Bilaga 4

Nationell handlingsplan för

sysselsättning

.

Innehållsförteckning

1 Svensk sysselsättningspolitik: Inriktning och prioriteringar 4

1.1 Svensk ekonomi och arbetsmarknad 4

1.2 Amsterdamfördraget stärker sysselsättnings-

 samarbetet 5

1.3 Regeringens politik för ökad sysselsättning 5

1.3.1 Politikens inriktning 5

1.3.2 Nya initiativ 7

1.4 1998 års sysselsättningsriktlinjer och Sveriges

 prioriteringar 9

2 Riktlinjer för sysselsättningen för år 1998 11

I Att förbättra anställbarheten 11

2.1 Att angripa ungdomsarbetslösheten och förebygga

 långtidsarbetslöshet 11

2.2 Från passiva till aktiva åtgärder 12

2.3 Att uppmuntra utvecklingen av en metod för

 partnerskap 13

2.4 Underlätta övergången från skola till arbete 14

II Att utveckla företagarandan 15

2.5 Att göra det lättare att starta och driva företag 15

2.6 Att utnyttja möjligheterna att skapa nya

 arbetstillfällen 16

2.7 Skatter och sysselsättning 17

III Att uppmuntra företagens och de anställdas

 anpassningsförmåga 18

2.8 Att modernisera arbetsorganisationen 18

2.9 Att stödja företagens anpassningsförmåga 19

IV Att stärka jämställdhetspolitiken 19

2.10 Att angripa diskriminering mellan män och

 kvinnor 19

2.11 Att förena yrkesliv och familjeliv 20

2.12 Att underlätta återinträde i yrkeslivet 21

2.13 Att främja funktionshindrade personers inträde i

 yrkeslivet 21

Nationell handlingsplan för sysselsättning

1 Svensk sysselsättningspolitik:

Inriktning och prioriteringar

1.1 Svensk ekonomi och arbetsmarknad

Svensk ekonomi befinner sig i en stabil uppgångsfas.

BNP-tillväxten har under perioden 1994-97 i

genomsnitt uppgått till 2,6 procent per år. Tillväxten

väntas bli 3,0 procent i år och 3,1 respektive 3,4

procent åren 1999 och 2000. Det finns tydliga tecken

på ett förbättrat läge på arbetsmarknaden.

Arbetslösheten har sjunkit kontinuerligt sedan

sommaren 1997. Den öppna arbetslösheten har på ett

år minskat med drygt två procentenheter och uppgick

i februari 1998 till 6,7 procent. I regeringens prognos

förutses att sysselsättningen ökar med 1,0 procent i år

och med sammanlagt ytterligare 3,5 procent åren 1999

och 2000. Den öppna arbetslösheten beräknas minska

till 5,7 procent 1999. Med de åtgärder regeringen

föreslår bedöms målet 4 procents öppen arbetslöshet

kunna nås mot slutet av år 2000. De löneavtal som

hittills slutits under 1998 inger också förhoppningar

om att lönebildningen inte skall utgöra ett hinder för

en fortsatt ökning av sysselsättningen och en

minskning av arbetslösheten.

TABELL 1.1

NYCKELTAL 1997 - 2001

1997

1998

1999

2000

2001

Öppen

arbetslöshet

8,0

6,7

5,7

4,4

4,0

Åtgärder

4,3

4,2

4,0

3,9

3,5

Antal sysselsatta

-1,0

1,0

1,5

2,0

1,1

Kontantlön per

timme

4,5

3,1

3,0

3,0

3,0

KPI, årsgenomsnitt

0,9

0,9

1,2

2,0

2,0

BNP

1,8

3,0

3,1

3,4

2,6

Finansiellt

sparande,

offentlig sektor

-1,1

1,6

0,8

2,3

3,5

Anm.: Den öppna arbetslösheten och personer i åtgärder redovisas i

procent av arbetskraften. Årlig procentuell förändring redovisas för

antal sysselsatta, löner, KPI och BNP. Finansiellt sparande

redovisas som andel av BNP.

Källa: Finansdepartementet

Den politik som lades fast 1994 fullföljs. Den

ekonomiska politiken är inriktad på att främja hög

tillväxt, ökad sysselsättning och minskad

arbetslöshet. Grunden är att vidmakthålla

makroekonomisk stabilitet genom sunda offentliga

finanser och stabila priser. Detta är en nödvändig

förutsättning för en långsiktigt hållbar tillväxt och

därmed en hög sysselsättning. Den stabilitetsinriktade

politiken kompletteras med strukturella insatser. Dit

hör en aktiv arbetsmarknadspolitik som motverkar

passivisering, upprätthåller de arbetslösas

anställbarhet och främjar en väl fungerande

arbetsmarknad. Ett andra väsentligt element är

förstärkta insatser på alla nivåer i utbildningssystemet

för att möta de krav på högre kompetens och

kvalificerade yrkeskunskaper som den moderna

arbetsmarknaden ställer. Ett tredje inslag är insatser

för att främja företagande, inte minst i små och

medelstora företag, och för att skapa ett gott

näringslivsklimat.

Den förda politiken har i många avseenden varit

framgångsrik. De offentliga finanserna har förbättrats

markant, från ett underskott motsvarande 10,3 procent

av BNP 1994 till ett överskott i år.

Inflationsförväntningarna har brutits och inflationen

har stabiliserats på en låg nivå i linje med

inflationsmålet på 2 procent. Räntorna har sjunkit.

Bytesbalansen visar överskott. BNP-tillväxten tar nu

fart från en god genomsnittlig nivå de senaste åren.

Arbetsmarknadsläget förbättras. Men fortfarande

återstår stora utmaningar för sysselsättningspolitiken.

Arbetslösheten är fortfarande oacceptabelt hög.

Sysselsättningsgraden, som tidigare var en av de

högsta i världen, har fallit från drygt 80 procent i slutet

av 1980-talet till cirka 70 procent idag.

Sysselsättningsgraden bland funktionshindrade är

betydligt lägre än för befolkningen i övrigt.

Arbetslösheten har slagit hårt mot nytillträdande och

yngre arbetskraft. Invandrarnas

arbetsmarknadssituation har försämrats dramatiskt

under 1990-talet. Flera grupper har betydande problem

att få en fast förankring på arbetsmarknaden. De

riskerar att stå utanför den reguljära arbetsmarknaden

under långa perioder. Bland dessa grupper återfinns

många invandrare, funktionshindrade, ungdomar och

personer med låg utbildning.

Arbetslösheten är markant högre bland personer

med låg utbildning än bland högutbildade. Det finns

en tydlig tendens till ökade kompetenskrav i

efterfrågan på arbetskraft.

Ökningen av antalet arbetslösa under 1990-talet har

åtföljts av längre arbetslöshetstider. Den aktiva

arbetsmarknadspolitiken är en förklaring till att den

svenska långtidsarbetslösheten trots allt är låg vid en

internationell jämförelse.

I likhet med den Europeiska unionens övriga

medlemsstater står Sverige således inför en betydande

utmaning: att öka sysselsättningen och att komma

tillrätta med den alltför höga arbetslösheten.

1.2 Amsterdamfördraget stärker

sysselsättningssamarbetet

Genom Europeiska rådets möte i Amsterdam i juni

1997 har kampen mot arbetslösheten mer än någonsin

tidigare förts upp som högsta prioritet i EU-

samarbetet. Införandet av en särskild avdelning om

sysselsättning i Amsterdamfördraget var ett viktigt

svenskt förhandlingsmål i regeringskonferensen.

Medlemsstaternas samarbete på

sysselsättningsområdet ges en fastare grund genom

att främjandet av en hög sysselsättningsnivå blir ett

uttryckligt mål för EU. Kampen mot arbetslösheten

garanteras fortsatt prioritet också i ett långsiktigt

perspektiv.

Europeiska rådets möte i Luxemburg i november

1997 antog riktlinjer för sysselsättningen för 1998,

vilka fastställdes av rådet i december 1997.

Medlemsstaterna uppmanades att under 1998 lägga

fram en första nationell handlingsplan för

sysselsättning. En första avstämning av

medlemsstaternas handlingsplaner kommer att göras

vid Europeiska rådets möte i Cardiff i juni 1998.

Sysselsättningsriktlinjerna skall skapa bättre

förutsättningar för ett mer samlat och samordnat

agerande inom EU för att uppnå målet om en hög

sysselsättningsnivå. Huvudansvaret för

genomförandet av sysselsättningspolitiken och dess

konkreta utformning ligger dock fortfarande på

medlemsstaterna. Gemenskapen skall uppmuntra

samarbete mellan medlemsstaterna samtidigt som de

enskilda medlemsstaternas befogenheter skall

respekteras.

Sysselsättningsriktlinjerna skall stämma överens

med de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och

gemenskapens ekonomiska politik under artikel 103.2 i

EG-fördraget. Sysselsättningsriktlinjerna måste därför

vara förenliga med en fortsatt ansvarsfull finanspolitik

och återhållsamhet i de offentliga utgifterna. För

svensk del innebär detta att ökade offentliga utgifter

som kan föranledas av genomförandet av

sysselsättningsriktlinjerna skall finansieras genom

omprioriteringar inom befintliga ramar.

Medlemsstaterna skall i handlingsplaner redovisa

hur riktlinjerna omsätts i nationella åtgärder. I

handlingsplanerna skall medlemsstaterna ta ställning

till samtliga riktlinjer. I resolutionen om

sysselsättningsriktlinjerna betonas att

medlemsstaternas olika förutsättningar när det gäller

de problem som tas upp i riktlinjerna kommer att ta sig

uttryck i olika lösningar och prioriteringar anpassade

till förhållandena i varje medlemsstat. För Sverige, vars

sysselsättningspolitik ligger väl i linje med riktlinjerna,

handlar det om att redovisa hur den

sysselsättningspolitik som bedrivs omsätter

riktlinjerna i nationella åtgärder. Behovet av nya

initiativ och åtgärder bör bedömas i ljuset av

sysselsättningsriktlinjerna, utvecklingen på

arbetsmarknaden och målet om en halverad

arbetslöshet.

1.3 Regeringens politik för ökad

sysselsättning

1.3.1 Politikens inriktning

Det övergripande målet för regeringens

sysselsättningspolitik är att minska arbetslösheten

genom en varaktigt högre sysselsättning. Den öppna

arbetslösheten skall halveras till 4 procent år 2000. På

lång sikt är målet full sysselsättning.

Regeringens sysselsättningspolitik bygger på fem

grundstenar:

 Arbetslösheten skall minskas huvudsakligen

genom att fler människor får arbete eller utbildning

som ger ökade möjligheter till arbete.

 Huvuddelen av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn.

 I den offentliga sektorn skall verksamheter

prioriteras framför transfereringar. Skolan, vården

och omsorgen utgör kärnan i välfärden.

 Det krävs en bättre fungerande lönebildning för att

arbetslösheten skall kunna halveras.

 De offentliga finanserna skall vara sunda och

priserna stabila.

