Regeringens proposition

1997/98:28

Ändringar i djurskyddslagen

Prop.

1997/98:28

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 november 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Annika[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Jordbruksdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i djurskyddslagen (1988:534).

Lagens tillämpningsområde vidgas till att omfatta vilda försöksdjur

som inte hålls i fångenskap. Bestämmelsen att djur skall hållas och

skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa

och ger dem möjlighet att bete sig naturligt föreslås gälla också för

försöksdjur. Även i andra avseenden föreslås skärpta krav vad gäller

användningen av försöksdjur. För användningen skall krävas inte bara

tillstyrkan utan ett godkännande av en djurförsöksetisk nämnd.

Dessutom föreslås viss vidgning av bemyndigandet att meddela

föreskrifter om djurtransporter. Vidare ges EG:s institutioner och av

institutionerna utsedda inspektörer och experter rätt att få tillträde till

djuranläggningar och att få upplysningar och handlingar rörande

djurhållningen.

Ändringarna behövs för att EG:s direktiv på djurskyddsområdet skall

kunna införlivas.

Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 mars 1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 3

3 Ärendet och dess beredning 9

4 Ändringar i djurskyddslagen (1988:534) 9

4.1 Lagens tillämpningsområde 9

4.2 Transport av djur 10

4.3 Tillståndskrav beträffande försöksdjur 11

4.4 Etisk bedömning 12

4.5 Krav vid användning m.m. av försöksdjur 13

4.6 Bemyndigande beträffande försöksdjur 15

5 Författningskommentarer 16

5.1 Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen

(1988:534) 16

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanserna 20

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag 21

Bilaga 3 Lagrådets yttrande 28

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 27 november 1997 31

Rättsdatablad 32

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om

ändring i djurskyddslagen (1988:534).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534)

Härigenom föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534)

dels att 1 4, 8, 10, 11, 19 23, 27 och 38 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 19 a och 38 a §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag avser vård och

behandling av husdjur. Den avser

också andra djur om de hålls i

fångenskap.

Denna lag avser vård och

behandling av husdjur. Den avser

också andra djur om de hålls i

fångenskap eller används för

ändamål som avses i 19 §.

2 §

Djur skall behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och

sjukdom.

Djur, som används för ändamål

som avses i 19 § första stycket,

skall inte anses vara utsatta för

onödigt lidande eller sjukdom vid

användningen, om denna har

tillstyrkts av en djurförsöksetisk

nämnd.

Djur, som används för ändamål

som avses i 19 §, skall inte anses

vara utsatta för onödigt lidande

eller sjukdom vid användningen,

om denna har godkänts av en

djurförsöksetisk nämnd.

3 §

Djur skall ges tillräckligt med foder och vatten och tillräcklig tillsyn.

Stall och andra förvaringsutrymmen för djur skall ge djuren tillräckligt

utrymme och skydd samt hållas rena.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Statens

jordbruksverk får meddela ytterligare föreskrifter om

1. stall och andra förvaringsutrymmen för djur,

2. skyldighet att låta förpröva sådana utrymmen, och

3. skyldighet att låta förpröva ny teknik inom djurhållningen.

Regeringen får föreskriva att den som inte låter förpröva stall eller

andra förvaringsutrymmen för djur skall åläggas att betala en särskild

avgift. Avgiften skall tas ut av den som var ägare av stallet eller

förvaringsutrymmet när byggnadsåtgärden vidtogs. Den särskilda

avgiften skall bestämmas till ett belopp som motsvarar fyra gånger den

avgift som skulle ha betalats om förprövning skett, om det inte finns

särskilda skäl att bestämma avgiften till ett lägre belopp.

Första stycket gäller inte djur

som används för sådana ändamål

som avses i 19 §, om djuret inte

hålls i fångenskap.

4 §

Djur som föds upp eller hålls för

produktion av livsmedel, ull, skinn

eller pälsar eller för att användas i

tävling skall hållas och skötas i en

god djurmiljö och på ett sådant sätt

att det främjar deras hälsa och ger

dem möjlighet att bete sig naturligt.

Djur som föds upp eller hålls för

produktion av livsmedel, ull, skinn

eller pälsar eller för att användas

för ändamål som avses i 19 § eller i

tävling skall hållas och skötas i en

god djurmiljö och på ett sådant sätt

att det främjar deras hälsa och ger

dem möjlighet att bete sig naturligt.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Jordbruksverket får

meddela ytterligare föreskrifter om hur sådana djur skall hållas och

skötas.

8 §

Vid transport av djur skall transportmedlet vara lämpligt för ändamålet

och ge djuret skydd mot värme och köld samt mot stötar, skavning och

liknande. I den utsträckning det behövs skall djuren hållas skilda från

varandra.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om transport

av djur.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om villkor

för eller förbud mot transport av

djur.

10 §

Det är förbjudet att göra

operativa ingrepp på djur i andra

fall än när det är befogat av

veterinärmedicinska skäl, om inte

föreskrifter om undantag har

meddelats med stöd av tredje

stycket.

Första stycket gäller inte djur

som används för sådana ändamål

som avses i 19 § första stycket.

Det är förbjudet att göra

operativa ingrepp på djur i andra

fall än när det är befogat av

veterinärmedicinska skäl.

Första stycket gäller inte djur

som används för sådana ändamål

som avses i 19 §.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Jordbruksverket får

meddela ytterligare föreskrifter om operativa ingrepp på djur samt

föreskrifter om undantag från första stycket i fråga om djur som avses i

4 § eller om det finns särskilda skäl.

11 §

För operativa ingrepp på djur skall en veterinär anlitas. Detsamma

gäller vid annan behandling i syfte att förebygga, påvisa, lindra eller bota

sjukdom eller skada hos ett djur, om behandlingen orsakar lidande som

inte är obetydligt.

Första stycket gäller inte om behandlingen är så brådskande att en

veterinär inte hinner anlitas.

I fråga om djur som används för

ändamål som avses i 19 § första

stycket får ingreppet eller

behandlingen också utföras av den

som har föreskriven utbildning.

I fråga om djur som används för

ändamål som avses i 19 § får

ingreppet eller behandlingen också

utföras av den som har föreskriven

utbildning.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Jordbruksverket får

meddela föreskrifter om undantag från första stycket.

19 §

Djur får inte utan regeringens

eller, om regeringen bestämmer

det, Jordbruksverkets tillstånd

användas för vetenskaplig

forskning eller undervisning,

sjukdomsdiagnos, framställning av

läkemedel eller kemiska produkter

eller för andra jämförliga ändamål,

om djuren utsätts för operativt

ingrepp, insprutning eller

blodavtappning eller annat lidande.

Vid verksamheten får endast djur

som fötts upp för ändamålet

användas. Sådan uppfödning får

inte ske utan tillstånd av

Jordbruksverket.

Vid tillståndsprövning enligt

första stycket skall särskild hänsyn

tas till att den sökande kan anses

lämplig att bedriva verksamheten

och att de anläggningar i vilka

verksamheten skall bedrivas är

lämpliga från djurskyddssynpunkt.

Vid tillstånd till uppfödning av

försöksdjur skall hänsyn också tas

till behovet av sådana djur.

Ett tillstånd enligt första stycket

får återkallas.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

föreskrifter om undantag från

bestämmelserna i första stycket

andra meningen.

Djur får användas för

vetenskaplig forskning eller

undervisning, sjukdomsdiagnos,

framställning av läkemedel eller

kemiska produkter eller för andra

jämförliga ändamål endast under

förutsättning

1. att det syfte som avses med

verksamheten inte kan uppnås med

någon annan tillfredsställande

metod utan användning av djur,

2. att verksamheten utformas så

att djuren inte utsätts för större

lidande än vad som är absolut

nödvändigt, och

3. att det vid verksamheten inte

används andra djur än sådana som

fötts upp för ändamålet.

