Regeringens proposition 1990/91:135

om ändrat huvudmannaskap för

sjukreseadministrationen m. m.

P''°P-

1990/91:135

Regeringen forelägger riksdagen vad som lagils upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollel den 7 mars 1991 for de åtgärder och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar Odd[REDACTED_EFTERNAMN]

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås all huvudmannaskapet för administrationen av ersätlning som utges från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för resekostnader i samband med läkarvård m. m. fr.o.m. år 1992 flyttas över från de allmänna försäkringskassorna och riksförsäkringsverket till sjukvårdshuvudmännen. Förslag läggs fram om de lagstiftningsåtgärder som behövs för all genomföra överflyttningen. Förslagen grundar sig på en överenskommelse som iräfTats med företräda­re för sjukvårdshuvudmännen. Överenskommelsen innefattar också all den förul i princip beslulade överflyltningen av ansvaret för luftburna akuta sjuktransporter till sjukvårdshuvudmännen skall genomföras den 1 januari 1992.

1    Riksdagen 1990/91. I saml. Nr 135

Propositionens lagförslag

Prop- 1990/91:135

1 Förslag till

Lag om resekostnadsersättning vid sjukresor

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Landstingskommuner och kommuner som inte tillhör någon lands­

tingskommun (sjukvårdshuvudmän) skall, i fråga om personer som omfal­

las av sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,

lämna ersättning för resekostnader

1.     enligt 2 kap. 6 § nämnda lag,

2.   i samband med rådgivning enligt lagen (1974:525) om ersättning för

viss födelsekonlrollerande verksamhet m. m.,

3.   vid resor till och från sjukhus eller läkare som föranleds av en

undersökning enligt förordningen (1975:1 157) om ersältning för vissa

läkarutlåtanden m. m.

I fråga 0111 resekostnader enligt första stycket 2 skall ersättning lämnas även när rådgivningen bedrivs av organisationer med socialstyrelsens till­stånd.

För resekostnader som avses i 2 kap. 6 § första stycket första meningen lagen om allmän försäkring behöver ersätlning lämnas endasl om värden eller behandlingen getts med anledning av sjukdom eller förlossning.

2

§ Resekostnadsersällning enligt 1 § beräknas enligt de grunder som sjukvårdshuvudmannen bestämmer, dock med den begränsning som kan ha föreskrivits med slöd av 2 kap. 1 § andra slyckel lagen (1962:381) om allmän torsäkring.

3

§ Frågor om resekoslnadsersältning enligt denna lag prövas, efter ansö­kan om sådan ersättning, av den sjukvårdshuvudman inom vars område sökanden är bosatt. Ersättningen betalas av sjukvårdshuvudmannen.

4

§ Om en inlernalionell överenskommelse om social trygghet innefattar åtagande för Sverige alt svara för resekostnader i samband med sjukresor, skall ersättning för dessa koslnader lämnas av den sjukvårdshuvudman inom vars område vård för sjukdomen har getts.

Denna lag iräder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas på ersätlning för koslnader för resa som påbörjas efter ikraftträdandet.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs alt 2 kap. 1 och 7 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring' skall ha följande lydeise.

Prop. 1990/91:135

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 2 kap.

Om skyldighet för landslings­kommun och kommun som inle tillhör landslingskommun att er­bjuda hälspr och sjukvård före­skrivs i hälsQr. gch sjukvårdslagen (1982:763), Förc|?nna vård och för den sjukvård, som meddelas av an­nan vårdgivare samt för landvård, liksom fgr resor i samband med vården, utges ersjättning enligt vad nedan sägs.

I grunderna för ersätlning enligt 2, 3. 5 och 6 §§ kan regeringen dels bestämma den högsta patientavgift och, såvitt avser 3 och 5 §§, det högsta arvode som får tas ut av en vårdgivare som är ansluten till för­säkringen, dels meddela närmare föreskrifter för verksamhelens be­drivande hos vårdgivaren och om skyldighel för denne att lämna upp­gifter om verksamheten.

Om skyldighet for landstings­kommun och kommun som inte tillhör landslingskommun alt er­bjuda hälso- och sjukvård saml atl ersätta kostnader för resor i sam­band med vård rn. hi-, föreskrivs i hälso- och sjukvårdslagen (1982: 763) och lagen (1991:000) om rese­kostnadsersällning vid sjukresor. För denna vård och för den sjuk­vård som meddelas av annan vård­givare samt för landvård, liksom för kostnadsansvaret för resor i samband med vården, utges ersätl­ning enligt vad nedan sägs.

I grunderna för ersältning enligt 2, 3 och 5 §§ kan regeringen dels bestämma den högsta patientavgift och, såvitt avser 3 och 5 §§, det högsta arvode som får las ul av en vårdgivare som är ansluten lill för­säkringen, dels meddela närmare föreskrifter för verksamhetens be­drivande hos vårdgivaren och om skyldighet för denne att lämna upp­gifter om verksamheten. I grunder­na för er.sätlning enligi 6 § kan rege­ringen bestämma den högsta rese­kostnad sotn den försäkrade skall svara för samt det lägsia belopp, .som skgll beräknas Jör kostnad för resa med bil sgrn inle går i allmän trafik.

7

Har arbetsgivare för sjöman jäm­likt sjömanslagen (1973:282) haft

Har arbetsgivare för sjöman jäm­likt sjömanslagen (1973:282) haft

' Lagen omtryckt 1982:120. - Senaste lydelse 1984:686. 'Senaste lydelse 1985:324.

fl    Riksdagen 1990/91. 1 .satnl. Nr 135

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:135

atl vid sjömans sjukdom vidkännas kostnad som avses i 2 6§§, äger han hos allmän försäkringskassa er­hålla gotlgörelse för kostnaden en­ligt bestämmelserna i denna lag.

atl vid sjömans sjukdom vidkännas kostnad som avses i 2 5§§, äger han hos allmän försäkringskassa er­hålla gotlgörelse för kostnaden en­ligt beslämmelserna i denna lag.

Denna lag iräder i kraft den I januari 1992. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om ersättning för resa som har påbörjats före ikraftträ­dandet.

3 Förslag till

Prop. 1990/91:135

Lag om ändring i lagen (1990:1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 och 10§§ lagen (1962:381) om allmän försäkring' i paragrafernas lydelse enligt lagen (1990:1466) om ändring i nämnda lag samt ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (1990:1466) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

6§

Har en försäkrad med anledning

För resekostnader / samband

av sjukdom erhållit läkarvård eller

med läkarvård eller annan sjukvår-

annan sjukvårdande behandling,

dande behandling, som avses i 2

som avses i 2 eller 5 §, eller sjuk-

eller 5 §, eller sjukhusvård enligt

husvård enligt 4 §, utges ersättning

4 §, utges ersältning enligt grunder

för resekostnader / samband

som regeringen fastställer. Deisam-

ined vården enligt grunder som re-

ma gäller resekostnader i samband

geringen fastställer. Detsamma gäl-

med

ler resekostnader i samband med

1.

tillhandahållande av hjälpmedel åt handikappad,

2.

tandvård som avses i 3 §,

3.

besök med anledning av sjukdom hos läkare eller sjukgymnast inom företagshälsovård, för vilken bidrag lämnas efler beslul av yrkesinspektio­nen,

4.

besök med anledning av sjukdom hos läkare inom sluderandeorgani-salionernas hälsovård, för vilken statsbidrag utbetalas av högskolestyrelse.

5.

konvalescenlvård som lämnas i konvalescenlhem som har lagits upp på förteckning som faslslälls av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer,

6.

vistelse vid en sådan vårdin-

6. vistelse vid en sådan vårdin­rättning som enligt lagen (1990:

rättning som enligt lagen (1990: 1402) om överlagande av vissa

1402) om överlagande av vissa sjukhem och andra vårdinrält-

sjukhem och andra vårdinrätt­ningar övertagits av kommunen.

ningar övertagits av kommunen,

7. besök för sjukvårdande behand­ling som ges såsom särskild omsorg etdigt lagen (1985:568) om särskil­da omsorger otn psykiskt utveck­lingsstörda m.fl.

