Regeringens proposition 1992/93:50

om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

Prop. 1992/93:50

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 20 oktober 1992 för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenas hemställan.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Anne[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Regeringen och Socialdemokratiska arbetarepartiet träffade i september 1992 överenskommelse om ett antal ekonomisk-politiska åtgärder i syfte att stabilisera den svenska ekonomin. Det stmktureUa underskottet i statsbudgeten skall minskas kraftigt. Inkomstsidan skall förstärkas, bl.a. för att möjliggöra ökade arbetsmarknadspolitiska satsningar. Kostnads­läget i näringslivet skall förbättras.

Som en följd av överenskommelsen lämnas i propositionen förslag på en rad områden.

För socialförsäkringama redovisas riktlinjer för ett antal förändringar. Ersättningsnivån i sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa sänks, en karens­dag införs.

Pensionsåldera höjs successivt till 66 år. Pensionsnivån sänks för flertalet pensionsersättningar. De sämst ställda pensionäreraa kommer att ges visst extra stöd.

Andra områden som berörs är utgifter för barabidrag, räntebidrag till bostäder, försvar, jordbmk, bistånd och flyktingmottagande. Den lag­stadgade semestern minskas med två dagar.

I syfte att förbättra kostnadsläget i näringslivet sänks arbets­givaravgifteraa med 4,3 procentenheter fr.o.m. den 1 januari 1993. Inkomstförstärkningar för staten uppnås genom att den generella mer-

1 Riksdagen 1991192. I samt. Nr 50

värdesskatten  bibehålls  på  nuvarande  nivå  samt  att den  reducerade    Prop. 1992/93:50 mervärdesskatten höjs från 18 till 21 %. Gmndavdraget inom inkomst­beskattningen sänks med 2 400 kronor.

Andra inkomstförstärkningar uppnås genom höjningar av bl.a. bensin­skatten. Beslutade sänkningar av kapital- och förmögenhetsskatt förskjuts i tiden. Reallöneskyddet i inkomstskatteskalan tillämpas inte för 1993 och 1994 års inkomster.

Omfattande förslag om arbetsmarknadspolitiska åtgärder redovisas. Ca 10 miljarder kronor används för olika åtgärder i syfte att bekämpa arbets­löshet.

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992

Prop. 1992/93:50

Närvarande: statsministera[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén, Höralund, af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och Höralund

Proposition om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anför.

1   Inledning

Regeringen och Socialdemokratiska arbetarepartiet träffade den 20 och 30 september överenskommelse om ett stort antal ekonomisk-politiska åtgärder som måste vidtas för att stabilisera den svenska ekonomin.

De förslag till stabiliserande åtgärder som överenskommelsen innebär skall nu redovisas. Förslagen berör flera olika områden. Först avser jag att redogöra för bakgmnden till att överenskommelsen träffats, vad denna sammanfattningsvis innebär och vilka ekonoiniska resultat som kommer att uppnås när de olika åtgärdema har genomförts.

2  Bakgrund

När regeringen tillträdde för drygt ett år sedan befann sig svensk ekonomi i allvarlig kris. Devalveringen år 1982 innebar en temporär förbättring av konkurrenskraften i svensk industri, men de stmktur­förändringar som borde ha skett därefter genomfördes inte.

Devalveringarna under 1970- och 1980-talen tillsammans med den interaationella uppgången dolde gmndläggande stmkturproblem.

Regeringen konstaterade hösten 1991 (prop. 1991/92:38) att de inhemska problemen var betydande och krävde en resolut kursomläggning i den ekonomiska politiken. Därtill kom en svag inter­nationell konjunktumtveckling, även om det då fanns goda fömt­sättningar att Sverige skulle få en viss draghjälp under år 1992.

Någon vändpunkt för svensk del var emellertid inte i sikte. Både tillväxten i ekonomin som helhet och industriproduktionen bedömdes också under år 1992 utvecklas sämre än i OECD-området i övrigt. Arbetslösheten väntades öka, liksom antalet varsel och konkurser. Såväl näringslivets investeringar som lönsamheten fömtsågs falla.

Under hösten 1991 stod det klart att de offentliga finansema för- Prop. 1992/93:50 sämrades snabbt sedan ett år tillbaka. En faktor som bidrog härtill var den kraftiga ökningen av de offentliga transfereringama i slutet av 1980-talet. Dämtöver medförde konjunkturaedgången och ett antal andra faktorer såsom nedväxlingen i inflationstakt att skatteinkomsteraa minskade snabbt.

Till detta kom de ökade problemen på kreditmarknaden. Sedan mellan­krigstidens finansiella kris har en betydande stabilitet rått på svensk kreditmarknad. Under senare år har dock flera kreditinstitut dragit på sig stora och växande kreditförluster på gmnd av den ekonomiska stagna­tionen, fellande fastighetspriser och en alltför expansiv kreditgivning.

Samtidigt var och är det nödvändigt att fullfölja den desinflations­process som hade inletts något år tidigare. Detta är i själva verket ett nödvändigt villkor för att bryta stagnationen.

Mot den bakgmnden formulerade regeringen en ekonomisk-politisk strategi, vars främsta syfte är att förbättra utvecklingskraften i svensk ekonomi. Detta skulle ske genom

bättre fömtsättningar för varaktig ekonomisk tillväxt i hela Sverige genom strategiska skattesänkningar, infrastmkturinvesteringar, satsning på forskning och utbildning och andra åtgärder som främjar investeringar och sysselsättning

sanering av de offentliga finansema för att säkra en låg inflation och låg ränta

  skärpt konkurrens och förändringstryck i den svenska ekonomin.

Utgångspunkten för regeringens ekonomiska politik är en fest växel­

kurspolitik. Den hade redan tidigare belästs när kronan knöts till ecun i

maj 1991.

Politiken kräver såväl statsfinansiell disciplin och motsvarande åter­hållsamhet i kommunema som utbudsstimulerande åtgärder för den konkurrensutsatta sektom.

Regeringen föreslog således och riksdagen fettade beslut om kraftiga besparingar 35 miljarder kronor i statens utgifter. Det kommunala skattestoppet förlängdes. Samtidigt avvecklades eller sänktes tillväxt-hänunande skatter motsvarande 9 miljarder kronor. Ett omfattande privatiseringsprogram antogs, löntagarfonderna avskaffades och viktiga avregleringar genomfördes eller förbereddes.

En omfettande översyn av transfereringssystemen inleddes i syfte att minska de offentliga utgifteraa och stärka drivkrafteraa för arbete och sparande.

Även om situationen på kort sikt såg mörk ut utgjorde möjligheten till en interaationell uppgång en ljuspunkt. Den skulle underlätta kampen mot arbetslösheten och hålla tillbaka en försämring av de oftläntliga finanseraa.

Till de ljusa inslagen i vår omvärld hör etableringen av EG:s inre marknad och EES. En liknande integrationsprocess pågår i Nordamerika och stora vinster finns alltjämt att hämta i de senaste decennieraas teknologiska   utveckling.    På    lång   sikt   innebär   också   Öst-   och

Centraleuropas    omställning    från    socialistisk   planhushållning    till    Prop. 1992/93:50 marknadsekonomi en betydande tillväxtpotential.

Till Ijuspunkteraa här hemma hörde redan då den sjunkande infla­tionen, den snabbt stigande produktiviteten och en positiv utveckling av handelsbalansen.

I detta perspektiv fanns det anledning att se den andra halvan av 1990-talet an med stor tillförsikt. Klarade vi väl av den nödvändiga förayelsen och omvandlingen hade Sverige goda utsikter att få uppleva ett sekel­skifte präglat av hög ekonomisk tillväxt och ett ånyo växande välstånd.

Men trots de goda fömtsättningaraa i ett medel- och långsiktigt perspektiv var och är den svenska ekonomin synnerligen känslig för såväl yttre som inre stömingar.

Under sensommaren och hösten 1992 har de svenska strakturproblemen blivit uppenbara för allt fler.

Statsfinansema har, främst på gmnd av fellande inkomster, försämrats och budgetunderskottet ökat. Arbetslösheten har fortsatt att växa. Finans­krisen har fördjupats och börjar nu sätta spår i den reala ekonomin.

Denna försämring av den omedelbara konjunkturbilden tillsammans med interaationella fektorer medförde att den ekonomiska politikens inriktning och stramhet ifrågasattes. Detta resulterade i ökad oro på penning- och valutamarknadema.

Den akuta krisen i svensk ekonomi har således både interaationella och inhemska orsaker.

Den interaationella konjunkturen har blivit svagare än väntot. Konjunk­tumppgången i USA dröjer. Trots successiva räntesänkningar låter åter­hämtningen där vänta på sig. En betydande spännvidd i räntenivå har uppkommit mellan USA och Västeuropa. Detfe har sänkt dollarkursen och kraftigt försämrat de europeiska förefegens konkurrenskraft.

I Europa har utvecklingen i hög grad bestämts av återverkningama av den tyska återföreningen. Kostnaderaa för denna ledde under åren 1990 och 1991 till en mycket expansiv finanspolitik, vilket bidragit till en för tyska förhållanden hög inflationstekt. Denna har mötts med penning-politisk åtstramning genom höga räntor. Räntoraa i andra europeiska länder har dragits upp som följd härav. Den höga räntenivån i Europa dämpar aktiviteten i företegen och håller tillbaka hushållens konsumtions­möjligheter.

Under sommaren har osäkerhet uppstått om den fortsatte integrationen i Europa. Tveksamhet om möjligheteraa att fiiUfölja Maastrichtöverens­kommelsen har uppkommit efter den danska folkomröstningen och kommit till uttryck också i flera andra länder. Till denna osäkerhet har lagts problemen inom det europeiska valutesamarbetet (EMS). Såväl möjlighetema att förverkliga den ekonomiska och monetära unionen (EMU) i den tekt som fömtsätts i Maastrichtöverenskommelsen som sannolikheten för svaga ekonomier att uppfylla kvalifikationskraven för valuteunionen har satts i fråga.

Förväntningar om förändringar i kursrelationeraa inom det europeiska valutesamarbetet uppstod under sommaren. Storbritannien och Itelien lämnade i mitten av september valutakursmekanismen (ERM). Till den

allmänt höga räntenivån har därmed kommit ökade räntedifferenser    Prop. 1992/93:50 mellan främst D-marken och ett antel andra valutor.

Den utlösande fektora bakom flera av de senaste årens kriser på de svenska perming- och valutemarknaderaa har varit händelser i vår omvärld. Det gäller såväl valuteflödena och åtföljande räntehöjningar i november/december 1991, som höstens akute kris. I båda fellen var utvecklingen i Finland betydelsefull. I höst förstärktes impulseraa från Finlands beslut den 8 september att lärtma sin ensidiga anknytning till ecun och late valutakursen flyte av turbulensen inom det europeiska växelkurssamarbetet.

Det förhållandet att kriserna i Sverige sammanfellit med eller utlösts av oro i vår omvärld kan dock inte tes till intäkt för att orsakema står att finna i intemationella förhållanden. Höstens kris är bara en i raden av orosperioder på de svenska penning- och valutemarknaderaa. Förkla­ringen till att kronan varit så sårbar och påverkats kraftigare än jämför­bara länders valutor måste sökas i inhemska förhållanden. Följaktligen är det här som åtgärderaa måste sättes in.

Riksbanken, regeringen och den socialdemokratiska oppositionen har agerat kraftfullt för att försvara kronan. Den senaste tidens utveckling visar att en fest växelkurspolitik måste ha stöd av en stram finanspolitik. På så sätt kan drastiska räntehöjningar undvikas.

Såväl finanspolitiken som penningpolitiken niåste understödjas av en stmkturell förändring av ekonomin. Raden av häftigt uppflammande akute kriser är nämligen ytterst symptom på djupgående stmktureUa obalanser i den svenska ekonomin.

Den akute krisen drevs fram av en överhettning under senare delen av 1980-telet både på arbets- och festighetsmarknadema. Flera allvarliga ekonomisk-politiska missgrepp gjorde att stetsmaktema teppade kon­trollen över den ekonomiska utvecklingen. Marginalskattema sänktes för sent, avregleringen av kreditväsendet kom till medan skatteregleraa i kombination med hög inflation alltjämt uppmuntrade lånande i stället för sparande, transfereringssystemen kännetecknades av skenande utgifts­ökningar och på vissa marknader rådde bristande konkurrens.

Under flera decennier har konkurrenskraften försvagats till följd av en inflation som har överstigit omvärldens. Denna försvagning har mötts med devalveringar och offentlig expansion, vilket ytterligare drivit på prisstegringstakten och långsiktigt ökat inflationsgapet gentemot om­världen. Dessutom har en nödvändig strakturomvandling förhindrats.

Dessa vägar är nu stängda. Nu måste en anpassning ske så att infla­tionen varaktigt överensstämmer med den i våra viktigaste konkurrent­länder. För att väma sysselsättning och välfärd krävs att inflations­bekämpningen överordnas andra ekonomisk-politiska ambitioner och krav.

Det strakturella budgetunderskottet, dvs. den del av underskottet som inte är konjunkturberoende, måste på sikt elimineras. Det kräver en väl avvägd kombination av åtgärder. Huvudinslagen i de åtgärder som nu föreslås är minskade offentliga utgifter och en skattepolitik som inriktes på att förstärka den konkurrensutsatte sektora. När konkurrenskraften

förbättras  genom  skatteväxling   från  produktion  till  konsumtion  ges    Prop. 1992/93:50 industrin ökad möjlighet att bättre hävda sig på de interaationella mark­nadema.

Försvaret för den faste växelkursen är ett omistligt inslag i Sveriges ekonomiska politik. Det lägger en fast gmnd för ökade investeringar, sysselsättning och välfärd. Sverige har under denna höst tegit ett viktigt steg på vägen mot att bli ett hårdvalutaland.

För att denna politik skall kunna fuUföljas också på längre sikt måste vissa ftindamentela fömtsättningar vara lika goda eller bättre än i andra länder. Inte bara inflationen måste vara i paritet med omvärlden utan också lönsamheten i näringslivet.

Det omedelbara kravet är en löne- och produktivitetsutveckling som gör att svensk industri kan återta marknadsandelar. För en god stendard-och reallöneutveckling på medellång och lång sikt krävs att produkti­vitetsutvecklingen i hela ekonomin är jämförbar med andra länders.

För att sanera de offentliga finansema krävs ingrepp i ett antel olika utgiftssystem. Det är i förste hand inkomstöverföringar som måste skäras ner. Dessa har vuxit snabbt under 1980-telet. Deras snabba tillväxt tränger ut investeringar och sänker reallönema. Fömtom de direkte kost­naderaa för denna utgiftsökning tillkommer i flera transfereringssystem en svag koppling mellan avgifter och förmåner. Motiven för arbete är svaga. Denna utveckling måste brytes. Utgiftssystemen måste förändras så att de tydligare än hittills gynnar arbete och sparande.

Uten snabba och handfeste åtgärder skulle stetens räntekostnader stiga på ett oacceptebelt sätt. Höga räntekostnader tränger ut andra utgifter ur budgeten. Att reducera de offentliga utgifteraa innebär att underskottet minskar, och därmed dämpas också upplåningsbehovet och ränteutgift­ema. Finanspolitiska åtgärder ökar förtroendet för den svenska ekono­miska politiken och gör det möjligt att krympa vår räntemarginal mot utlandet. Även på dette sätt leder finanspolitiska åtgärder till att stetens räntekostnader minskar.

Under de senaste åren har en rad steg tegits i den ekonomiska politiken som bidrar till att förbättra fömtsättningama för en god ekonomisk utveckling på 1990-telet. De sänkte skattesatsema för både inkomsttegare och företeg, energipolitiken, ecu-anknytningen, EES-avtelet samt ansökan om medlemskap i EG är exempel på dette. I dessa avgörande frågor har enighet rått mellan de fem störste riksdagspartiema. Denna politik som också åtnjuter brett stöd från arbetsmarknadens parter utvecklas nu vidare.

Den svenska ekonomin är i gmnden sterk. Inflationstekten och kost-nadsökningaraa har dämpats kraftigt. Konkurrenskraften har förbättrats och produktiviteten ökar. Utrikeshandeln med varor och tjänster visar överskott. Det firms goda möjligheter att svensk ekonomi väl kan utnyttja en kommande interaationell konjunktumppgång. En nödvändig fömtsätt­ning är dock att stetsfinansema saneras.

Alteraativet är fortsatt höga räntor, ekonomisk stegnation, permanent hög arbetslöshet och välfärdssystem som gradvis vittrar sönder. Följden skulle bli en oacceptebel social utslagning.

Statsfinansiell disciplin är av avgörande vikt för att få ner räntan och    Prop. 1992/93:50 därmed minska avkastningskravet på investeringar i framtida produk­tion. Det är också nödvändigt att på andra sätt bidra till en kostnads­utveckling som gör det möjligt för såväl stora som små företeg att återte marknadsandelar.

Just nu pågår en stor utslagning av industriell kapacitet i Sverige. Under mindre extrema förhållanden skulle en hel del av de utslagna företegen ha haft goda fömtsättningar att klara konkurrensen. Den sänkning av arbetsgivaravgifteraa som nu föreslås syfter till att stärka överlevnadsförmågan i det private näringslivet.

Alla åtgärder som syfter till att skapa varaktiga expansionsmöjligheter i den konkurrensutsatte sektora blir särskilt betydelsefiilla. Många av de förslag som regeringen avser att presentera i kommande propositioner måste ses i ljuset av ambitionen att klara de långsiktigt lönsamma jobben i näringslivet.

1 den krisuppgörelse som har slutits mellan regeringen och den social­demokratiska oppositionen finns alla element i den strategi som jag redovisat ovan. Där finns såväl den omedelbart verkande som den lång­siktigt strukturella saneringen av de offentiiga finansema. Saneringen innebär att den temporära börda besparingarna utgör kommer att bäras av alla, vilket garanterar uppslutningen och trovärdigheten kring poli­tiken. Åtgärder vidtes också för att bidra till den inhemska kostnads­anpassningen liksom för att stötte det finansiella systemet och betelnings-systemet med de medel som står till buds i en öppen ekonomi.

Ett aimat inslag i krisuppgörelsen är intensifierade arbetsmarknads­politiska insatser. Arbetslösheten är för svenska förhållanden mycket hög och utgör ett allvarligt problem. Det finns en bred samsyn att vidte ett antel åtgärder som på kort sikt minskar de negativa sociala effektema av arbetslöshet och som på längre sikt bidrar till den nödvändiga åter­hämtningen inom svenskt näringsliv. Långsiktigt beroende av kontante bidrag skapar sociala problem för individer och utgör en oacceptebel finansiell belastning för stetsmakteraa. Därför är det viktigt att hävda arbetslinjen och samtidigt föraya arbetsmarknadspolitiken.

De åtgärder som regeringen och socialdemokrateraa enades om den 20 september angriper det stmktureUa underskottet, dvs. den del av under­skottet som inte försvinner vid en konjunktumppgång. De utgörs huvud­sakligen av StmktureUa förändringar i stetsutgiftema och i utgiftema inom socialförsäkringssystemet. Dette är avgörande för att kimna bryte den långsiktiga utgiftstrenden.

Kompletterande inkomstförstärkningar föreslås också. Inkomstförstärk­ningarna skall bl.a. täcka kostnaderaa för de arbetsmarknadspolitiska utgifter som samtidigt föreslås.

I syfte att öka aktiviteten i den svenska ekonomin föreslås att arbets­givaravgifteraa sänks den 1 januari 1993 med 4,3 procentenheter. Den lagstedgade semestern reduceras med två dagar, dvs. en återgång sker till vad som gällde före ändringen i april 1990. Det får fömtsattes att denna reduktion får genomslag på samtliga avtelsområden. Dette motsvarar en ytterligare kostnadssänkning i näringslivet med ca 0,9 procentenheter

under  fömtsättning att  minskningen gäller alla anställda.   Kostnads-    Prop. 1992/93:50 minskningen inträder fr.o.m. intjänande årets början den 1 april 1993. Effekten av de sänkte arbetsgivaravgiftema begränsas till näringslivet.

Näringslivets arbetskraftskostnader sänks med ca 4 %. Tillsammans med låga löneökningar och ökad produktivitet förstärks konkurrens­kraften. Arbetsgivaravgiftssänkningen finansieras fullt ut genom en skatteväxling där den allmänna mervärdesskatten behålls på 25 % och den reducerade mervärdesskatten höjs från 18 till 21 %. Gmndavdraget i inkomstbeskattningen sänks den 1 januari 1994.

Skatteväxlingen syfter till att förskjute skattebördan från produktion till konsumtion.

En del av utgiftsminskningaraa och skatteförändringaraa kan genom­föras den I januari 1993, andra kräver längre beredning. Avsikten är att ikraftträdande skall kunna ske så snabbt som möjligt.

3  Åtgärder

Sjukförsäkring m.m.

Regeringen och socialdemokrateraa är eniga om att snarast tillsätte en beredning i syfte att genomföra en ny försäkringsmodell som iimebär att sjuk- och arbetsskadeförsäkringama flyttes ut ur stetsbudgeten.

Genom denna förändring kommer verksamheten att bedrivas i ett system där imderskott inte är möjliga. Härigenom uppnås att villkoren automatiskt anpassas till de ekonomiska förändringama.

Försäkringen skall vara generell i den meningen att rätten till ersättning liksom gmndvillkoren skall garanteras i lag och i princip omfette alla invånare mellan 16 och 65 år. Finansieringen av gmndvillkoren sker med enhetliga avgifter. Arbetsmarknadens parter bör ges huvudansvaret för försäkringarna.

Det kan övervägas om andra försäkringar, såsom arbetslöshets­försäkringen och förtidspensioneringen också bör föras in i det nya systemet.

Sjuk- och arbetsskadeförsäkringen skall lyftes ut ur budgeten så snart dette kan ske.

Finansieringen avses från början ske med stetsbidrag men i successivt avtegande grad. Som ett förste steg i denna riktning införs den 1 januari 1993 en allmän sjukförsäkringsavgift. Den beräknas på i huvudsak samma underlag som arbetsgivaravgifteraa, dock enbart på inkomster upp till 7,5 basbelopp. Avgiften debiteras den enskilde och motsvarar beloppsmässigt ungefär den tidigare aviserade avgiftshöjningen till arbetslöshetskassan eller 3,7 miljarder kronor.

Den långsiktiga förändringen av sjuk- och arbetsskadeförsäkringen kan inte genomföras omedelbart. Snabba åtgärder är dock nödvändiga både för att få ett bättre fungerande system och minska underskottet. De förändringar som tidigare genomförts, sänkningen av ersättningsnivån i sjukförsäkringen fr.o.m. den 1 mars 1991, införandet av sjuklön från den

1 januari 1992 samt förlängningen av samordningstiden mellan sjuk-och    Prop. 1992/93:50 arbetsskadeförsäkringen har minskat kostnaderaa i försäkringssystemet. Sjuktelet har också sänkts. Den lägre sjukfrånvaron kan dock delvis tillskrivas det nuvarande konjunkturläget. Det är viktigt att systemet förändras så att det fungerar väl i såväl låg- som högkonjunkturer.

Regeringen bör föreslå sänkte ersättningsnivåer i sjuk- och arbets­skadeförsäkringaraa. Förslag om en karensdag kommer nu att läggas fram med ikraftträdande den I april 1993. Samordningen mellan försäk­ringaraa gäller emellertid endast t.o.m. dag 180.

Erdigt nuvarande regler utgår sjuklön från arbetsgivaren under de två förste veckoma i en sjukperiod. Denna lagstedgade sjuklön utgör 75 % av inkomsten dag 1-3 och 90 % dag 4-14. Därefter utgår sjukpenning dag 15-90 med 80 % och fr.o.m. dag 91 med 90 %. Ersättningen är maximerad till 90 % av inkomsten fr.o.m. dag 15. Dag 15-90 omfettes de fleste arbetstegare av ersättning enligt avtel med arbetsgivaren med 10 %. Om ersättning utgår efter dag 90 avräknas denna från försäkrings­kassans ersättning.

De ersättningsregler som nu föreslås innebär att en karensdag införs, att sjuklön därefter utgår med 75 % under två dagar och sedan med 90 % under återstoden av arbetsgivarperioden. Motsvarande nivåer vad gäller sjukpenning skall vara 65 % dag 23 och därefter 80 %. Efter arbetsgivarperiodens slut skall sjukpenning utgå med 80 % t.o.m. dag 365. Fr.o.m. dag 366 skall kompensationsnivån i sjukpenning-försäkringen vara 70 %. Den nu gällande samordningen med arbets-skadesjukpeimingen t.o.m. dag 180 bibehålls. Kompensationsnivån vad gäller rehabiliteringsersättningen sänks från 100 till 95 %. Regeringen fömtsätter att effekteraa av en karensdag skall vara lika för alla anställda.

Dessa förändringar kommer sammanteget att minska inkomstöver-föringama till hushållen med ca 3 miljarder kronor. Härvid har beaktets en arbetsgivaravgiftshöjning för att överföra utgiftsminskningen under sjukJöneperioden till steten samt att kommuneraa inte skall förorsakas minskade skatteinkomster till följd av de gjorda förändringama.

Pensioner

År 1976 sänktes den allmänna pensionsåldera från 67 till 65 år. Sedan dess har folkhälsan förbättrats, viUcet medfört en ökad medellivslängd. Sorn en följd bl.a. härav har de offentliga utgifteraa för pensioner ökat kraftigt. Sedan 1950-telet har sänkt pensionsålder och ökad medellivs­längd tillsammans resulterat i att den genomsnittliga tiden som ålderspensionär ökat med mer än 30 %. De ökade kostnaderaa motiverar att åtgärder vidtes för att nedbringa dessa.

Hälsotillståndet bland yngre pensionärer har förbättrats. Det innebär att fler än tidigare har förmåga att fortsatte arbete efter 65 år. Dette gör det rimligt att höja pensionsåldera för att minska de offentliga utgifteraa.

Under de förste decennieraa på 2000-telet kommer relationen mellan antelet pensionärer och antelet yrkesverksamma att försämras. Försörj­ningsbördan för de yrkesverksamma kommer att öka. Pensionssystemet

10

bör förändras så att det ökar sparandet och klarare premierar arbets- Prop. 1992/93:50 insatser och därmed ökar det långsiktiga arbetskraftsutbudet och tillväxten. Pensionssystemet ses för närvarande över av den parlamen­teriska pensionsarbetsgmppen. Det är dock angeläget att redan nu minska belastningarna på pensionssystemet. I överenskommelsen med social­demokrateraa ingår därför att den allmänna pensionsåldem skall höjas med ett år.

Denna höjning bör genomföras med ett kvartel per år från och med den 1 januari 1994 till dess 66 års pensionsålder uppnåtts den 1 januari 1997. Samtidigt förlängs efter hand arbetsgivaravgiften så att full avgift tes ut t.o.m. 65 års ålder i stället för som i dag t.o.m. 64 års ålder. En ytter­ligare förändring är att pensioneringstidpunkten förändras till att inträda vid utgången av det kvartel när pensionsåldera uppnås. Denna förändring träder i kraft den 1 juli 1993. Dessa åtgärder beräknas ininska utgifteraa inom folkpensions-och ATP-systemen med ca 6 miljarder kronor när full effekt nåtts 1997.

1 samband med det kommande förslaget till höjd pensionsålder torde vissa regler inom den allmänna försäkringen som gäller förtida utteg, delpensionering etc. behöva anpassas. Det finns vidare skäl för vissa särregler med syfte att komma till rätte med problemen vad gäller dem som inom några år kommer att uppnå 65 års ålder och som vid tid­punkten för överenskommelsen mellan regeringen och Socialdemokra­tiska arbeterepartiet träffet avtel med sin arbetsgivare om förtida tjänstepensionering eller vars avtelsreglerade pensionsålder enligt gällande pensionsplan inträder före 65 års ålder.

I det läge som nu råder utsätts den yrkesverksamma befolkningen för betydande påfrestningar. När stetsfinansema dessutom måste saneras är det motiverat att också justera pensionsförmånema. Beräkningsgmndema för basbeloppet ligger fest, men därefter utbetelas pension till 98 % av pensionsbeloppet. Härigenom uppnås en generell reducering av pensions-utbetelningaraa. Handikappersättning och vårdbidrag skall inte beröras. För att mildra effekten för de sämst ställda pensionäreraa tillförs denna gmpp ca 500 miljoner kronor via höjda pensionstillskott och/eller kommunala bostedstillägg och särskilda kommunala bostedstillägg. Åtgärdema beräknas sammanteget minska pensionsutgiftema med ca 3 miljarder kronor.

Stora gmpper av f.d. offentliganställda har tjänstepensioner som är bmttoförmåner, dvs. arbetsgivaren fyller ut den allmänna pensionen till den nivå som bestäms i kollektivavtel. Den minskning som skall ske av de allmänna pensioneraa bör slå igenom även för dessa gmpper. Rege­ringen fömtsätter att partema på de offentliga avtelsområdena gör de justeringar i avtelen som är nödvändiga. De pensioner som uppbärs av f.d. stetsråd och riksdagsledamöter kommer att justeras i motsvarande mån.

Många anställda på arbetsmarknaden omfettes av ITP-systemet. Vid en höjning av pensionsåldera skapas fömtsättningar att med oförändrade pensionsvillkor sänka avgiftema till ITP-systemet. Regeringen fömtsätter

11

att partema på berörda avtelsområden gör sådana justeringar i berörda    Prop. 1992/93:50 avtel att avgifteraa kan reduceras.

Semester

I syfte att minska kostnadema inom i förste hand näringslivet föreslås att den lagstedgade semestera minskas med två dagar. Det får fömtsattes att denna reduktion får genomslag på samtliga avtelsområden.

Bostadssubventioner

Enligt regeringens överenskommelse med socialdemokrateraa skall bostadssubventionerna reduceras med 3 miljarder kronor från den 1 januari 1994 netto dvs. sedan hänsyn tegits till en trolig ökning av bostadsbidragen. Effektema på hyran skall fördelas så rättvist som möjligt. Det innebär att en kostnadsutjämning bör eftersträvas mellan yngre och äldre årgångar i bestånden av bostäder. Den exakte utformningen av förslaget kommer senare att föreläggas riksdagen.

Barnbidrag

Den av riksdagen tidigare beslutede höjningen av bambidrag, studie­bidrag m.m. per den 1 januari 1993 skall ej genomföras. Dette innebär en besparing om drygt 2 miljarder kronor.

Bistånd

Sverige har under ett antel år avsatt 1 % av bmttonationalinkomsten (BNI) till interaationellt utvecklingssamarbete. Regeringen kommer även fortsättningsvis att använda sig av nuvarande beräkningsmetod. Målet är att så snart Sveriges ekonomi så tillåter åter uppnå ett u-landsbistånd som motsvarar 1 % av BNI. Sammanteget skall biståndsramen minskas med 1,5 miljarder kronor jämfört med innevarande budgetårs biståndsram. Nedskäraingen kommer ej att beröra katestrofbiståndet eller bidragen till enskilda organisationer.

Försvar

Inom försvaret skall utgiftsnivån sänkas. Västgöte flygflottilj (F6) i Karlsborg avvecklas från den I juli 1993, för att vara helt avvecklad vid utgången av budgetåret 1994/95. Förslaget beräknas ge en permanent besparingseffekt om ca 250 miljoner kronor. En ytterligare flygflottilj kommer att läggas ner. Inom den civila delen av totelförsvaret föreslås en siinkning av planeringsramen med 100 miljoner kronor. Vidare före­slås att kontant- och reseförmånema för värapliktiga och vapenfria tjänstepliktiga sänks nu så att en permanent besparing om ca 150 miljoner kronor dämtöver uppnås. I krisuppgörelsen anges besparingaraa på för­svaret till 1,2 miljarder kronor per år vid fullt genomslag. Det kan emellertid ifrågasattes om de föreslagna åtgärdema uppnår det angivna besparingsbeloppet. Chefen för Försvarsdepartementet kommer därför att

12

inventera  möjliga ytterligare åtgärder  som kan vidtes  för att uppnå    Prop. 1992/93:50 besparingsmålet inom den period som försvarsbeslutet omfetter. Förslag om sådana åtgärder kommer att redovisas i budgetpropositionen 1993 för beslut under vårriksdagen.

Övriga utgiftsminskningar

Partistödet kommer att minska med 10 % fr.o.m. näste mandatperiod. Inom Kommunikationsdepartementets område skall utgifteraa minska med 300 miljoner kronor. Besparingen kommer i huvudsak att tes ut i form av produktivitetskrav. En besparing på 250 miljoner kronor skall ske inom Jordbmksdepartementets område. Inom studiestödsomrädet beräknas ändrade studiemedelsförmåner leda till en besparingseffekt om ca 300 miljoner kronor.

I överenskommelsen ingår besparingar på 500 miljoner kronor inom Justitiedepartementets område. Besparingaraa bör bl.a. göras genom rationaliseringar inom polisväsendet och genom att regleraa för polisaspiranters studieförmåner förändras så att studiefinansieringen kommer att ske med studiemedel.

Minskade asylkostnader om 200 nuljoner kronor uppnås genom sänk­ning av dagbidraget samt genom begränsning av hälsoundersökningar för asylsökande. Regeringen har redan fattet beslut i enlighet med dette. Åtgärderaa har redovisats för riksdagen vid en särskild informations­stund.

Dessa besparingar skall närmare presenteras i 1993 års budget­proposition.

Åtgärder mot kostnadsläget

Det är utomordentligt angeläget att de möjligheter som ett minskat strak­tureUt underskott och ett bättre ränteläge ger, kan tes tillvara genom ökad produktion. För att sänka kostnadsläget för näringslivet och stimu­lera till tillväxt och sys.selsättning förskjuts skattebördan från produktion till konsumtion. Dette bör ske genom en skatteväxling där arbetsgivar­avgifteraa sänks och dette från stetsfinansieU utgångspunkt kompenseras genom mervärdesskatt och sänkt gmndavdrag.

Arbetsgivaravgiftema sänks med 4,3 procentenheter, den generella mervärdesskattesatsen bibehålls på 25 % den 1 januari 1993 och den sär­skilda mervärdesskatten på livsmedel, persontransporter m.m. höjs då från 18 till 21 %. Vidare sänks gmndavdraget inom inkomstbeskattningen till 0,25 basbelopp eller med ca 2 400 kronor den 1 januari 1994. Sänkningen av arbetsgivaravgifteraa är avsedd att öka konkurrenskraften för näringslivet. För att undvika en snedvridning i konkurrensfömtsätt-ningama mellan verksamhet i privat respektive offentlig regi sänks arbetsgivaravgiftema generellt. För kommunsektorn, landsting och stetliga myndigheter sker därför en justering som neutraliserar sänk­ningen av arbetsgivaravgiften. Justering skall också ske för att dra in kommunsektoms ökade skatteinkomster till steten på gmnd av det sänkte emndavdraeet.

13

Förslag om hur regleringen av de kommunalekonomiska effektema    Prop. 1992/93:50 skall ske kommer att föreläggas riksdagen senare i höst.

Egenavgifter och särskild löneskatt sänks på i princip samma sätt som arbetsgivaravgiftema.

Minskningen av den lagstedgade semestern med två dagar kommer att innebära minskad kostnadsbelastning inom främst näringslivet.

Inkomstförstärkningar

Tre miljarder kronor från Arbetslivsfonden dras in till stetskassan.

I syfte att bäde åstedkomma önskvärda miljöförbättringar och förstärka stetskassan kommer bensinskatten att höjas med 77 öre för oblyad och 97 öre för blyad bensin per liter. Vidare halveras avdraget för allmän energiskatt på bränsle för värmeproduktion i kraftvärmeanläggningar år 1993. Avdraget slopas helt år 1994. Miljöskatter har hittills varit ett effektivt instrament i miljöpolitiken. Dette gäller i synnerhet svavelskatten. Det är angeläget att även framgent använda olika skatter för att minska miljöutsläppen. En höjning av svavelskatten har aktualiserats för att ytterligare skärpa beskattningens miljöprofil.

Innan ställning tes till ett sådant förslag bör dock dess effekter på samhällsekonomin och industrins konkurrenskraft ytterligare kartläggas.

De föreslagna åtgärderaa ger totelt en inkomstförstärkning på 5,3 miljarder kronor år 1993. För år 1994 och senare år begränsas inkomstförstärkningen genom bensinskattens inverkan på basbeloppet till ca 4,4 miljarder kronor. Regeringen avser därför att återkomma till riksdagen med förslag som upprätthåller budgetförstärkningen.

Tobaksskatten höjs med 19 öre per cigarett från den 1 december 1992. På övriga tobaksvaror höjs skatten i motsvarande mån. Det beräknas ge 1,9 miljarder kronor i långsiktig effekt.

För inkomståren 1993 och 1994 kommer inte det tidigare beslutede reallöneskyddet, som innebar att den s.k. brytpunkten i skatteskalan räknades upp med 2 procentenheter utöver förändringen av konsument­prisindex, att gälla. Inkomstförstärkningen beräknas till 1,6 miljarder kronor.

Sänkningen av kapitelskattesatsen från 30 till 25 % skjuts upp två år till den 1 januari 1995. Skattereduktionen på gmnd av underskott i inkomstslaget kapitel på 30 % består därmed under motsvarande period. Det är främst av intemationella skäl angeläget att sänkningen av skattesatsen kommer till stånd om än med viss fördröjning. Det skatte-utteg på 25 % som redan för år 1992 gäller för värdepappersfonder, kapitelförsäkringskapitel och aktievinster ligger kvar.

Särregleraa för allemanssparkonto slopas fr.o.m. år 1993. Dette innebär att banksparandet träffas av ett skatteutteg på 30 % under åren 1993 och 1994. För allemansfondsparandet ligger skatteutteget kvar på 20 % främst med hänsyn till risken för stömingar på aktiemarknaden vid en höjning av skattesatsen. Frågan om ett eventuellt slopande av förmåns­behandlingen av fondsparandet får övervägas i samband med att den generella kapitelskattesatsen sänks till 25 % år 1995. Avskaffandet av

14

förmögenhetsskatten skjuts upp ett år och denna ligger kvar även vid    Prop. 1992/93:50 1995 års texering, avseende 1994 års inkomster.

Dessa inkomstförstärkningarna beräknas totelt bli ca 13 miljarder kronor för näste budgetår.

Införandet av en karensdag minskar kostnaden för sjukfrånvaro. Denna kostnadsminskning tillfeller dock i förste ledet företegen eftersom karensdagen ingår i sjuklöneperioden. För att förändringen skall bli neutral ur företegens synvinkel och förstärka stetskassan kommer arbets­givaravgiften att höjas med drygt 0,6 procentenheter. Dette ger ca 4 miljarder kronor.

Arbetsmarknadspolitik

Sveriges produktionskapacitet skall hävdas. Då krävs ett investerings-vänligt klimat för att få till stånd sunda investeringar och varaktig sysselsättning. En aktiv arbetsmarknadspolitik är en viktig del av en sådan politik. Arbetslinjen skall hävdas.

Arbetsmarknadspolitiken kan dock inte ersatte stmktureUa förändringar, en väl fiingerande lönebildrung och en rimlig yrkesmässig och geografisk rörlighet. Effekteraa av stelhet i dessa avseenden kan inte annat än delvis motverkas med arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Målet med de åtgärder som nu föreslås är att genom att upprätthålla arbetslinjen bekämpa arbetslösheten och förhindra utslagning från arbets­marknaden. Utöver tidigare gjorda insatser föreslås nu insatser om ca 10 miljarder kronor.

Ett tydligt engagemang har visats från olika sektorer för att ge ung­domar praktik och arbetslivserfarenhet. Genom att ytterligare 2,9 miljarder kronor ställs till förfogande öppnas möjligheter till ungdomspraktik för ytterligare ca 36 000 ungdomar.

Som ett led i den långsiktiga satsningen på utbildning föreslås att det reguljära utbildningsväsendet tillförs drygt 600 miljoner kronor för kurser av samma typ som inom det reguljära utbildningsväsendet. Drygt hälften av medlen bör avse Komvux och återstoden fördelas mellan folkhög­skolan, gymnasieskolan och högskolan.

Utöver de satsningar som redan görs på investeringar i infrastmktur och kommunikationer föreslås ytterligare 1,5 miljarder kronor för repara­tioner och underhåll av länsvägar i framför allt skogslänen.

Möjligheter ges till tidigareläggning av affärsverksinvesteringar under vissa villkor inom en ram på 1 miljard kronor.

Ett betydande antel människor hotes av långtidsarbetslöshet. Medlen för beredskapsarbeten ökas med 3,4 miljarder kronor, huvudsakligen för personer som hotes av utförsäkring. Vidare skall en ny typ av verksam­het öppnas för arbetslösa personer. Genom lokala former av arbets­livsutveckling skall den enskilde kunna delte i aktiviteter som ger nära kontekt med arbetslivet, eller på andra sätt medverka i lokala utvecklings­projekt. Utbildningsbidrag, vilket beloppsmässigt motsvarar kontent-ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen, skall utgå under denna tid.

