staten bör ge de ekonomiska

förutsättningarna för att regionala program skall kunna sändas och för att

regionala händelser skall återspeglas i utbudet i stor omfattning.

 Bakgrund: Fr.o.m. innevarande avtalsperiod bestämmer programföretagen själva

över sin distriktsorganisation. En förutsättning är emellertid att verksamheten

är organiserad på sådant sätt att förhållandena i olika delar av landet kan

speglas.

 Vidare gäller att en viss andel av programmen skall vara producerad utanför

Stockholm. Denna andel, som avser allmänproduktionen i rikssändningarna, var

ursprungligen 40 % för både Sveriges Radio och Sveriges Television. I samband

med behandlingen av förslagen i 1995 års budgetproposition gav riksdagen som sin

mening till känna (bet. 1994/95:KrU26, rskr 1994/95: 367) att kravet på

produktion utanför Stockholm borde höjas till 50 % för Sveriges Televisons del.

Utskottet påpekade att denna produktionsnivå i realiteten redan var uppnådd. Vid

samma tillfälle uttalade riksdagen att sändningar av distriktsproducerade

program i Sveriges Television inte nödvändigtvis måste koncentreras till en

kanal.

 Det finns också ett villkor om att Sveriges Television skall ha separata

nyhetsredaktioner för varje kanal. Riksdagen behandlade våren 1995

motionsyrkanden om samordning av nyhetsredaktionerna och om konkurrensen och

mångfalden i nyhetsbevakningen. Därvid uttalade kulturutskottet (bet.

1994/95:KrU26) att de båda redaktionerna borde finnas kvar och att de nyheter

som de båda redaktionerna producerar skall sändas på det sättet att den ena

redaktionens produktion skall sändas i den ena sändningskanalen och den andra

redaktionens produktion i den andra sändningskanalen. Utskottet sade sig inte

vara berett att aktualisera frågan om en ändring i avtalet mellan staten och

Sveriges Television i detta hänseende. Riksdagen avslog motionerna.

 Göteborgsregionernas kommunalförbund betonar i två skrivelser vikten av en

kraftig decentralisering inom public service-verksamheten. Frågan om en

utlokalisering av Sveriges Utbildningsradio samt en radio- och/eller en TV-kanal

bör prövas.

 Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att en stor del av

programproduktikonen sker i decentraliserade former. På så sätt skapas

förutsättningar för pluralism och för att programmen präglas av olika synsätt.

Det är också betydelsefullt att det växer upp produktionsmiljöer runt om i

landet och att det skapas förutsättningar för fristående produktionsföretag

utanför huvudstadsregionen.

 Programföretagen har varit framgångsrika när det gäller att flytta ut

programproduktion till distrikten. Sveriges Television ökade andelen

distriktsproducerad allmänproduktion från 46 % år 1994 till 51 % år 1995.

Riksdagens beslut våren 1995 om att kravet på decentraliserad prouktion skulle

höjas från 40 till 50 % för Sveriges Television var sålunda bara en bekräftelse

på vad som redan uppnåtts. Under år 1995 beräknas Sveriges Radio producera 45 %

av sin allmänproduktion utanför Stockholm. Nu är det dags att ta ytterligare ett

steg. Under den tillståndsperiod som nu är aktuell bör andelen successivt höjas

till minst 55 % för Sveriges Television och Sveriges Radio. För att uppnå en så

hög andel decentraliserad programproduktion bör i första hand utnyttjas

utomståendes medverkan och fristående producenter som är verksamma i olika delar

av landet.

 Det bör även i fortsättningen finnas två separata nyhetsredaktioner inom

Sveriges Television. Även text-TV-sändningarnas nyhetsvärdering bör vara

självständig i förhållande till andra nyhetsredaktioners överväganden inom

public service-företagen.

 I avsnitt 18.6 angavs att programföretagen under den kommande

tillståndsperioden bör eftersträva att nyhetsförmedling och samhällsbevakning i

ökad utsträckning skall utgå från olika perspektiv, så att händelserna inte

ensidigt värderas utifrån Stockholms utgångspunkt. Detta handlar inte enbart om

att spegla hela landet utan också om att det är av värde för mångfalden att inte

bedömingarna huvudsakligen görs av människor som verkar i ett begränsat

geografiskt område.

 Genom de omorganisationer som har skett inom Sveriges Television har andelen

nyhetsinslag som producerats i distrikten ökat under den senaste tioårsperioden.

Det finns ett antal reportrar i distrikten med särskilt ansvar för att leverera

riksnyheter. Detta är en glädjande utveckling som bör fortsätta. För att

säkerställa den nödvändiga perspektivförskjutningen måste Sveriges Television

under tillståndsperioden fortsätta att vidta åtgärder av såväl organisatoriskt

som annat slag. Dessa skall innefatta utlokalisering från Stockholm av

redaktioner eller kvalificerade beslutsfunktioner inom samhällsbevakningen.

Distrikens resurser för nyheter och samhällsbevakning skall fortsatt förstärkas.

23 Finansiering och ekonomiska förutsättningar

 Regeringens förslag: Programföretagen skall finansieras med medel

 som anvisas från rundradiokontot. Företagen skall inte tillåtas

 sända annonser.

 TV-avgifterna skall oavkortat gå till finansiering av public

 service-verksamheten.

 Sponsring får endast förekomma i Sveriges Televisions sändningar

 i samband med sportevenemang.

 Sponsring får inte längre förekomma i Sveriges Radios

 sändningar.

 Sändningarna skall vara tillgängliga för allmänheten utan

 villkor om särskild betalning.

 Medelstilldelningen till programföretagen skall liksom nu

 värdesäkras med utgångspunkt i ett index. Även medelstilldelningen

 till Radio Sweden bör värdesäkras med utgångspunkt i det särskilda

 kompensationsindexet för public service-företagen.

 För åren 1997 och 1998 kvarstår statsmakternas besparingskrav i

 enlighet med 1995 års riksdagsbeslut. Programföretagen skall inom

 tillgänglig ekonomisk ram göra de prioriteringar som krävs för att

 uppfylla målen med verksamheten.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om Sveriges Radio, Sveriges Television

och Sveriges Utbildningsradio även i fortsättningen bör finansieras helt med TV-

avgiftsmedel eller över statsbudgeten, med reklamintäkter, abonnemangsavgifter

eller med en kombination av olika intäktskällor samt om de olika

programföretagen bör finansieras på olika sätt (frågorna 32 och 33).

 Remissinstanserna: Flertalet remissvar stödjer den nuvarande

finansieringsformen med TV-avgifter. En majoritet avvisar reklamfinansiering. En

majoritet anser att viss sponsring är acceptabel, men den får bara användas som

ett komplement till övrig finansiering. Några föredrar skattefinansiering. Vissa

remissinstanser anser att Utbildningsradion är den verksamhet som enklast skulle

kunna brytas ut och åtminstone delfinansieras på annat sätt.

 Sveriges Television vill förutom avgiftsfinansiering och möjlighet till

sponsring även pröva betal-TV och pay per view. Sveriges Radio önskar förbli

reklamfri och intar en restriktiv hållning till sponsring. Sveriges

Utbildningsradio är öppen för att erhålla allmänna medel för särskilda

utbildningsinsatser som ett komplement till TV-avgiftsfinansieringen.

 Bakgrund: Granskningsnämnden anför i en skrivelse att sponsringsreglerna i

avtalet bör bli tydligare. Uttryck som "evenemangskaraktär" bör inte användas.

Skyldighet att upplysa om sponsorskap bör föreligga endast i de fall publiken

verkligen kan behöva upplysningen. Det är väsentlig skillnad på upplysningen att

ett program om jorbrukspolitik sponsras av LRF och upplysningen att Snickers

sponsrar en fotbollsmatch. Det bör anges vad sponsringsmeddelandet får

innehålla. Regelverket bör överensstämma med art. 17b i EU:s TV-direktiv.

 Skälen för regeringens förslag: En stark public service-verksamhet kräver att

företagen ges förutsättningar att finansiera sin verksamhet. Sveriges

Television, Sveriges Radio och Sveriges Utbildningsradio, inkl. Radio Sweden och

Radiotjänst i Kiruna AB, bör som nu finansieras i huvudsak med TV-avgifter.

Annan radio och television får reklamfinansieras eller etablera egna arrangemang

för att ta betalt av abonnenter (betal-TV-system).

 En allmän förutsättning för den programverksamhet som bedrivs i allmänhetens

tjänst är att programmen skall kunna tas emot utan krav på särskilda avgifter.

