Regeringens proposition

1994/95:111

Ansvar för skada vid internationell järnvägstrafik, m.m.

Prop.

1994/95:111

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 24 november 1994

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Regler avseende avtal om internationell järnvägsbefordran finns i 1980 års

fördrag om internationell järnvägstrafik (COTIF), som Sverige har tillträtt.

Fördraget är delvis föråldrat, särskilt på grund av att det idag allt oftare

förekommer att fler transportföretag än ett trafikerar samma spår. Inom

Mellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF) har

därför inletts arbete med en revision av COTIF. För att skapa klarhet om hur

COTIF skall tolkas till dess ett reviderat fördrag träder i kraft har inom OTIF

utarbetats vissa tilläggsbestämmelser till COTIF.

 I propositionen läggs fram förslag om de lagändringar som krävs för att svensk

rätt skall anpassas till tilläggsbestämmelserna. Dessutom behandlas frågan

huruvida gällande fördelning av ansvaret för skada vid inrikes järnvägstrafik

bör ändras. Slutsatsen är att någon ändring inte bör göras.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 mars 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 4

2 Lagtext.................................. 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1985:193) ominternationell järnvägs-

 trafik............................... 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1993:1477) om ändring i lagen

 (1985:193) om internationell järn-

 vägstrafik........................... 15

 2.3 Förslag till lag om ändring i järn-

 vägstrafiklagen(1985:192)............ 20

3 Ärendet.................................. 25

4 Innehållet i tilläggsbestämmelserna...... 26

5 Skall tilläggsbestämmelserna införlivas

 med svensk rätt och i så fall hur?....... 29

6 Ansvaret för skador vid inrikes järnvägs-

 trafik................................... 32

7 Ikraftträdande........................... 34

8 Kostnadsaspekter......................... 35

9 Författningskommentarer.................. 35

 9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1985:193) om internationell järn-

 vägstrafik........................... 35

 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1993:1477) om ändring i lagen

 (1985:193) om internationelljärnvägs-

 trafik............................... 36

 9.3 Förslaget till lag om ändring i järn-

 vägstrafiklagen(1985:192)............ 37

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser;

 tilläggsbestämmelserna............... 41

Bilaga 2 Sammanfattning av aktuella delar av

 departementspromemorian Järnvägars

 skadeståndsansvar. Utredning av järn-

 vägsolyckor (Ds 1988:75)............. 42

Bilaga 3 Lagtextförslag i aktuella delar;

 Ds 1988:75........................... 43

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser;

 Ds 1988:75........................... 45

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag.......... 46

Bilaga 6 Lagrådets yttrande................... 66

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 24 november 1994.......................... 67

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik,

2. lag om ändring i lagen (1993:1477) om ändring i lagen (1985:193)om

 internationell järnvägstrafik,

3. lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:193) om internationell

järnvägstrafik

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1985:193) om internationell

järnvägstrafik

 dels att 2 och 3 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya bilagor, bilaga 4 och 5, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell internationell

järnvägsbefordran av järnvägsbefordran av

resande som avses i resande som avses i

bihang A till fördraget bihang A till fördraget

gäller som svensk lag gäller som svensk lag

bihanget i dess franska bihanget i dess franska

lydelse efter den lydelse

ändring som har antagits 1. ändrat enligt det

av revisionsutskottet protokoll den 21

inom den Mellanstatliga december 1989 som är

organisationen för intaget i bilaga 2 till

internationell denna lag och

järnvägstrafik (OTIF) 2. kompletterat med

enligt beslutsprotokoll punkterna 1-4 i de

d. 21 december 1989. tilläggsbestämmelser som är

Protokollet är intaget i intagna i bilaga 4 till

bilaga 2 till denna lagen.

lag. Beträffande

ansvarigheten för skada

vid befordran av

resande gäller dock 1

och 2 kap.

järnvägstrafiklagen

(1985:192) i stället för

motsvarande bestämmelser

i bihang A.

 2 a §

 Om den resande var

 svensk medborgare eller

 hade hemvist i Sverige

 skall

 1. vid tillämpning av

 artikel 31 i bihang A

 till fördraget i stället

 för 700 beräkningsenheter

 gälla ett belopp

 motsvarande hälften av

 basbeloppet enligt lagen

 (1962:381) om allmän

 försäkring för det år då den

 händelse som orsakade

 skadan inträffade, och

 2. vid tillämpning av

 artikel 43 § 1 i bihang A

 till fördraget i stället

 för ränta med 5 procent

 gälla ränta enligt 6 §

 räntelagen (1975:635).

 3 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell järn- internationell

vägsbefordran av gods järnvägsbefordran av gods

som avses i bihang B som avses i bihang B

till fördraget gäller till fördraget gäller som

som svensk lag bihanget, svensk lag bihanget, med

med undantag av undantag av

bestämmelserna i bilaga bestämmelserna i bilaga I

I (RID), i dess franska (RID), i dess franska

lydelse efter dels lydelse

ändring enligt det 1. ändrat enligt dels

beslutsprotokoll som det protokoll som nämns i

nämns i 2 §, dels den 2 § 1, dels det protokoll

ändring som har antagits den 31 maj 1990 som är

av revisionsutskottet intaget i bilaga 3 till

inom OTIF enligt denna lag och

beslutsprotokoll d. 31 2. kompletterat med

maj 1990. Sistnämnda punkterna 1-7 i de

protokoll är intaget i tilläggsbestämmelser som är

bilaga 3 till denna intagna i bilaga 5 till

lag. lagen.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1995.

 Bilaga 4

DISPOSITIONS COMPLEMENTAIRES

INTERPRETANT LES REGLES UNIFORMES CONCERNANT LE CONTRAT DE TRANSPORT

INTERNATIONAL FERROVIAIRE DES VOYAGEURS ET DES BAGAGES (CIV), APPENDICE A A LA

COTIF, EN CAS DE SEPARATION DE LA GESTION DE L''''INFRASTRUCTURE FERROVIAIRE ET DE

L''''EXPLOITATION DES SERVICES DE TRANSPORT DES ENTRESPRISES FERROVIAIRES

CONSIDERANT que la Convention relative aux transports internationaux

ferroviaires (COTIF) du 9 mai 1980 repose sur le principe que les chemis de fer

sont à la fois les gestionnaires de leur infrastructure et les exploitants des

services de transport ferroviaire, mais que certains Etats sont engagés dans un

processus de séparation de ces deux activités,

CONSIDERANT que l''''unicité du droit réalisé par la COTIF constitue aussi bien

pour les usagers que pour les transporteurs un élément de sécurité juridique

important qui facilite les transport ferroviaires internationaux directs en

Europe et au-delà,

CONSIDERANT qu''''il est donc souhaitable que les transports internationaux

ferroviaires continuent à être soumis à la COTIF,

CONSIDERANT que la COTIF ne présuppose pas que plus d''''une entreprise ferroviaire

exécute un transport international ferroviaire en tant que partenaire

contractuel du client,

CONSCIENTS cependant qu''''en pareil cas certaines dispositions de la CIV peuvent

être sans objet, dans la mesure où elles partent de l''''idée que plusieurs chemins

de fer participent successivement en tant que transporteurs à l''''exécution d''''un

transport international régi par un contrat unique,

CONSCIENTS qu''''une révision de la COTIF est nécessaire et urgente mais qu''''elle

exige d''''importants travaux, les représentants des Etats membres de l''''OTIF,

réunis du 22 au 26 novembre 1993 à Berne, ont élaboré, en vertu de l''''article 7

de la CIV, les dispositions complémentaires suivantes et recommandent aux Etats

membres de les mettre en vigueur le 1er janvier 1995:

1.Lors de l''''inscription des lignes ferroviaires au sens del''''article 2, § 1, de

la COTIF, il suffit que l''''organisme quigère l''''infrastructure soit inscrit sur la

liste des lignes CIV.

2.Il n''''y a "exploitation" au sens de l''''article 2, §§ 1 et 2, dela CIV que

lorsque "le chemin de fer" en cause est à lafois le gestionnaire de

l''''infrastructure et l''''expliotant desservices de transport ferroviaire.

3.A l''''exception de l''''article 2 de la CIV, on entend par"chemin de fer" ou par

"celui qui, d''''après la liste deslignes prévue aux articles 3 et 10 de la

Convention, exploite la ligne" (article 26, § 4 , de la CIV), l''''exploitantdes

services de transport ferroviaire sur des lignes CIV.

4.Tant que dans un transport international ferroviaire un seulexploitant des

services de transport ferroviaire intervient,les autorisations accordées par la

CIV d''''adopter des réglementations dérogatoires, soit dans les tarifs, soit

conventionnellement, doivent être comprises en ce sens que exploitant des

services de transport ferroviaire peut passerles accords contractuels corre-

spondants, notamment dansle cadre des articles 5, § 3, 17, § 2, 19, § 4 et 25,

§ 2, de la CIV.

5.Les présentes dispositions complémentaires sont mises envigueur et publiées

selon la form prévue par les lois etrèglements de chaque Etat membre. Les

dispositions complémentaires et leur mise en vigueur sont communiquées à

l''''Office central qui en donne immédiatement connaissance à tous les autres

Etats membres.

 (Översättning)

TILLÄGGSBESTÄMMELSER

FÖR TOLKNINGEN AV DE ENHETLIGA RÄTTSREGLERNA FÖR AVTAL OM INTERNATIONELL

JÄRNVÄGSBEFORDRAN AV RESANDE OCH RESGODS (CIV), BILAGA A TILL COTIF, NÄR

UPPDELNING HAR GJORTS MELLAN Å ENA SIDAN FÖRVALTNINGEN AV

JÄRNVÄGSINFRASTRUKTUREN OCH Å ANDRA SIDAN JÄRNVÄGSFÖRETAGENS DRIFT AV

TRANSPORTVERKSAMHETEN

Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980 vilar på

förutsättningen att järnvägarna såväl förvaltar sin infrastruktur som driver

järnvägstransportverksamheten, medan vissa stater har inlett arbete med att dela

upp dessa båda verksamheter,

Den rättsenhet som har uppnåtts genom COTIF utgör såväl för användarna som för

transportföretagen en del av den viktiga rättssäkerhet som underlättar de

genomgående internationella järnvägstransporterna inom och vidare från Europa,

Det är alltså önskvärt att den internationella järnvägstrafiken också i

fortsättningen regleras av COTIF,

COTIF förutsätter visserligen inte att mer än ett järnvägsföretag utför en

internationell järnvägstransport som avtalspart i förhållande till kunden,

Men i ett sådant fall kan vissa bestämmelser i CIV vara utan innehåll, eftersom

de utgår ifrån att flera järnvägar deltar som på varandra följande transportörer

i utförandet av en internationell transport reglerad i ett enda avtal,

En revision av COTIF är nödvändig och brådskande men kräver omfattande arbete,

och därför har företrädare för OTIF:s medlemsstater, som sammanträdde i Bern

den 22-26 november 1993, med stöd av artikel 7 CIV utarbetat följande

tilläggsbestämmelser, vilka medlemsstaterna rekommenderas att sätta i kraft den

1 januari 1995:

1.Vid angivande av järnvägslinjer enligt artikel 2 § 1 COTIFär det tillräckligt

om det organ som förvaltar infrastrukturen anges i listan över CIV-linjer.

