Prop.

 1993/94:136Regeringens proposition

 1993/94:136

 Riktlinjer för ett nytt tillståndssystem

 för

 import, export, tillverkning och

 partihandel

 med alkoholdrycker

 Regeringen överlämnar denna proposition

 till riksdagen.

 Stockholm den 27 januari 1994

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Socialdepartementet)

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås riktlinjer för

 ett nytt system för tillstånd, kontroll

 och tillsyn inom alkoholområdet. I och

 med det nya systemet avskaffas de nuva-

 rande import-, export-, tillverknings-

 och partihandelsmonopolen när det gäller

 spritdrycker, vin och starköl. Dessa er-

 sätts av ett alkoholpolitiskt motiverat

 tillståndssystem. En ny myndighet för

 tillståndsgivning, kontroll och tillsyn

 inrättas. Regeringen avser senare åter-

 komma till riksdagen med en proposition

 med de lagförslag som behövs för

 införandet av det nya tillståndssystemet

 och inrättandet av den nya myndigheten.

 1

 Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut......... 3

 2 Ärendet och dess beredning.......... 3

 3 Bakgrund............................ 4

 3.1 Alkoholpolitiska kommissionen och

 LHD/LVM-utredningen........... 4

 3.2 EES-avtalet..................... 5

 3.3 Import och partihandel med starköl

 6

 3.4 Skriftväxling med EG-kommissionen

 7

 4 Nuvarande ordning.................... 8

 4.1 Grunddragen i den svenska alkohol-

 politiken.............................. 8

 4.2 Monopolen inom alkoholpolitiken..

 9

 4.3 Servering av alkoholdrycker.....

 10

 4.4 Marknadsföring av alkoholdrycker

 11

 4.5 Kvalitetskontroll av

 alkoholdrycker..................

 11

 4.6 Beskattningen av alkoholdrycker.

 12

 4.7 Teknisk sprit och alkoholhaltiga

 preparat........................

 13

 5 Behov av ändringar inom nuvarande

 system ............................... 14

 6 Ett nytt system för tillstånd, kontroll

 och tillsyn

 inom alkoholområdet..................16

 6.1 En ny central myndighet ....

 18

 6.2 Tillstånd för import, export,

 tillverkning och partihandel ......

 19

 6.3 Kriterier för tillstånd.........

 19

 6.4 Tillsyn, kontroll och sanktioner

 19

 7 Finansiering av den nya myndigheten. 20

 8 V&S Vin & Sprit AB.................. 21

 Bilaga 1Skrivelse från Alkoholpolitiska

 kommissionen...........................23

 Bilaga 2Skriftväxling mellan den svenska

 regeringen och

 EG-kommissionen .................25

 Bilaga 3Protokoll från expertsamtal....27

 Bilaga 4EG-kommissionens brev till ESA.30

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den

 27 januari 1994....................... 31

 2

 1 Förslag till riksdagsbeslut

 Regeringen föreslår att riksdagen

 1.godkänner de föreslagna riktlinjerna

 för ett nytt tillståndssystem som

 skall ersätta import-, export-,

 tillverknings-, och partihandelsmono-

 polen inom alkoholhanteringen

 (avsnitt 6),

 2.godkänner de föreslagna riktlinjerna

 för inrättande av en ny myndighet

 inom alkoholområdet (avsnitt 6),

 3.godkänner de föreslagna riktlinjerna

 för finansiering av verksamheten vid

 den nya myndigheten (avsnitt 6).

 2 Ärendet och dess beredning

 Avtalet om det europeiska ekonomiska

 samarbetsområdet (EES-avtalet), som trädde

 i kraft den 1 januari 1994, innebär att

 Sverige har åtagit sig att tillämpa gemen-

 skapens regelverk om monopol. Till avtalet

 fogade Sverige, Norge, Finland och Island

 en gemensam deklaration, i vilken det ut-

 talades att alkoholmonopolen i dessa

 länder grundas på viktiga hälso- och

 socialpolitiska hänsynstaganden. Någon

 motsatt ståndpunkt framfördes inte av

 EU-sidan. Deklarationen grundade sig på

 uppfattningen att monopolen var förenliga

 med EES-avtalets regler, eftersom ingen

 diskriminering sker mellan medborgare i

 Europeiska unionens (EU) medlemsstater och

 medborgare i länderna i Europeiska fri-

 handelsområdet (EFTA), samt på den möjlig-

 het till undantag från varors fria rör-

 lighet som EES-avtalet medger för att

 t.ex. skydda människors hälsa och liv.

 Att de nordiska ländernas uppfattning, i

 varje fall numera inte delas av EG-kommis-

 sionen har framkommit under

 anslutningsförhandlingarna med EU, bland

 annat i kommissionens utlåtande över den

 svenska medlemskapsansökan. Detta har

 medfört en viss oklarhet i fråga om mono-

 polens förenlighet med EES-avtalet.

 För att för svensk del undanröja denna

 oklarhet inleddes utredande samtal mellan

 företrädare för regeringen och

 EG-kommissionen.

 Inom ramen för

 medlemskapsförhandlingarna mellan Sverige

 och EU om svenskt medlemskap i EU har en

 skriftväxling ägt rum mellan

 EG-kommissionen och den svenska

 regeringen. Av denna framgår bl.a.

 följande. Kommissionen förutsätter att

 Sverige avvecklar alkoholmonopolens

 exklusiva import-, export-, partihandels-

 och tillverkningsrättigheter. När det

 gäller detaljhandelsmonopolet anser kom-

 missionen vidare att om Sverige avlägsnar

 alla diskriminerande effekter finner den

 inte anledning att på eget initiativ vidta

 åtgärder mot detta monopol.

 Skriftväxlingen har följts av

 expertsamtal mellan företrädare för den

 svenska regeringen och berörda

 tjänstegrenar inom kommissionen i syfte

 att precisera förutsättningar för att

 säkerställa att detaljhandelsmonopolet

 fungerar icke-diskriminerande.

 EG-kommissionen har i ett brev till

 EFTA:s övervakningsmyndighet ESA

 informerat om skriftväxlingen.

 Den pågående integrationen med övriga

 Europa var också ett av skälen till att

 regeringen den 19 december 1991

 bemyndigade chefen för Socialdepartementet

 att tillkalla en alkoholpolitisk kommis-

 sion (dir. 1991:124), med uppgift att se

 över de alkoholpolitiska reglerna.

 I regeringens proposition 1991/92:170,

 bil. IV (bet. 1992/93:EU1) om EES konsta-

 terades att i vissa hänseenden kan änd-

 ringar i alkohollagstiftningen behöva

 genomföras som en anpassning till EG:s

 regelsystem, bl.a. vad gäller restau-

 rangernas inköp av svenskt respektive

 utländskt starköl.

 Mot denna bakgrund överlämnade

 regeringen den 3 juni 1993 till riksdagen

 proposition 1992/93:253 om import av och

 partihandel med starköl. I propositionen

 lämnades förslag till vissa ändringar av

 gällande regler med innebörd att utländska

 tillverkare av starköl skulle ges till-

 träde till den svenska marknaden på samma

 villkor som de svenska tillverkarna.

 Riksdagen beslutade (bet. 1993/94:SoU9,

 rskr. 1993/94:59) den 8 december 1993 att

 avslå regeringens proposition.

 Alkoholpolitiska kommissionen har den 16

 december 1993 till regeringen inkommit med

 en skrivelse med förslag att riksdagen,

 med hänsyn till EES-avtalets

 ikraftträdande, snarast möjligt ånyo före-

 läggs förslag till nya regler angående

 import av och partihandel med starköl.

 Regeringen lägger i denna proposition

 fram förslag till riktlinjer för ett nytt

 tillståndssystem när det gäller import,

 export, tillverkning och partihandel med

 alkoholdrycker. De frågor som behandlas

 har i vissa delar varit föremål för

 remissbehandling i samband med

 remissförfarandet inför regeringens

 proposition om EES och inför regeringens

 proposition om import av och partihandel

 med starköl.

 Regeringen återkommer i avsnitt fem

 närmare till bakgrunden till de föreslagna

 riktlinjerna.

 Inom Socialdepartementet pågår arbetet

 med en departementspromemoria med förslag

 till den lagstiftning som föranleds av det

 nya systemet. Efter remissbehandlingen av

 departementspromemorian återkommer

 regeringen till riksdagen med lagförslag.