Mot denna bakgrund är regeringen inte beredd att nu lägga fram förslag med

anledning av Sveriges Televisions begäran om att få pröva betalTV och pay per

view. Om förutsättningarna skulle förändras, t.ex. i samband med införande av

sändningar med digital teknik, avser regeringen att återkomma till riksdagen.

 För åren 1997 och 1998 skall statsmakternas besparingskrav kvarstå i enlighet

med 1995 års riksdagsbeslut. Programföretagen skall inom tillgänglig ekonomisk

ram göra de prioriteringar som krävs för att uppfylla målen med verksamheten.

Programföretagen skall även se till att uppfylla kraven på effektiv verksamhet

och god hushållning med tilldelade resurser.

 TV-reklammarknaden har ökat mycket starkt sedan 1988, i genomsnitt

82 % per år. År 1994 översteg reklamintäkterna för första gången två miljarder

kronor i Sverige. Därefter har den svenska TV-reklammarknadens tillväxttakt

avtagit något, men är fortfarande positiv. Många bedömare menar att det torde

finnas utrymme för en ytterligare ökad marknadsandel för TV-reklam i Sverige.

 Public service-företagen skall, liksom tidigare, inte tillåtas sända annonser.

Genom att vara garanterade en viss på förhand känd tillförsel av medel har

public service-företagen en fördel framför privat radio och TV. Public service-

företagen är därmed inte beroende av att maximera antalet tittare och lyssnare

för att generera intäkter. I gengäld kan statsmakterna ställa höga krav på

public service-företagen.

 Medelstilldelningen skall vara samlad och inte innehålla några

specialdestinerade belopp. De tre programföretagen ansvarar för att tillräckliga

medel ställs till dotterbolagens förfogande.

 Sveriges Radio har begärt särskild finansiering av vissa kostnader i samband

med sändningar med digital teknik. En särskild utredare har nyligen lagt fram

ett förslag om utbyggnad av digitala TV-sändningar. Regeringen avser att

behandla frågorna om finansiering av digitala sändningar samlat för radion och

televisionen. Något förslag med anledning av Sveriges Radios hemställan läggs

därför inte fram nu.

 Public service-företagens sidoaktiviteter till sändningsverksamheten skall

vara självbärande.

TV-avgiftsfinansiering

Public service-verksamheten skall även i fortsättningen finansieras med TV-

avgiftsmedel. Programföretagen skall inte finansieras med reklam.

 Det är viktigt att rollfördelningen på finansieringsområdet för radio och TV

vidmakthålls. Därför bör finansieringen av public service-företagen med TV-

avgiftsmedel renodlas. TV-avgiftsmedlen bör oavkortat gå till public service-

verksamheten. Granskningsnämnden, som i dag finansieras delvis via

rundradiokontot, bör följaktligen finansieras helt via statsbudgeten under nästa

tillståndsperiod. Nämnden har även andra uppgifter utöver att granska public

service-kanalernas innehåll.

Sponsring

Granskningsnämnden pekar i en skrivelse på ett antal önskvärda förändringar av

reglerna för sponsring. Uttryck som "evenemangskaraktär" bör inte användas.

Regelverket bör överensstämma med art. 17b i EG:s TV-direktiv.

 Sveriges Television anför i en skrivelse att Granskningsnämndens påpekanden är

en ändamålsenlig grund för en revidering av sponsringsreglerna. Sponsring bör

även i fortsättningen tillåtas i Sveriges Television. Förändringar som syftar

till att vidga kategorin program som kan sponsras eftersträvas inte av Sveriges

Television.

 Regeringen anser att en renodling av finansieringen av public service-

verksamheten bör medföra att sponsring endast får förekomma i Sveriges

Televisions sändningar i samband med sportevenemang. Nuvarande villkor för

Sveriges Television när det gäller sponsring skall begränsas till att endast

omfatta sportevenemang. Det bör ankomma på regeringen att närmare ange

riktlinjerna för detta.

 Sponsring bör inte längre förekomma i Sveriges Radios sändningar. Något

medgivande för Sveriges Radio när det gäller sponsrade program bör därför inte

finnas med i tillståndsvillkoren.

 I enlighet med vad regeringen tidigare anfört bör Sveriges Utbildningsradio

liksom nu kunna erhålla kompletterande finansiering med allmänna medel för

särskilda utbildningsinsatser av engångskaraktär som är utbildningspolitiskt och

ekonomiskt motiverade.

 Prop. 1995/96:161

Kompensationsindex

Medelstilldelningen till public service-företagen skall liksom nu värdesäkras

med utgångspunkt i ett index. Även medelstilldelningen till Radio Sweden bör

värdesäkras med utgångspunkt i det särskilda kompensationsindexet för public

service-företagen på samma sätt som gäller för Sveriges Television, Sveriges

Radio och Sveriges Utbildningsradio.

 Liksom nu bör det ankomma på regeringen att fastställa hur detta index bör

vara konstruerat.

Medelsanvisning och fördelningsnycklar

Medlen för verksamheten bör även i fortsättningen anvisas samlat till varje

programföretag.

 De tre programföretagen redovisar i en gemensam skrivelse den

fördelningsnyckel som programföretagen tillämpar år 1996 där 60,53 % av

tillgängliga medel tillförs Sveriges Television, 34,70 % till Sveriges Radio och

4,77 % till Sveriges Utbildningsradio. Programföretagen förordar att Radio

Swedens medelstilldelning läggs samman med Sveriges Radios inom ramen för

fördelningsnyckeln. Radio Swedens medelstilldelning skulle därmed bli

indexjusterad på samma sätt som gäller för programföretagen i övrigt.

Programföretagen hemställer därför att fördelningsnyckeln justeras till 60,08 %

för Sveriges Television, 35,19 % för Sveriges Radio (inklusive medelstilldelning

till Radio Sweden) och 4,73 % till Sveriges Utbildningsradio. Programföretagen

hemställer vidare att programföretagen även i fortsättningen bör ha möjlighet

att i samförstånd justera fördelningsnyckeln.

 Regeringen anser att Sveriges Television, Sveriges Radio och Sveriges

Utbildningsradio även fortsättningsvis i samförstånd bör kunna justera

fördelningsnyckeln om bolagen exempelvis kommer överens om att omfördela

ansvaret för olika gemensamma funktioner. Radio Swedens medelstilldelning bör

dock inte läggas samman med Sveriges Radios inom ramen för fördelningsnyckeln.

Radio Swedens medelstilldelning bör även fortsättningsvis vara oberoende av

medelstilldelningen till Sveriges Radio. Fördelningsnyckeln bör därför justeras

till 60,53 % för Sveriges Television, 34,70 % till Sveriges Radio och 4,77 %

till Sveriges Utbildningsradio.

Radiotjänst i Kiruna AB

Radiotjänst i Kiruna AB (RIKAB) ansvarar för TV-avgiftsuppbörden och

avgiftskontrollen. Influtna TV-avgiftsmedel placeras på rundradiokontot hos

Riksgäldskontoret.

 RIKAB ägs sedan den 1 januari 1994 gemensamt av de tre programföretagen. I

avtal som träffades år 1989 mellan staten och RIKAB regleras bolagets uppgifter.

 Det faktum att RIKAB under innevarande avtalsperiod har fått nya ägare har

inte påverkat RIKAB:s uppgifter. RIKAB bör behålla sina hittillsvarande

uppgifter med uppbörd och avgiftskontroll även under kommande tillståndsperiod.

De tre programföretagen ansvarar för att tillräckliga medel ställs till RIKAB:s

förfogande.

 Regeringen anförde i samband med tillkomsten av lagen (1989:41) om TV-avgift

att den försöksverksamhet med särskilda betalningssätt som då beslutades om

skulle utvärderas när RIKAB haft möjlighet att pröva systemet en tid. Senast den

1 mars 1992 skulle RIKAB redovisa en utvärdering av verksamheten samt avge

eventuella förslag till ändringar i TV-avgiftslagen (prop. 1988/89:18 s. 70).

RIKAB:s förslag till ändringar i lagstiftningen har inkommit till departementet.

 Därutöver har Svenska Inkassoföreningen i skrivelse till regeringen hemställt

om en översyn av lagen. Föreningen ifrågasätter om det är rimligt att TV-

avgiften skall ha den särställning som lagstiftaren tillmätt avgiften och

föreslår att regelsystemet för indrivning av oguldna TV-avgifter ändras. De

ändringar föreningen föreslår innebär att förfallna TV-avgifter i huvudsak skall

jämställas med övriga enskilda fordringar.

 Riksdagens revisorer som har granskat RIKAB föreslår också en översyn av TV-

avgiftslagen och efterlyser en mera utförlig redovisning till riksdagen av hur

uppbörden av TV-avgifter utvecklats.