2.Med "trafikering" i artikel 2 §§ 1 och 2 CIV avses endast fallet att den

aktuella "järnvägen" såväl förvaltar infrastrukturen som driver järnvägstran-

sportverksamheten.

3.Med undantag av i artikel 2 CIV avses med "järnväg" eller" den järnväg som,

enligt den lista över linjer som avses i artiklarna 3 och 10 i själva fördraget,

trafikerar den linje..." (artikel 26 § 4 CIV) det företag som driver järnvägs-

transportverksamhet på CIV-linjer.

4.Om endast ett företag som driver järnvägstransportverksamhet utför en

internationell järnvägstransport, skall rätten enligt CIV att genom tariffer

eller avtal åstadkomma avvikande regler förstås så att detta företag kan träffa

avtal om motsvarande avvikelser, särskilt i de fall som avses i artikel 5 § 3,

17 § 2, 19 § 4 och 25 § 2 CIV.

5.Dessa tilläggsbestämmelser skall sättas i kraft och offentliggöras på det

sätt som föreskrivs i lagar och förordningar i varje medlemsstat. Tilläggs-

bestämmelserna och deras ikraftträdande skall meddelas Centralbyrån som genast

meddelar alla övriga medlemsstater om åtgärderna.

 Bilaga 5

DISPOSITIONS COMPLEMENTAIRES

INTERPRETANT LES REGLES UNIFORMES CONCERNANT LE CONTRAT DE TRANSPORT

INTERNATIONAL FERROVIAIRE DES MARCHANDISES (CIM), APPENDICE B A LA COTIF, EN CAS

DE SEPARATION DE LA GESTION DE L''''INFRASTRUCTURE FERROVIAIRE ET DE L''''EXPLOITATION

DES SERVICES DE TRANSPORT DES ENTREPRISES FERROVIAIRES

CONSIDERANT que la Convention relative aux transports internationaux

ferroviaires (COTIF) du 9 mai 1980 repose sur le principe que les chemins de fer

sont à la fois les gestionnaires de leur infrastructure et les exploitants des

services de transport ferroviaire, mais que certains Etats sont engagés dans un

processus de séparation de ces deux activités,

CONSIDERANT que l''''unicité du droit réalisé par la COTIF constitue aussi bien

pour les usagers que pour les transporteurs un élément de sécurité juridique

important qui facilite les transports ferroviaires internationaux directs en

Europe et au-delà,

CONSIDERANT qu''''il est donc souhaitable que les transports internationaux

ferroviaires continuent à être soumis à la COTIF,

CONSIDERANT que la COTIF ne présuppose pas que plus d''''une entreprise ferroviaire

exécute un transport international ferroviaire en tant que partenaire

contractuel du client,

CONSCIENTS cependant qu''''en pareil cas certaines dispositions de la CIM peuvent

être sans objet, dans la mesure où elles partent de l''''idée que plusieurs chemins

de fer participent successivement en tant que transporteurs à l''''exécution d*un

transport international régi par un contrat unique,

CONSCIENTS qu''''une révision de la COTIF est nécessaire et urgent mais qu''''elle

exige d''''importants travaux, les représentants des Etats membres de l''''OTIF,

réunis du 22 au 26 novembre 1993 à Berne, ont élaboré, en vertu de l''''article 9

de la CIM, les dispositions complémentaires suivantes et recommandent aux Etats

membres de les mettre en vigueur le 1er janvier 1995:

1.Lors de l''''inscription des lignes ferroviaires au sens del''''article 2, § 1, de

la COTIF, il suffit que l''''organisme quigère l''''infrastructure soit inscrit sur la

liste des lignes CIM.

2.Il n''''y a "exploitation" au sens de l''''article 2, §§ 1 et 2, dela CIM que

lorsque "le chemin de fer" en cause est à lafois le gestionnaire de

l''''infrastructure et l''''exploitant desservices de transport ferroviaire.

3.A l''''exception des articles 2 et 4, lettre c), de la CIM, onentend par "chemin

de fer" l''''exploitant des services detransport ferroviaire sur des lignes CIM. A

l''''article 4, lettre c) de la CIM, la notion de "chemins de fer àemprunter"

comprend également les gestionnaires de l''''infrastructure.

4.Les articles 18, 19, § 4, 20, § 3 et 25, § 3, de la CIMrèglent la

responsabilité de l''''expéditeur uniquement entreles parties au contrat de

transport.

5.Tant que dans un transport international ferroviaire un seulexploitant des

services de transport ferroviaire intervient,les autorisations accordées par la

CIM d''''adopter des réglementations dérogatoires, soit dans les tarifs, soit

conventionnellement, doivent être comprises en ce sens quecet exploitant des

services de transport ferroviaire peutpasser les accords contractuels corre-

spondants, notammentdans le cadre des articles 27, 30 et 31 de la CIM.

6.Par "chemin de fer (réseau) immatriculateur" dans le RIP,on entend l''''organisme

qui a immatriculé, conformément aux dispositions en vigueur, des wagons destinés

à être utilisés en trafic international.

7.Par "chemin de fer (réseau) qui procède à l''''agrément" dansle RICo, on entend

l''''organisme qui a agréé, conformémentaux dispositions en vigueur, des conteneurs

destinés au trafic international.

8.Les présents dispositions complémentaires sont mises envigueur et publiées

selon la forme prévue par les lois etrèglements de chaque Etat membre. Les

dispositions complémentaires et leur mise en vigueur sont communiquées à

l''''Office central qui en donne immédiatement connaissance à tous les autres

Etats membres.

 (Översättning)

TILLÄGGSBESTÄMMELSER

FÖR TOLKNINGEN AV DE ENHETLIGA RÄTTSREGLERNA FÖR AVTAL OM INTERNATIONELL

JÄRNVÄGSBEFORDRAN AV GODS (CIM), BILAGA B TILL COTIF, NÄR UPPDELNING HAR GJORTS

MELLAN Å ENA SIDAN FÖRVALTNINGEN AV JÄRNVÄGSINFRASTRUKTUREN OCH Å ANDRA SIDAN

JÄRNVÄGSFÖRETAGENS DRIFT AV TRANSPORTVERKSAMHETEN

Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980 vilar på

förutsättningen att järnvägarna såväl förvaltar sin infrastruktur som driver

järnvägstransportverksamheten, medan vissa stater har inlett arbete med att

dela upp dessa båda verksamheter,

Den rättsenhet som har uppnåtts genom COTIF utgör såväl för användarna som för

transportföretagen en del av den viktiga rättssäkerhet som underlättar de

genomgående internationella järnvägstransporterna inom och vidare från Europa,

Det är alltså önskvärt att den internationella järnvägstrafiken också i fort-

sättningen regleras av COTIF,

COTIF förutsätter visserligen inte att mer än ett järnvägsföretag utför en

internationell järnvägstransport som avtalspart i förhållande till kunden,

Men i ett sådant fall kan vissa bestämmelser i CIM vara utan innehåll, eftersom

de utgår ifrån att flera järnvägar deltar som på varandra följande transportörer

i utförandet av en internationell transport reglerad i ett enda avtal,

En revision av COTIF är nödvändig och brådskande men kräver omfattande arbete,

och därför har företrädare för OTIF:s medlemsstater, som sammanträdde i Bern den

22-26 november 1993, med stöd av artikel 9 CIM utarbetat följande

tilläggsbestämmelser, vilka medlemsstaterna rekommenderas att sätta i kraft den

1 januari 1995:

1.Vid angivande av järnvägslinjer enligt artikel 2 § 1 COTIF är det tillräckligt

om det organ som förvaltar infrastrukturen anges i listan över CIM-linjer.

2.Med "trafikering" i artikel 2 §§ 1 och 2 CIM avses endast fallet att den

aktuella "järnvägen" såväl förvaltar infrastrukturen som driver

järnvägstransportverksamheten.

3.Med undantag av i artikel 2 och 4 c CIM avses med "järnväg" det företag som

driver järnvägstransportverksamhet på CIM-linjer. I artikel 4 c CIM omfattar

begreppet "järnvägar som skulle ha utfört befordringen" också den som förvaltar

infrastrukturen.

4.Artiklarna 18, 19 § 4, 20 § 3 och 25 § 3 CIM reglerar ansvaret för avsändaren

endast mellan transportavtalets parter.

5.Om endast ett företag som driver järnvägstransportverksamhet utför en

internationell järnvägstransport, skall rätten enligt CIM att genom tariffer

eller avtal åstadkomma avvikande regler förstås så att detta företag kan träffa

avtal om motsvarande avvikelser, särskilt i de fall som avses i artikel

27, 30 och 31 CIM.

6.Med "registreringsjärnvägen" enligt RIP avses det organ som enligt gällande

föreskrifter har registrerat vagnar som skall användas i internationell trafik.

7.Med "den godkännande järnvägen" enligt RICo avses det organ som enligt

gällande föreskrifter har godkänt containrar som skall användas i internationell

trafik.

8.Dessa tilläggsbestämmelser skall sättas i kraft och offentliggöras på det sätt

som föreskrivs i lagar och förordningar i varje medlemsstat.