Ersättning för sjuktransporter utges enligt grunder som regeringen fast­ställer.

En allmän försäkringskassa får Iräffa överenskommelse med en kommun eller en landstingskom­mun om gotlgörelse Jör kommunens kostnader för åtgärder sotn kan be­räknas leda tdl alt kassans utgifter

' Lagen omtryckt 1982:120.

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:135

för resekostnadsersällning minskar. En sädan överenskommelse skall Jör atl gälla godkännas av riksför­säkringsverket.

10§ Frågor om sjukvårdsersätlning prövas i andra fall än som avses i andra styckel av den allmänna försäkringskassa, hos vilken den försäkrade är inskriven eller skulle ha varil inskriven, om han uppfyllt åldersvillkoret i lkap.4§. Denna försäkringskassa får dock uppdra åt en annan försäk­ringskassa att pröva sådana frågor.

Frågor om sjukvårdsersätlning enligt 2, 3 och 5 §§ saml ersättning enligt 4§ som inle hänför sig lill vissl vårdlillfälle prövas av den för­säkringskassa inom vars verksam­helsområde vårdgivaren bedriver sin verksamhel. Delsamina gäller sjukvårdsersättning i övrigl i de fall där den försäkrade inte är och inte heller under den förutsättning som sagts i första styckel skulle ha varit inskriven hos allmän försäkrings­kassa.

Frågor om sjukvårdsersättning enligt 2, 3 och 5 ö§§ saml ersält­ning enligt 4 § som inle hänför sig lill vissl vårdlillfälle prövas av den försäkringskassa inom vars verk­samhelsområde vårdgivaren bedri­ver sin verksamhel. Detsamma gäl­ler sjukvårdsersättning i övrigl en­ligi 2, 3 och 5 §§ i de fall där den försäkrade inle är och inle heller under den förutsättning som sagts i första styckel skulle ha varil inskri­ven hos allmän försäkringskassa.

Frågor om avgift enligt 12 I2b §§ prövas av den försäkringskassa hos vilken den försäkrade är inskriven.

Denna lag träder i kraft den 1 ja­nuari 1992. Har en kommun och en landstingskommun kommit över­ens om alt under år 1991 föra över en vårdinrättning till kommunen med slöd av övergångsbestämmel­serna lill lagen (1990:1402) om övertagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar tillämpas de nya bestämmelserna i 2 kap. 6, 10 och 12b §§, 3kap.4a§ och 20 kap. 8 § från och med den dag övertagandet skedde för dem som vistas vid vårdinrättningen.

/. Denna lag träder i krafl ifråga om 2 kap. 6 S förslå slyckel andra meningen 7 den 1 Juli 1991, och i övrigt den 1 januari 1992.

2.

Har en kommun och en lands­lingskommun kommit överens om atl under år 1991 föra över en vård­inrättning lill kommunen med stöd av övergångsbestämmelserna lill lagen (1990:1402) om övertagande av vissa sjukhem och andra vårdin­rättningar tillämpas de nya bestäm­melserna i 2kap. 6, 10 och 12b §§, 3 kap. 4 a § och 20 kap. 8 § från och med den dag överlagandel skedde för dem som vistas vid vård­inrättningen.

3.

Äldre föreskrifter i 2 kap. 6 och 10§ gäller Jörtfarande i fråga om ersältning för resa som har på­börjats före ikraftträdandet.

4Förslagtill

Prop. 1990/91:135

Lagom ändring i lagen (1974:525) om ersättning för viss fbdelsekontrollerande verksamhet m. m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekonlrollerande verksamhet m. m.' dels att 3 § skall upphöra all gälla, dels att 4 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4§

Ersättning enligt denna lag/)«7r/-

Ersättning enligt denna lag/o>

des av allmän försäkringskassa.

rådgivning och i anslutning därtill

udätnnade preventivmedel utges av allmän försäkringskassa.

Om ersättning för resekostnader i samband med rådgivning enligt denna lag finns föreskrifter i lagen (1991:000) om resekostnadsersätt­ning vid sjukresor.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre föreskrifter skall fortfarande gälla i fråga om ersältning för koslnader för resa som har påbörjats före ikraftträdandet.

' Senaste lydelse av 3 § 1988:45.

t2   Riksdagen 1990/91. I satnt. Nr 135

Socialdepartementet

Prop. i990/9i:i35

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 mars 1991

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wal­lén. S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds, Wallslröm,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Sah­lin,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande; slalsrådel[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändrat huvudmannaskap för sjukreseadministrationen m. m.

1  Inledning

Nuvarande regelsystem för ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) för resekostnader vid sjukresa har i princip gällt sedan år 1976. Vissa ändringar i detta system genomfördes dock med verkan fr.o.m. den 1 maj 1987, då förordningen (1987:82) om ersättning vid sjukresa ersatte sjukreseförordningen (1975:964).

De förändringar i regelsystemet som genomfördes under år 1987 innebar såväl en anpassning av reglerna lill rådande förhållanden som en adinini-straliv förenkling av regelsystemet. Del reformerade regelsyslemet kom dock atl bygga på en fortsatt försäkringskasseadminislration med ersält­ning enligt den s.k. ålerbäringsprincipen. Det innebär atl den försäkrade svarar för hela resekostnaden och därefter ansöker hos försäkringskassan om ersätlning för resan. Kassan prövar ersällningsrälten och beräknar ersättningens storlek enligt nyss nämnda regler och betalar ut ersättning till den försäkrade. Vid taxiresor kan den försäkrade överlåta sin rätt till ersättning från sjukförsäkringen på taxiförelaget.

Frågan om atl överföra ansvaret för administrationen av sjukresorna från försäkringskassorna till sjukvårdshuvudmännen har varit föremål för ulredning och diskussion under del senasle decenniet. Med stöd av rege­ringens bemyndigande den 21 juni 1979 tillkallade dåvarande chefen för socialdepartementet en särskild utredare för all göra en översyn av sjuk­försäkringens ersällningssystem vid sjukresor. Ulredningen antog namnet sjukreseulredningen. I direktiven (S 1979:09) uttalades bl.a. att många förhållanden som inverkade på sjukresorna och som skulle ge möjligheler all samordna sjukresor framför alll skulle kunna påverkas av landstingen. Som exempel nämndes sjukvårdsenheternas lokalisering och mottagnings-tidernas förläggning. Det fanns mol denna bakgrund anledning all närma­re pröva förutsällningarna för all ge sjukvårdshuvudmännen ell ökat ekonomiskt och administrativt ansvar för resor i samband med sjukdom.

Sjukreseulredningen avlämnade i juni 1981 betänkandet (SOU 1981:35) Sjukresor samordning och förenkling. I betänkandet redovisa-

des en ulveckling i två steg. Del första stegel skulle innebära förenklingar     Prop. 1990/91: 135 inom ramen för gällande syslem. Del andra stegel avsåg ell överförande av ansvaret för sjukresorna lill sjukvårdshuvudmännen. Ulredningen före­slog också försöksverksamhet med elt landslingsadminislreral ersättnings­system.

Betänkandet remissbehandlades. Remissutfallet var i huvudsak positivt. En föneckning över remissinstanserna saml en sammanställning av re­missyllrandena finns tillgänglig hos socialdeparlemenlel (F 1 597/81).

Sjukreseulredningen avstod från atl i detalj föreslå hur ell överförande av ansvaret för sjukresorna till sjukvårdshuvudmännen skulle ske. Jag finner därför inte skäl all i den fortsatta framställningen återkomma lill utredningens belänkande.