19 a §

För att djur skall få användas för

ändamål som avses i 19 § eller få

födas upp, förvaras eller

tillhandahållas för en sådan

användning fordras tillstånd av

regeringen, eller om regeringen

bestämmer det, Jordbruksverket.

Ett tillstånd får återkallas.

Vid tillståndsprövningen skall

särskild hänsyn tas till om den

sökande kan anses lämplig att

bedriva verksamheten och om de

anläggningar i vilka verksamheten

skall bedrivas är lämpliga från

djurskyddssynpunkt.

Vid prövningen av tillstånd till

uppfödning av försöksdjur skall

hänsyn också tas till behovet av

sådana djur.

20 §

Om ett tillstånd enligt 19 § första

stycket första meningen beviljas,

skall det finnas en av

Jordbruksverket godkänd

föreståndare som ansvarar för

verksamheten.

Den som använder djur i

verksamhet som avses i 19 § första

stycket, deltar i sådan användning

av djur eller vårdar djuren skall ha

den utbildning som fordras.

Närmare föreskrifter om

utbildningen meddelas av

regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

Om ett tillstånd enligt 19 a §

beviljas, skall det finnas

1. av Jordbruksverket godkänd

föreståndare som ansvarar för

verksamheten,

2. veterinär som ger råd och

anvisningar om hur verksamheten

skall bedrivas och som bistår vid

behandling av djuren, och

3. för verksamheten tillräckligt

stor personal som har den

utbildning och kompetens som

behövs för verksamheten.

 Föreståndaren och veterinären

skall se till att verksamheten

bedrivs enligt denna lag och enligt

föreskrifter som meddelats med

stöd av lagen.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter

eller i det enskilda fallet besluta om

vad som skall gälla för

föreståndare och veterinär och om

den utbildning och kompetens som

personalen skall ha.

21 §

Användning av djur för ändamål

som avses i 19 § första stycket skall

prövas från etisk synpunkt innan

användningen påbörjas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter om

prövningen samt föreskrifter om

undantag från denna.

Användning av djur för ändamål

som avses i 19 § skall godkännas

från etisk synpunkt av en

djurförsöksetisk nämnd innan

användningen påbörjas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter om

godkännandet samt föreskrifter om

undantag från kravet på

godkännande.

22 §

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

beträffande djur som används för

sådana ändamål som avses i 19 §

första stycket meddela föreskrifter

om undantag från lagens

bestämmelser.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om villkor för

eller förbud mot uppfödning,

förvaring, tillhandahållande eller

användning av djur för sådana

ändamål som avses i 19 §.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

beträffande sådan verksamhet som

avses i 19 § meddela föreskrifter

om undantag från lagens

bestämmelser.

23 §

Den som använder djur för

sådana ändamål som avses i 19 §

första stycket skall lämna de

uppgifter om användningen som

föreskrivs av regeringen eller den

myndighet som regeringen

bestämmer.

Den som föder upp, förvarar,

tillhandahåller eller använder djur

för sådana ändamål som avses i

19 § skall märka djuren samt

upprätta instruktioner för och föra

anteckningar och lämna

upplysningar om verksamheten

enligt föreskrifter som meddelas av

regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

27 §

För tillsyn enligt denna lag har tillsynsmyndigheten rätt att få tillträde

till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där

djur hålls och att där besikta djuren, göra undersökningar och ta prover.

Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och

handlingar som behövs för tillsynen.

Bestämmelserna i första och

andra styckena gäller också för

EG:s institutioner och av

institutionerna utsedda inspektörer

och experter.

38 §

Beslut av en kommunal nämnd enligt denna lag eller enligt

bestämmelser som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos

länsstyrelsen.

Beslut, som annan statlig

myndighet än regeringen i särskilt

fall meddelat enligt lagen eller med

stöd av regeringens förordnande

enligt lagen, får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

Beslut, som annan statlig

myndighet än regeringen i särskilt

fall meddelat enligt lagen eller med

stöd av regeringens förordnande

enligt lagen, får om inte annat följer

av 38 a §, överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

38 a §

Beslut av en djurförsöksetisk

nämnd enligt 21 § får inte

överklagas.

_______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 mars 1998.

2. I fråga om sådan användning av försöksdjur som har tillstyrkts före

ikraftträdandet krävs inte godkännande enligt 21 § i dess nya lydelse och

tillämpas 2 § i dess äldre lydelse.

3 Ärendet och dess beredning

Som en följd av Sveriges medlemskap i Europeiska unionen måste vissa

EG-bestämmelser som rör djurskyddet införlivas genom ändringar i

djurskyddslagen och djurskyddsförordningen (1988:539). Så är fallet

t.ex. beträffande vissa av EG:s bestämmelser om försöksdjur.

Mot bakgrund av det ändringsbehov som föranleds av EU-

medlemskapet och de förslag till andra lagändringar som förts fram i

olika sammanhang har det inom Jordbruksdepartementet gjorts en

översyn av lagen som resulterat i departementspromemorian Ds 1997:11

Ändringar i djurskyddslagen. Syftet med översynen är att skärpa reglerna

om djurskydd och att åstadkomma en väl fungerande djurskyddstillsyn.

Förslagen i departementspromemorian har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. En sammanställning

av remissyttrandena finns i Jordbruksdepartementet (dnr Jo97/374).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 9 oktober 1997 att inhämta Lagrådets yttrande

över en lagrådsremiss med förslag grundade på den remitterade

departementspromemorian.

Regeringen har emellertid valt att begränsa det förslag som nu

föreläggs riksdagen till att omfatta bara de ändringar i djurskyddslagen

som är en förutsättning för att EG:s direktiv på djurskyddsområdet skall

kunna genomföras. Lagrådsremissens lagförslag i den delen finns i

bilaga 2.

Lagrådets yttrande såvitt avser det i bilaga 2 upptagna lagförslaget

finns i bilaga 3.

Regeringen återkommer i avsnitt 4.2 till de synpunkter som Lagrådet

har haft på de förslag som nu läggs fram.

4 Ändringar i djurskyddslagen (1988:534)

4.1 Lagens tillämpningsområde

Regeringens förslag: Djurskyddslagen skall inte bara avse husdjur

och vilda djur som hålls i fångenskap utan också vilda djur som

används i djurförsök även om dessa djur inte hålls i fångenskap.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller har ingen erinran mot det. Smittskyddsinstitutet, Karolinska

institutet, Sveriges Veterinärförbund och Sveriges Veterinärmedicinska

Sällskap tillstyrker men anser att begreppet andra djur bör ersättas med

andra ryggradsdjur. Norrköpings kommun anser att lydelsen skall ändras

i enlighet med EG:s direktiv. Centrala försöksdjursnämnden avstyrker

förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Användningen av vilda djur som

försöksdjur är reglerad i rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november

1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar

om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga

ändamål. Regler om sådan användning finns också i Europarådets

konvention om skydd av ryggradsdjur som används för försök och annat

vetenskapligt ändamål (ETS 123).

Direktivet omfattar alla ryggradsdjur och alla åtgärder som kan

medföra lidande för ett försöksdjur. Det framgår bl.a. att ett försöksdjur

kan släppas fritt om myndigheterna tillåter det och under förutsättning att

myndigheterna ser till att största möjliga ansträngning gjorts för att sörja

för djurets välbefinnande och förutsatt att djurets hälsotillstånd tillåter

det. Vidare framgår att försök, efter myndigheternas tillstånd, får utföras

utanför användaranläggningar. Motsvarande bestämmelser finns i

Europarådskonventionen. För att möjliggöra ett införlivande av dessa

bestämmelser krävs att även vilda djur som inte hålls i fångenskap, men

som används som försöksdjur, omfattas av djurskyddslagen. Regeringen

föreslår därför att lagens tillämpningsområde vidgas till att också omfatta

sådana djur.