 Alkoholpolitiska kommissionens skrivelse

 finns som bilaga 1, skriftväxlingen mellan

 den svenska regeringen och EG-kommissio-

 nen som bilaga 2 protokoll från

 expertsamtalen som bilaga 3 och EG-kommis-

 sionens brev till ESA som bilaga 4.

 3 Bakgrund

 3.1 Alkoholpolitiska kommissionen och

 LHD/LVM-utredningen

 Mot bakgrund av bl.a. den

 integrationsprocess som pågår med övriga

 Europa beslutade regeringen den 19

 december 1991 att tillkalla en alkoholpo-

 litisk kommission (S 1991:17) med uppgift

 att bl.a. se över delar av det svenska

 regelsystemet inom alkoholområdet. I den

 mån kommissionen finner att delar av det

 svenska regelverket kan förenklas eller

 helt utmönstras för att de inte längre

 fyller någon alkoholpolitisk funktion

 eller behöver förändras med hänsyn till

 EG:s regelverk, bör kommissionen lägga

 fram förslag till sådan reviderad

 lagstiftning. Kommissionen skall enligt

 direktiven utreda hur de alkoholpolitiska

 målen kan uppfyllas, även inom ramen för

 ett medlemskap i EG.

 Alkoholpolitiska kommissionen har i ett

 delbetänkande Serveringsbestämmelser (SoU

 1993:50) lämnat förslag till förändringar

 av bl.a. reglerna för serveringstillstånd

 enligt lagen (1977:293) om handel med

 drycker (LHD). Kommissionens förslag har

 remissbehandlats och bereds för närvarande

 inom Socialdepartementet.

 Genom beslut den 27 maj 1992 bemyndigade

 regeringen chefen för Socialdepartementet

 att tillkalla in särskild utredare med

 uppdrag att bl.a. göra en analys av förut-

 sättningarna för och konsekvenserna av att

 tillståndsgivningen enligt LHD överförs

 till kommunerna. Utredningen har i

 betänkandet (SOU 1993:31) Kommunernas roll

 på alkoholområdet och missbrukarvården

 bl.a. föreslagit att länsstyrelsernas

 LHD-hantering överförs till kommunerna.

 Avsikten är att till hösten förelägga

 riksdagen en proposition med anledning av

 båda dessa betänkanden.

 3.2 EES-avtalet

 I regeringens proposition (1991/92:170,

 bil. IV) om europeiska ekonomiska

 samarbetsområdet (EES) konstaterades att

 EES-avtalet inte innebär några

 förändringar av den svenska

 alkoholpolitikens mål. I vissa avseenden

 kan emellertid ändringar i

 alkohollagstiftningen behöva genomföras

 som en anpassning till EG:s regelsystem.

 EES-utskottet delade denna uppfattning.

 Den i Romfördraget och EES-avtalet

 grundläggande principen om varors fria

 rörlighet över gränserna omfattar i

 princip även alkoholdrycker, teknisk sprit

 och alkoholhaltiga preparat. Vid sidan om

 de grundläggande bestämmelserna är bl.a.

 följande artiklar i EES-avtalet av

 relevans för det svenska alkoholpolitiska

 regelsystemet.

 Artikel 16 om statliga handelsmonopol

 innebär att de avtalsslutande parterna

 förbinder sig att säkerställa att statliga

 handelsmonopol anpassas på sådant sätt att

 ingen diskriminering med avseende på

 anskaffnings- och avsättningsvillkor

 föreligger mellan medborgare i EU:s med-

 lemsstater och medborgare i EFTA-staterna.

 Kvantitativa import- och

 exportrestriktioner eller åtgärder med

 motsvarande verkan är förbjudna enligt

 artiklarna 11 - 12 i EES-avtalet. Undantag

 från artiklarna 11 och 12 medges i artikel

 13 om det är nödvändigt för att bl.a.

 skydda människors hälsa och liv. Artikel

 14 innehåller bl.a. förbud mot

 diskriminerande skatter eller avgifter och

 artikel 23 innehåller bl.a. vissa regler

 vad avser tekniska handelshinder i handeln

 med vin. Artikel 59 förbinder de avtals-

 slutande parterna att tillse att bl.a.

 offentliga företag eller företag med

 särskilda eller exklusiva rättigheter inte

 bryter mot EES-avtalets regler.

 Om ett företag har en

 marknadsdominerande ställning inom EES

 eller inom en väsentlig del av

 samarbetsområdet är det enligt

 EES-avtalets artikel 54 förbjudet att

 missbruka denna ställning. Enbart det

 faktum att ett företag är mark-

 nadsdominerande innebär emellertid inte

 någon överträdelse av EES-bestämmelserna.

 3.3 Import och partihandel med starköl

 Som ett led i anpassningen förelades

 riksdagen den tidigare nämnda

 propositionen om import av och partihandel

 med starköl med förslag till ändringar av

 gällande regler så att utländska

 tillverkare av starköl skulle ges

 tillträde till den svenska marknaden på

 samma villkor som svenska tillverkare.

 Propositionen föregicks av en

 departementspromemoria S93/1067/IFO,

 Starkölsförsäljning till restauranger. I

 promemorian redovisades två alternativa

 modeller för att uppnå likställighet

 mellan svenska och utländska tillverkare

 av starköl.

 Först redovisades (alternativ A) ett

 förslag om att det i LHD skulle införas

 ett ytterligare generellt undantag från

 import- och partihandelsmonopolet så att

 utländska tillverkare av starköl skulle

 få föra in starköl i landet och även ges

 rätt att sälja det direkt till

 restaurangerna. Den som enligt LHD har

 tillstånd att servera starköl föreslogs

 även få rätt att importera starköl till

 den egna serveringsverksamheten.

 Vidare redovisades (alternativ B) ett

 förslag om att införa ett särskilt till-

 ståndssystem för partihandel med starköl.

 Ett sådant tillståndssystem skulle stå

 vid sidan av tillverkningsrätten och

 omfatta i princip alla intressenter som

 bedömdes vara lämpade att bedriva sådan

 partihandel, inklusive svenska och

 utländska tillverkare av starköl. Med

 partihandelstillståndet skulle följa rätt

 att föra in starköl i landet. Länsstyrel-

 serna föreslogs svara för

 tillståndsprövningen och tillsynen över

 verksamheten.

 Vid remissbehandlingen av promemorian

 framkom en splittrad syn på de redovisade

 förslagen. Av de 29 remissinstanser som

 inkom med synpunkter tillstyrkte 17 något

 av förslagen i promemorian. Alternativ A

 förordades av åtta remissinstanser, fem

 tillstyrkte båda förslagen och alternativ

 B förordades av fyra instanser.

 Regeringen valde att föreslå riksdagen

 alternativ A, som innebär ett generellt

 undantag från import- och

 partihandelsmonopolet omfattande alla

 tillverkare av starköl, dvs. även

 utländska sådana. Dessa skulle få rätt

 att föra in eget tillverkat starköl till

 landet och bedriva partihandel med varan.

 Socialutskottet föreslog i bet.

 1993/94:SoU9 Import och partihandel med

 starköl att riksdagen skulle anta

 regeringens förslag. Riksdagen beslutade

 att avslå utskottets yrkande och biföll

 en reservation om avslag på propositionen

 (rskr. 1993/94:59).

 I reservationen anfördes bl.a. att

 regeringen bör återkomma till riksdagen

 med förslag om regler för import- och

 partihandel med starköl sedan

 Alkoholpolitiska kommissionen slutfört

 sitt arbete.

 Alkoholpolitiska kommissionen har den

 16 december 1993 i skrivelse till

 regeringen (S93/10214/IFO) ansett det

 angeläget att, med hänsyn till att

 EES-avtalets regler fr.o.m. den 1 januari

 1994 blir giltiga i Sverige, riksdagen

 ånyo föreläggs förslag till nya regler

 rörande import av och partihandel med

 starköl. Den tidigare propositionen kan

 utgöra en grund för ett sådant förslag. I

 beredningsarbetet bör enligt kommissionen

 också ingå under riksdagsbehandlingen

 aktualiserade förslag t.ex. rörande dot-

 terbolag för partihandel, tillstånd,

 skatteuppbörd och distribution samt vad

 kommissionen i annat sammanhang har

 framfört när det gäller starköls-

 försäljning till dem som har tillfälliga

 serveringstillstånd.