 Regeringen avser att utföra en översyn av reglerna om TV-avgift med anledning

av skrivelserna från RIKAB, riksdagens revisorer och Svenska Inkassoföreningen.

Regeringen återkommer senare till riksdagen med en redogörelse för resultatet av

denna översyn och eventuella förslag till författningsändringar.

Förvaltningen av rundradiomedlen

De tre programföretagen har som ägare ett gemensamt ansvar för uppbörden av TV-

avgifter m.m. som bedrivs av RIKAB. För att åstadkomma en klar och tydlig

ansvarsfördelning är det nödvändigt att en part ansvarar för förvaltningen av

rundradiomedlen. Sveriges Television har genom ett avtal som träffades den 1

januari 1993 och som gäller tills vidare ansvaret för rundradiorörelsens

finansiella samordning.

 Däri ingår att ansvara för förvaltningen av TV-avgiftsmedlen,

rundradiorörelsens likviditetsplanering och utbetalningarna från rundradiokontot

samt ansvaret för bedömningen av avgiftsuttagets storlek på kort och lång sikt.

Bolaget skall även redovisa medelsförvaltning och upplåning samt upprätta

bokslut för rundradiorörelsen.

 Sveriges Television bör behålla sitt ansvar för förvaltningen av

rundradiomedlen.

 Prop. 1995/96:161

24 Vissa frågor med anknytning till ny teknik

 Regeringens förslag: Programföretagen skall vara skyldiga att se

 till att minst 99,8 % av den fast bosatta befolkningen kan ta emot

 programmen. Om ett programföretag vill uppfylla en del av denna

 skyldighet genom satellit eller annars inleda nya sändningar över

 satellit skall regeringens medgivande inhämtas.

 Sveriges Televisions sändningsrätt skall omfatta två TV-kanaler

 inklusive text-TV. Sveriges Radios sändningsrätt skall omfatta

 fyra radiokanaler, varav en skall ha lokal täckning. Sveriges

 Utbildningsradio skall under tillståndsperioden sända

 utbildningsprogram i Sveriges Televisions och Sveriges Radios

 kanaler. Om ett programföretag vill starta nya programkanaler

 skall regeringens medgivande inhämtas.

 Grönboken: I Grönboken ställs frågor om staten skall se till att alla som bor

i Sverige har möjlighet att ta emot radio- och TV-program. Vidare frågas hur

många kanaler Sveriges Television och Sveriges Radio bör sända i samt om

Utbildningsradion liksom idag bör dela sändningskanaler med Sveriges Radio och

Sveriges Television. Vidare frågas efter i vilken omfattning allmänradion och

allmäntelevisionen bör använda möjligheter till digitala sändningar (frågorna 4

och 28--31).

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna anser att staten bör

garantera rikstäckande radio och TV. Public service-företagen bör bibehålla

nuvarande kanalomfattning. Ett motiv som anförs är att det krävs mer än en kanal

för att förverkliga de angivna målsättningarna för public service-verksamheten.

Ett annat är att Sveriges Television behöver två kanaler för att markera sitt

oberoende. Flera remissinstanser anser att Utbildningsradions

sändningsmöjligheter bör utökas. Kulturrådet anser att en särskild

folkbildningskanal bör etableras.

 I flertalet remissvar framhålls att digital sändningsteknik bör användas inom

Sveriges Television och Sveriges Radio i stor omfattning. Det är viktigt att den

främsta tekniken är tillgänglig inom public service-verksamheten.

 Sveriges Television vill på sikt göra sina program tillgängliga i kabel-TV och

satellitkanaler. Sveriges Television tror att övergången till ny digital teknik

kan ta 10--15 år. Sveriges Radio betonar att den nya digitala tekniken på sikt

kommer att innebära betydligt lägre distributionskostnader.

 Bakgrund: Digitala ljudradiosändningar pågår sedan hösten 1995. Sveriges Radio

och Sveriges Utbildningsradio har möjlighet att sända upp till sex stereoprogram

i den rikstäckande frekvensen samt två program i regionala frekvenser. En första

utvärdering av de digitala ljudradiosändningarna skall äga rum när verksamheten

har pågått i cirka två år.

 Digitala TV-sändningar via satellit väntas starta under år 1996 på initiativ

av privata företag. Digital marksänd TV kommer att kunna inledas år 1997 eller

1998.

 En särskild utredare har nyligen lagt fram betänkandet Från massmedia till

multimedia -- att digitalisera svensk television (SOU 1996:25). Utredaren

föreslår att ett digitalt marksändarnät för TV skall börja byggas ut senast år

1997 och att de analoga marksändningarna skall upphöra efter högst tio år.

Betänkandet remissbehandlas för närvarande.

 I proposition 1991/92:140 diskuterades vilken omfattning public service-

verksamheten skulle ha under innevarande avtalsperiod. Där angavs att två TV-

kanaler och fyra radiokanaler borde betraktas som ett tak när det gäller den

totala omfattningen av sändningsrätten. De sändningar utöver denna nivå som

redan förekom på några orter, t.ex. särskilda kommunsändningar i radio borde

emellertid inte hindras. En viss utbyggnad för bättre sändningstäckning skulle

inte heller uteslutas. Programföretagen skulle också ha utrymme för

tilläggstjänster, t.ex. text-TV, programidentifikation eller trafikmeddelanden i

den utsträckning som behövs för programverksamheten. Däremot borde inte public

service-företagen få ta i anspråk sändarnät för nya sändningar.

 För närvarande sänder Sveriges Television i två rikstäckande kanaler, varav

den ena även har regional täckning. Text-TV-sändningar förekommer i båda

kanalerna.

 Sveriges Radio sänder i fyra rikstäckande ljudradiokanaler, varav en även har

regional täckning. Dessutom sänds ljudradioprogram för mottagning i utlandet,

Radio Sweden. På några orter förekommer därutöver sändningar med lokal täckning.

I Stockholmsområdet är programinnehållet fördelat på ett annat sätt än i övriga

landet. Det finns en särskild kanal som sänder seriös musik hela dygnet. Denna

kanal sänds också ut i Malmö. Vidare finns i Stockholm en särskild lokalkanal,

Radio Stockholm, vid sidan av den vanliga P4-kanalen. Program på minoritetsspråk

sänds tillsammans med Radio Swedens sändningar i en särskild kanal, P6. P1 och

P3 har emellertid samma innehåll i Stockholm som i övriga landet.

 Sveriges Utbildningsradio sänder sina program i Sveriges Televisions och

Sveriges Radios kanaler.

 Enligt avtalet med Sveriges Radio och Sveriges Television skall minst 99,8 %

av den fast bosatta befolkningen nås av sändningarna. Vidare anges att

programföretagen skall köpa utsändningstjänster för marksändningar av Teracom.

Bakgrunden till bestämmelsen är bl.a. att beredskaps- och säkerhetsskäl talar

för ett sammanhållet distributionsnät i statlig ägo.

 För närvarande används satellitdistribution av Sveriges Radio för

ljudradiosändningar till utlandet (Radio Sweden).

 Sveriges Television använder sig inte av satellitsändningar. Däremot är det

sändarnät som används av TV4 uppbyggt på så sätt att programmen överförs till

marksändarna med hjälp av satellit. Personer som bor utom räckhåll för

marksändarna kan ta emot programmen direkt från satelliten. De särskilda

lokalprogrammen överförs dock till marksändarna på annat sätt och är inte

tillgängliga för satellitpubliken.

 För fullständighetens skull bör nämnas att Sveriges Televisions program på

norskt initiativ sänds upp till satellit för matning av kabelnät i Norge. Av

upphovsrättsliga skäl får dessa sändningar dock inte tas emot utanför Norge.

 Samtliga public service-företag har redovisat planer på att utnyttja den nya

tekniken för att förbättra räckvidden eller utöka antalet kanaler.

 Sveriges Television har redovisat sin digital-TV-policy, som i sammanfattning

innebär att Sveriges Television på kort sikt vill få till stånd digitala

sändningar via satellit med inriktning på hushåll med dålig mottagning i

Sverige, svensktalande i Finland samt utlandssvenskar i övriga Europa. I ett

längre perspektiv vill Sveriges Television åstadkomma ett samlat public service-

utbud med program från bl.a. BBC, ARTE och de nordiska public service-företagen.

Sveriges Television har också fattat beslut om att inte anskaffa ytterligare

slavsändare.

 Sveriges Radio har redovisat planer på att med hjälp av DAB-teknik sända ut en

24-timmars seriös musikkanal, en finsk kanal och möjligen också en samnordisk

samisk kanal. DAB-tekniken ger även möjlighet till andra särskilda

kanaltjänster, t.ex. direktsändningar från riksdagen.