Tilläggsbestämmelserna och deras ikraftträdande skall meddelas Centralbyrån som

genast meddelar alla övriga medlemsstater om åtgärderna.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1477) om ändring i lagen

(1985:193) om internationell järnvägstrafik

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1477) om ändring i lagen (1985:193)

om internationell järnvägstrafik

 dels att 1,2 och 3 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att nuvarande bilaga 4 skall betecknas bilaga 6,

 dels att det i lagen skall införas två nya bilagor, bilaga 4 och 5, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Denna lag tillämpas på Denna lag tillämpas på

sådan internationell sådan internationell

järnvägsbefordran som järnvägsbefordran som

avses i det i bilaga 1 avses i det i bilaga 1

intagna fördraget den 9 intagna fördraget den 9

maj 1980 om maj 1980 om

internationell internationell

järnvägstrafik (COTIF) järnvägstrafik (COTIF)

efter de ändringar som ändrat enligt det

har beslutats av protokoll den 20

generalförsam-lingen december 1990 som är

inom den Mellanstatliga intaget i bilaga 6 till

organisationen för denna lag.

internationell

järnvägstrafik (OTIF)

enligt protokoll den 20

december 1990.

Protokollet är intaget i

bilaga 4 till denna

lag.

 2 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell internationell

järnvägsbefordran av järnvägsbefordran av

resande som avses i resande som avses i

bihang A till fördraget bihang A till fördraget

gäller som svensk lag gäller som svensk lag

bihanget i dess franska bihanget i dess franska

lydelse efter dels den lydelse

ändring som har antagits 1. ändrat enligt dels

av revisionsutskottet det protokoll den 21

inom OTIF enligt december 1989 som är

beslutsprotokoll den 21 intaget i bilaga 2 till

december 1989 vilket denna lag, dels det

protokoll är intaget i protokoll som nämns i 1 §

bilaga 2 till denna och

lag, dels de ändringar 2. kompletterat med

som har beslutats av punkterna 1-4 i de

generalförsamlingen inom tilläggsbestämmelser som är

OTIF enligt protokoll intagna i bilaga 4 till

den 20 december 1990, lagen.

vilket protokoll är

intaget i bilaga 4 till

denna lag. Beträffande

ansvarigheten för skada

vid befordran av resande

gäller dock 1 och 2 kap.

järnvägstrafiklagen

(1985:192) i stället för

motsvarande bestämmelser

i bihang A.

 3 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell järn- internationell

vägsbefordran av gods järnvägsbefordran av gods

som avses i bihang B som avses i bihang B

till fördraget gäller till fördraget gäller som

som svensk lag bihanget, svensk lag bihanget, med

med undantag av undantag av

bestämmelserna i bilaga bestämmelserna i bilaga I

I (RID), i dess franska (RID), i dess franska

lydelse efter dels lydelse

ändring enligt det 1. ändrat enligt dels de

beslutsprotokoll som protokoll som nämns i 2 §

nämns i 2 §, dels den 1, dels det protokoll

ändring som har antagits den 31 maj 1990 som är

av revisionsutskottet intaget i bilaga 3 till

inom OTIF enligt denna lag och

beslutsprotokoll den 31 2. kompletterat med

maj 1990, vilket punkterna 1-7 i de

protokoll är intaget i tilläggsbestämmelser som är

bilaga 3 till denna intagna i bilaga 5 till

lag, dels de ändringar lagen.

som har beslutats av

generalförsamlingen inom

OTIF enligt protokoll

den 20 december 1990,

vilket protokoll är

intaget i bilaga 4 till

denna lag.

 Bilaga 4

(Bilagan har samma innehåll som bilaga 4 till lagförslag 1)

 Bilaga 5

(Bilagan har samma innehåll som bilaga 5 till lagförslag 1)

 Bilaga 6

(Bilagan har samma innehåll som bilaga 4 till SFS 1993:1477)

2.3 Förslag till lag om ändring i järnvägstrafiklagen(1985:192)

 Härigenom föreskrivs i fråga om järnvägstrafiklagen (1985:192)

 dels att 2 kap. 5-13 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 2 kap. 5 § skall utgå,

 dels att nuvarande 2 kap. 1-4 §§ skall betecknas 2 kap. 2-5 §§,

 dels att de nya 2 kap. 3-5 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubrikerna närmast före 2 kap. 1 § och 4 § skall sättas närmast före

2 kap. 2 § respektive 5 §,

 dels att 1 kap. 1, 5 och 9 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 kap. 1 §, samt närmast

före paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap. 1 §

 Denna lag tillämpas på Denna lag tillämpas på

järnvägstrafik på bana järnvägstrafik på bana

inom Sverige eller på inom Sverige eller på

svensk tågfärja. Vad som svensk tågfärja. Vad som

föreskrivs om järnväg föreskrivs om järnväg

i 1 kap., 2 kap. 1-4 i 1 kap., 2 kap. 2-5

§§ och 5 kap. tillämpas §§ och 5 kap. tillämpas

också på tunnelbana också på tunnelbana

och spårväg. och spårväg.

 Av 2 kap. 3 § och 3 Av 2 kap. 4 § och 3 kap.

kap. 1 § följer att 1 § följer att vissa

vissa bestämmelser i bestämmelser i lagen kan

lagen kan tillämpas även tillämpas även på befordran

på befordran med annat med annat

transportmedel än som transportmedel än som

anges i första stycket. anges i första stycket. I

I fall som avses i 2 fall som avses i 2 kap.

kap. 3 § kan därvid 4 § kan därvid bestämmelser

bestämmelser i lagen i lagen tillämpas på

tillämpas på befordran befordran även utom

även utom Sverige. Sverige. Enligt 2 kap. 1

Enligt 3 kap. 1 § och 4 §, 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 §

kap. 1 § skall lagen i skall lagen i vissa fall

vissa fall inte till- inte tillämpas på

lämpas på befordran av befordran i trafik med

gods eller inskrivet utlandet.

resgods i trafik med

utlandet.

 Lagen tillämpas inte på postbefordran med järnväg.

1 kap. 5 §

Den som har en fordran på ersättning enligt denna lag eller en annan fordran på

betalning på grund av befordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten att

kräva ut sin fordran, om han inte väcker talan inom den preskriptionstid som

anges i andra eller tredje stycket.

 Nuvarande lydelse

Preskriptionstiden är

vid dödsfall tre år från dödsfallet,

 dock inte längre än fem år

 från den händelse som

 ledde till dödsfallet,

vid personskada som tre år från den händelse

inte har lett till döden som orsakade skadan,

vid sådan sakskada som tre år från dödsfallet,

avses i 2 kap. 2 §, om dock inte längre än fem år

den resande har avlidit från den skadevållande

till följd av den händelsen,

skadevållande händelsen

vid sakskada när ett år från dagen då godset

fordringen rör avtal om eller resgodset lämnades

befordran av gods eller ut eller, om det inte

inskrivet resgods har lämnats ut, från den

 dag då det senast skulle

 ha lämnats ut,

vid sakskada i andra tre år från den händelse

fall som orsakade skadan,

för annan fordran ett år från det att

 fordringen uppkom.

 Föreslagen lydelse

Preskriptionstiden är

vid dödsfall tre år från dödsfallet,

 dock inte längre än fem år

 från den händelse som

 ledde till dödsfallet,

vid personskada som tre år från den händelse

inte har lett till döden som orsakade skadan,

vid sådan sakskada som tre år från dödsfallet,

avses i 2 kap. 3 §, om dock inte längre än fem år

den resande har avlidit från den skadevållande

till följd av den händelsen,

skadevållande händelsen

vid sakskada när ett år från dagen då godset

fordringen rör avtal om eller resgodset lämnades

befordran av gods eller ut eller, om det inte

inskrivet resgods har lämnats ut, från den

 dag då det senast skulle

 ha lämnats ut,

vid sakskada i andra tre år från den händelse

fall som orsakade skadan,

för annan fordran ett år från det att

 fordringen uppkom.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 När fordran avser sakskada och rör avtal om befordran av gods eller inskrivet

resgods eller när den avser annat än person- eller sakskada är dock

preskriptionstiden tre år, om järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för

enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet.

 Om tiden för talan har försuttits, får fordran inte heller göras gällande på

annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande om kvittning.

 De särskilda reglerna De särskilda reglerna om

om preskription i denna preskription i denna

paragraf gäller inte, om paragraf gäller inte, om

en fordran görs gällande en fordran görs gällande

mot någon på grund av mot någon på grund av

dennes brottsliga dennes brottsliga

förfarande och ford- förfarande.

ringen inte rör sådan

internationell befordran

som avses i 2 kap.

 1 kap. 9 §

 Om anspråk på ersätt- Om anspråk på ersättning

ning för skada som järn- för skada som järnvägen är

vägen är ansvarig för ansvarig för enligt denna

enligt denna lag riktas lag riktas mot någon som

mot någon som är an- är anställd hos järnvägen

ställd hos järnvägen eller i annan egenskap

eller i annan egenskap anlitas för

anlitas för järnvägs- järnvägsdriften, gäller i

driften, gäller i fråga fråga om denne vad som

om denne vad som sägs i sägs i 7 och 8 §§ om

7 och 8 §§ om järnvägen. järnvägen. Om anspråket

Om anspråket grundas på grundas på brottsligt

brottsligt förfarande av förfarande av den mot

den mot vilken anspråket vilken anspråket riktas,

riktas och detta inte får han dock inte mot

rör sådan internationell anspråket göra gällande att

befordran som avses i 2 talan mot järnvägen gått

kap., får han dock inte förlorad på grund av

mot anspråket göra preskription enligt 5 §.

gällande att talan mot

järnvägen gått förlorad

på grund av preskription

enligt 5 §.

 Tillämpningsområde

 2 kap. 1 §

 Detta kapitel tillämpas

 på befordran av resande

 med järnväg i allmän

 inrikes trafik. På

 befordran i trafik med

 utlandet tillämpas

 kapitlet endast om något

 annat inte följer av

 fördraget den 9 maj 1980

 om internationell

 järnvägstrafik.

2 kap. 2 § 2 kap. 3 §

 Om egendom som den Om egendom som den

resande bär på sig eller resande bär på sig eller

har med sig som hand- har med sig som

resgods helt eller del- handresgods helt eller

vis går förlorad eller delvis går förlorad eller

skadas i samband med skadas i samband med att

att den resande till- den resande tillfogas

fogas sådan skada som sådan skada som järnvägen är

järnvägen är ansvarig ansvarig för enligt 2 §,

för enligt 1 §, skall skall järnvägen ersätta

järnvägen ersätta också också skadan på egendomen.

skadan på egendomen.