Jämställdhet mellan könen är ett av de övergripande

målen för regeringens sysselsättningspolitik. Sverige

har en jämförelsevis hög sysselsättningsgrad för både

kvinnor och män. Det är resultatet av en medveten

politik för att främja kvinnors och mäns lika rätt till

arbete. Särskilt viktiga faktorer för att uppnå den höga

sysselsättningen är de insatser som görs för en

lättillgänglig barn- och äldreomsorg, betald

föräldraledighet och ett inkomstskattesystem som har

individer som minsta enhet liksom jämnare fördelning

av politisk makt mellan kvinnor och män. Insatser görs

också för att skapa lika möjligheter på

arbetsmarknaden för alla oavsett etnisk och kulturell

bakgrund.

Den svenska sysselsättningspolitiken är en

integrerad del av den ekonomiska politiken. Politikens

inriktning på makroekonomisk stabilitet sunda

offentliga finanser och stabila priser skapar

förutsättningar för en långsiktigt hög tillväxt och en

varaktig sysselsättningsökning. Arbetet med att

sanera de offentliga finanserna har resulterat i en

omfattande och snabb konsolidering, som skapat

utrymme för låga räntor och stärkt förtroendet för den

ekonomiska politiken. Båda dessa faktorer har en stor

betydelse för företagens vilja att investera och

hushållens beslut om konsumtion, arbete och

utbildning. Genom saneringen av de offentliga

finanserna har utrymme skapats som gjort det möjligt

för regeringen att tillföra kommunerna extra resurser

för att upprätthålla kvaliteten inom skola, vård och

omsorg. Därmed kommer också den offentliga

sysselsättningen att stabiliseras under de kommande

åren.

Den tekniska utvecklingen och den ökade

internationella integrationen ökar efterfrågan på

välutbildad arbetskraft samtidigt som

sysselsättningsmöjligheterna för lågutbildad och

lågkvalificerad arbetskraft minskar. Nya och

kvalificerade arbetsuppgifter som förutsätter

högskoleutbildning tillkommer. En av grundstenarna i

regeringens sysselsättningspolitik är därför en

konsekvent satsning på utbildning och

kompetensutveckling på alla nivåer, vilket ger goda

förutsättningar för att långsiktigt öka

sysselsättningen. Kontinuerlig kompetensutveckling,

både genom det dagliga arbetet och i form av

utbildningsinsatser, i kombination med en flexibel

arbetsorganisation, är viktiga förutsättningar för

framgångsrika företag. Regeringens mycket

omfattande satsningar på reguljär utbildning,

arbetsmarknadsutbildning och kompetensutveckling i

arbetslivet har bland annat som syfte att motverka att

den arbetslöses kunskaper och yrkesfärdigheter

förloras under tiden i arbetslöshet. Utbyggnaden av

högskolan med 60 000 permanenta platser de

kommande åren skapar möjlighet för fler, såväl

arbetslösa som andra, att skaffa sig en utbildning för

att möta arbetsmarknadens behov av välutbildade.

Arbetsmarknadspolitiken är en annan viktig

komponent i regeringens sysselsättningspolitik. Den

bygger vidare på en svensk tradition av åtgärder som

främjar aktivitet och motverkar passivt

bidragsberoende. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken

har en central uppgift när det gäller att förhindra

utslagning och verka för goda drivkrafter att söka

arbete eller ägna sig åt utbildning. Arbetet med att

förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och

bibehålla de arbetslösas anställbarhet skall

intensifieras och effektiviseras.

Arbetsmarknadspolitiken bygger på följande

principer:

 Arbetsmarknadspolitikens främsta uppgift är att se

till att lediga platser tillsätts snabbt och effektivt.

 Aktiva åtgärder prioriteras framför passivt

kontantstöd.

 De arbetslösa skall stå till arbetsmarknadens

förfogande samt ha de förutsättningar och

kunskaper som krävs för att ta de jobb som

erbjuds.

 Arbetsmarknadspolitiken skall bidra till

yrkesmässig och geografisk rörlighet. Genom

ökade satsningar på utbildning och

kompetensutveckling skall den arbetslöse ges

möjligheter att få jobb i nya sektorer eller i sektorer

där efterfrågan på arbetskraft ökar.

 Personer som har särskilt svårt att få arbete och

som därmed riskerar att bli långtidsinskrivna skall

prioriteras. Bland dessa finns många

funktionshindrade, invandrare och ungdomar.

 En hög subventionsgrad i de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan vara

berättigad under förutsättning att ordinarie

arbetstillfällen inte trängs undan.

 Arbetsmarknadspolitiken skall genomsyras av ett

jämställdhetsperspektiv. Åtgärderna skall bidra till

att könsuppdelningen på arbetsmarknaden bryts.

 Arbetslöshetsförsäkringen skall vara en

omställningsförsäkring och inte en permanent

försörjning.

Det är av stor vikt, i den konjunkturuppgång som

Sverige för närvarande befinner sig i, att söka

motverka uppkomsten av inflationsdrivande

flaskhalsar. Åtgärderna skall de kommande åren i

högre grad inriktas på områden där bristsituationer

kan uppkomma. Genom att individuella

handlingsplaner upprättas för varje enskild arbetslös

skall åtgärderna i största möjliga utsträckning

anpassas till individens önskemål om framtida

arbetsuppgifter och till arbetsmarknadens efterfrågan

på yrkeskunskap.

Merparten av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn. En

expansion av det privata näringslivet innebär en

förstärkning av de offentliga finanserna och bidrar

därmed till att stärka hela ekonomin. För att

åstadkomma en sysselsättningsökning i den privata

sektorn krävs goda förutsättningar för företag och

företagande. Sverige har ett gott företagsklimat. Icke

desto mindre är det en angelägen uppgift att

identifiera och lösa problem som kan begränsa en

ytterligare tillväxt av framför allt mindre företag. Detta

arbete kommer att breddas och intensifieras. En viktig

komponent i detta arbete är att underlätta för företag

att ta till sig, använda och utveckla ny teknik. Det är

också viktigt att fortsätta främja öppna och

fungerande marknader med ett högt konkurrenstryck.

Att förverkliga den inre marknaden är betydelsefullt i

detta sammanhang. Genom att driva på

genomförandet av gemenskapslagstiftning och

tillämpningen av densamma skapas förutsättningar för

en bättre fungerande gemensam marknad och ökad

sysselsättning i Europa.

En viktig förutsättning för att en ökad

aktivitetsnivå i ekonomin skall leda till en ökad

sysselsättning och en minskad arbetslöshet är dock

att lönebildningen fungerar väl. Med löneökningar

som är i linje med produktivitetsutvecklingen och

inflationsmålet kan arbetslösheten pressas tillbaka. I

annat fall riskerar den höga arbetslösheten att bli

permanent.

Regeringens mål om en halverad öppen

arbetslöshet år 2000 följs upp två gånger per år. Detta

sker för att understryka regeringens bestämda

ambition att nå det uppställda målet. I uppföljningen

redovisas utvecklingen på arbetsmarknaden för

centrala variabler såsom sysselsättning,

långtidsarbetslöshet, ungdomsarbetslöshet och

företagande, liksom de åtgärder som regeringen

vidtagit och tänker vidta för att bekämpa

arbetslösheten.

Att återställa en hög sysselsättningsgrad är en

central uppgift för sysselsättningspolitiken. Endast

med en hög andel av den arbetsföra befolkningen i

reguljär sysselsättning får välfärdssamhället ett stabilt

och uthålligt fundament.

En bärande tanke i arbetet med

sysselsättningsriktlinjerna har varit värdet av att

målinrikta politiken genom att sätta upp konkreta mål.

Medlemsstaterna uppmanas också att sätta nationella

mål där de finner det möjligt och lämpligt.

I Sverige har vi goda erfarenheter av att sätta upp

konkreta mål för politiken. Utöver målet om en

halverad öppen arbetslöshet finns mål för inflationen

samt budgetpolitiska mål. Dessa mål har starkt bidragit

till en stabil utveckling för den svenska ekonomin.

1.3.2 Nya initiativ

I den ekonomiska vårpropositionen redovisar

regeringen hur sysselsättnings- och tillväxtpolitiken

vidareutvecklas genom insatser inom sex områden av

central betydelse för framtiden och för den

ekonomiska och kulturella välfärden. Det handlar om

ytterligare utbildningsinsatser, om att sprida och öka

användandet av informationsteknologi, att främja

ekologisk hållbarhet, att främja företagande, att stärka

Europasamarbetet samt att arbeta för ett Sverige för

alla.

Kunskap och kompetens

Nyckeln till en framtid med ökad välfärd ligger i en

kvalificerad arbetskraft med god utbildning. Politiken

går därför ut på att stärka hela utbildningssystemet,

från förskolan till kvalificerad vidareutbildning för dem

som redan har jobb. Varje ung människa som lämnar

grund- och gymnasieskolan utan tillräckliga

kunskaper utgör ett misslyckande. En bättre skola

kräver resurser och en hög pedagogisk kompetens för

att stärka kvalitetsutvecklingen.

Regeringen avser att genomföra ett

tiopunktsprogram för kvalitet och likvärdighet i

skolan. Bland annat skall kvalitetskontrollen skärpas

på såväl central som lokal nivå. En nationell

inspektionsnämnd skall inrättas inom Skolverket för

att granska skolan. En ny skolledarutbildning skall

inrättas för att svara mot dagens krav på pedagogiskt

ledarskap. De nationella kursproven i gymnasieskolan

blir obligatoriska. Skolan bör ytterligare öppnas mot

arbetslivet och ett nytt gymnasialt teknikprogram

utvecklas. Undervisningen i naturvetenskap, teknik

och miljö skall stimuleras. En frivillig gymnasieexamen

bör införas. Kulturen har en viktig roll i skolan och

samarbetet bör stärkas med musik- och kulturskolan.

Ett IT-program för skolan skall presenteras.

Inom vuxenutbildningen tillkommer enligt tidigare

beslut 140 000 platser under perioden 1997 - 2000. Ett

särskilt utbildningsbidrag i nivå med

arbetslöshetsersättningen infördes hösten 1997 för

det första studieåret. För att möjliggöra ett fortsatt

brett deltagande ges under läsåret 1998/99 en

möjlighet att studera på det särskilda

utbildningsbidraget ett andra år. En

försöksverksamhet med kvalificerad yrkesutbildning

inleddes 1996. Försöksverksamheten förlängs nu till

och med år 2001 och antalet platser utökas med drygt

30 procent. Fördelningen av platser koncentreras till

bristyrkesområden.

Utbyggnaden av universitet och högskolor

fortsätter. Hittills har för perioden 1997-2000 beslutats

om 60 000 nya permanenta platser med tyngdpunkt på

naturvetenskap och teknik.

Dessa nya initiativ bidrar till att förbättra

anställbarheten, bland annat genom att förbättra

möjligheterna att erbjuda arbetslösa utbildning och

genom att underlätta övergången från skola till arbete.

Delaktighet i informationssamhället

I den nya informationstekniken ligger stora

möjligheter till förändring. Här finns både

tillväxtpotential för samhället som helhet och utsikter

att nå ökad effektivitet, en bekvämare vardag och ett

bättre liv.

Regeringen har satsat cirka 1,3 miljarder kronor

under perioden 1997 - 1999 på ett nationellt program

för IT-utbildning. Programmet är ett resultat av en

överenskommelse mellan regeringen,

Industriförbundet och företrädare för IT-företagen.

Regeringen föreslår att ytterligare 1,8 miljarder

kronor avsätts under perioden 1999 2001 för

särskilda åtgärder varvid tyngdpunkten läggs på

skolan.