 Också Sveriges Utbildningsradio har framfört önskemål om en egen digital

satellitkanal.

 Skälen för regeringens förslag: Under den kommande tillståndsperioden kommer

den digitala sändningstekniken att börja påverka medielandskapet. Vilken

riktning utvecklingen kommer att ta beror bl.a. på vilka beslut statsmakterna

kommer att fatta och hur olika privata företag kommer att agera. Några år in på

2000-talet kan emellertid den nya tekniken ha ändrat förutsättningarna på

väsentliga punkter.

 Den digitala tekniken kommer att kräva viktiga ställningstaganden av

statsmakterna. De vägval som måste ske får stor betydelse för radio- och TV-

verksamhetens framtida villkor. Inte minst gäller det möjligheten att

långsiktigt säkerställa att hela befolkningen har tillgång till

programsändningar i allmänhetens tjänst.

 Programföretagen skall även i fortsättningen vara skyldiga att köpa

utsändningstjänster från Teracom. Under förutsättning att nödvändiga beredskaps

och säkerhetskrav kan upprätthållas skulle satellitteknik kunna användas som ett

led i det sändarnät som Teracom skall svara för. Därigenom skulle

mottagningsmöjligheterna i Sverige kunna förbättras. På sikt skulle även vissa

befintliga slavsändare kunna läggas ner. Detta skulle emellertid kräva att de

nuvarande villkoren om sändningarnas befolkningstäckning ändras. För närvarande

skall minst 99,8 % av den fast bosatta befolkningen kunna ta emot programmen

från marksändare. Om ett programföretag vill uppfylla en del av denna skyldighet

genom satellit behöver regeringens medgivande inhämtas.

 Genom satellitsändningar skulle det vidare bli möjligt att ta emot även

Sveriges Televisions program utanför Sverige, om vissa upphovsrättsliga frågor

kan lösas.

 Frågan om på vilket sätt Sveriges Televisions program skall distribueras har

emellertid ett nära samband med frågan om vilken teknik för TV-sändningar som

skall användas i framtiden. Inför de viktiga avgöranden som kommer att behöva

träffas är det angeläget att programföretagen agerar i enlighet med den strategi

för tekniska förändringar som statsmakterna kan komma att fatta beslut om.

Därför bör regeringens medgivande inhämtas före beslut om att inleda nya

satellitsändningar. Detta torde i första hand gälla för Sveriges Television, men

förutsättningarna bör givetvis vara de samma för övriga programföretag.

 Digitaltekniken ger plats för flera programkanaler. Sveriges Radio har

redovisat planer på flera nya kanaler, bl.a. en 24-timmars seriös musikkanal som

motsvarar den som för närvarande sänds ut i Stockholm och Malmö, en kanal med

finskspråkig inriktning samt en kanal med ett mångkulturellt utbud. Enligt

regeringens mening är en av fördelarna med digitaltekniken att den ger

förutsättningar att t.ex. renodla vissa typer av program. Med hänsyn till att

det torde dröja ganska länge innan mottagare för digitala sändningar har blivit

vanliga är det emellertid angeläget att nya digitalt utsända programkanaler inte

leder till att programmens tillgänglighet för den publik som enbart kan ta emot

analoga sändningar försämras. Det är förutsatt att en första utvärdering av de

digitala ljudradiosändningarna skall äga rum när sändningarna har pågått i

ungefär två år. Utvärderingsrapporten skall ge statsmakterna underlag för att

besluta om eventuella ändringar av villkoren för verksamheten. Mot denna

bakgrund bör regeringens medgivande inhämtas före beslut om nya programkanaler.

Även om detta i första hand kommer att vara aktuellt i fråga om Sveriges Radio

bör givetvis samma förutsättning gälla för de övriga programföretagen.

25 Särskilda frågor

25.1 Granskningsnämnden

 Regeringens förslag: Granskningsnämnden skall från och med

 budgetåret 1997 helt finansieras via statsbudgeten.

 Bakgrund: Granskningsnämnden för radio och TV har enligt bestämmelser i den

föreslagna radio- och TV-lagen samt förordningen (1994:728) med instruktion för

Granskningsnämnden till uppgift att utöva tillsyn över efterlevnaden av regler

för sändningarnas innehåll i fråga om ljudradio- och TV-sändningar till

allmänheten. I granskningen ingår kontroll av att ett företag som har rätt att

sända radio- och TV-program utövar denna rätt i enlighet med det avtal som

programverksamheten som gäller mellan regeringen och företaget. Nämnden skall

också följa innehållet i utländska ljudradio- och TV-sändningar som riktas till

den svenska allmänheten.

 Skälen för regeringens förslag: Granskningsnämndens uppdrag, organisation och

verksamhetsformer bör vara oförändrade.

 I avsnitt 21 angavs att Granskningsnämnden under den kommande

tillståndsperioden bör ta emot den uppföljningsrapport där Sveriges Television,

Sveriges Radio och Sveriges Utbildningsradio årligen skall följa upp och

rapportera hur public service-uppdraget uppfylls. De tillkommande uppgifterna

torde kunna genomföras med nuvarande resurser inom Granskningsnämnden.

 Granskningsnämnden finansieras delvis med anvisningar från rundradiokontot

motsvarande ca 4,6 miljoner kronor på helårsbasis. Det är viktigt att TV-

avgiftsmedel renodlas till att finansiera programbolagens verksamhet inklusive

RIKAB. För att renodla finansieringen bör Granskningsnämnden från och med år

1997 helt finansieras via statsbudgeten.

25.2 Försvarsfrågor

Regeringen tillkallade den 16 juni 1994 en parlamentarisk kommitté (1994:8) med

uppgift att att göra en översyn av vad som bör gälla för radion och televisionen

vid krig och krigsfara och föreslå eventuella förändringar som översynen ger

upphov till (dir. 1994:55). Utredningen kommer inom kort att redovisa sina

överväganden i ett betänkande som skall remitteras på sedvanligt sätt.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen med förslag avseende public

service-företagens organisation och verksamhetsuppdrag vid krig och krigsfara.

25.3 Radio Sweden

 Regeringens förslag: Radio Swedens uppdrag och verksamhet skall

 kvarstå oförändrade.

 Bakgrund: Sveriges Radios programverksamhet för utlandet -- Radio Sweden --

tillkom år 1938 och sänder för närvarande program på sex språk, svenska,

engelska, tyska, ryska, estniska och lettiska. Radio Sweden kommer under 1996

att sända över 20 800 timmar om man förutom kortvågssändningar räknar med

parallellsändningar via satellit och mellanvåg samt utsändningar av

riksprogrammen. Av total sändningstid utgör drygt 2 800 timmar

orginalsändningar.

 Utlandsprogrammet förfogar över tre kortvågssändare i Hörby och en

mellanvågssändare i Sölvesborg. Utlandsprogrammen kan också avlyssnas i

Stockholmsområdet från en FM-sändare. Delar av Radio Swedens sändningar

distribueras också via satellit, för närvarande Astra och Tele-X. Teracom svarar

för utsändningen på kortvåg och mellanvåg samt för FM-utsändningen.

 Radio Sweden är en enhet inom Sveriges Radio AB. Enligt avtalet mellan staten

och Sveriges Radio skall program för sändning till utlandet ge dels svenskar som

befinner sig utomlands, dels utländsk publik, möjlighet att få information om

och upprätthålla kontakt med Sverige. Programmen bör ge kunskap om Sverige och

bidra till förståelse för Sverige och det svenska språket.

 Radio Sweden aviserar en förstärkning av satsningen på Europa (svenska,

engelska och tyska), en förbättring av informationen till lyssnare i närområdet

Baltikum och Ryssland (ryska, estniska och lettiska) och kontinuerlig

programservice för lyssnare i andra delar av världen. Radio Sweden avser att öka

antalet återutsändningar av, och samproduktioner med, utländska radiostationer.

Vidare ska Radio Sweden utöka samarbetet med Sveriges Radios kanaler för att

kunna vidga programutbudet och uppnå en större rationalitet. Radio Swedens

verksamhet finansieras sedan den 1 januari 1995 med TV-avgiftsmedel.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen har inte för avsikt att förändra

det nuvarande verksamhetsuppdrag som Radio Sweden innehar.

 Radio Sweden finansieras från och med den 1 januari 1995 med TV-avgiftsmedel

istället för med anslag som tidigare var fallet. Som regeringen tidigare anfört,

bör Radio Swedens anslag under den kommande tillståndsperioden räknas upp med

det särskilda kompensationsindexet för public service-företagen.