 Om egendomen går förlorad eller skadas under befordringen i annat fall än som

avses i första stycket, är järnvägen ansvarig endast om fel eller försummelse

ligger järnvägen till last.

2 kap. 3 § 2 kap. 4 §

 Om järnvägen blir Om järnvägen blir tvungen

tvungen att tillfälligt att tillfälligt avbryta

avbryta järnvägsdriften järnvägsdriften och

och befordrar eller befordrar eller låter

låter befordra de befordra de resande med

resande med annat annat transportmedel och

transportmedel och om om en resande till följd

en resande till följd av av denna befordran

denna befordran till- tillfogas personskada

fogas personskada eller eller sådan sakskada som

sådan sakskada som avses avses i 3 §, är järnvägen

i 2 §, är järnvägen ansvarig för skadan

ansvarig för skadan enligt de regler som

enligt de regler som gäller för det använda

gäller för det använda befordringssättet.

befordringssättet. Bestämmelserna i 1 kap. 5

Bestämmelserna i 1 kap. och 6 §§ skall dock

5 och 6 §§ skall dock tillämpas.

tillämpas.

2 kap. 4 § 2 kap. 5 §

 I fråga om skadestånd I fråga om skadestånd

enligt 1 eller 2 § enligt 2 eller 3 §

gäller 5 kap. samt 6 gäller 5 kap. samt 6

kap. 1 och 3 §§ skade- kap. 1 och 3 §§ skade-

ståndslagen (1972:207). ståndslagen (1972:207).

 Vid sakskada som avses Vid sakskada som avses

i 2 § är järnvägens i 3 § är järnvägens

ersättningsskyldighet ersättningsskyldighet

begränsad till ett begränsad till ett belopp

belopp som för varje som för varje resande

resande motsvarar motsvarar hälften av

hälften av basbeloppet basbeloppet enligt lagen

enligt lagen (1962:381) (1962:381) om allmän

om allmän försäkring för försäkring för det år då

det år då den händelse den händelse som orsakade

som orsakade skadan skadan inträffade.

inträffade.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1995.

3 Ärendet

 Regler avseende avtal om internationell järnvägsbefordran finns i 1980 års

fördrag om internationell järnvägstrafik (COTIF), som trädde i kraft år 1985.

Drygt 30 stater, däribland Sverige, har tillträtt fördraget.

 Genom lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik har de delar av

fördraget som innehåller materiella bestämmelser införlivats med svensk rätt.

Detta har skett genom föreskrifter om att bestämmelserna i deras franska lydelse

skall gälla som svensk lag. Vissa undantag finns dock. Det viktigaste

undantaget är att 1 och 2 kap. järnvägstrafiklagen (1985:192) gäller i fråga om

ansvarigheten för skada vid befordran av resande i stället för motsvarande

bestämmelser i fördraget. Järnvägstrafiklagen innehåller i första hand regler

avseende avtal om inrikes järnvägsbefordran, men med hänsyn till det undantag

som nyss nämndes finns också vissa särskilda bestämmelser avseende avtal om

internationell järnvägsbefordran i denna lag.

 COTIF bygger på förutsättningen att ett och samma organ -"järnvägen" - såväl

sköter infrastrukturen (spåranläggningar m.m.) som driver transportverksamheten

på infrastrukturen. I Europa pågår det emellertid en utveckling som innebär att

dessa båda uppgifter delas upp på olika juridiska personer och att fler

transportföretag än ett driver verksamhet på samma spår. COTIF:s bestämmelser

blir då i vissa fall oklara.

 Mot denna bakgrund har inom Mellanstatliga organisationen för internationell

järnvägstrafik (OTIF), i vilken Sverige är medlem, inletts ett arbete med en

genomgripande revision av COTIF. Enligt planerna skall det reviderade fördraget

antas vid OTIF:s generalförsamlings ordinarie möte i december 1995. Det kan

emellertid förväntas att det därefter tar flera år innan så många medlemsstater

har anslutit sig till det reviderade fördraget att detta träder i kraft.

 För att i vissa betydelsefulla hänseenden skapa klarhet om hur COTIF skall

tolkas till dess ett reviderat fördrag träder i kraft sammanträdde

representanter för medlemsstaterna i Bern i november 1993. Därvid utarbetades de

tilläggsbestämmelser till COTIF vilka i fransk lydelse och svensk översättning

utgör bilaga 4 och 5 till lagförslag 1. För att rättslikheten mellan OTIF:s

medlemsstater skall bibehållas rekommenderas staterna att införliva

tilläggsbestämmelserna med nationell rätt.

 Tilläggsbestämmelserna har remissbehandlats. Remissyttrandena finns

tillgängliga i ärendet (Justitiedepartementet dnr 94-3405). Till protokollet bör

fogas en förteckning över remissinstanserna som bilaga 1.

 I denna proposition tar regeringen ställning till frågan huruvida Sverige skall

följa rekommendationen och lägger fram förslag om de lagändringar som behövs om

så skall ske. I ett särskilt avsnitt behandlar regeringen vidare frågan huruvida

det bör göras någon ändring i rättsläget avseende fördelningen av ansvaret för

skador vid inrikes trafik. I en remissbehandlad departementspromemoria från

Justitiedepartementet år 1988 - Järnvägars skadeståndsansvar. Utredning av

järnvägsolyckor (Ds 1988:75) - lades fram förslag bl.a. om en sådan ändring. En

sammanfattning av aktuella delar av promemorian finns i bilaga 2 och

promemorians lagförslag i samma delar finns i bilaga 3. En förteckning över de

remissinstanser som har yttrat sig i dessa delar finns i bilaga 4. En

sammanställning av remissyttrandena har gjorts inom Justitiedepartementet och

finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 88-4502).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 3 november 1994 att hämta in Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 5.

Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6.

4 Innehållet i tilläggsbestämmelserna

 Till COTIF finns två bihang: bihang A med enhetliga rättsregler för avtal om

internationell järnvägsbefordran av resande och resgods (CIV) och bihang B med

enhetliga rättsregler för avtal om internationell järnvägsbefordran av gods

(CIM). De tilläggsbestämmelser som nu har beslutats är uppdelade på två

dokument, varav ett avser CIV (bilaga 4 till lagförslag 1) och ett avser CIM

(bilaga 5 till lagförslag 1).

Tilläggsbestämmelserna till CIV

 Tilläggsbestämmelserna till CIV innehåller i materiella delar följande.

Punkt 1

 När järnvägslinjer anges på OTIF:s lista över de linjer som regleras av CIV är

det enligt punkt 1 tillräckligt om det organ som förvaltar infrastrukturen

anges; de trafikföretag som trafikerar linjen behöver således inte anges.

Punkt 2

 I artikel 2 CIV finns vissa mindre betydelsefulla undantag från CIV:s

tillämpningsområde. Enligt artikeln skall CIV inte tillämpas bl.a. dels när

avrese- och bestämmelsestationen för en befordran ligger på en och samma stats

område, en annan stats område berörs endast av genomfart och linjen trafikeras

uteslutande av en järnväg med säte i avresestaten, dels när en befordran sker

mellan två grannstater eller mellan två stater i genomfart över en tredje stats

område och linjen uteslutande trafikeras av en järnväg med säte i någon av dessa

stater.

 Enligt punkt 2 i tilläggsbestämmelserna till CIV avses i dessa fall med

"trafikering" endast fallet att den aktuella "järnvägen" såväl förvaltar

infrastrukturen som driver järnvägstransportverksamheten.

Punkt 3

 Denna punkt innehåller den viktigaste tilläggsbestämmelsen till CIV. Enligt

punkten avses (med undantag av i artikel 2 CIV; se strax ovan) med "järnväg" i

CIV det företag som driver järnvägstransportverksamhet på CIV-linjer. Regeln

innebär att det är det företag som driver transportverksamheten, och inte det

organ som förvaltar infrastrukturen, som i enlighet med CIV:s regler är ansva-

rigt i förhållande till den resande för t.ex. inträffade personskador.

 I fråga om avtal på vilka järnvägstrafiklagen är tillämplig, dvs. i första

hand avtal avseende inrikes trafik, torde ansvarigt rättssubjekt vara "det

rättssubjekt som är innehavare av spåranläggningen, dvs. besitter järnvägen i

eget namn och för egen räkning samt är berättigat att nyttja anläggningen

självständigt och tillgodogöra sig inkomsterna av trafiken på denna" (prop.

1983/84:117 s. 33; se vidare avsnitt 6 nedan). När tilläggsbestämmelserna utar-

betades ansåg vissa stater, däribland Sverige, att COTIF skulle ges motsvarande

tolkning, men som framgår av den nu aktuella regeln i tilläggsbestämmelserna

hade majoriteten en annan mening.

Punkt 4

 Enligt CIV får järnvägarna i vissa fall genom tariffer eller avtal åstadkomma

regler som avviker från CIV:s regler eller tarifferna. På de villkor som anges i

artikel 5 § 3 CIV får järnvägarna således träffa avtal om nedsättning av priser

i förhållande till de priser som gäller enligt tarifferna. Enligt artikel 17 § 2

CIV får tarifferna innehålla bestämmelser om att föremål som annars inte

befordras som inskrivet resgods befordras som sådant och enligt artikel 19 § 4

CIV kan i tariffer eller tidtabeller anges vissa undantag i fråga om befordran

av inskrivet resgods.

 Punkt 4 i tilläggsbestämmelserna till CIV avser fall när endast ett företag

utför en internationell järnvägstransport. (COTIF:s upphovsmän räknade inte med

att sådana fall skulle uppstå; COTIF vilar på förutsättningen att varje stat har

sin nationella järnväg som såväl sköter infrastrukturen som driver

transportverksamheten på infrastrukturen i den staten.) Enligt punkten skall - i

de avsedda fallen - rätten enligt CIV att genom tariffer eller avtal åstadkomma

avvikande regler förstås så att företaget kan träffa avtal om motsvarande

avvikelser, särskilt i de fall som avses i de bestämmelser som anges i före-

gående stycke.

Tilläggsbestämmelserna till CIM

 Tilläggsbestämmelserna till CIM innehåller i materiella delar följande.