 Kommissionen anser att villkoren för

 import av och partihandel med starköl

 snarast bör förändras så att det inte kan

 hävdas att utländska bryggerier är

 diskriminerade i förhållande till

 svenska. Härigenom kan lagregler och

 lagtillämpning få en utformning som är

 förenlig såväl med EES-avtalet som med

 den svenska alkoholpolitiska grundsynen.

 3.4 Skriftväxling med EG-kommissionen

 Inom ramen för medlemskapsförhandlingarna

 mellan Sverige och EU om svenskt medlem-

 skap i EU har en skriftväxling ägt rum

 mellan EG-kommissionen och den svenska

 regeringen.

 Kommissionen förutsätter att Sverige

 avvecklar de exklusiva import-, export-,

 partihandels- och

 tillverkningsrättigheterna för sina

 respektive alkoholmonopol, inklusive

 partihandelsfunktionen för

 serveringsställen. En sådan avveckling är

 enligt kommissionens åsikt helt nödvändig

 för att göra den svenska lagstiftningen

 förenlig med EG:s regelverk.

 Vad gäller det svenska

 detaljhandelsmonopolet, anser kommissio-

 nen att alla effekter som är

 diskriminerande mellan nationella varor

 och varor importerade från övriga

 medlemsstater måste avlägsnas. Med

 reservation för EG-domstolens framtida

 rättstillämpning och kommissionens roll

 som väktare av fördraget om europeiska

 unionen, finner kommissionen med

 utgångspunkt från existerande tolkning av

 regelverket inte någon anledning att på

 eget initiativ vidta åtgärder, varken nu

 eller efter en svensk anslutning till

 unionen, mot bibehållande av detaljhan-

 delsmonopolet.

 I skriftväxlingen påminnes om att

 Sverige redan genom EES-avtalets

 bestämmelser har åtagit sig att tillämpa

 EG:s regelverk om monopol. Kommissionen

 anser därför de nämnda förhållanden vara

 tillämpliga från och med EES-avtalets

 ikraftträdande.

 Slutligen sägs att det - för att

 säkerställa att detaljhandelsmonopolets

 verksamhet är förenligt med EG:s

 regelverk - är av yttersta vikt att

 EG-kommissionen blir delaktig i en nära

 och regelbunden övervakning. Den

 svenska regeringen har i brev till

 kommissionen för sin del ställt sig bakom

 de principer som redovisats i

 kommissionens brev.

 Genom expertsamtal mellan företrädare

 för regeringen och berörda tjänstegrenar

 inom kommissionen har principer

 identifierats och preciserats för att de-

 taljhandelsmonopolet skall fungera

 icke-diskriminerande.

 Vid de protokollförda samtalen har

 fastslagits att så länge medborgare och

 varor inom samarbetsområdet behandlas

 lika samt objektiva och transparenta

 kriterier ligger till grund för de

 alkoholpolitiska regler som tillämpas i

 Sverige står dessa enligt kommissionen

 inte i strid med EG:s regler. Detta

 gäller även för detaljhandelsmonopolets

 verksamhet. Alla produkter måste behand-

 las lika både när det gäller

 detaljhandelsmonopolets val av sortiment

 och dess varuinformation till kunder. Nya

 varor måste ges bättre möjlighet att göra

 sig kända för detaljhandelsmonopolets

 kunder. De kriterier som ligger till

 grund för en varas tillträde till detalj-

 handelsmonopolets butiker måste uppfylla

 EG:s krav på objektivitet.

 En annan mycket viktig förutsättning är

 att medborgare inom samarbetsområdet ges

 samma möjlighet som svenska medborgare

 att verka inom alkoholområdet. De skall

 ha samma möjlighet att arbeta och etab-

 lera företag. Deras produkter skall

 behandlas på samma sätt som svenska

 produkter.

 Samtalen resulterade vidare i att

 Konkurrensverket, förutom sin sedvanliga

 tillsyn på konkurrensområdet som verket

 utövar inom ramen för sin instruktion,

 kommer att få i uppdrag av regeringen att

 särskilt övervaka att

 detaljhandelsmonopolet inte missbrukar

 sin dominerande ställning. Konkurren-

 sverket skall rapportera direkt till

 EG-kommissionen.

 4 Nuvarande ordning

 4.1 Grunddragen i den svenska

 alkoholpolitiken

 Grunderna för gällande alkoholpolitik

 fastställdes genom beslut av 1977 års

 riksdag (prop. 1976/77:108, SkU40, rskr.

 231). Enligt detta beslut skall målet

 vara att begränsa alkoholens

 skadeverkningar genom att minska den

 totala, alltför höga alkoholkonsumtionen.

 Denna strategi bygger på kunskaper och

 beprövade erfarenheter av

 tillgänglighetens betydelse för utveck-

 lingen av totalkonsumtionen och

 alkoholskadorna. En ökad tillgänglighet

 av alkohol medför en ökad konsumtion. Ju

 mer alkohol det dricks i ett samhälle,

 desto fler människor går också över från

 måttlighetsdrickande till missbruk. Om-

 vänt gäller att ju svårare det är att få

 tag i alkohol, desto mindre dricks det

 totalt sett och desto färre människor

 skadas på grund av alkoholen.

 Detta synsätt har också anammats av

 Världshälsoorganisationen (WHO) och

 ligger till grund för Europaregionens

 handlingsplan (European Alcohol Action

 Plan) för att minska alkoholskadorna i

 Europa. Planen har antagits enhälligt av

 alla Europaregionens stater, inklusive

 samtliga EU-stater.

 Sveriges viktigaste medel för att

 begränsa tillgängligheten är alkoholmo-

 nopolen och prispolitiken. Den svenska

 alkoholpolitiken kompletterar dessa

 åtgärder med bl.a. följande:

 - begränsning av den privata införseln

 - restriktiva regler för

 serveringstillstånd till restauranger

 - åldersgränser vid försäljning av

 alkoholdrycker

 - allmän hälsoupplysning, information om

 alkoholens skadeverkningar och

 - förebyggande verksamhet inom

 socialtjänst, hälso- och sjukvård m.m.

 Alkoholdrycker är liksom många andra

 varor mycket priskänsliga. När priset går

 upp minskar försäljningen. Sverige

 bedriver därför sedan länge en

 prispolitik med höga alkoholskatter.

 Skatten på alkoholdrycker bestäms sedan

 den 1 juli 1992 helt utifrån dryckens

 alkoholstyrka och principen är att

 alkoholpriserna skall följa prisutveck-

 lingen i samhället.

 Den höga alkoholbeskattningen är ett i

 jämförelse med andra åtgärder mycket

 verksamt medel för att minska

 konsumtionen och förebygga skador. Enligt

 de undersökningar som gjorts i Sverige

 över prisets betydelse för

 alkoholkonsumtionen ligger den s.k.

 priselasticiteten ganska nära -1,0 dvs.

 en prissänkning på t.ex. fem procent ökar

 försäljningen med ca fem procent.

 Alkoholmonopolen skall utgöra en garant

 för att marknadsföring och försäljning av

 alkoholdrycker till allmänheten sker

 återhållsamt och att lagar och

 bestämmelser på alkoholområdet efterlevs.

 Desintresseringsprincipen, dvs.

 begränsningen av det privata

 vinstintresset i syfte att hålla nere

 alkoholkonsumtionen, är alkoholmonopolens

 huvudsakliga motivering. Ingen skall

 genom en aktiv marknadsföring tillåtas

 tjäna pengar på andras beroende. Sociala

 hänsyn skall vara vägledande i

 marknadsföring och försäljning av

 alkoholdrycker - inte minst som ett skydd

 för ungdomen.

 Skyddet för ungdomen går som en röd

 tråd genom den svenska alko-

 hollagstiftningen. Förbud mot att

 överlåta alkoholdrycker till ungdomar,

 åldersgränserna för inköp av

 alkoholdrycker liksom för servering av

 alkoholdrycker på restauranger är exempel

 på detta.

 Den svenska alkoholpolitiken syftar

 också till att åstadkomma en övergång

 från starkare till svagare

 alkoholdrycker. Denna politik har till

 stor del varit framgångsrik.

 Spritdryckernas andel av den totala

 alkoholförsäljningen har sedan 1970-talet

 minskat med över 20 procentenheter medan

 vin- och ölförsäljningens andel ökat med

 ca 10 procentenheter vardera.

 Den totala registrerade

 alkoholkonsumtionen har varit ganska

 stabil under de senaste åren.