En försöksverksamhet med ell landslingsadininislreral ersällningssy­stem genomfördes under liden november 1984 juni 1986 inom delar av Malmöhus och Norrbottens län. Syflel var bl.a. att pröva möjlighelerna till ökad samåkning ined taxi genom en bällre samordning av sjukresor. 1 en av socialdeparlemenlel och Landstingsförbundet gemensainl utarbetad rapporl angående utvärdering av försöksverksamheten konstaterades atl erfarenheterna i stort sett varit goda och atl berörda landsting på ett tillfredsställande säll klaral sin uppgift. Samlidigt framhölls all det med existerande regelsystem knappasl var möjligl all klara hanteringen av ersättningskraven ined mindre resurser än försäkringskassorna behövde för sin administration. Enligt rapporten behövdes därtor ytterligare ulred­ning och överväganden i fråga om ersättningsregler och ersältningsstan-dard innan elt beslul kunde fattas om del framlida huvudmannaskapet för sjukreseadministrationen.

Frågan om atl överföra del ekonomiska och administrativa ansvaret för utgivande av koslnadsersällningar för sjukresorna från försäkringskassor­na till sjukvårdshuvudmännen har därefter berörts i de överenskommelser om ersättningar från sjukförsäkringen som träffats för år 1987 och för åren 1988-1989 (prop. 1985/86:167 resp. prop. 1987/88:63). I dessa överens­kommelser konstaterade parlerna all nägon systemförändring i fråga om sjukreseadministrationen inte var aktuell för tillfället.

I den försäkringsöverenskommelse för år 1990 som iräfTades i april 1989 uttalade parlerna all de avsåg all senare under år 1989 iräffa en särskild överenskommelse om en överflyttning av huvudmannaskapet för sjukre­sorna, ekonomiskt och administrativt, till sjukvårdshuvudmännen fr.o.m. år 1991.

Parlerna lyckades, trots belydande ansträngningar, inte nå en uppgörel­se i sådan lid all reformen kunde genomföras från den nämnda lidpunk­ten. Parterna har emellertid nu, i december 1990 Iräflal en principöverens­kommelse om alt genomföra reformen fr.o.m. år 1992. Överenskommel­sen omfattar även ell överförande av ansvaret för luftburna akula luft­transporter från rikspolisstyrelsen till sjukvårdshuvudmännen från samma lidpunkt. Härigenom får huvudmännen elt samlat ansvar för akula sjuk­transporter i enlighet med vad riksdagen lidigare har beslutat (prop. 1989/90:100,bil.7, SoU 17, rskr. 172).

Jag förordar alt de i överenskommelsen angivna huvudmannaskapsför-

9

ändringarna genomförs på det sätt som redogörs för i del följande. De Prop. 1990/91: 135 förslag som jag redovisar inbegriper, förutom ny lagsliflning som innefat­tar åliggande för sjukvårdshuvudmännen att lämna resekoslnadsersältning vid sjukresa, ändringar i AFL och lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekonlrollerande verksamhet m. m. 1 övrigl är det på grund av givna bemyndiganden en uppgift för regeringen atl falla erforderliga beslul. Riksdagen bör beredas lillfälle all la del av överenskommelsen genom alt den fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Jag kommer senare atl föreslå regeringen de forordningsbeslämmelser som behövs för genom­förandel av systemförändringen.

2 Gällande system för sjukreseersättning

2.1  Förmånssystemet

Enligt 2 kap. 6 § AFL lämnas ersätlning lill den försäkrade tor resekostna­der i samband med läkarvård eller annan sjukvårdande behandling eller sjukhusvård under förulsällning all vården erhållits med anledning av sjukdom. Vidare lämnas ersättning för resekostnader i samband med tillhandahållande av hjälpmedel åt handikappad, tandvård, besök med anledning av sjukdom hos läkare eller sjukgymnast inom förelagshälso­vård och studerandehälsovård saml konvalescenlvård som lämnas i konvalescenlhem. Resekoslnadsersällningen utges enligt grunder som re­geringen fastställer. De närmare föreskrifterna har meddelats i förordning­en (1987:82) om ersättning vid sjukresa.

Vidare gäller all om arbelsgivare för sjöman jämlikt sjömanslagen (1973:282) haft all vid sjömans sjukdom vidkännas kostnad för resor för läkarvård eller annan behandling, han har rätl alt hos försäkringskassan erhålla gotlgörelse för denna kostnad.

Ersättning för resekostnader lämnas enligt ålerbäringsprincipen. vilken innebär att ersättningsanspråken prövas av försäkringskassan försl sedan sjukresan förelagils.

Sammanfatlningsvis gäller all den försäkrade betalar en fast avgift (ka­rensbelopp) för varje enkel resa. De resekostnader som överstiger denna avgift ulgör i allmänhet sjukreseersältningen från försäkringen. För resa med allmänna färdmedel är karensbeloppel för närvarande 15 kr., för resa med privatbil 20 kr. och för resa med taxi 30 kr. Vid samåkning i taxi eller privatbil utgör karensbeloppel 15 kr. per vårdtagare. Den 1 juli 1990 infördes dessutom ell s. k. ålerbäringslak för sjukresor med taxi. Delta har till syfte att begränsa försäkringens ersätlning i fall av särskilt höga taxi-taxor.

Ersättningen till den försäkrade beräknas med vissa begränsningar för resa med taxi eller flyg efler del faktiska rärdsält som använts. Vid sjukresa med taxi eller flyg lämnas ersättning bara om annat och billigare färdsätt inte kunnal användas med hänsyn lill den försäkrades tillstånd, resans längd eller andra omständigheter. Kan ersättning därvid inle beräk­nas för en sådan resa får ersättning ändå lämnas enligt vad som anses

skäligt. För sjukresa med privatbil beräknas ersättningen lill  1 kr. per     Prop. 1990/91:135 kilometer.

Särskilda ersättningsregler finns för övernattning i samband med sjukre­sa, för följeslagare vid sjukresa samt vid resa för besök i öppen vård med anledning av barns sjukdom eller för besök hos sjukt barn som värdas på sjukhus. Till ledning för lillämpningen av förordningens bestämmelser har riksförsäkringsverket utfärdat allmänna råd.

Från sjukförsäkringen enligt AFL utges ocksä ersältning för resekostnad i samband med rådgivning som lämnas i födelsekonlrollerande syfte eller om abort eller sterilisering. Detta följer av lagen (1974; 525) om ersättning för viss födelsekonlrollerande verksamhet m. m. Beslämmelserna i förord­ningen om ersättning vid sjukresa skall lillämpas i dessa fall.

2.2 Försäkringens Utgifter för sjukresor

Sjukförsäkringens ulgifler för sjukresor har ökat markant under senare år. De har i slort sell tredubblats under de senaste lio åren, vilkel kan jämföras med all konsumentprisindex under samma period ungefär för­dubblats. Utgiftsutvecklingen under 1980-talet framgår av följande.

Utgifts

å

r

Resekostnadsers

ä

ttning

Ö

kni

ng

(milj.

kr.)

(milj.

,kr.)

(%)

1981

293

1982

294

1

0,3

1983

340

46

15.6

1984

420

80

23,5

1985

485

65

15,5

1986

545

60

12.4

1987

647

102

18,7

1988

736

89

13,8

1989

834

98

13.3

1990

955

121

14,5

När det gäller de utbetalda ersättningsbeloppen hos de olika försäkrings­kassorna i landet föreligger stora skillnader. Della framgår av bilaga 2, som visar utgifternas fördelning mellan försäkringskassorna under år 1990. Variationerna beror i huvudsak pä geografiska betingelser, kommu­nikationsnätets uppbyggnad och inriklning samt hälso- och sjukvårdens organisation.

Det finns ingen statistik över sjukresornas fördelning, antals- och ul-giflsmässigl, på olika färdmedel. Av några mindre undersökningar framgår dock all variaiionerna är slora mellan länen som en följd av nyss nämnda faktorer. Vidare framgär atl ca 60% av anlalel sjukresor företas med privatbil och ca 35% med taxi. Av ålersloden sker merparten med allmän­na färdmedel som buss och låg.