 I enlighet med 1995 års riksdagsbeslut åläggs Radio Sweden samma

effektivitetskrav som övriga public serviceföretag, dvs. en 11 procentig

reducering av Radio Swedens medelstilldelning mellan den 1 juli 1995 och den 31

december 1998. Värdesäkringen i enlighet med indexuppräkning påverkas ej.

26 Medelsberäkning

26.1 Programbolagen

Regeringens förslag om medelsanvisning till Sveriges Television, Sveriges Radio

och Sveriges Utbildningsradio tar sin utgångspunkt i vad som tidigare anförts om

finansiering och ekonomiska förutsättningar (avsnitt 23). Förslagen innebär en

uppskrivning av den medelsram som public service-företagen tilldelats för år

1997 i förhållande till indexändringen. Den totala medelstilldelningen till

public service-företagen blir således 4 758,2 mkr (i 1994 års prisläge enligt

kompensationsindex).

 I enlighet med vad regeringen tidigare anfört om fördelningsnycklar bör för år

1997 bör Sveriges Television anvisas 2 880,1 mkr (60,53 %) av det tillgängliga

beloppet), Sveriges Radio 1 651,1 mkr (34,70 %) och Sveriges Utbildningsradio

227,0 mkr (4,77 %).

 I enlighet med vad regeringen tidigare anfört bör Radio Swedens

medelstilldelning i fortsättningen uppräknas med det särskilda

kompensationsindexet på samma sätt som för Sveriges Television, Sveriges Radio

och Utbildningsradion. För år 1997 bör Radio Sweden därmed anvisas 36,4 mkr (i

1994 års prisläge enligt kompensationsindex).

26.2 TV-avgiften

Den faktor som är avgörande för behållningen på rundradiokontot är utvecklingen

av det särskilda kompensationsindexet för public service-företagen.

 Vid beräkningarna har regeringen utgått från att kompensationsindexet under år

1995 och 1996 inte kommer att öka med mer än 5 % och att antalet TV-

avgiftsbetalare blir oförändrat drygt 3,3 miljoner.

 Teracom bör i enlighet med 1992 års riksdagsbeslut tillföra 213,6 mkr (i 1992

års prisläge) till rundradiokontot fram t.o.m. år 2000.

 För närvarande är TV-avgiften 1 476 kr eller 369 kr per tremånadersperiod

Regeringen föreslår att TV-avgiften höjs med 48 kr (3,1 %) till 1 524 kr fr.o.m.

den 1 januari 1997. Avgiften för en tremånadersperiod blir därmed 381 kr.

Regeringens förslag om TV-avgiften förutsätter en ändring i lagen (1989:41) om

TV-avgift. Detta har tagits in i prop. 1995/96:160.

 Prop. 1995/96:161

 Bilaga 1

Remissyttranden över betänkandet (SOU 1995:84) Kulturpolitikens inriktning

Efter remiss har hittills 380 yttranden samt ett stort antal spontansvar kommit

in över Kulturutredningens slutbetänkande. Följande remissinstanser (100

yttranden) kommenterar de förslag som berör public service-verksamheten.

 Socialstyrelsen, Handikappombudsmannen, Barnombudsmannen, Riksrevisionsverket,

Danshögskolan, Högskolan i Växjö, Göteborgs universitet, Högskolan i Borås,

Statens Kulturråd, Konstnärsnämnden, Granskningsnämnden, Radio- och TV-verket,

Riksteatern, Kungliga Teatern AB, Kungliga Dramatiska Teatern, Helsingborgs

stadsteater, Borås Stadsteater, Malmö Musik och Teater AB, Göteborgsoperan,

Teater Halland, Västerbottensteatern, Gävleborgs Symfoniorkester, Göteborgs

Konsert AB, Musik i Västernorrland, Musik i Halland, Kungl. Musikaliska

Akademien, Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien, Upplandsmuseet,

Örebro Läns Museum, Dansens Hus, Svenska Filminstitutet, Stiftelsen för lättläst

nyhetsinformation och litteratur, Stiftelsen Svenska Barnboksinstitutet, Svenska

kommunförbundet, Eskilstuna kommun, Norrköpings kommun, Jönköpings kommun,

Kristianstads kommun, Malmö kommun, Göteborgs kommun, Uddevalla kommun, Borås

kommun, Örebro kommun, Västerås kommun, Gävle kommun, Sundsvalls kommun,

Botkyrka kommun, Kungälvs kommun, Upplands Väsby kommun, Piteå kommun,

Västerviks kommun, Oxelösunds kommun, Trollhättans kommun, Ljusdals kommun,

Jönköpings läns landsting, Landstinget i Älvsborg, Skaraborgs Läns Landsting,

Sveriges Hembygdsförbund, Sveriges Författarförbund, Handikappförbundens

Samarbetsorgan, Svenska Samernas Riksförbund, Sveriges Radio AB (SR), Sveriges

Television AB (SVT), Sveriges Utbildningsradio AB (UR), Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Landsorganisationen i Sverige (LO), Danscentrum,

FilmCentrum, Teatercentrum, Folkbildningsförbundet, Föreningen Svenska

Kompositörer Av Populärmusik (SKAP), Föreningen Svenska Tecknare, Föreningen

Svenska Tonsättare, Föreningen Sveriges Filmproducenter, Föreningen Sveriges

Kulturchefer, Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS),

Länsmuseernas Samarbetsråd, Riksföreningen för Folkmusik och Dans,

Samarbetsnämnden för folklig dans, Arbetarnas bildningsförbund (ABF), Svenska

Idrottsrörelsens Studieförbund, Svenska Jazzakademien, Svenska

Jazzriksförbundet, Svenska Kyrkans Centralstyrelse, Svenska Musikerförbundet,

Svenska Musikförläggareföreningen, Svenska teaterförbundet, Svenska

tonkonstnärsförbundet, Sverigefinska Riksförbundet, Sveriges Dramatikerförbund,

Sveriges Dövas Riksförbund, Sveriges Orkesterföreningars Riksförbund, Sveriges

yrkesmusikerförbund, Synskadades Riksförbund, Teatrarnas riksförbund, TV4,

Glesbygdsverket, Oberoende Filmares Förbund (OFF) och Riksförbundet Sveriges

Kammarmusikarrangörer.

 Härutöver har skrivelser inkommit från Folkrörelsernas Medieforum1 och

Hörselskadades Riksförbund som kommenterar de förslag som berör public service-

verksamheten.

 Kulturdepartementet avser att senare under år 1996 publicera en fullständig

sammanställning av samtliga remissyttranden över Kulturutredningens

slutbetänkande.

**FOOTNOTES**

1I Folkrörelsernas Medieforum ingår LO, TCO,

Handikappförbundens Samarbetsorgan, Folkbildningsförbundet,

Folkets Husföreningarnas Riksorganisation,

Nykterhetsrörelsens Landsförbund, Röda Korset, Svenska

Kyrkans Stiftelse för rikskyrklig verksamhet och Sveriges

Frikyrkosamråd.

 Prop. 1995/96:161

 Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU 1995:84)

Kulturpolitikens inriktning

Allmänt

Kulturutredningens betänkande om kulturpolitikens inriktning berör public

service-verksamheten i följande avsnitt:

Avsnitt 9.1: Viktiga förutsättningar för barns kulturella utveckling(s.157-158)

Avsnitt 12.2: Att stärka funktionshindrades kulturella möjligheter (s.192-195)

Avsnitt 17.4: Radio och television (s. 279--283)

Avsnitt 17.8: Behov av en utvecklande och stödjande funktion (s. 290)

Avsnitt 22.3.4: Dans i TV (s. 391)

Avsnitt 23.2.4: Utrymmet för svensk musik i radio och TV (s. 410)

Avsnitt 26.3.2: Stöd till produktion av film (s. 457)

Avsnitt 32.4.4: Tänkbara steg för förbättrad utvärdering (s. 559)

 Nedan redovisas kulturutredningens förslag avseende public service-

verksamheten i tolv punkter.

Barnprogram

Utredningen föreslår att staten bör ställa tydliga krav på att svenska radio-

och TV-företag sänder program på tider som passar barnen och med ett innehåll

som bidrar till att vidga deras kulturella erfarenheter och upplevelser.

 En majoritet av remissinstanserna stöder förslaget, bl.a. Statens Kulturråd,

Svenska teaterförbundet, Teater Halland, Sveriges Utbildningsradio AB (UR),

Barnombudsmannen, Länsteatrarnas Samarbetsråd, FilmCentrum, Svenska Kyrkans

Centralstyrelse, Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Folkrörelsernas

Medieforum, LO, Folkbildningsförbundet och Socialstyrelsen.