Punkt 1

 Här kan hänvisas till vad som ovan anförs om punkt 1 av tilläggsbestämmelserna

till CIV; punkt 1 av tilläggsbestämmelserna till CIM innehåller motsvarande

regel.

Punkt 2

 I artikel 2 CIM finns regler om undantag från CIM:s tillämpningsområde vilka

motsvarar reglerna i artikel 2 CIV. Här kan därför hänvisas till vad som ovan

anförs om punkt 2 av tilläggsbestämmelserna till CIV; punkt 2 av tilläggs-

bestämmelserna till CIM innehåller motsvarande regel.

Punkt 3

 Denna punkt innehåller den viktigaste tilläggsbestämmelsen till CIM. Enligt

punkten avses - med undantag av i artikel 2 (se strax ovan) och 4 c CIM - med

"järnväg" det företag som driver järnvägstransportverksamhet på CIM-linjer.

(Enligt punkten omfattar järnvägsbegreppet i artikel 4 c också det organ som

förvaltar infrastrukturen. Artikel 4 c innehåller att befordran inte sker av

föremål som inte lämpar sig för befordringen med hänsyn till järnvägarnas

anläggningar eller utrustning; att med "järnvägar" i bestämmelsen skall avses

såväl transportföretagen som förvaltarna av infrastrukturen är alltså natur-

ligt.)

 Med "järnväg" avses således - liksom enligt CIV - normalt det företag som

driver transportverksamheten och inte det organ som förvaltar infrastrukturen.

Därmed kan här hänvisas till vad som ovan anförs om punkt 3 av tilläggsbestäm-

melserna till CIV.

Punkt 4

 Enligt artikel 18, 19 § 4 och 20 § 3 CIM är avsändaren ansvarig för alla

följder av att dels de uppgifter som genom hans försorg förs in i fraktsedeln är

oriktiga, otydliga, ofullständiga eller införda på fel ställe, dels förpackning

saknas eller är bristfällig, dels lastning som har utförts av honom är brist-

fällig. Enligt artikel 25 § 3 är avsändaren gentemot järnvägen ansvarig för

skada som uppstår till följd av att vissa handlingar saknas eller är ofullstän-

diga eller oriktiga.

 I punkt 4 av tilläggsbestämmelserna till CIM finns en regel enligt vilken de

bestämmelser som anges i föregående stycke reglerar ansvaret för avsändaren

endast i förhållandet mellan transportavtalets parter. Bestämmelserna reglerar

därmed inte avsändarens ansvar i förhållande till det organ som förvaltar

infrastrukturen, om avtalet har träffats av ett företag som endast driver

transportverksamheten.

Punkt 5

 Enligt CIM får järnvägarna i vissa fall genom tariffer eller avtal åstadkomma

regler som avviker från CIM:s regler eller tarifferna. Enligt artikel 27 CIM

fastställs således (inom vissa gränser) leveransfristerna genom avtal mellan de

järnvägar som deltar i befordringen eller genom tariffer. Enligt artikel 30 och

31 CIM kan järnvägarna i tariffer ge vissa föreskrifter om avsändarens och

mottagarens rätt att i efterhand ändra befordringsavtalet.

 Punkt 5 i tilläggsbestämmelserna till CIM motsvarar punkt 4 i

tilläggsbestämmelserna till CIV. Enligt den förstnämnda regeln skall, i de fall

endast ett företag utför en internationell järnvägstransport, rätten enligt CIM

att genom tariffer eller avtal åstadkomma avvikande regler förstås så att

företaget kan träffa avtal om motsvarande avvikelser, särskilt i de fall som

avses i de bestämmelser som anges i föregående stycke.

Punkt 6

 I bilaga II till CIM finns reglementet om internationell järnvägsbefordran av

privatvagnar (RIP). Enligt artikel 2 RIP skall privatvagnar vara registrerade av

en järnväg vars linjer omfattas av CIM. Enligt punkt 6 av tilläggsbestämmelserna

till CIM avses med "registreringsjärnvägen" det organ som enligt gällande

föreskrifter har registrerat vagnar som skall användas i internationell trafik.

Punkt 7

 I bilaga III till CIM finns reglementet om internationell järnvägsbefordran av

containrar (RICo). Enligt artikel 1 § 1 RICo skall containrar som inte tillhör

en järnväg i vissa fall godkännas av järnvägen. Enligt punkt 7 i tilläggsbe-

stämmelserna till CIM avses med "den godkännande järnvägen" enligt RICo det

organ som enligt gällande föreskrifter har godkänt containrar som skall

användas i internationell trafik.

5 Skall tilläggsbestämmelserna införlivas med svensk rätt och i så fall hur?

Regeringens förslag: De materiella delarna av

tilläggsbestämmelserna till COTIF skall enligt

föreskrifter i lagen om internationell järnvägs-

trafik gälla som svensk lag. Ansvarigheten för

skada vid sådan internationell järnvägsbefordran

av resande som avses i COTIF skall inte längre re-

gleras i järnvägstrafiken utan i lagen om interna-

tionell järnvägstrafik.

 Remissinstanserna: Ingen remissinstans har framfört någon erinran mot

tilläggsbestämmelserna.

 Skälen för regeringens förslag: Syftet med tilläggsbestämmelserna till COTIF är

att säkerställa att COTIF i väsentliga hänseenden ges en enhetlig tolkning i

alla OTIF:s medlemsstater under tiden till dess ett reviderat fördrag, som tar

hänsyn till moderna förhållanden på området, träder i kraft. Sverige bör

medverka till denna enhetliga tolkning genom att införliva de materiella delarna

av tilläggsbestämmelserna med svensk rätt.

 De nämnda delarna av tilläggsbestämmelserna bör införlivas genom att det i

lagen om internationell järnvägstrafik föreskrivs att de gäller som svensk lag.

På detta sätt har såväl huvuddelen av COTIF:s regler som beslutade ändringar i

dessa regler redan införlivats med svensk rätt.

 Införlivandet aktualiserar två frågor av lagteknisk natur. Den ena hänger

samman med att riksdagen nyligen, efter ändringar i COTIF år 1990, har beslutat

om motsvarande ändringar i lagen om internationell järnvägstrafik (se prop.

1993/94:16, bet. 1993/94:LU5, rskr. 1993/94:22). Ändringsförfattningen finns

intagen i SFS 1993:1477 och träder i kraft den dag regeringen beslutar;

ikraftträdandet skall anpassas till det internationella ikraftträdandet av

ändringarna i COTIF. Eftersom detta ikraftträdande kommer att inträffa efter den

tidpunkt då de lagändringar som föreslås här är avsedda att träda i kraft, måste

förslag läggas fram om de anpassningar i ändringsförfattningen som här

föreslagna lagändringar kräver.

 Den andra frågan av lagteknisk natur har sin bakgrund i att det, som nämnts i

avsnitt 3, finns ett betydelsefullt undantag från föreskrifterna om att COTIF:s

materiella regler gäller som svensk lag. Undantaget gäller i fråga om ansvarig-

heten för skada vid befordran av resande. Enligt 2 § lagen om internationell

järnvägstrafik gäller 1 och 2 kap. järnvägstrafiklagen i fråga om denna

ansvarighet i stället för motsvarande bestämmelser i CIV. Av förarbetena till

bestämmelsen (prop. 1984/85:33 s. 206) framgår att undantaget tillkom av

rättstekniska skäl - det ansågs befogat med en gemensam reglering för inrikes

och internationell befordran av resande såvitt gäller ansvarigheten för skada -

och att regleringen av den internationella befordringen i 1 och 2 kap.

järnvägstrafiklagen i sak överensstämmer med CIV:s regler såvitt gäller denna

ansvarighet. Enligt punkt 3 i tilläggsbestämmelserna till CIV avses (med visst

undantag) med begreppet "järnväg" i CIV det företag som driver

transportverksamheten. Regeln innebär att detta företag, och inte det organ som

förvaltar infrastrukturen, är ansvarigt i förhållande till den resande för t.ex.

inträffade personskador. Av avsnitt 4 framgår att detta torde innebära en

skillnad i förhållande till vad som gäller enligt järnvägstrafiklagen. Och av

avsnitt 6 följer att regeringen inte är beredd att föreslå att järnvägstrafikla-

gens föreskrifter om inrikes trafik anpassas till regeln. När nu den nämnda

regeln i tilläggsbestämmelserna skall införlivas med svensk rätt uppkommer fråga

om inte det aktuella undantaget från föreskriften att CIV gäller som svensk lag

bör upphävas. Ansvarigheten för skada vid sådan internationell järnvägsbefordran

av resande som avses i CIV skulle då inte längre regleras i järnvägstrafiklagen

utan i lagen om internationell järnvägstrafik. Denna senare lag skulle därmed

komma att föreskriva att CIV:s regler - inklusive tilläggsbestämmelserna - skall

tillämpas på sådan befordran.

 Vissa fördelar uppnås med en sådan lösning. För det första blir den

systematiska uppdelningen mellan järnvägstrafiklagen och lagen om internationell

järnvägstrafik klarare. För det andra kan särreglerna om internationell

befordran i 2 kap. 5-13 §§ järnvägstrafiklagen upphävas (med undantag för 2 kap.

8 § första stycket första meningen och 9 § första och andra meningarna, se

nedan).

 En nackdel som följer med lösningen är att regleringen av ansvarigheten för

skada vid inrikes och internationell befordran av passagerare inte längre blir

gemensam. Men i fråga om alla andra materiella regler i COTIF finns det redan

idag motsvarande uppdelning, vilket såvitt känt inte orsakar några beaktansvärda

svårigheter i praktiken. Dessutom bör det framhållas att den nuvarande

regleringen endast till viss del är gemensam; i 2 kap. 5-13 §§

järnvägstrafiklagen finns som nämnt särregler om internationell befordran.

 Vid en samlad bedömning anser regeringen att den aktuella regeln i

tilläggsbestämmelserna till CIV bör införlivas med svensk rätt på det sätt som

nu har diskuterats.

 Ovan nämndes att undantag behövde göras för bestämmelserna i 2 kap. 8 § första

stycket första meningen och 9 § första och andra meningarna järnvägstrafiklagen.

Dessa bestämmelser har tillkommit mot bakgrund av innehållet i artikel 3 CIV.