När del gäller fördelningen av utgifterna på de olika färdmedlen beräk­nas resor med taxi och egen bil svara för närmare 70% respeklive närmare 30% och övriga färdmedel, främsl låg och buss, för återstoden på ca 5%.

Den starka ökningen av sjukförsäkringens utgifter för sjukresor under

1980-talel har flera orsaker. Andelen resor med taxi synes ha ökat succés-

11

sivi samtidigt som belydande höjningar av färdkostnaderna för taxi har skett. Till della kommer alt karensbeloppet inte har följt den allmänna kostnadsutvecklingen under perioden, trols den höjning som förelogs un­der år 1987. Det bör nämnas all karensbeloppel för sjukresor med taxi också höjdes i samband med att laxinäringen avreglerades den 1 juli 1990, samlidigt som ell s.k. ålerbäringslak infördes för all motverka eventuella negativa eflekler av all laxesällningen avreglerades.

Prop. 1990/91: 135

2.3 Försäkringskasseadministrationen

Som jag nyss redovisat lämnas ersättning till den försäkrade i efterhand av försäkringskassan efter framställning frän den försäkrade eller vid taxire­sor alternativt från taxiförelaget. Detta betyder all försäkringskassorna i prakliken har myckel små möjligheter all ifrågasätta eller påverka den försäkrades val av färdmedel och tidpunkt för resa och därmed även försäkringsutgiftema.

Ärendena om sjuk reseersättning handläggs i första hand vid försäkrings­kassornas lokalkontor och servicekonlor, vilka tillsammans ulgör ca 420 enheter. Med ledning av riksförsäkringsverket nyligen gjorda arbetstids­mätningar har hanteringen av dessa ärenden på kassorna beräknals syssel­sätta ca 250 årsarbetare. De totala adminislraliva koslnaderna för verk­samheten har beräknals lill drygl 60 milj. kr för år 1990, vilkel ulgör knappt 7% av de utbetalade resekostnadsersällningarna. Del totala anlalel ersatta sjukresor under ell år har uppskattats lill närmare 10 milj.

3 Ändrat huvudmannaskap för sjukrese­administrationen

3.1  Allmänt om ändrat huvudmannaskap

Mitt förslag: Huvudmannaskapet för administrationen av ersätt­ning som utges från sjukförsäkringen enligt AFL för sjukresor förs över från försäkringskassorna lill sjukvårdshuvudmännen fr.o.m. år 1992. Sjukvårdshuvudmännens skyldighel all utge sjukreseersäll-ning lill de försäkrade regleras i en särskild lag om resekoslnadser­sältning vid sjukresor.

Skälen för milt förslag: Sjukförsäkringens utgifter för sjukresor har ökat snabbare än den allmänna kostnadsutvecklingen under senare år. De me­del som står till buds för att bromsa denna utveckling utan atl påtagligt försämra sjukreseförmånen ekonomiskt för de försäkrade är i första hand en mer aktiv planering och samordning av sjukresorna. Samlidigt råder i landel varierande förhållanden med avseende på t. ex. kommunika­tionsnätets ulformning och hälso- och sjukvårdens organisation. Tydligast framslår skillnaderna mellan storstadsregioner och glesbygd, men även

12

inom regioner av samma slag kan variaiionerna vara belydande. Mol den Prop. 1990/91: 135 bakgrunden bedömer jag all det inle är möjligl för försäkringskassorna all inom ramen för elt enhetligt och detaljerat ersättningssystem åsladkomma en sådan planering och samordning av sjukresorna som skulle krävas för all bromsa kostnadsutvecklingen, inte ens med belydande personella re­sursökningar.

En överflyttning av ansvaret för sjukreseadministrationen lill sjukvårds­huvudmännen skulle däremot skapa föruisäiiningar för elt effektivare resursutnyttjande av de sanihällssubvenlionerade transporterna av äldre, sjuka och handikappade. Detta gäller under förutsättning all sjukvårdshu­vudmännen samtidigt ges möjlighet all i viss utsträckning utforma regel­system som bättre än det nuvarande kan anpassas till de lokala förhållan­dena. Huvudmannaskapsförändringen bedöms dessutom skapa slörre för­utsättningar att hålla tillbaka de offenlliga utgifterna genom alt ersättning­en för dessa transporter, bl.a. vad gäller taxilransporter, kan fastställas genom avtal med trafikföretag i resp. län. Sjukvårdshuvudmännen har . dessutom möjligheter atl samordna patienternas besökstider vid de olika vårdmottagningarna med tillgängliga transporter lill och från dessa mot­tagningar. Till della kommer att sjukvårdshuvudmännen förfogar över en decentraliserad avgiftsadministration som efter organisatoriska och admi­nislraliva förändringar kan handha även utbetalningen av resekostnadser­sällning vid sjukresa.

1 och med all utbetalningarna av sjukreseersällning kan decentraliseras öppnas också möjligheler för en bättre service gentemol patienten.

En sjukreseadininislration i sjukvårdshuvudmännens regi skapar dess­utom förutsättningar för en samordning av samtliga förekommande sam-hällssubvenlionerade transporter. Här vill jag särskill nämna resorna inom den kommunala färdtjänsten. En bällre samordning av transporterna av äldre, sjuka och handikappade är en samhällsekonomiskt angelägen upp­gift som bör bli lättare all förverkliga om ansvaret för transporterna koncentreras till färre huvudmän.

Vad jag nu föreslagil innebär en systemförändring som förutsätter änd­ringar i 2 kap. AFL och i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelse-kontrollerande verksamhel ni. m. saml alt ny lagsliflning införs, lämpligen i form av en särskild lag om resekoslnadsersältning vid sjukresor, i vilken skyldigheten för sjukvårdshuvudman all utge ersättning för resekostnader i samband med läkarvård m. m. läggs fasl. Jag återkommer till behovel av lagstiftningsåtgärder i avsnitl 3.3.

Vidare innebär huvudmannaskapsförändringen alt sammanlagt ca 250 årsarbetare vid försäkringskassorna frigörs fr. o. m. år 1992. Jag avser alt i komplelleringspropositionen återkomma till försäkringskassornas admini­slraliva koslnader för budgetåret 1991/92.

13

3.2 Den ekonomiska regleringen

Prop. 1990/91:135

Mitt förslag: För finansiering av sjukvårdshuvudmännens koslna­der för sjukresor lämnas en schablonmässig ersättning från sjukför­säkringen. Slorieken på och fördelningen av denna ersättning fasl­slälls årsvis efler överläggningar mellan staten och företrädare för sjukvårdshuvudmännen.

Skälen för mitt förslag: Eftersom avsiklen är alt resekostnadsersällning i samband med läkarvård m. m. också efter huvudmannaskapsförändringen skall anses som en socialförsäkringsförmån är del naturligt att finansi­eringen av denna sker på samma sätt som hittills, dvs. genom sjukförsäk­ringsavgifter och, lill viss del, statsmedel. Det är av administrativa skäl också naturligt alt denna ersättning schabloniseras när den skall utges till sjukvårdshuvudmännen och fördelas dem emellan. Storleken på och för­delningen av ersättningen från sjukförsäkringen bör fastställas årsvis efler överläggningar mellan staten och företrädare för sjukvårdshuvudmännen. Inledningsvis bör därvid utgångspunkten vara försäkringskassornas faktis­ka utgifter för sjukreseförmåner under den senaste ellårsperioden, dvs. budgetåret 1990/91. Enligt överenskommelsen skall storleken av del totala ersättningsbelopp som skall utges från sjukförsäkringen för år 1992 fast­ställas senast den 1 oktober 1991 genom en särskild överenskommelse mellan staten och sjukvårdshuvudmännen. Denna särskilda överenskom­melse kommer därefter atl redovisas för riksdagen.