 Restaurangernas andel av den alkohol som

 säljs har dock ökat från 8,5 till 13,5 %

 mellan åren 1985 och 1992. Det som

 bidragit mest till den ökningen är

 starkölet. Ungefär 40 % av starköls-

 konsumtionen sker i dag på restauranger.

 4.2 Monopolen inom alkoholpolitiken

 En bärande princip i svensk

 alkohollagstiftning är att handel med

 spritdrycker, vin och starköl skall vara

 förbehållen sådana företag i vilka det

 allmänna äger bestämmande inflytande och

 där enskilt vinstintresse saknas. Genom

 att begränsa det privata vinstintresset i

 alkoholhanteringen har man sökt uppnå en

 återhållsam försäljning och skapa garan-

 tier för att de sociala hänsyn som är

 nödvändiga vid försäljningen iakttas.

 Begränsningen av det privata

 vinstintresset är en gammal princip som i

 dag tar sitt främsta uttryck i att stora

 delar av alkoholhandeln sker i två

 statliga monopolbolag, V&S Vin & Sprit AB

 (V&S) och Systembolaget AB. V&S har en-

 samrätt till import av spritdrycker, vin

 och starköl samt tillverkning och export

 av spritdrycker. Vin-, starköls-, och

 öltillverkningen är däremot inte

 monopoliserad men underkastad

 tillståndstvång. Framställning i hemmet

 av vin och öl för eget bruk är dock

 tillåten. Detta regleras i lagen

 (1977:292) om tillverkning av drycker,

 m.m. (LTD). Systembolaget AB sköter

 detaljhandeln samt partihandeln till

 restauranger. Ett undantag från

 partihandelsmonopolet är att de svenska

 bryggerierna har rätt att sälja starköl

 direkt till restauranger. Genom de

 statliga monopolbolagen har väsentliga

 delar av alkoholhandeln således kunnat

 ske utan inverkan av privatekonomiskt

 vinstintresse eller försäljningsupp-

 drivande konkurrens mellan olika aktörer.

 All import av spritdrycker, vin och

 starköl är i princip förbehållen V&S.

 Detta regleras i LHD. Det viktigaste

 undantaget är den s.k. resandeinförseln.

 Enligt gällande tullbestämmelser får en

 vuxen person över 20 år, som kommer med

 båt och har varit utomlands i mer än 24

 timmar, skattefritt föra med sig en liter

 sprit, en liter vin eller om spritdrycker

 inte medförs, två liter vin samt två

 liter starköl. Samma kvantiteter men

 ingen tidsgräns gäller för den som kommer

 med flyg. Dessutom får, om det förtullas,

 ytterligare sammanlagt fem liter sprit-

 drycker och vin samt fem liter starköl

 föras in per person. Även andra former av

 införsel för privatpersoner är reglerade,

 t.ex. införsel av drycker i

 gåvoförsändelser, drycker som ingår i

 flyttgods och sådana som erhållits i arv.

 All detaljhandel med spritdrycker, vin

 och starköl sköts av Systembolaget AB,

 som i dag har ca 370 butiker spridda i

 hela landet. Till detta kommer ca 550

 utlämningsställen, dvs. butiker på lands-

 bygden där människor utan extra kostnad

 kan beställa vilka varor som helst ur

 Systembolagets sortiment.

 Socialstyrelsen är tillstånds- och

 tillsynsmyndighet för ärenden enligt LTD.

 I uppgiften att utöva tillsyn över lagens

 tillämpning ingår inspektionsbesök hos

 tillståndshavare och granskning av för-

 säljningsrapporter. Om skäl finns kan

 Socialstyrelsen återkalla tillstånd eller

 meddela tillståndshavare varning.

 Socialstyrelsens beslut i

 tillståndsärenden enligt LTD kan över-

 klagas hos regeringen.

 Allmän uppföljning av utvecklingen på

 området sker genom att Socialstyrelsen

 gör sammanställningar av olika statis-

 tiska material.

 4.3 Servering av alkoholdrycker

 Alkoholpolitiken på restaurangområdet

 regleras i LHD. En målsättning är att

 eftersträva ordning, nykterhet och

 trevnad på serveringsställen och undvika

 olägenheter i nykterhetshänseende. I

 princip skall servering av alkoholdrycker

 endast förekomma på restauranger.

 All servering av alkoholdrycker kräver

 i princip tillstånd. I samband med

 tillståndsgivningen skall särskilt

 beaktas behovet av serveringen, sökandens

 lämplighet och serveringsställets

 ändamålsenlighet.

 Tillstånd till servering prövas av den

 länsstyrelse där serveringsstället är

 beläget. När det är fråga om nya perma-

 nenta serveringstillstånd eller utökade

 sådana rättigheter, skall länsstyrelsen

 inhämta yttrande från kommunfullmäktige

 och polismyndigheten på den ort där

 serveringsstället är beläget. Det är

 kommunen som gör behovsprövningen, vars

 syfte i första hand är att förhindra

 överetablering. Kommunen kan helt eller

 delvis avstyrka ansökan. Ett sådant av-

 styrkande blir bindande för länsstyrelsen

 (kommunalt veto).

 Socialstyrelsen utövar den centrala

 tillsynen över tillämpningen av LHD.

 Länsstyrelsen har huvudansvaret för den

 regionala och lokala tillsynen

 tillsammans med polismyndigheten och

 socialnämnden. Det är också länsstyrelsen

 som tillståndsmyndighet som har huvudan-

 svaret och befogenhet att besluta om

 återkallelser av tillstånd och andra

 administrativa ingripanden.

 Länsstyrelsens beslut enligt LHD kan

 överklagas hos kammarrätten.

 4.4 Marknadsföring av alkoholdrycker

 Förutom försäljningsregler finns i LHD

 vissa regler som rör marknadsföring av

 alkoholdrycker. De huvudsakliga bestäm-

 melserna om reklam och andra marknadsfö-

 ringsåtgärder finns emellertid i lagen

 (1978:763) om marknadsföring av

 alkoholdrycker (alkoholreklamlagen).

 I alkoholreklamlagen begränsas

 näringsidkares marknadsföring av alko-

 holdrycker till konsumenter. Med hänsyn

 till alkoholens hälsorisker skall

 särskild måttfullhet iakttas vid

 marknadsföringen. Uppsökande eller på-

 trängande marknadsföringsåtgärder får

 inte vidtas. Inte heller sådana som

 uppmanar till bruk av alkohol.

 Kommersiella annonser i radio eller TV är

 förbjudna liksom i princip tid-

 ningsannonser för spritdrycker, vin och

 starköl.

 Konsumentverket har utfärdat riktlinjer

 för tillämpningen av alkoholreklamlagen.

 Riktlinjerna tar upp frågor om bl.a.

 reklammedel och marknadsföringens

 innehåll och utformning. Brott mot

 bestämmelserna betraktas som otillbörlig

 marknadsföring enligt marknads-

 föringslagen (1975:1418). Vid övertramp

 kan Konsumentverket ingripa. Om frivillig

 rättelse inte uppnås kan

 Konsumentombudsmannen utfärda ett

 förbudsföreläggande eller föra talan mot

 företaget i Marknadsdomstolen.

 4.5 Kvalitetskontroll av alkoholdrycker

 I bilaga 2 till EES-avtalets protokoll 47

 förbinder sig Sverige att delta i ett

 samarbete mellan de myndigheter som

 svarar för vinkontrollen i de skilda

 EES-länderna. Inom EU-länderna sköts

 kvalitetskontrollen av alkoholdrycker ge-

 nom offentliga laboratorier som är

 anslutna till European Office for Wine,

 Alcohol and Spirit Drinks. Ur-

 sprungslandet garanterar genom denna

 kontroll varans kvalitet och redlighet,

 vilket bl.a. innebär att man garanterar

 att det inte förekommer falsk ur-

 sprungsbeteckning att varan inte är

 utspädd, att det inte finns skadliga

 tillsatser, osv.

 I Sverige regleras frågor om

 kvalitetskontroll av alkoholdrycker i

 livsmedelslagen (1971:511). Statens

 livsmedelsverk utövar den centrala till-

 synen över efterlevnaden av lagen och har

 rätt att utfärda föreskrifter.

 Länsstyrelsen utövar tillsynen inom länet

 medan den lokala tillsynen inom varje

 kommun utövas av kommunens miljö- och

 hälsoskyddsnämnd.