Enligt den artikeln får en stat förbehålla sig rätten att inte tillämpa CIV:s

bestämmelser angående järnvägens ansvarighet i fall då resande dödas eller

skadas när såväl den aktuella händelsen inträffade inom den statens område som

den resande var medborgare eller hade sin hemvist i staten.

 Enligt artikel 31 CIV är järnvägens ansvarighet för förlust av eller skada på

ett föremål, som en resande som skadas bar på sig eller hade med sig som

handresgods, begränsad till ett belopp motsvarande 700 beräkningsenheter (ca

7.700 kr) per resande. Enligt artikel 43 § 1 CIV får den som har rätt till

ersättning enligt CIV kräva ränta på ersättningen med 5 procent per år från en

viss dag. I samband med Sveriges tillträde till COTIF infördes - med stöd av

artikel 3 CIV - i järnvägstrafiklagen särskilda regler (2 kap. 8 § första

stycket första meningen och 9 § första och andra meningarna) om ersättning för

skada som inträffar inom landet men vid internationell befordran (se också 2 kap

4 § andra stycket). Reglerna innebär att för resande som är svenska medborgare

eller har hemvist i Sverige är dels det nämnda begränsningsbeloppet i stället

ett belopp som motsvarar hälften av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring för det år då den aktuella händelsen inträffade (under år 1994

17.600 kr), dels den nämnda räntan i stället ränta för år enligt en räntesats

som motsvarar gällande diskonto med tillägg av 8 procentenheter. För resande med

den angivna anknytningen till Sverige gäller därmed samma begränsningsbelopp och

räntesats som vid inrikes befordran.

 Den pågående utvecklingen mot en europeisk integration kan i och för sig ge

upphov till frågan om regler som särbehandlar personer med anknytning till

Sverige bör bibehållas. De aktuella reglerna har dock inte ansetts innebära

någon diskriminering av utlänningar som inte har hemvist i Sverige, eftersom

dessa får sin ersättning fastställd enligt ett internationellt fördrag (prop.

1984/85: 33 s. 210). Inte heller ger vad som i övrigt har förekommit i detta

ärende anledning att nu överväga en annan ordning. Detta utesluter naturligtvis

inte att saken kan komma att aktualiseras på nytt i andra sammanhang.

6 Ansvaret för skador vid inrikes järnvägstrafik

Regeringens förslag: Det bör för närvarande inte

göras någon ändring i rättsläget avseende fördel-

ning av ansvaret för skador vid inrikes trafik.

 Promemorians förslag: Ansvaret för skador som drabbar passagerare och

godstransportkunder skall bäras av det trafikföretag med vilket de har slutit

befordringsavtalet medan ansvaret för skador som drabbar andra skall bäras av

det organ som innehar infrastrukturen.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Från

flera håll har dock anförts att det inte finns skäl att ändra nuvarande

rättsläge, som innebär att det organ som innehar infrastrukturen är ansvarigt

rättssubjekt för alla skador.

 Skälen för regeringens förslag: Också den inrikes järnvägstrafiken berörs av

utvecklingen mot en uppdelning på olika juridiska personer av driften av

infrastrukturen och driften av transportverksamheten. Uppdelningen av dessa

uppgifter mellan Banverket och SJ i enlighet med 1988 års trafikpolitiska beslut

(prop. 1987/88:50 bil. 1, bet. 1987/88:TU19, rskr 1987/88:260) skapade

emellertid inga problem från den synpunkt som nu är aktuell; båda uppgifterna

sköts ju fortfarande av samma juridiska person, nämligen staten. För

persontrafik på länsjärnvägarna har emellertid trafikeringsrätten tillagts de

juridiska personer som är trafikhuvudmän enligt lagen (1978:438) om

huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik. Under förra riksmötet godkände

riksdagen bl.a. att Statens järnvägars och trafikhuvudmännens ensamrätter till

trafik på det statliga bannätet skulle avvecklas från den 1 januari 1995. Rätten

att få ansöka om tåglägen skulle öppnas för alla som hade ekonomiska förutsätt-

ningar för att ansvara för trafik i enlighet med det sökta trafikupplägget. I

särskilda fall skulle rätten att bedriva järnvägstrafik kunna begränsas (bet.

1993/94:TU28). I propositionen 1994/95:72 föreslår regeringen emellertid att

genomförandet av riksdagens beslut att järnvägstrafiken på statens spåranlägg-

ningar skall avregleras och därmed sammanhängande frågor skjuts upp för att

regeringen skall få tillfälle att ompröva frågan.

 I järnvägstrafiklagen är ansvarigt rättssubjekt "järnvägen", såväl när det

gäller skador som drabbar passagerare och godstransportkunder som när det gäller

skador som drabbar andra. Lagen innehåller inte någon definition av begreppet,

men i förarbetena anförs (prop. 1983/84:117 s. 33) att med begreppet avses "det

rättssubjekt som är innehavare av spåranläggningen, dvs. besitter järnvägen i

eget namn och för egen räkning samt är berättigat att nyttja anläggningen

självständigt och tillgodogöra sig inkomsterna av trafiken på denna". Ansvarigt

rättssubjekt enligt järnvägstrafiklagen torde alltså vara det rättssubjekt som

driver infrastrukturen. Eftersom detta rättssubjekt regelmässigt är staten eller

ett kommunalt lokaltrafikföretag innebär ordningen att de skadelidande har ett

solvent ansvarssubjekt att vända sig mot.

 Den som driver transportverksamheten torde visserligen i en del fall också

kunna hållas ansvarig. Detta förhållande är dock inte av någon avgörande

betydelse, eftersom den skadelidande som nyss konstaterades alltid torde kunna

kräva ersättning av det rättssubjekt som driver infrastrukturen. I avtal mellan

detta rättssubjekt och den som driver transportverksamheten kan bestämmas hur

ersättningen till skadelidande slutligt skall fördelas.

 I promemorian föreslås att det i järnvägstrafiklagen skall införas en

definition av begreppet "järnväg" och att definitionen skall utformas så att

ansvaret för skador som drabbar passagerare och godstransportkunder bärs av det

trafikföretag med vilket de har slutit befordringsavtalet medan ansvaret för

skador som drabbar andra bärs av det organ som innehar infrastrukturen.

 Som skäl för förslaget anförs följande. Såvitt avser skador på gods och

inskrivet resgods framstår trafikföretaget som det självklara ansvarssubjektet.

Genom befordringsavtalet åtar sig företaget bl.a. ett vårdansvar och svarar

således gentemot transportkunden för att godset kommer fram i oförändrat skick.

- När det gäller skador som drabbar passagerare är det naturligt att den som har

slutit avtal om personbefordran med ett trafikföretag också skall kunna vända

sig mot detta företag med anspråk på ersättning för skador som har drabbat honom

under resan. I synnerhet måste det framstå som förvirrande för den passagerare

som vid en och samma olycka åsamkats dels personskada, dels skada på inskrivet

resgods, om han måste vända sig mot olika rättssubjekt med sina krav på

gottgörelse. Trafikföretaget torde också genom val av personal och materiel ha

de största möjligheterna att minska skaderiskerna för passagerarna. - Det får

förutsättas att trafikföretagen skaffar sig ett sådant försäkringsskydd att de

kan betala de skadeståndskrav som uppkommer. - I utomobligatoriska förhållanden

föreligger däremot starka skäl för att innehavaren av spåranläggningen även

fortsättningsvis skall bära ansvaret för skador. Här finns ju ingen avtalspart

som den skadelidande kan vända sig mot. När det är samtrafik på en bana kan det

i vissa fall rent av vara oklart vilket trafikföretag som har orsakat skadan.

 Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Från flera håll har dock

anförts att det inte finns skäl att införa någon definition av begreppet

"järnväg", eftersom nuvarande rättsläge är ändamålsenligt. I anslutning till

detta har följande anförts. Skador i samband med järnvägstrafik kan uppstå på

grund av defekter hos rullande materiel eller misstag av tågförare, men lika

ofta eller oftare uppstår de på grund av att räls eller banvallar är skadade,

att signalanordningar är ur funktion eller att det finns någon annan brist i

infrastrukturen. De kan också uppstå på grund av vårdslös trafikledning. I många

fall är det omöjligt att peka ut den omständighet som föranledde skadan.

Infrastrukturen är det värdemässigt tyngsta och det mest sårbara elementet i

järnvägstrafiken. Järnvägsansvaret bör därför inte delas upp på det sätt som

föreslås i promemorian utan ligga på innehavaren av infrastrukturen. Då behövs

inte de försäkringslösningar som annars blir aktuella för att se till att

skadade passagerare får ersättning; ansvarssubjekten är solventa. Dessutom blir

skaderegleringen mera enhetlig än om varje trafikföretag skall betala ersättning

till sina avtalsparter. Eftersom trafikföretagen ändå regressvis får ersätta den

som driver infrastrukturen i den mån inträffade skador har vållats av trafik-

företagen, finns incitament för dessa att noga förebygga skador.

 Under arbetet med tilläggsbestämmelserna till CIV och CIM anförde Sverige och

vissa andra stater att övervägande skäl synes tala för att de skadelidande skall

kunna kräva ersättning av den som driver infrastrukturen. Ståndpunkten vann inte

majoritetens gillande utan tilläggsbestämmelserna till CIV och CIM innebär (se

avsnitt 4) att trafikföretagen skall ansvara för skador som drabbar resande och

gods; i tilläggsbestämmelserna har alltså samma lösning valts som i promemorian.

Det skall dock sägas att endast ett begränsat antal stater uttryckte någon

bestämd uppfattning i frågan under arbetet med tilläggsbestämmelserna och det

torde få betecknas som oklart om den valda lösningen kommer att stå sig i det

fortsatta arbetet.

 Enligt regeringens uppfattning har det synsätt i fråga om ansvarighetens

placering som ligger till grund för nuvarande svensk lagstiftning och som

Sverige också hävdat i det internationella arbetet goda skäl för sig. Också i

det nyligen påbörjade arbetet med en revision av COTIF som nämndes i avsnitt 3

har Sverige intagit denna ståndpunkt. Mot denna bakgrund anser regeringen att

det för närvarande inte bör göras någon ändring i rättsläget avseende ansvarets

fördelning vid inrikes trafik och därmed att det inte behövs någon definition av

begreppet "järnväg" i järnvägstrafiklagen. Denna ståndpunkt medför att ansvars-

fördelningen vid inrikes trafik kommer att skilja sig från ansvarsfördelningen

vid internationell trafik, åtminstone under den tid revisionen av COTIF pågår.