För liden efler år 1992 skall parlerna enligt den nu träffade överenskom­melsen efter förhandlingar fastställa ersättningsbeloppet senast den 1 okto­ber året före det år ersättningen avser. Enligt min bedömning bör detta ersättningsbelopp kunna fastställas lillsammans med övriga schablonisera­de ersättningar från sjukförsäkringen lill sjukvårdshuvudmännen i sam­band med de s. k. Dagmaröverläggningarna. I överenskommelsen anges all parlerna vid en senare tidpunkt skall pröva möjligheterna att samordna denna ersätlning med den allmänna sjukvårdsersätlningen.

Den nu träffade överenskommelsen är atl betrakta som en principöver­enskommelse om de olika huvudvillkoren för atl överföra huvudmanna­skapet för sjukreseadministrationen till sjukvårdshuvudmännen fr.o.m. år 1992. Därvid har parlerna kunnal enas om storleken på ersättningen för administrativa merkostnader som bedöms uppkomma för sjukvårdshu­vudmännen genom del nya åtagandet. För år 1992 skall ersättningsbelop­pet avseende samtliga sådana kostnader ulgöra 100 milj. kr., varav 20 milj. kr. avser ell engångsbelopp för olika initialkostnader i anslutning till genomförandet. Med initialkostnader avses i huvudsak kostnader för orga­nisations- och syslem uppbyggnad samt utbildnings- och informationsin­satser riktade lill både personal och allmänhet. Fördelningen av engångs­beloppet mellan sjukvårdshuvudmännen framgår av bilaga 1 till överens­kommelsen. En fördelning av de 80 milj. kr. som avser övrig administra­tion skall göras senare på basis av det förvänlade antalet ersättningsären-

14

den. Etl underlag för fördelningen skall inhämtas från försäkringskassorna genom riksförsäkringsverkets försorg.

I den överenskommelse för är 1992 som förutsätts bli träffad före den 1 oktober 1991 skall ersättningsbeloppet på 80 milj. kr läggas samman med beloppet för resekostnadsersällning vid fördelningen på resp. sjukvårdshu­vudman. Av delta följer också all de administrativa koslnaderna därefter inle skall behandlas separat.

När det gäller tidpunkterna för utbetalning av ersättningsbeloppen har parlerna enats om att sjukreseersältningen av försäkringskassan skall utbe­talas till respektive sjukvårdshuvudman med halva beloppet vardera den 1 april och den 1 oktober det år ersättningen avser. Ersättningsbeloppet för initialkostnader skall däremot med hänsyn lill all dessa i huvudsak avser kostnader under år 1991 utbetalas av försäkringskassan till re­spektive huvudman med halva beloppet vardera den 1 januari och den 1 juli 1992.

Ersättningsbeloppen till sjukvårdshuvudmännen samt de i övrigt gällan­de grunderna för ersättning för år 1992 avses bli fastställda av regeringen under hösten 1991 och tas lämpligen in i förordningen (1984:908) om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudman från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Prop. 1990/91:135

3.3 Ändringar i regelsystemet för resekostnadsersättning

Mitt förslag: Ett bemyndigande i AFL för regeringen all beslämma grunder för ersättningar från sjukförsäkringen för resor i samband med läkarvård m. m. behålls. 1 övrigt slopas med några undantag den statliga regleringen av hur ersättningen skall beräknas i indivi­duella fall. Grunderna för beräkning av resekostnadsersällning skall i huvudsak beslämmas av resp. sjukvårdshuvudman.

Möjlighelen för arbetsgivare för sjömän all få gotlgörelse från försäkringskassa för kostnad för reseersättning som utgetts enligt sjömanslagen (1973:282) slopas.

I AFL införs en bestämmelse som klargör att ersättning för rese­kostnad skall utges vid besök för sjukvårdande behandling som sker inom ramen för de särskilda omsorgerna om psykiskt utvecklings­störda.

Skälen för mitt förslag: Del primära syflel med huvudmannaskapsför­ändringen är som framgår av vad jag nyss framhållit all få lill stånd en bättre samordning av de samhällssubventionerade transporterna av äldre, sjuka och handikappade. En förulsällning för all sjukvårdshuvudmännen skall kunna bedriva en sådan planering och samordning av sjukresorna som förutsätts enligt den träffade överenskommelsen är atl ersällningssy­slemet ger utrymme för ett lillräckligl hänsynslagande lill de varierande lokala förhållandena. Mol den bakgrunden är del enligt min bedömning nödvändigl all den statliga regleringen av hur ersättningen i individuella

fall skall beräknas slopas i siörsta möjliga ulslräckning. I slällel bör varje Prop. 1990/91: 135 sjukvårdshuvudman få möjlighet atl ulfärda lokalt anpassade föreskrifter om della med hänsyn till huvudmannens speciella möjligheler och förut­sättningar. Della kan gälla l.ex. val av färdmedel och tidpunkt för resan. Härigenom skapas nödvändiga förutsättningar för samåkning. Enligt min bedömning bör dessa regelförändringar kunna leda lill belydande admini­strativa förenklingar i förhållande lill nuvarande ordning.

Delta innebär all de detaljerade beslämmelserna om beräkningen av resekostnadsersättning som finns i förordningen (1987:82) om ersättning vid sjukresa kan avvecklas. Av nuvarande statliga reglering behöver i huvudsak endasl kvarstå bemyndigandet i 2 kap. 6 § AFL för regeringen att bestämma grunder för ersättningar från sjukförsäkringen för resor i samband med läkarvård och andra vårdinsatser som anges i lagrummet. 1 anslutning härlill bör klargöras alt regeringen i grunderna kan föreskriva ell maximum för den resekostnad som den försäkrade skall svara för samt elt lägsia belopp som skall tillämpas vid beräkningen av ersättning vid sjukresa med privatbil.

Vad jag nu föreslagit leder lill ändringar av olika bestämmelser i 2 kap. AFL. Vidare fordras anpassning av vissa bestämmelser om resekoslnads­ersältning i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekonlrollerande verksamhet m. m. Jag avser senare all föreslå regeringen de förordnings-bestämmelser som behövs vid ett genomförande av del nya systemet.

I anslutning lill alt ändring enligt del sagda görs i bl. a. 2 kap. 6 § AFL vill jag föreslå en komplettering av della lagrum så all ersältning för resekost­nad skall kunna utges vid besök för sjukgymnastik och annan sjukvårdan­de behandling även när sådan behandling utförs som ell led i särskilda omsorger (personligt stöd) enligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl. Reseersättning från sjukförsäkringen lorde hittills genomgående ha lämnats i fall då dessa sjukvårdande be­handlingar har ulförts genom landslingskoinmunernas försorg. Däremol har, enligt vad jag erfarit, ersättning nekats i fall då en primärkommun har övertagit ansvaret för särskilda omsorger av detta slag från landstingskom­munen och sålunda behandlingarna utförts av primärkommunalt anslälld personal. Mitt förslag innebär atl ersättning skall kunna utges för resekost­nader i samband med besök för de sjukvårdande behandlingarna även när de utförs i primärkommunal regi. Förslagel bör i denna del genomföras den Ijuli 1991.

Enligt 2 kap. 7 § AFL har en arbelsgivare för sjöman, om han enligt sjömanslagen (1973:282) haft all vid sjömans sjukdom vidkännas kostnad för bl.a. reseersättning, möjlighet all hos allmän försäkringskassa få gotl­görelse för kostnaden. Milt förslag atl slopa denna rätt grundas på att föreskriften i vad avser resekostnad inle längre synes ha någon ekonomisk eller praktisk belydelse.