 Livsmedelsverket har bl.a. ansvar för

 kvalitetskontroll och tillsyn av

 sprittillverkningen vid landets enda

 lantbruksbränneri för konsumtionssprit

 och den hantering av alkoholdrycker som

 V&S bedriver (t.ex. tappning och annan

 bearbetning av vin) vid fyra anläggningar

 i landet. Driftkontrollen sker dock i hu-

 vudsak av bolaget självt inom ramen för

 de egenkontrollprogram och krav på

 kvalitetssäkring som Livsmedelsverket

 fastställt.

 Kvalitetskontroll av vintillverkningen

 i Sverige ligger i första hand på den

 kommun där tillverkning sker. För när-

 varande finns vintillverkning vid tre

 tillverkningsställen i landet.

 Vid tillverkning av öl och starköl

 handhas också kontrollen av kommunerna,

 med undantag av vissa större bryggerier

 där Livsmedelsverket har övertagit

 tillsynsansvaret.

 4.6 Beskattningen av alkoholdrycker

 Skattskyldig enligt lagen (1977:306) om

 dryckesskatt (LDS) i fråga om

 spritdrycker och vin är V&S. I fråga om

 starköl och öl är den skattskyldig som

 inom landet yrkesmässigt tillverkar

 dryckerna. V&S är dock skattskyldigt för

 importerat starköl. Skattskyldiga skall

 vara registrerade hos Riksskatteverket

 (RSV). Om verksamheten är av större

 omfattning eller om det finns särskilda

 skäl kan även importörer, som

 yrkesmässigt för in skattepliktiga

 maltdrycker till landet för försäljning

 till återförsäljare, registreras hos RSV

 som skattskyldiga.

 Enligt LDS inträder skattskyldigheten

 för spritdrycker och vin när V&S

 levererar dryckerna till Systembolaget

 AB. Skattskyldigheten för starköl och öl

 inträder när dryckerna levereras till

 butik, restaurang eller tas i anspråk för

 annat ändamål än försäljning eller, vid

 avregistrering, finns i lager.

 Vid införsel till landet av

 skattepliktig dryck av annan än registre-

 rad skattskyldig skall dryckesskatt

 betalas till tullmyndigheten och då till-

 ämpas bl.a. tullagen (1987:1065). Dock

 kan Generaltullstyrelsen utfärda s.k.

 hemtagningsbevis som ger rätt att ta hem

 varorna och i efterhand betala skatt och

 andra eventuella tullavgifter. Innan ett

 hemtagningsbevis utfärdas sker en

 prövning. EES-avtalets ikraftträdande

 medför inga förändringar i dessa

 hänseenden.

 RSV:s uppbörd av dryckesskatt för

 kalenderåret 1992 uppgick för sprit-

 drycker till 5 985 miljoner kronor, för

 vin till 2 987 miljoner kronor samt för

 starköl och öl till 2 627 miljoner

 kronor. Tullens skatteuppbörd på öl

 uppgick till 278 miljoner kronor.

 Sammanlagt innebär det skatteinkomster på

 12 miljarder kronor. Endast en

 skattskyldig fanns för vin- och sprit-

 drycker (V&S) medan antalet skattskyldiga

 för maltdrycker uppgick till 33.

 Vid ett medlemskap i EU skall som en

 följd av den fria marknaden i princip

 alla gränsformaliteter upphöra avseende

 transporter av varor över de inre

 gränserna. På den indirekta

 beskattningens område har utarbetats nya

 system för att hantera beskattningen av

 varor som förs mellan olika EU-länder med

 i huvudsak bibehållande av principen om

 att beskattningen skall tillfalla det

 land där varan konsumeras och med

 bibehållande av en kontroll av att olika

 varor inte orättmättigt undgår

 beskattning. Vad gäller import för eget

 bruk gäller dock det motsatta, dvs. att

 varorna beskattas i inköpslandet.

 För beskattningen av varor som

 transporteras över de inre gränserna

 gäller inom EU två olika system för

 mervärdesskatt och för punktskatter.

 Systemen är reglerade i ett antal

 direktiv. Samtliga medlemsländer måste

 använda sig av dessa system. Något

 utrymme för att konstruera ett helt eget

 nationellt system finns således inte.

 På mervärdesskattesidan gäller nu ett

 system som kan betecknas som en

 övergångsordning. Ordningen skall gälla

 fram till den 31 december 1996. Denna

 ordning är i princip densamma som gäller

 i Sverige i dag med undantag för att

 beskattningen inom EU inte är kopplad

 till själva gränsöverskridandet. För

 kontrollen av förfarandet har inrättats

 ett krav på att köparen för säljaren

 skall ange sitt registreringsnummer som

 mervärdesskatteskyldig och att detta num-

 mer skall kunna kontrolleras av säljaren

 via den nationella skattemyndigheten

 genom ett särskilt datasystem.

 På punktskatteområdet finns inte någon

 övergångsordning. De regler som nu

 tillämpas inom EU är avsedda att vara den

 slutliga ordningen.

 Grundstommen i systemet är att

 punktskatter skall utgå bl.a. på alkohol

 i enlighet med särskilda direktiv. Sådana

 varor på vilka punktskatter skall utgå

 skall kunna framställas och lagras i

 obeskattat skick i särskilda auk-

 toriserade skatteupplag. Varorna skall

 kunna transporteras i obeskattat skick

 mellan sådana lager, även när lagren

 finns i olika medlemsländer. Viss

 dokumentation skall då medfölja varorna.

 Beskattning skall ske när varorna frigörs

 för konsumtion.

 Hur det svenska systemet för

 beskattning av EU-intern gränsöverskri-

 dande handel skall utformas utreds för

 närvarande av Utredningen (Fi 1991:09)

 om teknisk EG-anpassning av de indirekta

 skatterna.

 4.7 Teknisk sprit och alkoholhaltiga

 preparat

 Regler om alkoholhanteringen inom

 industrin, hälso- och sjukvården, under-

 visnings- och forskningsverksamheten

 finns i lagen (1961:181) om försäljning

 av teknisk sprit och alkoholhaltiga

 preparat (LFTA). Med teknisk sprit enligt

 LFTA förstås sprit som är avsedd att

 användas för tekniskt, industriellt,

 medicinskt, vetenskapligt eller annat

 likartat ändamål. Vad som sägs i LFTA om

 teknisk sprit gäller också spritdrycker,

 vin och starköl avsedda för nämnda

 ändamål.

 Import, försäljning och inköp inom

 landet av teknisk sprit kräver tillstånd,

 medan tillståndskravet beträffande

 alkoholhaltiga preparat innebär att dessa

 inte får importeras och säljas inom

 landet utan att först ha blivit godkända.

 Beträffande både teknisk sprit och

 alkoholpreparat, som inte är avsedda för

 förtäring, gäller att de i princip måste

 vara denaturerade.

 Handeln med teknisk sprit kännetecknas

 av att antalet försäljare (partihandlare)

 är förhållandevis litet (sex stycken) och

 att all försäljning, vare sig den sker

 till storförbrukare inom industrin eller

 till mindre förbrukare såsom laboratorier

 och dylikt, noga kontrolleras genom

 framför allt den rapportering som

 verkställs av försäljarna. Som huvud-

 princip gäller att tillstånd till

 införsel och försäljning endast meddelas

 företag som yrkesmässigt sysslar med

 grossistförsäljning av tekniska

 alkoholprodukter och liknande. Företag

 som i sin rörelse har behov av teknisk

 sprit för t.ex. framställning av någon

 annan produkt tillåts inte att själva

 importera spriten utan är hänvisade att

 köpa via grossisterna.

 För att missbruksrisken skall begränsas

 ytterligare gäller att samtliga köpare av

 teknisk sprit måste ha tillstånd gene-

 rellt eller i varje särskilt fall.

 Tillstånden grundas på en

 behovsbedömning. Vid själva inköpet måste

 tillståndet företes hos försäljaren, som

 gör en anteckning om inköpet och senare

 inrapporterar försäljningen till

 tillsynsmyndigheten som därigenom i

 efterhand får en kontroll av att till-

 ståndet inte överskridits.

 Tillståndsgivning, tillsynsverksamhet

 och annan prövning enligt LFTA sköts av

 Läkemedelsverket. Verkets tillsyn-

 sverksamhet bygger huvudsakligen på

 kontroll av den rapportering om

 försäljningen av teknisk sprit som görs

 av försäljarna. Dessutom görs stickprovs-

 visa inspektioner av såväl säljare som

 köpare av teknisk sprit.