15

Totelt avsätts för ovan nämnda åtgärder ca 10 miljarder kronor vilket    Prop. 1992/93:50 beräknas kunna ge arbete eller utbildning till ca  130 000 personer motsvarande 3 % av arbetskraften.

Enligt överenskommelsen mellan regeringen och socialdemokrateraa skall eventuella förändringar av arbetsrätten föregås av samråd i förtroendefull anda. Socialdemokrateraa har framfört önskemål om att utredningen (Dir. 1991:118) angående översynen av den arbetsrättsliga lagstiftningen skall tillföras kompletterande utredningsuppdrag. Efter samråd skall därför tilläggsdirektiv på dessa områden övervägas.

Det finansiella systemet

För att stärka betelningssystemet och säkerställa stebiliteten i kredit­systemet kommer regeringen i en särskild proposition i höst att föreslå att den får riksdagens bemyndigande att beslute om garantier, lån och kapiteltillskott eller andra åtgärder som ökar eller säkerställer stebiliteten i banksystemet samt i kreditinstitut med stetlig anknytning. Berörda institut skall på frivillig basis och inom vissa ramar kunna komma i åtnjutende av dessa stödåtgärder. Bankeraa kan då svara för sina dotter­bolags förpliktelser.

Subventionsinslagen skall minimeras och återbetelning skall ske med de vinster som uppkommer när situationen stebiliserats.

Eventuell snedvridning av konkurrensförhållandena bör minimeras. Steten kan kombinera de finansiella insatseraa med krav på stmktur-åtgärder och rationaliseringar. Affärsverksamheten skall kunna bedömas vara lönsam i ett längre perspektiv. 1 annat fall skall en omstmkturering ske.

Åtgärdema skall inledningsvis hanteras av en gmpp inom Finans­departementet. Senare kan en särskild myndighet komma att bildas.

Moratorium införs i princip för försäljning av stetliga företeg och fastigheter. Dette hindrar inte omstrukturering i de fall då sådana är lämpliga och nödvändiga. En marknadsmässig bedömning görs av de fortsatte möjligheteraa till spridning av ägandet. Eventuell försäljning skall föregås av samråd mellan regeringen och socialdemokrateraa.

Besluted utdelning av sparpremier ur löntegarfonderaa avbryts under fömtsättning att det inte möter några rättsliga hinder. Vid ett avbrytende skall intjänade premier tillgodoräknas sparama. Kompensation för even­tuella förluster som i dette sammanhang åsamkas berörda institutioner skall prövas.

Frågan om att stödja forskning med löntegarfondsmedel skall vara föremål för samråd mellan parteraa.

Den centrala irmebörden av valutelånenormen är att steten inte skall nettolåna i utländsk valute för att finansiera stetens budgetunderskott eller för att förvalte stetsskulden. Valuteupplåning för Riksbankens valute- och peimingpolitiska ändamål berörs inte av normen.

16

4   Resultat

P-P- 

1992/93:50

Regeringen har satt som norm för finanspolitiken att den totela offentliga sektoras sparande skall vara i balans över en konjunkturcykel. Dette innebär att det stmktureUa underskottet i de offentliga finansema skall elimineras.

Genom de åtgärder som nu föreslås sker en betydande minskning av det strakturella underskottet.

Åtgärder som följer av överenskommelsen mellan regeringen och socialdemokraterna

Miljarder kronor

1993

1994

Full effekt

Sjukförsäkring

5,4

6,7

6,7

Pensioner

2,6

4,5

10,0

Barnbidrag,

studiebidrag

2,2

2,2

2,2

Räntebidrag

-

3,0

3,0

Bistånd

0,8

1,5

1,5

Försvar

0,4

0,6

1,2

Övrigt

0,9

1,6

1,6

Statsskuldräntor

0,0

2,4

6,2

Bensinskatt m.m.

5,3

5,3

5,3

Tobaksskatt

2,1

1,9

1,9

Borttagande av

reallöneskydd

0,8

1,6

1,6

FörmögenhetsskaU

0,0

1,4

0,0

KapitalinkomstskaU

-0,5

0,0

0,0

Allemansspar

0,7

0,7

0,4

Arbetslivsfonden

3,0

Sununa effekt pä

total offentlig sektor

20,7

33,4

41.6

(exkl. indragning

från Arbetslivsfonden)

därav effekt pä

statsbudgeten

22,3

31,2

37,0

Vad gäller utgiftssidan beräknas den totela effekten på stetsbudgeten för år 1993 till ca 14 miljarder kronor och för år 1994 till ca 24 miljarder kronor. Långsiktigt blir effekten större, eller ca 30 miljarder kronor. För hela den offentliga sektora beräknas effekten till ca 34 miljarder kronor. Därtill kommer utflyttningen av sjuk- och arbetsskadeförsäkringen som ytterligare kraftigt reducerar de offentliga utgifteraa.

Inkomstförstärkningarna beräknas uppgå till drygt 8 miljarder kronor när full effekt uppnås år 1994. Rent tekniskt redovisas dessutom den nya allmänna sjukförsäkringsavgiften liksom överföringen till stetskassan av besparingen i samband med införandet av en karensdag i sjukförsäkringen som en inkomstförstärkning. Det väsentliga är emellertid att stetens kost­nader för sjukfrånvaro minskar. En tillfällig inkomstförstärkning sker år 1993 genom indragningen av 3 miljarder kronor från Arbetslivsfonden.

Nettoeffekten på stetsbudgeten av de samlade åtgärderaa exkl. de arbetsmarknadspolitiska insatseraa beräknas till ca 22 miljarder kronor

17

2 Riksdagen 199/192. / sarnl. Nr 50

för år 1993, 31 miljarder kronor för år 1994 samt 37 nuljarder kronor    Prop. 1992/93:50 på längre sikt.

Skatteväxlingen mellan sänkta arbetsgivaravgifter och mervärdes-skatt/gmndavdrag berör ca 20 miljarder kronor, men den har ingen omedelbar och direkt effekt på stetsbudgetens saldo.

Som tidigare redovisats har beslut fettets under föregående riksmöte om stora utgiftsminskningar. Det rör sig om ca 20 miljarder kronor för år 1993 samt en långsiktig besparingseffekt på ca 15 miljarder kronor inom bostedsfinansieringssystemet. De nu föreslagna åtgärderaa innebär ytter­ligare förstärkningar i de offentliga finanseraa på ca 41 miljarder kronor. Sammantaget rör det sig således om drygt 75 miljarder kronor eller drygt 5 % av BNP

Kortsiktigt är genomslaget självfellet mindre. Då måste också hänsyn tas till de ökade arbetsmarknadspolitiska insatseraa på ca 10 miljarder kronor. Nettobelastningen på de offentliga finanseraa därav beräknas till ca hälften eller ca 5 miljarder kronor eftersom de aktiva insatseraa minskar utbetelningaraa av kontentstöd genom arbetsmarknadsfonden.

Trots förstärkningen ökar underskottet i de offentliga finanseraa. Det kan i dagsläget preliminärt uppskattas till ca 110 miljarder kronor år 1992, ca 135 miljarder kronor 1993 samt ca 145 miljarder kronor är 1994. Med oförändrad inriktning av den ekonomiska politiken kan underskottet väntes minska något år 1995, som en följd av nu vidtegna åtgärder och bättre ekonomisk tillväxt. Den övervägande delen av dette kvarvarande underskott är en följd av lågkonjunkturen och samman­hänger med en mycket svag utveckling av den offentliga sektoras inkomster. Dette underskott kan således väntes försvinna vid en konjunktumppgång med bättre tillväxt i ekonomin. Resten av underskottet är emellertid strukturellt och måste elimineras genom aktiva åtgärder.

Underskottet i stetsbudgeten beräknas för innevarande budgetår bli 160 miljarder kronor. En viss förbättring torde komma att inträffe på­följande budgetår 1993/94, bl.a. som följd av de nu redovisade åt­gärdema.

Den del av underskottet i de totala offentliga finansema som inte direkt påverkas av konjunkturen utgör det stmktureUa underskottet. Dette måste elimineras om den offentliga sektoras finansiella sparande skall vara i balans över en konjunkturcykel. Tidigare beslutede och nu redovisade åtgärder innebär att det strakturella underskottet minskar. Ytterligare utgiftsbegränsande åtgärder krävs för att det strakturella underskottet skall elimineras.

Det konjunkturberoende underskottet påverkar också det stmktureUa underskottet. Ett stort totelt underskott, oberoende av vad dette beror på, leder till framtida räntekostnader, vilka således måste läggas till det strakturella underskottet. En successivt obevekligen ökande räntebörda driver ut mer angelägna offentliga utgifter. Vidare tillkommer att en utdragen lågkonjunktur riskerar medföra permanent utslagning av både mäimiskor och företeg vilket långsiktigt skulle försämra ekonomins till­växtförmåga.

18

Det är därför av central betydelse att arbetet med att sanera de offent- Prop. 1992/93:50 liga finansema fortsätter. Samtidigt är det väsentligt med ytterligare direkt tillväxtfrämjande insatser. Fortsatte åtgärder för att minska de offentliga utgiftema krävs, både för att förhindra att räntekostnaden leder till att det totela underskottet ökar, och för att kontinuerligt minska det StmktureUa underskottet.

De nu redovisade åtgärdema innebär kortsiktigt en åtstramning av den inhemska efterfrågan. Samtidigt ger arbetsgivaravgiftssänkningen en konkurrenskraftsförbättring som stimulerar export, importkonkurrens och investeringar. Den budgetförstärkning som åtgärdema innebär, och den breda uppslutningen omkring dessa, ger fömtsättningar för en återgång till lägre ränte. Dette har i sig en kraftigt efterfrågestimulerande effekt.

Effekten av de åtgärder som här föreslås kan inte jämföras med läget före den akute krisen. Det relevante är att jämföra med vad som skulle ha hänt om dessa åtgärder inte hade vidtegits. Sådana bedömningar är med nödvändighet osäkra, men med stor sannolikhet hade följden blivit en katestrofel utveckling för svensk ekonomi och därmed för syssel­sättningen. Räntan skulle ha stannat kvar på höga nivåer. Dette skulle i kombination med fördjupad osäkerhet och misstro mot den ekonomiska politiken ha hållit tillbaka såväl investeringar som privat konsumtion, med ett mycket kraftigt fell i efterfrågan och den ekonomiska aktiviteten som följd. Även om de nu föreslagna åtgärdema på kort sikt har en åtstramande effekt på efterfrågan hade nedgången i produktion och sysselsättning blivit både kraftigare och mer utdragen om dessa omlägg­ningar inte genomförts.

Den svenska ekonomin genomgår nu den övergång från hög till låg inflation, en desinflationsprocess, som andra länder genomgått före oss. Tre omständigheter gör denna omvandling särskilt svår för Sveriges del. Övriga europeiska länder genomgick desinflationsprocessen imder 1980-telet då den intemationella konjunkturen var betydligt sterkare. Sverige kommer sent in i denna process och måste med hänsyn till de obalanser som hunnit byggas upp genomföra en i motsvarande mån snabbare inbromsning. Dessutom tycks finans- och festighetskrisen vara djupare i Sverige än i flertelet andra länder.

De europeiska erfarenheteraa tyder på att desinflationsprocessen medför dämpad produktion och försämrad sysselsättning. Det är dette som nu också drabbar svensk ekonomi. Fallet i produktionen ser ut att bli större, och den period som produktionen minskar längre än i jämförbara länder, delvis på gmnd av den svaga interaationella efterfrågan. För att Sverige skall kunna undvika att fastna i en situation med permanent hög arbetslöshet krävs att arbetsmarknaden och löne­bildningen fungerar flexibelt, och att arbetsmarknadspolitiken ökar rörligheten och ger incitement till att söka arbete i öppna marknaden.

Något alteraativ till att gå över till en låginflationsekonomi finns inte. Att i en omvärld med låg inflation fortsatte en höginflationspolitik skulle kanske på mycket kort sikt te sig som inindre smärtsamt men snart skulle de negativa effektema i form av bristende konkurrenskraft och utslagning av produktion och sysselsättning visa sig. Att kompensera dette med

19

ökade offentliga utgifter vore inte möjligt. Den övergång till en varaktigt     Prop. 1992/93:50 låg inflation som nu sker ger däremot fömtsättningar för att få till stånd långsiktigt varaktig produktion och sysselsättning.

Den totela produktionen, BNP, föll med 1,4 % år 1991 (se bilaga 1). Även i år feller BNP, ca 1,1 %. Nedgången näste år beräknas bli 1,5 %. För år 1994 väntes en uppgång på 0,9 %. För år 1995 torde BNP-tillväxten överstiga 2 %. Kombinationen av inhemska stmkturproblem och svag interaationell konjunktur har medfört att BNP feller tre år i rad med l-l'/! % per år. Under åren 1992 och 1993 sker dock en förändring av resursanvändningen i den svenska ekonomin. Konsumtionen dämpas medan kapitalbildningen, dvs. investeringar och nettoexport, åter börjar ge positiva bidrag till BNP-tillväxten.

Konkurrenskraftsförbättringen sker på tre sätt. Lägets allvar och det ansvar som arbetsmarknadens parter känner bör tela för löneavtel som förbättrar konkurrenskraften. De genomsnittliga löneökningaraa borde kunna begränsas till vad som följer av stmkturförändringar på arbets­marknaden. Vissa löneökningar kommer dock att kunna avläsas i steti­stiken enbart som en följd av sanunansättningsförändringar i löne­summan. Sänkningen av arbetsgivaravgiftema och den förkortede semestera sänker kostnadema för näringslivet. Genom att arbetsgivar­avgiftssänkningen begränsas till näringslivet underlättes den långsiktigt nödvändiga överföringen av arbetskraft till den konkurrensutsatta delen av ekonomin. Slutligen äger nu effektiviseringar mm på bred front i ekonomin vilket ger fömtsättningar för produktivitetsökningar när efterfrågan på nytt börjar öka.

Inflationen kommer därför att fortsätta att vara låg, ca 2,5 % även om den tillfälligt stiger år 1993 som konsekvens av mervärdesskatte­höjningen. Med beaktende av den svaga konsumtionen kan det ifråga­sattes om det blir möjligt att vältra över skattehöjningen fullt ut på konsumentema. Hushållens disponibla inkomster väntas fella år 1993. Den privata konsumtionen torde dock inte fella i samma grad, sparkvoten antas minska något.

.'arbetsmarknaden följer BNP-utvecklingen med viss eftersläpning. Arbetslösheten torde därför vara hög både år 1993 och år 1994, 6 ä 7 %. Härtill kommer arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Först under loppet av år 1994 och under år 1995 kan en ljusning på arbetsmarknaden väntes. Även om Sverige härmed når arbetslöshetsnivåer som ligger i närheten av nivåema i övriga nordiska länder och i Västeuropa föreligger en väsentlig skillnad främst gentemot de västeuropeiska länderaa. Den svenska aktiva arbetsmarknadspolitiken och de förhållandevis korte ersättningsperioderaa i arbetslöshetskassoraa ger fömtsättningar för att bättre aktivera den arbetslöse och därmed öka möjlighetema för denne att finna arbete i den öppna arbetsmarknaden.

5   Sammanfattning

Vid regeringsskiftet i oktober 1991 befarm sig svensk ekonomi i kris.

20

StmktureUa obalanser hade byggts upp under lång tid. Den alltför sent    Prop. 1992/93:50 inledda nedväxlingen i inflationstekt tydliggjorde allvarliga problem i de offentliga finanseraa,  inom den  finansiella sektom samt i  fråga om balansen mellan privat och offentlig sektor Det tydligaste resultetet av dessa obalanser syntes i en extremt snabb ökning av arbetslösheten.

Obalansema kan sägas ha uppkommit på gmnd av konflikten mellan den feste växelkursen och en ekonomisk politik som släppte fram en allt­för inflatorisk ökning av priser och andra kostnader. Därigenom var svensk ekonomi mer sårbar för yttre och inre störaingar än de fleste andra länder.

Trots de omfettende åtgärder som den nya regeringen vidtog kunde ekonomins sårbarhet inte övervinnas på så kort tid som ett år. När allvarliga yttre störaingar tillstötte under sommaren 1992 drabbades därför Sverige osedvanligt hårt.

Riksbanken tvingades försvara växelkursen med allt högre räntenivåer. Dessa utövade ett sterkt depressivt tryck på ekonomin. Det blev succes­sivt allt mer uppenbart att finanspolitiska åtgärder var nödvändiga, både för att avläste penningpolitiken och för att stimulera tillväxten i närings­livet. Därtill kom behovet av att säkerställa stebiliteten i det finansiella systemet.

Regeringen föreslår nu omfattende åtgärder för att fortsatte saneringen av de offentliga finansema. De offentliga utgifteraa föreslås reduceras med ca 30 miljarder kronor. Merparten av besparingaraa berör transfere­ringama till hushållen och innebär att sterkare motiv för arbete och sparande skapas. Därtill föreslås inkomstförstärkningar på drygt 8 miljarder kronor. Huvuddelen gäller miljö- och hälsorelaterade skatter som höjd bensinskatt och höjd tobaksskatt.

Sammanteget förstärks de offentliga finanseraa med ca 40 miljarder kronor. Effekten på stetsbudgeten blir något mindre, eller vid fullt genomslag ca 37 miljarder kronor. Redan år 1993 uppgår budget­förstärkningarna till ca 22 miljarder kronor.

Samtidigt föreslås en omfettande skatteväxling med sänkt skatt för produktion och höjd skatt för konsumtion. Sålunda föreslås att arbets­givaravgiftema sänks för näringslivet med 4,3 % samt att antelet semesterdagar i semesterlagen reduceras med två. Skattesänkningen för näringslivet på ca 20 miljarder kronor finansieras genom att den generella mervärdesskatten bibehålls, den reducerade mervärdesskatten höjs samt genom sänkt gmndavdrag i inkomstskatten.

De arbetsmarknadspolitiska insatseraa förstärks med nära 10 miljarder kronor, vilket beräknas ge sysselsättning åt ytterligare 130 000 personer. Insatser för ungdomar och långtidsarbetslösa prioriteras.

Regeringen aviserar också kommande förslag i syfte att stärka betel­ningssystemet och säkerställa stebiliteten i det finansiella systemet.

Genom de föreslagna åtgärderaa ter Sverige ett stort steg mot att bli ett hårdvaluteland. Förtroendet för den feste växelkursen har ökat markant sedan åtgärdena offentliggjordes.

Regeringen har redan tidigare deklarerat att budgetunderskottet måste reduceras. Särskilt måste den del av det totela offentliga underskottet som

21

är stmkturell, dvs. inte försvinner när konjunkturläget förbättras, elimi-    Prop. 1992/93:50 neras. De föreslagna åtgärderaa medverkar i hög grad till dette.

Näringslivets konkurrenskraft förbättras kraftigt. De svenska företegens relativa kostnadsläge beräknas förbättras med nära 10 % åren 1992-1994. Den kontinuerliga förlusten av marknadsvinster under 1980-telet upphör 1993 och övergår från 1994 till marknadsandelsvinster. Fömt­sättningama för en exportledd tillväxt ökar kraftigt.

När den intemationella konjunkturen förstärks kommer svensk före­tegsamhet att ha mycket goda möjligheter att snabbt expandera. Drag­hjälpen utifrån är emellertid ännu blygsam och den svenska ekonomin väntes därför utvecklas svagt även under år 1993. Eftersom produktivi­teten ökar kraftigt ter det tid innan ekonomins förstärkning ger positiva återverkningar på arbetsmarknaden. Arbetslösheten kommer att förbli hög även under 1993 och 1994.

Den svaga konjunkturen innebär att budgetunderskottet för innevarande budgetår ökar jämfört med vad som redovisades i den reviderade fmans-phmen i våras. Det beräknas nu till ca 160 miljarder kronor. Detta upp­vägs av en kraftig ökning av det private sparandet, så att det totela finansiella sparandet eller bytesbalansens saldo förbättras något. Ytterligare förbättringar beräknas för näste år.

De förslag som redovisas i denna proposition har framkommit ur gemensamma överläggningar mellan regeringen och socialdemokratin. De stöds därmed av en betryggande majoritet i riksdagen.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen i samband med finans­planen 1993 med en plan över hur det strakturella underskottet i de offentliga finansema skall elimineras. Dette måste ske i ett medelfristigt perspektiv. Successivt kommer också fler förslag att föreläggas riksdagen i syfte att stimulera tillväxt och stmkturomvandling inom näringslivet. Det är regeringens förhoppning att även dessa åtgärder kan erhålla ett brett stöd i riksdagen.

Jag vill slutligen redovisa innehållet i den överenskommelse som träffedes mellan företrädare för regeringspartiema och Socialdemokra­tiska arbeterepartiet den 20 september 1992.

A. Minskning av offentliga utgifter

Miljarder

kronor

1.   Sänkte ersättningsnivåer i sjuk- och arbets-

4,5

skadeförsäkringaraa.

Inkluderar I karensdag i sjukförsäkringen samt ersättning på 75 % dag 2-3, 90 % dag 4-89, 80 % dag 90-365 samt 70 % därefter. Samordning med arbetsskadesjukpenningen t.o.m. dag 180. Procent-telen avser individens totela ersättning enligt gällande avtel. Sänkt rehabiliteringsersättning till 95 %.

2.   Minskat stetsbidrag till sjukförsäkringen och

3,7

införande av en egenavgift upp till 7,5 bas­

belopp. Avgiften debiteras den enskilde och

22

motsvarar den aviserade avgiftshöjningen till

Prop. 1992/93:50

a-kassan vilken därmed överförs till sjukför­säkringen.

3. Höjd pensionsålder

1,8

Pensionsåldem höjs med 1 år. Dette genomförs med ett kvartel per år från och med 1994. Pensione­ringen inträder vid utgången av det kvartel när man uppnår pensionsåldem.

4. Sänkt pensionsnivå

3,0

Metoden för värdesäkring, det vill säga basbelopps­beräkningen, ligger fe.st. Därefter utbetelas pension till 98 % av pensionsbeloppet. Justering sker av pensionstillskott och/eller KBT för att neutralisera effekten av sänkningen för de sämst ställda pensio­näreraa.

5. Bostäder

3,0

Bostedssubventioneraa reduceras med 3 miljarder kronor netto 1994-01-01. Effektema på hyran skall fördelas så rättvist som möjligt.

6.

Bambidrag

2,2 Besluted höjning 1993-01-01 återtes.

7.

Bistånd

1,5

8.

Försvaret

1,2

Nedläggning av F6, beslut om nedläggning av ytter­ligare en flygflottilj, minskade värapliktsförmåner samt minskning på civilförsvaret.

9. Övrigt

1,5

Innefetter viss del av det traditionella budget­arbetet, såsom minskning av partistödet med 10 % fr.o.m. näste mandatperiod, ca 300 miljoner kronor inom Kommunikationsdepartementet, ca 250 miljoner kronor inom Jordbmksdepartementet, ca 300 miljoner kronor inom Utbildningsdepartementet (studiemedel), ca 500 miljoner kronor inom Justitiedepartementet (polisutbildningen blir högskoleutbildning, distrikts­indelningen) samt ca 200 miljoner kronor inom Kultur­departementet (asylkostnader för flyktingar).

SUMMA MINSKNING AV OFFENTLIGA UTGIFTER    28,1

B. Engångsvis indragning

3,0

23

Engångsvis dras resterande medel (ca 3 miljarder

Prop. 1992/93:50

kronor) in från Arbetslivsfonden.

C. Utgiftsökningar

Arbetsmarknadspolitik

9,9

D. Skatter

1.

Bensinskatt, m.m.

5,5

2.

Tobaksskatt

1,7

3.

Brytpunkten i skatteskalan

1,6

Reallöneskyddet (2 % utöver KPI) gäller inte 1993 och 1994.

4. Förmögenhetsskatt

0-2

Förmögenhetsskatten behålls t.o.m. 1994. Partema har delade meningar om vad som skall ske därefter.

5. Kapitelinkomstskatt

O

Skattesatsen ligger kvar på 30 %. Senare anpassning till intemationellt konkurrenskraftig nivå övervägs

6. Skatt på allemansspar

Skattesatsen höjs från 20 till 30 %.

0,4

SUMMA SKATTER

9,2-11,2

E. Ny sjuk- och arbetsskadeförsäkring

Som ett led i arbetet att långsiktigt få bättre fungerande socialförsäk­ringssystem och att sanera stetsfinansema skall sjuk- och arbetsskade­försäkringen lyftes ut ur stetsbudgeten.

Reformen innebär att stetsbudgetens utgiftssida på sikt kommer att minskas med 45 miljarder kronor. Arbetsmarknadens parter bör få huvudansvaret för försäkringen. Rätten till ersättning liksom gmnd­villkoren i försäkringen skall garanteras i lag och i princip omfette alla medborgare.

Försäkringen skall från början men i successivt avtegande grad finansieras med stetsbidrag. I tekt med att stetsbidragen minskar fmansieras den lagstedgade försäkringen med arbetsgivar- eller egenavgifter efter parteraas överenskommelse.

Regeringen och socialdemokrateraa är eniga om att tillsätte en beredning i syfte att genomföra den nya försäkringsmodellen.

Det kan övervägas om andra försäkringar, t.ex. arbetslöshets­försäkringen, och/eller förtidspensioneringen bör ingå i systemet.

24

E Övrigt

Prop. 1992/93:50

1.   Enighet råder om nödvändigheten att säkerställa ett väl funge­

rande betelningssystem. De åtgärder som kan bli nödvändiga skall

beslutes i samråd.

2.

Den av regeringen aviserade skattelättnaden för egenföretegare som beräknas uppgå till 2,5 miljarder kronor genomförs inte nu.

3.

Moratorium införs i princip för försäljning av stetliga företeg och festigheter. Dette hindrar inte omstraktureringar i de fell där sådana är lämpliga och nödvändiga. En marknadsmässig bedömning görs av de fortsatte möjlighetema till spridning av ägandet. Eventuell försäljning skall föregås av samråd mellan regeringen och social­demokrateraa.

4.

Ev förändringar i arbetsrätten föregås av samråd i förtroendefull anda.

5.

Aviserad höjning av egenavgifteraa i arbetslöshetsförsäkringen sker inte. Försäkringen skall också i fortsättningen fmansieras av egenavgifter och stetsbidrag. Den kommer inte att förstetligas.

6.

Löntegarfonderaa

Besluted utdelning av sparpremier ur löntegarfonderaa avbryts under fömtsättning att det inte möter några rättsliga hinder. Vid ett avbrytande skall intjänade premier tillgodoräknas spararaa. Kompens­ation för eventuella förluster som i dette sammanhang åsamkas be­rörda institutioner skall prövas.

Frågan om att stödja forskning med löntegarfondsmedel skall vara föremål för samråd mellan parteraa.

G. Fotnot

Angivna belopp kan komma att korrigeras efter fmgranskning av Finansdepartementet.

6  Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen i en proposition föreslår riksdagen att

1.

godkänna riktlinjeraa för den förändring av sjuk- och arbetsskadeför­säkringaraa som förordats i det föregående,

2.

godkänna riktlinjeraa för införande av en allmän sjukförsäkringsavgift i sjukförsäkringen som förordats i det föregående,

3.

godkänna riktlinjeraa för de förändringar av pensioneringstidpunkten som förordats i det föregående,

4.

godkänna riktlinjeraa för den förändring av beräkningen av pensions­nivån som förordats i det föregående,

5.

godkänna vad jag förordat om besparingar inom Utrikesdepartementets område på I 500 miljoner kronor per år avseende Sveriges bistånd,

6.

godkänna vad jag förordat om besparingar inom Justitiedepartementets område på 500 miljoner kronor per år,

7.

godkänna vad jag förordat om minskat stöd till politiska partier,

8.

godkänna vad jag förordat om besparingar inom Kommunikations­departementets område på 300 miljoner kronor per år,

25

9. godkärma vad jag förordat om besparingar inom Jordbmksdeparte-    Prop. 1992/93:50

mentets område på 250 miljoner kronor per år,

10. godkänna vad jag förordat om besparingar inom studiestödsområdet

på ca 300 miljoner kronor per år,

11. godkänna vad jag förordat beträffande försäljning av stetliga företeg

och festigheter.

Stetsråden[REDACTED_EFTERNAMN], B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler sina förslag. Anförandena och förslagen redovisas i underprotokollen för Försvars-, Social, Kommunikations-, Finans-, Utbildnings-, Arbetsmarknads- och Kulturdepartementen.

Stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anför.

Med hänvisning till vad jag och övriga stetsråd har anfört hemställer jag att regeringen i en proposition förelägger riksdagen vad vi har anfört för de åtgärder och de ändamål som vi har hemställt om.

Regeringen ansluter sig till föredragandenas överväganden och besluter att genom proposition förelägga riksdagen vad som har anförts för de åtgärder och de ändamål som föredragandena har hemställt om.

Regeringen besluter vidare att den inom Finansdepartementet upp­rättede rapporten Svensk ekonomi 1992-94 samt de anföranden och förslag som redovisas i underprotokollen skall bifogas propositionen enligt följande:

Rapporten Svensk ekonomi 1992-94

Bilaga I

Försvarsdepartementet

Bilaga 2

Socialdepartementet

Bilaga 3

Kommunikationsdepartementet

Bilaga 4

Fmansdepartementet

Bilaga 5

Utbildningsdepartementet

Bilaga 6

Arbetsmarknadsdepartementet

Bilaga 7

Kulttirdepartementet

Bilaga 8

26

Innehål]

Prop. 1992/93:50

Propositionens huvudsakliga innehåll    ................ 

1

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 20 oktober 1992   ..................................... 

........ 

3

1

Inledning................................................... 

........ 

3

2

Bakgmnd................................................... 

........ 

3

3

Åtgärder.................................................... 

........ 

9

Sjukförsäkring m.m.................................... 

........ 

9

Pensioner   ............................................. 

...... 

10

Semester................................................ 

...... 

12

Bostedssubventioner................................. 

...... 

12

Bambidrag............................................... 

...... 

12

Bistånd................................................... 

12

Försvar................................................... 

...... 

12

Övriga utgiftsminskningar   ........................ 

13

Åtgärder mot kostnadsläget........................ 

...... 

13

Inkomstförstärkningar................................ 

14

Arbetsmarknadspolitik    ............................ 

15

Det fmansiella systemet............................. 

16

4

Resultet.................................................... 

17

5

Sammanfattning......................................... 

...... 

20

6

Hemställan................................................. 

...... 

25

27

SVENSK EKONOMI

bZT''''''

Förord

Föreliggande bilaga har uterbetets inom finansdepartementets ekonomiska avdelning. Den innehåller en bedömning av den intemationella och den svenska ekonomins utveckling t.o.m. 1994 och bygger i tillämpliga delar pa konjunkturinstitutets höstrapport. Ansvarig för bilagan är departe­mentsrådet Anders Palmer. Arbetet avslutedes den 22 oktober 1992.

1   SAMMANFATTNING

Pop- 1992/93:50

Bilaga 1 

Den svenska ekonomin hamnade under hösten i ett akut krisläge. Den intemationella valuteoron berörde också Sverige. Tillsammans med oro för den svenska utvecklingen ledde dette till utflöde av valute ur landet. Från svensk sida vidtogs omfettende åtgärder för att försvara kronans kurs gentemot ecun. Som en konsekvens av de penningpolitiska åtgärderaa gick ränteläget upp till historiskt sett rekordhöga nivåer. Efter de båda åtgärdsprogrammen som regeringen och socialdemokrateraa aviserat har ränteläget successivt sjunkit.

Höstens kris hör till stor del samman med en ökad oro på de inter­nationella finansiella marknaderaa. Denna oro har sin gmnd i spänningar inom det europeiska monetära systemet (EMS) och osäkerhet kring den framtida utvecklingen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU). Devalveringen av den finska marken medverkade också till press mot kronan.

Inhemska faktorer bidrog också i hög grad till misstron mot den svenska valuten. De växande underskotten i de offentliga finanseraa samt en ökad skepsis angående möjligheteraa att vända utvecklingen, problemen inom den finansiella sektora, den stigande arbetslösheten och det höga kostnadsläget samverkade till att urholka förtroendet.

Det är inte möjligt att under någon längre tid leva med så höga realräntor som uppstod under september, uten att de depressiva krafteraa i ekonomin ter överhanden. Mot derma bakgmnd uterbetede regeringen och socialdemokrateraa två krisprogram i syfte att minska det stmktureUa budgetunderskottet och stärka näringslivets konkurrenskraft. Åtgärderaa irmebär en långsiktig förbättring av den offentliga sektoras finanser på ca 42 mdr.kr. och en sänkning av näringslivets kostnadsläge med drygt 3 1/2%. Paketen kommer sedd som isolerad företeelse att få en åtstramande effekt på efterfrågan under 1993. Alteraativet med fortsatt extremt höga realräntor skulle emellertid få en betydligt mer kontraktiv inverkan på ekonomin.

1 den här presenterade prognosen antes en successiv normalisering av det svenska ränteläget komma till stånd. Både den korte och den långa räntan väntas sjunka gradvis under 1993 och 1994, vilket stimulerar tillvä.xten. Även med denna utgångspunkt ter sig dock utsikteraa för det närmaste året mörkare än vad som bedömdes i våras. Ett flertel faktorer samverkar till detta.

En viktig förklaring är den allt sämre intemationella utvecklingen. Den senaste tidens turbulens på de finansiella marknadema har skapat osäkerhet om den ekonomiska återhämtningen, framför allt i Europa. Det är oklart såväl hur perming- och finanspolitiken påverkas som hur aktöreraas förväntningar kan ha förändrats. Ränteläget i Tyskland utgör ett golv för räntoraa i flertalet andra europeiska länder. Fömtsättningama för en snar konjunktumppgång i Europa dämpas av de fortsatt höga real­räntoma. Samtidigt visar aktuell information att återhämtningen i den amerikanska ekonomin saktet av. Den japanska ekonomin står inför en svår anpassning som dämpar tillväxten, trots det stora stimulanspaket som

genomförs.  Sammanteget väntes BNP-tillväxten inom OECD-området    Prop. 1992/93:50 uppgå till ca I 1/2% 1992, drygt 2% 1993 och ca 3 % 1994, vilket är en    Bilaga 1 nedrevidering jämfört med vårens bedömning. Om den gmndläggande osäkerhet som präglar det ekonomiska  förloppet leder till  fortsatte stömingar, riskerar utvecklingen emellertid att bli betydligt sämre.

Flera inhemska fektorer bidrar till den mycket svaga utvecklingen i Sverige. Desinflationsprocessen som i gmnden är positiv iimebär en betydande omställning av ekonomin. Ett nytt beteende drivs fram hos hushåll och företeg. Att spara premieras i stället för att låna. Eftersom det råder prisfall på vissa marknader tenderar många aktörer att skjute på sina inköp.

Processen förstärks av de höga realräntoma. Trots den förväntede nedgången kommer dessa att ligga på en historiskt sett hög nivå i Sverige, i likhet med andra industriländer. Därmed hämmas på många olika sätt den ekonomiska tillväxten. Investeringaraa drabbas hårt. Avkastningskraven skärps. Det blir dyrt att lånefinansiera investeringar. Finansiella placeringar blir ett mer lockande alteraativ för företegen än att satsa på ökad produktionskapacitet. En kraftigt kontraktiv effekt på investeringaraa uppstår inom den kommersiella fastighetssektora, men även inom bostedssektora. Stigande realräntor höjer avkastningskraven respektive ökar boendekostnaderaa. Som ett resultet feller priseraa. Även lagerinvesteringaraa påverkas negativt av höga realräntor. Det blir mycket dyrt att binda kapitel i lager. Företegen får sterka incitement att dra ned dessa, vilket sprider sig till andra delar av ekonomin och drar ned aktiviteten.

Höga realräntor verkar också dämpande på konsumtionen, vilket kortsiktigt motverkar tillväxten. Hushållen får vidkännas prisfall på sina tillgångar, vilket driver upp sparandet, särskilt om nedgången upplevs vara bestående. Dessutom hämmas konsumtionen av att hushållen minskar sin nyupplåning och även amorterar av befintliga lån.

Stigande realräntor leder också till växande problem inom den finansiella sektora. Den störste andelen kreditförluster orsakas av fastighetsrelaterade affärer. Bankeraas kapiteltäckning urholkas, vilket för med sig ett behov av att bante balansräkiungaraa. Därmed uppstår en risk för en alltför försiktig utiåningspolicy som kan ge en ytterligare dämpande inverkan på den reala ekonomin.

Dessa tillväxthämmande fektorer väntes leda till att BNP feller med över en procent i år och med åtministone 11/2% 1993. Först 1994 kan den ekonomiska aktiviteten beräknas tillte och leda till en ökning av BNP, med knappt 1 %. När den nödvändiga anpassningen av den svenska ekonomin väl är genomförd måste tillväxtfömtsättningama bedömas som mycket goda, eftersom arbetskraftsutbud och produktivitet kan väntes öka betydligt.

Tabell 1 Försörjningsbalans

Miljarder kr. 1991

Procentuell volymförändring

1991

1992

1993

1994

BNP

1 429,6

-1,4

-M

-1,5

0,9

Import

380,0

-6,3

-2,0

0,7

3,7

Tillgäng

1 809,6

-2,7

-1,4

-0,9

1,6

Privat konsumtion

779,4

1,2

-2,5

-2,5

0,0

Offentlig konsumtion

382,0

1,0

0,1

0,2

-0,5

Stat

109,1

-2,2

0,5

-0,6

-0,4

Kommuner

272,9

2,3

-0,1

0,5

-0,6

Bruttoinvesteringar

270,3

-7,3

-7,2

-8,6

-2,3

Lagerinvesteringar'

-25,5

-2,1

0,6

0,4

0,5

Export

403,3

-2,8

1,0

3,5

6,0

Användning

1 809,6

-2,7

-1,4

-0,9

-1,6

Inhemsk användning

1 406,3

-2,7

-2,2

-2,6

-0,1

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Förändring i procent av föregående års BNP. Källor:   Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Den dämpade aktiviteten i ekonomin medför att efterfrågan på arbetskraft är låg. Därmed kommer löneökningaraa att bli mycket blygsamma. En viss löneglidning kommer dock att registreras i stetisti­ken. Konsumentprisema dras upp av ökade indirekte skatter. Den underliggande prisstegringstakten, nettoprisindex, avter däremot till drygt 1% 1993. År 1994 ökar åter den underliggande prisstegringstakten, när effektema av arbetsgivaravgiftssänkningen upphör.

Nedgången i den svenska ekonomin begränsas näste år av att exporten sannolikt utvecklas relativt gynnsamt, trots en svag marknadstillväxt. Den svenska industrins enhetsarbetskostnader beräknas falla med nästen 10% mot de eteblerade industriländema under perioden 1992-1994. Mot Sveriges främste konkurrent på världsmarknaden, Tyskland, kan förbättringen bli så pass stor som nära 20%. En relativt gynnsam pro­duktivitetsutveckling bidrar till förstärkningen. Därmed väntes mark-nadsandelsförlusteraa endast bli marginella näste år och under 1994 kan exportföretegen konuna att öka sina andelar, för förste gången sedan 1983. Exportvolymen beräknas mot denna bakgmnd stiga med ca 3 1/2% 1993 och med 6% 1994, vilket för med sig en accelererande uppgång i industriproduktionen.

Hushållens reala disponibla inkomster stiger preliminärt med ca 2% i år, medan den private konsumtionen väntes fella med hela 2,5%. Sparkvoten ökar således mycket kraftigt och uppnår en nivå jämförbar med den som rådde i mitten av 1960-telet. Incitementen för hushållen att öka sitt sparande är osedvaitiigt sterka. Under näste år beräknas realinkomstema falla med knappt 3%. Hushållen väntes dock vara obenägna att sänka sin stendard alltför mycket. Fallet i konsumtionen bedöms därför starma på 2 1/2%. Risken är dock betydande att ned­gången blir ännu större.

TabeU 2 Nyckeltel

Årlig procentuell förändring (om ej annant anges)

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

1991

1992

1993

1994

Timlön, kostnad

5,6

3,5

2,5

2,5

KPI, dec-dec

8,0

1,5

3,8

2,6

KPI, genomsnitt

9,4

2,1

4,0

2,3

Disponibel inkomst

4,3

2,0

-2,9

0,5

Sparkvot (nivä)

1,9

6,2

5,8

6,3

Industriproduktion

-5,3

-2,5

1,0

5,0

Relativ enhelsarbetskostnad

1,6

-0,4

-5,8

-3,5

Arbetslöshet (nivå, %)

2,7

4,9

6,2

7,0

Handelsbalans (mdr. kr.)

30,4

39,1

47,6

59,6

Bytesbalans (mdr. kr.)

-21,3

-19,9

-11,0

4,1

Bytesbalans (% av BNP)

-1,5

-1,4

-0,8

0,3

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Fmansdepartementet.