IT-anpassningen av myndigheternas

informationssystem skall fortsätta och påskyndas. En

särskild kompetensutveckling inom IT för anställda

inom offentlig sektor ser regeringen som en viktig

uppgift under de kommande åren.

Dessa nya initiativ bidrar till att förbättra

anställbarheten samt till att uppmuntra företagens och

de anställdas anpassningsförmåga.

Hållbara Sverige

Sverige skall vara ett föregångsland och en

pådrivande kraft för en ekologiskt hållbar utveckling.

Den globala marknaden för miljöteknik,

miljöanpassade och resurssnåla produkter växer.

Därför är den ekologiska omställningen också en del

av politiken för att stärka det svenska näringslivet och

öka sysselsättningen.

Under de kommande åren stimuleras teknisk

utveckling och tillkomsten av nya arbeten genom att

12,5 miljarder kronor satsas på energiinvesteringar,

infrastruktur och lokala investeringsprojekt i landets

kommuner. En miljard kronor har avsatts till ett

femårigt program för ekologiskt hållbar

samhällsutveckling. Programmet avser i första hand

kretsloppsanpassning av befintlig bebyggelse och

infrastruktur.

Hittills har regeringen avsatt 5,4 miljarder för de

lokala investeringsprogrammen för att främja

ekologiskt hållbar utveckling. Gensvaret från landets

kommuner har varit stort. Regeringen föreslår därför

att stödet förlängs med ett år. Därmed utökas stödet

med 2 miljarder kronor för år 2001.

Dessa initiativ bidrar till att utveckla

företagarandan och skapar möjligheter för nya

arbetstillfällen.

Företagande

Under de senaste åren har ett antal åtgärder av

särskild betydelse för mindre företag genomförts,

bland annat på skatteområdet och vad gäller

tillgången på riskkapital.

Störst betydelse för företagandet har dock det

faktum att de offentliga finanserna nu är i balans.

Detta har lett till halverade räntor vilket i sin tur

bidragit till att investeringarna har ökat kraftigt. Den

gynnsamma utvecklingen av de offentliga finanserna

möjliggör nu ytterligare finansierade

skattesänkningar och åtgärder för ökad tillgång på

riskkapital. Sammanlagt föreslår regeringen att cirka

cirka 2 miljarder kronor per år avsätts för dessa

ändamål under perioden 1999 - 2001. Det handlar

företrädesvis om lättnader och förenklingar inom

företagsbeskattningen.

En väl fungerande konkurrens är viktig för svensk

ekonomi och svenskt näringsliv. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen med en redogörelse för

konkurrenspolitikens framtida inriktning. I regeringens

arbete ingår bland annat åtgärder för omprövning av

regelverk och begränsningar av krångel och byråkrati.

Det skall bli lättare att registrera företag. Målet är att

endast en blankett och en myndighetskontakt skall

behövas. Myndigheternas handläggningstider skall

förkortas med 25 procent i särskilt utvalda ärenden.

Uppgiftsbördan för företagen skall minskas.

Företagens hantering av tullfrågor skall förenklas

ytterligare. Detta har stor betydelse särskilt för de

mindre företagens konkurrensförmåga och vilja till

etablering och tillväxt.

Dessa nya initiativ bidrar till att utveckla

företagarandan, bland annat genom att göra det lättare

att starta och driva företag och genom att göra

skattesystemet gynnsammare för sysselsättningen.

Europeiskt samarbete

Sverige har varit medlem i EU i drygt tre år. Under

denna tid har EU:s samarbete fördjupats, inte minst

genom de gemensamma ansträngningarna för att öka

sysselsättningen. En väsentlig del av EU:s arbete är

nu inriktat på att inlemma nya medlemmar i

gemenskapen.

Regeringen föreslår nu ett nytt treårigt program för

utvecklingssamarbete. Programmet skall bidra till ett

gott grannskap i Östersjöregionen och ett dynamiskt

och demokratiskt integrerat Europa. Samarbetet

inriktas på att stödja Estlands, Lettlands, Litauens och

Polens medlemskap i EU samt att ytterligare integrera

Ryssland och Ukraina i europeiska

samarbetsstrukturer.

För att lyfta fram Östersjöregionens betydelse för

tillväxt och sysselsättning, inte minst i Sverige, har

tidigare sammanlagt en miljard kronor avsatts. Medlen

används inom områdena energi, miljö, infrastruktur,

kunskapsöverföring och svensk exportindustri.

Regeringen föreslår nu att verksamheten förlängs

genom att medel anslås för de kommande tre åren.

Regeringen strävar bland annat efter att uppnå ökat

deltagande i Östersjöhandeln av de små och

medelstora företagen.

Svenska företag ges stöd till att utnyttja marknads-

och handelsmöjligheterna i det nya framväxande

Europa bland annat genom insatser för småföretagen,

förstärkt exportfrämjarorganisation i Sverige och

åtgärder för att ta tillvara invandrares speciella land-

och språkkunskaper.

Ett Sverige för alla

På några decennier har Sverige genom invandring

blivit ett land präglat av kulturell och etnisk mångfald.

I denna mångfald ligger en utvecklingspotential. I en

internationaliserad värld har ett land med en

mångkulturell befolkning ett försprång. Att ta tillvara

denna fördel kommer att kräva både förändrade

attityder och politiska insatser.

Invandrare och svenskar med invandrarbakgrund

har i dag inte samma möjligheter på arbetsmarknaden

som andra har. För att vända utvecklingen, minska

segregationen och att uppnå de integrationspolitiska

målen, föreslår regeringen ett resurstillskott för dessa

ändamål under de kommande tre åren. Av central

betydelse är åtgärder för att förbättra kunskaperna i

det svenska språket, skapa lika villkor på

arbetsmarknaden och att få till stånd en varaktig

förbättring av situationen i utsatta bostadsområden

där en stor andel av invånarna har invandrarbakgrund.

Regeringen kommer under våren dessutom att

lämna förslag till en skärpning av lagen mot etnisk

diskriminering.

Dessa initiativ bidrar till att förbättra

anställbarheten samt till att stärka

jämställdhetspolitiken.

1.4 1998 års sysselsättningsriktlinjer

och Sveriges prioriteringar

Regeringens sysselsättningspolitik ligger väl i linje

med riktlinjernas rekommendationer. Det handlar bland

annat om att ta tillvara de betydande resurser som kan

mobiliseras i ett samhälle där ingen ställs utanför

arbetslivet på grund av kön, etnisk tillhörighet, ålder,

sexuell läggning eller funktionshinder.

Att förbättra anställbarheten

I riktlinjerna lyfts fram att arbetskraftens anställbarhet

skall främjas genom att aktiva åtgärder, med betoning

på utbildning och kompetensutveckling, prioriteras

framför passivt kontantstöd. Regeringen delar till fullo

detta synsätt. Regeringens politik ligger i detta

avseende helt i linje med riktlinjernas

rekommendationer. Regeringen värdesätter också att

riktlinjerna lyfter fram utbildning och

kompetensutveckling som ett viktigt medel för att

skapa en flexibel europeisk arbetsmarknad. Bästa

sättet att bekämpa långtidsarbetslöshet och

ungdomsarbetslöshet är en politik inriktad på att

stärka individernas kunskaper och kompetens och

därmed öka deras anställbarhet.

Regeringen delar också synen att

arbetsmarknadens parter har ett betydande ansvar för

sysselsättningspolitiken. Det svenska

handlingsprogrammet har varit föremål för

diskussioner med arbetsmarknadens parter. Det är

viktigt att regeringen och arbetsmarknadens parter

tillsammans kan skapa de förutsättningar som främjar

anställbarhet och möjligheter till livslångt lärande. Det

är också viktigt att man tillsammans verkar för en

modern arbetsorganisation med väl utvecklade

arbetsformer, där kvinnors och mäns kompetens tas

tillvara. Regeringen har med det syftet inlett särskilda

överläggningar med parterna för att se hur staten och

parterna gemensamt ska kunna bidra till att främja

kompetensutveckling i arbetslivet.

Att utveckla företagarandan

Regeringen delar uppfattningen att det är viktigt att

göra det lättare för människor att starta och att driva

företag och därigenom främja en ökad sysselsättning i

den privata sektorn. Regeringen har också

intensifierat arbetet med att undanröja hinder för

särskilt de mindre företagens expansion. Det är också

nödvändigt att stärka förutsättningarna för

kunskapsutbyte i ekonomin. Det är också viktigt att ta

tillvara den outnyttjade tillväxt- och

sysselsättningspotential som finns på lokal nivå. En

ökad betoning av samverkanslösningar mellan

näringsliv, högskola och andra offentliga aktörer är

central i detta avseende.

Regeringen delar uppfattningen att

medlemsstaternas skatte- och bidragssystem bör

utformas på ett sätt som är gynnsamt för

sysselsättningen. Regeringen finner det emellertid inte

meningsfullt att formulera kvantitativa mål för

utvecklingen av det totala skatteuttaget eller för

skattetrycket på arbete. Det totala uttaget av skatt är

ingen bra mätare på skatternas samhällsekonomiska

effekter. Dessa effekter beror på hur skatterna tas ut

och för vilka ändamål de används. Strukturen på

skatteuttaget bör därför vara den centrala frågan sett

ur ett sysselsättningsperspektiv. Eventuella

förändringar i skattesystemet får dock inte äventyra

de offentliga finanserna.

Att uppmuntra företagens och de anställdas

anpassningsförmåga

Företagens och de anställdas förmåga att anpassa sig

till ändrade förhållanden i omvärlden har stor inverkan

på sysselsättning och tillväxt. En politik som främjar

anpassningsförmågan hos företag och anställda är

därför betydelsefull. Arbetsmarknadernas parter har

en viktig roll för att underlätta anpassningsförmågan. I

Sverige finns en tradition av samverkan mellan

ansvarstagande parter på arbetsmarknaden, som har

bidragit starkt till utvecklingen mot mer flexibla och

decentraliserade arbetsorganisationer. Möjligheterna

att ta tillvara individens kompetens hänger nära

samman med utformningen av arbetsorganisationen.

För att individens kompetens skall underhållas och

utvecklas är det av största vikt att hon får ta eget

ansvar i största möjliga utsträckning samt har

möjlighet att utveckla idéer.

Att stärka jämställdhetspolitiken

Regeringen uppskattar att jämställdhetspolitiken

givits ett eget huvudområde. De företeelser som

behandlas i övriga huvudområden, t.ex.

långtidsarbetslöshet, ungdomsarbetslöshet och aktiva

åtgärder är emellertid också av grundläggande

betydelse för kvinnors och mäns lika villkor på

arbetsmarknaden. Ett jämställdhetsperspektiv bör

därför genomsyra samtliga huvudområden så att

riktlinjerna i sin helhet ger uttryck för

medlemsstaternas strävan mot jämställdhet mellan

kvinnor och män på arbetsmarknaden. På samma sätt

är det viktigt att skapa lika rättigheter och möjligheter

på arbetsmarknaden för alla oavsett etnisk eller

kulturell bakgrund.