Av naturliga skäl kan inte sådana vilda djur som släpps fria och

samtidigt används som försöksdjur omfattas av bestämmelserna i lagen

som anger att djur skall ges tillräckligt med foder och vatten och

tillräcklig tillsyn. Ett särskilt undantag från dessa krav föreslås gälla för

de ifrågavarande försöksdjuren.

4.2 Transport av djur

Regeringens förslag: Regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Jordbruksverket får meddela föreskrifter om villkor

för eller förbud mot transport av djur.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av

flertalet remissinstanser.

Skälen för regeringens förslag: Djurskyddslagen innehåller

övergripande bestämmelser om hur transportmedel för djur skall vara

utformade. Jordbruksverket har i Statens jordbruksverks föreskrifter

(SJVFS 1996:105) om transport av levande djur i detalj reglerat sådana

transporter. Dessa föreskrifter innebär ett införlivande av rådets direktiv

91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport

och rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv

91/628/EEG om skydd av djur vid transport.

Den nu gällande lagtexten ger inte stöd för att meddela förbud mot

transport av djur. För att helt införliva EG:s transportdirektiv måste lagen

innehålla ett sådant förbudsbemyndigande. Regeringen föreslår därför att

det i lagen införs ett bemyndigande att meddela föreskrifter om villkor

för eller förbud mot transport av djur. Sådana villkor kan t.ex. bestå i

krav på registrering eller krav på att fordonet skall vara utrustat på visst

sätt.

4.3 Tillståndskrav beträffande försöksdjur

Regeringens förslag: Djur får användas som försöksdjur endast om

syftet med försöket inte kan uppnås med en annan tillfredsställande

metod utan användning av djur. Dessutom måste försöket utformas så

att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut

nödvändigt. En ytterligare förutsättning är att det vid försöket endast

används djur som fötts upp för ändamålet.

För uppfödning, förvaring, tillhandahållande eller användning av

försöksdjur krävs regeringens eller, om regeringen bestämmer det,

Jordbruksverkets tillstånd. Ett sådant tillstånd får återkallas.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer i

stort med regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller

har inga eller endast språkliga erinringar mot det.

Skälen för regeringens förslag: Målet vad beträffar

försöksdjursanvändningen måste självfallet vara att i möjligaste mån

minska antalet tillfällen då djur används för försök och liknande

verksamhet och dessutom minska antalet djur som kommer till sådan

användning. Ett lika självklart mål är att utforma försöken på ett sådant

sätt att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut

nödvändigt. I all forskning gäller givetvis att bästa möjliga

försöksresultat bör uppnås med så få djur som möjligt.

I rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om

tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd

av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål

fastställs att djurförsök inte får utföras om det avsedda syftet med

försöket kan uppnås genom en annan tillfredsställande metod som inte

innebär användning av försöksdjur. Vidare skall alla djurförsök utformas

på ett sätt som medför minst lidande för djuren, men ändå leder till

tillfredsställande försöksresultat. Detta är till sin karaktär grundläggande

centrala regler för all försöksverksamhet med djur. Reglerna skall

genomföras i Sverige och regeringen anser i likhet med förslaget i

departementspromemorian att bestämmelserna med hänsyn till deras

stora betydelse bör föras in i djurskyddslagen. Bestämmelserna anger,

tillsammans med kravet på destinationsuppfödda djur, de grundläggande

förutsättningarna för varje verksamhet som innebär användning av

försöksdjur.

I direktivet 86/609/EEG finns krav på tillstånd, inte bara för

uppfödning och användning av försöksdjur, utan även för

tillhandahållande av djur för djurförsök. Enligt regeringens bedömning

kan det finnas skäl att kräva tillstånd också för viss förvaring av

försöksdjur. I enlighet härmed bör djurskyddslagens tillståndskrav

utvidgas till att också omfatta sådan hantering av försöksdjur.

4.4 Etisk bedömning

Regeringens förslag: Användning av djur för försöksändamål skall

godkännas från etisk synpunkt av en djurförsöksetisk nämnd innan

användningen påbörjas.

Ytterligare föreskrifter om godkännandet och om undantag från

kravet på godkännande får meddelas av regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller har ingen erinran mot det. Många instanser anser att ett beslut av en

djurförsöksetisk nämnd bör kunna överklagas. Smittskyddsinstitutet,

Centrala försöksdjursnämnden, Göteborgs- och Umeå djurförsöksetiska

nämnder, Läkemedelsindustriföreningen, Nordiska Samfundet Mot

Plågsamma Djurförsök och Sveriges Veterinärmedicinska Sällskap

avstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande svenska

bestämmelser skall användning av djur för försöksändamål prövas från

etisk synpunkt innan användningen påbörjas. Enligt

djurskyddsförordningen (1988:539) skall prövningen ske i en

djurförsöksetisk nämnd. Nämnden kan bara tillstyrka eller avstyrka en

planerad försöksdjursanvändning. Normalt sker prövningen genom en

dialog mellan forskaren och nämnden, där nämnden inte sällan begär att

ansökan skall modifieras innan ett tillstyrkande kan ges. Nämndens

beslut att tillstyrka eller avstyrka är formellt endast rådgivande, dvs. en

forskare är i princip oförhindrad att genomföra sitt försök med djur även

i de fall djuranvändning avstyrkts. Några sanktioner kan inte vidtas mot

forskaren i den situationen. Däremot kan ett eventuellt lidande hos

djuren, mot bakgrund av en avstyrkt ansökan, inte anses som ett

nödvändigt och därför godtagbart lidande. Detta innebär i sin tur att den

forskare som genomför ett försök trots att försöket har avstyrkts riskerar

att bryta mot djurskyddslagen. De djurförsöksetiska nämndernas

rådgivande beslut får därigenom en tvingande verkan. Det förhållandet

att nämndens beslut får en tvingande verkan får betydelse också vid

djurskyddstillsynen av försöksdjuren, där inspektörerna endast kan

ifrågasätta åtgärder som avviker från en tillstyrkt ansökan eller som faller

utanför försöket.

Nämndernas beslut är följaktligen rådgivande men uppfattas ändå som

åtminstone i vissa avseenden tvingande. Beslutens legala status är därför

oklar och viss osäkerhet råder om deras faktiska verkan. Detta kan inte

anses tillfredsställande. Lagrådet har ifrågasatt om inte de

djurförsöksetiska nämnderna borde förbli rådgivande. Enligt regeringens

mening är emellertid osäkerheten om beslutens legala status besvärande.

Trots Lagrådets ifrågasättande bör denna osäkerhet därför undanröjas

genom att nämndernas prövning i fortsättningen skall resultera i ett

uttryckligt godkännande eller ett avslag. Därigenom tydliggörs för alla

berörda vilken status beslutet har och ett avslag leder automatiskt till att

försöksdjursanvändningen är förbjuden. Vidare har det i

lagstiftningsärendet, efter lagrådsföredragningen, uppmärksammats att

det kan ifrågasättas om en tillstyrkan av en djurförsöksetisk nämnd är

tillräcklig för att EG:s regler på området skall anses till fullo

genomförda. Enligt rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november

1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar

om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga

ändamål skall medlemsstaterna vidta lämpliga rättsliga eller

administrativa åtgärder om de inte anser att försöket är av tillräcklig vikt

för att tillgodose de grundläggande behoven hos människor eller djur.