Ersätlning för resekostnader utges också enligt vissa andra förfallningar,

bl.a. lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring och lagen (1989:225) om

ersältning lill smillbärare. Denna ersätlning lämnas emellertid inte från

sjukförsäkringen enligt AFL och berörs därför inte av den mellan staten

och sjukvårdshuvudmännen träffade överenskommelsen. Adminislratio-

16

nen avseende resekostnadsersätlningar som utges enligt sådana förfall-     Prop. 1990/91: 135 ningar kommer därför alt ligga kvar hos försäkringskassan och riksförsäk­ringsverket.

4 Ändrat huvudmannaskap för akuta luftburna sjuktransporter

Enligt den nu träffade överenskommelsen kommer fr.o.m. år 1992 sjuk­vårdshuvudmännens ansvar för akuta sjuktransporter atl även omfalta ambulansflygningar med helikopter eller flygplan.

Ansvaret för sådana transporter har hittills åvilat rikspolisstyrelsen. Riksdagen har i princip beslutat om all sjukvårdshuvudmännen redan fr.o.m. den 1 juli 1991 skall ha huvudansvaret för alla sjuktransporter oavsett transportmedel (prop. 1989/90:100, bil.7, SoU17. rskr. 172).

Med anledning av all sjukvårdshuvudmännen förväntas överta huvud­mannaskapet för sjukreseadministrationen fr. o. m. den 1 januari 1992 har parterna ansett all del är lämpligt all ansvaret för de luftburna akula sjuktransporterna förs över till sjukvårdshuvudmännen samlidigt. Rikspo­lisstyrelsens ansvar för dessa transporter skulle därmed komma all upphö­ra fr.o.m. år 1992.

1 den försvarspolitiska proposition som regeringen nyligen förelagt riks­dagen (prop. 1990/91:102) har lämnats etl förslag om en ändring i 6§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) så all lagen ger uttryck för att sjuk­vårdshuvudmännen fr.o.m. år 1992 får ell samlat ansvar för de akula sjuktransporterna.

Huvudmännen skall för del nya åtagandel alt svara för akula ambulans­flygningar med helikopter eller flygplan erhålla ersätlning med 16 milj. kr. avseende år 1992. Beloppet skall fördelas mellan sjukvårdshuvudmännen i förhållande lill hur medlen tidigare har utnyttjats. Fördelningen framgår av bilaga 2 lill överenskommelsen. Beloppen skall i enlighel med överens­kommelsen läggas samman med övriga ersättningsbelopp vid den slutliga fördelningen av sjukreseersältningen på resp. sjukvårdshuvudman för år 1992.

5 Upprättade lagförslag

1 enlighet med vad jag har anfört har inom socialdepartementet upprättats förslag till

1.

lag om resekostnadsersällning vid sjukresor,

2.

lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3.

lag om ändring i lagen (1990:1 466) om ändring i lagen (1962; 381) om allmän försäkring,

4.

lag om ändring i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekon­lrollerande verksamhel m. m.

17

6 Specialmotivering

Prop. 1990/91:135

Förslaget till lag om resekostnadsersättning vid sjukresor

l§

Genom paragrafen åläggs landstingskommunerna och de land.slingsfria kommunerna att utge ersältning såviu gäller personer som är sjukförsäkra-de enligt AFL för kostnader för sjukresor i den utsträckning som följer av 2 kap. 6 § AFL.

Det gäller således resekostnader i samband med skiten vård på sjukhus på grund av sjukdom eller förlossning saml läkarvård och annan sjukvår­dande behandling på grund av sjukdom i oflentlig öppen vård eller i privat vård som meddelas av försäkringsansluten läkare eller sjukgymnast. Vida­re gäller det resekostnader i samband med atl hjälpmedel tillhandahålls handikappad, landvård genom del allmännas försorg eller av försäkrings-ansluten tandläkare, besök i bidragsberälligad förelagshälsovård eller slu-derandehälsovård saml konvalescentvård i av riksförsäkringsverket för­tecknade konvalescenlhem.

Enligt punkt 2 i första stycket skall ersältning utges av sjukvårdshuvud­männen även i samband med rådgivning i födelsekonlrollerande syfte eller om abort eller sterilisering. Delta gäller enligt andra slyckel även om rådgivningen bedrivs av organisation enligt tillstånd av socialstyrelsen. Punkt 3 i första stycket anger att ersättningsskyldigheten också omfattar resor till och från sjukhus eller läkare för undersökning enligt förordningen 1975:1 157. Förordningen avser kostnader för utredning i ärenden hos försäkringskassa rörande sjukpenning, rehabilileringsålgärder, förtidspen­sion, handikappersättning, vårdbidrag eller särskild efterlevandepension.

2§

Sjukvårdshuvudmännen skall i princip vara fria au bestämma hur rese­kostnadsersättning skall beräknas. Som framhållits i den allmänna motive­ringen (avsnilt 3.3) skall dock regeringen genom förordning kunna före­skriva begränsningar i fråga om den kostnad som den försäkrade skall svara för saml belräflande del lägsta ersättningsbelopp som skall beräknas vid resa med privatbil.

Någon särskild regel om överklagande har inte tagils in i lagen. De beslut som sjukvårdshuvudmännen fattar i fråga om resekostnadsersällning skall således inle kunna överklagas enligt socialförsäkringens bestämmelser för besvärsprövning.

3§

1 paragrafen anges vilken sjukvårdshuvudman som skall pröva uppkomna

frågorom resekoslnadsersältning och belala ut ersältning.

4§

Genom beslämmelsen i paragrafen fastläggs all resp. sjukvårdshuvudman skall svara för sädan kostnad för sjukresa som skall ersättas lill följd av en konvention om social trygghet som Sverige har ingått med annal land. En uttrycklig beslämmelse om reseersättning finns i den nordiska konventio­nen om social trygghet, vars artikel 14 föreskriver alt vid hemresa till bosällningslandet vislelselandet skall svara för den merkostnad som upp­kommer genom aU någon lill följd av sitt sjukdomstillstånd måste använ­da dyrare färdsäu än han annars skulle ha använl.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

Prop. 1990/91

försäkring och förslaget till lag om ändring i lagen

(1990:1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

2 kap.

1§

Paragrafens första stycke har komplellerals med en hänvisning till den föreslagna lagen om resekostnadsersällning vid sjukresor. Vidare har i andra styckel gjons en jämkning och etl tillägg för att ange atl regeringen kan beslämma del högsta belopp som den försäkrade skall svara för och det lägsia ersättningsbelopp som skall beräknas vid resa ined privatbil.

6§

Första slyckel har jämkats med hänsyn lill alt den statliga regleringen av resekostnadsersällning vid sjukresor i huvudsak inle skall avse vilka er­sättningsbelopp som skall lämnas i individuella ärenden.

Vidare har i första stycket tillfogats en bestämmelse som klargör att ersättning kan utges från sjukförsäkringen för resor i samband med sjuk­gymnastik eller annan sjukvårdande behandling även om behandlingen utförs som ell led i särskilda omsorger som en landslingskommun eller landslingsfri kommun eller efter överlåtelse av uppgiften en annan kommun svarar för enligt lagen (1985:568) om-särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl. I denna del föreslås alt ikraftträdande sker den Ijuli 1991.

Tredje stycket har fåll ulgå eftersom sådana överenskommelser som där avses inle längre blir akluella efler en övergäng till landstingskommunal administration av sjukreseersältningen.

Paragrafen har nyligen ändrats genom lagen 1990:1 466, som träder i krafl den 1 januari 1992. De nu akluella ändringarna får därför ske genom ändring i sistnämnda lag.

7§

I paragrafen har hänvisningen lill 6 § slopats som följd av förslagel (avsnilt 3.3) alt gotlgörelse för resekostnader inle längre skall utges från försäk­ringskassan till arbetsgivare för sjömän.

10 

§

Beslämmelserna i paragrafens andra stycke om vilken försäkringskassa som är behörig alt pröva frågor om sjukvårdsersätlning har ändrats som följd av all försäkringskassorna inle längre skall utge ersättning lill de försäkrade för resekostnader enligt AFL.