Regeringen ser även mycket positivt på att i form

av en egen riktlinje lyfta fram funktionshindrades lika

rätt till arbete och behovet av att särskilt

uppmärksamma de svårigheter som funktionshindrade

personer kan möta vid inträde i yrkeslivet. Regeringen

anser att den övergripande ambitionen bör vara att

generellt stärka de funktionshindrades anställbarhet

genom att, utöver att främja deras inträde på

arbetsmarknaden, också stödja deras utveckling i

arbetslivet samt förhindra utslagning.

2 Riktlinjer för syssel-

sättningen för år 1998

I Att förbättra anställbarheten

2.1 Att angripa ungdomsarbetslösheten

och förebygga långtidsarbetslöshet

Riktlinje

Medlemsstaterna skall se till att alla ungdomar, innan

de varit arbetslösa sex månader, erbjuds en ny start i

form av utbildning, omskolning, arbetslivserfarenhet,

anställning eller andra åtgärder som främjar deras

anställbarhet.

Situationen i Sverige

Det kraftigt försämrade arbetsmarknadsläget i Sverige

under 1990-talet har slagit hårt mot ungdomar.

Arbetslösheten har varit särskilt hög bland ungdomar

över 20 år, den ålder då de flesta gör sitt inträde på

arbetsmarknaden. Merparten av alla ungdomar i

åldrarna 16-19 år befinner sig fortfarande i utbildning.

Sedan hösten 1997 har arbetsmarknadsläget i Sverige

ljusnat något och arbetslösheten bland ungdomar har

fallit. Den öppna arbetslösheten för ungdomar uppgår

till strax under 13 procent av arbetskraften och är

relativt jämnt fördelad mellan unga män och unga

kvinnor. Av de ungdomar under 25 år som i februari i

år var registrerade vid någon arbetsförmedling hade

cirka 20 procent varit arbetslösa i mer än 100 dagar.

Sveriges politik

Målet är att ingen under 25 år skall behöva vara öppet

arbetslös i mer än 100 dagar. För att på ett varaktigt

sätt vända ungdomsarbetslöshetens utveckling, har

regeringen utarbetat förebyggande strategier. Dessa

är inriktade på att förhindra långa perioder av

arbetslöshet och passivitet och förbättrar därigenom

ungdomarnas möjligheter till arbete. Detta sker genom

att

 Ungdomar under 18 år ges en grundläggande

utbildning av god kvalitet. Praktiskt taget alla

ungdomar (98 procent) går vidare från den 9-åriga

grundskolan till den 3-åriga gymnasieskolan.

Kommunerna har ansvar för skolan och är skyldiga

att erbjuda alla ungdomar en gymnasieplats fram

till och med det år den unge fyller 20 år.

 Arbetslösa ungdomar bistås med

arbetsförmedlingsinsatser. Om detta inte leder till

att ungdomarna finner arbete, skall möjligheterna

till arbete stärkas genom vägledning, utbildning,

yrkespraktik, arbetslivserfarenhet eller andra aktiva

åtgärder.

 Ungdomar mellan 18 och 20 år ges förbättrade

möjligheter på den lokala arbetsmarknaden.

Detta görs möjligt genom att kommunerna på

frivillig basis sluter avtal med

länsarbetsnämnderna. Avtalet innebär att

kommunerna, mot ersättning från staten, får

möjlighet att lokalt utveckla en

arbetsmarknadspolitik som väl motsvarar kraven

på den lokala arbetsmarknaden. Verksamheten,

som bygger på ett samarbete mellan kommunerna

och det lokala näringslivet, syftar till att förbereda

ungdomarna för inträde på den reguljära

arbetsmarknaden eller för plats i reguljär

utbildning. Samtliga kommuner har tecknat sådana

avtal och nått mycket goda resultat.

 Ungdomar mellan 20 och 24 år ges en

aktiverande och utvecklande insats på heltid.

Ungdomarna skall i första hand aktivt söka arbete.

Arbetsförmedlingen skall pröva om någon av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan vara

relevanta eller om en reguljär utbildning kan vara

ett alternativ för den unge. Senast inom 90 dagar

skall den unge, tillsammans med

arbetsförmedlingen och i samråd med kommunen,

ha arbetat fram en individuell handlingsplan. Om

den unge inte funnit någon meningsfull

sysselsättning inom 90 dagar, så övergår ansvaret

till kommunen, som skall erbjuda en lämplig insats.

Insatserna skall regelbundet följas upp och de

unga skall med jämna mellanrum delta i

jobbsökaraktiviteter som anordnas av

arbetsförmedlingen. De ungdomar som vägrar att

delta i utvecklingsinsats eller som avbryter en

aktivitet förlorar rätten till utvecklingsersättning

eller, i förekommande fall, ersättning från

arbetslöshetskassa.

Riktlinje

Medlemsstaterna skall se till att arbetslösa vuxna,

innan de varit arbetslösa i tolv månader, också får

erbjudande om en ny start genom någon av de ovan

nämnda [se ungdomsarbetslöshet] åtgärderna eller,

mer allmänt, genom individuell yrkesvägledning.

Situationen i Sverige

I Sverige definieras en person som långtidsarbetslös

efter en period av arbetslöshet på minst sex månader. I

de allra flesta fall sätts åtgärder in innan den

arbetslöse varit arbetslös i tolv månader, vanligen sker

det inom sex månader. Sverige uppfyller därmed

riktlinjens mål.

De senaste årens höga arbetslöshet har resulterat i

en ökad långtidsarbetslöshet, både för kvinnor och

män, men dess omfattning har kunnat begränsas

genom aktiva åtgärder. Obalanserna på

arbetsmarknaden har även lett till att antalet

långtidsinskrivna arbetslösa personer som varit

inskrivna vid landets arbetsförmedlingar utan arbete i

minst två år ökat. Under 1997 hade i genomsnitt

strax under 120 000 varit långtidsinskrivna. Av dessa

var cirka 70 000 män och 50 000 kvinnor. Dessa

personer utgjorde 23 procent av den totala

arbetslösheten. Bland kvinnorna var de

långtidsinskrivnas andel 21 procent och bland

männen 25 procent.

Sveriges politik

Ett av de övergripande målen för den svenska

arbetsmarknadspolitiken är att förebygga långa

perioder utan arbete. Detta sker genom att:

 Aktiva förmedlingsinsatser sätts in. Vid behov

skall även aktiva åtgärder sättas in i ett tidigt

skede. Detta gäller främst utbildningsinsatser.

 Individuella handlingsplaner upprättas för dem

som riskerar långtidsarbetslöshet. De individuella

handlingsplanerna syftar till att effektivisera

arbetet vid arbetsförmedlingarna samt bryta den

kösuppdelade arbetsmarknaden. För att kunna ge

den arbetslöse professionell vägledning har

regeringen tillfört extra medel till

personalförstärkningar vid arbetsförmedlingar och

arbetsmarknadsinstitut.

- Nya medel i kampen mot långtidsarbetslöshet

sätts in. Till dessa hör offentliga tillfälliga arbeten

för äldre arbetslösa (OTA) och resursarbete två

åtgärder som syftar till att ge långtidsarbetslösa

sysselsättning och samtidigt åstadkomma

kvalitetshöjande insatser i offentlig verksamhet.

Långtidsarbetslösa har även getts möjlighet till

reguljär anställning under den tid en anställd deltar

i studier inom ramen för Kunskapslyftet (se vidare

Riktlinje 2.2).

Europeiska socialfondens bidrag till att bekämpa

långtidsarbetslöshet

De svenska mål 3-insatserna är inriktade på

kompetensutveckling, s.k. Datortek samt skapande av

sysselsättning via vägledning/rådgivning och hjälp

till egen företagarverksamhet. Avsikten är att

erfarenheterna av mål 3-projekten skall omsättas i

reguljär arbetsmarknadspolitik. Ett arbete pågår därför

för att identifiera och sprida information om

framgångsrika och överförbara projekt.

Uppföljning

Resultatet för Arbetsmarknadsverkets (AMV)

verksamhet följs regelbundet upp av regeringen inom

ramen för mål- och resultatstyrning. Detta sker bland

annat genom resultatuppföljning, indikatorer,

kvartalsvisa redovisningar från AMV till regeringen

samt genom en kontinuerlig dialog mellan

Arbersmarknadsdepartementet och AMV.

2.2 Från passiva till aktiva åtgärder

Riktlinje

Varje medlemsstat kommer att anstränga sig för att

avsevärt öka antalet personer som är föremål för

aktiva åtgärder som kan underlätta deras

anställbarhet. För att öka andelen arbetslösa som

erbjuds utbildning eller varje annan jämförbar åtgärd

kommer varje medlemsstat att utifrån sina

förutsättningar lägga fast en målsättning om att

gradvis närma sig genomsnittet för de tre

medlemsstater som har nått de bästa resultaten och

minst 20 procent.

Situationen i Sverige

Sverige uppfyller riktlinjens mål avseende andelen

arbetslösa i aktiva åtgärder. Under 1997 deltog drygt

40 procent av de arbetslösa i en aktiv

arbetsmarknadspolitisk åtgärd eller i Kunskapslyftet.

Bland deltagarna fanns nästan lika många män som

kvinnor.

Sveriges politik

Sverige har en lång tradition av arbete med en aktiv

arbetsmarknadspolitik där de arbetslösas aktivitet

premieras framför passivitet. Denna strategi kallas i

Sverige för arbets- och kompetenslinjen och är

utgångspunkten i allt arbete med de arbetslösa.

Följande principer är bärande:

a. I första hand skall de arbetslösa erbjudas ett

arbete. Om inget sådant kan erbjudas skall en

utbildningsinsats eller en praktikplats sättas in när

så befinns lämpligt.

b. Arbetslöshetsförsäkringen skall bidra till trygghet

vid omställning från ett arbete till ett annat. En

viktig komponent är att den arbetslöse måste

uppfylla ett arbetsvillkor för att han eller hon skall

erhålla ersättning. Under ersättningsperioden

måste den arbetslöse aktivt söka arbete och får

inte tacka nej till erbjudanden om jobb som befinns

lämpliga med hänsyn till den arbetslöses

arbetsvana och kvalifikationer.

c. Kvinnors och mäns möjligheter att återinträda på

den reguljära arbetsmarknaden skall öka genom

aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Aktivitet får emellertid inte bli ett självändamål utan de

aktiva åtgärderna skall vara en del av en

handlingsplan och inriktas på att öka de arbetslösas

anställbarhet och anpassas efter arbetsmarknadens

behov. Därför

 Ges ökade resurser till mer kostsamma åtgärder i

form av yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning.

Denna satsning innebär att andelen arbetslösa i

arbetsmarknadsutbildning ökar under 1998 - 1999.

 Har en bred satsning på reguljär vuxenutbildning

genom det s.k. Kunskapslyftet inletts. Satsningen

kommer att pågå fram till år 2002 och kommer fullt

utbyggd att omfatta 140 000 årsstudieplatser,

vilket motsvarar 3,5 procent av den totala

arbetskraften eller en fördubbling av antalet

personer i vuxenutbildning. Kunskapslyftet

erbjuder en möjlighet till kompletterande studier

upp till treårig gymnasiekompetens. Målgruppen

är i första hand arbetslösa, men omfattar även

anställda som riskerar arbetslöshet på grund av

bristande utbildning. Utbildningen sker inom

ramen för reguljär vuxenutbildning, men präglas av

stor flexibilitet vad gäller uppläggningen av

studierna, vilka skräddarsys efter den enskildes

färdigheter, kunskaper och behov. Den kan även

kombineras med andra arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, t.ex. praktik på arbetsplatser. Studiernas

uppläggning skall också ta hänsyn till de lokala

förhållandena och arbetsmarknadens behov.