Detta innebär att en medlemsstat måste kunna förbjuda ett enskilt försök.

Odiskutabelt kommer den möjligheten att finnas, om det i fortsättningen

ställs krav på att ett försök skall vara godkänt för att vara tillåtet. I och

med detta måste också kraven i EG:s direktiv i detta avseende till fullo

anses ha genomförts. Någon förändring av rutinerna vid själva

prövningen eller av prövningen i sig är inte avsedd. För övrigt pågår en

utredning om alternativa metoder till djurförsök och

försöksdjursanvändningens omfattning i framtiden m.m. (Dir. 1997:43)

där bl.a. de djurförsöksetiska nämndernas verksamhet utvärderas. Med

hänsyn till nämndernas mycket speciella breda sammansättning och till

möjligheterna att modifiera ansökan eller ansöka på nytt bör en

godtagbar ordning vara att nämndernas beslut inte skall kunna

överklagas. Lagrådet har påpekat att en djurförsöksetisk nämnds beslut

på ett avgörande sätt kan påverka forskarens verksamhet. Med anledning

härav anser Lagrådet att nämndens beslut bör kunna överklagas till

allmän förvaltningsdomstol. Regeringen anser emellertid att även dagens

beslut på motsvarande sätt kan påverka forskarens verksamhet. Ett

avstyrkande av djuranvändningen medför i princip samma konsekvenser

som ett avslag och kan inte överklagas. I stället är forskaren oförhindrad

att återkomma med en ny modifierad ansökan. På anförda skäl anser

regeringen att Lagrådets påpekande inte bör föranleda någon ändring av

förslaget.

4.5 Krav vid användning m.m. av försöksdjur

Regeringens förslag: Om tillstånd lämnats till uppfödning, förvaring,

tillhandahållande eller användning av försöksdjur skall det, förutom

en av Jordbruksverket godkänd föreståndare, finnas en veterinär som

ger råd och anvisningar om hur verksamheten skall bedrivas och som

bistår vid behandling av djuren. Vidare skall det finnas en för

verksamheten tillräckligt stor personal som har den utbildning och

kompetens som behövs för verksamheten. Regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i

det enskilda fallet besluta om vad som skall gälla för föreståndaren

och veterinären och om personalens utbildning och kompetens.

Föreståndaren och veterinären skall se till att lagen och föreskrifter

som meddelats med stöd av lagen följs i verksamheten.

Den som föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder

försöksdjur skall märka djuren och upprätta instruktioner för och föra

anteckningar och lämna upplysningar om verksamheten på föreskrivet

sätt.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer i

huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller har inga eller endast språkliga erinringar mot det. Några instanser

har synpunkter angående veterinärens och föreståndarens roller och

kompetens. Några instanser motsätter sig ett generellt krav på märkning

av alla försöksdjur.

Skälen för regeringens förslag: I rådets direktiv 86/609/EEG av den

24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra

författningar om skydd av djur som används för försök och andra

vetenskapliga ändamål anges att varje användaranläggning för

försöksdjur, förutom en ansvarig föreståndare, skall ha en veterinär för

rådgivning och behandling vad gäller försöksdjuren och en tillräckligt

stor, utbildad personalstyrka.

Krav finns i dag i djurskyddslagen på en ansvarig föreståndare vid

varje användaranläggning. Detta är inte tillräckligt för att till fullo

införliva EG:s direktiv. Regeringen föreslår därför att lagen kompletteras

med regler om att det skall finnas en veterinär som ger råd och

anvisningar om hur verksamheten skall bedrivas och som bistår vid

behandling av djuren. Det bör också framgå av lagen att det skall finnas

en tillräckligt stor personal med lämplig utbildning och kompetens.

Kravet beträffande föreståndare, veterinär och personal i övrigt bör

gälla inte bara för anläggningar för användning av försöksdjur utan även

för anläggningar för uppfödning, förvaring och tillhandahållande av

försöksdjur. En sådan djurhållning ställer nämligen särskilda och ofta

höga krav på personalen och dess kompetens. I

departementspromemorian föreslås att regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Jordbruksverket skall få meddela detaljerade

bestämmelser eller i enskilda fall besluta om vad som skall gälla för de

olika kategorierna av personal. Regeringen delar den i

departementspromemorian redovisade uppfattningen att ett

bemyndigande bör ges för att möjliggöra föreskrifter och beslut om vad

som skall gälla för de olika personalkategorierna. Sådana föreskrifter och

beslut är nödvändiga för att tillförsäkra en väl fungerande verksamhet

med försöksdjur. Dessa föreskrifter kan t.ex. innehålla specificerade krav

på ett visst antal föreståndare eller veterinärer som skall svara för

verksamheten på stora anläggningar med många olika enheter.

Regeringen anser emellertid att inte endast Jordbruksverket bör kunna få

meddela dylika föreskrifter och beslut. En sådan rätt bör också tillkomma

Centrala försöksdjursnämnden, varför regeringen bör ges befogenhet att

bestämma vilken myndighet som skall få meddela beslut eller

föreskrifter.

För att tydliggöra vem som ytterst ansvarar för djurskyddet och för att

därigenom stärka detta bör det föreskrivas att föreståndaren och

veterinären har att se till att verksamheten bedrivs i enlighet med

djurskyddslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. På

detta sätt tvingas föreståndaren och veterinären att, var och en utifrån sin

kompetens och sitt ansvarsområde, aktivt bevaka djurskyddet i alla

situationer och kan göras ansvariga för eventuella avvikelser från

författningarna på området. Självfallet innebär inte detta att övrig

personal fritas från ansvar. Om någon i personalen bryter mot

djurskyddslagen i sitt arbete kan denne naturligtvis ställas till ansvar för

detta.

Enligt rådets direktiv 86/609/EEG skall försöksdjur i vissa fall vara

märkta och förteckningar föras och upplysningar lämnas om

försöksdjursverksamheten. Direktivet förutsätter detaljerade

bestämmelser och dessa bör därför lämpligen beslutas i administrativ

ordning. Regeringen föreslår att ett bemyndigande ges i lagen till

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela

föreskrifter om att djur skall vara märkta och att anteckningar skall föras

och upplysningar lämnas om verksamheten. I föreskriftsrätten bör också

ingå en rätt att föreskriva om att instruktioner skall upprättas för

verksamheten med försöksdjur. Detta eftersom verksamheten ofta är

komplicerad med många inblandade personer. Även vid myndigheternas

tillsyn är sådana instruktioner viktiga.

4.6 Bemyndigande beträffande försöksdjur

Regeringens förslag: Förutom att regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från

lagens bestämmelser, får föreskrifter också meddelas om förbud mot

eller villkor för uppfödning, förvaring, tillhandahållande eller

användning av försöksdjur.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt förslaget

eller lämnat förslaget utan erinran. Länsstyrelsen i Skåne län har dock

avstyrkt att Jordbruksverket bemyndigas förbjuda uppfödning, förvaring,

tillhandahållande eller användning av försöksdjur.

Skälen för regeringens förslag: Att hantera försöksdjur ställer stora

krav på såväl faciliteter som på personal. Behov av detaljerade

bestämmelser finns i många avseenden för att styra hanteringen och för

att tillförsäkra djuren en bra miljö. I vissa fall kan det även vara

motiverat att i föreskrifter meddela förbud t.ex. mot användning av vissa

utrotningshotade djurslag eller mot en viss metod. Regeringen bedömer

att sådana bestämmelser bör beslutas i administrativ ordning varför lagen

bör innehålla ett bemyndigande om detta.