Av samma skäl som nämnls under 6 § får den aktuella ändringen ske genom ändring i lagen 1990:1 466.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekonlrollerande verksamhet m. rn,

3§

Paragrafen, som reglerar rällen till resekoslnadsersältning i samband med rådgivning enligt lagen, föreslås upphävd.

4§

Komplettering har gjorts med en hänvisning lill den föreslagna lagen om

resekoslnadsersältning vid sjukresor. Samtidigt har angetts för vilka andra     Prop. 1990/91:135 ersättningar enligt lagen som försäkringskassan skall svara.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu anförl hemsläller jag all regeringen föreslår riksdagen alt anta förslagen till

1.

lag om resekoslnadsersältning vid sjukresor,

2.

lag om ändring i lagen (1962; 381) om allmän försäkring,

3. lag om  ändring i  lagen  (1990:1466)  om  ändring i  lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

4.       lag om ändring i lagen (1974:525) om ersättning för viss födel­

sekonlrollerande verksamhel m. m.

Vidare hemsläller jag alt regeringen bereder riksdagen lillfälle alt la del av vad jag anförl om ersällningarna från sjukförsäkringen lill sjukvårds­huvudmännen för överlagandel av huvudmannaskapet för sjukreseadmi­nistrationen och av ansvaret för luftburna akula sjuktransporter.

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposilion förelägga riksdagen vad föredraganden har anförl för de ålgärder och del ändamål som föredraganden har hemställt om.

20

överenskommelse om överflyttning av

Prop. 1990/91:135

huvudmannaskapet för sjukreseadministrationen

' 

samt luftburna akuta sjuktransporter till sjukvårdshuvudmännen fr. o. m. år 1992

Efter överläggningar mellan företrädare för staten och sjukvårdshuvud­männen har överenskommelse iräffals om villkor och föruisäiiningar för en överflyttning av huvudmannaskapet för sjukresorna, ekonomiskt och administrativt, från försäkringskassorna lill sjukvårdshuvudmännen fr.o.m. år 1992.

överenskommelsen gäller under förutsättning av riksdagens godkännan­de av erforderliga ändringar i bl.a. lagen (1962:381) om allmän försäkring.

1 Nuvarande ersättningssystem för sjukrese­ersättning

De grundläggande bestämmelserna om den försäkrades räll till ersättning för resekostnader i samband med vård m.m. finns i 2 kap. 6§ lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). De närmare beslämmelserna för beräkning av ersättningens storlek m.m. finns i förordningen (1987:82, senast ändrad 1990:539) om ersättning vid sjukresa. Denna förordning trädde i krafl den 1 maj 1987 då sjukreseförordningen (1975:964) upphör­de all gälla.

Regelsystemet för sjukreseersällning är utformat enligt den s.k. ålerbä­ringsprincipen, vilkel innebär att den försäkrades anspråk på ersättning bedöms av försäkringskassan först efter det att sjukresan företagits.

Sammanfatlningsvis gäller alt den försäkrade alllid betalar en fasl av­gift (karensbelopp) för varje enkel resa. För resa med allmänna kom­munikationsmedel är karensbeloppel 15 kronor, för resa med egen bil 20 kronor och för resa med taxi 30 kronor. Vid samåkning i taxi eller med egen bil ulgör karensbeloppel 15 kronor per vårdtagare.

Ersättningen till den försäkrade beräknas, med vissa begränsningar för resa med taxi eller flyg, efler det faktiska färdsätt som använls. Vid resa med taxi eller flyg lämnas ersätlning endasl om annal billigare färdsätt inle kunnat användas på grund av den försäkrades tillstånd, resans längd eller andra omständigheter. Kan ersätlning därvid inle beräknas för sådan resa medger dock reglerna atl ersättning ändå lämnas enligt vad som är skäligt. För sjukresa med privatbil beräknas ersättningen lill I krona per kilome­ter.

Förordningen innehåller dessutom särskilda ersällningsbeslämmelser för övernattning, följeslagare och resa med anledning av besök hos sjukt barn under 16 år som vårdas på sjukhus. Riksförsäkringsverket har utfär­dat rekommendationer i form av allmänna råd (1987:11) om lillämpning­en av nämnda förordning.

2 Grunder för ändrat huvudmannaskap

Sjukförsäkringens ulgifler för sjukresor har ökat betydligt under del senas­te decenniet. Orsakerna härtill är flera. En är den förändrade vårdstruktu­ren, vilken bl.a. medfört en ökning i anlalel resor lill öppenvårdsmollag-

ningar i stället försluten vård. En annan viktig orsak är att försäkringskas-     Prop. 1990/91:135 sorna har begränsade möjligheter all inom ramen för gällande ersättnings-     Bilaga 1 regler och rådande ansvarsfördelning mellan olika huvudmän bedriva en sädan planering och samordning av sjukresorna som skulle vara nödvän­dig för all molverka de ökade färdkostnaderna.

En överflyttning av huvudmannaskapet för sjukreseadministrationen från kassorna till sjukvårdshuvudmännen möjliggör införandet av ett er­sättningssystem tor sjukresor som bättre bör kunna anpassas till de skiftan­de förutsättningarna vad gäller t. ex. geografiska förhållanden, Iransporlsy-slem och sjukvårdens organisation.

Till della kominer alt sjukvårdshuvudmännen har bällre adminislraliva förutsättningar all samordna patienternas besökslider med olika lämpliga transportmedel. Vidare har huvudmännen en decentraliserad avgiftsadmi-nistralion som kan byggas ul lill all omfatta även denna nya funktion.

3 Det nya regelsystemet

Mot denna bakgrund är parterna överens om att sjukvårdshuvudmännen fr. o. m. år 1992 bör överta såväl del ekonomiska som det adminislraliva ansvaret för sjukresorna. Parterna är också ense om atl de allmänna grunderna för sjukreseersällning enligt 2 kap. 6 § AFL i princip skall bibehållas samt all sjukvårdshuvudmännens skyldighet atl utge sådan ersättning lill försäkrade bör regleras i en särskild lag om sjukreseersäll­ning. I denna nya lag bör vidare anges all beräkningarna om ersättning lill de försäkrade skall ske enligt grunder som huvudmännen bestämmer. 1 den mån angivna föruisäiiningar ändras, l.ex. genom införande av hög-koslnadsskydd skall överläggningar om konsekvenserna härav tas upp.

4 Den ekonomiska regleringen

Parterna är överens om all senast den 1 oktober 1991 träffa en särskild överenskommelse om storleken av den slutgiltiga sjukreseersältningen tor år 1992, varvid konsekvenserna av taxinäringens avreglering den 1 juli 1990 skall beaktas. Ersäliningen för år 1992 skall därvid grundas på del faktiska ulfallel av försäkringens ulgifler för sjukreseersällning avseende budgetåret 1990/91 och därefter beloppsmässigl anpassas lill den förvänla­de utvecklingen på områdel för år 1992.

Sjukreseersältningen för år 1992 skall i huvudsak fördelas mellan hu­vudmännen på samma sätt som försäkringskassornas faktiska utbetalning­ar fördelar sig mellan försäkringskasseområdena för budgetåret 1990/91.

Denna särskilda överenskommelse om sjukreseersältningens storlek bör av regeringen under hösten 1991 redovisas för riksdagen.

Vidare är parlerna ense om alt de administrativa merkostnader som

uppkommer för sjukvårdshuvudmännen lill följd av del nya åtagandet

skall ersättas av försäkringen. Till dessa koslnader räknas under år 1992

även initialkostnader i samband med genomförandet, t.ex. kostnaderna

22

för organisation- och systemuppbyggnad samt olika utbildnings- och infor-     Prop. 1990/91:135

matiönsirisätser riktade lill personal och allmänhet.