Staten bekostar verksamheten, men den

genomförs i kommunal regi. För att finansiera sina

studier får arbetslösa ett särskilt

utbildningsbidrag, motsvarande

arbetslöshetsersättningen, under ett år. De som

studerat med särskilt utbildningsbidrag under

hösten 1997 och våren 1998 ges möjlighet till

ytterligare ett års studier med denna finansiering.

Även anställda erbjuds studera med det särskilda

utbildningsbidraget under förutsättning att

arbetsgivaren förbinder sig att anställa en

långtidsarbetslös, som är registrerad vid

arbetsförmedlingen, under den tid studierna varar.

En majoritet av deltagarna i Kunskapslyftet är

kvinnor.

 Utökas arbetsmarknadsutbildningen med ett

nationellt program för utbildning i modern

informationsteknologi. Satsningen på utbildning

inom IT-området har utarbetats i samarbete med

Industriförbundet och kommer sammantaget att

omfatta 10 000 personer fram till och med 1999 års

utgång. Tre fjärdedelar av platserna är avsedda för

arbetslösa och en fjärdedel avsätts för anställda

med behov av kompetensutveckling. I genomsnitt

kommer utbildningen att pågå i 25 veckor och efter

avslutad utbildning erhåller deltagaren ett

certifikat.

Uppföljning

Se Riktlinje 2.1.

2.3 Att uppmuntra utvecklingen av en

metod för partnerskap

Riktlinje

Följaktligen

 uppmanas arbetsmarknadens parter enträget att på

sina olika ansvars- och verksamhetsnivåer, skyndsamt

sluta avtal som ökar möjligheterna till utbildning,

yrkeserfarenhet, praktik eller andra åtgärder som kan

underlätta anställbarheten.

 kommer medlemsstaterna och arbetsmarknadens

parter att anstränga sig att utveckla möjligheterna till

livslångt lärande.

Sveriges politik

Sverige har en stark tradition av samverkan mellan

regering och arbetsmarknadens parter. Parterna har

lämnat viktiga bidrag på flera områden, bland annat

genom

 Avtal för ökad kompetensutveckling inom flera

sektorer. I 1998 års avtalsrörelse är

kompetensutveckling en av de viktigaste frågorna.

Flertalet av de centrala avtalen innehåller

ställningstaganden beträffande behovet av

kontinuerlig kompetensutveckling, parternas

gemensamma ansvar samt vikten av

utvecklingsplaner för företaget/organisationen

och individen. Sådana avtal finns inom såväl

privat som offentlig sektor. Samråd, förhandlingar

och kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter

på lokal nivå formar den praktiska tillämpningen på

arbetsplatsen. Ett större antal arbetstagar- och

arbetsgivarorganisationer inom industrin har i ett

gemensamt avtal lämnat förslag till hur

kompetensutveckling på arbetsplatserna kan

tillgodoses. Enligt förslaget bör avsättningar

kunna ske i form av sänkta arbetsgivaravgifter eller

avdragsgilla avsättningar.

 Skapandet av särskilda samarbetsorgan för

trygghets- och omställningsfrågor. Dessa syftar

till att bidra till utbildning och

arbetsorganisationsprojekt för att minska risken

för uppsägningar.

 Gemensamma organ för yrkesutbildningsfrågor

(Arbetsmarknadens yrkesråd). Branschvis finns

också ett flertal samarbetsorgan mellan parterna

som följer utvecklingen inom branschen,

analyserar kompetensbehovet och verkar för

utbildning och kompetensutveckling.

 Förlängs och utökas den Kvalificerade

yrkesutbildningen (se vidare Riktlinje 2.4).

 Samarbete kring IT-utbildning (se vidare Riktlinje

2.2).

Vidare kommer

 Regionala kompetensråd att inrättas som en

mötesplats mellan parterna på arbetsmarknaden

och utbildningsanordnarna i syfte att bättre

anpassa arbetsmarknadsutbildningen och den

reguljära utbildningen både på gymnasie- och

högskolenivå till det lokala och regionala

arbetslivets efterfrågan.

Europeiska socialfondens bidrag till

kompetensutveckling i arbetslivet

I det svenska mål 4-programmet kopplas åtgärder för

att stimulera kompetensutveckling ihop med

arbetsorganisatorisk utveckling och

företagsutveckling, eftersom dessa faktorer är starkt

beroende av varandra. Det svenska programmet är

unikt såtillvida att det även omfattar verksamhet i

kommuner och landsting. I varje region finns s.k.

partnerskap bestående av arbetsmarknadens parter,

näringsliv och myndigheter. Partnerskapen har lagt

fast regionala program som beskriver och bedömer

varje läns specifika struktur och kompetensbehov. Det

regionala nätverket kring partnerskapet är mycket

värdefullt för mål 4-programmet.

2.4 Underlätta övergången från skola till

arbete

Riktlinje

Därför kommer medlemsstaterna att förbättra

skolsystemets kvalitet för att avsevärt minska antalet

ungdomar som lämnar skolan i förtid.

Situationen i Sverige

Antalet ungdomar som lämnar skolan i förtid är i

Sverige mycket lågt. Av alla 16-åringar går 98 procent

vidare till gymnasieskolan, varav cirka hälften

genomgår en yrkesutbildning. De flesta som påbörjar

en treårig gymnasieutbildning fullföljer den. Fyra av

fem tjugoåringar har genomfört en fullständig

gymnasieutbildning. Av dessa har cirka 80 procent

grundläggande behörighet för högskolestudier.

Sveriges politik

I Sverige har det sedan länge lagts stor vikt vid allas

rätt till en god grundläggande utbildning.

Skolsystemets utformning bygger på det faktum att

varje ung kvinna och man i dag behöver en

gymnasieutbildning som grund för sitt framtida liv och

lärande. Regeringens politik för att förbättra

skolsystemets kvalitet och ge de ungdomar som går

igenom gymnasieskolan goda möjligheter att skaffa

sig ett arbete eller studera vidare är inriktad på att

 Ge alla ungdomar en gymnasieutbildning, som

förbereder för samhälls- och yrkesliv och högre

studier. Därför har gymnasieskolan utformats som

en treårig utbildningsform som omfattar en

gemensam kärna av ämnen för alla

utbildningsprogram, såväl teoretiska som

yrkesinriktade.

 Ge arbetslivet en större roll i skolan bland annat

genom de regionala kompetensråden som kommer

att inrättas (se vidare Riktlinje 2.3).

 Förbättra övergångsfrekvensen till

gymnasieskolan och fullföljandet av ett nationellt

program genom att förberedande studier erbjuds

på ett s.k. individuellt program.

 Att i tid observera och fånga upp elever vars

kunskapsutveckling är otillfredsställande. De

nya mål- och kunskapsrelaterade betygssystemen

i grund- och gymnasieskolan tydliggör såväl

elevens som skolans resultat på ett helt annat sätt

än tidigare. Det är ett instrument bland flera för

kontroll av utbildningens kvalitet och likvärdighet.

 Stärka kvaliteten inom skola, vård och omsorg

genom att tillföra kommunerna ökade resurser (se

vidare Riktlinje 2.11). Därmed skapas förutsätt-

ningar att prioritera en likvärdig skola av hög

kvalitet för alla barn och ungdomar. Elever i behov

av särskilt stöd samt satsningar på kompetens-

utveckling av lärare i miljö, naturvetenskap och

teknik prioriteras.

 Utveckla och följa upp verksamheten inom ramen

för ett tiopunktsprogram som regeringen avser

genomföra. Skolverkets tillsynsfunktion kommer

att stärkas och arbetet med att förbättra kvaliteten

utvecklas bland annat genom nationella prov. En

nationell inspektionsnämnd inrättas också för att

granska skolan direkt på regeringens uppdrag. En

ny statlig skolledarutbildning inrättas.

Uppföljning

Skolverket har bland annat till uppgift att utveckla,

kontrollera och stödja kvalitetssäkringsarbetet i

skolväsendet. Vidare skall Skolverket främja

skolutveckling genom att utarbeta kommentarmaterial

och allmänna råd som stöd till det lokala

utvecklingsarbetet. Ett system med statliga

utbildningsinspektörer för nationella

kvalitetsgranskningar av skolan har införts. Varje

skola och varje kommun har ålagts att årligen upprätta

skriftliga kvalitetsredovisningar. Skolverket har

utformat nationella prov för att analysera och på ett

enhetligt sätt bedöma elevers kunskaper i olika ämnen.

Berörd skolpersonal skall utarbeta ett åtgärdsprogram

i de fall en elev har behov av särskilda stödåtgärder.

Riktlinje

Därför kommer medlemsstaterna att se till att alla

ungdomar får bättre förutsättningar att anpassa sig till

de tekniska och ekonomiska förändringarna samt de

kvalifikationer som motsvarar arbetsmarknadens

behov, då där är lämpligt genom att inrätta eller

utveckla lärlingssystem.

Sveriges politik

Den nuvarande gymnasieskolan infördes fr.o.m.

läsåret 1992/93 och omfattar 16 nationella program

varav 14 innehåller yrkesämnen indelade i en eller flera

kurser. Utformningen av program och kurser har skett

efter samråd med arbetsmarknadens parter för att ge

aktualitet och kvalitet i yrkesutbildningen.

Utbildningen skall ge en god grund för livslångt

lärande och därför ingår bland annat gemensamma

kärnämnen i de nationella programmen i

gymnasieskolan. För att förbättra ungdomarnas

förutsättningar att förbereda sig för de förändrade

behoven på arbetsmarknaden

 Införs ett nytt tekniskt program, och en ny

modern lärlingsutbildning. Vidare införs en ny

gymnasieexamen i syfte att ytterligare höja

kvaliteten i utbildningen.

- Samarbete kring kvalificerad yrkesutbildning

(KY). Utbildningen bygger på genomgången

gymnasieutbildning och vänder sig till såväl

arbetslösa som anställda. Grundstenen i KY-

verksamheten är att utbildningarna utformas i nära

samverkan med arbetslivet och att den innefattar

en tredjedel arbetsplatsförlagd utbildning i form av

lärande i arbetslivet. Arbetslivet ansvarar för den

arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Genom

den direkta kontakten med arbetslivet kan

utbildningen anpassas till de kvalifikationer som

efterfrågas från arbetslivet. KY-utbildningen

bedrivs som en försöksverksamhet. Mot bakgrund

av det gensvar utbildningen mött från arbetslivet,

föreslår regeringen att utbildningen byggs ut och

att försöksperidoden förlängs till och med år 2001.

För att öka rekryteringen av studerande till

högskolans tekniska och naturvetenskapliga

utbildningar har

- En behörighetsgivande utbildning kallad

 basår införts. Basåret finns både inom

kommunal vuxenutbildning och inom högskolan.

Drygt hälften av basårsstudenterna är kvinnor.

Uppföljning

En utvärdering av den kvalificerade yrkesutbildningen

genomförs och kommer att presenteras under 1999.

Sverige deltar under 1998 i ett OECD-projekt som skall

undersöka övergången från grundläggande utbildning

till arbetsliv. Projektresultaten kommer att visa hur

olika åtgärder och faktorer påverkar denna process.