Den offentliga konsumtionen beräknas vara i stort sett oförändrad under prognosperioden. Den underliggande utvecklingen innebär en volymnedgång, men dette motverkas av de arbetsmarknadspolitiska insatseraa.

Brattoinvesteringaraa sjönk med över 7% 1991 och beräknas fortsatte att minska under de närmaste åren. Framför allt är det bostedsinveste-ringaraa och det icke-industriella näringslivets investeringar som fömtses fella kraftigt. De stetliga investeringama beräknas däremot öka avsevärt, främst genom omfattande vägbyggen och andra infrastmkturinvesteringar.

Under 1991 skedde en mycket omfattende lageraeddragning i den svenska ekonomin. Eftersom de gmndläggande motiven för avvecklingar kvarstår, väntes ytterligare lagertrimningar under perioden. Minsk-ningaraa beräknas dock ske i avtegande tekt, varför lagren ger ett betydande positivt bidrag till BNP, i genomsnitt 1/2% årligen under prognosperioden.

Den svaga aktiviteten i ekonomin har fört med sig en vikande importvolym. Under de kommande åren bidrar framför allt efterfrågan för exporten, maskininvesteringaraa och lageratvecklingen till en viss återhämtning av importen. Överskottet i handelsbalansen fömtses emellertid successivt växa. Därmed kommer också bytesbalansens saldo att förbättras och sannolikt uppnås ett överskott.

Arbetsmarknadsläget fortsätter att försvagas. Inom samtliga sektorer väntes sysselsättningen vika näste år, medan en uppgång för industrin kan komma 1994. Arbetslösheten stiger under prognosperioden. Ökiungen begränsas av omfattende arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Trots dessa insatser väntes nivån på arbetslösheten uppgå till 7% för helåret 1994.

Tabell 3 Sparande

Procent av BNP i löpande priser

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

1991

1992

1993

1994

Bruttosparande

Realt sparande

Fasta investeringar Lagerinvesteringar

Finansiellt sparande

Offentlig sektor

Hushåll

Företag

15,6

17,1

18,9 -1,8

-1,5

-1,5

1,1

-1,1

14,6

16,0

17,2 -1,2

-1,4

-7,8 4,3 2.1

12,9

13,7

14,5 -0,8

-0,8

-9,7 4,5 4,4

13,3

13,0

13,6 -0,5

0,3

-10,1 4,9 5,4

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Bmttosparandet i ekonomin feller enligt prognosen både 1992 och 1993 för att sedan åter stiga svagt. Det reala sparandet minskar än mer, vilket innebär att det finansiella sparandet slår om till ett överskott. Ökningen av sparandet inom hushållen och företegen kompenserar mer än väl det vikande offentliga finansiella sparandet. Det försämrade offentliga sparandet beror på ett allt lägre kapacitetsutnyttjande i ekonomin som eroderar skattebaserna och leder till växande utgifter för arbetsmarknads­politiken.

3 Riksdagen 1991192. /sand. Nr 50

2   Internationell utveckling

Prop- 1992/93:50

Bilaga 1 Den senaste tidens turbulens på de interaationella finansiella marknadema har skapat ytterligare ökad osäkerhet om konjunktumtsiktema. Dette gäller särskilt utvecklingen i Europa. Det är oklart såväl hur penning-och finanspolitiken påverkas av den senaste tidens händelser som hur de ekonomiska aktöreraas förväntningar kan ha förändrats. Ränteläget i Tyskland utgör ett golv för räntoraa i flertelet övriga europeiska länder och utsiktema för en snar återhämtning i Europa dämpas av höga realräntor. Även den japanska ekonomin står inför betydande anpass­ningar. Tillväxten väntes därför bli dämpad i dessa länder de närmaste åren. Samtidigt tyder flertelet konjunkturindikatorer på att den amerikan­ska återhämtningen har avtegit i styrka.

Utformningen av den ekononuska politiken kommer att vara av central betydelse för utvecklingen de närmaste åren. Ekonomiska fundamente talar för att en fortsatt stram penningpolitik korruner att bedrivas i Tyskland åtminstone under återstoden av 1992. När avmattningen i den ekonomiska aktiviteten fortsätter och därmed tillväxten i penningmängden dämpas, konuner det att skapas utrymme för en räntenedgång. Det förutsätter sannolikt även att finanspolitiken stramas åt. Penningpolitiken i USA och Japan är i dagsläget klart expansiv. Under de närmaste två åren fömtses de korte räntoraa i såväl USA som Japan stiga och räntedi­fferensen gentemot Europa därför att minska.

BNP-tillväxten inom OECD väntes uppgå till 1 1/2% 1992 respektive 2% 1993. Under 1994 fömtses den ekonomiska aktiviteten förstärkas ytterligare. Såväl den private konsumtionen som investeringama väntas utvecklas positivt under prognosperioden. Inflationstrycket förblir lågt de kommande åren och prisstegringstakten förväntes stebiliseras på en relativt låg nivå. Arbetslösheten beräknas vara fortsatt hög.

Tabell 4 Internationella förutsättningar

1991

1992

1993

1994

BNP

Förenta stiitcrna

-1,2

1 3/4

2 1/4

3

Japan

4,4

1 3/4

2 1/2

3 1/2

Tyskland'

3.7

1 1/4

3/4

2

Noidcn'

-0,9

3/4

0

2 1/2

OECD Europa

1,1

1

1 1/4

2 1/4

OECD totalt

0,7

1 1/2

2

2 3/4

Nyckeltal

Konsumentpriser,

OECD totalt

4,3

3 1/4

3

3

Dollarkurs i kr.

6,05

5,70

5,70

5,70

R.ioljepris, dollar

per

fat

20,0

19,5

20,0

22,0

Avser de västra delstaterna. " Exklusive Sverige. Källor: OECD och Finansdepartementet.

Aktiviteten i Förenta staterna dämpades åter på försommaren efter en    Prop. 1992/93:50 god tillväxt under det förste kvartelet i år. Den mhemska efterfrågan är    Bilaga 1 svag och konjunkturindikatorema pekar mot en dämpad utveckling också under resten av året. Industriproduktionen stegnerade under sommaren efter att ha ökat fyra månader i följd. Samtidigt har orderingången fellit tillbaka. Deteljhandelsförsäljningen har varit i stort sett oförändrad sedan förste kvartelet i år, bl.a. som ett resultet av en svag inkomstutveckling hos hushållen. BNP-tillväxten beräknas till måttliga 1 3/4% 1992 och 2 1/4% 1993. Dette väntes bidra till en fortsatt dämpad prisutveckling, samtidigt som arbetslösheten inte fömtses ininska förrän ett stycke in på 1993. Först 1994 bedöms den ekonomiska aktiviteten uppnått en nivå jämförbar med tidigare konjunktumppgångar under efterkrigstiden.

De fleste konjunkturindikatorer tyder på en relativt svag ekonomisk ut­veckling i Japan. Industriproduktionen föll kraftigt under det andra kvar­telet i år, bl.a. beroende på en mycket svag konsumtion och fallande investeringar. Ekonomin ser ut att genomgå betydande anpassningar på flera viktiga områden, vilket ter sig uttryck i sjunkande sysselsättning och fortsatt reduktion av industrins lager av konsumtions- och investerings­varor. Endast ungefär hälften av utgifteraa i regeringens krispaket från augusti bedöms direkt ge bidrag till aktiviteten, motsvarande ca 1 % av BNP. Den övervägande delen av åtgärderaa träder i kraft kalenderåret 1993. Sammanteget väntes åtgärdema endast delvis uppväga den pågående avmattningen i ekonomin. Tillväxten i Japan fömtses gradvis återhämte sig under prognosperioden och beräknas nå upp till 3 1/2% 1994.

Den ekonomiska aktiviteten i Tyskland mattedes under det andra kvar­telet i år, efter ett oväntet sterkt förste kvartel. En återhämtning inleds sannolikt inte förrän under senare delen 1993. Deteljhandelsförsäljningen fortsätter att utvecklas svagt samtidigt som industriproduktionen feller. Sjunkande orderingång till industrin indikerar en fortsatt svag industri­konjunktur. En stram penningpolitik och ansträngda offentiiga finanser bidrar till en låg inhemsk efterfrågan under återstoden av 1992 och under förste halvåret 1993. Tillväxten i BNP beräknas uppgå till endast 1 1/4% 1992 och 3/4% 1993. De dåliga tillväxtutsiktema innebär ett dämpat inflationstryck och trots momshöjningen näste år väntes inflationen avte. Under 1994 fömtses en uppgång i den inhemska efterfrågan och BNP-tillväxten beräknas till 2%.

Finland är sakte på väg upp ur den djupaste recession något OECD-land gått igenom. Den inhemska efterfrågan hålls tillbaka av drastiska nedskämingar i de offentiiga utgifteraa, samtidigt som exportindustrin gynnas av den lägre valutakursen. Baksidan av valutedeprecieringen är risken för förayat inflationstryck och fortsatt höga räntor. Danmark väntes följa med i den interaationella konjunkturappgången. Ökade räntemarginaler gentemot Tyskland efter folkomröstningen om Maa­stricht-fördraget i juni hämmar emellertid investeringaraa. Årets tillväxt i den norska ekonomin har helt och hållet genererats av offshore-verksamheten. Denna del av ekonomin väntes dock stegnera näste år medan fastlandsekonomin fömtses återhämte sig.

Den interaationella bilden kännetecknas av ett flertel osäkerhetsnio-    Prop. 1992/93:50 ment. I förgmnden står det uppdrivna europeiska ränteläget och den    Bilaga 1 osäkerhet som uppkommit omkring Maastricht-fördraget och därmed det framtida valutesamarbetet. Ett fortsatt högt ränteläge i Tyskland och därmed höga realräntor framstår som ett viktigt hinder för en snar återhämtning i Europa.

Konsolideringen av de finansiella positionema bland hushåll och företeg har pågått en längre tid i en rad länder. Denna process är sannolikt inte slutförd och den inhemska efterfrågan kan därmed komma att utvecklas svagare än fömtsett ännu en tid i vissa länder, inte minst i USA.

Underskotten i de offentliga finansema har ökat i flertelet OECD-länder under 1991 och 1992. Orsaken är främst den svaga konjunktur­utvecklingen som krympt skattebaseraa. I vissa länder har budgeten urholkats ytterligare till följd av diskretionära åtgärder. Det föreligger därför ett stort behov av budgetkonsolidering i flertelet OECD-länder de. närmaste kommande åren, vilket kan komma att verka återhållande på efterfrågan i det kortere perspektivet. En svagare interaationell utveckling iin den som angivits i tebell 4 kan därför inte uteslutes.

3   Utrikeshandel

p-p- 

i992/93:50

Bilaga 1 Efterfrågan på bearbetede varor på Sveriges viktigaste exportmarknader fortsätter att vara svag. Marknadstillväxten inom OECD-området under perioden 1992-1994 bedöms uppgå till 11%. Under högkonjunkturen 1984-1986 var den mer än tre gånger så stor. Importen av bearbetede varor till vår viktigaste exportmarknad, Tyskland, beräknas växa med endast ca 4% per år i genomsnitt under perioden 1992-1994.

Den svaga marknadstillväxten bidrar till en långsam ökning i den svenska exporten. Marknadsandelsutvecklingen går dock i positiv riktning. Andelsförlusteraa på OECD-marknaden nära halveras i år jämfört med förra året, till följd av att industrins konkurrenskraft stärkts. Förbättringen i industrins relativprisutveckling sedan 1990 gör att det negativa bidraget från tidigare års höga exportprisökningar klingar av. Däremot drabbas svensk export bl.a. av att produktsammansättningen är oförmånlig i rådande interaationella lågkonjunktur. Svensk export av bearbetede varor är i högre grad än våra konkurrentländers inrikted på varor som nu möter särskilt svag efterfrågan eller missgynnas av överkapacitet på exportmarknaden. Dette gäller t.ex. papper och papp samtjära och stål, men också vissa investeringsvaror.

Sänkningen av arbetsgivaravgiften näste år beräknas bidra till att exportens relativpris minskar ytterligare. Totelt beräknas relativpriset sjunka med 2,8% 1993, vilket ger ett sterkt positivt bidrag till exporten. Genom inverkan av andra fektorer (bl.a. den oförmånliga produktin­riktningen i exporten) växer den ändå inte snabbare än marknadstillväxten 1993.

År 1994 beräknas exportindustrin vinna marknadsandelar för förste gången sedan 1983. Relativpriset kan väntes minska och efterfrågan på våra viktiga exportprodukter föratses te fert. En relativt låg kost­nadsökning i industrin ger möjlighet till en återhållsam prisutveckling. Industrins vinstmarginal väntes ändå öka.

Tabell 5  Världsmarknadstillväxt, relativpris, marknadsandel och export av bearbetade varor

Procentuell förändring

1991

1992

1993

1994

Marknadstillväxt

Relativpris

Exportvolym

2,0 0,9 -2,6

3,3 -0,2 0,1

4,3 -2,8 4,2

5,7 -0,7 6,6

Marknadsandel

-4,5

-3,1

-0,1

0,9

Anm.   Marknadstillväxt avser en sammanvägning av importökningen av bearbetade varor i olika länder. Som vikter har använts ländernas andelar som mottagare av svensk export av bearbetade varor. Källor: OECD, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Sveriges totala vamexport beräknas öka med knappt 1 % i år. Efter en relativt kraftig uppgång förste kvartelet föll exporten andra kvartelet. Under tredje kvartelet skedde en återhämtning, men utvecklingen resten

10

av året bedöms bli mycket svag. Orderingången från exportmarknaden försämrades tredje kvartelet, enligt konjunkturbarometera. Återhämt­ningen i efterfrågan från utlandet och den stärkte konkurrenskraften näste år bidrar till att varaexporten totelt väntes öka med 3,4% 1993 och med 6,0% 1994.
[REDACTED_EFTERNAMN] halvåret i år var vamimporten oförändrad i volym jämfört med den mycket låga nivån förste halvåret 1991, då vamimporten föll med hela 7%. Importen av investerings- och insatsvaror till industrin har fortsatt att ininska i år, medan den ökat för konsumtionsvaror (främst dagligvaror), kemivaror (bl.a. läkemedel), energivaror (raffinerade oljeprodukter) samt personbilar. Mot bakgmnd av den fellande private konsumtionen bedöms utvecklingen bli betydligt svagare under resten av året. Under förste kvartelet i år steg vamimporten raed 1% i volym jämfört med förste kvartelet 1991, men föll tillbaka andra kvartelet, med närmare 2%. De kommande två åren bidrar framför allt efterfrågan för exporten, maskininvesteringar samt lagemtvecklingen till en återhämtning av importen.

Tabell 6 Export och import av varor

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Miljarder

kr.

1991

Procentuell volymutveckli 1991       1992       1993

ng 1994

Procentuell prisutveckling

1991

1992

1993

1994

Varuexport

Bearbetade varor

281,5

-2,6

0,1

4,2

6,6

1,8

-2,4

-0,4

2,1

Fartyg

2,4

-29,7

78,9

-5,5

-16,9

7,1

-3,3

4,0

3,5

Petroleumprodukter

9,8

5,3

8,0

-1,0

1,0

1,8

-16,8

0,5

9,5

Övriga råvaror

39,1

-1,2

-0,8

1,2

6,6

-9,3

-2,4

4,6

6,2

Sumina Varuexport

332,8

-2,2

0,9

3,4

6,0

0,2

-3,0

0,4

2,9

Varuimport

Bearbetade varor

234,9

-6,6

-3,3

-0,0

4,5

-1,6

-1,9

-0,2

2,1

Fartyg

4,8

23,7

-34,0

43,9

-46,0

-1,6

-3,4

3,9

4,8

Råolja

14,5

-4,4

5,0

1,5

1,0

-10,5

-8,5

2,8

10,0

Petroleumprodukter

10,5

1,9

-0,7

-1,5

6,5

-5,5

-12,5

0,5

9,5

Övriga råvaror

36,1

-11,4

2,1

2,9

3,0

11,7

-1,7

3,6

4,4

Sununa Varuimport

300,9

-6,1

-2,2

0,8

3,4

-1,0

-3,1

0,5

3,1

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finan.sdepartementet.

Handelsbalansen för perioden januari-september i år visar ett överskott på nära 28 miljarder kr., att jämföra med ca 23 miljarder kr. under motsvarande period förra året. Förbättringen hänför sig främst till volymutvecklingen, med en snabbare uppgång i exporten än i importen. I år beräknas överskottet i handelsbalansen bli knappt 40 miljarder kr. Underskottet i bytesbalansen blir ändå nästen lika stort i år som förra året, omkring 20 miljarder kr., eftersom underskottet i tjänste- resp. transfereringsnettot växer. Trots betydande underskott i avkastningsnettot även de följande två åren beräknas bytesbalansen visa överskott 1994 niot.svarande 0,3% av BNP.

11

Tabell 7 Bytesbalans

Miljarder kr.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

1991

1992

1993

1994

Export Import Handelsbalans

(inkl. korrigering av handelsstatistiken)

332,8

301,0

30,4

325,8

285,3

39,1

338,2

289,2

47,6

369,1

308,2

59,6

Tjänsteneuo Avkastning pä kapital därav återinvesterade

-9,1 -30,6

-11,5 -34,6

-9,1 -36,9

-7,9 -34,1

vinstmedel Övriga transfereringar Bytesbalans

8,5 -12,1 -21,3

9,6 -12,9 -19.9

11,1 -12,7 -11,0

12,9

-13,5

4,1

Andel av BNP

-1,5

-1,4

-0,8

0,3

Anm.   P.g.a. avrundning summerar inte alltid delarna till totalerna. Källor: Riksbanken och Finansdepartementet.

12

4  Industrin

pp- 

1992/93:50

Bilaga 1 Industriproduktionen minskade med drygt 15% från den senaste konjunkturtoppen förste kvartelet 1989 t.o.m. andra kvartelet 1992, enligt Stetistiska centralbyråns industristetistik. För EG-länderaa började industriproduktionen falla senare, hösten 1990, och EG :s produktionsnivå i mitten av 1992 låg endast drygt 1 % under den genomsnittliga nivån andra halvåret 1990. Det kraftiga raset i Sveriges industriproduktion kan till stor del förklaras av försämringen i industrins konkurrenskraft mot slutet av 1980-talet, vilken resulterade i betydande marknadsandels­förluster.

Fallet i industriproduktionen tycks ha upphört i år.[REDACTED_EFTERNAMN] kvartelet steg den med ca 1,5% och var oförändrad andra kvartelet. Konjunkturinstitu­tets industribarometer från september visar att företegen planerar för i stort sett oförändrad produktion t.o.m. förste halvåret 1993. Sänkningen av arbetsgivaravgiften från I januari 1993 bidrar till en gynnsammare utveckling i industriproduktionen. Den svaga interaationella efterfrågan motverkar däremot en kraftigare uppgång.

Tabell 8 Nyckeltal för industrin

Procentuell förändring

1990

1991

1992

1993

1994

Industriproduktion

-2,0

-5,3

-2,5

1,0

5,0

Lönekostnad per timme

10,6

7,1

3,7

-0,7

2,5

Produktivitet

0,8

0,9

5,4

3,4

3,4

Enhetsarbetskostnad, (ULC)

9,7

6,1

-1,6

-4,0

-0,9

14 OECD-länders ULC

3,5

4,3

1,5

2,2

2,7

14 OECD-länders ULC, SEK

6,1

4,5

-1,2

1,9

2,7

Relativ ULC, SEK

3,4

1,6

-0,4

-5,8

-3,5

Vinstmarginal, Pörändring

-0.7

-0.7

0.3

1.1

0,6

Bruttoöverskottsandel*

27,5

25.2

26,0

29,2

31,4

' Bruttoöverskottsandelen avser andelen av förädlingsvärdet till faktorpris. Uppgif­terna över lönsamhetsutvecklingen avser industri exkl. petroleumraffinaderier och varv.

Anm.: Konkurrentländernas ULC och växelkurser är viktade med OECD:s konkurrentvikter, som tar hänsyn till konkurrensen med både export till resp. hemmaproduktion på avsättningsmarknaden. Konkurrensen gentemot länder utanför OECD-området är inte inkluderad. Vissa av dessa länder har i år fått en konkur­rensfördel i förhållande till Sverige, till följd av att deras valutor i hög grad följer dollarkursutvecklingen. Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Under 1992 beräknas industrins lönekostnader växa med drygt 3 1/2%. Den svaga efterfrågan och det pressade arbetsmarknadsläget har sterkt bidragit till att bromsa löneökningstakten. Samtidigt beräknas industrins produktivitet stiga kraftigt, vilket sammanteget ger en minskning i industrins arbetskostnad per producerad enhet med ca I 1/2%. I konkurrentländerna beräknas den däremot stiga med ungefar lika mycket. Valutekursutvecklingen i år missgynnar emellertid svensk exportindustri. Kronan apprecieras med nära 3% mot konkurrentländemas valutor, då hänsyn tegits till deras betydelse som konkurrenter till svensk export.

13

under antegande att nuvarande växelkurser består. Räknat i gemensam valute blir förbättringen i industrins konkurrenskraft dänned marginell i år. Sänkningen av arbetsgivaravgiften samt borttegandet av två semester­dagar näste år beräknas ge industrin en kostnadssänkning med 3,6%, vilket bidrar till att förstärka konkurrenskraften. Det väntes få ett relativt snabbt positivt genomslag på exporten. Relativt Sveriges störste konkurrentland, Tyskland, förbättras kostnadsläget med nära 20% åren 1992-1994. I förhållande till Sveriges 14 vikfigaste konkurrentländer beräknas industrins relativa arbetskostnad per producerad enhet minska med totelt drygt 9%, räknat i gemensam valute under samma period.

En nedgång i industrins rörliga kostnader 1992-1993, samt en gynnsam prisutveckling 1994 bidrar till att vinstmarginaleraa ökar under perioden 1992-1994. Vinstendelen, d.v.s. driftsöverskottet bratto som andel av förädlingsvärdet, skulle 1994 därmed ligga på en nivå nästan i höjd med högkonjunkturåret 1984. Den höga vinstendelen bör dock ses mot bakgmnd av att industrins förädlingsvärde krympt dramatiskt under de senaste åren. Dess andel av BNP uppgår nu till endast 18%, att jämföra med en andel på 22% 1988, året innan produktionsfel let inleddes. Dette tyder på att industrikapacitet slagits ut. En grov uppskattning av hur stor utslagningen varit är skillnaden mellan förändringen i produktionen och kapacitetsutnyttjandet. Måttet visar att omkring 7% av industrins kapacitet slagits ut mellan förste kvartelet 1989 t.o.m. andra kvartelet i

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Diagram 1 Industrins arbetskostnad per producerad enhet i Sverige och 14 OECD-länder 1985-1994, gemensam valute

Procent 1 1

-3 -5 ]

H ULC,   14 OECD-l

ä

nder S ULC, Sverige

1985     1985     1987     1988     1989     1990     1991      1992     1993     1994

KäUor: OECD, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

14

5   Arbetsmarknad

Prop- 1992/93:50

Bilaga 1 1 tekt med den allt sämre ekonomiska utvecklingen har också arbetsmark­nadsläget fortsatt att försvagas. Trots en betydande ökning av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema har den öppna arbetslösheten fortsatt att stiga under loppet av 1992 och uppgick till 5,4% under tredje kvartelet.

Sysselsättningsfallet som pågick under hela 1991 har fortsatt i oförmin­skad tekt också under 1992. Under perioden januari - september har antelet sysselsatte minskat med ca 180 000 personer jämfört med sarruna period året innan. Samtliga branscher berördes av nedgången. Fallet var dock störst inom uidustrin. som svarade för hälften av neddragningarna. Industrin ar också den sektor där personalinskränkningaraa pågått längst. Till följd av kostnadskrisen inleddes sysselsättningsanpassningen redan 1989. Inom den private tjänstesektora började sysselsättningen minska 1991. Personalnedskäraingaraa inom handeln var den främste orsaken. Nedgången inom sektora som helhet har fortsatt även i år. Fömtom inom handeln noteras nu också neddragningar inom delbranscherna samfärdsel, post och tele. Byggnadsverksamheten är historiskt en bransch som ligger sent i konjunkturcykeln. En mer markant nedgång inleddes under andra hälften av 1991, efter en mycket sterk expansion de två föregående åren. Inom de offentliga myndigheteraa har sysselsättningen tidigare hållits uppe. Det senaste året har dock sysselsättningsneddragningar, främst inom kommuneraa, noterats.

Arbetslöshetsuppgången hittills i år har bromsats av att också utbudet av arbetskraft fellit med över 80 000 pereoner, jämfört med samma period förra året. En stor del av nedgången kan förklaras av en ökad omfattning av arbetsmarknadsutbildningen. Dessutom har samtidigt antelet personer som vill och kan arbete men inte aktivt sökt ett arbete, de s.k. latent arbetssökande, ökat sterkt. Denna grapp bestod av 90 000 personer, vilket är en ökning med 30 000 personer.

Antelet nyanmälda lediga platser vid landets arbetsförmedlingar har stegnerat på en nivå som betydligt understiger den som rådde under föregående lågkonjunktur. Övriga tecken på en fortsatt försvagning av arbetsmarknadsläget är den kvarstående höga nivån på antelet varsel om uppsägningar och antelet konkurser. Hittills i år har ca 125 000 personer varslats om uppsägning, varav tillverkningsindustrin svarar för över 40%, byggbranschen och den offentliga tjänstesektora för närmare 15% vardera.

Den fördjupade lågkonjunkturen medför ett fortsatt svagt arbetsmark­nadsläge. Från en arbetslöshet på uppemot 6% i slutet av innevarande år fömtses endast en mindre ökning under loppet av 1993. Under 1994 fortsätter uppgången under förste halvåret, därefter fömtses en utplåning.

Hel årsgenomsnittet för 1993 stannar därför på 6,2%, att jämföra med 4,9% i år. Den underliggande arbetslöshetsuppgången är dock betydligt sterkare. Andelen personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökar nämligen med motsvarande 1,7% av arbetskraften. Den genomsnittliga arbetslösheten för 1994 stiger till 7%.

15

Uppgången av arbetslösheten 1993 bromsas av att utbudet fortsätter att falla. Det är till störste delen en effekt av ökningen av antelet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Inklusive de nu föreslagna åtgärderaa beräknas ca 235 000 personer delte i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder 1993, vilket motsvarar ca 5% av arbetskraften. Dessutom föreslås antelet platser i det reguljära utbildningsväsendet utökas med 25 000 från 1 januari 1993. År 1994 väntes fellet i utbudet upphöra. Som ett tekniskt antegande beräknas då antelet personer i åtgärder vara oförändrat.

Sysselsättningsminskningen under 1993 är störst inom de sektorer där produktionen främst påverkas av den svaga inhemska efterfrågan dvs. inom byggnadsverksamhet och privat tjänstesektor. Något som däremot bromsar sysselsättningsnedgången är den förväntede vändningen uppåt i industriproduktionen. År 1994 beräknas industriexpansionen dra upp aktiviteten inom den private tjänstesektora och i någon mån också inom byggsektora. Sysselsättningen inom industrin beräknas stiga. Inom den private tjänstesektora upphör nedgången i stort sett och i byggsektora blir fallet inte lika stort som tidigare. Sammanteget beräknas sysselsättningen ha minskat med ca 400 000 personer, eller med 9%, från toppnivån 1990 till 1994. De sektorer som svarar för de störste nedgångaraa är industrin och byggnadsverksamheten där fellet beräknas bli ca 20% respektive ca 30%.

1 dette svaga efterfrågeläge fömtses den potential för produktivitets­ökningar som finns genom tidigare rationaliseringar inte kunna realiseras fullt ut. Dette gäller främst de sektorer som huvudsakligen producerar för hemmamarknaden. Den totela produktivitetsutvecklingen blir därför dämpad 1993, ca 1,5%. År 1994 beräknas den förbättras till närmare 2%.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Tabell 9 Arbetsmarknad

Tusental personer (i åldrarna 16-64 år)

Nivå 1991

Förändring

från föregående år

1991

1992

1993

1994

Sysselsättning

Jord- och skogsbruk

143

-6

-6

-6

-4

Industri

939

-62

-82

-30

10

Byggnadsverksamhet

312

-1

-40

-35

-25

Privata tjänster

1624

-14

-31

-32

-5

Kommunal verksamhet

1200

1

-19

-13

-10

Statlig verksamhet

208

5

-2

-5

-5

Totalt

4430

-77

-180

-121

-39

Arbetskraft, totalt

4552

-25

-85

-67

-3

Arbetslösa

122

53

95

54

36

% av arbetskraften

2,7

2,7

4,9

6,2

7,0

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och Finansdepartementet.

16

6  Löner och konsumentpriser

Pp. 1992/93:50

Bilaga 1 Sverige befinner sig i en desinflationsprocess. Ekonomin anpassas till en lägre löne- och prisökningstakt. Initialt leder dette till höga realränte­nivåer som dämpar aktivitetsnivån.

Under 1991 skedde en markant nedväxling i löneökningstakten till följd av det snabbt försämrade arbetsmarknadsläget. Efterfrågan i ekonomin försvagades alltmer och mot den bakgmnden slöts tvååriga stebiliserings­avtel som löper t.o.m. mars 1993. I genomsnitt steg timlönema med 5,6% under 1991. Under 1992 dämpas löneökningstakten ytterligare och berälcnas uppgå till 3.5%.

Lönebildningen påverkas främst av förändringar i arbetsmarknadsläget, vinster, prisförväntningar och produktivitet. Olika politiska beslut påverkar fömtsättningama för avtelsförhandlingama. Höstens åtgärds­paket består bl.a. av en arbetsgivaravgiftssänkning om 4,3% och två slopade semesterdagar vilket reducerar arbetskraftskostnaden. Utrym­met för framtida löneökningar bedöms ändå vara mycket litet. Efter­frågan på arbetskraft är svag, inflationsförväntningama låga och arbetslösheten fortsätter att stiga från en redan hög nivå. De genomsnitt­liga löneökningama torde begränsas till vad som följer av stmkturföränd­ringar på arbetsmarknaden. Vissa löneökningar kommer dock att kunna avläsas i stetistiken enbart som en följd av sammansättningsförändringar i lönesumman. Den nuvarande avtelskonstmktionen medför ett överhäng på drygt 1/2 procentenhet av lönekostnadema till 1993. Ytterligare en lönehöjande effekt uppstår om företeg tillämpar LIFO-principen vid uppsägningar, dvs. den sist anställde får gå först. Denne har oftast lägre lön och efter avskedandet stiger den genomsnittliga timlönen. Samma effekt uppstår om företeg slås ut med en genomsnittligt lägre lönenivå. Timlönerna bedöms sammanteget öka med 2 1/2 procent under både 1993 och 1994. Det innebär en klart lägre löneökningstakt än inom OECD-området, där lönerna inom tillverkningsindustrin förväntes stiga med 4,2% resp. 4,5% under prognosperioden.

Tabell 10 Löner

Årlig procentuell förändring

1991

1992

1993

1994

Avtal

Löneglidning

Sumina

2,8 2,8 5,6

2,7 0,8 3,5

2,5

2,5

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Prisstegringaraa i konsumentledet, mätt som förändringar i kon­sumentprisindex (KPI). har avtegit kraftigt under 1992. När de prishöjan­de effekteraa av skattereformens finansiering klingade av föll in­flationstekten. Prisutvecklingen dämpades dessutom med 1,3 procenten­heter av den partiella mervärdeskattesäkningen vid årets början. I september uppgick inflationen till 2,5%. Den underliggande inflationen

17

i konsumentledet (nettoprisindex, NPI, som är KPI exklusive indirekte    Prop. 1992/93:50

skatter och subventioner) påverkades mte av skattereformseffekter på    Bilaga 1

sanuna sätt som KPI och har därmed inte fallit lika mycket det senaste

året.   Under  föratsättning  att  räntenivån   normaliseras  under  hösten

förväntes KPI och NPI att öka med 1 1/2 resp. knappt 3 procent under

1992.

Den svaga inhemska efterfrågan väntes medföra låga prisökningar även 1993 och 1994. Desinflationsprocessen beräknas dock inte övergå till en ren deflation, dvs. en sihiation med fellande priser för ekonomin som helhet. Under prognosperioden kommer stigande importpriser och höjda boendekostnader att vara de poster som främst drar upp KPI. De nu föreslagna åtgärderaa beräknas öka KPI med knappt 2 procenten­heter 1993. och med ca 1/2 procentenhet 1994. Då har hänsyn tegits till höjda bensin- och tobaksskatter, oförändrad generell mervärdeskattesats, höjd mervärdeskattesats för livsmedel, resor, hotell och resteurang från 18 till 21%, extra upptrappning av räntebidragen med 3 miljarder 1994 samt sänkte arbetskraftskostnader. Större delen av lönekostnadssänk­ningen väntes leda till sänkte priser. Därmed beräknas prisutvecklingen (i KPI) under 1993 stanna på knappt 4 %. Den underi iggande prisöknings-tekten (i NPI) påverkas inte av skatte- och subventionsändringar, men däremot av sänkte arbetskraftskostnader, och går ned till drygt 1 % under näste år.

Tabell 11 Konsumentpriser

Årlig procentuell förändring

1991

1992

1993

1994

Krr årsgenomsnitt

9,4

2,1

4,0

2,3

KIM dec. - dec.

8,0

1,5

3.8

2.6

varav:

Indirekta skatter,

bidrag i procentenheter

3,4

-1,3

1,8

0,0

Importprisier

6,8

-2,7

2,3

3,6

Bostäder

9,2

6,2

6,1

3,7

NPI årsgenomsnitt

5.5

4,1

1.5

2.0

NPI dec. - dec.

5.1

2,9

1.2

2.2

OECD, KPI

4,0

3,4

3,4

3,5 .

Anm.: OECD-länderna är sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrent

till Sverige.

Källor: OECD, Statistiska central byrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

År 1994 dämpas den registrerade inflationen när effekteraa av skat-tehöjningaraa 1993 faller bort. Boendekostnaderaa fortsätter att öka. till stor del beroende på sänkte räntebidrag. Vinstmarginaleraa kan förbättras något när den private konsumtionen åter stiger. Sammanteget beräknas KPI öka med drygt 2 1/2% under loppet av .1994 och NPI med drygt 2%.

I dagsläget hävdar sig Sverige väl vid en interaationell jämförelse av prisökningstekter. Inom OECD-området beräknas konsumentpriseraa stiga med i genomsnitt 3 1/2% årligen.

18

7   Hushållens ekonomi och privat konsumtion

Under 1990 och 1991 steg hushållens realt disponibla inkomster sammanlagt med 7.5%. Skattereformens båda steg bidrog till den kraftiga ökningen. Även för 1992 prognosticeras en positiv inkomstutveckling, med 2%. samtidigt som arbetslösheten växer. Inkomstbortfallet till följd av den vikande sysselsättningen kompenseras dock till stor del av ersättning till arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Nedväxlingen av inflationen medför att den reala timlönen har ökat, trots att den nominella löneutvecklingen stannat på ca 3,0%. Även pen­sionäreraa som kollektiv har fått en real inkomstökning i år, genom den avtegande inflationen. Inkomstskatten har sänkts något 1992 genom att skatleskaloraa justerats med 1991 års högre inflation.

De nu föreslagna åtgärderaa begränsar hushållens realinkomster 1993. Dessa beräknas minska med knappt 3 %. Åtgärderaa medför såväl sänkte nominella inkomster genom minskade pensioner, bidrag och höjda inkomstskatter, som höjda priser genom skärpt indirekt beskattning. År 1994 sker en återhämtning av realinkomsteraa, som beräknas öka med ca 0,5%. Den väntede nedgången i inflationen bidrar till den postitiva utvecklingen.

Tabell 12   Hushällssektoms disponibla inkomster, konsimition och sparande

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Miljarder kr.

Procentuell föränd

ring

1991

1992

1993

1994

1991

1992

1993

1994

Löpande priser

Löner

Inkomstöverföringar från offentlig sektor Övriga inkomster, netto Direkta skatter, avgifter m.m.

619,0

319,1 141,4 285,0

623,2

343,5 154,2 291,0

621,5

356,7 165,7 303,5

633,2

374,9 176,0 318,4

3,3

15,1 18,0 -6,6

0,7

1,1 9,0 2,1

-0,3

3,8 7,5 4,3

1,9

5,1 6,2 4,9

Disponibel inkomst

794,4

829,9

840,4

865,8

15,0

4,5

1,3

3,0

Privat konsumtion

779,4

778,2

791.4

811.1

11.5

-0,2

1,7

2,5

I9S5 års priser

Di.sponibel inkomst

4.3

2,0

-2,9

0,5

Privat konsumtion

1,2

-2,5

-2,5

0,0

Sparkvot, nivå i %

1,9

6,2

5,8

6,3

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Hushållens sparkvot har ökat från en bottennivå 1988 på -5% av dis­ponibel inkomsten till knappt 2% 1991. Förklaringen till denna förstärk­ning av sparandet står bl.a. att fmna i en motreaktion på den konsum­tionsvåg som blev resultetet av kreditmarknadens avreglering. När det uppdämda konsumtionsbehov som fanns före avregleringen stillats, var det naturligt att sparandet åter ökade. Dessutom skedde en anpassning till det nya skattesystemet, vilket fördyrar lån till konsumtion.

Under 1992 har hushållens incitement att ytterligare öka sitt sparande

19

blivit ännu mer framträdande. Den hastigt stigande arbetslösheten har ökat osäkerheten om de ensldlda hushållens framtida ekonomi. Realränten har höjts dramatiskt både genom högre nominella räntor och sänkt inflation. Inflationsnedväxlingen, som i sig är positiv, har medfört fallande priser på i stort sett samtliga hushållens tillgångsslag, exempelvis bostäder, aktier och konst. Dette verkar dämpande på konsumtionen, inte minst genom att möjligheteraa att belåna tillgångaraa begränsas. De-ssutom bidrar inte längre inflationen till att minska skulderaas reala värde, som i en höginflationsekonomi. I och med att de nominella räntorna samtidigt stigit, har hushållens behov att amortera ned sina skulder, respektive öka sina räntebärande tillgångar, vuxit. Enligt nationalräkenskaperaa minskade den private konsumtionen med 1,2% mellan förste halvåren i år och i fjol. Nedgången har främst drabbat hushållens inköp av bilar och sällanköpsvaror.'

Den senaste tidens ränteoro torde ytterligare ha dämpat hushållens konsumtionsvilja och för helåret 1992 beräknas den private konsumtionen minska med 2,5%. I och med att de disponibla inkomsteraa samtidigt väntes öka med 2%, går sparkvoten upp till över 6%. I jämförelse med våra grannländer är dock denna ökning inte extrem. I både Norge och Danmark har sparkvoten utvecldats på ett liknande sätt.

Diagram 2   Hushållens sparkvot

Andel av disponibel inkomst

Prop. 1992/93:50 

Bilaga 1

1990

1992

1994

Källa: Statistiska Centralbyrån och Finansdepartementet.

' Värderingen av konsumtionsslatistiken har i år försvårats av att SCB infört en ny niälnictod för detaljhandelns omsättning. Med denna metod visar SCB en betydligt kraftigare onisättningsminskning än Handelns Utredningsinstitut.

20

1993 minskar hushållens konsumtionsutrymme genom att de realt Prop. 1992/93:50 disponibla inkomsteraa sjunker avsevärt. Motiven att öka sparandet Bilaga 1 kvarstår. Samtidigt väntes hushållen sträva efter att i någon mån dämpa svängningarna i konsumtionen. Sparkvoten beräknas därför sjunka något, men konsumtionen föratses fella i oförändrad tekt. dvs. 2.5%. Prognosen måste dock betraktes som osäker och det fmns en risk för att utveck­lingen blir ännu svagare. Osäkerheten om den finansiella krisens förlopp och ett eventuellt sterkt prisfell på hushållens tillgångar är riskfektorer som kan försvaga bilden.

Under 1994 stebiliseras arbetsmarknadsläget men arbetslösheten berälcnas ligga kvar på en. för svenska förhållanden, hög nivå. Sparkvo­ten väntes åter stiga något, vilket medför att den private konsumtionen ligger kvar på 1993 års nivå.

21

8   Investeringar

pp- 

1992/93:50

Bilaga 1 Efter en sterk expansion under andra hälften av 1980-telet kulminerade investeringaraa 1989. Under 1990 vände utvecklingen och en mindre nedgång noterades. Under 1991 accelererade nedgången ttll drygt 7%. Fallet var koncentrerat till näringslivets investeringar.