 5 Behov av ändringar inom nuvarande

 system

 Det är allmänt känt att överkonsumtion av

 alkohol för med sig omfattande sociala,

 medicinska och samhällsekonomiska

 problem. Alkoholmissbruk medverkar till

 social utslagning, problem på

 arbetsmarknaden och i familjen. Missbruk

 har också en stark koppling till våld och

 andra former av brott och ligger bakom en

 lång rad olyckor och sjukdomar samt

 orsakar en alltför tidig död. En vanlig

 uppskattning är att ca 300 000 svenskar

 har en så hög alkoholkonsumtion att det

 påverkar deras arbete, familjeliv och

 hälsa. Den totala alkoholrelaterade

 dödligheten ligger i storleksordningen

 6 000 personer om året. Detta är an-

 ledning till att Sverige sedan lång tid

 tillbaka för en restriktiv alkoholpo-

 litik.

 Samtidigt sker omfattande

 omvärldsförändringar. EES-avtalet och

 EU-medlemskap innebär att Sverige kommer

 närmare övriga Europa och därmed länder

 med en mindre restriktiv alkoholpolitik

 och med andra dryckesmönster och

 attityder till alkohol. Sett i ett längre

 tidsperspektiv kan det finnas risk för

 att våra höga svenska alkoholpriser på

 grund av marknadsanpassning och slopad

 gränskontroll kommer att påverkas nedåt.

 Det betyder att vi på lite längre sikt

 måste hitta alternativa strategier för

 att motverka effekterna av en försvagad

 prispolitik. Risken är annars att

 konsumtionen kommer att öka kraftigt.

 Bl.a. mot den här bakgrunden har

 regeringen tillsatt den alkoholpolitiska

 kommissionen, som har som sin främsta

 uppgift att ta fram en strategi för att

 minska den totala alkoholkonsumtionen och

 begränsa alkoholens skadeverkningar. Det

 gäller därvid bl.a. förslag till hur det

 opinionsbildande och attitydpåverkande

 arbetet inom alkoholområdet kan

 förstärkas. Kommissionen kommer under

 våren 1994 att presentera sina förslag

 för regeringen.

 EES-avtalet har trätt ikraft. I

 enlighet med EES-lagens 2 - 4 §§ skall

 vissa angivna bestämmelser i avtalet

 gälla som svensk lag. I EES-lagens 5 §

 anges vidare regler om lagval.

 Inom ramen för

 medlemskapsförhandlingarna mellan Sverige

 och EU har en skriftväxling ägt rum

 mellan kommissionen och den svenska rege-

 ringen. Kommissionen har i skriftväx-

 lingen erinrat om import-, export-, till-

 verknings- och partihandelsmonopolens

 oförenlighet med EG:s bestämmelser om mo-

 nopol. Kommissionen utgår ifrån att

 Sverige kommer att avskaffa dessa.

 Kommissionen ser vidare, mot bakgrund

 av gällande regler, ingen anledning att

 på eget initiativ vidta några åtgärder

 mot ett upprätthållande av

 detaljhandelsmonopolet.

 Regeringen anser mot denna bakgrund

 inte att Alkoholpolitiska kommissionens

 slutbetänkande på detta område och

 remissbehandlingen därav kan avvaktas.

 Med denna proposition framlägger

 regeringen för riksdagens godkännande

 riktlinjer för det fortsatta arbetet som

 föranleds av EES-avtalet och

 skriftväxlingen mellan den svenska

 regeringen och EG-kommissionen.

 Regeringen har erfarit att de förslag som

 här framläggs är väl förenliga med de

 överväganden och förslag som Alkoholpo-

 litiska kommissionen inom kort avser att

 redovisa.

 Avvecklingen av import-, export-,

 partihandels- och tillverkningsmonopolen

 innebär att V&S:s monopol och

 Systembolaget AB:s partihandelsmonopol

 gentemot serveringsställen inte kan

 behållas. Däremot bibehålls

 Systembolagets detaljhandelsmonopol. Ur

 alkoholpolitisk synvinkel är

 detaljhandelsmonopolet klart viktigast

 eftersom det bidrar till att begränsa

 alkoholens tillgänglighet. Ett

 tillstånds- och tillsynssystem när det

 gäller import, export, tillverkning och

 partihandel av alkoholdrycker bör kunna

 godtas från alkoholpolitisk synpunkt. På

 så sätt undviks också en sammanblandning

 av V&S:s nuvarande importmonopol och dess

 producentintressen. Det har ifrågasatts

 om V&S som ett bolag med ensamrätt på

 produktion och export samtidigt kan agera

 icke-diskriminerande som ensam importör

 och partihandlare gentemot utländska

 producenter.

 Med tanke på den integrationsprocess

 som pågår i Europa och det intensifierade

 sociala och kulturella utbyte som kan

 förväntas behövs framöver en kraftfull

 mobilisering på alkoholområdet för att

 ytterligare begränsa den totala

 alkoholkonsumtionen, tränga tillbaka

 missbruket och motverka alkoholskadorna.

 Informations- och opinionsbildande

 insatser behövs för att öka kunskapen om

 alkoholens skadeverkningar. Det är också

 angeläget med förstärkta utbildningsin-

 satser för olika yrkeskategorier vad

 gäller alkohol, dess skadeverkningar och

 det alkoholpolitiska regelsystemet.

 Kommuner och landsting bör uppmuntras

 att ta fram alkoholpolitiska

 handlingsprogram. Det gäller här inte

 minst att intensifiera arbetet med tidig

 upptäckt av riskkonsumtion och utveckling

 av adekvata behandlingsåtgärder. Antalet

 lokala folkhälsoprojekt inom arbetslivet

 bör kunna bli mångdubbelt fler än i dag.

 Dessutom behövs förstärkta insatser när

 det gäller olika riskgrupper och

 risksituationer. Ungdomar bör

 uppmärksammas särskilt, liksom gravida

 kvinnor. Frågan hur missbrukares barn och

 anhöriga kan få ett bättre stöd är också

 av stor betydelse. Alkoholen och trafiken

 är exempel på områden där det behövs

 intensifierade insatser. Detta är bara

 några exempel på frågor som regeringen

 avser att återkomma till när

 Alkoholpolitiska kommissionen slutfört

 sitt arbete. Regeringen lämnar därför

 inte nu några förslag till åtgärder inom

 nämnda områden. Avsikten är att till

 riksdagen återkomma med förslag till ett

 samlat alkoholpolitiskt program.

 Mot bakgrund av de principer som

 framgår av skriftväxlingen mellan

 regeringen och EG-kommissionen krävs dock

 relativt omgående förändringar på de

 punkter som berörs av skriftväxlingen. I

 det följande lämnas förslag till

 riktlinjer för ett nytt tillstånds- och

 tillsynssystem när det gäller import,

 export, tillverkning av och partihandel

 med alkoholdrycker.

 Regeringen avser att under hösten

 återkomma till riksdagen med förslag till

 lagstiftning inom området. I detta

 sammanhang kommer även förslag till

 ändrade serveringsbestämmelser att

 framläggas.

 6 Ett nytt system för tillstånd, kontroll

 och tillsyn inom alkoholområdet

 Regeringens förslag: Ett nytt system för

 tillstånd, kontroll och tillsyn inom

 alkoholområdet skall införas. Det nya

 systemet innebär att import-, export-,

 tillverknings-, och partihandelsmonopolen

 avskaffas och ersätts med ett alkoholpo-

 litiskt motiverat tillståndssystem. En ny

 myndighet för tillståndsgivning, kontroll

 och tillsyn inrättas. Dess beslut skall

 kunna överklagas till domstol. Regeringen

 kommer att närmare utforma förslag till

 lagar och övriga regler för det nya till-

 ståndssystemet och inrättandet av den nya

 myndigheten. Regeringen avser att

 återkomma till riksdagen med dessa för-

 slag under hösten 1994.

 Skälen för regeringens förslag: Det

 övergripande målet att minska den totala

 alkoholkonsumtionen i Sverige ligger

 fast. Sverige har, i likhet med alla

 övriga WHO-medlemsstater i Europa,

 anslutit sig till WHO:s europeiska

 handlingsprogram för att minska

 alkoholens skadeverkningar. Programmet

 rekommenderar länderna att utveckla en

 allsidig alkoholpolitik med åtgärder

 inriktade såväl på hela befolkningen som

 på speciella riskgrupper. Kraftfulla

 åtgärder krävs framöver inom alko-

 holområdet. Mot bakgrund av att utbytet

 med övriga Europa kan förväntas öka måste

 nya strategier utvecklas för att den

 alkoholpoliska målsättningen skall

 uppnås.