Detta är visserligen mindre tillfredsställande men får godtas. Skulle revisionen

av COTIF innebära att ansvaret enligt konventionen fördelas på något annat sätt

än enligt järnvägstrafiklagen får frågan om ansvarsfördelningen vid inrikes

trafik tas upp till förnyat övervägande.

7 Ikraftträdande

 OTIF:s medlemsstater har rekommenderats att sätta i kraft tilläggsbestämmel-

serna den 1 januari 1995. Med hänsyn till den tid som kommer att förflyta innan

riksdagen kan fatta beslut i lagstiftningsärendet är detta dock inte en möjlig

tidpunkt för svensk del. Inte före den 1 mars 1995 torde de här föreslagna

lagändringarna kunna träda i kraft. Det föreslås därför att ikraftträdande

skall ske sistnämnda dag.

8 Kostnadsaspekter

 De föreslagna lagändringarna kan inte förväntas orsaka kostnader för det

allmänna.

9 Författningskommentarer

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:193) om internationell

järnvägstrafik

2 §

 I fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av resande som avses i bihang

A till fördraget gäller som svensk lag bihanget i dess franska lydelse

 1. ändrat enligt det protokoll den 21 december 1989 som är intaget i bilaga 2

till denna lag och

 2. kompletterat med punkterna 1-4 i de tilläggsbestämmelser som är intagna i

bilaga 4 till lagen.

 Bestämmelsens innehåll har ändrats i två avseenden. För det första föreskrivs

att den franska lydelsen av punkterna 1-4 i tilläggsbestämmelserna till CIV

skall gälla som svensk lag. Vad punkterna innehåller har beskrivits i avsnitt 4.

För det andra har det nuvarande undantaget avseende ansvarigheten för skada vid

befordran av resande utmönstrats. Innebörden av detta har beskrivits i avsnitt

5. Bestämmelsen har också justerats redaktionellt.

2 a §

 Om den resande var svensk medborgare eller hade hemvist i Sverige skall

 1. vid tillämpning av artikel 31 i bihang A till fördraget i stället för 700

beräkningsenheter gälla ett belopp motsvarande hälften av basbeloppet enligt

lagen (1962:381) om allmän försäkring för det år då den händelse som orsakade

skadan inträffade, och

 2. vid tillämpning av artikel 43 § 1 i bihang A till fördraget i stället för

ränta med 5 procent gälla ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635).

 Paragrafen, som är ny, svarar i sak mot 2 kap. 4 § andra stycket och 8 § första

stycket första meningen samt 9 § första och andra meningarna

järnvägstrafiklagen. Den har behandlats i avsnitt 5.

3 §

 I fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av gods som avses i bihang B

till fördraget gäller som svensk lag bihanget, med undantag av bestämmelserna i

bilaga I (RID), i dess franska lydelse

 1. ändrat enligt dels det protokoll som nämns i 2 § 1, dels det protokoll den

31 maj 1990 som är intaget i bilaga 3 till denna lag och

 2. kompletterat med punkterna 1-7 i de tilläggsbestämmelser som är intagna i

bilaga 5 till lagen.

 Bestämmelsens innehåll har ändrats på så sätt att det föreskrivs att den

franska lydelsen av punkterna 1-7 i tilläggsbestämmelserna till CIM skall gälla

som svensk lag. Vad punkterna innehåller har beskrivits i avsnitt 4.

Bestämmelsen har också justerats redaktionellt.

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1477) om ändring i lagen

(1985:193) om internationell järnvägstrafik

 Ändringsförslaget har, som nämnts i avsnitt 5, sin bakgrund i att det efter

ändringar i COTIF år 1990 har beslutats om motsvarande ändringar i lagen om in-

ternationell järnvägstrafik (se prop. 1993/94:16, bet. 1993/94:LU5, rskr.

1993/94:22). Ändringsförfattningen finns intagen i SFS 1993:1477 och träder i

kraft den dag regeringen beslutar; ikraftträdandet skall anpassas till det

internationella ikraftträdandet av ändringarna i COTIF. Eftersom detta

ikraftträdande kommer att inträffa efter den tidpunkt då de lagändringar som

föreslås här är avsedda att träda i kraft, måste förslag läggas fram om de

anpassningar i ändringsförfattningen som här föreslagna lagändringar kräver.

1 §

 Denna lag tillämpas på sådan internationell järnvägsbefordran som avses i det

i bilaga 1 intagna fördraget den 9 maj 1980 om internationell järnvägstrafik

(COTIF) ändrat enligt det protokoll den 20 december 1990 som är intaget i bilaga

6 till denna lag.

 Det protokoll som nämns i bestämmelsen har flyttats från bilaga 4 till bilaga

6. Bestämmelsen har också justerats redaktionellt.

2 §

 I fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av resande som avses i bihang

A till fördraget gäller som svensk lag bihanget i dess franska lydelse

 1. ändrat enligt dels det protokoll den 21 december 1989 som är intaget i

bilaga 2 till denna lag, dels det protokoll som nämns i 1 § och

 2. kompletterat med punkterna 1-4 i de tilläggsbestämmelser som är intagna i

bilaga 4 till lagen.

 Bestämmelsen har anpassats till de föreslagna ändringarna i 2 § lagen om

internationell järnvägstrafik. Här kan hänvisas till kommentaren till denna

paragraf.

3 §

 I fråga om sådan internationell järnvägsbefordran av gods som avses i bihang B

till fördraget gäller som svensk lag bihanget, med undantag av bestämmelserna i

bilaga I (RID), i dess franska lydelse

 1. ändrat enligt dels de protokoll som nämns i 2 § 1, dels det protokoll den 31

maj 1990 som är intaget i bilaga 3 till denna lag och

 2. kompletterat med punkterna 1-7 i de tilläggsbestämmelser som är intagna i

bilaga 5 till lagen.

 Bestämmelsen har anpassats till de föreslagna ändringarna i 3 § lagen om

internationell järnvägstrafik. Här kan hänvisas till kommentaren till denna

paragraf.

9.3 Förslaget till lag om ändring i järnvägstrafiklagen(1985:192)

1 kap. 1 §

 Denna lag tillämpas på järnvägstrafik på bana inom Sverige eller på svensk

tågfärja. Vad som föreskrivs om järnväg Prop. 1994/95:111

Bilaga 6i 1 kap., 2 kap. 2-5 §§ och 5 kap. tillämpas också på tunnelbana och

spårväg.

 Av 2 kap. 4 § och 3 kap. 1 § följer att vissa bestämmelser i lagen kan

tillämpas även på befordran med annat transportmedel än som anges i första

stycket. I fall som avses i 2 kap. 4 § kan därvid bestämmelser i lagen tillämpas

på befordran även utom Sverige. Enligt 2 kap. 1 §, 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 §

skall lagen i vissa fall inte tillämpas på befordran i trafik med utlandet.

 Lagen tillämpas inte på postbefordran med järnväg.

 I andra stycket har förts in en hänvisning till den föreslagna 2 kap. 1 §.

Liksom 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § innebär nämligen den föreslagna 2 kap. 1 § att

järnvägstrafiklagen i vissa fall inte skall tillämpas på befordran i trafik med

utlandet.

 I övrigt har hänvisningarna i paragrafen anpassats till föreslagna ändringar i

2 kap. Detta innebär inte någon ändring i sak.

1 kap. 5 §

 Den som har en fordran på ersättning enligt denna lag eller en annan fordran på

betalning på grund av befordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten att

kräva ut sin fordran, om han inte väcker talan inom den preskriptionstid som

anges i andra eller tredje stycket.

Preskriptionstiden är

 vid dödsfall tre år från dödsfallet,

 dock inte längre än fem år

 från den händelse som

 ledde till dödsfallet,

vid personskada som tre år från den händelse

inte har lett till döden som orsakade skadan,

vid sådan sakskada som tre år från dödsfallet,

avses i 2 kap. 3 §, om dock inte längre än fem år

den resande har avlidit från den skadevållande

till följd av den händelsen,

skadevållande händelsen

vid sakskada när ett år från dagen då godset

fordringen rör avtal om eller resgodset lämnades

befordran av gods eller ut eller, om det inte

inskrivet resgods har lämnats ut, från den

 dag då det senast skulle

 ha lämnats ut,

vid sakskada i andra tre år från den händelse

fall som orsakade skadan,

för annan fordran ett år från det att

 fordringen uppkom.

 När fordran avser sakskada och rör avtal om befordran av gods eller inskrivet

resgods eller när den avser annat än person- eller sakskada är dock

preskriptionstiden tre år, om järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för

enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet.

 Om tiden för talan har försuttits, får fordran inte heller göras gällande på

annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande om kvittning.

 De särskilda reglerna om preskription i denna paragraf gäller inte, om en

fordran görs gällande mot någon på grund av dennes brottsliga förfarande.

 I andra stycket tredje punkten har hänvisningen anpassats till föreslagna

ändringar i 2 kap. Detta innebär inte någon ändring i sak.

 I tredje stycket har en specialregel om internationell befordran utmönstrats.

Detta innebär inte någon ändring i sak; samma rättsläge som det nuvarande följer

i stället av lagen om internationell järnvägstrafik.

1 kap. 9 §

 Om anspråk på ersättning för skada som järnvägen är ansvarig för enligt denna

lag riktas mot någon som är anställd hos järnvägen eller i annan egenskap

anlitas för järnvägsdriften, gäller i fråga om denne vad som sägs i 7 och 8 §§

om järnvägen. Om anspråket grundas på brottsligt förfarande av den mot vilken

anspråket riktas, får han dock inte mot anspråket göra gällande att talan mot

järnvägen gått förlorad på grund av preskription enligt 5 §.

 En specialregel om internationell järnvägstrafik har utmönstrats. Detta innebär

inte någon ändring i sak; samma rättsläge som det nuvarande följer i stället av

lagen om internationell järnvägstrafik.

2 kap. 1 §

 Detta kapitel tillämpas på befordran av resande med järnväg i allmän inrikes

trafik. På befordran i trafik med utlandet tillämpas kapitlet endast om något

annat inte följer av fördraget den 9 maj 1980 om internationell järnvägstrafik.