För 1992 bedöms investeringsminskningen bli lika stor som 1991, dvs. drygt 7 %. Liksom tidigare är det näringslivet som svarar för större delen av fallet. Åren därefter dämpas investeringaraa framför allt av ett ras i bostedsinvesteringaraa. Däremot föratses aktiviteten inom näringslivet stiga mot slutet av prognosperioden. Investeringaraa påverkas kraftigt av desinflationsprocessen. Det höga nominella ränteläget och den låga inflationen innebär höga realräntor. Föratom att det leder till en generell efterfrågeåtstramning i ekonomin höjer det också avkastningskraven på investeringaraa. Det leder i förlängningen till en prispress på festigheter och andra förmögenhetsvärden. Det i sin tur innebär sämre möjligheter för hushåll och företeg att belåna sina tillgångar för att investera. Dessutom verkar den fmansiella oron och kreditförlusteraa i banker och andra finansinstitut åtstramande på utbudet av krediter. Sammanteget beräknas investeringaraa minska med ca 8,5% respektive 2,5% 1993 och 1994.

Fallet i industrins investeringar beräknas stenna vid 8% 1992. Det är ändå en något mer negativ utveciding än vad som framkommer av SCB:s investeringsenkät. Den senaste tidens ränteoro torde irmebära att risken för en svagare utveckling ökat betydligt. Den föratsedda produktions- och vinstökningen inom industrin bedöms få relativt svag uppdragande effekt på investeringaraa 1993. Incitementen att utöka produktionskapaciteten hålls tillbaka av det låga kapacitetsutnyttjandet, den sjunkande inhemska efterfrågan samt den svaga interaationella utvecklingen. Däremot är föratsättningama gynnsammare för en mer markant ökning i takt med stigande produktion under 1994.

Affärsverkens investeringar beräknas stiga både i år och näste år, bl.a. beroende på betydande infrastraktursatsningar. Även offentliga myndig­heters investeringar stiger till följd av sådana satsningar. Sammanteget beräknas de hittills beslutede projekten innebära att de totela brattoin-vesteringaraas nivå blir ca 2 procentenheter högre 1993 än vad som annars skulle ha varit fallet.

Inom övrigt näringsliv, exklusive affärsverken, föratses ett fortsatt sterkt fall i år. Försvagningen av den inhemska efterfrågan slår extra hårt mot denna sektor eftersom andelen exportföreteg är liten. Till dette kommer att utbudet av lediga kontorslokaler är stort efter byggboomen i slutet av 1980-telet, vilket innebär en mycket svag utveciding av byggandet av kontorsfestigheter. Verkningama av den fmansiella oron. fastighetskrisen och den svaga private konsumtionen gör att det kraftiga investeringsfallet berälcnas fortgå framförallt inom bank- och försäkrings­området samt inom handeln. Sammanteget sker således en ytterligare nedgång av investeringaraa i denna sektor 1993. Under 1994 däremot föratses en vändning uppåt i samband med att industriproduktionen åter ter fart och fallet i privat konsumtion upphör.

4 Riksdagen 199//92. 1 saml. Nr 50

22

En sterk igångsättning av både nybyggnad och ombyggnad av bostäder Prop. 1992/93:50 under förste halvåret i år bromsar fellet i de totela bostadsinvesteringar- Bilaga 1 na. Att påbörjandet var högt beror på övergångsregler i samband med sänkningen av investeringsbidraget från den 1 januari 1992. För nybyggandet föratses en sterk nedgång under andra halvåret i år som sedan fortsätter under hela prognosperioden. Höjda relativpriser på boende och byggande till följd av minskade subventioner och höga räntor, det stramare kreditläget samt fallande sysselsättning och försämrad hushållsekonomi medverkar till efterfrågefellet. Den nu föreslagna åtgärden att värdet av ränteavdraget kvarstår på oförändrad nivå medverkar till att lindra efterfrågeraset på bostäder. Ytterligare minskade subventioner fr.o.m. 1994 verkar däremot i kontraktiv riktning. I år beräknas igångsättningen av nya bostäder uppgå till 43 000 lägenheter, näste år feller antelet till ca 25 000 för att därefter ininska något tusental ytterligare. Föratom effekten av investeringsbidragssänk­ningen tillkommer för ombyggnader att mindre förmånliga regler infördes 1992. Det ledde till en sterk ökning av låneansökningaraa i slutet av 1991. Det är dessa som feller ut och orsakar investeringsuppgången i år. Ett fell föratses fr.o.m. 1993 när eftekten av denna boom klingat ut. Antalet projekt beräknas även kommande år vara högt men omfettningen av varje projekt är enligt låneansökningaraa betydligt mindre än tidigare varför också investeringsvolymen avter.

Aktiviteten inom byggnadsverksamheten började visa tecken till avmattning under 1990 och 1991. Byggnadsinvesteringaraa började falla andra halvåret 1990. Nedgången fortsatte 1991 till följd av neddrag-ningaraa inom näringslivet. Även i år är det främst näringslivet som svarar för minskningen. Bostedsinvesteringaraa föratses svara för en allt större del av fallet medan näringslivets investeringar vänder uppåt under den senare delen av prognosperioden. Uppdragande under perioden verkiir infrastraktursatsningaraa som ökar aktiviteten inom stetliga affärsverk och myndigheter. Dessutom kan fellet i ombyggnadsverksam­heten sannolikt ge upphov till en substitutionseffekt så att volymen av reparationer stiger i omfettning 1993 och 1994 och därmed verkar dämpande på nedgången i byggnadsverksamheten. Den totela bygg­nadsverksamheten beräknas fella med ca 20% mellan 1990 och 1994.

23

Tabell 13 Bruttoinvesteringar efter näringsgren

Prop. 1992/93:50

Bilaga I

Miljarder kr. 1991

Årlig procentuell volymförändring

1991

1992

1993

1994

Näringslivet Industri

Statliga affärsverk Övrigt näringsliv

148,1

43,2 19,7 85,2

-14,5

-16,4

-1,7

-16,3

-11,6 -8,0 2,0

-17.0

-0,7

2,5 10,0 -6,0

4,7

10.0

6,0

0,9

Bostäder

Nybyggnad Ombyggnad

88,7 66,3

22,4

4,1

5,2 1,6

-3,6

-15,0 25,0

-34,1

-40,0 -24,0

-29,0

-32,0 -25,0

Offentliga myndigheter

33,5

11,8

5.0

2.8

0,0

Totalt

270,3

-7.3

-7,2

-8,6

-2,3

Maskiner

Bygg och anläggning

103,3 166,2

-12,3 -2,5

-12,0 -3,2

0,5 -15,9

4,8 -9,1

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstituet och Finansdepartementet.

Lagerminskningaraa i den svenska ekonomin var mycket omfettande under 1991. Totelt sett minskades lagren med ca 21 miljarder kr. (1985 års priser). Fallande produktion, höga realräntor samt pessimistiska framtidsförväntningar låg bakom dessa kraftfiilla lageraeddragningar. Det mycket svaga efterfrågeläget innebar dock att industrins alltför stora lager av färdigvaror inte kunde börja awecklas.

Eftersom de grandläggande motiven för neddragningaraa kvarstår väntes ytterligare lagertrimningar under prognosperioden. Minskningaraa väntes dock ske i avtegande tekt varför lagren ger ett betydande positivt bidrag till BNP-tillväxten. Under åren 1992 till 1994 uppgår dette bidrag till i genomsnitt 0,5 procentenheter årligen. De stora färdigvaralagren i industrin har från och med i år börjat avte och denna aweckling väntes fortsatte även näste år.

Analysen av lagercykeln kompliceras av att nationalräkenskapema valt att till de egentliga lagerminskningaraa också lägga neddragande korrek­tionsposter i deteljhandelns lager. På så sätt justerar man ned ekonomins användningssida och därmed det officiella BNP-måttet. Anledningen till dette förferande är de stora svårigheteraa med avstämningen mellan försörjningsbalansens användnings- och produktionssida. Korrektions­posten förekommer såväl andra halvåret 1991 (3,5 miljarder kr) som förste halvåret 1992 (3,0 miljarder kr). I prognosen betraktas inte dessa korrektionsposter som några egentliga lageraeddragningar. Det är då rimligt att göra ett tekniskt antegande om att motsvarande poster förekommer även kommande år. På så sätt påverkas inte BNP-tillväxten i ekonomin under prognosperioden.

24

9   Offentlig sektor

Den offentliga sektoms finansiella sparande minskade med 74 miljarder kr. mellan 1990 och 1991 till ett underskott motsvarande 1,5% av BNP. Försämringen av de offentliga finansema fortsätter i år och underskottet beräknas uppgå till ca 112 miljarder kr. eller knappt 8% av BNP. Utskiftning av de föratvarande löntegarfonderaas tillgångar till riskbolag sänker sparandet med 5 miljarder kr. De nu föreslagna åtgärderaa, tillsammans med en viss uppgång i ekonomin 1994, bidrar till att nedgången av det offentliga sparandet bromsas upp. Underskottet beräknas stanna vid motsvarande ca 10% av BNP 1994.

Skattekvoten (skatteinkomsteraa som andel av BNP) stiger 1993 efter en nedgång i år. Utgiftskvoten dras upp, dels av ökade utgifter för arbetsmarknadspolitiken och arbetslösheten, dels av den svaga BNP-utvecklingen. både realt och nominellt. Den nominella BNP-nivån (nämnaren i kvotberäkningen) påverkar inte skattekvoten på samma sätt som utgiftskvoten, eftersom skatteinkomsteraa är i stort sett proportionel­la mot BNP. En stor del av utgifteraa föratom kostnaderaa för arbets­lösheten, t.ex. pensioner och räntor, är på kort sikt oberoende av BNP-utvecklingen.

Tabell 14 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter

Löpande priser

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Miljarder kr. 1991        1992

1993

1994

Procentuell föran

dring

1991

1992

1993

1994

Inkomster

Skatter

Social försiikrings.ivgifter

Övriga inkomster

897,1

541,6 216,3 139,2

877,9 521,9 204,2 151,8

882,4 535,4 196,6 150,4

908,8

557,3 199,6 152,3

1,3

-3,3 8,8

9,7

-2.1

-3,6 -5,6 9,0

0,5

2,6 -3,7 -0,9

3,0

4,1 1,5 1,3

Utgifter

Transfereringar till hushåll

Subventioner m.m.

Ränteutgifter

Konsumtion

Investeringar

918,3

319,1 94,9 85,9

382,0 36,4

989,5

343,5 115,4

97,1 390,7

42,8

1020,3

356,7 108,9 120,0 392,3 42,4

1056.1

374,9 101,9 137,1 398,8 43.3

10.3

15,1 16,6 14,1 4,2 12,8

7,8

7,7

21,6

12,9

2,3

17,6

3.1

3,8 -5,6 23,6

0,4 -1.0

3,5

5,1

-6,4

14,3

1,6

2 2

Finnnsiellt sparande

-21,2

-111,6

-137,9

-147.3

Procent av BNP

Sk.ittcr och avgifter Utgifter Finansiellt sparande

53,0 64,2 -1,5

50,8 69,2 -7,8

51,5 71,8 -9,7

52,1 72,7 -10,1

Anm:  I  investeringar ingår investeringar i personalbostäder,  lagerinvesteringar samt  nettot  av köp  och

försäljning av fastigheter och mark.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån. Riksrevisionsverket och Finansdepartementet.

Den kraftiga förb"vagningen av den offentliga sektoras finanser sedan 1991 beror huvudsakligen på den ekonomiska recessionen. Skatteinkom­stema minskar realt samtidigt som kostnaderaa för arbetsmarknadspoliti­ken och ersättning till de arbetslösa stiger. Därtill kommer att under­skotten medför att ränteutgiftema växer kraftigt. Inte förrän 1994, när

23

BNP börjar öka igen. stiger skatteinkomstema realt. Samtidigt stebiliseras    Prop. 1992/93:50 arbetsmarknaden, vilket medför att den reala utgiftsökningen begränsas.      Bilaga 1

Den offentliga konsumtionen beräknas i volym vara i stort sett oförändrad under prognosperioden trots ökade kostnader för arbetsmar­knadspolitiska insatser. Den stetliga konsumtionen berälcnas öka med ca 0.5% i år för att sedan minska med ca 0.5% per år 1993 och 1994. Sysselsättningen inom den kommunala sektom har minskat under 1992. Arbetsmarknadspolitiska satsningar m.m. medför dock att den totela kommunala konsumtionen beräknas vara i stort sett oförändrad under 1992 och 1993. För 1994 väntes en minskning med 0,5%.

Tabell 15 Real förändring av den offentliga sektoms inkomster och utgifter

Miljarder kr. 1991

Procentuell förändring 1985 års priser

1991

1992

1993

1994

Inkomster

897,1

-7,4

-4.2

-3,4

0.7

Utgifter

918,3

3.7

5,1

0.9

1,2

Transfereringar till hushåll därav pensioner

sjukförsäkring m.m. arbetslöshetsbidrag m.m. övrigt

319,1

173,4

61,0

21,8

62,9

5,2

3.0

-7,6

78,3

11,0

5,5

5,6

-23,1

83,3

6,0

-0,2 -2,2 -11,7 25,2 -1.6

2,7 3,0 -3,0 9,2 0,7

Subventioner m.m.

94,9

6,5

19,1

-9,2

-8,5

Räntor

85,9

4,2

10,6

18,8

11,7

Konsumtion

382,0

1,0

0,1

0,2

-0,5

Investeringar

36,4

11,8

5,0

2,8

0,0

Anm.: Inkomsterna oeh transfereringarna är deflaterade med konsumentprisindex. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

26

10   Kapitalmarknaden

pop- 

1992/93:50

Bilaga 1 Under   de   senaste   månaderaa   har   händelseutvecklingen   i   Sverige dominerats av de höga räntor som försvaret av den feste växelkursen krävt i samband med valuteoron i övriga Europa.

Efter den danska folkomröstningen i juni har osäkerheten ökat om den ekonomiska och monetära unionens (EMU) förverkligande. Osäkerheten tilltog inför den franska folkomröstningen i september. Oron inom växelkursmekanismen (ERM) förstärktes av att D-marken apprecierades mot dollara efter den tyska diskontohöjningen under sommaren samtidigt som räntemarginaleraa inom EG vidgades. Sverige påverkades i hög grad av den interaationella utvecklingen. Däratöver bidrog inhemska faktorer till att skapa oro bl.a. i form av signaler om en betydande ökning av budgetunderskottet och ökade tvivel beträffende regeringens möjligheter att få majoritet i riksdagen för nödvändiga nedskäraingar av utgifteraa. Räntedifferensen var därmed otillräcklig för att ge balanserade valuteflö­den. Från slutet av juli och fram t.o.m. augusti höjde Riksbanken marginalränten vid tre tillfallen med sammanlagt 4,5 procentenheter till 16 %. Oron för att en konsistent ekonomisk politik inte skulle kunna föras avspeglades bl.a. i att räntan på obligationer med fem års löptid steg från ca 10% under våren till uppemot 12% i början av september.

I början av september lämnade Finland den ensidiga ecu-kopplingen och lät marken flyte fritt, vilket utlöste en kraftig oro på den svenska valutemarknaden. Samtidigt ökade spänningaraa inom ERM och den itelienska liren utsattes för en kraftig press. I Sverige höjde Riksbanken marginalräntan först till 24% och sedan till 75% för att vända utflödena och säkerställa förtroendet för den feste växelkursen.

Valuteoron i Europa fortsatte och en växelkursjustering inom ERM genomfördes. De spänningar som byggts upp till följd av olikheter mellan den förda ekonomiska politiken och konjunktursituationen i med­lemsländeraa, synliga bl.a. i de tyska räntehöjningarna i spåren av den tyska återföreningen, gick inte längre att bemästra. Växelkursjusteringen och den samtidiga tyska räntesänkningen räckte inte för att minska osäkerheten inom ERM. Pressen på de övriga valutoraa ökade igen och i mitten av september lämnade pundet och liren ERM, med kraftiga deprecieringar som följd, samtidigt som pesetan devalverades. I spåren följde spekulationer även mot andra valutor och hela det monetära valutesamarbetet (EMS) sattes ifråga.

1 Sverige förorsakade händelseutvecklingen i Europa en förayad oro huravida kronans feste växelkurs skulle kunna bibehållas. Omfettande valuteutflöden registrerades och Riksbanken tvingades höja marginal­ränten i två steg till hela 500% för att försvara kronan. Marknadsräntoma steg betydligt och som högst noterades räntan på sexmånaders stets-skuldväxlar till 30%. För att stärka valutereserven och därmed trovärdig­heten för kronan har Riksgäldskontoret och Riksbanken lånat upp utländsk valute. ToteU har lån i utländsk valute för ett motvärde av 120 miljarder kronor tillförts reserven. Ytterligare 110 miljarder håller på att lånas upp.

27

De höga räntenivåeraa till trots, var kronans trovärdighet svag. Först    Prop. 1992/93:50 i och med de två krispaketen som regeringen och socialdemokrateraa    Bilaga I gemensamt    lade    fram    kunde   devalveringsförväntningaraa    brytes. Krispaketen i kombination med en lugnare utveckling inom EMS, bl.a efter ett framgångsrikt försvar av den franska francen, stärkte kronan och möjliggjorde en successiv nedgång av marginalräntan till 13,5% den 21 oktober.

Lågkonjunkturen i kombination med höga realräntor har ökat kreditin­stitutens sårbarhet ytterligare under de senaste månaderaa. Försämrad lönsamhet i näringslivet och ökad arbetslöshet minskar låntegaraas betelningsförmåga. Prisema fortsätter att fella på olika tillgångsmarkna­der såsom för aktier, kommersiella festigheter och på senare tid även bostäder, vilket urholkar säkerhetemas värde. En allt större andel av kreditinstitutens lånestock blir nödlidande i så måtto att de inte genererar avtelsenlig ränte samtidigt som reserveringen för beferade kreditförluster fortsätter att öka. Under 1991 uppgick de samlade kreditförlustema till 48 miljarder kronor och beräknas i år bli av minst samma storleksord­ning. Den ökade omfettningen av de "dåliga" lånen minskar bankeraas ränteintäkter, vilket inte till fullo kan kompenseras genom vidgade räntemarginaler och lägre kostnader. Förlusteraa för banksektora i sin helhet, som ifjol uppgick till ca 13 miljarder kronor ökar därmed, även om bilden alltjämt är splittrad mellan bankeraa.

Steten har tidigare medverkat till kapiteltillskott i Nordbanken och i[REDACTED_EFTERNAMN] Sparbanken för att säkerställa en tillfredställande kapitelbas. Under september framkom att Göte AB, med dess dotterbolag Göte Bank, skulle tvingas redovisa en förlust under det andra tertialet i en sådan omfettning att konceraen inte längre skulle klara av det lagstedgade kapiteltäcknings-kravet på 8% senast vid årsskiftet och t.o.m. riskera att hamna på obestånd i början på näste år. Steten valde i det läget att garantera Göte Banks samtliga förpliktelser.

I samband med räntechocken i mitten av september ökade oron även för mellanhandsinstitutens stälhiing. Dette tog sig uttryck i att certifikat-marknaden under vissa dagar slutede fungera samtidigt som ränteskillna­den mellan hosteds- och stetsobligationer steg kraftigt. För bostedsinstitu-ten resulterade dette i kraftigt ökade finansieringskostnader som bara delvis kunde övervältras på låntegaraa. Situationen hade på en tämligen begränsad tid kunnat leda till en akut likviditetskris i takt med att obligationer och certifikat hade förfellit. Det uppkomna läget hotede allvarligt betelningssystemets fimktionssätt. Det rådde under nästan två veckor utlåningsstopp. I slutet av september aviserade regeringen därför åtgärder för att skapa beredskap för att trygga verksamheten i de svenska bankeraa och deras dotterbolag liksom andra kreditinstitut med stetlig anknytning. Åtgärderaa innebär att dessa företegs förpliktelser kommer att infrias. De aviserade åtgärderaa dämpade oron och handeln med bostedsinstitutens värdepapper kunde successivt normaliseras.

Den svenska penningpolitiken är inrikted på att hålla en fast växelkurs mot ecun. För att generera tillräckligt balanserade valuteflöden behövs en viss räntemarginal mot utlandet. Det bör fmnas utrymme för att

28

ytterligare få ner räntedifferensen gentemot omvärlden. Lägre räntor är    Prop. 1992/93:50 en föratsättning för att kreditinstitutens lönsamhet skall kunna återställas.    Bilaga 1

Diagram 3  Ränteutvecklingen 1990-1992, 6 mån Procent

6-4 1990

1991

1992

Anm.: Avser månadsgenomsnitt. Sista notering avser 15 oktober 1992.

29

Innehåll

PP- 

1992/93:50

Bilaga 1

1

Sammanfattning

2

2

Interaationell utveckling

7

3

Utrikeshandel

10

4

Industrin

13

5

Arbetsmarknad

15

6

Löner och konsumentpriser

17

7

Hushållens ekonomi och privat konsumtion

19

8

Investeringar

22

9

Offentlig sektor

25

10

Kapitelmarknaden

27

30

Tabell- och diagramförteckning

Försörj ningstebell

Nyckeltel

Sparande

Interaationella föratsättningar

Tabeller

Tabell 1 Tabell 2 Tabell 3 Tabell 4 Tabell 5

Världsmarknadstillväxt, relativpris, marknadsandel och export av bearbetede varor

Tabell 6

Export och import av varor

Tabell 7

Bytesbalans

Tabell 8

Nyckeltel för industrin

Tabell 9

Arbetsmarknad

Tabell 10

Löner

Tabell II

Konsumentpriser

Tabell 12      Hushällssektoms disponibla inkomster, konsumtion och sparande

Tabell 13      Brattoinvesteringar efter näringsgren

Tabell 14      Den offentliga sektoras inkomster och utgifter

Tabell 15      Real förändring av den offentliga sektoras inkomster och utgifter

4 5 6

7

10

II 

12 13 16 17 18

19 24 25

26

Prop. 1992/93:50 Bilaga 1

Diagram

Diagram 1    Industrins arbetskostnad per producerad enhet i

Sverige och 14 OECD-länder 1985-1984

14

Diagram 2    Hushållens sparkvot

20

Diagram 3    Ränteutvecklingen 1990-1992

29

31

Försvarsdepartementet

Prop. i992/93:50

Bilaga 2 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992

Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

1   Föreslagna åtgärder

Nedläggning av Västgöta flygflottilj (F 6), m.m.

Överbefälhavaren har regeringens uppdrag att år 1995 lämna förslag om en ändrad grandorganisation för flygvapnet. Inriktningen är att flygvapnet bör omfatte färre men samtidigt större flottiljer än idag.

Den långsiktiga inriktmngen av flygstridskraftema är ett flygvapen bestående av 16 divisioner. Det är enligt min mening viktigt att denna inriktning kvarstår så att det säkerställs att Sverige även framdeles har eftiiktiva flygstridskrafter, särskilt avseende luftförsvarsförmågan.

För att möjliggöra besparingar bör en minskning av antelet flottiljer kunna göras redan nu. Den flottilj som sålunda bör kunna awecklas är enligt min mening Västgöte flygflottilj (F 6) i Karlsborg. Awecklingen bör ske med början den 1 juli 1993. Den bör vara genomförd senast den 30 juni 1995. Flygverksamheten bör minska successivt och upphöra helt senast den 30 juni 1994. Det kommer an på myndigheteraa att överväga behovet av att utnyttja bansystemet m.m. vid F 6 som krigsbas.

Efter det att Överbefälhavaren har redovisat sitt uppdrag år 1995 bör beslut om en ytterligare minskning av antelet flottiljer kunna fettes.

Förändrade värnpiiktsförmåner

Jag anser att besparingar bör kunna göras när det gäller de värapliktigas förmåner. Den årliga uppräkningen av kontantförmåneraa bör inte ske under år 1993.

Utöver denna åtgärd bör ändringar göras i de värapliktigas reseför­måner. Jag anser att kostnaderaa för de fria hemresoraa bör reduceras och att de vämpliktiga i princip skall har rätt till en resa var fjortonde dag. De lokala förhållandena får styra hur man genomför denna besparing. Exempelvis kan dette genomföras så att meningsfylld utbildning sker under mellanliggande veckoslut och att den samman­hängande ledigheten vid hemresa utökas till fyra dygn. Denna åtgärd bör träda i kraft redan den 1 januari 1993.

Neddragningar inom den civila delen av totalförsvaret

Prop. 1992/93:50

Bilaga 2 Inom den civila delen av totelförsvaret beräknas ett årligt sparbelopp på

100 miljoner kronor. Dette innebär att den i 1992 års totelförsvarsbeslut

fastställda civila ekonomiska ramen för totelförsvarets civila del minskas

från 2079,8 miljoner kronor till 1979,8 nuljoner kronor. Besparingaraa

bedöms föraärvarande bl.a. kunna göras inom funktioneraa Ledning och

samordning samt Befolkningsskydd och räddningstjänst.

Övrigt

Jag avser att återkomma till riksdagen i samband med budgetproposi­tionen 1993 med närmare redovisning av förslagens iimebörd för budgetåret 1993/94. I krisuppgörelsen anges besparingaraa på försvaret till 1,2 miljarder kronor per år vid fullt genomslag. Det kan emellertid ifrågasattes om de föreslagna åtgärderaa uppnår det angivna besparings­beloppet. Jag kommer att inventera möjliga ytterligare åtgärder som kan vidtes för att uppnå besparingsmålet inom den period som försvarsbeslut omfatter. Förslag om sådana åtgärder kommer att redovisas i budget­propositionen 1993 för beslut under vårriksdagen.

2  Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna förslaget att lägga ned Västgöte flygflottilj (F 6),

2.

godkänna den föreslagna ändrade inriktningen av systemet för de värapliktigas förmåner,

3.

godkänna den föreslagna inriktningen av besparingar inom den civila delen av totelförsvaret.

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992

Föredragande: stetsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN] såvitt avser punkt 1 och stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] såvitt avser punkt 2.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 3

Anmälan till proposition om åtgärder för att Stabilisera den svenska ekonomin

1 De allmänna barnbidragen

Mitt förslag: De beslut som tidigare fattets att höja det allmänna barabidraget och det förlängda barabidraget upphävs.

Skälen för mitt förslag: Efter förslag av regeringen i 1991 års budget­proposition beslutede riksdagen att det allmänna barabidraget och det förlängda barabidraget skulle höjas från 9 000 kronor till 10 020 kronor per bara och år fr.o.m. den 1 januari 1992 (prop. 1990/91:100 bil. 7, bet. 1990/91:SoU12, rskr. 1990/91:211).

Efter förslag i propositionen om inriktningen av den ekonoiniska poli­tiken beslutede riksdagen den 19 december 1991 att den beslutede höj­ningen skulle flyttes fram till den 1 januari 1993 (prop. 1991/92:38, bet. 1991/92:FiUl0, rskr. 1991/92:108).

Chefen för Finansdepartementet har inledningsvis redogjort för den ekonomiska situationen och vilka åtgärder som bör vidtes med anled­ning härav. Det stetsfinansieUa läget gör det bl.a. nödvändigt att upp­häva tidigare beslut om höjningar av det allmänna barabidraget och det förlängda barabidraget.

2 Sänkning av arbetsgivar- och egenavgifter

Prop. 1992/93:50 Bilaga 3

Mitt förslag: Arbetsgivaravgifteraa sänks med 4,30 procentenhe­ter. Dette sker genom att utbildningsavgiften, f.n. på 0,31 procent, och bamomsorgsavgiften på 2,20 procent tes bort samt att folk­pensionsavgiften sänks med 1,62 procentenheter till 5,83 procent av avgiftsunderlaget och arbeterskyddsavgiften sänks med 0,17 procentenheter. Egenavgifteraa sänks lika mycket genom att bam-ouLsorgsavgiften på 2,20 procent tes bort, att folkpensionsavgiften sänks med 1,62 procentenheter ttll 5,83 procent och att sjukförsäk­ringsavgiften - för den vars sjukförsäkring gäller uten karenstid -sänks med 0,48 procentenheter till 9,12 procent av avgiftsunder­laget.

1 enlighet med riksdagens tidigare principbeslut slopas den del av arbetarskyddsavgiften som avser bidrag till företagshälsovården och görs en motsvarande höjning av arbetsskadeavgiften vad gäller såväl arbetsgivaravgifteraa som egenavgifteraa. Arbetsmarknads­avgiften behålls på nuvarande nivå 2,12 procent av avgiftsunder­laget.

Skälen för mitt förslag: Enligt socialavgiftslagen uppgår arbetsgivarav­gifteraa till 34,83 procent av avgiftsunderlaget och egenavgifteraa till 33,85 procent av avgiftsunderlaget. Såväl arbetsgivare som egenföre­tegare erlägger sjukförsäkringsavgift, folkpensionsavgift, tilläggs­pensionsavgift, delpensionsavgift, baraomsorgsavgift, arbetsskadeavgift och arbeterskyddsavgift. Arbetsgivaravgifteraa omfatter dessutom ar­betsmarknadsavgift, utbildningsavgift och lönegarantiavgift. Arbets­marknadsavgiften och utbildningsavgiften uppgår efter lagändring den 1 juli 1992 (SFS 1991:1236) till 2,04 resp. 0,39 procent men enligt över­gångsbestämmelseraa skall avgifteraa under det stetliga budgetåret 1992/93 utgöra 2.12 resp. 0.31 procent och budgetåret 1993/94 utgöra 2,08 resp. 0.35 procent.

1 enlighet med vad chefen för Finansdepartementet tidigare anfört bör arbetsgivaravgifteraa sänkas med 4.30 procentenheter. Enligt min me­ning är det lämpligast att dette sker genom att baraomsorgsavgiften som nu utgör 2,20 procent av avgiftsunderlaget helt upphör, att utbildnings­avgiften som för innevarande budgeter utgör 0.31 procent helt upphör, att folkpensionsavgiften sänks med 1,62 procentenheter från nuvarande 7,45 procent till 5,83 procent av avgiftsunderlaget samt att arbeter­skyddsavgiften sänks med 0,17 procentenheter.

Även egenavgifteraa bör sänkas i samma omfattning. Också här tes baraomsorgsavgiften bort och folkpensionsavgiften sänks med 1,62 procentenheter till 5,83 procent. Sjukförsäkringsavgiften - för den vars sjukpermingförsäkring gäller utan karenstid - sänks med 0,48 procent­enheter till 9,12 procent av avgiftsunderlaget. För den som är sjuk­penningförsäkrad  med   3   eller   30  dagars  karenstid   fastställs   sjuk-

försäkringsavgiften av Riksförsäkringsverket med hänsyn till den in- Prop. 1992/93:50 verkan karenstiden bedöms få på försäkringens utgifter. Avgifteraa har Bilaga 3 för år 1992 festställts till 7.30 procent vid 3 dagars karenstid och 5,80 procent vid 30 dagars karenstid. På inkomster över 7,5 gånger bas­beloppet utgör avgiften 9.60 procent även om försäkringen gäller med karenstid. Riksförsäkringsverket skall fastställa procentsatser för år 1993 med utgångspunkt i den nya avgiftsnivå som skall gälla för sjuk­försäkring utan karenstid.

Med anledning av de förändringar som enligt övergångsbestämmel­sema skall ske av såväl utbildningsavgiften som arbetsmarknadsavgiften bör arbetsmarknadsavgiften behållas på nuvarande nivå. 2,12 procent av avgiftsunderlaget.

Beträffande de avgifter som inte avser socialförsäkringen har jag samrått med berörda stetsråd.

Förslagen om hur regleringen av de kommunalekonomiska effekteraa bör ske avses föreläggas riksdagen senare i höst.

Mitt förslag föranleder ändringar i lagen (1981:691) om socialavgifter och lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter.

Jag lägger samtidigt fram förslag till ändringar i dessa lagar med anledning av riksdagens beslut att stetsbidraget till företegshälsovården avvecklas den 1 januari 1993 (prop. 1991/92:100 bil. 

II, 

bet. 1991/92: AU12, rskr. 1991/92:251). Riksdagen har samtidigt godkänt att arbeter­skyddsavgiften sänks med 0,18 procentenheter, dvs. den del som avser bidrag till företegshälsovården, och att arbetsskadeavgiften höjs med motsvarande belopp. I mitt föreslag har jag också beaktet att, såvitt avser egenavgifteraa, hela arbeterskyddsavgiften - 0.20 procent av avgiftsunderlaget - används som bidrag till företegshälsovården. Jag föreslår därför att avgiften i denna del helt slopas och att motsvarande utrymme används för höjning av egenavgiften i form av arbetsskade­avgift. Till följd av den sänkning av arbeterskyddsavgiften med 0,17 procentenheter som jag nyss föreslagit kommer arbeterskyddsavgiften att helt slopas även för arbetsgivare.

3 Upprättade lagförslag

Inom Socialdepartementet har upprättets förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1992:383) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om ändring i lagen (1947:529) om all­männa barabidrag.

2.

lag om ändring i lagen (1992:384) om ändring i lagen (1991:1940) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om änd­ring i lagen (1947:529) om allmänna barabidrag,

3.

lag om upphävande av lagen (1991:234) om ändring i lagen (1986:378) om förlängt barabidrag,

4.

lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

5.

lag om ändring i lagen (1990:912) ora nedsättning av socialavgifter.

Lagförslag 4 avser frågor som feller inom Lagrådets gransknings-    Prop. 1992/93:50 område. Ändringaraa är dock av sådan beskaffenhet att Lagrådets hö-    Bilaga 3 rande skulle sakna betydelse.

Lagförslag 5 har upprättets i samråd med chefen för Arbetsmarknads­departementet.

Förslagen bör fogas till protokollet i dette ärende som bilaga 3.1.

4  Hemställan

Med hänvisning till vad som nu har anförts hemställer vi att regeringen föreslår riksdagen att ante förslagen till

1.

lag om ändring i lagen (1992:383) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om ändring i lagen (1947:529) om all­männa bambidrag,

2.

lag om ändring i lagen ((1992:384) om ändring i lagen (1991:1940) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om änd­ring i lagen (1947:529) om allmänna barabidrag,

3.

lag om upphävande av lagen (1991:234) om ändring i lagen (1986:378) om förlängt barabidrag,

4.

lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

5.

lag om ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter.

1 Förslag till

Prop. 1992/93:50

Bilaga 3.1 

Lag om ändring i lagen (1992:383) om ändnng i lagen

(1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om ändring i

lagen (1947:529) om allmänna bambidrag

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1947:529) om allmänna bara­bidrag' i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:383) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

1 §

För bara, som är svensk med- För bara, som är svensk med­borgare och bosatt i riket, skall av borgare och bosatt i riket, skall av allmänna medel såsom bidrag till allmänna medel såsom bidrag till baraets uppehälle och uppfostran baraets uppehälle och uppfostran utgå allmänt barabidrag med utgå allmänt barabidrag med 10 020 kronor om året i enlighet 9 000 kronor om året i enlighet med vad nedan närmare stedgas.        med vad nedan närmare stedgas.

Allmänt barabidrag skall utgå jämväl för här i riket bosatt bara, som icke är svensk medborgare, såframt baraet fostras av någon som är bosatt och mantelsskriven i riket eller ock baraet eller endera av dess föräldrar sedan minst sex månader vistes i riket.

Ett bara som lämnar Sverige skall fortferande anses vara bosatt här, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst sex månader. Medföljande bara till den som av en stetlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning, skall under utsändningstiden anses bosatte i Sverige. Medföljande bara till en person, som i annat fell är anställd i utlandet av svenska kyrkan, ett svenskt trossamfund, ett organ som är knutet till ett sådant samfund eller en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet, skall fortfarande anses bosatte här, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst tre år.

Lagen omtryckt 1973:449.

,S Riksdagen 1991192. / saml. Nr 50

2 P"örslag till

Lag om ändring i lagen (1992:384) om ändring i lagen (1991:1940) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om ändring i lagen (1947:529) om all­männa barnbidrag

Härigenom föreskrivs att ikraftträdande- och övergångsbestämmelseraa till lagen (1992:384) om ändring i lagen (1991:1940) om ändring i lagen (1991:486) om ändring i lagen (1991:233) om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barabidrag' skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 3.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1.

Denna lag träder i kraft såvitt avser 1 § förste stycket den 1 jan­uari 1993, 1 § andra stycket förste meningen den 1 januari 1992, 1 § andra stycket andra meningen den 1 juli 1992 och i övrigt den 1 juli 1991.

2.

Äldre föreskrificr i 1 § första stycket gäller fortfarande i fråga orn bidrag som avser tid före den 1 januari 1993. Äldre föreskrifter i 1 § andra stycket förste menin­gen gäller fortferande i fråga om bidrag som avser tid före den 1 januari 1992. Den nya föreskrif­ten i 1 § andra stycket andra meningen gäller inte allmänt bara­bidrag som avser tid före den 1 juli 1992. Äldre föreskrifter i 1 § tredje stycket om var bamet skall anses vara bosatt gäller fortfarande för bara som lämnat Sverige före den 1 juli 1991.

1.

Denna lag träder i kraft såvitt avser 1 § förste stycket den 1 jan­uari 1993, I § andra stycket förste meningen den 1 januari 1992, 1 § andra stycket andra meningen den 1 juli 1992 och i övrigt den 1 juli 1991.

2.

Äldre föreskrifter i 1 § andra stycket förste meningen gäller fortferande i fråga om bidrag som avser tid före den 1 januari 1992. Den nya föreskriften i 1 § andra stycket andra meningen gäller inte allmänt barabidrag som avser tid före den 1 juli 1992. Äldre före­skrifter i 1 § tredje stycket om var baraet skall anses vara bosatt gäller fortfarande för bara som lämnat Sverige före den 1 juli 1991.

' Lagen omtryckt 1973:449.

Prop.1992/93:50

3 Förslag till

Bilaga 3.1

Lag Öm upphävande av lagen (1991:234) om ändring i lagenl986:378) om förlängt bambidrag

Härigenom föreskrivs att lagen (1991:234) om ändring i lagen (1986:378) om förlängt barabidrag inte skall träda i kraft.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:691) om socialavgifter' dels att 4 kap.  5,  8 och 9 §§ samt punkteraa 3 och 4 av ikraft­trädande- och övergångsbestänunelseraa till lagen (1991:1236) om änd­ring i nämnda lag skall upphöra att gälla, dels att 2 kap. 1 § samt 3 kap. 1 och 4 §§ skall ha följande lydelse.

Prop.1992/93:50

Bilasa 3.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 1§'

En arbetsgivare skall på det av­giftsunderlag som anges i 3 - 5 §§ för varje år betela

1.

sjukförsäkringsavgift med 7,80 procent,

2.

folkpensionsavgift med 5,83 procent,

3.

tilläggspensionsavgift efter den procentsats som anges i särskild lag.

4.

delpensionsavgift med 0,20 procent,

5.

arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6.

arbetsmarknadsavgift med 2,12 procent,

7. lönegarantiavgift med 0.20 procent.

En arbetsgivare skall på det av­giftsunderlag som anges i 3 - 5 §§ för varje år betela

1.

sjukförsäkringsavgift med 7,80 procent,

2.

folkpensionsavgift med 7,45 procent,

3.    tilläggspensionsavgift efter

den    procentsats    som    anges    i

särskild lag,

4.

delpensionsavgift med 0,20 procent,

5.

barnomsorgsavgift med 2,20 procent,

6.

arbetsskadeavgift med 1,20 procent,

7.

arbetsmarknadsavgift med 2,04 procent,

8.

arbetarskyddsavgift med 0,35 procent,

9.     utbildningsavgifi ined 0,39

procent samt

10.       lönegarantiavgift med

0,20 procent.

Arbetsgivare som avses i 1 kap. 2 § andra stycket skall dock beträf­fande ersättning som avses i 11 kap. 2 § förste stycket m och femte stycket lagen (1962:381) ora allmän försäkring betela endast tilläggs­pensionsavgift.

Steten betelar inte arbetsskadeavgift.

3 kap. 

lf

Nuvarande lydelse

En försäkrad som avses i 1 kap. 2 § skall på det avgiftsunderlag som anges i 3 - 5 §§ för varje år betala

1.

sjukförsäkringsavgift med 9,60 procent,

2.

folkpensionsavgift med 7,45 procent,

3.

tilläggspensionsavgift efter den procentsats sora anges i särskild lag,

4.

delpensionsavgift med 0,20 procent,

5.

barnomsorgsavgift med 2,20 procent,

6.

arbetsskadeavgift med 7,20 procent samt

7.

afbetarskyddsavgift med 0,20 procent.

Föreslagen lydebe

En försäkrad som avses i 1 kap. 2 § skall på det avgiftsunderlag som anges i 3 - 5 §§ för varje år betela

1.

sjukförsäkringsavgift med 9,12 procent.

2.

folkpensionsavgift med 5,83 procent,

3.

tilläggspensionsavgift efter den procentsats som anges i särskild lag,

4.

delpensionsavgift med 0,20 procent samt

5.

arbetsskadeavgift med 1,40 procent.

Prop.1992/93:50 Bilaga 3.1

4

Granden för beräkning av avgift enligt 1 § 1 och 5 utgörs av in­komst av annat förvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 eller 2 a § lagen (1962:381) ora allraän försäkring.

Granden för beräkning av avgift enligt 1 § 1 och 5-7 utgörs av inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 eller 2 a § lagen (1962:381) om allmän för­säkring.