II Att utveckla företagarandan

2.5 Att göra det lättare att starta och

driva företag

Riktlinje

Medlemsstaterna kommer därför att

 lägga särskild vikt vid att väsentligt minska de

allmänna omkostnaderna och den administrativa

bördan för företagen, särskilt de små och medelstora

företagen, bland annat vid anställning av ytterligare

arbetskraft.

 uppmuntra initiativ till egenföretagande genom att

undersöka i syfte att minska de hinder som, inom

skattesystemen och de sociala trygghetssystemen,

kan försvåra egenföretagande eller att bilda

småföretag.

Situationen i Sverige

Under 1990-talet har antalet egenföretagare, exklusive

jord- och skogsbruk, ökat med drygt 10 procent, trots

en viss nedgång under 1996 och 1997. Kvinnor är

underrepresenterade bland egenföretagarna och

svarar för cirka en fjärdedel av antalet egenföretagare.

De senaste åren har drygt 27 000 nya företag per år

startats. Under 1996 sysselsatte de nystartade

företagen sammanlagt cirka 50 000 personer, varav 60

procent på heltid. Antalet konkurser har halverats

sedan 1992 och uppgick 1997 till drygt 10 000 företag

med sammantaget cirka 20 000 anställda.

Sveriges politik

Regeringen har intensifierat arbetet med att identifiera

och lösa sådana problem som särskilt de små

företagen upplever. I detta arbete ingår att motverka

kostnader och hinder för etablering och tillväxt som

vållar allmänna effektivitetsproblem och

konkurrensnackdelar. Arbetet har utmynnat i ett antal

konkreta åtgärder för att

 Identifiera problem och föreslå åtgärder som kan

undanröja onödiga hinder för etablering och

tillväxt i små företag. Detta arbete sker i

Småföretagsdelegationen och

Förenklingsutredningen.

Småföretagsdelegationens arbete baseras på en

bred och åtgärdsinriktad dialog med företrädare för

näringslivets organisationer, fackliga

organisationer, statliga myndigheter och

kommuner. Delegationen följer också Europeiska

kommissionens projekt med liknande syfte samt

övrigt internationellt arbete av denna karaktär. På

basis av det samlade underlagsmaterialet kommer

delegationen att utforma och aktualisera förslag till

konkreta åtgärder för att reducera hinder för

företagsetableringar och tillväxt. Delegationen

skall avge sitt slutbetänkande senast den 1 juli

1998. Förenklingsutredningen har till uppgift att

utreda möjligheterna att förenkla befintliga

skatteregler. Utredningen har nyligen fått

tilläggsdirektiv som innebär att den med förtur

skall undersöka förutsättningarna för att införa ett

förenklat deklarations- och redovisningsförfarande

för mindre tjänsteföretag som bedrivs som enskild

näringsverksamhet.

 Ge anställda möjlighet till tjänstledighet för att

bedriva näringsverksamhet. Genom denna

möjlighet behöver inte en person som startar ett

nytt företag riskera att, utöver de pengar och

resurser som satsas, förlora sin anställning för den

händelse företagssatsningen inte slår väl ut. En

förutsättning för tjänstledighet för att bedriva

näringsverksamhet är att verksamheten inte

konkurrerar med arbetsgivarens verksamhet.

 Öka kvinnornas andel av företagarna. För att

minska den kvinnliga underrepresentationen bland

egenföretagarna finns åtgärder särskilt riktade till

kvinnliga företagare. För kvinnor finns möjlighet

till en förlängning av det starta eget-bidrag som

finns som en särskild arbetsmarknadspolitisk

åtgärd. Vidare finns rådgivning och särskilda

lånemöjligheter för kvinnor.

 Främja invandrares företagande. Invandrare med

utomnordiskt medborgarskap har givits möjlighet

till förlängt starta eget-bidrag. Regeringen har

tillsatt en särskild utredare för att kartlägga vilka

särskilda svårigheter personer med utländsk

bakgrund kan ha i samband med att de startar och

utvecklar egna företag.

 Främja unga företagare genom fördelaktiga lån.

 Öka tillgången på riskkapital. Inom närings- och

regionalpolitiken finns ett flertal former för

riskkapitalförsörjning som alla har syftet att

komplettera de privata marknaderna för lån,

garantier och egenkapitalförsörjning. Genom EU:s

strukturfondspolitik och Europeiska

investeringsbankens särskilda handlingsprogram,

har dessa möjligheter ytterligare förstärkts. I

vårpropositionen föreslås att tillgången på

riskkapital till unga teknikföretag, s.k. såddkapital,

skall förbättras ytterligare.

 Förbättra de skattemässiga villkoren för små och

medelstora företag liksom för nyföretagande.

Genom generella förändringar har enskilda

näringsidkare fått liknande skattevillkor som de

som gäller för aktiebolag. Möjligheter att kvitta

förluster i företaget mot inkomst av tjänst har

införts. Partiella lättnader i beskattningen av

inkomster från små och medelstora bolag har

inneburit förbättrade villkor. En sänkning av

arbetsgivaravgiftsuttaget av särskild betydelse för

mindre företag, gynnar expansion av

sysselsättningen i dessa företag. Regeringen

föreslår i vårpropositionen ytterligare lättnader i

beskattningen av företag som dels förbättrar

möjligheten till expansion med egna vinstmedel,

dels underlättar tillförseln av externt riskkapital.

 Göra det lättare att bedriva näringsverksamhet.

Det har blivit lättare för den som startar

verksamhet att få en s.k. F-skattsedel. En F-

skattsedel skall efter ansökan normalt utfärdas för

den som uppger sig bedriva eller ha för avsikt att

bedriva näringsverksamhet.

 Underlätta anställningar i mindre företag.

Regeringen har infört en ny anställningsform för

visstidsanställning, där reglerna är konstruerade

så att de har störst betydelse för mindre och

nystartade företag (se även Riktlinje 2.8).

2.6 Att utnyttja möjligheterna att skapa

nya arbetstillfällen

Riktlinje

Därför kommer medlemsstaterna att granska sätten att

fullständigt utnyttja de möjligheter som erbjuds

genom att sysselsättning skapas på lokal nivå, i den

sociala ekonomin och de nya verksamheter som är

kopplade till de behov som marknaden ännu inte har

tillfredsställt, genom att i syfte att minska dem

undersöka eventuella hinder för dessa möjligheter.

Sveriges politik

Det finns en outnyttjad tillväxt- och

sysselsättningspotential i landets alla delar.

Regeringen avsätter inom ett flertal politikområden

resurser i syfte att påverka de regionala

utvecklingsförutsättningarna. Dessa resurser skall i

ökad utsträckning samordnas.

 Inom ramen för den regionala näringspolitiken

avser regeringen att initiera ett program för

utarbetande av regionala tillväxtavtal. De

regionala tillväxtavtalen syftar till att åstadkomma

en bättre samverkan och helhetssyn mellan de

organ som arbetar med tillväxt- och

sysselsättningsfrämjande åtgärder på samtliga

nivåer. Avtalen skall präglas av företagens

efterfrågan och de regionala och lokala behoven

av tillväxt- och sysselsättningsfrämjande insatser.

 Genom en långtgående organisatorisk

decentralisering skapas förutsättningar för ökad

anpassning av arbetsmarknadspolitiken till

lokala och regionala förutsättningar. I syfte att

ytterligare stärka det lokala inflytandet och

effektivisera arbetsmarknadspolitiken har en

försöksverksamhet bedrivits i 28 kommuner med

lokal samverkan mellan kommun och

arbetsmarknadsmyndigheten. Verksamheten

innebär att anslaget för arbetsmarknadspolitiska

medel får användas fritt utan restriktioner från

gällande regelverk i gemensamma projekt mellan

kommunen och arbetsförmedlingen.

 Regeringen ser positivt på möjligheterna att på

den lokala nivån, skapa sysselsättning inom ramen

för kooperativt företagande. En rad initiativ har

tagits för att säkerställa att kooperativa företag ges

samma utvecklingsmöjligheter som andra

företagsformer. Regeringen har dessutom tillsatt

en arbetsgrupp med uppgift att kartlägga villkoren

för den sociala ekonomin samt att belysa den

sociala ekonomin i samhället.

 Den svenska högskolan har en viktig

regionalpolitisk funktion. Samverkan med det

omgivande samhället är vid sidan av utbildning

och forskning högskolans tredje uppgift. Varje

lärosäte skall informera den egna regionen om

möjligheten att vända sig till högskolan för

information av olika slag. De mindre och

medelstora företagen skall prioriteras i dessa

kontakter.

2.7 Skatter och sysselsättning

Riktlinje

Varje medlemsstat

 kommer att, i mån av behov och med hänsyn till

nuvarande nivå, fastställa ett mål för en gradvis

minskning av den totala skattebördan och, där så är

lämpligt, ett mål för en gradvis minskning av

skattetrycket på arbete och av lönebikostnaderna

särskilt för okvalificerat och lågavlönat arbete utan

att ifrågasätta saneringen av de offentliga finanserna

och den finansiella jämvikten i de sociala

trygghetssystemen. De kommer att, om så är lämpligt,

undersöka om det är ändamålsenligt att införa en

energiskatt eller en skatt på förorenande utsläpp eller

varje annan skattemässig åtgärd.

 kommer att utan förpliktelser undersöka

lämpligheten av att minska nivån på momsen på

arbetsintensiva tjänster som inte är utsatta för

gränsöverskridande konkurrens.

Sveriges politik

Underskott i de offentliga finanserna innebär att

skattehöjningar skjuts på framtiden. Genom det

svenska saneringsprogrammet har de mycket stora

budgetunderskotten i början av 1990-talet eliminerats

genom en kombination av utgiftsminskningar och

skattehöjningar. Detta har inneburit att den egentliga

skattekvoten summan av den formella skattekvoten

och det offentliga budgetsaldot har sjunkit de

senaste åren, vilket också framgår av diagram 2.1

nedan.

Det totala skatteuttaget bör av naturliga skäl inte vara

så högt att det står i vägen för högre tillväxt eller ökad

sysselsättning. Men utifrån denna princip går det inte

på ett meningsfullt sätt att bestämma ett kvantitativt

mål för skattetrycket. Det totala uttaget av skatt är

ingen bra mätare på skatternas samhällsekonomiska

effekter. Dessa effekter beror på hur skatterna tas ut

och för vilka ändamål de används. I Sverige består det

totala skatteuttaget även av skatter på transfereringar

och avgifter till socialförsäkringssystemet. Därtill är

det i Sverige vanligare att vissa samhälleliga mål

främjas med bidrag eller subventioner, snarare än via

skattereduktioner.

Sänkningar av det totala skattetrycket på arbete

torde öka sysselsättningen varaktigt endast under

förutsättning att de sänkta skatterna minskar

arbetsgivarnas arbetskraftskostnader. På längre sikt är

det dock sannolikt att lägre skatter via

lönebildningseffekter får en begränsad effekt på

arbetskraftskostnaderna. Således är det strukturen på

skatterna på arbete som bör vara den centrala frågan

sett ur ett sysselsättningsperspektiv. När det gäller

skatter på arbetsintensiva tjänster konstaterar

regeringen att en lättnad i beskattningen kan medföra

effektivitets- och specialiseringsvinster.