Bilaga 1

Parterna har enats om atl ersättningsbeloppet för sjukvårdshuvudmän­nens administrativa merkostnader skall vara 80 milj. kr. för år 1992. Vidare skäll 20 milj. kr lämnas som ersätlning för initialkostnaderna, vilken skäll Utges som etl engångsbelopp. Parterna är också ense om all ersättningsbeloppet avseende administration skall fördelas mellan sjuk-värdshiiviidriiännen med utgångspunkt från förväntat antal ersättnings­ärenden och därefter läggas samman med sjukreseersältningen vid fördel­ningen av det sammanlagda ersättningsbeloppet på respeklive sjukvårds­huvudman. Engångsbeloppet på 20 milj. kr för initialkostnader fördelas mellan sjukvårdshuvudmännen i enlighet med vad som framgår av bilaga 1.

Ersättningen från sjukförsäkringen för liden efter år 1992 fastställs vid förhandlingar mellan företrädare för staten och Landstingsförbundet se­nast den I oktober året innan det år ersättningen avser.

5 Luftburna akuta sjuktransporter

Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall sjukvårdshuvudmännen svara för all det finns en ändamålsenlig organisation för all lill och från sjukhus eller läkare transportera personer, vilkas tillstånd kräver atl Irans­porten utförs med fordon som är särskill inrällade för ändamålet. Ansva­ret har hittills inte ansetts omfatta akula luftburna sjuktransporter.

Enligt riksdagsbeslut (prop. 1989/90:100, bil.7, SoU17. rskr. 172) är avsikten att sjukvårdshuvudmännen fr.o.m. den 1 juli 1991 skall ha etl fullständigt huvudansvar för sjuktransporter enligt hälso- och sjukvårds­lagen. Rikspolisstyrelsens ansvar för luftburna akuta sjuktransporter skulle därmed upphöra.

Parterna är överens om all sjukvårdshuvudmännens ansvar för akuta sjuktransporter bör gälla fr. o. m. år 1992 och att huvudmännen för della nya åtagande att svara för akuta ambulansflygningar med helikopter eller flygplan skall erhålla ersättning med 16 milj. kr. avseende det året. Belop­pet fördelas mellan sjukvårdshuvudmännen i forhållande till hur medlen tidigare utnyttjats. Denna fördelning framgår av bilaga 2. Beloppen skall läggas samman med övriga ovannämnda ersättningsbelopp vid den slutli­ga fördelningen av det sammanlagda ersättningsbeloppet på respeklive sjukvårdshuvudman förär 1992. För liden därefter gäller vad som angetts under avsnitt 4 sisla stycket.

6 Utbetalningsregler m.m.

Ersättningen utbetalas av försäkringskassan till respeklive sjukvårdshu­

vudman ulan särskild rekvisition med halva beloppet den I april respekli­

ve den 1 oktober det kalenderår beloppet avser. Engångsbeloppet för

initialkostnader utbetalas med halva beloppet den I januari respektive den

Ijuli 1992.

23

Parlerna är ense om all vid en senare tidpunkt pröva möjligheterna all     Prop. 1990/91: 135 samordna ersättningsbeloppet för sjukreseersättning och luftburna akula     Bilaga I sjuktransporter med den allmänna sjukvårdsersätlningen.

Under tiden fram till överlagandel skall försäkringskassorna och rikspo­lisstyrelsen, på begäran av respeklive sjukvårdshuvudman, lämna de upp­gifter i fräga om volymer, reseslruktur m. m. som erfordras för huvudman­nens planering samt i övrigt biträda huvudmannen så all reformens ge­nomförande underlättas.

Denna överenskommelse gäller under förutsättning att den godkänns av regeringen och Landstingsförbundets slyrelse saml all riksdagen beslular om de lagändringar som är nödvändiga för genomförandet av överens­kommelsen. Lagförslag och de författningsförändringar som i övrigt be­hövs för genomförandet av överenskominelsen kominer alt utarbetas av socialdeparlemenlel.

För staten

För Landstingsförbundet

,4nna Hedborg

Gunnar Hofring

24

Bilagal:!     Prop. 1990/91: 135 Bilaga 1

Fördelning av ersättning avseende initialkostnader för sjukreseadministrationen för år 1992

Sjukvårdshuvudman

Ersättningsbelopp

(1000-tal kr.)

AB

2 750

C

670

D

660

E ;

880

F

740

G

540

H

6.30

K

500

L

710

M

1090

N

650

0

740 P

930 R

680 S

700 T

680 U

660 W

710 

X

710 Y

670 Z

480 AC

650 BD

670

1

350 MM

620 OG

930

20000

25

Fördelning av ersättning för akuta luftburna ambulanstransporter för år 1992

Sjukvårdshuvudman

Ersättningsbelopp

(1000-tal kr.)

AB

1 800

E

100

H

100

0                                                     200

S

300

V*

300

X

100

Y

100

Z

2 900

AC

800

BD

6400

1                                                   2400

OG

500

16000

Bilaga 1:2     Prop. 1990/91:135 Bilaga 1

26

Försäkringskassornas utgifter för

pp- 

 990/91:135

resekostnadsersättning vid sjukresa under år 1990       ''

Försäkringskassa

Milj. kr.

AB

147,3

C

26,8

D

23,1

E

31,3

F

34,4

G

27,0

H

41,3

K

18,2

L

29,5

M

36,0

N

22,1

0

30,0 P

49,1 R

29,2 S

44,3 T 28.8 U

21.5 W

39.1 

X

35.5 Y

37,1 Z

33.8 AC

57,1 BD

61,5

1

12,1 MM

8,1 OG

31,2

955,4

27

Innehållsförteckning

Prop. 1990/91:135

Propositionens huvudsakliga innehåll ....................... 

.... 

1

Proposilionens lagförslag........................................ 

2

1

Förslag lill Lag om resekostnadsersällning vid sjukresor     

2

2

Förslag lill Lag om ändring i lagen (1962; 381) om allmän försäk­ring            

3

3

Förslag lill Lag om ändring i lagen (1990; 1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring......................................................... 

.... 

5

4

Förslag till Lag om ändring i lagen (1974:525) om ersättning för

viss födelsekonlrollerande verksamhet m.m   .......... 

.... 

7

Socialdepartementet............................................. 

.... 

8

Proposilion om ändrat huvudmannaskap för sjukreseadministra­

tionen m.m......................................................... 

.... 

8

1

Inledning............................................... ,......... 

.... 

8

2

Gällande syslem för sjukreseersällning.................... 

.. 

10

2.1

Förmånssystemet.......................................... 

.. 

10

2.2

Försäkringens ulgifler för sjukresor ................... 

.. 

11

2.3

Försäkringskasseadministrationen .................... 

.. 

12

3 Ändrat huvudmannaskap för sjukreseadministrationen..... 

12

3.1

Allmänt om ändrat huvudmannaskap ................ 

.. 

12

3.2

Den ekonomiska regleringen ............................ 

.. 

14

3.3

Ändringar i regelsystemet för resekoslnadsersältning   

15

4

Andråt huvudmannaskap för akula luftburna sjuktransporter  ....

17

5

Upprättade lagförslag......................................... 

.. 

17

6

Specialmotivering.............................................. 

.. 

18

Förslagel lill lag om resekostnadsersällning vid sjukresor      

18

Förslagel lill lag om ändring i lagen (1962; 381) om allmän försäkring och förslagel lill lag om ändring i lagen (1990:1466) om ändring i

lagen (1962: 381) om allmän försäkring..................... 

19

Förslagel lill lagom ändring i lagen (1974:525) om ersältning för viss

födelsekonlrollerande verksamhet m.m...................... 

.. 

19

7

Hemställan....................................................... 

.. 

20

8

Beslul   ........................................................... 

.. 

20

Bilaga I         ..................................................... 

21

Bilaga 2         ..................................................... 

.. 

27

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1991                                                                                                                      28