Granden för beräicning av avgift enligt 1 § 2 - 4 utgörs av inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 § lagen om allmän försäk­ring.

Derma lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre bestämmelser gäl­ler fortfarande i fråga ora avgifter sora avser tid före ikraftträdandet.

' Lagen omtryckt 1989:633. - Senaste lydelse 1992:382.  Senaste lydelse 1992:381. » Senaste lydelse 1986:1139.

5 Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter

Härigenora föreskrivs att 9 § lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

9§

Nedsättning av arbetsgivar- Nedsättning av arbetsgivar­avgifter enligt denna lag skall i avgifter enligt denna lag skall i första hand avse folkpensions- förste hand avse folkpensions­avgiften och därefter / angiven avgiften och därefter sjukförsäk-ordning bamomsorgsavgiften och ringsavgiften, sj uk försäkringsavgi ften.

Nedsättning av egenavgifter skall Nedsättning av egenavgifter skall

i förste hand avse folkpensions- i förste hand avse folkpensions­

avgiften och därefter i angiven avgiften och därefter i angiven

ordning barnomsorgsavgiften, ordning sjukförsäkringsavgiften,

sjukförsäkringsavgiften,    arbetar-    delpensionsavgiften,     arbets-

"

skyddsavgiften,      delpensionsav-    skadeavgiften    och     tilläggs­giften,    arbetsskadeavgiften    och    pensionsavgiften, tilläggspensionsavgiften.

I fråga om förferandet för nedsättningen av arbetsgivaravgifter gäller bestäraraelseraa i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.

I fråga om förferandet för nedsättningen av egenavgifter gäller be­stäraraelseraa i uppbördslagen (1953:272).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre bestämmelser gäl­ler fortfarande i fråga om nedsättning av avgifter som avser tid före ikraftträdandet.

10

Kommunikationsdepartementet

Prop. 1992/93:50

Bilaga 4 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992

Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

Underhållsåtgärder för sysselsättning och tillväxt

Bakgrund

Underhållet av stetliga vägar har under en följd av år varit eftersatt på grand av brist på medel. De extra satsningar som har skett inom vägsektom har destinerats till investeringar på de större vägaraa för att skapa ökad framkomlighet och tillväxt samt till åtgärder för att öka bärigheten på broar på de större vägaraa i hela landet och på broar på övriga vägar i skogslänen. Underhållet av särskilt länsvägnätet och lokala vägar har därmed på många håll varit otillräckligt.

Mot bakgrand av dette samt den rådande arbetslöshetssituationen beslutede riksdagen i 1992 års kompletteringsproposition (prop. 1991/92:150 bil. 1:4, bet.l991/92:FiU30, rskr. 1991/92:350) att anvisa ett reservationsanslag på 2,2 miljarder kronor för underhållsåtgärder på vägar och järavägar och till reinvesteringar i främst mindre objekt på länsvägar och på vissa järavägar. Vid fördelningen av medlen angavs sora ett särskilt villkor att hänsyn skulle tes till arbetslöshetssituationen och behovet och nytten av åtgärderaa särat till objektens betydelse för bl.a. näringslivets behov av transporter och för ökad tillväxt.

Föredragandens överväganden

Mot bakgund av den arbetslöshetssituation som råder i dag anser jag det mycket angeläget att med stor skyndsamhet vidte arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom ett stort antel områden. Ett sådant område är det stetliga vägnätet.

Vidare kvarstår de omfettande behoven av att vidte underhållsåtgärder på det stetliga vägnätet. Ett väl fungerande vägnät medför krav på underhåll och skötsel. Insatsema beträffande drift- och underhållsåtgärder står i dag inte i proportion till de investeringar som har gjorts i det svenska vägnätet de senaste åren. Av fraratida satsningar i vägar bör därför en ökad andel inriktes på underhållsåtgärder. Underhållsåtgärderna måste ställas i en rimlig relation till investeringaraa.

Behoven av drifts- och underhållsåtgärder skifter mellan landets olika delar då skillnaden i vägstandard varierar raellan olika oraråden. Behoven har också en sterk koppling till bl.a. näringslivets behov av ökad bärighet

och önskemål om väl fiingerande vägnät lokalt och regionalt. En stor    Prop. 1992/93:50 satsning på ökad bärighet har därför de senaste åren gjorts i skogslänen    Bilaga 4 genom  investeringsinsatser  på  riksvägar  och  länsvägar.   Det  är  nu angeläget att dessa insatser kompletteras med underhållsåtgärder.

I syfte att skapa ökad sysselsättning och tillväxt bör därför ytterligare raedel anvisas på anslaget Underhållsåtgärder för sysselsättning och tillväxt. Medlen skall användas för underhållsåtgärder samt investeringar i objekt på länsvägar i de s k traditionella skogslänen och därmed jämställda områden. Mot bakgrand av de särskilda behov som fmns i de skogsrika länen i mellerste och norra Sverige beträffende bl.a. bärighets­krav så skall medlen riktes mot åtgärder i skogslänen dvs Norrbottens, Västerbottens, Jämtlands. Västeraorrlands. Gävleborgs, Kopparbergs och Värmlands län särat i Ljusnarsberg och Hällefors konununer i Örebro län och Dals Ed,[REDACTED_EFTERNAMN] och Åmål kommuner i Älvsborgs län, vilka har samma behov och straktur som de traditionella skogslänen.

De anvisade medlen bör ställas till Vägverkets disposition för regional fördelning och fördelning på enskilda objekt. Vid verkets fördelning på regioner liksom till enskilda objekt skall stor hänsyn tes till arbets­löshetssituationen regionalt och lokalt. Åtgärderaa skall därför kunna sättes igång snabbt och vara sysselsättningsintensiva. Vidare bör verket te hänsyn till vilka effekter åtgärderaa ger för att tillgodose näringslivets behov av förbättrade transporter. Möjligheteraa att anlite av arbets­marknadsmyndighetema anvisad arbetskraft skall tes till vara när utförarens egen arbetskraft inte kan tillgodose arbetskraftsbehovet.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Underhållsåtgärder för sysselsättning och tillväxt på tilläggs­budget till stetsbudgeten för budgetåret 1992/93 under sjätte huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag på 1 500 000 000 kronor.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992 Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5

Anmälan till proposition om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

1   Skattefrågor

1.1  Allmänt

Som en del av uppgörelsen mellan regeringen och socialdemokrateraa ingår, vilket redan tidigare nämnts, vissa förändringar av skatteregleraa, nämligen beträffende skattesatsen för kapitelinkomster, förmögenhets­skatten, skattelättnaderaa för allemanssparandet, reallöneskyddet i skatteskalan, grandavdraget vid inkomstbeskattningen, den särskilda löneskatten, mervärdeskatten, bensinskatten och beskattningen av kraftvärme samt tobaksskatten. Dessa förändringar skall jag nu redovisa närraare. Höjningen av tobaksskatten redovisas dock i en separat proposition (prop. 1992/93:52).

1.2  Kapitalskatt

1.2.1 Kapitalinkomstskatt och förmögenhetsskatt

Mitt förslag: Sänkningen av skattesatsen för kapitalinkomster från 30 till 25 % skjuts upp två år till den 1 januari 1995. Sora en konsekvens av dette skjuts även motsvarande sänkning av skatte­satsen i vinstsparandet upp i två år.

Det redan fr.o.m. år 1992 sänkte skatteuttaget för reavinster på aktier o.d. samt för värdepappersfonder och avkastning på kapitel­försäkring ligger fast.

Det slutliga avskaffandet av förmögenhetsskatten skjuts upp ett år. Detsamma gäller för den särskilda regel sora begränsar det sara­manlagda uttaget av inkomstskatt och förmögenhetsskatt. Förmögen­hetsbeskattningen behålls därmed t.o.m. år 1994.

Skälen för mitt förslag: Fysiska personers och dödsbons kapitelinkom-ster beskattas separat raed en proportionell stetlig skatt. Riksdagen beslöt förra hösten om en sänkning av denna skatt från 30 till 25 % fr.o.m. 1993    (prop.    1991/92:60.    bet.    1991/92:SkU10,    rskr. 1991/92:97).

Skatteutteget på reavinster på aktier o.d. sänktes dock till 25 % redan fr.o.m. i år. På motsvarande sätt sänktes skattesatsen redan 1992 från 30 till 25 % för värdepappersfonder och avkastning på kapitelförsäkringar. Riksdagen beslöt också om en aweckling av förmögenhetsskatten. Avvecklingen skulle slutföras genora att skatten avskaffas helt fr.o.m. år 1994.

Som ett led i besparingaraa skjuts awecklingen av förraögenhetsskatten upp ett år, dvs. skatten behålls t.o.ra. år 1994. Under den tid som nu återstår innan förraögenhetsskatten har tegits bort utgår skatten oförändrat raed 1.5 % av den del av förmögenheten som överstiger 800 000 kr.

Den generella sänkningen av skattesatsen för kapitelinkomster förskjuts enligt uppgörelsen två år framåt. Det innebär att skatten på ränteintäkter, utdelningar m.m. och värdet på ränteavdrag och andra avdrag i inkomst­slaget ligger kvar på 30 % under åren 1993 och 1994. Därefter sänks skattesatsen till 25 %.

Den redan genomförda sänkningen av skatteutteget för värdepappers­fonder, avkastning på kapitel försäkring och reavinster på aktier och liknande värdepapper till 25 % kvarstår.

Förslaget att behålla förmögenhetsskatten även år 1994 ökar skatte-intäkteraa med ca 1.4 miljarder kr.

Bedörmiingen av de stetsfinansieUa effekteraa av den uppskjutna sänkningen av kapitelinkorastskattesatsen är förknippad med betydande osäkerhet. Ett visst skattebortfall kan inte uteslutes.

Ändringen i fråga om förmögenhetsskatt föranleder justeringar av årtel i såväl lagen (1991:1850) ora upphävande av lagen (1947:577) om stetlig förmögenhetsskatt sora lagen (1991:1851) ora upphävande av lagen (1970:172) ora begränsning av skatt i vissa fell.

Förslaget ora en uppskjuten sänkning av kapitelinkomstskatten leder till justeringar i övergångsbestämmelseraa till ändringar förra hösten i lagen (1947:576) om stetlig inkomstskatt. SIL. Vissa följdändringar krävs också i motsvarande övergångsregler till ändringar i uppbördslagen (1953:272) som gäller skattereduktion och preliminär skatt.

Sora en konsekvens av förslaget om uppskjuten sänkning av kapitel­skattesatsen bör motsvarande sänkning av skatten på vinstsparande skjutes upp.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5

1.2.2 Allemanssparande

Mitt förslag: De särskilda skattelättnaderaa för inlåning på alle­manssparkonto och i undomsbosparandet slopas fr.o.m. år 1993. Försäljningsvinster och utdelning på andelar i allemansfond beskattas dock liksora tidigare raed ett skatteutteg på 20 %.

Skälen för mitt förslag: De särskilda skattelättnaderaa för sparande på allemanssparkonto föreslås bli slopade fr.o.ra. år 1993. Detsamma bör gälla för ungdomsbosparandet. Dessa inlåningskonton kommer därmed att beskattes med den allmänna kapitelskattesatsen 30 %.

När det gäller beskattningen av allemansfondssparandet måste emellertid även andra hänsyn vägas in. Osäkerheten på de finansiella raarknadema är för närvarande synnerligen besvärande. En höjning av skatteutteget på alleraansfonderaa skulle kunna leda till effekter som bidrar till att ytterligare destebilisera aktiemarknaden. Skatteutteget bör bl.a. av det skälet ligga kvar på 20 %. I anslutning till att den generella kapitelskattesatsen år 1995 sänks till 25 % kan det finnas anledning att återkomma till frågan om ett slopande av förmånsbehandlingen av fondsparandet.

I det nu framlagda förslaget om de särskilda skattelättnadsregleraa kan resultetet av översynen av sparpremien i det pensionsanknutna premie­grandande allemanssparandet inte beaktes. Dessa skattefrågor får därför tes upp i ett annat sammanhang.

Höjningen av skatten på inlåning i allemanssparkonton till 30 % ger ett stetsfinansiellt tillskott på 700 miljoner kr för vardera av åren 1993 och 1994 och på 400 miljoner kr per år därefter.

1.3   Skatt på förvärvsinkomst

1.3.1 Skiktgräns för statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst vid 1994 och 1995 års taxeringar

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5

Mitt förslag: Skiktgränsen för stetlig inkomstskatt på förvärvs­inkomst skall vid 1994 och 1995 års texeringar rälcnas om endast raed den procentsats som hänför sig till förändringar i konsument­prisindex.

Skälen för mitt förslag: Som tidigare framgått skall det s.k. real­löneskyddet i skatteskalan tillfälligt slopas under två år. Reallöneskyddet har tegit sig uttryck i att skiktgränsen för stetlig inkomstskatt på förvärvsinkomst räknas upp två procentenheter utöver den uppräkning som följer av höjningen av konsumentprisindex (KPI). Denna extra uppräkning av skiktgränsen med två procentenheter skall alltså inte ske vid 1994 och 1995 års texeringar.

Skiktgränsen vid 1993 års texering uppgår till 186 600 kr (SFS 1991:1498). Dette belopp multiplicerat med förändringen av KPI under perioden oktober 91 oktober 92 bör således utgöra skiktgränsen vid 1994 års texering. För 1995 års texering bör skiktgränsen höjas med KPI-förändringen under perioden oktober 92 oktober 93.

Med hänsyn till att det är fråga ora en tillfällig ändring av regleraa för skatteskalan bör den förfettningsraässiga regleringen ske i en särskild tidsbegränsad lag. Inför 1996 års texering bör sedan en justering göras i 10 § SIL genom att en ny skiktgräns för stetlig inkomstskatt på förvärvsinkomster läggs fest och sedan kan ligga till grand för omräk­ningen av skiktgränsen för följande texeringar.

Den föreslagna förändringen beräknas medföra ökade skatteintäkter med 800 miljoner kr för inkomsteret 1993 och 1600 miljoner kr för inkomståret 1994 och följande år.

1.3.2 Sänkning av grundavdraget

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5

Mitt förslag: Grandavdraget sänks med ca 2 400 kr fr.o.m. år 1994.

Skälen för mitt förslag: Grandavdraget skall sora tidigare anförts sänkas med ca 2 400 kr. Grandavdraget uttrycks i dag i basbelopp. Sänkningen bör därför ske genom att grandnivån för avdraget justeras ned från 0.32 till 0.25 basbelopp. Med hänsyn till den prognos som för närvarande kan göras ora basbeloppets storlek för år 1994 raedför nedjusteringen att grandavdraget sänks med uppskattningsvis 2 400 kr i saratliga skikt.

Förslaget kan beräknas leda till ökade skatteintäkter på 4.8 miljarder kr. En stor del av denna ökning feller på komraunsektora. Regeringen avser att i särskild ordning föreslå hur ökningen skall neutraliseras.

Det särskilda grandavdraget för pensionärer som regleras i punkt I av anvisningaraa till 48 § KL berörs inte av den nu föreslagna förändringen.

1.4   Sänkt särskild löneskatt m.m.

Mitt förslag: Den särskilda löneskatten på vissa förvärvsinkom­ster sänks med 4,16 procentenheter till 17,69 % som en följd av förändringaraa av egenavgifteraa enligt socialavgiftslagen. Motsva­rande justering görs beträffande den särskilda löneskatten på pensionskostnader. Även den särskilda premieskatten för grappliv­försäkring, m.m. sänks.

Skiilen för mitt förslag: Den särskilda löneskatten bör sänkas raed 4,16 procentenheter i konsekvens med förändringaraa av egenavgifteraa enligt socialavgiftslagen (1981:691).

Dette innebär att den särskilda löneskatten enligt lagen (1990:659) ora särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster sänks till 17,69 % fr.o.m. år 1993. Särskild löneskatt utgår även på pensionskostnader enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. Den särskilda löneskatten bör även i derma del sänkas till 17,69 % från årsskiftet.

Vidare bör till följd av sänkningen av den särskilda löneskatten även den särskilda premieskatten för grapplivförsäkring, ra.ra. sänkas. Vid fastställandet av de nya nivåeraa för denna skatt bör hänsyn tes till den nu aktuella genomsnittliga kommunalskattesatsen. Skattesatsen bör anges med två decimaler och festställas till 41,41% resp. 70,66%.

Den sänkte löneskatten på förvärvsinkomster och pensionskostnader    Prop. 1992/93:50 raedför ett årligt skattebortfall netto på 800 miljoner kr. Sänkningen av    Bilaga 5 den särskilda premieskatten medför ett årligt skattebortfeU på ca 50 miljoner kr.

1.5   Indirekta skatter 

1.5.1 Mervärdeskatt

Mitt förslag: Den generella mervärdeskattesatsen bibehålls på 25 % och den lägre skattesatsen för vissa varor och tjänster höjs från 18 till 21 %.

Skälen för mitt förslag: Den tidigare beslutede sänkningen den I januari 1993 av den generella raervärdeskattesatsen från 25 % till 22 % skall inte genomföras. Vidare skall den lägre skattesatsen för vissa varor och tjänster, däribland livsraedel, höjas från 18 % till 21 % den 1 januari 1993.

Förslaget föranleder ändringar i 13 och 17 §§ lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Tekniskt bör dette åstedkoraraas genora ändring i lagen (1992:885) ora ändring i nämnda lag.

Förslaget innebär en budgetförstärkning netto på totelt 12,7 miljarder kr.

1.5.2 Bensinskatt

Mitt förslag: Skatten på bensin höjs med 77 öre per liter för blyfri bensin och med 97 öre per liter för annan bensin. En särskild lagerskatt skall tas ut på den beskattede bensin som finns i lager vid ikraftträdandet av skattehöjningen.

Skälen för mitt förslag: Enligt lagen (1961:372) om bensinskatt (omtryckt 1984:993. ändrad senast 1991:1821) utgår skatt på blyfri bensin med 2 kr 37 öre per liter och på annan bensin med 2 kr 68 öre per liter. Häratöver tillkommer skatt erdigt lagen (1990:582) om koldioxidskatt. För närvarande är koldioxidskatten på bensin 58 öre per liter. Genom ett riksdagsbeslut i våras (prop. 1991/92:150 bil. 1:5. bet. 199l/92:FiU30, rskr. 1991/92:350, SFS 1992:880) höjs koldioxidskatten på bensin den 1 januari 1993 till 74 öre per liter. Den sanunanlagda skatten per liter bensin blir då 3 kr 11 öre för blyfri bensin och 3 kr 42 öre   för annan bensin.

Skatten på blyfri bensin skall höjas raed 77 öre per liter och på blyad bensin med 97 öre per liter. Skillnaden i punktskattebelastning mellan biyfri och arman bensin ökar från 31 till 51 öre per liter. Höjningen bör ske genom en ändring av lagen ora bensinskatt.

1 Finansdepartementet förbereds för närvarande en lagrådsremiss om slopad kilometerskatt och införandet av en särskild skatt på dieselolja. Förslaget beräknas kunna träda i kraft under 1993. Jag kommer att i det sararaanhanget behandla frågan ora den fraratida skattenivån för dieseldrivna fordon.

Höjningen av bensinskatten bör träda i kraft den 1 januari 1993.

I likhet raed höjningen den 1 deceraber 1984 bör nu aktuell höjning av skatten kombineras med en lagerskatt på den beskattede bensin som finns i lager den 1 januari 1993. Skatten bör tes ut av dera sora inte är registrerade som skattskyldiga enligt lagen ora bensinskatt och vilkas lager därför består av beskatted bensin. I vissa fall kan även en registrerad ha ett beskattet lager av bensin. Lagerskatten bör orafatte även sådan bensin. Av praktiska skäl bör det sammanlagda lagret av blyfri och annan skattepliktig bensin omfatte minst 5 000 liter för att skyldighet att betela skatt skall föreligga. Deklaration bör lämnas senast den 15 febraari 1993, då skatten också skall betelas. Riksskatteverket bör vara beskattningsmyndighet och lagen (1984:151) ora punktskatter och prisregleringsavgifter skall i relevante delar tillärapas. Skattebrottslagen (1971:69) och lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar bör också göras tillämpliga på lagerskatten.

1 lagerskattens belopp bör inräknas, föratom nu föreslagen höjning av bensinskatten, även den höjning av koldioxidskatten på bensin på 16 öre per liter .som enligt riksdagens beslut i våras också skall träda i kraft den I januari 1993. Lagerskatten bör därför utgå med 93 öre för blyfri bensin och 1 kr 13 öre för annan bensin.

Förslaget till höjd bensinskatt innebär en budgetförstärkning för år 1993 netto på 5.2 miljarder kr. Den höjda bensinskatten komraer att på längre sikt leda till ökade utgifter genom påverkan på basbelopp m.m. Jag avser därför att återkoraraa raed förslag sora upprätthåller budget­förstärkningen.

1.5.3 Beskattning av kraftvärme

Prop. 1992/93:50 

Bilaga 5

Mitt förslag: Nuvarande avdrag för allmän energiskatt på det bränsle som åtgår för värmeproduktion i kraftvärmeanläggningar slopas. Vidare skall den del av bränslet som åtgår vid kraftvärme­produktion och som motsvarar nyttiggjord värme alltid beskattes med såväl allmän energiskatt sora koldioxidskatt.

Skälen för mitt förslag: Genora riksdagsbeslut (prop. 1990/91:88, bet. 1991/92:SkU26, rskr. 1991/92:375, SFS 1991:837-838) våren 1991 genomfördes en ändring av beskattningen av bränsle sora används för kraftvärmeproduktion. Ändringen baserades på en överenskommelse om riktiinjer för energipolitiken från den 15 januari 1991 mellan socialde­mokrateraa, folkpartiet liberaleraa och centerpartiet. Ändringen innebar att energibeskattningen ändrades på så sätt att kraftvärraen undantogs från

allmän energiskatt på de bränslen som användes för produktionen. Endast    Prop. 1992/93:50 koldioxidskatt skulle tes ut för det bränsle som åtgår för värmeproduk-    Bilaga 5 tionen i kraftvärmeanläggningar.

Allmän energiskatt bör åter tes ut på fossila bränslen som åtgår för värmeproduktion i kraftvärmeanläggningar. Dette kräver ändring i 24 och 25 §§ lagen (1957:262) om allmän energiskatt, 7 § lagen om bensinskatt och 3 § lagen om koldioxidskatt.

Förändringen bör ske successivt på så sätt att den allmänna energiskat­ten på bränslen för kraftvänneproduktion till hälften undantes under år 1993 och att den fulla energiskatten tes ut fr.o.m. år 1994.

Förslaget innebär en budgetförstärkning för år 1993 på ca 100 miljoner kr.

Efter en dom i Regeringsrätten, den s k Visbydomen, anses allt bränsle som används i ett kraftvärmeverk med dieselteknik förbrakat för elproduktion. Dette innebär att både energiskatt och koldioxidskatt i sin helhet får dras av även för den del av bränslet som kan hänföras till värmeproduktion. Motsvarande torde också gälla för arman kraftvärme­produktion sora kan jämställas raed dieselteknik exempelvis sådan sora sker med hjälp av ottoraotor eller gasturbin. För andra kraftvärraetekni-ker torde eraellertid avdrag raedges för energi- och koldioxidskatt för den del av bränslet sora används för elproduktion, medan den del av bränslet som används för värmeproduktion endast berättigar till avdrag för energiskatt. Dette innebär därför att olika tekniker för kraftvärmeproduk­tion ger olikheter i beskattningen. Denna olikhet skulle beste även med den av mig i det föregående förordade ändringen.

Regleringen på kraftvärmeområdet har bl.a. syftet till att åstedkomma en ordning som innebär att olika produktionstekniker för kraftvärme inte skall ge skillnader i beskattningshänseende.

För att uppnå syftet raed en likformig beskattning vid kraftvärmepro­duktion krävs en ändring av energibeskattningen. Ändringaraa sora bör göras i 24 och 25 §§ lagen om allraän energiskatt och 7 § 1 mom. lagen om bensinskatt bör leda till att den del av bränslet sora används vid kraftvärmeproduktion och som motsvarar nyttiggjord värme alltid skall beskattes med såväl allraän energiskatt sora koldioxidskatt.

Det sora nu föreslagits för kraftvärmen irmebär i princip en återgång till den tillämpning, såvitt gäller dieselteknik, som gällde före Regerings­rättens dora och till den lagreglering i övrigt sora gällde på kraftvärrae-området fram till den 1 juli 1991.

2   Minskade bostadssubventioner

Prop, 1992/93:50 Bilaga 5

Mitt förslag: Räntesubventioneraa minskas för tiden fr.o.m. den 1 januari 1994 med 3 miljarder kr räknat för helt år utöver vad som följer av tidigare fattede beslut. Räntesubventioneraa skall häratöver minskas med det ytterligare belopp som krävs för att finansiera en trolig ökning av bostedsbidragen för barafamiljer m.fl.

Minskningen görs så att den bidrar till att kostnaderaa utjärrmas mellan yngre och äldre årgångar i det bestånd av bostäder för vilka räntebidrag läranas.

Räntesubventioneraa för projekt som påbörjas den 1 januari 1993 eller senare omfattes inte av förslaget.

Skälen för mitt förslag; I den uppgörelse sora har träffats raellan regeringen och socialdemokrateraa ingår att bostedssubventioneraa skall minskas med 3 miljarder kr räknat sora helårseffekt, för tiden fr.o.m. den 1 januari 1994. Syftet är att varaktigt sänka nivån för stetens kostnader för räntebidrag i förhållande till vad som annars skulle följa av tidigare fattede beslut. För att den eftersträvade besparingen skall uppnås måste åtgärderaa riktes i förste hand mot hus sora då har räntebidrag, dvs. hus som har byggts, byggts ora eller förvärvats med stöd av räntebidrag enligt nuvarande eller äldre bestämmelser.

Bestående besparingseffekter härates lämpligast in genom en extra höjning av de garanterade räntesatser sora används för att beräkna de stetliga räntebidragens storlek för hus som har påbörjats före år 1993. De partier som står bakora uppgörelsen har betonat att effekteraa av besparingen skall fördelas så rättvist som möjligt. Det telar enligt min mening för att extrahöjningen genomförs på sådant sätt att den, så långt möjligt med hänsyn till de faktiska förhållanderaa på raarknaden, bidrar till att kapitelkostnaderaa utjämnas mellan de hus av olika ålder för vilka räntebidrag lämnas.

En särskild fråga är dock hur sänkningen av räntebidragen för egnahem skail avvägas med hänsyn till den skattelättnad som uppkommer i fråga om den återstående ränteutgiften. Räntebidrag för egnahem är för tiden efter år 1992 avvägda så att sumraan av räntebidrag och skattelättnad svarar mot det räntebidrag sora lämnas för andra bostäder. Avvägningen utgår från en kapitelskattesats om 25 %. I överenskommelsen ingår att derma tillfälligt hålls kvar på dagens nivå av 30 %. Härigenom ökar värdet av skattelättnaden i samma mån. Det innebär att summan av räntebidrag och skattelättnad för egnahem under åren 1993 och 1994 kommer att något överstiga vad som krävs för att nå neutrala subven­tionsvillkor i förhållande till andra bostäder.

Om emellertid den garanterade ränten för egnahem justeras för att motverka den obalans som inträder åren 1993 och 1994 ger det en nivåförändring som består över hela den tid som räntebidrag åtnjuts för det enskilda huset.  Den tillfälliga obalans som uppkommer av  att

skattesänkningen skjuts upp bör enligt min mening accepteras framför    Prop. 1992/93:50

bestående obalanser under de därefter följande åren. Det bör betonas att    Bilaga 5

subventionsvillkoren för dem som bor i hyres- och bostedsrättshus inte

försämras av att en sådan justering uteblir. Vad som inträffar är att de

hushåll som har ett personligt betelningansvar för de lån för vilka

räntebidrag lämnas får samma lindring av räntebördan som andra hushåll

med utgiftsräntor.

Även på andra punkter uppkoraraer kortvariga obalanser till följd av uppskovet med förändringen av kapitelbeskattningen. Eftersom problemen avser en mycket begränsad tid är jag inte heller på dessa punkter beredd att nu föreslå ytterligare förändringar i de regler om räntebidrag och räntestöd som har beslutets inför år 1993.

Mina förslag gäller således förändringar som bör genomföras i form av en extra upptrappning av de garanterade räntor som skall tillämpas för tiden från och med den 1 januari 1994. På grandval av vad jag nu har redovisat avser jag att i annat sammanhang föreslå regeringen att förelägga riksdagen närmare förslag om de garantiräntesatser som skall gälla för hus med olika ålder och ägarforraer från denna tidpunkt.

3   Upprättade lagförslag

1 enlighet med det anförda har inom Finansdepartementet upprättets förslag till

1.

lag ora ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2.

lag om beräicning av stetlig inkomstskatt på förvärvsinkomst vid 1994 och 1995 års taxeringar,

3.

lag om ändring i lagen (1991:1833) ora ändring i lagen (1947:576) om stetlig inkomstskatt,

4.

lag om ändring i lagen (1992:680) ora ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.

lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för allemans­sparande och ungdomsbosparande,

6.

lag om ändring i lagen  (1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om stetlig förmögenhetsskatt,

7.

lag om ändring i  lagen (1991:1851) om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall,

8.

lag ora ändring i lagen (1990:659) ora särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

9.

lag om ändring i lagen (1992:685) ora ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

10.

lag ora ändring i  lagen  (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader,

11.

lag ora ändring i lagen (1990:1427) ora särskild premieskatt för grupplivförsäkring, m.ra.

12.

lag om ändring i lagen (1992:885) om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

13.

lag om ändring i lagen (1961:372) ora bensinskatt,

6 Riksdagen /99/I92. /sand. Nr 50

14.

lag om lagerskatt på viss bensin.

Prop. 1992/93:50

15.

lag om ändring i  lagen (1984:151) om punktskatter och pris-    Bilaga 5 regleringsavgifter.

16.

lag om ändring i lagen (1992:629) om ändring i skattebrottslagen (1971:69).

17.

lag om ändring i lagen (1992:630) om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m..

18.

lag om ändring i lagen (1992:879) om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

19.

lag om ändring i lagen (1992:880) om ändring i lagen (1990:582) om koldioxidskatt,

20.

lag om ändring i lagen (1992:575) om ändring i lagen (1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m.,

21.     lag  ora  ändring  i   lagen  (1990:325)  ora  självdeklaration  och

kontrolluppgifter.

22. lag om ändring i lagen (1983:890) ora allemanssparande.

Förslagen bör fogas till protokollet i dette ärende som bilaga 5.1

4   Lagrådet

Vissa av lagförslagen är i och för sig av sådan beskaffenhet att yttrande över dem borde inhämtes från Lagrådet. Med hänsyn till att ett hörande av Lagrådet skulle fördröja lagstiftningsfrågan så att avsevärt men skulle uppkomma bör sådant yttrande inte inhämtes.

5   Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

dels ante de upprättede lagförslagen,

dels godkänna vad jag har förordat om minskade räntebidrag för år 1994 för hus med räntebidrag enligt nu gällande bestämmelser.

Författningsförslag

Pr«P- 1992/93:50

Bilaga 5.1 

1 Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att 48 § 2 och 3 mom. kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

48 §

2   morn.' Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt här i riket under

hela beskattningsåret, har rätt till kommunalt grandavdrag enligt följande.

Grandavdraget uppgår till 0,32 Grandavdraget uppgår till 0,25

basbelopp för texerad inkomst som basbelopp för texerad inkomst sora

inte överstiger 1,86 basbelopp. För inte överstiger 1,86 basbelopp. För

texerad inkomst som överstiger texerad inkomst sora överstiger

1,86 raen inte 3,04 basbelopp upp- 1,86 men inte 3.04 basbelopp upp­

går grandavdraget till 0,32 basbe- går grandavdraget till 0,25 basbe­

lopp ökat raed 25 procent av det lopp ökat raed 25 procent av det

belopp varmed den texerade in- belopp varmed den texerade in­

komsten överstiger 1.86 men inte komsten överstiger 1.86 men inte

2,89 basbelopp. För texerad in- 2,89 basbelopp. För texerad in­

komst som överstiger 3,04 basbe- komst som överstiger 3,04 basbe­

lopp uppgår grandavdraget till det lopp uppgår grandavdraget till det

belopp som enligt föregående belopp som enligt föregående

mening utgår vid en texerad in- mening utgår vid en texerad in­

komst på 3,04 basbelopp minskat komst på 3,04 basbelopp minskat

med 10 procent av det belopp med 10 procent av det belopp

varmed den texerade inkomsten varmed den texerade inkomsten

överstiger 3,04 basbelopp, dock överstiger 3.04 basbelopp, dock

lägst till 0,32 basbelopp.

lägst till 0,25 basbelopp.

Har skattskyldig under beskattningsåret uppburit lön eller annan gottgörelse som utgör skattepliktig inkomst enligt lagen (1958:295) oni sjöraansskatt skall grandavdraget minskas med en tolftedel för varje period om trettio dagar för vilken den skattskyldige uppburit beskatt­ningsbar inkomst enligt nämnda lag samt enligt 1 § 2 mom. lagen skattepliktig dagpenning.

Med basbelopp avses basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allraän försäkring för året före texeringsåret.

Grandavdraget får inte överstiga den skattskyldiges inkomst av aktiv

näringsverksamhet och tjänst minskad med avdrag som avses i 46 §. I

inkomst av tjänst inräknas därvid inte intäkt sora avses i 32 § 1 mom.

förste stycket h och i. Sora avdrag enligt 46 § räknas därvid inte avdrag

som på grand av dispens enligt punkt 6 tredje stycket av anvisningaraa

till 46 § grandas på inkomst av passiv näringsverksamhet eller intäkt sora

avses i 32 § 1 niora. förste stycket h.

'

Grandavdraget avrandas nedåt till helt hundratal kronor.

3  mom.* Skattskyldig fysisk        3    mom.  Skattskyldig fysisk

11

Nuvarande lydelse

peison, som varit bosatt här i riket endast under en del av beskatt­ningsåret, har rätt till kommunalt grandavdrag med en tolftedel av 0,32 basbelopp för varje kalender­månad eller del därav, under vil­ken han varit bosatt här i riket, varvid bestämmelsema i 2 mom. tredjesjätte styckena tillärapas.

Föreslagen lydelse

person, som varit bosatt här i riket endast under en del av beskatt­ningsåret, har rätt till kommunalt grandavdrag med en tolftedel av 0,25 basbelopp för varje kalender­månad eller del därav, under vil­ken han varit bosatt här i riket, varvid bestämmelseraa i 2 mom. tredjesjätte styckena tillämpas.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas förste gången vid 1995 års texering.

'Senaste lydelse 1990:650. -Senaste lydelse 1990:650.

12

2   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1 

Lag om beräkning av statlig inkomstskatt pa förvärvsinkomst

vid 1994 och 1995 års taxeringar

Härigenom föreskrivs följande.

I stället för vad som anges i 10 § lagen (1947:576) ora stetlig inkomst­skatt angående beräicning av stetlig inkomstskatt på förvärvsinkomst skall vid 1994 och 1995 års texeringar stetlig inkomstskatt för fysiska personer och dödsbon beräknas enligt följande.

Skatt på förvärvsinkomst utgör 100 kronor samt 20 procent av den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en skiktgräns som vid 1994 års texering uppgår till 186 600 kronor multiplicerad med det jämförelsetel, uttryckt i procent, sora anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober 1992 och prisläget i oktober 1991. Vid 1995 års texering uppgår skiktgränsen till skiktgränsen vid 1994 års texering multiplicerad med det jämförelsetel uttryckt i procent, sora anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober 1993 och prisläget i oktober 1992. Skiktgränsen avrandas nedåt till helt hundratel kronor.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

13

3  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:1833) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

Härigenora föreskrivs att punkteraa 3 och 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (1991:1833) ora ändring i lagen (1947:576) ora steUig inkomstskatt skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Föreslagen lydelse

3. Vid 1993-7995 års taxering­ar gäller för fysiska personer och dödsbon följande. Av realisations­vinst på sådana finansiella in­strament som avses i 27 § 1 mora. skall sora skattepliktig intäkt tes upp fem sjättedelar. Avdrag för realisationsförlust på sådana in­strament skall grandas på fem sjättedelar av förlusten. Vad nu sagts gäller på motsvarande sätt realisationsvinst och realisations­förlust på andel i handelsbolag.

Nuvarande lydelse

3.   Vid 1993 års taxering gäller

för fysiska personer och dödsbon

följande. Av realisationsvinst på

sådana finansiella instrament som

avses i 27 § 1 mom. skall sora

skattepliktig intäkt tes upp fem

sjättedelar. Avdrag för realisations­

förlust på sådana instrament skall

grandas på fem sjättedelar av

förlusten. Vad nu sagts gäller på

motsvarande sätt realisationsvinst

och realisationsförlust på andel i

handelsbolag.
[REDACTED_EFTERNAMN] stycket gäller inte sådan realisationsförlust som avses i 27 § 5 mom. tredje stycket till den del förlusten svarar mot utdelning från bolaget under beskattningsåret och närmast föregående beskattningsår.

4.   Bestämmelsema i 10 § tredje 4. Bestäraraelseraa i 10 § tredje

stycket tillämpas förste gången vid stycket tillämpas förste gången vid

1994 års taxering.

1996 års texering.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

14

4   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1992:680) om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom förskrivs att punkt 1 av övergångsbestämmelseraa till lagen (1992:680) om ändring i uppbördslagen (1953:272) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydelse

1. Deima lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre bestemraelser gäller dock i fråga ora preliminär skatt som avser tid före den 1 april 1993. Vid tillämpning av bestäm­melseraa om jämkning i saraband med sådan återbetelning av för mycket beteld preliminär skatt som avses i 45 § 2 mom. förste stycket och anvisningama till 45 § skall vid återbetelningar som avser in­komståret 1992 hänsyn tes också till överskjutende ingående mervär­deskatt. De nya bestäraraelseraa i 27 § 2 raora. förste stycket 4 och 45 § 2 mom. andra stycket tilläm­pas förste gången i fråga om över­skjutende ingående mervärdeskatt som avser inkomståret 1992.

Föreslagen lydelse

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre bestämmelser gäller dock, utorn såvitt avser 7 § tredje stycket, i fråga om prelimi­när skatt som avser tid före den 1 april 1993. Vid tillämpning av bestämmelseraa om jämkning i samband med sådan återbetelning av för mycket beteld preliminär skatt som avses i 45 § 2 mom. förste stycket och anvisningaraa till 45 § skall vid återbetelningar sora avser inkomståret 1992 hänsyn tes också till överskjutande ingående mervärdeskatt. De nya bestärarael­sema i 27 § 2 mom. förste stycket 4 och 45 § 2 mom. andra stycket tillärapas förste gången i fråga om överskjutande ingående mervärde­skatt som avser inkomståret 1992. / fråga om preliminär skatt för 1993 och 1994 och slutlig skatt på grund av 1994 och 1995 års taxe­ringar gäller, i stället för vad som sägs i 2 § 4 inom. första stycket andra meningen, att skattereduktio­nen skall uppgå till 30 procent av den del av underskottet som inte överstiger 100 000 kronor och 21 procent av återstoden. 1 fråga om preUminär skatt för 1993 och 1994 gäller, i stället för vad som sägs i 7 § tredje stycket om preUminär-skatteuttag med 25 procent, att den preliminära skatten skall utgå med 30 procent av inkomsten.

15

16

5   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande

Härigenom föreskrivs i fråga ora lagen (1988:847) ora skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande' dels att 3 § skall upphöra att gälla. dels att rabriken till lagen samt 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Lag  om skattelättnader för alle-    Lag om skattelättnader för alle­manssparande och ungdomsbospar-    manssparande ande

1§

Skattelättnader enligt denna lag        Skattelättnader enligt denna lag

medges för sparande enligt lagen

medges för sparande enligt lagen

(1983:890) om allemanssparande,

(1983:890)  ora  alleraanssparande

lagen   (1992:689)   om   pensions-

oc/i lagen (1992:689) ora pensions-

anknutet    premiegrandande    alle-

anknutet   premiegrandande    alle­

manssparande     och     lagen

manssparande.

(1988:846)   om   ungdomsbospar­

ande.

2f

Av ränta på sparmedel som satts in i allemanssparandet utgör en­dast Jyra femtedelar skattepliktig inkoinst vid taxering enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

Av realisationsvinst och utdelning på andel i allemansfond tes fyra femtedelar upp sora skattepliktig inkomst. Avdrag för realisationsförlust på sådan andel grandas på fyra femtedelar av förlusten.

För utdelning enligt 18 § siste stycket lagen (1983:890) om alleraans­sparande skall gåvoskatt betelas i den mån skattskyldighet föreligger enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt.