5 Författningskommentarer

5.1 Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen

(1988:534)

1 §

Paragrafen har ändrats så att lagen i fortsättningen kommer att omfatta

också sådana försöksdjur som inte hålls i fångenskap. Dit hör t.ex. vilda

djur som förses med radiosändare för att deras beteenden skall kunna

följas. Bakgrunden till ändringen redovisas i den allmänna motiveringen.

2 §

Paragrafens andra stycke, som avser försöksdjur, ändras så att det i

fortsättningen krävs att användningen av djuret har godkänts av en

djurförsöksetisk nämnd. Ändringen är en följd av ändringen i 21 §.

3 §

Paragrafen tillförs ett nytt sista stycke av innebörd att kraven i första

stycket på foder, vatten och tillräcklig tillsyn inte omfattar försöksdjur

som inte hålls i fångenskap. Detta är en följdändring till utvidgningen av

lagens tillämpningsområde. Undantaget är nödvändigt eftersom kraven

på foder, vatten och tillsyn inte rimligen kan omfatta djur som lever i vilt

tillstånd.

4 §

Paragrafens första stycke ändras så att detta också gäller för djur som

används på sätt som avses i 19 §. Enligt rådets direktiv 86/609/EEG av

den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och

andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra

vetenskapliga ändamål skall försöksdjur uppstallas i en lämplig miljö.

Vidare skall enligt direktivet djurens möjligheter att tillfredsställa sina

fysiologiska och etologiska behov inskränkas i minsta möjliga mån.

Ändringen av paragrafen behövs för att genomföra direktivet i den

angivna delen.

8 §

I paragrafens andra stycke har bemyndigandet att meddela föreskrifter

ändrats till att omfatta villkor för eller förbud mot transport av djur. I sak

innebär inte detta någon större förändring i förhållande till det nuvarande

bemyndigandet. Snarast rör det sig om ett förtydligande så att det klart

framgår att bemyndigandet också inrymmer en rätt att föreskriva om

förbud mot transport av djur. Till de villkor som kan föreskrivas för

djurtransporter hör krav på att transportören skall vara registrerad.

10 §

Paragrafens första stycke har ändrats i enlighet med Lagrådets

påpekande. Paragrafens andra stycke har ändrats som en följd av

ändringen i 19 §.

11 §

Paragrafens tredje stycke har ändrats som en följd av ändringen i 19 §.

19 §

Paragrafen är i princip ny och innebär att djur får användas som

försöksdjur bara om vissa särskilt angivna förutsättningar är för handen.

Bakgrunden till de nya reglerna redovisas i den allmänna motiveringen.

19 a §

Paragrafen är ny och innehåller i första stycket krav på tillstånd till

användning respektive uppfödning av försöksdjur i huvudsak

motsvarande de krav som tidigare fanns i 19 § första stycket. Kravet på

tillstånd har dock utvidgats till att avse även djur som inte utsätts för

lidande. Vidare omfattas också förvaring och tillhandahållande av sådana

djur av kravet på tillstånd. Ett tillstånd får återkallas.

Paragrafens andra och tredje stycke motsvarar i sin helhet den tidigare

lydelsen av 19 § andra stycket.

20 §

Paragrafen är till stora delar ny. Första stycket innehåller bestämmelser

om att det vid all verksamhet som innebär uppfödning, förvaring,

tillhandahållande eller användning av försöksdjur skall finnas av

Jordbruksverket godkänd föreståndare som är ansvarig för verksamheten.

Vidare skall det finnas en veterinär som skall ge råd och anvisningar om

hur verksamheten skall bedrivas och som skall bistå vid behandling av

försöksdjuren. Det skall också finnas en för verksamheten tillräckligt stor

personal som har den utbildning och kompetens som behövs.

Enligt paragrafens andra stycke skall föreståndare och veterinär se till

att verksamheten bedrivs i enlighet med lagens bestämmelser och de

föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Syftet med

bestämmelsen är att tydligt ålägga föreståndaren och veterinären ett

ansvar för djurskyddet i verksamheten.

I paragrafens tredje stycke bemyndigas regeringen eller den myndighet

regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta

vad som skall gälla för föreståndare eller veterinär. Det kan här vara

fråga om t.ex. krav på utbildning eller fullgörande av vissa

arbetsuppgifter. Bemyndigandet ger också rätt att meddela föreskrifter

om personalens utbildning och kompetens.

21 §

Paragrafens första stycke ändras så att kravet på etisk prövning ersätts

med ett krav på godkännande av användningen av försöksdjur från etisk

synpunkt. Beslutet skall fattas av en djurförsöksetisk nämnd.

Konsekvensen av ändringen är att de djurförsöksetiska nämndernas

ställningstaganden inte längre endast är rådgivande, utan utgörs av

formliga beslut om godkännande av användningen av försöksdjur.

Ändringen är delvis av formell karaktär och avsikten är därvid att stärka

och tydliggöra nämndens ställningstaganden. Samtidigt leder ändringen

till att sådan försöksdjursanvändning som avses i 19 § inte får ske utan

ett etiskt godkännande. Detta är en tydlig skärpning av djurskyddet och

en förstärkning av de djurförsöksetiska nämndernas position.

Paragrafens andra stycke har ändrats som en konsekvens av ändringen

i första stycket. Föreskriftsrätten avser i fortsättningen godkännandet och

undantag från kravet på godkännande.

22 §

I paragrafen har införts ett nytt första stycke. Genom detta får regeringen

eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigande att meddela

föreskrifter om förbud mot eller villkor för olika former av hantering av

försöksdjur. Syftet med bestämmelsen är att detaljerade regler skall

kunna meddelas beträffande sådan djurhållning. Exempel på sådana

bestämmelser är regler om utrymmeskrav, krav på faciliteter i övrigt eller

förbud att använda vissa djurslag som försöksdjur.

Andra stycket motsvarar paragrafen i dess ursprungliga lydelse.

Föreskrifterna kan bl.a. avse undantag från kravet på

destinationsuppfödning.

23 §

Paragrafen är i huvudsak ny och innebär att den som föder upp, förvarar,

tillhandahåller eller använder försöksdjur är skyldig att märka djuren

samt upprätta instruktioner för och föra anteckningar och lämna

upplysningar om verksamheten enligt föreskrifter meddelade av

regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Syftet med

bestämmelsen är att underlätta tillsynsmyndigheternas arbete och

möjliggöra en effektiv kontroll av all verksamhet med försöksdjur.

Bestämmelsen behövs också för att fullgöra Sveriges skyldigheter som

medlem i EU.

27 §

Paragrafen har kompletterats med ett nytt sista stycke som innebär att

rätten till tillträde och rätten att få upplysningar och handlingar utsträckts

till att också avse EG:s institutioner och av institutionerna utsedda

inspektörer och experter.

38 §

Paragrafens andra stycke har ändrats som en följd av den nytillkomna

38 a §.

38 a §

Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om att de djurförsöks-

etiska nämndernas beslut enligt 21 § inte får överklagas. Bakgrunden till

detta är nämndernas mycket speciella breda sammansättning och

ledamöternas stora kompetens inom respektive område. De beslut

nämnderna fattar bygger på ingående diskussioner mellan

djurskyddsrepresentanter, vetenskapliga representanter och jurister i

dialog med sökande forskare. Nämnderna kan också inhämta synpunkter

och information från utomstående expertis. Det kan inte förutsättas att

det finns någon annan instans som har möjlighet att göra en mer allsidig

och kompetent bedömning än den som görs vid de djurförsöksetiska

nämnderna.