 SVT delar utredningens uppfattning att det är viktigt med barnanpassat utbud

men anser dock att det är omöjligt att helt anpassa utbudet under

eftermiddagstid till att barn då har möjlighet att se på TV utan vuxensällskap.

En grundläggande princip är givetvis att undvika program med våld. Några

specifika föreskrifter om sändningstider för olika typer av program bör inte

förekomma i SVT:s avtal med staten.

 Barnombudsmannen anser att det är av största vikt att programutbudet på

eftermiddagstider tar hänsyn till att barn i hög utsträckning då ser på TV utan

sällskap av vuxna. Man bör enligt Barnombudsmannen vara särskilt uppmärksam på

de vuxenprogram och annonsering för vuxenprogram, som sänds i anslutning till

barnprogrammen, vilka kan innehålla betydande våldsinslag.

 TCO och Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien anser att FN:s

barnkonvention bör läggas till grund för en fördjupad diskussion om framtida

mediepolitik.

Handikappanpassning av marksändande radio- och TV-kanaler

Utredningen föreslår att krav på handikappanpassning slås fast för samtliga

marksändande radio-och TV-kanaler.

 Hörselskadades Riksförbund (HRF), Sveriges Dövas Riksförbund, Synskadades

Riksförbund (SRF) och Handikappombudsmannen är angelägna om en större

handikappanpassning i radio och TV. HRF anser att omfattningen av textsättning

av svenska TV-program skall preciseras i avtalen mellan staten och

programbolagen. HRF anser vidare att år 2010 skall 90 % av samtliga

svenskspråkiga program vara textade av SVT och att direkttextning av direktsända

eller sent producerade program måste öka. Utredningen har enligt HRF:s mening

inte uppmärksammat hörselskadades behov av tillgänglighet till radiomediet.

Sveriges Dövas Riksförbund anser att SR och SVT måste göra sitt utbud

tillgängligt för döva bl.a. genom större satsningar på teckentolkade program.

SRF stöder utredningens förslag att kraven på handikappanpassning av samtliga

marksändande radio- och TV-kanaler "slås fast", men detta måste även komma till

uttryck i tvingande åtgärder. Handikappombudsmannen anser att utredningen borde

ha gjort en utförligare presentation av vilka krav som bör ställas.

 Folkrörelsernas Medieforum, Handikappförbundens Samarbetsorgan, LO och

Folkbildningsförbundet anser att företagens insatser på detta område bör

redovisas i public service-boksluten.

 SVT ser det inte som ändamålsenligt att kraven på insatser för

funktionshindrade regleras i avtalet. Kvotmässiga preciseringar bör undvikas.

Däremot kommer SVT i det s.k. public service-bokslutet tydligt redovisa de

insatser som görs. SVT understryker att det är en självklar uppgift för

företaget att i möjligaste mån göra det allmänna programutbudet tillgängligt för

funktionshindrade.

 SVT, SR och UR har en samrådsgrupp som årligen träffar representanter för

funktionshindrade för att lyssna på krav och för att redovisa programföretagens

planer och syn.

Om text-TV och syntetiskt tal

Utredningen föreslår att insatserna för att utveckla omvandling av text-TV till

syntetiskt tal intensifieras.

 SVT hävdar att syntetiskt tal ännu inte har den kvalitet som är önskvärd och

dessutom är för kostsamt. SVT pekar därför på möjligheterna att utnyttja ett

annat system, Audetel, för överföring av talad information avsedd för

synskadade.

 Synskadades Riksförbund hänvisar också till Audetel-tekniken men anser att

synskadades tillgång till TV-utbudet måste beaktas i avtal mellan staten och TV-

kanalerna.

 Folkrörelsernas Medieforum stöder utredningens förslag.

Text-TV-sättning av svenskproducerad film vid biografvisning

Utredningen föreslår att text-TV-band görs tillgängliga tidigare än till TV-

premiär för svenska filmer för att möjliggöra visning av textad svensk film

också på biograf.

 SVT avvisar förslaget med hänvisning till att det bygger på ett missförstånd

om var ansvaret ligger för versionering av biograffilm. Text-TV-versionering är

i dagens läge inte heller användbar vid biografvisningar. SVT anser det vara

uteslutet att SVT skulle ta på sig ansvaret för att göra en versionering som

även ska kunna utnyttjas av biograffilmsdistributören. Distributören måste

givetvis också självständigt ha möjlighet att värdera den olägenhet en textning

skulle kunna innebära för publiken utan funktionshinder.

 HRF och Handikappförbundens Samarbetsorgan stöder utredningens förslag.

Ett kraftigt offentligt ansvarstagande för att bevara och utveckla public

service-verksamheten

Utredningen betonar betydelsen av ett kraftigt offentligt ansvarstagande för att

bevara och utveckla public service-verksamheten som förmedlare av ett varierat

utbud av hög kvalitet med stort utrymme för inhemska uttryck och program.

 Samtliga remissinstanser som kommenterar förslaget delar utredningens

bedömning, bl.a. Konstnärsnämnden, Kungl. Musikaliska Akademien, Föreningen

Svenska Kompositörer Av Populärmusik (SKAP), Sveriges Hembygdsförbund, TCO,

Folkbildningsförbundet, Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd

(KLYS), Gävleborgs Symfoniorkester, Svenska Musikerförbundet, Sveriges

Orkesterföreningars Riksförbund, Svenska Idrottsrörelsens Studieförbund (SISU),

Sverigefinska Riksförbundet, Svenska Journalistförbundet och Föreningen Svenska

tecknare.

 Svenska Teaterförbundet anser att public service-begreppet måste preciseras

och förtydligas. FilmCentrum anser att utredningen med större kraft borde

markerat public service-företagens ansvar och skyldigheter.

 SVT och SR delar utredningens bedömning i princip. SVT betonar att public

service-verksamheten inte kan begränsa verksamheten till programområden där

kommersiella företag inte tar något ansvar, vilket är fallet för många av de

offentligstödda kulturinstitutionerna.

 Sveriges Författarförbund och Svenska Musikerförbundet anser att utrymmet för

svenska program i public service-företagen bör ökas. Svenska Musikerförbundet

menar att både SVT och SR måste förmedla och producera svenska produktioner för

att motverka den anglosaxiska dominansen av programutbudet. Svenska

Teaterförbundet anser att 50 % av den gestaltande produktionen i varje marksänd

TV-kanal i Sverige skall vara nationellt producerad. Arbetarnas Bildningsförbund

(ABF) anser att public service-företagen skall få resurser för att möjliggöra

svensk produktion samt att SVT skall stärka sin folkbildande inriktning. ABF

anser vidare att samhällets möjligheter till reglering av medieverksamheten bör

förstärkas för att bl.a. då det gäller etermedier garantera en hög

programkvalitet.

 Nykterhetsrörelsens Landsförbund anser att särskilda etiska krav bör ställas

på public service-företagen i anslutning till att avtalet skall förnyas inom den

närmaste tiden.

 Oberoende Filmares Förbund (OFF) och Högskolan i Växjö anser att utredningen

borde ha markerat att de sparkrav som av staten lagts på public service-medierna

är ett hot mot den innehållsliga mångfalden och möjligheterna att upprätthålla

hög kvalitet.

Public service-bokslut

Utredningen föreslår att de mottagaravgiftsstödda företagen ges i uppdrag att

upprätta public service-bokslut.

 Förslaget stöds av SVT, UR, Statens Kulturråd, Danshögskolan, TCO,

Folkbildningsförbundet, Svenska Kyrkans Centralstyrelse, Gävleborgs

Symfoniorkester, Riksrevisionsverket, Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares

Samarbetsnämnd (KLYS), Riksföreningen för Folkmusik och Dans (RFoD), Svenska

Musikerförbundet, Folkrörelsernas Medieforum, LO, Göteborgs universitet och

Svenska Journalistförbundet.

 SVT och UR ser införandet av s.k. public service-bokslut som en fruktbar

åtgärd för att klarare kunna värdera företagens insatser. SR menar att ett

åläggande om ett public service-bokslut är ett försök att definiera de allmänna

uppdrag som redan uttrycks i t.ex. radiolagen och avtalet. SR understryker att

de i praktiken redan avger ett public service-bokslut.

 Granskningsnämnden framhåller att public service-bokslut på inget sätt kan

ersätta den granskning av programverksamheten som nämnden har i uppdrag att

genomföra. Nämnden anser vidare att det inte är nödvändigt att föreskriva någon

särskild form för utvärderingen av public service-boksluten.