Sparpremie enligt lagen (1992:689) om pensionsanknutet premiegran­dande allemanssparande utgör inte skattepliktig inkomst. De fondandelar sora erhållits som en sådan premie anses anskaffade för sammanlagt 1 200 kronor. Skattepliktig inkomst skall inte heller anses uppkomma vid en sådan överföring som avses i 3 § andra stycket sistnänmda lag till den del överföringen avser hela eller del av underlaget för en sparpremie eller andelar sora erhållits som sparpremie. Denna del av de överförda medlen skall anses förvärvad till det anskaffningsvärde som gällde före överföringen. Om en avgift betelats enligt 6 § samma lag skall vid beräkning av realisationsvinst bortses från de andelar som erhållits som sparpremie.

1.   Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas förste    Prop. 1992/93:50

gången vid 1994 års texering i den mån inte annat följer av punkteraa 2    Bilaga 5.1

och 3 nedan.

2.

Bestämmelseraa i 2 § förste stycket om andelar i allemansfond skall vid 1994 och 1995 års texeringar fillämpas med utnyttjande av kvotdelen två tredjedelar i stället för kvotdelen fyra femtedelar.

3.

Bestämmelseraa i 2 § siste stycket skall tillämpas förste gången vid 1995 års texering.

'Senaste lydelse av 3 §, 1990:675. -Senaste lydelse 1992:691. Senaste lydelse 1992:691.

17

6  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

Härigenom föreskrivs att lagen (1991:1850) om upphävande av lagen (1947:577) om stetlig förmögenhetsskatt skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilada 5.1

Nuvarande lydelse

Enligt riksdagens beslut före­skrivs att lagen (1947:577) ora stetlig förmögenhetsskatt skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Den upphävda lagen tillärapas dock alltjämt vid 1994 och tidigare års texeringar. Vid 19921994 års texeringar tilläm­pas den upphävda lagen med de ändringar som framgår av punk­teraa 14 nedan.

Föreslagen lydelse

Enligt riksdagens beslut före­skrivs att lagen (1947:577) ora stetlig förraögenhetsskatt skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Den upphävda lagen tillärapas dock alltjämt vid 1995 och tidigare års texeringar. Vid 19927995 års texeringar tillära­pas den upphävda lagen med de ändringar som framgår av punk­terna 14 nedan.

1.  Tillgångar är inte skattepliktiga och skulder är inte avdragsgilla i den

mån de är hänförliga till verksamhet sora omfattes av de särskilda

reduceringsregleraa i punkt 2 ferate stycket av anvisningaraa till 3 och

4 §§. Sådana tillgångar och skulder skall inte heller medräknas vid

värdering av aktie eller andel enligt punkt 5 ferate stycket av anvis­

ningaraa till 3 och 4 §§.

2.  Aktier som avses i punkt 5 andra stycket av anvisningaraa till 3 och

4 §§ är inte skattepliktiga. Detsamma gäller för aktier som är inregistre­

rade vid Stockholms fondbörs om aktieraa vid utgången av år 1991

omfettedes av bestämmelseraa i andra eller femte stycket nämnda

anvisningspunkt.

3.   Stetlig förmögenhetsskatt för 3. Stetlig förmögenhetsskatt för

skatLskyldig som avses i 11 § 1 skattskyldig som avses i 11 § 1

mom. är

raora. är

vid 1992 års texering 1,5 procent av den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 800 000 kronor men inte 1 600 000 kronor och 2,5 procent av den del av den beskattnings­bara förmögenheten som över­stiger 1 600 000 kronor, samt

vid 19937995 års texeringar 1,5 procent av den del av den beskatt­ningsbara     förmögenheten     som

vid 1992 års texering 1,5 procent av den del av den beskattningsbara förmögenheten sora överstiger 800 000 kronor raen inte 1 600 000 kronor och 2.5 procent av den del av den beskattnings­bara förmögenheten som över­stiger 1 600 000 kronor, samt

vid 1993 och 1994 års texeringar 1,5 procent av den del av den beskattningsbara      förmö "enheten

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1

sora överstiger 800 000 kronor.

överstiger 800 000 kronor.

4.  Fosterbarn anses vid tillämpningen av   12  §   1  mom.   inte som hemmavarande bara.

Denna lag träder i kraft den I januari 1993.

19

7 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:1851) om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall

Härigenom föreskrivs att lagen (1991:1851) om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydelse

Enligt riksdagens beslut före­skrivs att lagen (1970:172) ora begränsning av skatt i vissa fell skall upphöra att gälla vid ut­gången av år 1991. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjärat vid 799 och tidigare års texeringar. Vid 1992-7994 års texeringar fil­lämpas den upphävda lagen raed den ändringen i fråga om 3 § tredje stycket att spärrbeloppet skall bestämmas till 55 procent av summan av den justerade be­skattningsbara förvärvsinkomsten och inkomsten av kapitel.

Föreslagen lydelse

Enligt riksdagens beslut före­skrivs att lagen (1970:172) ora begränsning av skatt i vissa fell skall upphöra att gälla vid ut­gången av år 1991. Den upphävda lagen tillärapas dock alltjärat vid 7995 och tidigare års texeringar. Vid 1992-7995 års texeringar til­lämpas den upphävda lagen med den ändringen i fråga om 3 § tredje stycket att spärrbeloppet skall bestämmas till 55 procent av sumraan av den justerade be­skattningsbara förvärvsinkomsten och inkomsten av kapitel.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

20

8   Förslag till

Piop. 1992/93:50

Bilaga 5.1 Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

!§'

Särskild löneskatt skall för varje        Särskild löneskatt skall för varje

år betelas till  steten raed 27,55    år betelas till  steten med 77,69

procent på

procent på

1.    lön eller annan ersättning till arbetstegare som vid årets ingång är

65 år eller äldre,

2.     ersättning som utfaller enligt kollektivavtelsgrandad avgångs­

bidragsförsäkring sora tecknas av arbetsgivare till förmån för arbetstega­

re.

3.

avgångsersättning som annorledes än på grand av kollektivavtels­grandad avgångsbidragsförsäkring utbetelas av steten, kommun eller kommunalförbund som arbetsgivare eller av Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet. Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, Kommuneraas pensionsanstalt eller Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under föratsättning att arbetsgiva­ren tillämpar kommunalt pensionsavtel eller av annan arbetsgivare, under föratsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtel och att borgen tecknats i enlighet med vad som anges i punkt 20 e förste stycket b av anvisningaraa till 23 § kommunalskattelagen (1928:370),

4.

avgångsersättning som omfattes av s.k. trygghetsavtel,

5.

ersättning som utgår enligt grappsjukförsäkring som åtnjuts enligt grander som fastställts i kollektivavtel mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller till sjukbidrag,

6.

ersättning som utgår på grand av ansvarighetsförsäkring sora åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtel mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer till den del ersättningen utgår i form av engångsbe­lopp som inte utgör kompensation för misted inkomst.

Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning som avses i förste stycket.

Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelseraa i 2 kap. 35 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter med undanteg av 4 § förste stycket 2 och 13.

Denna lag träder i kraft den I januari 1993. 'Senaste lydelse 1991:1846.

21

9 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1992:685) om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

Härigenora föreskrivs att lagen (1992:685) om ändring i lagen (1990:659) ora särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall ändras så att 2 § och ikraftträdandebestämmelseraa till lagen får följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydelse

2 En enskild person eller ett döds­bo skall för varje år till steten betala särskild löneskatt med 21,85 procent på inkomst av passiv nä-ring.sverksamhet här i riket samt, orn den skattskyldige före årets början fyllt 65 år eller inte fyllt 65 år raen under hela året uppburit hel ålderspension eller avlidit under året, på inkomst som avses i 3 kap. 4 § andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter samt vidare på ersättning som utgår enligt sådan avtelsgrappssjukför-säkring som avses i punkt 12 av anvisningaraa till 22 § kommunal­skattelagen (1928:370) eller enligt sådan trygghetsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte utgör kompensation för misted inkomst. Skatt berälcnas inte på sådana inkomster för vilka den skattskyldi­ge skall betela egenavgifter enligt 3 kap. 4 § lagen ora socialavgifter.

Föreslagen lydelse

§

En enskild person eller ett döds­bo skall för varje år till steten betela särskild löneskatt raed 17,69 procent på inkomst av passiv nä­ringsverksamhet här i riket samt, om den skattskyldige före årets början fyllt 65 år eller inte fyllt 65 år men under hela året uppburit hel ålderspension eller avlidit under året, på inkomst som avses i 3 kap. 4 § andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter samt vidare på ersättning som utgår enligt sådan avtelsgrappssjukför-säkring som avses i punkt 12 av anvisningama till 22 § kommunal­skattelagen (1928:370) eller enligt sådan trygghetsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte utgör kompensation för misted inkomst. Skatt beräknas inte på sådana inkomster för vilka den skattskyldi­ge skall betela egenavgifter enligt 3 kap. 4 § lagen om socialavgifter. Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar bestämmel­seraa i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter. Skatt betelas inte då skatteunderlaget understiger 1 000 kronor.

Derma lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993 utom vad avser ändring­en av procentsatsen som träder i

99

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1

ersättning   som   betelas   ut   före    kraft den 1 januari 1993.  Äldre

ikraftträdandet.

bestämmelser gäller dock fortfaran-

de i fråga om ersättning som be­telas ut före ikraftträdandet.

'genaste lydelse 1992:685. -Senaste lydelse 1992:685.

23

10  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader

Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1991:687) ora särskild löneskatt på pensionskostnader skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

I  fråga ora handelsbolag och dödsbon sora vid inkomsttexeringen behandlas som handelsbolag är dock delägama skattskyldiga.

Nuvarande lydelse

1 Den som utfäst en tjänstepension skall till steten betela särskild löneskatt med 27,55 procent på kostnaden för pensionsutfästelsen, beräknad enligt 2 §.

Föreslagen lydelse

Den som utfäst en tjänstepension skall till steten betela särskild löneskatt med 7 7,69 procent på kostnaden för pensionsutfästelsen, beräknad enligt 2 §.

3 

§

2

Enskild person eller ett dödsbo sora raedges avdrag för avgift för pensionsförsäkring enligt punkt 21 av anvisningama till 23 § kom­munalskattelagen (1928:370) skall för det beskattningsåret till steten betela särskild löneskatt raed 27,55 procent på avgiften.

Enskild person eller ett dödsbo som medges avdrag för avgift för pensionsförsäkring enligt punkt 21 av anvisningaraa till 23 § kom­munalskattelagen (1928:370) skall för det beskattningsåret till steten betela särskild löneskatt med 77,69 procent på avgiften.

Denna lag träder i kraft den  1 januari  1993.  Äldre bestemmelser tillämpas dock för beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet.

'Senaste lydelse 1991:1848. -Senaste lydelse 1991:1848.

24

11 Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grupplivförsäkring, m.m.

Härigenom föreskrivs att 4, 5 och 6 §§ lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grapplivförsäkring ra.ra. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

4§

För skattskyldiga som avses i 3 § För skattskyldiga som avses i 3 §

förste stycket inträder skatteplikt förste stycket inträder skatteplikt

när premie möttes. Beskattnings- när premie möttes. Beskattnings­

underlaget utgörs av 95 procent av underlaget utgörs av 95 procent av

mottegen premie. Skatten uppgår mottegen premie. Skatten uppgår

till 42,7 procent av underlaget.

till 41,41 procent av underlaget.

Har ett försäkringsföreteg för visst år tegit ut för hög preliminär premie för försäkring som avses i 3 § förste stycket, skall beskattnings­underlaget för nästföljande år sättes ned med belopp som motsvarar för högt uttegen premie.

5§ För skattskyldiga som avses i 3 § andra och tredje styckena inträder skatteplikt vid utbetelning sora där sägs.

Beskattningsunderlaget

Beskattningsunderlaget utgörs av

utgörs av utbetelt belopp. Skatten    utbetelt belopp. Skatten uppgår till uppgår till 74,6 procent av under-     70,66 procent av underlaget, laget.

6§

För skattskyldiga sora avses i 3 § För skattskyldiga sora avses i 3 §

fjärde stycket inträder skatteplikt

Qärde stycket inträder skatteplikt

vid betalning av preraie.

vid betalning av preraie.

Beskattningsunderlaget utgörs av

Beskattningsunderlaget utgörs av

95 procent av beteld premie. Skat-

95 procent av beteld preraie. Skat­

ten uppgår till 74,6 procent av

ten uppgår till 70,66 procent av

underlaget.

underlaget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillärapas

1.

för skattskyldiga som avses i 3 § förste stycket på premie som möttes och avser tid efter ikraftträdandet,

2.

för skattskyldiga sora avses i 3 § andra och tredje styckena på belopp som utbetelas och avser tid efter ikraftträdandet,

3.

för skattskyldiga sora avses i 3 § Qärde stycket på preraie sora betelas och avser tid efter ikraftträdandet.

25

7 Riksdagen 1991192. 1 saml. Nr 50

26

12   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1 

Lag om ändring i lagen (1992:885) om ändring i lagen

(1968:430) om mervärdeskatt

Härigenom föreskrivs att 13 och 17 §§ lagen (1968:430) ora raervär-deskatt i paragrafemas lydelse enligt lagen (1992:885) ora ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §

Skatten utgår raed 22 procent av        Skatten utgår med 25 procent av

beskattningsvärdet.   Skatten   utgår    beskattningsvärdet.   Skatten   utgår

dock med 75 procent av beskatt-    dock med 27 procent av beskatt­

ningsvärdet för

ningsvärdet för

1)    serveringstjänster.

2)

rarasuthyraing i hotellrörelse eller liknande verksarahet samt upplåtelse av campingplats och motsvarande i campingverksamhet.

3)

personbefordran utom sådan befordran där reseraoraentet är av underordnad betydelse.

4)

transport i skidlifter samt

5)

omsättning och iraport av sådana livsmedel och livsmedelstillsatser som avses i 1 § livsmedelslagen (1971:511) med undanteg för

a.    vatten från vattenverk,

b.   spritdrycker, vin och sterköl som tillhandahålls av det deteljhandels-

bolag som avses i 15 § andra stycket lagen (1977:293) ora handel raed

drycker särat

c.    tobaksvaror.

17 §

Skattskyldig får med de begränsningar som anges i 18 och 60 §§ vid redovisning av skatt göra avdrag för ingående skatt som hänför sig till förvärv eller import för verksamhet som medför skattskyldighet.

1 fråga om rätt att göra avdrag för ingående skatt i stetlig och kommunal verksamhet gäller dock bestäraraelseraa i 18 a §.

Rätt till avdrag föreligger för den redovisningsperiod då förvärvet eller importen enligt god redovisningssed borde ha bokförts om inte annat följer av fjärde eller femte stycket. Har medgivande enligt 5 a § andra stycket erhållits får avdrag för andra förvärv än sådana sora avses i fjärde eller ferate stycket göras först vid beskattningsårets utgång eller när betelning dessförinnan har erlagts. Avdrag för ingående skatt sora hänför sig till förskotts- eller a conto-likvid får göras under den redovisnings­period då betelning har erlagts eller, i fråga ora byggnads- eller anläggningsentreprenad, när faktura med uppgift ora skattens belopp har raottegits. Har skattskyldig försatts i konkurs inträder avdragsrätt senast vid konkursutbrottet i fråga ora ingående skatt, sora hänför sig till

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1 förvärv, import eller förskotts- eller a conto-likvid före konkursutbrottet.

Har vara förvärvats genom kreditköp med förbehåll från säljaren om återtaganderätt enligt lagen (1978:599) om avbetelningsköp mellan näringsidkare m. fl. får avdrag för den ingående skatten, oavsett principeraa för den skattskyldiges bokföring, göras för den redovisnings­period under vilken faktura eller motsvarande handling har mottegits.

Vid förvärv av avverkningsrätt till skog får avdrag för ingående skatt göras endast för vad som har betelats under redovisningsperioden. Rätten till avdrag för ingående mervärdeskatt som tes ut vid införsel till landet inträder tidigast när en av tullverket utfärdad tullräkning har mottegits av den skattskyldige. Har skattskyldig övertagit annan skattskyldigs verksamhet eller del därav äger han rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till den tidigare ägarens förvärv för verksamheten, i den mån denne skulle haft rätt till avdrag om skatten hade betelats av honom.

Delägare i samfällighet för vattenreglering, väghållning eller liknande ändamål får avdraga ingående skatt som hänför sig till samfällighetens förvärv med vad som belöper på hans andel i samfälligheten. Vad som nu har sagts gäller endast i den mån i samfälligheten deltegande festighet används i verksamhet som medför skattskyldighet.

Äger ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller en svensk ömsesidig skadeförsäkringsanstelt (moderföreteg) raer än nio tiondelar av aktieraa i ett eller flera svenska aktiebolag (helägda dotterbolag) och tillhandahåller ett av företegen något annat av företegen en tjänst som inte är skattepliktig får det andra företeget göra avdrag för den skatt som belöper på det förstnämnda företegets förvärv eller införsel för tillhandahållande av tjänsten, i den mån avdragsrätt hade förelegat om forvärvet eller införseln hade gjorts av det skattskyldiga företeget. Vad nu har sagts gäller även aktiebolag vars aktier till raer än nio tiondelar ägs av ett eller flera helägda dotterbolag.

Förvärvar skattskyldig mot Förvärvar skattskyldig mot

vederlag skattepliktig vara inom vederlag skattepliktig vara inom

landet från den som inte är skatt- landet från den som inte är skatt­

skyldig för omsättning av varan, skyldig för omsättning av varan,

skall sora ingående mervärdeskatt skall som ingående mervärdeskatt

för den skattskyldige anses 75 för den skattskyldige anses 20

procent av vederlaget. Om förvar- procent av vederlaget. Om förvär­

vet avser sådan vara för vilken vet avser sådan vara för vilken

skatt utgår med 75 procent av skatt utgår med 27 procent av

beskattningsvärdet enligt 13 § beskattningsvärdet enligt 13 §

andra meningen, skall som ingåen- andra meningen, skall sora ingåen­

de raervärdeskatt dock anses 15,25 de mervärdeskaft dock anses 17,36

procent av vederlaget. Vad nu procent av vederlaget. Vad nu

sagts gäller även den som är skatt- sagts gäller även den som är skatt-

skyldig för förmedling som avses i skyldig för förmedling som avses i

punkt 3 förste stycket av anvis- punkt 3 förste stycket av anvis­

ningama till 2 §.

ningaraa till 2 §.

27

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1

Redovisar skattskyldig olika verksamheter var för sig får överskjutende ingående skatt i en verksamhet kvittes mot utgående skatt i annan verksamhet.

Om återbetelning av överskjutende ingående skatt som ej kunnat kvittes föreskrivs i 49 §.

28

13  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1961:372) om bensinskatt' att 2 och 7 §§ skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

lf

Skatt tes ut, om inte annat sägs i andra stycket, med 2 kronor 37 öre per liter för blyfri bensin, var­med avses bensin med en blyhalt ora högst 0,013 gram per liter vid 15° C och med 2 kronor 65 öre per liter för annan bensin.

För raetenol tes skatten ut raed 80 öre per liter. Ingår metanol eller etenol i en blandning sora avses i 1 § förste stycket a) eller c) tes skatten ut för den inblandade alkoholen med 80 öre per liter och för blandningen i övrigt med 2 kronor 37 öre per liter om den ut­görs av bly fri bensin och med 2 kronor 68 öre per liter om den utgörs av annan bensin.

Skatt tes inte ut för smörjolja som

Skatt tes ut, om inte annat sägs i andra stycket, raed 3 kronor 14 öre per liter för blyfri bensin, var-raed avses bensin med en blyhalt ora högst 0,013 gram per liter vid 15° C och med 3 kronor 65 öre per liter för annan bensin.

För metenol tes skatten ut med 80 öre per liter. Ingår metenol eller etenol i en blandning sora avses i 1 § förste stycket a) eller c) tes skatten ut för den inblandade alkoholen med 80 öre per liter och för blandningen i övrigt med 3 kronor 14 öre per liter om den ut­görs av blyfri bensin och med 3 kronor 65 öre per liter om den utgörs av arman bensin, är inblandad i bensin.

7 §3 

1 mom. I deklaration får avdrag göras för skatt på bensin, som har

a)

förvärvats för återförsäljning eller förbrakning i egen rörelse och för vilken skattskyldighet tidigare inträtt,

b)

återtegits i samband med återgång av köp,

c)

förbrakats eller sålts för förbrakning för framdrivande av teg eller andra järavägsfordon,

d)  av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur Sverige eller

förts till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrakas där,

e)  sålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför

sig till bristende betelning från köparen,

f)   förbrakats eller sålts för för-       f) förbrakats eller sålts för för­

brakning vid produktion av skatte-    brakning vid produktion av skatte-

pliktig elkraft.

pliktig elkraft med undantag för skatt hänförlig till den del av ben­sinen som motsvarar nyttiggjord värme.

h) förbrukats för produktion av värme vid samtidig produktion av värme och skattepliktig elektrisk kraft i en kraftvärmeanläggning.

29

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1

Avdrag enligt förste stycket e) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försäljnings­pris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betelning skall redovisning åter lännnas för skatten på de varor som betelningen avser.

2 mom.[REDACTED_EFTERNAMN] än den som ar registrerad får köpa in bensin utan skatt mot avgivande av en försäkran till leverantören att bensinen skall användas för ett sådant ändamål som avses i 1 mora. förste stycket c) eller f).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

För år 1993 får avdrag enligt den äldre lydelsen av 7 § 1 mom. förste stycket h) göras för hälften av den bensinskatt på bensin som förbrakats för produktion av värme vid samtidig produktion av värme och skatte­pliktig elektrisk kraft i en kraftvärmeanläggning.

'Lagen omtryckt 1984:993, -Senaste lydelse 1991:1821. 'Senaste lydelse 1991:839.

14   Förslag till

Prop. 1992/93:50

T

1

1   ..    A         K      

Bilaga 5.1

Lag om lagerskatt pa viss bensin

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Den sora vid ikraftträdandet av denna lag inte är registrerad sora skattskyldig enligt 4 § lagen (1961:372) ora bensinskatt och som då innehar varor som avses i 1 § nämnda lag skall till steten betela lagerskatt enligt denna lag. Detsamma gäller den sora är registrerad och som vid sarruna tidpunkt irmehar sådana varor för vilka skattskyldighet har inträtt enligt 5 § förste stycket I lagen ora bensinskatt därför att varoraa har levererats till ett eget försäljningsställe eller tegits i anspråk för annat ändaraål än försäljning.

2

§ Lagerskatt tes endast ut för varor som är skattepliktiga enligt 1 § förste stycket a) lagen (1961:372) om bensinskatt och för vilka skattskyl­dighet enligt den lagen har inträtt före den 1 januari 1993.

3

§ Lagerskatt tes ut endast för den del av lagret som omiätter mer än 5 000 liter eller, i fråga om den som driver deteljhandel med skatteplikti­ga varor, 5 000 liter för varje särskilt försäljningsställe.

4

§ Lagerskatt tes ut med 93 öre per liter för blyfri bensin, varmed avses bensin med en blyhalt ora högst 0,013 gram per liter vid 15° C och med 1 krona 13 öre per liter för arman bensin.

Ingår metenol eller etanol i en blandning som avses i 1 § förste stycket a) lagen (1961:372) om bensinskatt tes lagerskatt inte ut för den inblandade alkoholen.

5 § Den som är skyldig att betela lagerskatt skall lämna en deklaration

till Riksskatteverket om sitt innehav av skattepliktiga varor. Deklaratio­

nen skall te upp de lagrade varoraas art och kvantitet, lagringsplatseraa,

den använda mätningsmetoden och lagerskattens belopp.

Deklaration skall ha koramit in till Riksskatteverket senast den 15 febraari 1993. Skatten skall senast samma dag vara inbeteld till verket.

Deklarationen skall avges på heder och saravete särat upprättes på blankett enligt forraulär som fastställs av Riksskatteverket.

6 § Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter gäller

i fråga om lagerskatt. Därvid iakttas följande. 2 kap. 19 §§, 5 kap. 1 §

förste och andra styckena, 35 §§ och 9 §, 6 kap. samt 7 kap. 5 § skall

inte tillämpas. Vad som föreskrivs i 4 kap. 2 § förste stycket skall gälla

ora deklarationen har konunit in senast den 15 febraari 1993. Dröjs-

raålsavgift enligt 5 kap. 8 § 1 skall tes ut om skattebeloppet inte har

betelats senast den 15 febraari 1993. Ränte enligt 5 kap. 12 § förste

stycket 1 utgår från den 15 febraari 1993.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

31

15  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter

Härigenom föreskrivs att 1 kap. I § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap. 1§'

Denna lag gäller för skatter och avgifter som tes ut enligt

1. lagen (1928:376) om skatt på lotterivinster, lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om allmän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) ora tobaksskatt, lagen (1972:266) ora skatt på annonser och reklara, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om avgift på vissa dryc-kesförpackningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol, bilskrot­ningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt, lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, lagen (1978:144) om skatt på vissa resor. lagen (1982:691) om skatt på vissa kas­settband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss elekt­risk kraft, lagen (1983:1053) ora skatt på omsättning av vissa värde­papper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) ora totelisatorskatt, lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar, lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, lagen (1984:410) om avgift på bekämpningsmedel, lagen (1988:1567) ora miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen (1990:582) om koldioxidskatt, lagen (1990:587) ora svavelskatt, lagen (1990:662) ora skatt på vissa pre-

1. lagen (1928:376) ora skatt på lotterivinster, lagen (1941:251) ora särskild varuskatt, lagen (1957:262) ora allmän energiskatt, lagen (1961:372) ora bensinskatt, lagen (1961:394) om tobaksskatt, lagen (1972:266) om skatt på armonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om avgift på vissa dryc-kesförpackningar. lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol. bilskrot­ningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt, lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, lagen (1978:144) ora skatt på vissa resor, lagen (1982:691) ora skatt på vissa kas­settband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss elekt­risk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totelisatorskatt, lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar. lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, lagen (1984:410) ora avgift på bekärapningsraedel. lagen (1988:1567) ora miljöskatt på inrikes flygtrafdc. lagen (1990:582) om koldioxidskatt, lagen (1990:587) om svavelskatt, lagen (1990:662) om skatt på vissa pre-

32

Nuvarande lydelse

miebetelningar, lagen (1990:1087) ora lagerskatt på vissa oljeproduk­ter, lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grapplivförsäkring, ra.ra., lagen (1991:1482) ora lotteriskatt, lagen (1991:1483) ora skatt på vinstsparande m.m.,

Föreslagen lydelse

miebetehiingar, lagen (1990:1087) om lagerskatt på vissa oljeproduk­ter, lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grapplivförsäkring. m.m.. lagen (1991:1482) ora lotteriskatt, lagen (1991:1483) ora skatt på vinstsparande m.m., lagen (1992:000) om lagerskatt på viss bensin, 2. lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrakets område, lagen (1974:226) om prisreglering på fiskets område, lagen (1984:409) om avgift på gödselraedel, lagen (1990:615) om avgifter på vissa jord­braksprodukter m.m.. lagen (1990:616) om införande av lagen (1990:615) om avgifter på vissa jordbraksprodukter m.m.

Har i författning som anges i förste stycket eller i förfettning sora utfärdats med stöd av sådan förfettnmg lämnats bestämmelse sora avviker från denna lag gäller dock den bestämmelsen.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

'Senaste lydelse 1991:1486.

33

16 Förslag till

Lag   om   ändring   i   lagen skattebrottslagen (1971:69)

(1992:629)   om   ändring   i

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Härigenom föreskrivs att 1 § skattebrottslagen (1971:69) i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:629) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag gäller i fråga om skatt eller avgift enligt I. lagen (1908:128) om bevillningsavgifter för särskilda förmåner och rätfigheter, lagen (1927:321) om skatt vid utskiftning av akfiebolags tillgångar, kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1933:395) om ersättningsskatt, lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift, lagen (1947:576) om stetlig inkomst­skatt, lagen (1947:577) om steflig förmögenhetsskatt, lagen (1958:295) om sjömansskatt, lagen (1983:219) om tillfällig vinstskatt, lagen (1983:1086) ora vinstdehiingsskatt, lagen (1984:1052) om stetlig fastighetsskatt, lagen (1986:1225) om tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, understödsföreningar och pensionsstiftelser, lagen (1989:346) ora särskild vinstskatt, lagen (1989:471) ora investeringsskatt för vissa byggnadsarbeten, lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatte, lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatte artister m.fl., lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskost­nader,

2. lagen (1928:376) om skatt på lotteri vinster, lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om allraän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om tobaksskatt, stärapelskattelagen (1964:308), lagen (1968:430) om mervärde­skatt, lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, lagen (1972:820) ora skatt på spel. lagen (1973:37) ora avgift på vissa dryc­kesförpackningar, vägtrafikskattela­gen (1973:601), lagen (1973:1216) ora särskild skatt för oljeprodukter och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1976:338) ora vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i riket, lagen (1977:306) ora dryckesskatt, lagen

2. lagen (1928:376) om skatt på lotteri vinster, lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om allmän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om tobaksskatt, stärapelskattelagen (1964:308), lagen (1968:430) om mervärde­skatt, lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om avgift på vissa dryc­kesförpackningar, vägtrafikskattela­gen (1973:601), lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1976:338) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i riket, lagen (1977:306) ora dryckesskatt, lagen

34

bensin,

3. lagen (1981:691) om socialavgifter.

Lagen gäller även preliminär skatt, kvarstående skatt och tillkommande skatt som avses i uppbördslagen (1953:272).

Lagen tillämpas inte om skatten eller avgiften fastställs eller uppbärs i den ordning som gäller för tull och inte heller beträffende dröjsraålsav-gift, skattetillägg eller liknande avgift.

Nuvarande lydebe

(1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, lagen (1978:144) om skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa kas­settband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss elekt­risk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totelisatorskatt, lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar, lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, lagen (1984:405) om stämpelskatt på akfier. lagen (1984:409) om avgift på gödselmedel, lagen (1984:410) om avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) om lagerskatt på viss bensin, vägtrafikskattelagen (1988:327), lagen (1988:328) om vägtrafikskatt på utländska fordon, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen (1990:582) ora koldioxidskatt, lagen (1990:587) om svavelskatt, lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion, lagen (1990:662) om skatt på vissa premiebetelning-ar, lagen (1990:1087) om lager­skatt på vissa oljeprodukter, lagen (1990:1427) om särskild premie­skatt för grapplivförsäkring. m.m.. lagen (1991:1482) om lotteriskatt, lagen (1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m..

Föreslagen lydebe

(1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, lagen (1978:144) om skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa kas­settband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss elekt­risk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper, lagen (1983:1104) om särskild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totelisatorskatt, lagen (1984:355) ora skatt på vissa dryckesförpackningar, lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, lagen (1984:409) ora avgift på gödselmedel, lagen (1984:410) om avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) ora lagerskatt på viss bensin, vägtrafikskattelagen (1988:327), lagen (1988:328) om vägtrafikskatt på ufländska fordon, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen (1990:582) om koldioxidskatt, lagen (1990:587) om svavelskatt, lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion, lagen(1990:662) om skatt på vissa premiebetelning-ar. lagen (1990:1087) om lager­skatt på vissa oljeprodukter, lagen (1990:1427) om särskild premie­skatt för grapplivförsäkring, m.m., lagen (1991:1482) om lotteriskatt, lagen (1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m., lagen (1992:000) om lagerskatt på viss

Prop. 1992/93:50 

Bilaga 5.1

35

17  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1992:630) om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att I § lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:630) ora ändring i näranda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

1 §

Förmånsrätt enligt  

II   

§  förmånsrättslagen  (1970:979)  följer med fordran på

I. skatt och avgift, som anges i I § förste stycket uppbördslagen (1953:272). samt skatt enligt lagen (1908:128) om bevilbingsavgifter för särskilda förmåner och rättigheter, lagen (1958:295) om sjömansskatt, kupongskattelagen (1970:624), lagen (1983:219) om tillfållig vinstskatt, lagen (1986:1225) om tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, understödsföreningar och pensionssfiftelser, lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatte och lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatte artister m.fl.,

2.

skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

3.

skatt eller avgift enligt lagen        3. skatt eller avgift enligt lagen (1928:376) om skatt på lotterivm-    (1928:376) om skatt på lotterivin-

ster, lagen (1941:251) om särskild varaskatt, lagen (1957:262) om allraän energiskatt, lagen (1961:372) om bensmskatt, lagen (1961:394) om tobaksskatt, stäm­pelskattelagen (1964:308), lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om avgift på vissa dryckesförpack­ningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt, lagen (1978:69) om försäljnings­skatt på motorfordon, lagen (1978:144) om skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa kassettband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss elekt­risk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper,    lagen   (1983:1104)

ster, lagen (1941:251) om särskild varaskatt, lagen (1957:262) om allmän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om tobaksskatt, stäm­pelskattelagen (1964:308), lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, lagen (1972:820) ora skatt på spel. lagen (1973:37) om avgift på vissa dryckesförpack­ningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt, lagen (1978:69) om försäljnings­skatt på motorfordon, lagen (1978:144) om skatt på vissa resor, lagen (1982:691) Om skatt på vissa kassettband, lagen (1982:1200) ora skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) ora skatt på viss elekt­risk kraft, lagen (1983:1053) ora skatt på omsättning av vissa värdepapper,    lagen    (1983:1104)

36

Nuvarande lydelse

ora särskild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk. lagen (1984:351) ora totelisatorskatt. lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar. lagen (1984:404) ora stärapelskatt vid inskrivningsrayndigheter, lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, lagen (1984:410) ora avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) ora lagerskatt på viss bensin, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen (1990:582) om koldioxid­skatt, lagen (1990:587) ora svavel-skatt, lagen (1990:613) ora miljö­avgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion, lagen (1990:662) om skatt på vissa pre-miebetelningar, lagen (1990:1087) om lagerskatt på vissa oljeproduk­ter, lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grapplivförsäkring, ra.m., lagen (1991:1482) om lotteriskatt, lagen (1991:1483) ora skatt på vinstsparande ra.m..

Föreslagen lydebe

ora särskild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk. lagen (1984:351) ora totelisatorskatt, lagen (1984:355) ora skatt på vissa dryckesförpackningar. lagen (1984:404) ora stempelskatt vid inskrivningsmyndigheter, lagen (1984:405) om stempelskatt på akfier. lagen (1984:410) ora avgift på bekämpningsmedel, lagen (1984:852) om lagerskatt på viss bensin, lagen (1988:1567) ora miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen (1990:582) ora koldioxid­skatt, lagen (1990:587). om svavel­skatt, lagen (1990:613) ora miljö­avgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion, lagen (1990:662) om skatt på vissa pre-miebetehiingar. lagen (1990:1087) ora lagerskatt på vissa oljeproduk­ter, lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grapplivförsäkring, ra.m., lagen (1991:1482) om lotteriskatt, lagen (1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m.. lagen (1992:000) om lagerskatt på viss bensin,

4.

skatt enligt vägtrafdcskattelagen (1973:601), lagen (1976:339) om saluvagnsskatt, vägtrafikskattelagen (1988:327). lagen (1988:328) om vägtrafikskatt på utländska fordon.

5.

tull, särskild avgift enligt 39 § tullagen (1973:670) och avgift enligt lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

6.

avgift enligt lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrakets område, lagen (1974:226) om prisreglering på fiskets område, lagen (1984:409) om avgift på gödselmedel, lagen (1990:615) om avgifter på vissa jordbraksprodukter ra.ra. och lagen (1990:616) ora införande av lagen (1990:615) ora avgifter på vissa jordbraksprodukter ra.m.,

7.

avgift som uppbärs med tillärapning av lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

8.   avgift enligt lagen (1992:72) ora koncessionsavgift på televisionens

område.

Förmånsrätten omfatter ej dröjsmålsavgift och liknande avgift sora utgår vid försuraraelse att redovisa eller betela fordringar och ej heller skatte- eller avgiftstillägg och förseningsavgift.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

37

18  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1992:879) om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt

Härigenom föreskrivs att 24 och 25 §§ samt punkt 4 av övergångsbe­stämmelseraa till lagen (1957:262) om allmän energiskatt i paragrafernas och övergångsbestämmelseraas lydelse enligt lagen (1992:879) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

24 

§

I deklaration som avser bränslen får avdrag göras för skatt på bränsle som

a)

i beskattet skick förvärvats för återförsäljning eller förbrakning i egen rörelse.

b)

återtagits i saraband raed återgång av köp.

c)

förbrakats av eller försålts till komraunikationsföreteg för bandrift eller därraed likartet ändamål,

d)  förbrakats eller försålts för förbrakning i luftfertyg eller i fertyg, när

luftfartyget eller fartyget inte används för fritidsändamål eller annat privat

ändamäl,

e)  av den skattskyldige eller för hans räknrag utförts ur riket eller förts

till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

f)   förbrakats eller försålts för förbrakning för annat ändaraål än

energialstring.

g) förbrakats för framställning av bensin eller i bilaga 1 angivet bränsle eller för produktion av skattepliktig elektrisk kraft med undantag för skatt hänförlig till den del av bränslet som motsvarar nyttiggjord värme.

g)   förbrakats för framstellning av

bensin eller i bilaga 1 angivet

bränsle eller för produktion av

annan skattepliktig elektrisk kraft

än sådan som avses i 25 § första

stycket d),

h) förbrukats för produktion av värme vid samtidig produktion av värme och skattepliktig elektrisk krafi i en kraftvärmeanläggning,

h) försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betehiing från köpare.

Avdrag enligt förste stycket h) får göras med belopp sora svarar raot så stor del av skatten sora förlusten visas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betel­ning skall redovisning åter lämnas för skatten på det bränsle som betelningen avser.

i) försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig fill bristande betehiing från köpare.

Avdrag enligt förste stycket i) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betel­ning skall redovisning åter läranas för skatten på det bränsle som betelningen avser.

38

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Avdrag får. i den mån avdrag inte har gjorts enligt förste stycket, även göras för skatt på bränsle som förbrakats vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling.

25 § 1 deklaration som avser elektrisk kraft får avdrag göras för skatt på elektrisk kraft, som

a)  förbrakats av eller levererats till komraunikationsföreteg för bandrift

eller därmed likartet ändamål eller överförts till armat land,

b)

förbrakats eller försålts för förbrakning för annat ändamål än energialstring eller för användning i omedelbart samband raed sådan förbrakning eller vid framställning av bensin eller i bilaga 1 angivet skattepliktigt bränsle,

c)

försålts med förlust för den redovisningsskyldige, i den raån förlusten hänför sig till bristande betelning från förbrakare eller icke registrerad distributör av elektrisk kraft,

d) producerats i en kraftvärme-      d) producerats   i   en   kraftvär-

anläggning och förbrakats för el gas-, värme- eller vattenförsörjning i den egna verksaniheten.

raeanläggning och   förbrakats   för el-, gas-, värrae- eller vattenför­sörjning i den egna verksamheten / den mån avdrag inte har gjorts enligt 24 § första stycket g) denna lag eller enligt 7 § 1 mom. första stycket f)   lagen   (1961:372)  om bensinskatt. Avdrag enligt förste stycket c) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av den elektriska kraftens försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter läranas för skatten på den kraft som betelningen avser.

Avdrag får även göras för skatt på bensin eller i bilaga 1 angivet bränsle, som förbrakats vid pro­duktion av skattepliktig elektrisk kraft i den mån avdrag inte gjorts enligt förste stycket d) eller 24 § förste stycket g) denna lag eller enligt 7 § 1 mora. förste stycket f) lagen (1961:372) ora bensinskatt.

Avdrag får även göras för skatt på bensin eller i bilaga 1 angivet bränsle,     som    förbrukats     vid

Avdrag får även göras för skatt erdigt lagen orn bensinskatt och lagen (1991:838) orn koldioxidskatt på bensin eller för skatt enligt denna lag och lagen om koldioxid­skatt på i bilaga 1 angivet bränsle, sora förbrakats vid produktion av skattepliktig elektrisk kraft med undantag för skatt hänförUg till den del av bränslet som motsvarar nyttiggjord värme, allt i den raån avdrag inte gjorts enligt förste stycket d) eller 24 § förste stycket g) denna lag eller enligt 7 § 1 mora. förste stycket f) lagen ora bensinskatt.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

39

Nuvarande lydebe

produktion av sådan värme som avses / 7 § 7 mom. första stycket h) lagen (1961:372) om bensinskatt eller 24 § första stycket h) av den som inte kan medges registrering som skattskyldig förbrukare av bensin eller i bilaga 1 angivet bränsle.

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:50 

Bilaga 5.1

Bestämmelserna i 24 § / sina nya lydelser särat bestämmelseraa i 2831 §§ tillärapas dock. såvitt avser växthusuppvärraning vid yrkesmässig växthusodling, först från och med den 1 januari 1995.

4.

Den nya lydelsen av 24 § tredje stycket samt de nya lydelserna av bestäraraelseraa i 2831 §§ till-lärapas dock. såvitt avser växt­husuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling, först från och med den 1 januari 1995.