 EES-avtalet innebär att det inte får

 finnas statliga handelsmonopol som är

 diskriminerande. I första hand berör

 detta monopol som hindrar varors fria

 rörlighet mellan länder i det europeiska

 ekonomiska samarbetsområdet.

 Till följd av EES-avtalet, svenska

 regeringens skriftväxling med

 EG-kommissionen och den pågående

 marknadsintegrationen bör enligt rege-

 ringens uppfattning import-, export-,

 tillverknings- och partihandelsmonopolen

 avvecklas. Regeringen föreslår att ett

 tillstånds- och tillsynssystem ersätter

 de avvecklade monopolen.

 För att privata vinstintressen inte

 skall ges fritt spelrum måste samhället

 även fortsättningsvis ha en omfattande

 kontroll som effektivt begränsar

 alkoholens skadeverkningar. Sociala

 hänsyn måste fortfarande vara vägledande

 vid marknadsföring och försäljning av

 alkoholdrycker. Det är också viktigt att

 handläggningen i tillstånds- och till-

 synssystemen blir enhetlig över hela

 landet. Antalet ärenden förväntas heller

 inte bli så många att det blir rimligt

 att förlägga tillståndsgivningen lokalt

 eller regionalt. Därför bör verksamheten

 förläggas till en central myndighet.

 Folkhälsoinstitutet, som i dag har

 uppgifter av förebyggande karaktär inom

 alkoholområdet, har inga

 myndighetsuppgifter av tillstånds- och

 tillsynskaraktär som det här blir fråga

 om. Socialstyrelsen har nyligen

 omorganiserats i syfte att minska antalet

 uppgifter av detalj- och rutinkaraktär,

 t.ex. tillståndsprövning. En ny

 tillstånds- och kontrollmyndighet bör

 därför skapas för detta ändamål.

 Den nya, från alkoholhanteringen

 fristående tillstånds- och kontroll-

 myndigheten skall tillse att ingen

 godtycklig behandling sker av olika

 ekonomiska aktörer. Tillståndsgivningen

 skall bygga på objektiva i lag angivna

 grunder. Myndighetens beslut skall kunna

 överklagas till domstol. Därigenom

 garanteras de olika aktörernas

 rättssäkerhet och likabehandling i

 enlighet med EES-avtalets bestämmelser.

 Som framgått avses här

 tillståndsgivning vad gäller import, ex-

 port, tillverkning och partihandel med

 sprit, vin och starköl. Avsikten är

 däremot inte att den nya myndigheten

 skall svara för tillstånd till servering.

 Beredningsarbetet bedrivs i dessa delar

 med inrikting på en kommunalisering av

 tillståndsgivningen.

 6.1 En ny central myndighet

 Den nya myndigheten skall vara

 tillståndsmyndighet och tillsammans med

 länsstyrelser och kommuner stå för en

 intensifierad, samlad och effektiv

 tillsyn och kontroll av

 alkoholhanteringen. Myndigheten bör också

 stå för en löpande uppföljning och

 utvärdering inom sitt verksamhetsområde.

 Socialstyrelsens nuvarande uppgifter på

 området övertas därmed av den nya myndig-

 heten. Frågan om även prövning av

 tillstånd för handel med teknisk sprit

 och godkännande av alkoholhaltiga

 preparat skall handhas av den nya

 myndigheten bör övervägas under det

 fortsatta beredningsarbetet.

 Att utöva en aktiv tillsyn på nationell

 nivå för att garantera att all

 försäljning av alkohol sker ansvarsfullt

 och att lagar och bestämmelser på

 alkoholområdet efterlevs avses bli den

 nya myndighetens primära uppgift. Den

 framtida kontrollen och tillsynen måste

 vara effektiv och anpassad till de nya

 förutsättningarna inom alkoholområdet för

 att förhindra att försäljning av alkohol

 sker utan tillstånd.

 När flera företag kommer att uppträda

 som importörer och partihandlare för

 alkoholdrycker förändras

 förutsättningarna på den svenska

 marknaden. Det finns därför skäl att även

 överväga eventuella förändringar av

 marknadsföringsreglerna för

 alkoholdrycker utifrån den nya

 myndighetens uppgifter.

 Frågan om den nya myndighetens samlade

 ansvar för den centrala tillsynen inom

 alkoholområdet bör beredas ytterligare,

 t.ex. frågan om hur den centrala

 tillsynen av restauranger med tillstånd

 att servera alkoholdrycker bättre skall

 kunna möta den nya situationen med en

 avmonopoliserad partihandel.

 Den nya myndigheten skall också

 förstärka informations- och utbild-

 ningsinsatserna om hur det

 alkoholpolitiska regelsystemet skall

 tillämpas. Insatserna skall främst rikta

 sig till olika yrkeskategorier verksamma

 inom alkoholområdet, t.ex. partihandlare,

 restauranganställda och personal vid

 tillsynsmyndigheterna. Ett handlingspro-

 gram för information och utbildning bör

 utarbetas i samråd med

 Folkhälsoinstitutet.

 Det är väsentligt att den löpande

 alkoholstatistiken ger en god bild av

 alkoholförsäljningens omfattning och

 förändringar av denna. Det gäller både

 detaljhandels- och

 restaurangförsäljningen av alko-

 holdrycker. Alkoholstatistiken utgör en

 viktig del av den kunskapsmässiga basen

 för alkoholpolitiken. Riktlinjer för den

 framtida statistikförsörjningen inom de

 områden som faller under den nya

 myndighetens ansvarsområde bör utarbetas

 under den fortsatta beredningen.

 Den nya myndigheten skall, tillsammans

 med Folkhälsoinstitutet och andra berörda

 myndigheter, ha till uppgift att

 säkerställa de alkoholpolitiska målen.

 Den bör således ta över Socialstyrelsens

 tillstånds- och tillsynsuppgifter inom

 alkoholhanteringen. Som följd härav bör

 frågan om den framtida fördelningen av

 uppgifter mellan den nya myndigheten,

 Socialstyrelsen, Folkhälsoinstitutet,

 Konkurrensverket, Konsumentverket,

 Livsmedelsverket, länsstyrelserna och

 kommunerna att beredas ytterligare. I det

 sammanhanget bör särskilt gränsdragningen

 och ansvarsfördelningen mellan den nya

 myndigheten och Folkhälsoinstitutet upp-

 märksammas.

 6.2 Tillstånd för import, export,

 tillverkning och

 partihandel

 För all yrkesmässig import, export,

 partihandel och tillverkning av

 alkoholdrycker bör ett tillståndssystem

 införas. Enligt regeringens bedömning är

 det lämpligt att även starkölet inordnas

 i detta system. Tillstånd för import,

 export, tillverkning och partihandel

 skall kunna fås av de aktörer som

 uppfyller de uppställda kriterierna.

 Systembolaget kan dock ej få import-,

 export-, eller tillverkningstillstånd.

 För att garantera detaljhandelsmonopolets

 opartiskhet får inga länkar finnas mellan

 detaljhandelsmonopolet och egen till-

 verkning, import och export.

 Systembolagets verksamhet skall även

 framdeles koncentreras till den

 alkoholpolitiskt betingade

 kärnverksamheten, dvs försäljning över

 disk. Bolaget bör dock inte förhindras

 att söka tillstånd att bedriva viss

 partihandel genom att sälja varor vidare

 till restauranger.

 Eftersom tillstånd i framtiden kommer

 att ges på basis av objektiva kriterier

 kan inte någon begränsning av antalet

 tillstånd införas. Mot denna bakgrund är

 det svårt att i nuläget bedöma antalet

 ansökningar och den geografiska

 spridningen av framtida importörer och

 partihandlare.

 6.3 Kriterier för tillstånd

 I enlighet med vad som har kommit till

 uttryck i regeringens skriftväxling med

 EG-kommissionen skall tillståndsprövning

 inom alkoholområdet baseras på objektiva,

 tydliga och i lag, förordning eller

 föreskrifter fastställda kriterier. Om

 dessa krav uppfylls står det Sverige

 fritt att utforma och införa de kriterier

 som krävs för att uppnå de alkoholpo-

 litiska målen. Inom dessa ramar kan med

 andra ord kriterier utformas så att den

 svenska restriktiva alkoholpolitiken inte

 äventyras. Det nya tillståndssystemet

 skall både tillgodose våra

 alkoholpolitiska krav och vara i enlighet

 med EES-avtalets krav på

 icke-diskriminering och objektivitet.