Förteckning över remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över förslaget i departementspromemorian (Ds

1997:11) avgetts av Göta hovrätt, Hovrätten för Övre Norrland, Kam-

marrätten i Stockholm, Kammarrätten i Jönköping, Rikspolisstyrelsen,

Läkemedelsverket, Smittskyddsinstitutet, Statskontoret, Riksrevi-

sionsverket, Medicinska forskningsrådet, Naturvetenskapliga forsknings-

rådet, Karolinska institutet, Uppsala universitet, Göteborgs universitet,

Statens jordbruksverk, Centrala försöksdjursnämnden, Statens veterinär-

medicinska anstalt, Statens livsmedelsverk, Sametinget, Sveriges lant-

bruksuniversitet, Länsstyrelserna i Stockholms, Uppsala, Södermanlands,

Östergötlands, Jönköpings, Kronobergs, Kalmar, Gotlands, Blekinge,

Skåne, Hallands, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs, Skaraborgs, Värm-

lands, Örebro, Västmanlands, Dalarnas, Gävleborgs, Västernorrlands,

Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län, Statens naturvårdsverk,

Stockholms, Uppsala, Eskilstuna, Finspångs, Norrköpings, Jönköpings,

Kalmar, Gotlands, Ronneby, Kävlinge, Malmö, Varbergs, Göteborgs,

Borås, Skara, Kristinehamns, Örebro, Sala, Gävle, Kramfors, Östersunds,

Umeå, Vindelns och Kalix kommuner, Kungl. Skogs- och Lantbruksaka-

demien, Svenska Kommunförbundet, Lantbrukarnas riksförbund, Bland-

rasföreningen Blandis Riksförbund, Akademien för cirkuskonstens beva-

rande i Sverige, Djurombudsmannen, Föreningarna Djurens Vänners

Riksorganisation, Läkemedelsindustriföreningen, Miljö- och hälso-

skyddstjänstemannaförbundet, Nordiska Samfundet Mot Plågsamma

Djurförsök, Svenska Djurparksföreningen, Svenska

Djurskyddsföreningen, Svenska Galoppsportens Centralförbund,

Svenska Kennelklubben, Svenska Travsportens Centralförbund, Sveriges

Djurskyddsföreningars Riksförbund, Sveriges Samverkande Organ för

Forsknings- och Försöksdjurspersonal, Sveriges Veterinärförbund och

Zoobranschens Riksförbund.

Länsstyrelsen i Skåne län har bifogat ett yttrande från Åstorps

kommun. Centrala försöksdjursnämnden har bifogat yttranden från de

djurförsöksetiska nämnderna i Linköping, Göteborg och Umeå samt från

ledamoten Kristina[REDACTED_EFTERNAMN].

Yttranden har dessutom inkommit från Orsa, Älvdalens,[REDACTED_EFTERNAMN], Kils

och Vansbro kommuner, Sveriges Veterinärmedicinska Sällskap,

Hallsbergs, Arvika, Lunds, Nybro, Tranås, Härnösands, Svalövs, Luleå,

Torsås, Ånge, Ödeshögs,[REDACTED_EFTERNAMN], Motala, Österåkers, Båstads,

Värnamo, Nässjö, Skellefteå, Mariestads och Helsingborgs kommuner,

kommunerna i Gästrikland och Norduppland, Kommunförbundet i

Gävleborg, Sveriges Kommunaltjänstemannaförbund, Svenska

Djurhälsovården, Slakteriförbundet och djurskyddsinspektörerna Jan-

Erik[REDACTED_EFTERNAMN], Annika[REDACTED_EFTERNAMN] och Monica[REDACTED_EFTERNAMN].

Stockholms universitet, Borlänge kommun, Ridsportförbundet och

Sveriges Kattklubbars Riksförbund har avstått från att yttra sig.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534)

Härigenom föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534)

dels att 7 § skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 7 a § skall betecknas 7 §,

dels att 1 4, 7, 8, 10, 11, 16, 19 25, 27, 29, 31 36 och 38 §§ skall ha

följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 4 a, 19 a, 24 a,

24 b och 38 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§

Denna lag avser vård och

behandling av husdjur. Den avser

också andra djur om de hålls i

fångenskap.

Denna lag avser vård och

behandling av husdjur. Den avser

också andra djur om de hålls i

fångenskap eller används för

ändamål som avses i 19 §.

2 §1

Djur skall behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och

sjukdom.

Djur, som används för ändamål

som avses i 19 § första stycket,

skall inte anses vara utsatta för

onödigt lidande eller sjukdom vid

användningen, om denna har

tillstyrkts av en djurförsöksetisk

nämnd.

Djur, som används för ändamål

som avses i 19 §, skall inte anses

vara utsatta för onödigt lidande

eller sjukdom vid användningen,

om denna har godkänts av en

djurförsöksetisk nämnd.

3 §2

Djur skall ges tillräckligt med foder och vatten och tillräcklig tillsyn.

Stall och andra förvaringsutrymmen för djur skall ge djuren tillräckligt

utrymme och skydd samt hållas rena.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Statens

jordbruksverk får meddela ytterligare föreskrifter om

1. stall och andra förvaringsutrymmen för djur,

2. skyldighet att låta förpröva sådana utrymmen, och

3. skyldighet att låta förpröva ny teknik inom djurhållningen.

Regeringen får föreskriva att den som inte låter förpröva stall eller

andra förvaringsutrymmen för djur skall åläggas att betala en särskild

avgift. Avgiften skall tas ut av den som var ägare av stallet eller

förvaringsutrymmet när byggnadsåtgärden vidtogs. Den särskilda

avgiften skall bestämmas till ett belopp som motsvarar fyra gånger den

avgift som skulle ha betalats om förprövning skett, om det inte finns

särskilda skäl att bestämma avgiften till ett lägre belopp.

Första stycket gäller inte djur

som används för sådana ändamål

som avses i 19 §, om djuret inte

hålls i fångenskap. Bestämmelserna

i andra stycket om krav på

tillräckligt utrymme och skydd och

bestämmelserna i andra och tredje

styckena om befogenhet att

meddela föreskrifter gäller också

hägn.

4 §3

Djur som föds upp eller hålls för

produktion av livsmedel, ull, skinn

eller pälsar eller för att användas i

tävling skall hållas och skötas i en

god djurmiljö och på ett sådant sätt

att det främjar deras hälsa och ger

dem möjlighet att bete sig naturligt.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om hur

sådana djur skall hållas och skötas.

Djur skall hållas och skötas i en

god djurmiljö och på ett sådant sätt

att det främjar deras hälsa och ger

dem möjlighet att bete sig naturligt.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om förbud

mot eller villkor för viss

djurhållning.

8 §4

Vid transport av djur skall transportmedlet vara lämpligt för ändamålet

och ge djuret skydd mot värme och köld samt mot stötar, skavning och

liknande. I den utsträckning det behövs skall djuren hållas skilda från

varandra.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om transport

av djur.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om förbud

mot eller villkor för transport av

djur.

10 §5

Det är förbjudet att göra

operativa ingrepp på djur i andra

fall än när det är befogat av

veterinärmedicinska skäl, om inte

föreskrifter om undantag har

meddelats med stöd av tredje

stycket.

Första stycket gäller inte djur

som används för sådana ändamål

som avses i 19 § första stycket.

Det är förbjudet att göra

operativa ingrepp på eller ge

injektioner till djur i andra fall än

när det är befogat av

veterinärmedicinska skäl, om inte

föreskrifter om undantag har

meddelats med stöd av tredje

stycket.

Första stycket gäller inte djur

som används för sådana ändamål

som avses i 19 §, om ingreppet

eller injektionen är en del av

djurförsöket.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om operativa

ingrepp på djur samt föreskrifter

om undantag från första stycket i

fråga om djur som avses i 4 § eller

om det finns särskilda skäl.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

ytterligare föreskrifter om operativa

ingrepp på eller injektioner till djur

samt föreskrifter om undantag från

första stycket, om det finns

särskilda skäl.