För år 1993 får avdrag enligt den äldre lydelsen av 24 § första stycket h) och 25 § fiärde stycket göras för hälften av den energiskatt på bränsle som förbrukats för pro­duktion av vämie vid samtidig produktion av värme och skatte­pliktig elektrisk krafi i en kraftvärmeanläggning.

40

19  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1992:880) om ändring i lagen (1990:582) om koldioxidskatt

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1990:582) ora koldioxidskatt i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:880) ora ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 5.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

§

Avdrag, återbetelning och kompensation enligt 24 § tredje stycket eller 28 § lagen om allmän energiskatt medges dock beträffande koldioxidskatt endast med tre fjärdedelar av skatten på de bränslen som avses i 1 § förste stycket.

I fråga om bränslen som avses i 1 § förste stycket tillämpas 2 a §. 6-8 §§. 10 § andra stycket. 24 § utom första stycket h), 25 § tredje stycket och 26-33 §§ lagen (1957:262) om allraän energiskatt.

I fråga om varaslag sora är skattepliktiga enligt 1 § andra stycket tillämpas lagen (1961:372) om bensinskatt utom 1 §. 2 § förste och andra styckena och 7 § 7 mom. första stycket h). Bestäm­melseraa om bensin i nämnda lag gäller de varaslag som är skatte­pliktiga enligt 1 § andra stycket derma lag.

I fråga ora bränslen sora avses i 1 § förste stycket tillämpas 2 a §, 6-8 §§, 10 § andra stycket. 24 §, 25 § tredje stycket och 26-25, 30-33 §§ lagen (1957:262) om allmän energiskatt.

I fråga om varaslag som är skattepliktiga enligt 1 § andra stycket tillämpas lagen (1961:372) om bensinskatt utom 1 § och 2 § förste och andra styckena. Bestära­raelseraa ora bensin i nämnda lag gäller de varaslag som är skattepliktiga enligt 1 § andra stycket denna lag.

8 Riksdagen 199/192. I sand. Nr 50

41

20   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Bilaga 5.1 

Lag om ändring i lagen (1992:575) om ändring i lagen

(1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m.

Härigenom föreskrivs att ikraftträdandebestämmelsen till lagen (1992:575) om ändring i lagen (1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Denna lag träder i kraft den 1 Denna lag träder i kraft den 1

januari 799J.

januari 7995.

42

21   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter'

deb att i 3 kap. 23 och 27 §§ orden "lagen (1988:847) om skattelätt­nader för allemanssparande och ungdomsbosparande" skall bytes ut mot orden "lagen (1988:847) ora skattelättnader för alleraanssparande".

dels att 2 kap. 4 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

2 kap.

Fysisk person skall lärana självdeklaration

1.    när hans brattointäkter av

1. när hans brattointäkter av

tjänst i andra fall än sora avses i

tjänst i andra fall än sora avses i

32 § 1 mom. förste stycket h och

32 § 1 mora. förste stycket h och

i kommunalskattelagen (1928:370)

i kommunalskattelagen (1928:370)

och av aktiv näringsverksamhet,

och av aktiv näringsverksamhet,

under beskattningsåret uppgått till

under beskattningsåret uppgått till

sammanlagt rainst 32 procent av

sanunanlagt minst 25 procent av

basbeloppet enligt lagen (1962:381)

basbeloppet enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring för året före

om allmän försäkring för året före

texeringsåret och inte annat följer

texeringsåret och inte annat följer

av 6 §.

av 6 §.

2.

när hans brattointäkter av tjänst i fall sora avses i 32 § 1 raora. förste stycket h eller i kommunalskattelagen och av passiv närings­verksamhet uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

3.

när han haft brattointekter av 3. när han haft brattointäkter av kapitel av annat slag än avkastning kapitel av annat slag än avkastning för vilken preliminär A-skatt skall för vilken preliminär A-skatt skall betelas enligt 3 § 2 mora. 7 tredje betelas enligt 3 § 2 mora. tredje stycket uppbördslagen (1953:272) stycket uppbördslagen (1953:272) och brattointäkteraa av kapitel och brattointäkteraa av kapitel uppgått till sanunanlagt minst 100 uppgått till sammanlagt rainst 100 kronor.

kronor.

4.

ora han inte varit bosatt i Sverige under hela beskattningsåret eller om han under beskattningsåret betelat sjöraansskatt, när brattointäkteraa uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

5.

när hans tillgångar av den art som anges i 3 § 1 mora. lagen (1947:577) ora stetlig förmögenhetsskatt vid beskattningsårets utgång haft ett värde som överstiger 800 000 kronor, eller

6.

när underlag för skogsvårdsavgift, stetlig fastighetsskatt, avkastnings­skatt på pensionsmedel eller särskild löneskatt på pensionskostnader skall fastställas för honom.

Vid bedömandet av deklarationsskyldighet enligt förste stycket skall hänsyn inte tes lill sådan inkomst eller förmögenhet för vilken skattskyl­dighet inte föreligger enligt kommunalskattelagen. lagen (1947:576) ora stetlig inkorastskatt eller lagen ora stetlig förraögenhetsskatt. Däreraot

43

skall   hänsyn  tes  till   sådan  inkorast  eller  förraögenhet  som  enligt    Prop. 1992/93:50 dubbelbeskattningsavtel  skall  vara  helt  eller  delvis  undantegen  från    Bilaga 5.1 beskattning i Sverige.

Har makar, som ingått äktenskap före ingången av beskattningsåret och levt tillsararaans under större delen därav, var för sig haft förraögenhet. skall vardera makens deklarationsskyldighet bedömas med hänsyn till makaraas sammanlagda förmögenhet.

Skall någon enligt lagen om stetlig förmögenhetsskatt taxeras för förraögenhet sora tillhör bara eller någon annan, skall hänsyn tes därtill när deklarationsskyldigheten bedöms.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas förste gången vid 1994 års texering.

' Senaste lydelse av 3 kap. 23 § 1990:1136

3 kap. 27 § 1991:1002. -Seiiiiste lydelse 1991:698.

44

22   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

Härigenom föreskrivs att i 1 och 10 §§ lagen (1983:890) om allemans­sparande orden "lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparan­de och ungdomsbosparande" skall bytes ut raot orden "lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande".

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

45

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992 Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1992/93:50 Bilaga 6

Anmälan till proposition om åtgärder för att Stabilisera den svenska ekonomin

Studiestöd m.m.

Mitt förslag: Ytterligare raedel för studiestöd anvisas raed 142 railjoner kr för särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa och med 85 miljoner kr för studiemedel. Studiebidraget inom studiehjälpen höjs inte den I januari 1993.

Skälen för mitt förslag: Chefen för Arbetsmarknadsdepartementet koraraer senare att föreslå ett utökat antel platser inom den kommunala vuxenutbildningen. 13 000 platser, folkhögskolan, 5 000 platser och gymnasieskolan 5 000 platser imder vårterminen 1993. Dette kommer att innebära ökade kostnader inom studiestödssystemet.

Såvitt gäller den ökade satsningen inora den kommunala vuxenutbild­ningen och folkhögskolan beräknar jag en studiestödskostnad enligt följande. För särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa beräknar jag en kostnad av 142 miljoner kr. Dette innebär att ca 5 100 studerande ges möjlighet att uppbära dette stöd. Studiemedelskostnaderaa för övriga elever beräknar jag till 85 miljoner kr. Kostnaden för studiehjälp för ytterligare 5 000 platser i gymnasieskolan under vårterminen 1993 beriiknar jag till 20 railjoner kr.

Vid mina beräkningar har jag utgått ifrån de utnyttjandegrader m.m. som beräknats för saratliga studerande sora omfettes av studiemedel, studiehjälp och särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa.

Tidigare har chefen för Finansdepartementet föreslagit att studiefman-sieringen för polisaspiranter vid studier vid polishögskolan bör ske inom ramen för studiemedelssysteraet fr.o.ra. budgetåret 1993/94. Chefen för Utbildningsdeparteraentet avser att senare återkoraraa till regeringen raed förslag till närmare bestäraraelser härora särat beräkningar av de ökade kostnader för studieraedel som förslaget medför.

Studiebidraget är beloppsmässigt samordnat med det allraänna barabidraget. Därmed är det naturligt att regeringen föreslår riksdagen att den redan beslutede höjningen av studiebidraget inora studiehjälpen fr.o.m. den 1 januari 1993 inte komraer till stånd.

Utifrån det beräknade antelet elever som kommer att uppbära studie-    Prop. 1992/93:50 bidrag beräknar jag ett medelsbehov som är 135 miljoner kr. mindre än    Bilaga 6 vad som eljest skulle utgå under budgeteret 1992/93. Med hänvisning till tidigare redovisat ökat behov av studiehjälp blir dock det inindre medelsbehovet 115 miljoner kr. För budgetåret 1993/94 beräknar jag besparingen till 270 miljoner kr.

Upprättat lagförslag

1 enlighet med vad jag har anfört ora oförändrat studiebidrag inom studiehjälpen har inom Utbildningsdepartementet upprättets förslag till lag  ora  ändring  i  lagen  (1991:924)  om ändring  i  studiestödslagen (1973:349). Förslaget bör fogas till protokollet i dette ärende som bilaga 6.1.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.

ante förslag till lag om ändring i lagen (1991:924) om ändring i studiestödslagen (1973:349),

2.

till Studiemedel m.m. på tilläggsbudget till stetsbudgeten för budgetåret 1992/93 under åttonde huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag på 85 000 000 kr.,

3.

till Viixenstudiestöd m.m. på tilläggsbudget till stetsbudgeten för budgetåret 1992/93 under åttonde huvudtiteln anvisa ett reservations­anslag på 142 000 000 kr.

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:924) om ändring i studiestödslagen (1973:349)

Härigenom föreskrivs i fråga ora lagen (1991:924) om ändring i sttidiestödslagen (1973:349)

dels att ändringen av 3 kap. 6 § skall utgå,

dels att ikraftträdandebestämmelseraa' till lagen (1991:924) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 6.1

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

samt i övrigt den 1 juli 1991.

De nya föreskrifteraa i punkt 2 g i övergångsbestämmelseraa till lagen (1988:877) om ändring i studiestödslagen tillämpas med avseende på bestämmande av sluflig avgift fr.o.m. avgiftsåret 1992.

Denna lag träder i kraft, ifråga om 3 kap. 6 § den 1 januari 1993, i fråga om 8 kap. 6 §, punkt 6 i övergångsbestämmelseraa till stu­diestödslagen och punkteraa 1 och 2 e1 i övergångsbestäraraelseraa till lagen (1988:877) ora ändring i studiestödslagen den 1 januari 1992

Denna lag träder i kraft, i fråga ora 8 kap. 6 §, punkt 6 i över­gångsbestämmelseraa till studie­stödslagen och punkteraa 1 och 2 e1 i övergångsbestämmelseraa till lagen (1988:877) om ändring i studiestödslagen den 1 januari 1992 samt i övrigt den 1 juli 1991.

'Senaste lydelse 1991:1942.

Arbetsmarknadsdepartementet

Prop. 1992/93:50

Bilaga 7 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992

Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

1   Inledning

Efterfrågan på arbetskraft har sedan år 1990 minskat inom samtliga sektorer i ekonomin. Antelet nyanmälda lediga platser är mycket lågt. Totelt har ca 290 000 personer varslats ora uppsägning sedan hösten 1990 fram till och med augusti 1992. Under de förste åtte raånaderaa 1992 varslades 111 000 personer ora uppsägning raot 83 000 under samma period år 1991.

Till följd av den svaga efterfrågan har sysselsättnragen minskat kraftigt i Sverige sedan slutet av år 1990. En mycket stor del av minsk­ningen avser arbeten inom industrin. Även inom offentlig sektor sjunker nu sysselsättningen.

Enligt arbetskraftsundersökningen (AKU) i september 1992 var ca 229 000 personer öppet arbetslösa, vilket innebär 5,2 % av arbetskraf­ten. Samtidigt befenn sig ca 170 000 personer i någon konjunkttir-beroende arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

Antelet långtidsarbetslösa ökar också. I septeraber 1992 var närraare 67 000 personer långtidsarbetslösa, vilket är 45 000 fler än för ett år sedan.

Mot bakgrand av arbetsmarknadsläget har Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) i skrivelse den 21 augusti 1992 begärt ytterligare medel för ar­betsmarknadspolitiska insatser.

Utöver AMS skrivelse har det koramit in skrivelser från myndigheter, organisationer m.fl. rörande åtgärder som syfter till att skapa syssel­sättning eller minska arbetslösheten.

2  Föredragandens överväganden

Sedan riksdagen fattede beslut med anledning av 1992 års komplet­teringsproposition har det skett omvälvande förändringar som påverkar den analys som strategin byggde på. Föratsättningama för den ekonomi­ska politiken har förändrats och försämrats snabbt. För att raotverka de allt svårare problemen på arbetsmarknaden behövs nu stora och tempo­rära insatser.

Den snabbt stigande arbetslösheten iimebär en påteglig risk för en permanent hög arbetslöshet. Det kommer inte minst att slå raot arbets-

handikappade och andra grapper raed en svag ställning på arbetsmark-    Prop. 1992/93:50

nåden.

Bilaga 7

Mot denna exceptionella bakgrand har regeringen och det Social­demokratiska arbeterepartiet enats om ett stebiliseringsprogram för den svenska ekonomin.

Som chefen för Finansdepartementet tidigare i dag redovisat kommer långsiktigt verkande strakturella ingrepp i ekonorain att föreslås sam­tidigt med en omfattande satsning på arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

De satsningar inom arbetsmarknadspolitikens område, som jag strax deteljerat skall redovisa, komraer att ge dels omedelbara direkte effek­ter, dels spridningseffekter som förstärker den ordinarie arbetsmark­naden i betydande utsträckning. Den föreslagna sänkningen av arbets­givaravgiften kan vidare väntes ge positiva effekter på företegens stebilitet efter hand och därmed även på sysselsättrungen.

2.1  Inriktningen av det arbetsmarknadspolitiska programmet

Det program för massiva och snabba arbetsmarknadspolitiska insatser sora regeringen och det Socialdemokratiska arbeterepartiet kommit överens om irmebär en markering av arbetslinjen sora fundaraent i arbetsmarknadspolitiken.

Det bör emellertid understrykas att arbetsmarknadspolitiken inte ensara kan garantera full sysselsättning. Inte ens en perfekt fungerande arbetsraarknad eller massiv ökning av insatseraa leder i ett längre perspektiv till fiill sysselsättning ora ekonomin i övrigt är i obalans.

Det förtjänar vidare att upprepas att det i praktiken finns en gräns för hur stor arbetslöshet som till rimliga samhällsekonomiska kostnader kan mötes med selektiva åtgärder.

För att raöte ökningen av arbetslösheten och framför allt långtids­arbetslösheten kommer åtgärder att föreslås inom flera områden. Jag har i dessa frågor samrått med cheferaa för Utbildnings-, Komraunikations-och Finansdeparteraenten.

En samlad redovisning över de insatser, och de effekter de beräknats få, som beslutedes under förra budgetåret koraraer att läranas till riksdagen senare under innevarande budgetår.

Programraet innebär att den inriktning av arbetsmarknadspolitiken som angavs i kompletteringspropositionen ligger fast.

Förslagen kan sammanfettes på följande sätt:

Det reguljära utbildningsväsendet

Som ett led i den långsiktiga satsningen på utbildning föreslås drygt 600 miljoner kronor för kurser av samma typ som inom det reguljära utbildningsväsendet. Drygt hälften av medlen bör avse Komvux och återstoden folkhögskolan, gymnasieskolan och de små och medelstora högskoloraa.

Totelt beräknas genom denna försterkningar ca 25 000 personer kun-    Prop. 1992/93:50

na erbjudas utbildning under en sexraånaders period.

Bilaga 7

Utbildningsvikariaten

Utbildningsvikariaten uppskattedes ursprangligen kunna få en omfatt­ning ora ca 20 000 deltegare, men har aldrig nått mer än drygt hälften av den nivån. Målsätttiingen skall nu vara att öka intresset hos ar­betsgivaraa för denna åtgärd så att den från början beräknade nivån kan uppnås.

Ungdomspraktik

För att alla ungdomar skall kunna få en värdefull arbetslivserferenhet genora arbete på praktikplats föreslås ytterligare 2 900 miljoner kronor till ungdomsprakfik. Det öppnar möjlighet fill sådan inskolning för ytterligare ca 36 000 ungdomar. Syftet med regeringens ansträngningar är att dessa ungdomar därmed skall få bättre långsiktiga föratsättningar på arbetsmarknaden. Strävan måste vara att alla får ordinarie anstell­ningar på den öppna arbetsmarknaden till avtelsenliga löner.

Investeringar i vägnätet m.m.

Som en fortsätbimg på de redan tidigare sterka satsningaraa på infra­straktur och kommunikationer har chefen för Kommunikationsdeparte­mentet tidigare i dag föreslagit ytterligare 1 500 miljoner kronor till reparationer och underhåll av länsvägnätet i skogslänen särat i norra delen av Örebro län och Dalsland i Älvsborgs län.

Utöver dessa insatser i vägnätet anser jag att det av arbetsmarknads-skäl bör skapas möjligheter att tidigarelägga vissa sysselsättningsinten­siva investeringar inom affärsverken. AMS bör därför tilldelas medel, 1 000 miljoner kronor, så att myndigheten i samråd med de affärsverk, som fmansierar sina investeringar utanför stetsbudgeten. kan inventera och initiera lämpliga objekt som snabbt kan komma igång.

Utförsäkringsproblemet

Hög prioritet skall ges åt kampen raot långtidsarbetslöshet, utförsäkring och utslagning. Erferenheten visar att det är svårt, administrativt tung­rott och dyrt att finna lärapliga åtgärder för många av dessa människor. Nya och okonventionella lösningar niåste till.

Utöver ett förslag om en massiv förstärkning av medlen till bered­skapsarbeten huvudsakligen för utförsäkringshotede, totelt 3 400 miljo­ner kronor raed en beräknad sysselsättningseffekt om ca 30 000 perso­ner, föreslås därför att en ny åtgärd för att bibehålla de arbetslösas förankring i arbetslivet introduceras.

Syftet med den nya åtgärden är att stimulera den lokala initiativrike­dom sora behövs för att late arbetslösa personer få bidra till sin egen och samhällets utveckling. De skall dessutom få en så nära kontakt som möjligt raed arbetslivet.

Utvecklingen i ett längre perspektiv

Prop. 1992/93:50

Bilaga 7 I och raed de beslut riksdagen fettede på grandval av 1992 års koraplet-

teringsproposition har inte mindre än totelt 30 miljarder kronor anvisats för olika konjunkturberoende insatser mot arbetslösheten. Ca två tredje­delar av dessa medel avser traditionell arbetsmarknadspolitik medan en tredjedel är medel anvisade för infrastrakturella åtgärder, det reguljära skolväsendet, regional utveckling etc. Totelt beräknas dessa insatser kunna ge sysselsättningsmöjligheter, utbildning och praktik, direkt och indirekt, för närmare 200 000 personer.

De förslag som nu presenteras iimebär att ytterligare ca 10 miljarder kronor bör tillföras för insatser mot arbetslösheten, vilket kommer att ge arbete eller utbildning för mer än 130 000 personer.

Sammanteget innebär dette en satsning mot arbetslösheten av aldrig tidigare skådat slag. Antelet personer i olika åtgärder kommer, under enskilda månader i vinter, att vara långt större än vad arbetsmark-nadsmyndigheteraa i längden makter att hantera.

Det är därför nödvändigt att trycket på arbetsmarknadspolitiken lätten Endast genora snabba och ansvarsfulla avtel kan de föratsättningar skapas som måste till för att öka sysselsättningen och minska arbets­lösheten. Parteraa på arbetsmarknaden har i dette avseende ett mycket stort ansvar.

Jag övergår nu till att redovisa mina förslag. De förslag som kommit in och som jag inte ter upp i det följande, är jag inte beredd att till­styrka.

Flera av mina förslag innebär ett ökat ansvarstegande för kom­munema. Det skall dock inte medföra en ökad ekonomisk belastning för dessa eftersom åtgärderaa koramer att minska kostnaderaa för social­bidrag m.m.

2.2  Förslagen

2.2.1   Tillfällig förstärkning av arbetsförmedlingen

Det nuvarande läget på arbetsmarknaden innebär en väsentligt större be­lastning på arbetsförmedlingen än någonsin tidigare. I slutet av augusti 1992 var över 753 000 arbetssökande inskrivna vid förmedlingen, vilket kan jämföras med 494 000 arbetsökande vid samma tid föregående år och 340 000 året dessförinnan. En fillfällig personal förstärkning under innevarande budgetår ar därför nödvändig. Det är också av störste vikt att den ökande tillströmningen av sökande till arbetsförmedlingen inte leder till att grapper med svag ställning på arbetsmarknaden trängs undan och inte får en kvalitetivt god service. Jag vill poängtera att förstärkningen är tillfällig och betingad av konjunkturläget. Därför bör AMS för förstärkningen få disponera en del av medlen för konjunktur­beroende åtgärder som anvisas under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Jag vill också framhålla att de förslag som jag i dag lägger fram väsentligt koraraer att öka arbetsförraedlingens raöjligheter att bistå enskilda arbetssökande. Saratidigt ökar dette arbetsbelastningen för arbetsförmedlingens personal.

I det rådande läget på arbetsmarknaden bör det vara möjligt att till­fälligt anstella personer med lämplig utbildning och erferenhet från näringslivet och som efter en relativt kort personalutbildningsinsats snabbt kan fullgöra viktiga arbetsuppgifter vid förmedlingen.

Jag föreslår att högst 200 miljoner kronor av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder får disponeras av AMS under budget­året 1992/93 för tillfällig personalförstärkning vid arbetsförraedlingen. Rekrytering av personalen skall i förste hand ske bland arbetslösa.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

2.2.2 Arbetslivsutveckling

Betydande resurser används nu för att täcka utgifteraa för kontant understöd till de arbetslösa. Dessa stora resurser utgör en arbets­marknadspolitisk fillgång som skulle kunna utnyttjas bättre till att sterka arbetslinjen. Dette föratsätter emellertid en förändring av det nuvarande regelverket. Jag kommer nu att förslå ett nytt systera sora skall göra det raöjligt att utnyttja medlen för kontant understöd till att aktivera arbets­lösa kassamedlemmar.

Err nytt åtgärdssystem

Mitt förslag: Arbetslösa sora uppbär ersättning från arbetslöshets­försäkringen skall sora en försöksverksamhet erbjudas möjlighet att delte i aktiviteter, vars syfte är att bibehålla och sterka den arbets­löses anknytning till arbetslivet.

Försöksverksamheten skall pågå under tiden den 1 januari 1993 -den 31 december 1994. AMS skall regelbundet redovisa utveck­lingen och erfarenheteraa från verksamheten.

Skälen för mitt förslag: Människor bryts raycket snabbt ned av arbets­löshet. De blir ofte passiviserade och isolerade, vilket försvårar eller rentev oraöjliggör för dera att te sig tillbaka till den reguljära arbets­marknaden. Långvarig arbetslöshet raedför raycket negativa konsekven­ser för den enskilde.

Även för samhället raedför långtidsarbetslöshet stora skadeverkningar. Kostnaderaa för de sociala skyddssysteraen stiger. Även arbetsraarkna-dens funktionssätt påverkas negativt när fler och fler människor varak­tigt förlorar sin anknytning till arbetsmarknaden. Överhettningstendenser på arbetsmarknaden försterks och förvärras i tider av ekonomisk hög­konjunktur ora stora grapper teppat sin förankring på arbetsmarknaden.

Ett sätt att motverka den ökande långtidsarbetslösheten raed dess negativa effekter, sora nu raåste prövas, är att raöjliggöra en aktivare

användning av medlen till arbetslöshetsförsäkringen. Syftet är att upp-    Prop. 1992/93:50 muntra sociala kontakter och arbetslivskontakter hos dem som uppbär    Bilaga 7 ersättning från arbetslöshetsförsäkringen för att underlätte deras åter-inträde på arbetsmarknaden.

Dessutom är det avgörande för sysselsättningen, för näringslivets utveckling och för att hela Sverige skall leva att få till stånd framtidstro och utveckling på den egna orten. En grandläggande föratsättning för dette är att man lokalt samverkar för att motverka arbetslöshet, stärka den enskildes stellning, förbättra de lokala föratsättningaraa och skapa nya jobb.

För att uppnå dette förstärks arbetslinjen med en ny åtgärd, kallad arbetslivsutveckling. Den är tänkt för arbetslösa som varken kan få arbete, utbildningsplats eller annan aktiv åtgärd.

Syftet är att te tillvara de arbetslösas vilja till aktivitet och utveckling till gagn för det lokala näringslivet och för samhällsuppgifter som inte armars skulle bli utförda. En viktig uppgift är att stärka den enskilde inför arbetet på den öppna arbetsmarknaden samt stimulera företegsam­het och kooperativ verksamhet. Den arbetslöse skall inbjudas att delte i olika aktiviteter som ordnas i saraverkan raellan arbetsförraedlingen och komrauner. feckliga organisationer, branschorganisationer, företeg, folkrörelser ra.fl.

För att underlätte för den arbetslöse att återinträda på den reguljära arbetsraarknaden kan raan lokalt komraa överens om att förlägga verk­sarahet till olika arbetsplatser. Det bör vara möjligt för arbetslösa att göra insatser inom folkrörelseraa eller fullgöra samhällsuppgifter som annars inte skulle bli utförda. Det får dock inte bli fråga om att störa den ordinarie arbetsmarknaden, eller arbetsmarknadspolitiska insatser sora syfter till att främja rekrytering av personal. Ej heller får insatseraa äventyra konkurrensförhållanden. Men det bör t.ex. vara möjligt för arbetslösa att göra insatser inora sådana områden som kultur- och miljö­vård m.fl. andra oraråden. Arbetslivsutveckling skall inte ersatte ordi­narie arbeten.

Under tiden den arbetslöse delter i dessa aktiviteter uppbär veder­börande den vanliga ersättningen från arbetslöshetskassan, som dock likställs raed utbildningsbidrag. Därmed förstärks också skyddet mot utförsäkring.

.Tag beräknar att ca 20 000 personer per månad skall kunna beredas möjlighet att delte i arbetslivsutveckling.

Utfornming av verksamheten

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

Min bedömning: Den lokala arbetsförmedlingen bör i samråd med företrädare för näringsliv, offentlig sektor, fackliga organi­sationer, branschorganisafioner och övrigt föreningsliv bestemma vilken intriktning och organisation som verksamheten med arbets­livsutveckling skall ha. Det praktiska ansvaret för verksamheten koraraer därraed till stor del att överlämnas till anordnaraa. Arbets­förmedlingen skall anvisa deltegande i arbetslivsutveckling.

Skälen för min bedömning: Möjligheteraa att inrätte platser för arbets­livsutveckling beror i stor utsträckning på de lokala aktöreraas vilja att medverka. Den lokala arbetsförmedlingen bör därför gemensarat med lokala företrädare för näringsliv, feckföreningar, folkrörelser och övrigt föreningsliv bestämma vilken inriktning och organisation som verksam­heten raed arbetslivsutveckling skall ha.

Sedan är det anordnaren sora har det praktiska ansvaret för att akti­vera arbetslösa i arbetslivsutveckling, sköte den konkrete uppläggningen av verksamheten, hålla kontakter med berörda intressenter osv. Organi­sationen bör vara så obyråkratisk som möjligt. Tanken är alltså att arbetsförmedlingen inte skall belästes med sådana aktiviteter. Däremot kan arbetsförmedlingen medverka till delfinansiering av verksaraheten i det fall dette är nödvändigt. I vissa fall kan det vara lämpligt att inrätte statliga beredskapsarbeten för planering och organisation av anordnarens verksamhet. Som jag nyss har anfört bör det vara möjligt att anordna aktiviteter inom raraen för arbetslivsutveckling inom i stort sett alla delar av samhällslivet. Föreningslivet och folkrörelser har en viktig roll att spela i dette sammanhang men även huvudmän inom offentlig och privat sektor bör på motsvarande sätt kunna aktivera de arbetslösa.

Jag vill särskilt framhålla att arbetslivsutveckling skall bidra till att stimulera till eget företegande och kooperativ vericsamhet.

Som jag nyss framhållit får inte denna åtgärd ersatte eller tränga undan ordinarie arbeten. I den mån arbetslivsutvecklingen avser aktivi­teter på arbetsplatser bör arbetsförmedlingen samråda med dels fackliga organisationer, dels näringslivs- och branschorganisationer angående utformningen av verksamheten.

Arbetsfömiedlingen skall anvisa deltegande i arbetslivsutveckling. Det är en självklarhet att erforderlig tid i verksamheten måste avsattes till att söka arbete. Via arbetsförraedlingen ster sedvanliga arbetsraarknads-politiska instrament till förfogande.

Ersättningen

Mitt förslag: Den som delter i arbetslivsutveckling uppbär dagpen­ning från arbetslöshetskassan. Dagperming som utges till den ar­betslöse under de dagar som han eller hon är anvisad arbetslivs­utvecklingen benämns utbildningsbidrag och skall särredovisas. Vidare skall ersättningsperioden i arbetslöshetsförsäkringen för­längas med samma antel dagar. Deltegande i arbetslivsutveckling skall likstellas med deltegande i arbetsmarknadsutbildning vid till­lämpning av arbetslöshetsförsäkringslagens bestämmelser om tiU­godoräkningsbar tid, överhoppningsbar tid och ora avstängning från rätt till ersättning.

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

Skälen för mitt förslag: Syftet raed inrättandet av arbetslivsutveckling är att på ett snabbt och okomplicerat sätt göra det möjligt för den som uppbär arbetslöshetsersättning att behålla sin anknytning till arbets­marknaden. Deltegande i arbetslivsutveckling bör därför ersattes med samraa dagpenning som i arbetslöshetsförsäkringen. Ersättningen till den enskilde bör eraellertid benämnas utbildningsbidrag för att markera verksamhetens kompetenshöjande karaktär. Bidraget skall särredovisas av arbetslöshetskassan.

Den som delter i arbetslivsutveckling utför en aktivitet som bör till­godoräknas honom eller henne på sararaa sätt sora när raan delter i arbetsraarknadsutbildning. På så sätt förstärks skyddet raot utförsäk­ring. Det antel dagar sora man delter i arbetslivsutveckling bör därför förlänga den normala ersättningsperioden. Motsvarande bör gälla för deltidsarbetslösa. Vad jag sagt föratsätter att länsarbetsnämnden under­rätter arbetslöshetskassan om ett beslut ora en anvisning till arbetslivsut­veckling och. i förekommande fell, om ett beslut om återkallelse av en anvisning.

Med hänsyn till att åtgärden är ny bör arbetsförmedlingen inlednings­vis med försiktighet initiera avstängningsinstramentet vad avser arbets­löshetsförsäkringen.

Arbetstagar- och arbetsmiljöfrågor samt försäkringsskyddsfrågor

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

Mitt förslag: Den som av länsarbetsnämnden anvisats till arbets­livsutveckling skall inte anses som arbetstegare när han eller hon delter i verksamheten. Bestämmelseraa i arbetsmiljölagen (1977:1160) skall dock raed vissa undanteg - främst bestämmel­seraa ora saraverkan raellan arbetsgivare och arbetstegare - tilläm­pas på den som delter i arbetslivsutveckling som bedrivs på en arbetsplats. Det försäkringsskydd som gäller för den som delter i arbetsmarknadsutbildning skall också gälla för den som anvisats till arbetslivsutveckling när verksamheten bedrivs på en arbetsplats.

Skälen för mitt förslag: En föratsättning för att det förslag sora jag lägger fram skall nå framgång, är att det ges en enkel och obyråkratisk utformning. Det är inte meningen att arbetslivsutveckling skall användas för att fylla ett produktionsbehov hos arbetsgivare. Däreraot skall åt­gärden göra det raöjligt för de arbetslösa att vidraakthålla och utveckla förvärvad arbetslivskompetens. Som jag tidigare nämnt kan i arbetslivs­utvecklingen ingå bl.a. arbetsplatsförlagda aktiviteter. De arbetslösa kan komma att delte i utbildningsaktiviteter eller tilldelas arbetsuppgifter. För de arbetsgivare som är villiga att upplåte sina arbetsplatser för arbetslivsutveckling raåste det därför klargöras att åtgärden inte raedför att ett anstellningsförhållande uppkommer. I lag bör därför slås fest att den som anvisats till arbetslivsutveckling inte är att anse som arbets­tegare när han eller hon delter i verksamheten.

Arbetsmiljölagens bestemmelser bör - i den mån de är relevante för den arbetsmarknadspolitiska åtgärd sora jag föreslår - göras tillärapliga i förhållandet raellan den arbetslöse och den arbetsgivare som upplåter sin arbetsplats för arbetslivsutveckling. Det försäkringsskydd som gäller för den som delter i arbetsraarknadsutbildning bör gälla även för den som delter i arbetslivsutveckling. Dette innebär att den arbetslöse kom­mer att omfattes av arbetsskadeförsäkringen och av den stetliga grapp-livförsäkringen när han eller hon inora ramen för verksamhet raed ar­betslivsutveckling vistas på en arbetsplats. Om den som delter i ar­betslivsutveckling vållar en arbetsgivare skada eller ådrar denne skade­ståndsansvar, kan arbetsgivaren få ersättning av allmänna medel.

') Riksdagen /99/.92. /sand. Nr .V)

övriga kostnader för arbetslivsutveckling

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

Mitt förslag: 200 railjoner kronor bör anslås för att täcka vissa kostnader som verksamheten med arbetslivsutveckling föranleder.

Skälen för mitt förslag: Verksamheten raed arbetslivsutveckling kom­mer att medföra olika kostnader. Jag räknar dock med att i raånga fell har anordnare sådant intresse av verksamheten att något särskilt stets­bidrag inte skall vara nödvändigt. I en del fell kan de arbetslösa sora delter i verksamheten själva fmna former för planering och ledning av verksaraheten. I andra fell kan det vara lämpligt att inrätte stefliga be­redskapsarbeten för planering och organisation av anordnaraas verksam­het. Däratöver kan det uppste vissa kostnader för materiel, lokaler eller liknande. Det är arbetsförmedlingens sak att lägga fest dessa kostnads­ramar. För dessa ändamål bör 200 miljoner kronor anvisas.

Utöver denna kostnad beräknar jag att inrättendet av arbetslivsutveck­ling inte skall föranleda några ytterligare belastningar på stetsbudgeten. Utbildningsbidraget till dera som delter i arbetslivsutveckling motsvarar den ersättning som de under alla förhållanden skulle ha erhållit från arbetslöshetskassan. Genom inrättendet av arbetslivsutveckling sker i princip endast en omdisposition av den ersättning som utbetelas av arbetslöshetskassoraa.

Förjattiungsregleringen

Den åtgärd som nu har föreslagits föranleds av den nuvarande svåra arbetsmarknadssituationen och skall pågå sora försöksverksamhet under två ån Den reglering som kräver lagform bör därför så långt som möj­ligt tes in i en ny. tidsbegränsad lag om arbetslivsutveckling. Lagen bör i enlighet raed vad som nyss utvecklats, innehålla bestämmelser ora den rättsliga relationen mellan den arbetsgivare som upplåter arbetsplatsen och den som inora raraen för en anvisning delter i arbetslivsutveckling på arbetsplatsen. Lagen bör också innehålla en hänvisning till arbets­miljölagen (1977:1160). I den nya lagen bör vidare tes in en bestera-melse om att de föreskrifter i lagen (1973:370) om arbetslöshetsför­säkring som gäller för den som delter i arbetsraarknadsutbildning i fråga om tiUgodoräkningsbar tid, överhoppningsbar tid och avstängning från rätt till ersättning, skall gälla även den som delter i arbetslivsutveckling. Den förlängning av ersättningsperioden inom arbetslöshetsförsäkringen som jag föreslår skall gälla för den som delter i arbetslivsutveckling bör däremot genomföras som en ändring i lagen (1973:370) om arbets­löshetsförsäkring.

Det föreslagna systemet med arbetslivsutveckling föranleder också förordningsändringar. Jag avser därför att återkomma till regeringen med förslag i det hänseendet.

10

Upprättade lagförslag

1 enlighet med vad jag nu anfört har inom Arbetsmarknadsdepartementet upprättets förslag till

1.

lag ora arbetslivsutveckling.

2.

lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. Förslagen bör fogas till protokollet i dette ärende sora bilaga 7.1. Lagförslaget under 1 feller inom Lagrådets granskningsområde. De

förslag jag lägger fram är mot bakgrand av den svåra arbetsmarknads­situationen av brådskande natur Den fördröjning av ärendet som en lagrådsgranskning medför skulle vara till avsevärt men. Lagrådets hö­rande bör därför underlåtes.

2.2.3 Åtgärder för ungdomar under 25 år

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

Mitt förslag: En ungdom under 25 år skall kunna påbörja arbets­marknadsutbildning i form av ungdomspraktik, avtelad inskolnings­plats eller arbete med rekryteringsstöd utan att först ha deltegit i jobbsökaraktiviteter om arbetsförmedlingen bedömer att ingen annan bättre åtgärd kan vidtes.

Beredskapsarbete införes för ungdomar under 25 år, i vissa fall.

Av de raedel som anslagits för verksarahet raed ungdomspraktik skall högst 30 miljoner kronor få användas for ersättning för rese­kostnader för den som anvisats en imgdomspraktikplats.

Den sora genomgått ungdomspraktik skall kunna anvisas arbete med rekryteringsstöd i direkt anslutning till ungdomspraktik.

Skälen för mitt förslag: I proposition 1991/92:124 om arbetsmarknads­politiska åtgärder för ungdomar under 25 år m.ra. föreslog jag bl.a. inrättandet av 39 000 ungdomspraktikplatser vilka fmansierades inom befintliga budgetramar. Samtidigt framfördes att det var svårt att förut­säga hur stor omfattning det nya åtgärdssysteraet skulle fa och att jag därför skulle återkonuna senare till regeringen då en ny bedömning av utvecklingen på arbetsraarknaden gjorts.

Den ökande arbetslösheten har särskilt drabbat våra ungdomar. Behov finns därför att kraftigt öka insatseraa för dessa.

Den 9 oktober 1992 var ca 92 700 ungdomar anmälda sora arbets­sökande på arbetsförmedlingen och ca 43 500 ungdomar anvisade ung­domspraktik. Antelet anvisningar har sedan den 1 septeraber 1992 ökat raed drygt 5 000 per vecka. Antelet ungdomspraktikplatser överstiger således redan det antel som riksdagen har anvisat medel för, 39 000 platser. Mot denna bakgrand föreslår jag att raedel anslås för ytterligare 36 000 ungdomspraktikplatser, vilket koraraer att ge totelt 75 000 plat­ser. Den ytterligare kostnaden för att uppnå dette antel praktikplatser beräknar jag till 2 900 miljoner kronor.

För att öppna möjligheteraa för arbetslösa ungdomar att komplettera tidigare studier eller skaffa sig en grandutbildning kommer jag att strax

11

föreslå en kraftig utbildningssatsning. För många arbetslösa ungdomar    Prop. 1992/93:50 är studier ett bättre alteraativ än någon form av arbetsmarknadspolitisk    Bilaga 7 åtgärd.

Ungdoraspraktiken skall vara en tillfällig åtgärd i det nuvarande svåra arbetsraarknadsläget. Mot bakgrand av utvecklingen ser jag nu behov av åtgärden även under näste budgetår. Jag återkommer emellertid till demia fråga i den kommande budgetpropositionen.

AMS har i skrivelse den 2 september 1992 redovisat en rekommenda­tion till arbetsförmedlingen, om att förmedlingen kan anvisa ungdomar, sora i övrigt uppfyller villkoren för ungdomspraktik, till lämplig prak­tikplats även om de inte deltegit i jobbsökaraktiviteter. Dette gäller när arbetsförmedlingen av praktiska skäl inte har kunnat anordna dessa aktiviteter inora rimlig tid.

Enligt gällande regler får arbetsförmedlingen anvisa en praktikplats till den tmge först när denne har varit anmäld som arbetssökande i minst åtte veckor om han eller hon inte fyllt 20 år, respektive sexton veckor om den unge fyllt 20 år. Den relativt långa sökandetiden skall arbetsförmedlingen använda till att finna andra och bättre lösningar på den unges arbetslöshetssituation än anvisning till ungdomspraktik.

Ungdomspraktiken skall vara en siste åtgärd när ungdomaraa inte kunnat få arbete på den reguljära arbetsmarknaden eller utbildning inom det ordinarie utbildningsväsendet. Vidare skall arbetsförmedlingen först pröva om den unge kan anvisas en annan åtgärd, såsom avtelad inskol­ningsplats för 18 - 19-åringar, arbete med rekryteringsstöd eller ut­bildningsvikariat för 18 - 24-åringar samt arbetsmarknadsutbildning för 20 - 24-åringar.