 Sveriges Dramatikerförbund avvisar förslaget om public service-bokslut och

anser att det är ett system som öppnar för ökad politisk klåfingrighet.

 Svenska Teaterförbundet, Riksföreningen för Folkmusik och Dans och Göteborgs

universitet menar att även de reklamfinansierade TV-bolagen och radiokanalerna

måste åläggas att upprätta bokslut som beskriver hur villkoren i

koncessionsavtalen har uppfyllts.

Public service-företagen som kulturinstitution

Utredningen anser att public service-företagen har en roll som på många sätt

motsvarar de offentligstödda kulturinstitutionernas. Utredningen betonar att

medierna bör se information om den "levande" kulturen som en viktig uppgift.

 TCO och Svenska Journalistförbundet anser att public service-företagens

kulturansvar måste formuleras tydligare. TCO anser att det är glädjande att

utredningen jämställer public service-företagen med de offentliga

kulturinstitutionerna, vilket innebär att SVT och SR måste hållas reklamfria

även i framtiden. Även KLYS delar denna uppfattning. Svenska Barnboksinstitutet

understryker vikten av att medierna uppfyller sitt kulturpolitiska ansvar och

nämner specifikt UR:s ansvar och möjligheter.

 SVT, SR, Granskningsnämnden och Svenska Teaterförbundet menar att utredningen

har överbetonat företagens roll som förmedlare av kultur och undervärderat

företagens roll som egna aktörer på kulturområdet, både som kulturskapare och

granskare av kulturlivet. Radio och TV är självständiga medier med stor

betydelse när det gäller att utveckla egna konstnärliga och kreativa

uttrycksformer. SVT understryker public service-TV:s särskilda roll som bärare

av det nationella kulturarvet i ett allt mer internationaliserat och

kommersialiserat kultur- och medieutbud. SVT:s roll bör tydliggöras inför den

kommande avtalsperioden så att SVT:s ställning som kulturbärare understryks och

oberoendet mot statsmakten förstärks. SVT nämner att bevakningen av den s.k.

levande kulturen sker i växande grad i de vanliga nyhetsprogrammen och

morgonprogrammen samt i caféprogrammen.

 Radio- och TV-verket, Malmö musik och teater AB och Skånestyrelsen beklagar

att utredningen inte tagit upp frågan om SVT:s kulturuppdrag till en samlad

bedömning. Glesbygdsverket anser att det är viktigt att tydliggöra SR:s och

SVT:s ansvar för att lyfta fram hela landets kultur.

 Göteborgs universitet anser att utredningens syn på medierna indikerar att man

inte förstått yttrandefrihetens väsen. Grunden för mediepolitiken är att

statligt inflytande skall motverkas och endast i undantagsfall accepteras.

Enligt Göteborgs universitet är det av synnerlig vikt att mediepolitiken även

fortsatt överordnas kulturpolitiken.

 TV4 kritiserar utredningens krav att staten skall utveckla och precisera

villkoren för TV4 och understrykeratt TV4 redan i dag spelar en betydelsefull

roll som kulturinstitution.

 Danshögskolan, Sveriges Orkesterföreningars Riksförbund,

Folkbildningsförbundet och Konstnärsnämnden instämmer i utredningens bedömning

att medierna bör se information om den levande kulturen som en viktig uppgift.

Sveriges Orkesterföreningars Riksförbund anser att public service-kanalerna har

ett ansvar att i lämplig form distribuera program som beskriver och rapporterar

från amatörmusiklivet i landet.

Överföringar av musik- och teaterföreställningar till TV

Utredningen föreslår att antalet för TV bearbetade överföringar av musik- och

teaterföreställningar ökar. Utredningen anser att man kan överväga

kvantifieringar så att en viss del av medieföretagets medel eller sändningstid

ska avse samverkan med teater- och musikinstitutioner. En möjlighet att

underlätta samarbetet är att under begränsad tid avsätta särskilda medel och att

hanteringen av dessa knyts till Svenska Filminstitutet.

 En majoritet är positiva till förslaget, bl.a. Statens Kulturråd, Svenska

Filminstitutet, Konstnärsnämnden, Danshögskolan, Teatrarnas Riksförbund, Svenska

Kyrkans Centralstyrelse, Folkrörelsernas Medieforum, LO, Folkbildningsförbundet

och Kungl. Musikaliska Akademien.

 Kungliga Teatern AB fäster stor vikt vid möjligheten att göra föreställningar

tillgängliga för en större publik genom radio- och TV-sändningar. Kungliga

Teatern AB redogör dock för vissa problem i nuvarande samarbete med Sveriges

Television och Sveriges Radio. Kungliga Teatern får ingen ersättning för

uppsättningar som visas i public service-kanalerna. Radioledningen har visat

bristande intresse vilket lett till att radioöverföringar blivit allt mer

sporadiskt förekommande. Vissa TV-produktioner har med kort varsel inställts

eftersom SVT har anfört att kostnaderna för bl.a. upphovsrättsersättning varit

för höga. Därför bör produktionsbidrag för TV-produktioner tillföras teatern.

 Göteborgs Konsert AB understryker att SR ställt orimliga ekonomiska krav

vilket lett till att samarbetet i det närmaste har upphört. Mot denna bakgrund

anser Göteborgs Konsert AB att det är mycket viktigt att de nya avtalen mellan

staten och SR tydligt formulerar radioföretagets skyldighet att spegla landets

musikliv i allmänhet och verksamheten vid symfoniorkestrarna i synnerhet.

Stockholms Konserthus anser att det står helt klart att public service-företagen

sedan flera år tillbaka inte uppfyller kraven på bredd och mångfald vad gäller

konsertmusiken. Kontinuerliga sändningar från landets offentligt finansierade

musikinstitutioner skulle mycket väl täcka det kvantitativa och kvalitativa

behovet av konsertmusik i radio och TV.

 Sveriges Kammarmusikarrangörer menar att nedskärningarna i public service-

kanalernas medelstilldelning omöjliggör ett utökat samarbete. Göteborgsoperan

anser att radio- och TV-företagen måste vara beredda att satsa mer pengar för

radieringar och televiseringar.

 Kungliga Teatern AB och Kungliga Dramatiska Teatern är enig med utredningen

att det slutliga beslutet om sändningar av nationalscenernas produktioner ligger

hos medieföretagen.

 SVT, Riksteatern, Svenska Teaterförbundet, Folkrörelsernas Medieforum, TCO och

Malmö musik och teater AB ser TV som en konstform i sig som måste utvecklas

utifrån mediets förutsättningar och menar att en förutsättning för

"televisering" av scenföreställningar är att de adapteras för TV-visning, med

utgångspunkt från mediets speciella förutsättningar och möjligheter vad gäller

t.ex. regi, skådespelararbete, dekor och ljussättning. Dramatik i TV kan inte i

första hand vara televisering av scenteater. För att kunna genomföra ett ökat

samarbete måste särskilda resurser tillföras, av bl.a. avtalsrättsliga skäl.

Kungliga Dramatiska Teatern är positiv till att vissa föreställningar visas i

TV, men televiseringar måste ske på TV-mediets villkor.

 Teatercentrum och Svenska Teaterförbundet tar klart avstånd från att fria

teatergrupper eller institutioner skall ställa sina uppsättningar till

förfogande genom transmittering för distribution i radio och TV. Teater, radio

och TV är inte utbytbara former för distribution av kultur. Hittills gjorda

transmitteringsförsök av scenföreställningar borde stå som avskräckande exempel.

 Folkrörelsernas Medieforum och Folkbildningsförbundet stöder utredningens

förslag om kvantifieringar så att en viss del av medieföretagets medel eller

sändningstid ska avse samverkan med teater- och musikinstitutioner.

 SVT, SR, Sveriges Dramatikerförbund ochTeatrarnas Riksförbund avvisar

förslaget om kvantifieringar. Teatrarnas Riksförbund avvisar utredningens

förslag att lägga ansvaret för en fortsatt sådan verksamhet på utomstående

konsulenter. Teatrarnas Riksförbund framhåller i stället de positiva

erfarenheter som gjorts när Statens Kulturråd, genom särskilda anslag,

stimulerat till anpassning av teaterföreställningar för överföring i TV.

Sveriges Dramatikerförbund föreslår att man i stället ålägger SVT att sända ett

specificerat antal singelproduktioner. Om företaget väljer att producera dessa

själva eller tillsammans med en teater bör vara deras ensak.

 Svenska Filminstitutet är berett att enligt utredningens förslag administrera

särskilda medel från staten för att ett ökat samarbete mellan institutionerna

och medierna skall komma till stånd.