 En likartad behandling av

 tillståndssökande måste eftersträvas.

 Ekonomisk skötsamhet, god vandel och god

 kännedom om de regler som gäller för

 svensk alkoholhantering bör vara

 grundläggande kriterier för att någon

 skall kunna få tillstånd. I den fortsatta

 beredningen avses kriterier att bli for-

 mulerade i enlighet med riktlinjerna i

 denna proposition.

 6.4 Tillsyn, kontroll och sanktioner

 Som tidigare nämnts avses den nya

 myndigheten bli central tillsynsmyndighet

 inom alkoholområdet och får således

 ansvar för tillsynen över det nya

 regelverkets tillämpning. Regional

 tillsyn bör utövas av länsstyrelserna,

 som har tillgång till uppgifter från

 olika myndighetsregister. Lokal tillsyn

 utövas av kommunerna och länsstyrelserna.

 Det gäller främst servering men

 eventuellt också delar av partihan-

 delsverksamheten.

 Den nya myndigheten bör ha möjlighet

 att vidta sanktioner mot de

 tillståndshavare som bryter mot gällande

 regler.

 Skattesystemet ger vissa möjligheter

 att kontrollera den mängd alkoholdrycker

 som är i omlopp på den inhemska

 marknaden. Därutöver föreslås att alla

 ekonomiska aktörer inom alkoholområdet

 skall åläggas att lämna uppgifter om

 tillverkning och försäljning till den nya

 myndigheten, som får i uppgift att följa

 utvecklingen inom alla led i alkoholhan-

 teringen. Genom ett heltäckande

 informationssystem bör den nya myn-

 digheten ha möjlighet till effektiv

 tillsyn och kontroll.

 Den faktiska särställning vid

 kvalitetssäkring och kontroll som V&S har

 i dag är motiverad av dess roll som

 statligt bolag i monopolställning. Denna

 särställning bör bolaget inte ha kvar när

 dess monopolställning upphör.

 Livsmedelsverket har inom ramen för

 livsmedelslagen ansvar för kontroll och

 tillsyn över alla alkoholdrycker vad

 gäller varornas kvalitet och redlighet.

 I det forsatta beredningsarbetet avses

 förslag till en heltäckande tillsyns- och

 kontrollstruktur bli utarbetade på

 grundval av de här angivna uppdragna

 linjerna.

 7 Finansiering av den nya myndigheten

 Regeringens förslag: Verksamheten vid den

 nya myndigheten skall finansieras genom

 ett avgiftssystem som utgår från

 principen om full kostnadstäckning.

 Avgifterna skall bestämmas genom en

 schablonmässig beräkning av kostnaderna

 för handläggningen av de olika

 tillståndsärenden som kan komma ifråga

 samt efterföljande tillsyn och kontroll

 av verksamheten. En del av avgiften tas

 ut som ansökningsavgift.

 Skälen för regeringens förslag:

 Verksamheten vid den nya myndigheten bör

 finansieras genom avgifter som tas ut för

 de tjänster som myndigheten

 tillhandahåller. Avgifterna bör täcka

 myndighetens kostnader för de

 arbetsinsatser som krävs för att utreda

 och bedöma de verksamheter för vilka

 tillstånd söks, dvs. tillverkning av

 alkoholdrycker, tillstånd att exportera

 eller importera alkoholdrycker eller

 tillstånd att bedriva partihandel.

 I principen om full kostnadstäckning

 ligger också att en avgift inte får

 överstiga myndighetens kostnader för

 verksamheten i fråga. Vid beräkningen bör

 hänsyn tas dels till den arbetsinsats som

 krävs för prövning av en

 tillståndsansökan, dels till vilka

 resurser tillsynen och kontrollen kan

 komma att kräva. Avgifterna bör kunna

 grundas på schablonmässiga beräkningar.

 Den del av avgiften som avser

 tillståndsprövning bör tas ut som s.k.

 ansökningsavgift. Betalning av avgiften

 bör utgöra en förutsättning för ärendets

 prövning. Oavsett vilket resultat ansökan

 leder till bör ansökningsavgiften tas ut.

 Utgången av prövningen har knappast någon

 betydelse för kostnaden. En ansökan som

 avslås drar som regel lika stor

 handläggningskostnad som ett

 bifallsbeslut.

 Förslag till konstruktion av

 avgiftssystem och avgiftsberäkning bör

 tas fram under den fortsatta beredningen

 i samarbete med Riksrevisionsverket. I

 sammanhanget bör övervägas i vilken mån

 de avgiftssystem som finns inom Läkeme-

 delsverkets ansvarområde kan användas som

 modell för avgifter inom den nya

 myndighetens ansvarsområde.

 8 V&S Vin & Sprit AB

 Regeringens bedömning: I och med att ett

 nytt tillståndssystem införs fråntas V&S

 sina monopol på import, export,

 tillverkning och partihandel med alko-

 holdrycker enligt LHD och LTD. Det lag-

 stadgade avtalet mellan staten och V&S

 måste sägas upp eller omförhandlas. V&S

 blir därefter ett av flera konkurrerande

 företag på marknaden.

 Vin & Sprit AB är det bolag som enligt

 LHD och LTD givits ensamrätt till

 - tillverkning av spritdrycker,

 - import av alkoholdrycker (med vissa

 undantag),

 - export av spritdrycker och utländskt

 vin,

 - partihandel med spritdrycker, vin och

 utländskt starköl (med undantag för

 Systembolagets försäljning till

 restauranger och svenska stark-

 ölstillverkares försäljning till

 Systembolaget, till restauranger, till

 annan tillverkare samt för export).

 LHD föreskriver att bolagets verksamhet

 regleras i ett avtal mellan staten och

 bolaget. Avtalet ändrades senast i mars

 1992 i syfte att möjliggöra för V&S att

 organisera verksamheter i helägda

 dotterföretag, möjliggöra för bolagets

 styrelse att besluta om utdelningspolitik

 samt att i övrigt förenkla avtalet,

 stryka föreskrifter om särskilda

 avsättningsmöjligheter m.m.

 Enligt avtalet, som stödjer sig på 16 §

 LHD, är bolagets verksamhetsområde att

 "tillverka, förädla eller på annat sätt

 bereda spritdrycker, vin, starköl och

 alkoholfria drycker, att driva

 partihandel med, importera och exportera

 nyss nämnda varor samt att driva sådan

 rörelse som har samband med detta".

 Vidare sägs att verksamheter som enligt

 lag endast får drivas av V&S skall drivas

 i egen regi eller genom helägda

 dotterbolag. Föreskrifter om särskild

 kontroll skall enligt avtalet gälla

 enligt bestämmelser i bolagsordningen. I

 avtalet trycks vidare särskilt på vikten

 av uppföljning och förbättring av

 produktiviteten "för att inte riskera att

 frånvaron av konkurrens på vissa

 marknader skall leda till omotiverade

 fördyringar av verksamheterna".

 Avtalet gäller tills vidare med två års

 ömsesidig uppsägningstid. I samband med

 ändringarna i avtalet år 1992 fattades

 även beslut om vissa ändringar i bolagets

 bolagsordning. I bolagsordningen in-

 skränks, i förhållande till avtalet,

 bolagets verksamhetsområde vad avser

 tillverkning av starköl. Särskilda

 bestämmelser om utseende av revisorer och

 riksdagsledamöters rätt att närvara vid

 bolagsstämma är införda. V&S kommer med

 ovan presenterade förslag att förlora

 sina monopol på import, partihandel,

 tillverkning och export av alkoholhaltiga

 drycker enligt LHD och LTD. Det

 lagstadgade avtalet mellan staten och V&S

 måste sägas upp eller omförhandlas. V&S

 blir därefter ett av flera konkurrerande

 företag på marknaden för dessa delar av

 alkoholhanteringen.

 De föreslagna åtgärderna medför stora

 förändringar för V&S. Regeringen avser

 att återkomma till riksdagen med förslag

 i fråga om den framtida utvecklingen för

 V&S Vin & Sprit AB.

 3

 Socialdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 27 januari 1994

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

 Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN]

 Regeringen beslutar proposition

 1993/94:136 Riktlinjer för ett nytt till-

 ståndssystem för import, export,

 tillverkning och partihandel med alko-

 holdrycker.

 4