Skattesänkningar som riktas mot grupper och sektorer

med mindre flexibla löner kan dessutom förväntas

påverka sysselsättningen positivt.

En sänkning av skatterna för vissa branscher eller

för viss typ av arbetskraft är emellertid inte

oproblematisk. För det första är skattesänkningar

riktade mot en viss bransch förenade med icke

obetydliga avgränsningsproblem. För det andra

innebär en sänkning av arbetsskatterna för en viss typ

av arbetskraft att kopplingen mellan inbetalningar och

ersättningar från de sociala trygghetssystemen bryts.

Merparten av arbetsgivaravgifterna utgörs av avgifter

till pensionssystemet och sjukförsäkringen. Vidare

skall varje skattesänkning finansieras.

I samband med skattereformen 1989/90 sänktes

marginalskatterna på arbetsinkomsterna kraftigt.

Marginalskattesänkningarna finansierades delvis

genom ett ökat skatteuttag från energiområdet. I ett

europeiskt perspektiv är de svenska energi- och

koldioxidskatterna höga och möjligheterna att på kort

sikt utnyttja dessa skattebaser i syfte att minska

uttaget av skatter på arbete är begränsat. Regeringen

anser dessutom att konsekvenserna på tillväxt,

regional utveckling och inkomstfördelning måste

utredas mer för att de totala effekterna av en

skatteväxling skall kunna bedömas.

III Att uppmuntra företagens och

de anställdas anpassnings-

förmåga

2.8 Att modernisera arbetsorganisationen

Riktlinje

För att främja modernisering av arbetsorganisationen

och arbetsformerna

 uppmanas arbetsmarknadens parter, att på lämplig

nivå, särskilt på branschnivå och företagsnivå,

förhandla fram avtal som syftar till att modernisera

arbetsorganisationen, däribland flexibla arbetsformer,

för att göra företagen produktiva och

konkurrenskraftiga och för att uppnå en nödvändig

jämvikt mellan flexibilitet och trygghet. Dessa avtal

kan till exempel handla om arbetstid på årsbasis,

minskning av arbetstiden, minskning av övertiden,

utveckling av deltidsarbete, livslångt lärande och

avbrott i yrkeslivet.

 kommer varje medlemsstat å sin sida att undersöka

lämpligheten i att i sin lagstiftning införa typer av

kontrakt som är mer anpassningsbara, för att ta

hänsyn till att sysselsättningen antar allt mer skilda

former. Personer som har arbetskontrakt av detta slag

bör samtidigt komma i åtnjutande av tillräcklig

trygghet och bättre anställningsvillkor, som är förenlig

med företagens behov.

Sveriges politik

Utvecklingen av en modern och flexibel

arbetsorganisation är av grundläggande betydelse för

arbetslivets villkor, för den enskildes arbetssituation

samt en viktig förutsättning för framgångsrika företag.

Att modernisera arbetsorganisationen och införa

flexibla arbetsformer främjar därför sysselsättning och

tillväxt.

Arbetsmarknadens parter har varit starkt

pådrivande i utvecklingen av arbetsorganisation och

arbetsformer. Parternas ambitioner på dessa områden

visar sig bland annat i ett

 Samarbetsavtal mellan arbetsmarknadens parter

på flera avtalsområden, där det anges att

arbetsorganisation, lönesättning och arbetsvillkor

skall utformas till stöd för goda arbetsresultat,

utvecklande arbeten och bättre kompetens.

På arbetstidsområdet har arbetsmarknadens parter,

inom ramen för den i huvudsak dispositiva

lagstiftningen, ett stort inflytande över regleringen av

arbetstiden. Arbetsmarknadens parter kan genom

kollektivavtal göra närmare avvägningar när det gäller

arbetstidens längd och förläggning, inom ramen för de

krav på hälsa och säkerhet som finns. Avgörande för

en eventuell arbetstidsförkortning är dels de

anställdas val mellan kortare arbetstid och reala

löneökningar, dels kravet på goda förutsättningar för

produktionen. Det är emellertid regeringens

uppfattning att det under den närmaste tiden kommer

att skapas utrymme för arbetstidsförkortning och att

kortare arbetstid kan leda till ökad jämställdhet och

ökad livskvalitet. En generell arbetstidsförkortning

kan dock inte bli en lösning på

arbetslöshetsproblemet.

Mot bakgrund av de förändringar som skett på den

svenska arbetsmarknaden i riktning mot ökad

mångfald vad gäller olika former för att anlita

arbetskraft, t.ex. tidsbegränsade anställningar,

inhyrning av arbetskraft, konsulttjänster,

distansarbete m.m. har

 En ny anställningsform införts. Denna

anställningsform, överenskommen

visstidsanställning, innebär en möjlighet för

arbetsgivare att anställa upp till fem personer på

viss tid utan särskild motivering. För att särskilt

främja anställningar i små företag, har företag utan

anställda rätt att visstidsanställa personal i upp till

18 månader mot normalt 12.

 Huvuddelen av den lagstiftning som reglerar

verksamhet som bedrivs av uthyrningsföretagen

avskaffats. För att öka tryggheten för de personer

som hyrs ut har ett särskilt arbetsmiljöansvar

införts för den som hyr in arbetskraft. Regeringen

överväger för närvarande behovet av ändringar i

lagstiftningen.

 En utredning som skall se över regleringen av

distansarbete tillsatts.

2.9 Att stödja företagens anpassnings-

förmåga

Riktlinje

För att höja kompetensnivån inom företagen kommer

medlemsstaterna att åter granska de hinder, särskilt

skattemässiga, som kan stå i vägen för en investering i

mänskliga resurser och de kommer i förekommande fall

att planera skattemässiga eller andra incitament för

ökad utbildning inom företagen. De skall även granska

alla nya bestämmelser för att kontrollera att de bidrar

till att reducera de hinder som finns för

sysselsättningen samt till att öka arbetsmarknadens

förmåga att anpassa sig till strukturella förändringar i

ekonomin.

Sveriges politik

Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att höja

de anställdas kompetensnivå och skapa

förutsättningar för att såväl företag som anställda

skall kunna anpassa sig till strukturella förändringar.

En höjd kompetensnivå i företagen stimuleras genom

 Att anställda ges möjlighet att komplettera

brister i sin grundutbildning och uppgradera

kompetensen inom ramen för Kunskapslyftet (se

även Riktlinje 2.2)

 Ett särskilt bidrag till utbildning i företag.

Utbildningen kan till exempel underlätta och

möjliggöra en anpassning till förändrade tekniska

förhållanden eller nya flexibla arbetsformer

samtidigt som en fortsatt produktion främjas. En

arbetsgivare kan även beviljas ett vikariatsstöd för

utbildning av arbetstagare under en begränsad tid

om arbetsgivaren anställer en arbetslös person

istället.

 Att nya företagare får mentorer och kvalificerad

konsulthjälp. ALMI Företagspartner och

Företagarnas Riksorganisation har påbörjat ett

särskilt projekt för att utveckla och genomföra

kvalificerad utbildning samt att stimulera

småföretag till att använda mentorer och

professionella styrelser.

 Att en särskild arbetsgrupp tillsatts med uppdrag

att vidare diskutera hur system för

kompetensutveckling i arbetslivet skall kunna

utvecklas, samt i vilken mån sådana system är

beroende av statliga insatser. I arbetsgruppen

ingår företrädare för både regering och

arbetsmarknadens parter. Gruppen skall ha slutfört

och avrapporterat sitt arbete i juni 1998 (se även

Riktlinje 2.3).

 Att en ny form av anställningskontrakt som skall

stimulera till nyanställningar införts (se vidare

Riktlinje 2.8).

IV Att stärka jämställdhets-

politiken

2.10 Att angripa diskriminering mellan

män och kvinnor

Riktlinje

Medlemsstaterna kommer att sträva efter att minska

skillnaden mellan kvinnors och mäns

arbetslöshetsnivåer genom att aktivt stödja en ökning

av sysselsättningen för kvinnor och de kommer att

motverka kvinnors underrepresentation i vissa

verksamhetssektorer och i vissa yrken och

överrepresentation i andra.

Situationen i Sverige

Trots 1990-talets problematiska utveckling på

arbetsmarknaden, har Sverige uppvisat en

jämförelsevis hög sysselsättningsnivå för båda könen

sedan 1970-talet. År 1997 var sysselsättningsgraden

69 procent för kvinnor och 72 procent för män medan

arbetslösheten var 7,5 procent för kvinnor och

8,5 procent för män. Under lågkonjunkturens

inledning drabbades främst männen av stigande

arbetslöshet då sysselsättningen i industrin minskade

kraftigt. Under senare delen av 1990-talet har i första

hand kvinnor drabbats av arbetslöshet till följd av

neddragningar inom offentlig sektor.

Trots en hög sysselsättningsnivå för båda könen

är den svenska arbetsmarknaden fortfarande

könsuppdelad. Av kvinnorna arbetar omkring 55

procent i offentlig sektor och resten i privat sektor.

För männen är motsvarande siffror 20 procent i

offentlig sektor och 80 procent i privat sektor. Även

yrken och utbildningsval är könsbundna, men

framförallt kvinnor gör i ökad utsträckning

otraditionella val inom den högre utbildningen. I fråga

om yrken och utbildningar under högskolenivå, är

uppdelningen fortfarande betydligt mer traditionell.

I en rapport till regeringen konstaterar

Riksrevisionsverket att de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna inte nämnvärt bidrar till att bryta

könsuppdelningen på arbetsmarknaden. Åtgärderna

fördelas jämnt mellan kvinnor och män i förhållande till

deras andel bland de arbetslösa. Männens åtgärder

kostar dock mer än kvinnornas, vilket i sin tur oftast

beror på att män och kvinnor anvisas till för sitt kön

traditionella utbildnings- och praktikplatser.

Sveriges politik

En hörnsten i regeringens politik för en jämnare

fördelning av tillväxt och välfärd är kvinnors och mäns

lika möjligheter till ekonomiskt oberoende och

försörjning genom eget arbete. Utvecklingen på

arbetsmarknaden liksom i ekonomin som helhet har

därvidlag stor betydelse för jämställdheten.

En hög sysselsättning för både män och kvinnor är

en förutsättning för en jämnare fördelning av

löneinkomster. En hög sysselsättning även bland

kvinnor främjas genom att villkoren för deltagande i

arbetslivet är gynnsamma. Regeringens politik går

därför ut på att främja kvinnors sysselsättning genom

fortsatt goda möjligheter att förena yrkesliv och

familjeliv (se vidare Riktlinje 2.11 och 2.12).

Regeringen arbetar för att stärka kvinnornas

ställning på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Av

stor vikt i detta sammanhang är att könsuppdelningen

av arbetsmarknaden bryts. Inte minst är detta arbete

viktigt för att ta tillvara den kunskap och den

erfarenhet som kvinnor och män har. Problemet med

den könsuppdelade arbetsmarknaden angrips bland

annat genom

 En jämställdhetslag som syftar till att eliminera

diskriminering mellan kvinnor och män på

arbetsmarknaden. Lagen kräver att arbetsgivaren

vidtar aktiva åtgärder i fråga om bland annat

arbetsförhållanden, lön och rekrytering för att

främja jämställdhet på arbetsplatsen. En

Jämställdhetsombudsman har till uppgift att

övervaka att lagen följs.