11 §6

För operativa ingrepp på djur

skall en veterinär anlitas.

Detsamma gäller vid annan

behandling i syfte att förebygga,

påvisa, lindra eller bota sjukdom

eller skada hos ett djur, om

behandlingen orsakar lidande som

inte är obetydligt.

För operativa ingrepp på eller

injektioner till djur skall en

veterinär anlitas. Detsamma gäller

vid annan behandling i syfte att

förebygga, påvisa, lindra eller bota

sjukdom eller skada hos ett djur,

om behandlingen kan orsaka

lidande som inte är obetydligt.

Första stycket gäller inte om behandlingen är så brådskande att en

veterinär inte hinner anlitas.

I fråga om djur som används för

ändamål som avses i 19 § första

stycket får ingreppet eller

behandlingen också utföras av den

som har föreskriven utbildning.

I fråga om djur som används för

ändamål som avses i 19 § får

ingreppet, injektionen eller

behandlingen också utföras av den

som har föreskriven utbildning, om

ingreppet, injektionen eller

behandlingen är en del av

djurförsöket.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Jordbruksverket får

meddela föreskrifter om undantag från första stycket.

19 §7

Djur får inte utan regeringens

eller, om regeringen bestämmer

det, Jordbruksverkets tillstånd

användas för vetenskaplig

forskning eller undervisning,

sjukdomsdiagnos, framställning av

läkemedel eller kemiska produkter

eller för andra jämförliga ändamål,

om djuren utsätts för operativt

ingrepp, insprutning eller

blodavtappning eller annat lidande.

Vid verksamheten får endast djur

som fötts upp för ändamålet

användas. Sådan uppfödning får

inte ske utan tillstånd av

Jordbruksverket.

Vid tillståndsprövning enligt

första stycket skall särskild hänsyn

tas till att den sökande kan anses

lämplig att bedriva verksamheten

och att de anläggningar i vilka

verksamheten skall bedrivas är

lämpliga från djurskyddssynpunkt.

Vid tillstånd till uppfödning av

försöksdjur skall hänsyn också tas

till behovet av sådana djur.

Ett tillstånd enligt första stycket

får återkallas.

Regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande,

Jordbruksverket får meddela

föreskrifter om undantag från

bestämmelserna i första stycket

andra meningen.

Djur får användas för

vetenskaplig forskning eller

undervisning, sjukdomsdiagnos,

framställning av läkemedel eller

kemiska produkter eller för andra

jämförliga ändamål endast under

förutsättning

1. att det syfte som avses med

verksamheten inte kan uppnås med

någon annan tillfredsställande

metod utan användning av djur,

2. att verksamheten utformas så

att djuren inte utsätts för större

lidande än vad som är absolut

nödvändigt, och

3. att det vid verksamheten inte

används andra djur än sådana som

fötts upp för ändamålet.

19 a §

För att djur skall få användas för

ändamål som avses i 19 § eller få

födas upp, förvaras eller

tillhandahållas för en sådan

användning fordras tillstånd av

regeringen, eller om regeringen

bestämmer det, Jordbruksverket.

Ett tillstånd får återkallas.

Vid tillståndsprövningen skall

särskild hänsyn tas till om den

sökande kan anses lämplig att

bedriva verksamheten och om de

anläggningar i vilka verksamheten

skall bedrivas är lämpliga från

djurskyddssynpunkt.

Vid prövningen av tillstånd till

uppfödning av försöksdjur skall

hänsyn också tas till behovet av

sådana djur.

20 §8

Om ett tillstånd enligt 19 § första

stycket första meningen beviljas,

skall det finnas en av

Jordbruksverket godkänd

föreståndare som ansvarar för

verksamheten.

Den som använder djur i

verksamhet som avses i 19 § första

stycket, deltar i sådan användning

av djur eller vårdar djuren skall ha

den utbildning som fordras.

Närmare föreskrifter om

utbildningen meddelas av

regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

Om ett tillstånd enligt 19 a §

beviljas, skall det finnas

1. av Jordbruksverket godkänd

föreståndare som ansvarar för

verksamheten,

2. veterinär som ger råd och

anvisningar om hur verksamheten

skall bedrivas och som bistår vid

behandling av djuren, och

3. för verksamheten tillräckligt

stor personal som har den

utbildning och kompetens som

behövs för verksamheten.

 Föreståndaren och veterinären

skall se till att verksamheten

bedrivs enligt denna lag och enligt

föreskrifter som meddelats med

stöd av lagen.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter

eller i det enskilda fallet besluta om

vad som skall gälla för

föreståndare och veterinär och om

den utbildning och kompetens som

personalen skall ha.

21 §

Användning av djur för ändamål

som avses i 19 § första stycket skall

prövas från etisk synpunkt innan

användningen påbörjas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter om

prövningen samt föreskrifter om

undantag från denna.

Användning av djur för ändamål

som avses i 19 § skall godkännas

från etisk synpunkt av en

djurförsöksetisk nämnd innan

användningen påbörjas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter om

godkännandet samt föreskrifter om

undantag från kravet på

godkännande.

22 §

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

beträffande djur som används för

sådana ändamål som avses i 19 §

första stycket meddela föreskrifter

om undantag från lagens

bestämmelser.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om förbud mot

eller villkor för uppfödning,

förvaring, tillhandahållande eller

användning av djur för sådana

ändamål som avses i 19 §.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

beträffande sådan verksamhet som

avses i 19 § meddela föreskrifter

om undantag från lagens

bestämmelser.

23 §

Den som använder djur för

sådana ändamål som avses i 19 §

första stycket skall lämna de

uppgifter om användningen som

föreskrivs av regeringen eller den

myndighet som regeringen

bestämmer.

Den som föder upp, förvarar,

tillhandahåller eller använder djur

för sådana ändamål som avses i

19 § skall märka djuren samt

upprätta instruktioner för och föra

anteckningar och lämna

upplysningar om verksamheten

enligt föreskrifter som meddelas av

regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

27 §

För tillsyn enligt denna lag har tillsynsmyndigheten rätt att få tillträde

till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där

djur hålls och att där besikta djuren, göra undersökningar och ta prover.

Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och

handlingar som behövs för tillsynen.

Bestämmelserna i första och

andra styckena gäller också för

sådana experter som avses i 24 a §

tredje stycket och för EG:s

institutioner och av institutionerna

utsedda inspektörer och experter.

38 §9

Beslut av en kommunal nämnd

enligt denna lag eller enligt

bestämmelser som meddelats med

stöd av lagen får överklagas hos

länsstyrelsen.

Beslut, som annan statlig

myndighet än regeringen i särskilt

fall meddelat enligt lagen eller med

stöd av regeringens förordnande

enligt lagen, får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

Beslut, som en kommunal nämnd

eller någon annan statlig myndighet

än regeringen i särskilt fall

meddelat enligt lagen eller med

stöd av regeringens förordnande

enligt lagen, får, om inte annat

följer av 38 a §, överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

Annat beslut som Jordbruksverket eller annan statlig myndighet

meddelat enligt lagen eller med stöd av regeringens förordnande enligt

lagen får överklagas hos regeringen.

38 a §

Beslut av en djurförsöksetisk

nämnd enligt 21 § får inte

överklagas.

_______________

1. Denna lag träder i kraft i fråga om 1 4 a, 7, 8, 10, 11, 19 23, 27, 36

och 38 a §§ den 1 mars 1998 och i övrigt den 1 januari 1999.