Viss kritik har framförts mot nuvarande regler. I vissa fell har det uppfattets som märkligt att en arbetssökande ungdom som funnit en arbetsgivare som är beredd att acceptera den arbetssökande som ung­domspraktikant inte kunnat tillträda den praktikplatsen eftersom den föreskrivna anraälningstiden inte uppfyllts. I andra fell har det varit praktiskt svårt för arbetsförmedlingen att ordna jobbsökaraktiviteter.

.Tag anser därför att det fiims skäl att modifiera regleraa. Arbets­förmedlingen bör efter sedvanlig prövning av olika alteraativ. i vissa fall kunna tilläte att en ung arbetssökande får tillträda en praktikplats redan före anmälningstidens utgång. Det bör gälla då den unge på egen hand funnit en praktikplats och arbetsförmedlingen fmner att det är en lämplig praktikplats. Det bör även gälla då arbetsförmedlingen inte klarar att erbjuda jobbsökarakfiviteter.

Arbetsförmedlingen skall liksom tidigare noga ha prövat den unge mot den reguljära arbetsmarknaden och det ordinarie utbildnings­väsendet före en sådan anvisiiing.

Vidare skall arbetsförmedlingen ha gjort en bedömning av den en­skilde arbetssökandes behov av att delte i jobbsökaraktiviteter med arbetsmarknadsinformation, vägledning m.m. Hänsyn skall härvid tes till ora den unge tidigare genoragått arbetsraarknadsutbildning, någon av arbetsförmedlingen anordnad jobb-kurs ra.ra.

12

Motsvarande förändringar av kravet på jobbsökarakfiviteter bör göras    Prop. 1992/93:50 vad gäller avtelade inskolningsplatser och arbete med rekryteringsstöd.       Bilaga 7

AMS har i skrivelsen den 21 augusti 1992 föreslagit att ungdomar un­der 25 år skall kunna anvisas arbete med rekryteringsstöd direkt efter ungdomspraktik och att den arbetslöshetstid på en månad som föreskrivs inte skall behöva tillämpas i dessa fell. Syftet med åtgärdssysteraet för ungdomar är att de genom en ungdomspraktikplats skall ha en menings­full sysselsättning, så att tiden med enbart passivt kontantstöd kan mini­meras. Samtidigt är det angeläget att kontinuerliga ansträngningar görs för att få ut ungdomaraa på den ordinarie arbetsmarknaden, vid behov raed hjälp av rekryteringsstöd. Dette gäller särskilt när tiden för ung-domspraktikplatsen går ut. Stora ansträngningar måste då göras för att få den berörde arbetsgivaren att anstella ungdomen. Rekryteringsstöd kan då vara ett verkningsfiillt medel. Jag tillstyrker därför AMS förslag.

Anvisningstiden till en praktikplats skall enligt huvudregeln vara sex månader. Denna tid kan förlängas med ytterligare sex månader om det firms särskilda skäl. Dette krav på särskilda skäl bör ersattes av en lämplighetsprövning av arbetsförmedlingen. Innan en förlängning med­ges skall dock arbetsförmedlingen, liksom före och under en anvisning till ungdomspraktik, noga pröva om ingen arman åtgärd kan ordnas. I förete hand skall den unge naturligtvis noga prövas mot den reguljära arbetsraarknaden. Som jag strax återkommer till bör också i vissa fall en prövning ske i förhållande till beredskapsarbete.

För att ge den unge en så bred yrkes- och arbetslivserfarenhet sora möjligt under sin praktikUd bör förlängningen förläggas till annan ar­betsplats. Endast om synnerliga skäl finns bör förlängningen få förläg­gas till sararaa arbetsplats. Förlängningen skall föregås av ingående samtel mellan arbetsförmedlingen, den unge och praktikanordnaren.

Jag vill trycka på att arbetsförmedlingen bland flertelet av de olika arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa har rätt att välja den åtgärd som är raest läraplig för den unge. En eventuell förlängning av praktiktiden måste föregås av en ingående diskussion om vilica alteraativ som ster till buds.

För att säkerställa att anvisade medel för arbetsmarknadspolitiska åt­gärder avseende ungdomar verkligen kommer denna grapp till del bör Arbetsmarknadsverket löpande till regeringen redovisa medelsut­nyttjandet för ungdomsåtgärder.

Det nuvarande systemet med ungdomspraktik ger möjlighet till en praktikperiod ora högst sex plus sex månader. För den unge som under denna tid inte har funnit en mer permanent lösning på sin syssel­sättningssituation måste arbetsförmedlingen kunna erbjuda ett alteraativ. En möjlighet som jag finner naturlig, mot bakgrand av den unges vurma erfarenheter under ungdoraspraktiken, är beredskapsarbete. I och med inföi"andet av ungdomspraktiken togs möjligheten bort till beredskapsar­bete för ungdomar under 25 år. I princip bör denna restriktion finnas kvar. För ungdomar som före den nuvarande arbetslöshetsperioden varit eteblerade på arbetsraarknaden och som redan genoragått en ungdoms-praktikperiod bör det dock vara raöjligt för arbetsförraedlingen att även

13

anvisa beredskapsarbete. En sådan möjlighet bör införas från den 1    Prop. 1992/93:50

mars näste år.

Bilaga 7

AMS har föreslagit att det bör vara möjligt att ge ungdomaraa särskilt bidrag i form av resekostnadsersättning ra.ra. Jag delar AMS uppfett­ning att sådant bidrag bör få utgå i vissa fell. Det gäller främst ungdomar i glesbygd som inte kan få praktik på hemorten eller inora pendlingsavstånd. I undantegsfall bör därför bidrag kunna lämnas till de ungdomar som har onormalt höga resekostnader. Jag föreslår därför att högst 30 miljoner kronor av beräknade medel för ungdomspraktik får användas till dette ändamål. Däremot bör trakteraente inte kuima utgå till ungdomar som har ungdomspraktik.

2.2.4 Arbetsmarknadsutbildning

Upphandlad utbildning

Arbetsmarknadsverket upphandlar arbetsmarknadsutbildning av AMU-grappen och andra utbildningsanordnare, däribland Komvux. Dette skall ske på affärsmässiga grander.

Med hänsyn till den höga volymen (90 000 kursdeltegare i september 1992) och till situationen på arbetsmarknaden är det väsentligt att noga följa kostnadsutvecklingen och att fortlöpande vidte åtgärder för att effektivisera resursanvändningen i arbetsmarknadsutbildningen. Sådana åtgiirder skall vidtes utan att avkall görs på utbildningens kvalitet och möjligheten till en snabb anpassning till förändringar på arbets­marknaden.

Riksrevisionsverket (RRV) har granskat den särskilt anordnade arbets­marknadsutbildningen (Effektivitetsproblem i arbetsmarknadsutbild­ningen. F 1992:15). Granskningen har särskilt inriktets på hur förhål­landet mellan beställare och leverantörer bl.a. påverkar kostnadseffekti­viteten i utbildningen.

RRV bedömer att insatser behöver göras bl.a. för att stärka affärs­mässigheten i upphandlingen. Enligt RRVs lakttegelser hanteras upp­handlingen inte alltid affärsmässigt av länsarbetsnämnderaa då dessa underlåter att begära in anbud från fler än en anordnare. Upp­handlingsansvariga mäste, enligt RRV. lägga större vikt vid utform­ningen av anbudsförfrågan. Tydliga kravspecifikationer avseende kurs­innehåll, kvalitet ra.m. bör upprättes.

RRV:s granskning av arbetsmarknadsutbildningen visar på att en hel del åtgärder kan ocb måste vidtes for att förbättra upphandlingskom­petensen inora Arbetsmarknadsverket i syfte att få till stånd en bättre hushållning med de resurser sora satsas på utbildning. Länsarbets­nämnderaa skall således uppträda affärsmässigt och t.ex. te Ln anbud från flera anordnare än AMU-grappen. Enligt min mening kan åtgärder för att effektivisera medelsanvändningen vidtes redan under irmevarande budgeter i syfte att uppnå ett bättre resursutnyttjande och därigenom göra det möjligt för ett större antel arbetslösa att få tillgång till ut­bildning.

14

Jag bedömer att Arbetsmarknadsverket under innevarande budgeter    Prop. 1992/93:50 genom dessa och liknande åtgärder bör kunna få ut fler än 2 000 nya    Bilaga 7 platser inora arbetsmarknadsutbildningen för beräknade medel. I dette samraanhang vill jag klart betona att också AMU-grappen verksamt måste bidra till att fler arbetslösa får del i arbetsmarknadsutbildningen.

Arbetsmarknadsutbildning i stället för utförsäkring

De arbetslösa sora riskerar att bli utförsäkrade från arbetslöshetskassa och som inte kan få arbete på den reguljära arbetsraarknaden har för närvarande rätt att begära och få ett beredskapsarbete.

Mot bakgrand av det ökade antelet arbetslösa som befinner sig i denna riskzon och den. i vissa fell, begränsade tillgången till lämpliga beredskapsarbeten har AMS föreslagit att de utförsäkringshotede skall kunna erbjudas arbetsmarknadsutbildning, som ett alteraativ till bered­skapsarbete. Jag kommer i det följande att föreslå en kraftig ökning av medlen för beredskapsarbeten. Även ora möjligheten till beredskaps­arbete därigenora koramer att öka, koraraer det att finnas fell där en arbetsmarknadsutbildning är ett bättre alteraativ. Jag tillstyrker därför förslaget.

Utbildningsvikariat

AMS bedömer att omfattningen av utbildningsvikariat under budgeteret 1992/93 koraraer att bli hälften så stor som regeringen har beräknat.

Systemet raed utbildningsvikariat, sora nu är irme på sitt andra år, är enligt rain raening ett utmärkt erbjudande till arbetsgivaraa för att sti­mulera och underlätte kompetensutvecklingen i arbetslivet. Det börjar nu bli ett relativt väl inarbetet system. Det framgår bl.a. av att ut­bildningsvikariaten uppnådde sin störste orafattning i april 1992, då drygt 12 000 personer iimehade vikariatsanstellningar. Omfattningen av vikariaten under inledningen av innevarande budgeter är också avsevärt större än vid motsvarande tid för ett år sedan.

Jag förvänter mig nu därför ett stort intresse från arbetsgivaraas sida för denna unika möjlighet att, genom avdrag på arbetsgivaravgifteraa, både utbilda sin personal och introducera eventuella nya medarbetere i verksamheten.

Mot bakgrand av den nämnda utvecklingen av utbildningsvikariaten är det fortfarande min bedömning att antelet personer i utbildningsvikariat skall kUnna orafatte i genomsnitt ca 20 000 personer per månad under resten av innevarande budgeter. Det bör också vara AMS ambition att nå upp till den av mig beräknade volymen.

Utbildrung i det reguljära utbildningsväsendet

En stor andel av de arbetslösa har behov av att komplettera sina prak­tiska och teoretiska kunskaper för att få en fast förankring på arbets­marknaden. Ett förhållande som gäller både ungdomar med tvååriga gymnasieutbildningar och vuxna sora har en kort eller föråldrad ut-

15

bildning. Det framgår inte minst av den omfattende arbetsmarknads-    Prop. 1992/93:50 utbildning som bedrivs för att anpassa de arbetssökandes kompetens till    Bilaga 7 arbetsmarknadens förväntede efterfrågan på arbetskraft.

Det är mot denna bakgrand väsentligt att ytterligare möjligheter öpp­nas för arbetslösa att kunna göra dessa eftersökte kompletteringar av sin tidigare utbildning. Jag anser det därför ytterst angeläget att det kom-raunala offentliga skolväsendet och folhögskoloraa under våren 1993 ges föratsättningar att kunna anordna kompletterande utbildningar för de arbetslösa. Kommuneraa bör ges raöjligheter att anordna påbyggnadsut­bildningar inora dels gymnasieskolan för de unga som tidigare lämnat gymnasieskolans tvååriga utbildningar, dels den koraraunala vuxenut­bildningen för vuxna arbetslösa. Dessutom bör folkhögskoloraa ges raöjligheter att anordna särskilda kurser för arbetslösa i olika åldrar.

För att kunna anordna sådan kompetensinrikted utbildning sora ger behörighet att söka till högskola kan del av de föreslagna raedlen använ­das till kurser sora är 30 veckor långa och som påbörjas, och till större delen genomförs, under det förste halvåret men avslutes efter budgeters-skiftet.

För att raöjliggöra derma utbildningssatsning föreslår jag att AMS beviljas 316 miljoner kronor för att kunna lämna bidrag till en del av utbildningskostnaden till de kommuner och folkhögskolor som anordnar dessa utbildningar. Folkhögskoloraa skall inora raraen för sin norraala verksamhet kunna samverka med studieförbund. Beträffende utbild­ningen vid folkhögskoloraa bör AMS kunna lärana bidrag direkt till skoloraa eller via Folkbildningsrådet. Jag har därvid beräknat kostna­deraa, exkl. studiestöd, för utbildningar vid Komvux till 143 miljoner kronor, vid gymnasieskolan till 67 miljoner kronor och vid folkhög­skolor till 106 miljoner kronor. Dessa medel berälcnas räcka till en omfattning motsvararande 23 000 heltidsplatser, varav 13 000 vid Kom­vux. 5 000 vid gymnasieskolan och 5 000 vid folkhögskolor. Den nu föreslagna tillfälliga utökningen av utbildningsplatseraa vid dessa skol­former skall avse kurser på heltid eller minst halvtid. Medlen för dessa utbildningsinsatser sora exkl. studiestöd uppgår till 316 miljoner kronor bör anvisas under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Studiestöd för ifrågavarande utbildningar kan utgå i form av särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa, studiemedel och studiehjälp. Chefen för Utbildningsdeparteraentet har tidigare i dag redovisat närraare beräk­ningar för dessa.

Ca 50 railjoner kronor avsätts vidare för en utökning av antelet hög­skoleplatser. Det innebär att utöver den tidigare satsningen på 4 000 platser kan ytterligare 2 000 platser tiUkoraraa vårterminen 1993. Nu tillkommande platser koramer om möjligt att förläggas till sraå och medelstora högskolor. Chefen för Utbildningsdeparteraentet avser att senare återkomraa med förslag i derma fråga.

16

2.2.5                                                                           Investeringar och sysselsättning

Prop. 1992/93:50

Bilaga 7 Vid åtskilliga tillfällen sedan hösten 1991 har stora insatser gjorts inom

flera områden i syfte att minska trycket på arbetsmarknaden. Inte minst

har stora investeringar inom infrastrakturområdet tidigarelagts för att

utveckla infrastraktur och generera sysselsättning.

I många fell handlar det om insatser som primärt motiveras av andra förhållanden men som tidigarelagts av arbetsmarknadsskäl. Projekt av dette slag skapar inte bara arbete när det råder en hög arbetslöshet, de medför också väsentliga besparingar eftersom kostnaderaa för insatseraa minskar under en lågkonjunktur. Som ett illustrativt exempel kan jag närana att investeringar som Vägverket nu gör är 10 ~ 15 % billigare än de kalkyler som gjordes i 1991 års priser. Dessa tidigareläggningar ökar således inte bara sysselsättningsgraden, de ökar också avkastningen på investeringaraa.

Situationen på arbetsmarknaden är emellertid så allvarlig att den moti­verar ytterligare infrastruktursatsningar. Det är viktigt att snabbt få igång angelägna projekt som kan skapa sysselsättning och att möjliggöra tidigareläggning av investeringar som är färdigplanerade och som beräk­nas kunna stertes under innevarande budgeter.

Riksdagen fettede våren 1992 beslut om 2 200 miljoner kronor till investeringar i mindre vägobjekt. Chefen för Kommunikations­departementet har tidigare i dag efter samråd med mig lämnat förslag om att anvisa 1 500 miljoner kronor för reparationer och investeringar på länsvägnätet huvudsakligen i skogslänen.

Utöver dessa insatser anser jag att det av arbetsmarknadsskäl bör skapas raöjligheter att tidigarelägga vissa sysselsättnings intensiva investeringar inom affärsverken. AMS bör därför tilldelas medel så att myndigheten centralt i samråd med de affärsverk som finansierar sina investeringar utanför stetsbudgeten samt med Byggnadsstyrelsen, kan inventera och initiera lämpliga objekt som snabbt kan komma igång. Medlen skall kompensera hela eller delar av de ökade kostnader som en tidigareläggning av projektet medför. Inriktningen skall vara att skapa sysselsättning för i förste hand sysselsättningssvaga grapper och lång­tidsarbetslösa. Behovet av insatser i regionalpoUtiskt prioriterade om­råden skall särskilt beaktes. För dette ändamål föreslår jag att I 000 miljoner kronor anvisas under anslaget Arbetsmarknadspolifiska åtgär­der.

2.2.6 Beredskapsarbete m.m.

För att främst motverka den ökande långtidsarbetslösheten är det nöd­vändigt att fler arbetslösa kan erbjudas beredskapsarbeten. I dette sam­manhang skall särskilt uppmärksammas de arbetslösa som riskerar att utförsäkras från arbetslöshetsförsäkringen. Arbetsmarknadsverket måste även ha en beredskap, med tanke på omvandlingen av den offentliga sektora, att utnyttja de sysselsättningsskapande åtgärderaa till insatser för främst arbetslösa kvinnor. Jag vill också peka på behovet av bered­skapsarbeten inom den skogliga sektora och till upprastning av skolans

17

U) Riksdagen 1991192. I sund. Nr 50

fysiska arbetsmiljö. Här vill jag också anraäla att inora Miljö- och na-    Prop. 1992/93:50 turresursdeparteraentets områden har en inventering av lämpliga bered-    Bilaga 7 skapsarbeten redovisats.

Ett ytterligare skäl till en ökad omfettning av sysselsättningsskapande åtgärder är det förhållandet att ett stort antel personer under budgetåret kommer att slutföra olika former av arbetsmarknadsutbildning. Dessa personer är inte i behov av ytterligare utbildning utan behöver prakti­sera sina nyvunna kunskaper. För att bevara och utveckla yrkeskunska­pen hos dessa krävs att resurser i form av sysselsättningsskapande åt­gärder finns tillgängliga.

Det ytterligare behovet av medel till beredskapsarbete har jag för innevarande budgeter beräknat till 3 400 railjoner kronor, vilket skall motsvara 30 000 personer i genomsnitt per månad under resten av budgeteret. 1 beloppet ingår kostnader för personer i arbete med rek­ryteringsstöd.

I dette sammanhang vill jag te upp medlen för de s.k. otraditionella insatseraa sora bl.a. skall stiraulera till att utveckla de arbets­marknadspolitiska åtgärderaa och fömya arbetsmetoderaa inom förmed­lingsorganisationen. Under innevarande budgeter får högst 200 miljoner kronor användas för insatser av otraditionellt slag. På grand av det nu­varande arbetsmarknadsläget föreslår jag att ytterligare 250 miljoner kronor tillförs för otraditionella insatser under anslaget Arbetsmarknads­politiska åtgärder Vid användningen av dessa medel skall speciellt kvinnoraas och ungdoraaraas behov uppmärksammas.

2.2.7 Arbetslivsfonden

Enligt lagen (1989:484) ora arbetsmiljöavgift betelade arbetsgivare, för ersättningar som betelades ut under perioden september 1989 - decem­ber 1990, en arbetsmiljöavgift som fördes till arbetslivsfonden (prop. 1989/90:62. bet. 1989/90:FiU30, rskr. 1989/90:327). Arbetslivsfonden tillkom i syfte att verka konjunkturpolitiskt stebiliserande, dvs. minska den ekonomiska aktiviteten i en högkonjunktur och öka den i en låg­konjunktur. Fondens uppgift är att reducera ohälsan genom bl.a. en förbättrad arbetsmiljö, förändrad arbetsorganisation och rehabilitering. Genom nämnda arbetsmiljöavgift erhöll fonden ca 11,4 miljarder kron­or. Till dette koraraer avkastningen på kapitelet.

Genom riksdagens beslut (prop. 1991/92:150 bil. 1:8, bet. 1991/92: FiU30, rskr. 1991/92:350) disponerades 2 miljarder kronor ur arbets­livsfonden för finansiering av vissa sysselsättningsskapande åtgärder.

Tills i dag har fonden beslutet om bidrag ora ca 5,5 miljarder kronor till drygt 7 000 projekt. Av de beslutede bidragen har ca 1,9 miljarder kronor utbetelats. Fondens kassabehållning uppgår i dag till ca 10 mil­jarder kronor. Dette innebär att fonden har ca 6.4 miljarder kronor till sitt förfogande för nya beslut.

Mot bakgrand av den uppgörelse avseende den ekonomiska politiken som regeringen nyligen träffat med det Socialdemokratiska arbete­repartiet föreslår jag att 3  miljarder kronor överförs från arbetslivs-

fonden fill stetsbudgetens inkomsttitel (2811) Övriga inkomster av stet­ens verksamhet. För att raöjliggöra en sådan överföring föreslår jag en särskild tidsbegränsad lag om awikelse från 2 § lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift. Det bör ankomma på regeringen att med stöd av lagen beslute om överföringen av medlen under budgeteret 1992/93.

För att fonden skall få skäligt rådram att likvidgöra medlen bör över­föringen ske tidigast två månader efter riksdagens beslut.

Åtgärden irmebär att det regeringsuppdrag till den centrala arbetslivs­fonden som omnämns i 1992 års kompletteringsproposition att göra ytterligare särskilda insatser riktede till de små företegen framför allt inom tillverkningsindustrin inte kan fullföljas. Jag avser att senare åter­komma till regeringen i denna fråga.

Inom Arbetsmarknadsdeparteraentet har upprättets ett förslag till lag om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift. För­slaget bör fogas till protokollet i dette ärende sora bilaga 7.1. Jag har i denna fråga samrått med chefen för Finansdepartementet.

2.2.8 Förkortning av den lagstadgade rätten till semester

Prop. 1992/93:50 Bilaga 7

Mitt förslag: Den lagstedgade rätten till seraester inskränks raed två dagar. Saratidigt minskas semesterlönen till tolv procent av löneunderlaget.

Skälen för mitt förslag: Genora en ändring i seraesterlagen (1977:480) från och raed den 1 april 1990 förlängdes den lagstedgade rätten till semester Ull 27 dagar (prop. 1989/90:59. AUlO, rskr. 142, SFS 1990: 102). Samtidigt höjdes semesterlönen till tretton procent av löneunder­laget.

Semesterledighet enligt de nya bestämmelseraa utgick för förste gån­gen under semesteråret den 1 april 1991 - den 31 mars 1992.

Den lagstedgade rätten till semester bör minskas med två dagar. Dette iimebär en minskning av antelet semesterdagar från 27 till 25 per se­mesterår och en minskning av semesterlönen frän tretton till tolv pro­cent av arbetstegarens under intjänandeåret förfallna lön i anstellningen.

Förändringen bör göras på motsvarande sätt som när seraesterrätten utvidgades med två dagar. Det irmebär att den lägre semesterlönen skall tillämpas för intjänande från och med den 1 april 1993 och att den förkortede semesterledigheten skall tillärapas från och raed semesteråret den 1 april 1994 - den 31 mars 1995.

För en stor del av arbetstegaraa gäller avtel ora 27 semesterdagar eller fler. Med hänsyn till den nuvarande ekonomiska situationen är det angeläget att parteraa på arbetsmarknaden i sina kollektivavtel minskar antelet semesterdagar med två.

Inom Arbetsmarknadsdepartementet har upprättets ett förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480). Förslaget bör fogas till proto-

19

kollet i dette ärende som bilaga 7.1. Lagförslaget är av så enkel beskaf-    Prop. 1992/93:50

fenhet att Lagrådets hörande kan undvaras.

Bilaga 7

3  Hemställan

Jag hemsteller att regeringen föreslår riksdagen deb att ante förslagen till

1.

lag om arbetslivsutveckling,

2.

lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring,

3.

lag om fillfällig awikelse från lagen (1989:484) om arbetsmiljö­avgift.

4.   lag ora ändring i semesterlagen (1977:480).

deb an

5.

godkänna att hÖgst 200 miljoner kronor av raedlen under anslaget Arbetsraarknadspolitiska åtgärder får användas till försterkning av ar­betsförraedlingen (avsnitt 2.2.1).

6.

godkänna vad jag har föreslagit om att genomföra en försöksverk­samhet med arbetslivsutveckling för arbetslösa (avsnitt 2.2.2).

7.

godkänna vad jag har föreslagit i fråga om stetsbidrag till an­ordnare av arbetslivsutveckling för arbetslösa (avsnitt 2.2.2).

8.

godkänna de ändrade regleraa för ungdomspraktik som jag har föreslagit (avsnitt 2.2.3).

9.

godkänna vad jag har anfört om bidrag till den kommunala vuxenutbildningen, gymnasieskolan och folkhögskolan (avsnitt 2.2.4),

10.

godkärma vad jag har anfört om bidrag till affärsverksinveste­ringar (avsnitt 2.2.5),

11.

till ArbetsmarknadspoUtiska åtgärder på tilläggsbudget till stets­budgeten för budgeteret 1992/93 under tionde huvudtitehi anvisa ett reservationsanslag på 8 066 000 000 kronor.

Vidare hemställer jag att regeringen bereder riksdagen tillfälle att

12.

te del av vad jag i övrigt anfört om arbetslivsutveckling för arbetslösa.

13.

te del av vad jag har anfört om utförsäkringshotedes rätt till beredskapsarbete eller arbetsmarknadsutbildning (avsnitt 2.2.4).

20

Propositionens lagförslag

Prop. 1992/93:50

1    TT"    1      -11

Bilaga 7.1

1   Forslag till

Lag om arbetslivsutveckling

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Den som av länsarbetsnämnden anvisats till verksamhet för arbets­livsutveckling skall inte anses som arbetstegare när han delter i verk­saraheten. När sådan verksarahet bedrivs på en arbetsplats, skall han dock likställas med arbetstegare vid tillämpning av 2 kap. 1-9 §§,3 kap. 1-4 och 7-13 §§, 4 kap. 1-4 och 8-10 §§ samt 7-9 kap. arbets­miljölagen (1977:1160). Därvid skall vad i arbetsmiljölagen sägs ora arbetsgivare gälla den som upplåtit en arbetsplats för verksamhet för arbetslivsutveckling.

2

§ Vad som föreskrivs om arbetsmarknadsutbildning i 7 § 1 och 8 § andra stycket 2 och 31 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring skall gälla också i fråga om verksamhet som avses i 1 §.

Denna lag träder i kraft den I januari 1993 och gäller till utgången av år 1994.

21

2   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshets­försäkring

Härigenom föreskrivs att 14 § lagen (1973:370) ora arbetslöshets­försäkring' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

14 §

Ersättning utgår under längst 300 dagar (ersättningsperiod). Har för­säkrad uppnått 55 års ålder innan ersättningsperioden gått till ända är perioden i stellet 450 dagar.

Utan hinder av bestämmeben i första stycket skall ersättnings­perioden förlängas med det antal dagar sorn motsvarar dagar under vilka den försäkrade har anvisats verksamhet för arbetslivsut­veckling i enUghet med föreskrificr som har meddelats av regeringen.

1 ersättningsperioden inräknas i I ersättningsperioden enUgt första

fall sora avses i 10 § ersättningstid stycket inräknas i fell som avses i

i den andra arbetslöshetskassan.

10   §  ersättningstid  i  den  andra

arbetslöshetskassan. Ersättningsrätten upphör vid utgången av månaden före den under vilken den försäkrade fyller 65 år.

Deima lag träder i kraft den 1 januari 1993.

'Lagen omtryckt 1991:1334.

22

3   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Bilaga 7.1 

Lag om tillfällig avvikelse från lagen (1989:484) om arbets­miljöavgift

Härigenom föreskrivs följande.

Med avvikelse från 2 § lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift bemyn­digas regeringen att for budgetåret 1992/93 disponera 3 miljarder kro­nor från Arbetslivsfonden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och gäller till utgången av juni 1993.

23

4   Förslag till

Prop. 1992/93:50

Lag om ändring i semesterlagen (1977:480)

' 

Härigenom föreskrivs att 4, 16 och 27 §§ semesterlagen (1977:480) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

4

§

'

Arbetstegare har rätt till tjugosju Arbetstegare har rätt till tjugofem

semesterdagar varje semesterår semesterdagar varje semesterår

utom i fell som avses i 5 och utom i fell sora avses i 5 och

27 §§.

27 §§.

Under semesterledighet skall arbetstegare ha seraesterlön i den mån han har tjänat in sådan under intjänandeåret.

Arbetstegare får avste från rätt till semesterledighet som ej är förenad med semesterlön.

16 f

Semesterlönen utgör tretton proc- Semesterlönen utgör /o7v procent

ent av arbetstegarens under in- av arbetstegarens under in­

tjänandeåret förfellna lön i an- tjänandeåret förfellna lön i an­

ställningen,

ställningen.

Vid beräkning av lönen imder intjänandeåret skall i lönesumman ej inräknas annan semesterlön än sådan som avses i 22 § eller permit­teringslön med anledning av driftsuppehåll för samfidig semester. I lönesumman skall ej heller inräknas ersättning som har utgått för dag, då arbetstegaren helt eller delvis har haft sådan ledighet från arbetet som är semesterlönegrandande enligt 17 §. För varje sådan dag skall arbetsinkomsten i stället ökas med ett belopp, motsvarande arbets­tegarens genomsnittliga dagsinkomst i anstellningen under övrig tid av intjänandeåret. Har arbetstagaren då ej haft någon mkomst i anstell­ningen, skall semesterlönen beräknas med hänsyn till den inkoinst som det kan antegas att han skulle ha haft, om han under denna tid hade arbetet för arbetsgivarens räkning.

'Senaste lydelse 1990:102. Senaste lydelse 1990-.102.

24

Prop. 1992/93:50

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Bilaga 7.1

27 

§

'

Arbetstegare, som utför arbetet i Arbetstegare, som utför arbetet i

sitt hem eller annars under sådana sitt hem eller annars under sådana

förhållanden att det icke kan anses förhållanden att det icke kan anses

tillkomma arbetsgivaren att vaka tillkomma arbetsgivaren att vaka

över arbetets anordnande, är be- över arbetets anordnande, är be­

rättigad till särskild semesterlön rättigad till särskild semesterlön

raed tretton procent av arbets- med tolv procent av arbetstegarens

tegarens under intjänandeåret under intjänandeåret förfellna lön i

förfallna lön i anställningen.

anställningen.

Beräkning av lönen under intjänandeåret skall ske med motsvarande tillärapning av 16 § andra stycket. Vad där föreskrives angående seme­sterlönegrandande frånvaro skall dock tillärapas raed avseende på kalen­dervecka, ora ej annan tidsperiod överenskommes. Även 24 och 25 §§ samt, ora anställningen har avsetts skola pågå högst tre månader och omfette högst 60 timmar, 5 § tredje stycket äger motsvarande till­lämpning.

Särskild semesterlön skall betelas ut senast den 30 juni näst efter in-tjänandeårets utgång eller, om intjänandeåret löper ut efter den 30 april, senast två månader efter dess utgång.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Såvitt avser semesterledighet tillämpas den nya lagen dock först under semesteråret den 1 april 1994 - den 31 mars 1995.

Senaste lydelse 1990:102.

25

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1992 Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1992/93:50 Bilaga 8

Anmälan till proposition om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin

Inom Kulturdepartementets verksamhetsområde minskas de offentliga utgiftema genora sänkning av dagbidraget till asylsökande och begräns­ning av hälsoundersökningar för asylsökande. Ingen av dessa åtgärder kräver beslut av riksdagen. Jag vill emellertid ändå anmäla åtgärderaa för riksdagen i samband raed att övriga minskningar av de offentliga utgiftema som ingår i överenskonunelsen mellan regeringen och socialdemokrateraa presenteras för riksdagen. Jag vill därvid också redovisa de motiv för förändringar sora finns vid sidan av besparings­skälen.

1   Dagbidrag för asylsökande

Enligt 9 § lagen (1988:153) om bistend åt asylsökande m.fl. har en utlänning som avses i lagen - i den mån han behöver det - rätt till bistånd för sin dagliga livsföring som tillförsäkrar honom eller henne en skälig levnadsnivå (dagbidrag).

Enligt prop. 1987/88:80 om bistend åt asylsökande m.m. skall utgångs­punkten vid bedömningen av vad som är skälig levnadsnivå vara den.sarama vid tillämpningen av 6 § socialtjänstlagen och regeln i lagen om bistånd åt asylsökande m.fl. Dette innebär dock enligt föredraganden inte att nivån på bidragen nödvändigtvis behöver vara densamma eftersom behoven i vissa avseenden är större för den som varaktigt finns i Sverige. Som exempel närans att den sora bor på en förläggning eller i en genomgångsbosted inte behöver bistånd till möbler eller hem­utrastning. Vidare sägs att även andra förhållanden kan motivera en lägre nivå på dagbidraget.

Regeringen eller den rayndighet sora regeringen besteraraer fastställer grander för de belopp sora dagbidrag skall utgå med. Regeringen har meddelat föreskrifter i frågan i förordningen (1988:156) om bistånd åt asylsökande m.fl.

Enligt 2 § förordningen skall dagbidrag till asylsökande tecka kostnader för livsmedel, kläder och skor, fritidsaktiviteter, hygienartiklar och andra förbrakningsvaror samt tidningar och telefon.

Enligt 3 § förordningen beräknas dagbidrag per år i procent av det basbelopp som enligt 1 kap. 6 § lagen ora allmän försäkring fastställts för året. Procentsatsen varierar beroende på hushållets sammansättning och

bamens ålder. När fri mat ingår i inkvarteringen lämnas ett reducerat    Prop. 1992/93:50

dagbidrag.

Bilaga 8

När procentsatseraa feststelldes utgick man från Socialstyrelsens rekommenderade norm för socialbidrag. Från denna norm har sedan reduktion skett med de procentsatser .som där ingår för bl.a möbler och hemutrastning. sjukvård (eftersom asylsökande har tillgång till fri akutvård) och vissa fritidsaktiviteter. En ytterligare neddragning har senare skett för bara i skolåldera med hänvisning till att den som går i skola erbjuds kostnadsfri lunch i skolan (SFS 1992:15).

På senare år har nivån på kommuneraas socialbidragnormer sjunkit i förhållande till konsumentprisindex i flertelet kommuner. Många kommuner har dessutom infört en lägre socialbidragsnorm vid korttids­behov. Sådana korttidsnormer ligger som regel under nivån på dag­bidraget. Det förhållandet att asylsökande raer sällan är bundna av ekonomiska åteganden på längre sikt och som regel inte har så stora ekonomiska förpliktelser jämfört med dem sora bor här stedigvarande telar sora en följd härav för en sänkning av nivån på dagbidraget.

En annan förändring sora skett under de senaste åren är att ett antel kommuner har infört en reducerad socialbidragsnorra för flerbarns­familjer. Reduceringen irmebär att familjen får en mindre summa för exempelvis tredje och påföljande bara.

Vi vet vidare att ett icke ringa antel asylsökande skickar hera pengar för att hjälpa till med femiljens försörjning. Det är inte tanken bakom dagbidraget. Vidare förekommer att asylsökande under förläggnings­vistelse kan skaffa sig kapitelvaror sora de kan te raed till hemlandet vid ett återvändande efter ett negativt beslut i asylärendet. Dette överens­stämmer inte raed syftet raed dagbidraget, sora är att ge den asylsökande en skälig levnadsnivå i den dagliga livsföringen, och indikerar därför att nivån på dagbidraget kan sänkas och ändå ge de asylsökande en skälig levnadsnivå.

Även vid en järaförelse raed de övriga nordiska länderaa är dagbidraget högt. Det gäller särskilt det samlade dagbidraget för flerbarasfarailjer.

Sedan reglema för dagbidrag trädde i kraft den 1 maj 1988 har dessutom antelet asylsökande ökat kraftigt med åtföljande ökade kostnader samtidigt som det också har skett andra förändringan Flera samverkande faktorer gör således att det kan bedömas rimligt att sänka nivån på dagbidraget utan att frångå principen att ge de asylsökande en skälig levnadsnivå.

Den särskilda utredare som för närvarande ser över mottegandet av asylsökande och flyktmgar skall enligt sina direktiv (dir. 1992:25) även se över nivån på dagbidraget till asylsökande. Utredaren skall lämna sina förslag i december 1992.

Det mycket stora antelet asylsökande och den därav följande särskilt stora ansträngningen på stetsfinansema utgör eraellertid sterka skäl för att inte avvakte utredningens arbete utan snarast genomföra den sänkning av nivån på dagbidraget sora är motiverad raed hänsyn till erferenheteraa av nuvarande nivå och järaförelseraa raed bistend enligt socialtjänstlagen och bidragsnivåeraa i övriga nordiska länder Regeringen har därför den

8 oktober 1992 fettet beslut om en ändring i förordningen (1988:156) om    Prop. 1992/93:50 bistånd åt asylsökande m.fl. Ändringen iimebär dels en generell sänkning    Bilaga 8 av dagbidraget med 8 - 10 kr för vuxen asylsökande och något lägre belopp för bara, dels särskilda regler om reducering för femiljer med fler än två bara. Ändringen träder i kraft den 1 deceraber 1992.

Med utgångspunkt från det antel asylsökande som för närvarande vistes på Invandrarverkets förläggningar och de bedömningar som Invandrar­verket gör vad gäller antelet asysökande, handläggningstider m.m. under det närmaste året beräknas en sänkning av dagbidraget leda till en besparing på ca 140 milj.kr under innevarande budgeter och ca 180 milj.kr under budgeteret 1993/94.

2.  Hälsoundersökningar för asylsökande

För närvarande erbjuds samtliga asylsökande en hälsoundersökning. Hälsoundersökningama skall ske enligt de rekommendationer som Socialstyrelsen utfärdar i samråd med Invandrarverket. Kostnaderaa betelas av Invandrarverket. Den genomsnittliga kostnaden för en hälsoundersökning vid utredningssluss eller förläggning är 1 800 kr.

Den stora ökningen av asylsökande under senare tid innebär att kost­naderaa för hälsoundersökningar ökar och beräknas uppgå till ca 110 milj.kr. innevarande budgeter. Denna kostnadsökning understryker behovet av att överväga omfettningen på hälsoundersökningaraa.

Det finns flera skäl för att begränsa hälsoundersökningarna. Under­sökningar visar att det är mycket sällan man påträffer några smittsamma eller andra allvarliga sjukdomar genom de omfettande provtegnings-prograra som för närvarande genomförs.

Dette är en anledning till att inte fortsatte med de generella och rutin­mässiga provtegningar som nu sker. Provtegningaraa bör i stellet differentieras och anpassas med hänsyn till att förhållandena och riskeraa för ohälsa i hög grad skiljer sig mellan olika asylsökande och flyktingar bl.a. beroende på varifrån de kommer och andra bakgrandsfaktoren Asylsökande som kommer från områden i vilica risken för smittsamma sjukdomar är mycket liten bör inte längre regelmässigt erbjucfes en hälsoundersökning. Bara bör dock alltid få del av de undersökningar som förekommer i den reguljära barnhälsovården.

En differentiering av hälsoundersökningaraa ligger i linje med de riktlinjer som godkänts av riksdagen och som fmns redovisade i prop. 1983/84:124 ora mottegandet av flyktingar och asylsökande m.m.

I Socialstyrelsens gällande allmänna råd förordas också att provtegning bör grandas på en medicinsk bedömning och inte göras generellt. Samtidigt redovisas eraellertid en rad exerapel på undersökningar eller prover sora kan bli aktuella och denna redovisning har i realiteten blivit normgivande för provtegningaraa för saratliga asylsökande och flykt­ingar.

Socialstyrelsen håller för närvarande på med en revidering av de allmärma råden om hälso- och sjukvård för flyktingar och asylsökande.

Det är angeläget att dette arbete vad gäller hälsoundersökningar sker    Prop. 1992/93:50 snabbt och inriktes på mer differentierade provtegningar. Enligt uppgift    Bilaga 8 är också dette ambitionen.

Självfellet måste Invandrarverkets ersättningar för hälsoundersökningar anpassas till förändringar i innehållet. De avtel som finns mellan Invandrarverket och andra parter om ersättning för hälsoundersökningar måste därför ses över.

Mer begränsade hälsoundersökningar för asylsökande innebär en besparing i stetsbudgeten. Hur stor denna besparing blir beror bl.a. på varifrån de asylsökande kommen För innevarande budgeter torde besparingen bli marginell, bl.a. med hänsyn till gällande avtel mellan Invandrarverket och sjukvårdsentreprenörer på förläggningaraa. För näste budgetår kan en besparing på drygt 25 milj.kr. vara möjlig ora antelet asylsökande uppgår till ca 30 000 och hälsoundersökningaraa kan begränsas till hälften.

Sammanteget beräknas de vidtegna åtgärderaa leda till en besparing på ca 140 milj.kr. innevarande budgetår och ca 205 milj.kr. under näste budgetår.

3   Hemställan

Jag hemsteller att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att te del av vad jag anfört om dagbidrag och hälsoundersökningar för asylsökande.