 Att kvinnor och män uppmuntras att söka för sitt

kön otraditionella yrkes- och utbildningsval.

Arbetsmarknadsverket (AMV) har som ett av sina

verksamhetsmål att jämställdheten på

arbetsmarknaden skall öka och att

könsuppdelningen skall minska. För att uppnå

detta skall AMV i första hand använda sig av

ordinarie åtgärdsmedel och förmedlingsarbete. Att

öka insatserna för deltidsarbetslösa är en viktig

uppgift för AMV i ett jämställdhetsperspektiv, då

kvinnor är överrepresenterade bland de

deltidsarbetslösa.

 Att öka antalet kvinnliga egenföretagare (se

vidare Riktlinje 2.5).

 Att den sneda könsfördelningen för vissa

utbildningsinriktningar, till exempel inom

yrkesutbildningen, uppmärksammas inom ramen

för gymnasieskolan. Bland annat introduceras ett

nytt teknikprogram där kursinnehållet valts ut

med syfte att i större utsträckning attrahera både

flickor och pojkar.

 Att högskolan uppmanas att öka

ansträngningarna för att få en jämnare

rekrytering av kvinnliga och manliga studenter

till högskolans grundutbildning.

 Att öka andelen kvinnor inom forskningsvärlden

och främja jämställdhetsforskning. En rad insatser

har gjorts för att främja och stödja rekryteringen av

fler kvinnliga doktorander och professorer. För

varje lärosäte har regeringen också satt upp mål

för könsfördelningen bland nyrekryterade

professorer. För övriga lärarkategorier skall

lärosätena sätta upp mål för könsfördelningen i

nyrekryteringen. Genusforskningen har tilldelats

nya medel. Forskning med inriktning på

arbetsmarknad och kön bedrivs i stor utsträckning

och insatserna intensifieras nu ytterligare.

Uppföljning

Jämställdhetspolitiken följs regelbundet upp av

regering och riksdag. Relevanta myndigheter skall

redovisa till regeringen i sina årsredovisningar hur de

införlivar ett jämställdhetsperspektiv i sina verk-

samheter. Regeringen redovisar regelbundet

jämställdhetspolitiken för riksdagen. Ett viktigt led i

uppföljningen av jämställdhetsarbetet är

könsuppdelad statistik.

2.11 Att förena yrkesliv och familjeliv

Riktlinje

Medlemsstaterna kommer att anstränga sig för att öka

tillgången till tjänster för omsorg och vård, där det

finns behov som inte är täckta.

Situationen i Sverige

Viktiga faktorer bakom den höga

sysselsättningsgraden bland kvinnor är en väl

utbyggd barnomsorg och äldreomsorg samt

ekonomisk trygghet vid föräldraledighet. Under 1990-

talet har en omfattande utbyggnad av barnomsorgen

skett. Kommunerna är skyldiga att tillhandahålla

barnomsorg till alla barn mellan ett och tolv år vars

föräldrar förvärvsarbetar eller studerar, eller om barnet

har ett eget behov. Äldreomsorgen har i kommunal

regi byggts ut kraftigt sedan 1970-talet. Mycket få

äldre bor numera hos sina barn. Behovstäckningen

inom såväl barnomsorgen som äldreomsorgen är idag

så gott som fullständig.

Sveriges politik

Skola, vård och omsorg utgör kärnan i

välfärdspolitiken. Regeringen ser också en väl

utbyggd barn- och äldreomsorg som en garant för att

män och kvinnor skall kunna delta i arbetslivet på lika

villkor. Kommunernas ekonomi har drabbats hårt av

den ekonomiska krisen, vilket har resulterat i

svårigheter att upprätthålla den höga ambitionsnivån i

välfärden. Därför

 Har riksdagen beslutat om extra resurser till

kommuner och landsting på totalt 16 miljarder

kronor. Det ökade tillskottet bör ge kommuner och

landsting goda förutsättningar att förstärka

kvaliteten i vård, omsorg och skola. I

vårpropositionen föreslår regeringen att

ytterligare 4 miljarder kronor tillförs

kommunerna.

 Presenterar regeringen en proposition om

äldrepolitiken. I propositionen aviserar

regeringen bland annat en arbetsgrupp som skall

se över möjligheterna att ta tillvara de arbetslösas

kompetens och effektivt utnyttja de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i syfte att höja

kompetensen hos personalen inom äldrevården.

Uppföljning

Se Riktlinje 2.10.

2.12 Att underlätta återinträde i yrkeslivet

Riktlinje

Medlemsstaterna kommer särskilt att uppmärksamma

kvinnor och män som önskar att återgå till yrkeslivet

efter ett uppehåll och kommer därför att undersöka

möjligheterna att gradvis avlägsna hindren för detta

återinträde.

Situationen i Sverige

I Sverige har arbetstagarna en lagfäst rättighet att

efter viss typ av ledighet återgå till sitt tidigare arbete.

Denna rättighet gäller bland annat i samband med

föräldraledighet och studier. Rätten till

föräldraledighet kompletteras av en föräldraförsäkring

som är konstruerad med tanke på kvinnors och mäns

möjligheter att behålla fotfäste på arbetsmarknaden

och för att föräldrar inte skall behöva välja mellan

förvärvsarbete och barn. Majoriteten av barn i

förskoleålder har två föräldrar som förvärvsarbetar.

När det gäller ledighet i samband med studier ges

långtgående möjligheter till anpassning genom

kollektivavtal. Ledighet i samband med sjukdom är

inte någon lagfäst rättighet men räknas som giltig

grund för frånvaro från arbetet.

Sveriges politik

Kvinnors och mäns återinträde i yrkeslivet underlättas

genom

 Rätten till föräldraledighet under barnets första

18 månader, varav 12 månader med en ersättning

motsvarande 80 procent av lönen samt rätt till

kortare arbetstid för småbarnsföräldrar.

 Rätt till tjänstledighet för studier.

 Att individen, inte familjen, är den minsta enheten

i socialförsäkrings- och skattesystemen.

 Att förvärvsarbete kvalificerar för rättigheter i

försäkringssystemen. Systemen är i huvudsak

relaterade till inkomstbortfall. I såväl

arbetslöshetsförsäkringen som

föräldraförsäkringen finns ett arbetsvillkor inbyggt

som uppmuntrar kvinnor och män att träda in i

yrkeslivet efter ett uppehåll.

 Att försäkringssystemen utformas så att

rehabilitering och aktivitet betonas i syfte att

uppnå en snabb återgång till arbetslivet. Rätten

till ersättning skall regelbundet prövas mot

arbetsmarknadens krav som vid

arbetslöshetsersättning eller mot individens

arbetsförmåga som vid förtidspension.

Uppföljning

Se Riktlinje 2.10.

2.13 Att främja funktionshindrade

personers inträde i yrkeslivet

Riktlinje

Medlemsstaterna kommer särskilt att uppmärksamma

de svårigheter som funktionshindrade personer kan

möta vid inträde i arbetslivet.

Situationen i Sverige

Personer med funktionshinder har generellt sett svårt

att konkurrera på den öppna arbetsmarknaden. I takt

med det försämrade arbetsmarknadsläget under 1990-

talet har också situationen för personer med

funktionshinder blivit svårare. Skattningar av

sysselsättningsgraden bland funktionshindrade

personer visar att många av dem står utanför den

reguljära arbetsmarknaden. En betydligt mindre andel

har förvärvsarbete (cirka 50 procent) jämfört med

andelen av hela befolkningen i yrkesverksam ålder

(72 procent).

Sveriges politik

Sverige har ambitionen att, utöver att främja

funktionshindrades inträde på arbetsmarknaden,

också stödja deras utveckling i arbetslivet samt

förhindra utslagning. Avsikten är att genom olika

åtgärder, inte minst lagstiftningsvägen, medverka till

att den som är funktionshindrad skall kunna behålla

sin anställning. Det sker exempelvis genom

lagstiftningen om anställningsskydd och

bestämmelser om rehabilitering och arbetsanpassning

i arbetsmiljölagen.

Grundläggande i den svenska politiken är att frågor

som rör människor med funktionshinder inte skall

behandlas isolerat, utan inom ramen för de system

som gäller generellt för samhällsmedborgarna. Utöver

detta finns specialbestämmelser inom olika

sakområden som handlar om stöd och insatser för att

kompensera för ett funktionshinder och för att

underlätta för dessa personer att leva som andra.

Sverige tillämpar således inte kvotering eller andra

tvingande regleringar för att skapa sysselsättning åt

personer med funktionshinder. Regeringens strategi är

att inom ramen för arbetsmarknadspolitiken underlätta

funktionshindrades inträde i arbetslivet och strategin

bygger på att

 Öka anställbarheten genom yrkesinriktad

rehabilitering och utbildning. Funktionshindrade

personer har generellt sett lägre utbildning än

befolkningen i dess helhet. Många har bristfällig

grundutbildning. För att öka möjligheterna till

anställning kan dessa personer komplettera sin

grundutbildning och även genomgå

högskoleutbildning som

arbetsmarknadsutbildning. Genom att erbjuda

yrkesinriktad rehabilitering vid

arbetsmarknadsinstitut med särskilda resurser och

kunskaper om olika funktionshinder, underlättas

och vidgas valet av arbete och utbildning.

Särskilda insatser görs också för att underlätta

övergången från skola till arbetsliv för unga

funktionshindrade.

 Genom bidrag och stöd kompensera

funktionshindrade i arbetslivet. Vissa åtgärder är

speciellt riktade till funktionshindrade för att öka

deras möjligheter att få en anställning på den

reguljära arbetsmarknaden. Exempel på sådana

åtgärder är arbetshjälpmedel, arbetsbiträde och

bidrag för anskaffning av arbetsmaskin eller

verktyg. Bidrag kan också lämnas till

funktionshindrade som vill starta eget företag. För

funktionshindrade finns bidrag till arbetsgivare för

nyanställningar, s.k. lönebidrag, och offentligt

skyddat arbete. Den statliga koncernen

SAMHALL har till uppgift att erbjuda meningsfullt

arbete åt personer med arbetshandikapp.

 Ge mycket gravt funktionshindrade individuellt

stöd av en person i att finna och behålla en

anställning, s.k. Supported employment. I

stödpersonens uppgifter ingår att kartlägga den

arbetssökandes förutsättningar och önskemål och

sedan finna lämpliga förslag på arbetsplatser samt

även medverka i introduktion och träning på

arbetsplatsen. Åtgärden riktas främst till personer

med psykiskt och intellektuellt handikapp.

Vidare kommer regeringen att

 Lägga fram ett lagförslag till förbud mot

diskriminering i arbetslivet av personer med

funktionshinder. Avsikten är att

diskrimineringsförbudet skall skydda såväl

arbetssökande som anställda.

Handikappombudsmannen bör utöva tillsyn av

den nya lagens efterlevnad. Ombudsmannen bör

ges rätt att i Arbetsdomstolen föra talan i mål

enligt den nya lagen på en arbetstagares eller en

arbetssökandes vägnar.

 På grund av felaktigheter i Arbetskraftsundersökningarnas (AKU)

redovisning av långtidsarbetslösa, saknas tillförlitlig statistik för 1997.

PROP. 1997/98:150 BILAGA 4

 PROP. 1997/98:150 BILAGA 4

 4

 5