2. I fråga om sådan användning av försöksdjur som har tillstyrkts före

ikraftträdandet gäller 2 § i dess äldre lydelse.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-10-27

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Gertrud

Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 9 oktober 1997 (Jordbruksdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534),

2. lag om tillsyn över hundar och katter.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Anna

Tofftén och departementssekreteraren Ingrid[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet.

Förslaget till lag om ändring i djurskyddslagen

I flera paragrafer i lagförslaget (4, 7, 8 och 22 §§) finns bestämmelser om

att föreskrifter får meddelas om förbud mot eller villkor för olika

åtgärder. Det synes lämpligt att frågan, om olägenheter kan avhjälpas

genom att villkor meddelas, övervägs innan förbud blir aktuellt. Att detta

är den naturliga gången framgår också av att villkor nämns före förbud i

motiveringarna. Lagrådet förordar därför att också i lagtexten

alternativen omnämns i den ordningen, sålunda att föreskrifter får

meddelas om villkor för eller förbud mot åtgärderna i fråga.

Motsvarande ändring bör i så fall göras även i 12 §.

2 §

Paragrafen kommenteras under 21 §.

10 §

I slutet av första stycket införs reservationen att bestämmelserna i stycket

gäller, om inte föreskrifter om undantag har meddelats med stöd av tredje

stycket. Lagen innehåller åtskilliga andra bestämmelser som ger rätt att

meddela föreskrifter om undantag. I likformighetens intresse synes

reservationen i första stycket böra utgå.

21 §

Enligt nuvarande bestämmelser skall användning av djur för

försöksändamål prövas av en djurförsöksetisk nämnd innan

användningen påbörjas. Till skillnad från vad som gäller i dag att

nämnden kan tillstyrka eller avstyrka en planerad

försöksdjursanvändning föreslås att användningen får påbörjas först

sedan nämnden från etisk synpunkt godkänt denna. Bakgrunden till den

föreslagna ändringen anges vara att de nuvarande beslutens legala status

är oklar och att viss osäkerhet råder om dess faktiska verkan. I 2 § i det

remitterade förslaget har i enlighet härmed ordet tillstyrkts bytts mot

 godkänts när det gäller frågan huruvida försöksdjur skall anses vara

utsatta för onödigt lidande eller sjukdom vid användningen. Vidare

föreslås i 38 a § att beslut enligt 21 § av en djurförsöksetisk nämnd inte

skall få överklagas.

Frågor om tillstånd till försöksdjursverksamhet prövas nu, liksom

enligt 19 a § i förslaget, i princip av Jordbruksverket. Enligt förarbetena

till djurskyddslagen skulle vid tillståndsprövningen enbart bedömas om

verksamheten var seriös och om den kunde antas bedrivas på ett

ansvarsfullt och kompetent sätt. Prövningen skulle däremot inte innefatta

någon etisk bedömning av de tilltänkta djurförsöken (prop. 1987/88:93

s. 63). Vidare angavs att de etiska nämndernas prövning och beslut i

likhet med vad som tidigare gällt borde vara rådgivande, eftersom de

etiska frågorna till sin karaktär var sådana att de bäst lämpade sig för en

rådgivande och ej beslutande process (a. prop. s. 39).

Att statusen av de djurförsöksetiska nämndernas beslut vållat problem

i samband med tillsynsverksamheten av försöksdjur framgår av prop.

1989/90:118 s. 10 11. Här redovisas bl.a. att dåvarande

tillsynsmyndighet meddelat förbud mot försök som godkänts vid den

etiska prövningen och att kammarrätten uttalat att tillsynsmyndigheten

inte lagligen var förhindrad att meddela ett sådant förbud. I propositionen

uttalades i anledning härav att lagen borde förtydligas så att det klarare

framgick att om ett djurförsök hade tillstyrkts vid den etiska prövningen

så skulle djuret, såvitt avsåg försöket, inte anses ha varit utsatt för

onödigt lidande eller sjukdom. En bestämmelse med den innebörden togs

därför in i ett nytt andra stycke i 2 §.

Frågan är om det i 21 § föreslagna godkännandet av den djurför-

söksetiska nämnden, sammantaget med ändringen i 2 § och

överklagandeförbudet i 38 a §, utgör en tillfredsställande lösning på de

problem som verkan av nämndens nuvarande beslut har angetts ha. I

motiveringen till 21 § sägs, i den allmänna motiveringen, att ett avslag

automatiskt skall leda till att försöksdjursanvändningen är förbjuden och,

i specialmotiveringen, att sådan försöksdjursanvändning som avses i 19 §

inte får ske utan ett etiskt godkännande.

Det finns enligt Lagrådets mening all anledning att understryka värdet

av den dialog som nu uppenbarligen förs mellan de brett sammansatta

djurförsöksetiska nämnderna och vederbörande forskare och som i det

allt övervägande antalet fall resulterar i en samsyn på hur försöken bör

utföras. Det skulle emellertid kunna förekomma att en forskare i skilda

avseenden inte har samma uppfattning som nämnden. Vid ett avslag från

nämnden torde det då te sig meningslöst för den enskilde forskaren att

dels söka tillstånd till verksamheten, dels påbörja denna eftersom han då

riskerar att bryta mot djurskyddslagen. Då det på ett avgörande sätt kan

påverka forskarens verksamhet, anser Lagrådet att ett minimikrav bör

vara att en djurförsöksetisk nämnds beslut skall kunna överklagas och då

till allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelsen i 38 a § skulle därmed

utgå och 38 § justeras i enlighet härmed. Effekterna av ett domstolsbeslut

skulle därmed bli giltigt även enligt 2 §.

Lagrådet vill emellertid i detta sammanhang ifrågasätta om inte de

djurförsöksetiska nämnderna skulle, liksom hittills, vara i huvudsak

rådgivande och då måhända efter mönster av lagen (1994:900) om

genetiskt modifierade organismer, förordningen (1994:901) i samma

fråga och förordningen (1994:902) med instruktion för

Gentekniknämnden. En sådan lösning kan också sägas ligga i linje med

direktivet 86/609/EEG där det i artikel 6 talas om att tillsynsmyndighet

ges möjlighet att rådfråga expertis med sakkunskap på det aktuella

området.

38 §

Paragrafen har behandlats ovan under 21 §.

38 a §

Lagrådet har av skäl som anges under 21 § förordat att bestämmelsen

utgår.

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 november 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:28 Ändringar i

djurskyddslagen.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i

djurskyddslagen

(1988:534)

3, 4, 8, 10, 11, 20 23

Celex 386L0609

Celex 391L0628

Celex 395L0029

 Senaste lydelse 1990:628.

 Senaste lydelse 1993:1480.

 Senaste lydelse 1992:1095.

 Senaste lydelse 1991:404.

 Senaste lydelse 1991:404.

 Senaste lydelse 1991:404.

 Senaste lydelse 1991:404.

 Senaste lydelse 1991:404.

 Senaste lydelse 1995:1714.

1 Senaste lydelse 1990:628.

2 Senaste lydelse 1993:1480.

3 Senaste lydelse 1992:1095.

4 Senaste lydelse 1991:404.

5 Senaste lydelse 1991:404.

6 Senaste lydelse 1991:404.

7 Senaste lydelse 1991:404.

8 Senaste lydelse 1991:404.

9 Senaste lydelse 1995:1714.

Prop. 1997/98:28

19

1

20

2

Prop. 1997/98:28

Bilaga 1

Prop. 1997/98:28

Bilaga 1

27

2

Prop. 1997/98:28

Bilaga 2

Prop. 1997/98:28

Bilaga 2

30

2

Prop. 1997/98:28

Bilaga 3

31

32

Prop. 1997/98:28

33

19

Prop. 1997/98:28

Prop. 1997/98:28