 SVT, SR och Folkrörelsernas Medieforum avvisar förslaget att Filminstitutet

ska fördela särskilda projektmedel avsatta för samverkan. SVT menar att det inte

finns någon parallell till produktionsstöd till film. Folkrörelsernas Medieforum

anser att en ökning av överföringar och TV-anpassning i stället skulle kunna

säkras genom en tydligare skrivning i de kommande avtalen.

 Svenska Teaterförbundet och TCO föreslår att ett svenskt TV-institut inrättas

för att utveckla samarbetet mellan institutioner samt utveckla TV-mediet som

egen konstart. TV-institutet skulle fungera som en motsvarighet till Svenska

Filminstitutet. Ansvaret för radio- och TV-dramatik måste ligga på radio- och

TV-bolagen och de bör kunna få särskilt stöd för att utveckla sina speciella

konstformer. Oberoende Filmares Förbund (OFF) föreslår att en TV-fond bildas där

enskilda producenter kan söka stöd för produktioner som skall distribueras som

TV-program.

 Länsmuseernas Samarbetsråd och Upplandsmuseet anser att större ansträngningar

bör göras att förmedla museernas kunskapsmaterial i TV. Ansvaret för detta bör

ligga på TV-bolagen.

Behov av en utvecklande och stödjande funktion

Utredningen betonar behovet av kulturpolitisk uppföljning och utvärdering på

massmedieområdet samt föreslår att Statens Kulturråd får ett övergripande

utvärderingsansvar för kultur- och medieverksamheten.

 Förslaget stöds av Statens Kulturråd och Konstnärsnämnden.

 SVT, SR, UR, Granskningsnämnden, Radio- och TV-verket, Svenska Kyrkans

Centralstyrelse, Folkrörelsernas Medieforum, Göteborgs universitet och

Folkbildningsförbundet avvisar förslaget. SVT, UR, Folkrörelsernas Medieforum,

Göteborgs universitet och Folkbildningsförbundet anser att den fortlöpande

granskningen även fortsättningsvis bör vara samlad hos Granskningsnämnden, som

bör få i tilläggsuppgift att granska de s.k. public service-boksluten. SVT och

SR understryker public service-kanalernas oberoende från staten och andra

maktgrupperingar.

Dans i TV

Utredningen betonar att det borde sändas mer dansföreställningar i TV.

 Förslaget stöds av Statens Kulturråd, Danscentrum, Danshögskolan, Moderna

Dansteatern, Riksföreningen för Folkmusik och Dans och Samarbetsnämnden för

folklig dans. Ett brett utbud av dansprogram som täcker såväl historiska,

pedagogiska som konstnärliga aspekter vore önskvärt.

 Danshögskolan betonar att transmitteringar av dansföreställningar inte får ses

som alternativ till produktionen av originalverk för TV. Originalverk är av

största vikt för att tillvarata och utveckla dansens uttrycksmöjligheter.

Danshögskolan vill att dansens behov tydligt markeras i kommande avtal mellan

staten och SVT. En dansredaktion eller referensgrupp med personer kompetenta på

dansområdet bör inrättas. Stiftelsen Dansens Hus föreslår att man bör verka för

ökad tillgänglighet till dans i bildmedia, video, film och TV genom stöd i

enstaka och gemensamma initiativ.

 Svenska Teaterförbundet och Malmö musik och teater AB anser att televisering

av dans- och teaterproduktioner kan spela en betydelsefull roll när det gäller

att utveckla och sprida intresset för konstformen, men att det är angeläget att

föreställningarna anpassas till TV-mediets speciella förutsättningar. Statens

Kulturråd betonar att dansens specifika förutsättningar måste beaktas.

 SVT delar inte utredningens uppfattning att dans skulle vara ett eftersatt

programområde. Omfattningen och inriktningen av sådana program måste företaget

självständigt ta ställning till inom de allmänna ramar som anges i avtalet med

staten. Något kvoteringsförfarande bör inte förekomma. Föreställningarna i TV

måste anpassas till TV-mediets krav.

Svensk musik i radio- och TV

Utredningen betonar betydelsen av utrymme för svensk musik i public service-

kanalerna och i de privata kanalerna.

 Statens Kulturråd, Samarbetsnämnden för folklig dans, Svenska Teaterförbundet,

Föreningen Svenska Kompositörer av Populärmusik (SKAP), Svenska

Musikförläggareföreningen, Föreningen Svenska Tonsättare, TCO, Gävleborgs

Symfoniorkester, KLYS och Svensk Musik delar utredningens bedömning.

 SKAP anser att nya avtal mellan staten och SR måste innehålla tydliga

riktlinjer när det gäller speglingen av det svenska musiklivet. Public service-

mediernas skyldighet att prioritera den svenska musiken bör betonas. Musik i

Halland menar att det är en stor svaghet att utredningen inte behandlar SR som

är en mycket stor aktör med omfattande åtaganden på musikområdet. Föreningen

Svenska Tonsättare kritiserar att SR:s musikverksamhet undantagits från

bedömning i utredningen.

 Statens Kulturråd anser att förutsättningar bör skapas för att public service-

kanalerna och de privata kanalerna i ökad omfattning skall kunna sprida även

annan musik än populärmusik. Svenska Jazzakademien anser att SR som public

service-företag har ett särskilt ansvar för bredd och kvalitet i sitt jazzutbud.

 SVT och SR betonar att en mängd svenska musikföreställningar redan förekommer

i företagens utbud.

 Flertalet av de remissinstanser som kommenterat utredningens förslag

konstaterar att det minskade anslaget till public service-kanalerna (framförallt

avseende nedskärningarna för SR:s P2) får negativa effekter för musiken.

 Föreningen Svenska Tonsättare efterlyser ett aktivt handlande från regeringen

för att återupprätta den för musiklivet så viktiga verksamheten vid Sveriges

Radio P2. Föreningen ser det som en politisk paradox när Kulturutredningen på

flera ställen betonar public service-kanalernas kulturpolitiska betydelse,

samtidigt som riksdagen ålägger SR drastiska besparingskrav. Svensk Musik anser

att det är viktigt att staten klargör SR:s kulturansvar på ett sätt som medför

förändringar av de besparingsbeslut som redan fattats av dess styrelse.

Teatrarnas Riksförbund anser att i kommande avtal och anslagstilldelning till SR

bör staten se till att företaget har medel att spegla hela det svenska

musiklivet.

Stöd till produktion av film

Utredningen betonar att det är rimligt att de TV-företag som är avtalsslutande

parter ökar sina bidrag till finansieringen av svensk filmproduktion.

 Föreningen Sveriges Filmproducenter delar utredningens bedömning.

 Svenska Teaterförbundet delar utredningens uppfattning att TV-företagen

avsevärt bör ökar sina bidrag till finansiering av svensk filmproduktion, men

ifrågasätter om det ska vara som part i ett avtal. Om televisionen i framtiden

ska ta ett större ekonomiskt ansvar för den svenska filmproduktionen måste deras

egenintresse tydligt regleras och helt nya samarbetsformer mellan filmbranschen

och televisionen komma till stånd. Det nuvarande filmavtalet är otillräckligt.

Teaterförbundet hänvisar till sitt förslag om ett TV-institut.

 SVT anser att utredningens förslag är oklart. Om syftet är att tillförsäkra

svensk filmproduktion ökade medel i form av rena bidrag utan att SVT och TV4 har

något konkret utbyte, ställer sig SVT direkt avvisande. Om de direkta

bidragsintäkterna inom ramen för filmavtalet ska ökas bör nya TV-företag (bl.a.

betal-TV-kanaler) föras in i avtalet, företag som också i hög grad utnyttjar

film i sitt utbud. SVT understryker att omfattningen av SVT:s insatser inom

ramen för filmavtalet ska avgöras i de förhandlingar som förs mellan avtalets

parter.

 Oberoende Filmares Förbund (OFF) anser inte att det är tillräckligt att den

marksända televisionen lämnar ett större ekonomiskt bidrag till filmproduktionen

via Filminstitutet. OFF anser att det är nödvändigt att bryta upp

maktkoncentrationen och skapa nya former för stöd till produktion av rörliga

bilder. OFF hänvisar även här till sitt förslag om bildandet av en TV-fond som

skall ses som ett komplement till Filminstitutet och public service-

televisionen.

 Prop. 1995/96:161

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1996

Närvarande:_statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande och statsråden,[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Regeringens förslag: Radio Swedens uppdrag och verksamhet skall

 kvarstå oförändrade.

Regeringen beslutar proposition 1995/96:161 En radio och TV i allmänhetens

tjänst 1997--2001