 Paragrafen är ny. Den har tillkommit på grund av att lagförslaget innebär att

frågor avseende internationell befordran av resande inte längre skall regleras

av järnvägstrafiklagen, i den mån något annat följer av COTIF. Enligt 3 kap. 1 §

och 4 kap. 1 § regleras inte heller frågor avseende internationell godsbefordran

och befordran av inskrivet resgods av järnvägstrafiklagen, i den mån något annat

följer av COTIF. Dessa bestämmelser har därför använts som förebild när

paragrafen har utformats.

2 kap. 3 §

 Om egendom som den resande bär på sig eller har med sig som handresgods helt

eller delvis går förlorad eller skadas i samband med att den resande tillfogas

sådan skada som järnvägen är ansvarig för enligt 2 §, skall järnvägen ersätta

också skadan på egendomen.

 Om egendomen går förlorad eller skadas under befordringen i annat fall än som

avses i första stycket, är järnvägen ansvarig endast om fel eller försummelse

ligger järnvägen till last.

 I första stycket har hänvisningen anpassats till övriga föreslagna ändringar i

2 kap. Detta innebär inte någon ändring i sak.

2 kap. 4 §

 Om järnvägen blir tvungen att tillfälligt avbryta järnvägsdriften och befordrar

eller låter befordra de resande med annat transportmedel och om en resande till

följd av denna befordran tillfogas personskada eller sådan sakskada som avses i

3 §, är järnvägen ansvarig för skadan enligt de regler som gäller för det

använda befordringssättet. Bestämmelserna i 1 kap. 5 och 6 §§ skall dock

tillämpas.

 Hänvisningen har anpassats till övriga föreslagna ändringar i 2 kap. Detta

innebär inte någon ändring i sak.

2 kap. 5 §

 I fråga om skadestånd enligt 2 eller 3 § gäller 5 kap. samt 6 kap. 1 och 3 §§

skadeståndslagen (1972:207).

 Vid sakskada som avses i 3 § är järnvägens ersättningsskyldighet begränsad till

ett belopp som för varje resande motsvarar hälften av basbeloppet enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring för det år då den händelse som orsakade skadan

inträffade.

 Hänvisningarna har anpassats till övriga föreslagna ändringar i 2 kap. Detta

innebär inte någon ändring i sak.

Förteckning över remissinstanser; tilläggsbestämmelserna

Följande remissinstanser har beretts tillfälle att yttra sig.

Statens Järnvägar, Banverket, Statens Räddningsverk, Konsumentverket, Sveriges

Försäkringsförbund, Folksam, Sveriges Industriförbund, Grossistförbundet Svensk

Handel, Sveriges Speditörsförbund, Sjöassuradörernas Förening.

Sammanfattning av aktuella delar av departementspromemorian Järnvägars

skadeståndsansvar. Utredning av järnvägsolyckor (Ds 1988:75)

 I denna promemoria behandlas frågan om vem som gentemot en skadelidande skall

bära det särskilda järnvägsansvar som föreskrivs i järnvägstrafiklagen

(1985:192). ---

 Järnvägstrafiklagen innehåller inte någon definition av begreppet järnväg.

Genom att SJ har haft en helt dominerande ställning både som baninnehavare och

trafikföretag har avsaknaden av en sådan definition i praktiken inte betytt

särskilt mycket. På grundval av regeringens proposition 1987/88:50 om trafik-

politiken inför 1990-talet beslöt emellertid riksdagen vid 1987/88 års riksmöte

om vissa strukturförändringar på järnvägstrafikens område. Beslutet innebär

bl.a. att SJ blir ett affärsmässigt drivet trafikföretag medan huvudansvaret

för drift och underhåll av infrastrukturen ankommer på en ny myndighet, banver-

ket. Trafikhuvudmännen, dvs. kommuner och landsting, skall i ökad utsträckning

ges trafikeringsrätt. Även andra intressenter kan komma att få rätt att driva

järnvägstrafik på det statliga järnvägsnätet.

 Mot denna bakgrund föreslås i promemorian att det i järnvägstrafiklagen ut-

tryckligen anges vem som skall bära det särskilda järnvägsansvar som föreskrivs

där. Förslaget går ut på att ansvaret för skador som drabbar passagerare och

godstransportkunder åvilar det trafikföretag med vilket de slutit befordrings-

avtal. Andra skadelidande skall enligt förslaget vända sig mot innehavaren av

den bana vid vilken skadan uppkommit. Vidare föreslås att det införs en regel

som innebär att, om någon skadelidande av misstag vänder sig till fel järnväg,

järnvägen bör hjälpa honom till rätta.

Lagtextförslag i aktuella delar; Ds 1988:75

Förslag till lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192)

Härigenom föreskrivs att det i 1 kap. järnvägstrafiklagen (1985:192) skall

införas två nya paragrafer, 4 a och 6 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap. 4 a §

 Med järnväg förstås i

 denna lag

 a) såvitt gäller

 förhållandet till

 passagerare samt till

 avsändare och mottagare

 av gods: trafikföretag

 som bedriver järnvägs-

 trafik och som är part i

 befordringsavtalet;

 b) såvitt gäller ansvar

 i annat fall än vid

 befordran: innehavare av

 den bana för järnvägstrafik

 vid vilken skada har

 uppkommit.

 Då det i 2 kap. 1 § andra

 stycket, 3 kap. 23 § 4

 och 4 kap. 8 § tredje

 stycket 3 anges att järn-

 vägen har att vidta

 åtgärder för att gå fri från

 ansvar skall dock med

 järnväg förstås såväl trafik-

 företaget som

 spåranläggningens

 innehavare.

 1 kap. 6 a §

 Om någon av misstag

 vänder sig med ett

 ersättningskrav till fel

 järnväg, bör järnvägen hjälpa

 honom till rätta.

 Har kravet framställts

 skriftligen, skall den

 järnväg som mottagit

 skrivelsen utan dröjsmål

 överlämna denna till den

 ansvariga järnvägen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1990.

Förteckning över remissinstanser; Ds 1988:75

Yttranden över promemorian i aktuella delar har avgetts av Justitiekanslern,

Hovrätten över Skåne och Blekinge, Statens järnvägar, Banverket, Transportrådet,

Konsumentverket, Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Sveriges Advokatsamfund,

AB Storstockholms Lokaltrafik, Axel Ax:son Johnsons institut för sjörätt och

annan transporträtt, Järnvägshistoriska Riksförbundet, Museibanornas

Riksorganisation, Svenska Försäkringsbolags Riksförbund, Folksam, Svenska

Lokaltrafikföreningen och Sveriges Speditörförbund.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:193) om internationell

järnvägstrafik

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1985:193) om internationell

järnvägstrafik

 dels att 2 och 3 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya bilagor, bilaga 4 och 5, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell internationell

järnvägsbefordran av järnvägsbefordran av

resande som avses i resande som avses i

bihang A till fördraget bihang A till fördraget

gäller som svensk lag gäller som svensk lag

bihanget i dess franska bihanget i dess franska

lydelse efter den lydelse

ändring som har antagits 1. ändrat enligt det

av revisionsutskottet protokoll den 21

inom den Mellanstatliga december 1989 som är

organisationen för intaget i bilaga 2 till

internationell denna lag och

järnvägstrafik (OTIF) 2. kompletterat med

enligt beslutsprotokoll punkterna 1-4 i de

d. 21 december 1989. tilläggsbestämmelser som

Protokollet är intaget i är intagna i bilaga 4

bilaga 2 till denna till lagen.

lag. Beträffande ansva-

righeten för skada vid

befordran av resande

gäller dock 1 och 2 kap.

järnvägstrafiklagen

(1985:192) i stället för

motsvarande bestämmelser

i bihang A.

 2 a §

 Om den resande var

 svensk medborgare eller

 hade hemvist i Sverige

 skall

 1. vid tillämpning av

 artikel 31 i bihang A

 till fördraget i stället

 för 700 beräkningsenheter

 gälla ett belopp

 motsvarande hälften av

 basbeloppet enligt

 lagen (1962:381) om

 allmän försäkring för det år

 då den händelse som

 orsakade skadan

 inträffade, och

 2. vid tillämpning av

 artikel 43 § 1 i bihang

 A till fördraget i

 stället för ränta med 5

 procent gälla ränta

 enligt 6 § räntelagen

 (1975:635).

 3 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell järn- internationell

vägsbefordran av gods järnvägsbefordran av gods

som avses i bihang B som avses i bihang B

till fördraget gäller till fördraget gäller som

som svensk lag bihanget, svensk lag bihanget,

med undantag av med undantag av

bestämmelserna i bilaga bestämmelserna i bilaga

I (RID), i dess franska I (RID), i dess franska

lydelse efter dels lydelse

ändring enligt det 1. ändrat enligt dels

beslutsprotokoll som det protokoll som nämns

nämns i 2 §, dels den i 2 § 1, dels det

ändring som har antagits protokoll den 31 maj

av revisionsutskottet 1990 som är intaget i

inom OTIF enligt bilaga 3 till denna lag

beslutsprotokoll d. 31 och

maj 1990. Sistnämnda 2. kompletterat med

protokoll är intaget i punkterna 1-7 i de

bilaga 3 till denna tilläggsbestämmelser som

lag. är intagna i bilaga 5

 till lagen.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1995.

 Bilaga 4

DISPOSITIONS COMPLEMENTAIRES

INTERPRETANT LES REGLES UNIFORMES CONCERNANT LE CONTRAT DE TRANSPORT

INTERNATIONAL FERROVIAIRE DES VOYAGEURS ET DES BAGAGES (CIV), APPENDICE A A LA

COTIF, EN CAS DE SEPARATION DE LA GESTION DE L''''INFRASTRUCTURE FERROVIAIRE ET DE

L''''EXPLOITATION DES SERVICES DE TRANSPORT DES ENTRESPRISES FERROVIAIRES

CONSIDERANT que la Convention relative aux transports internationaux

ferroviaires (COTIF) du 9 mai 1980 repose sur le principe que les chemis de fer

sont à la fois les gestionnaires de leur infrastructure et les exploitants des

services de transport ferroviaire, mais que certains Etats sont engagés dans un

processus de séparation de ces deux activités,

CONSIDERANT que l''''unicité du droit réalisé par la COTIF constitue aussi bien

pour les usagers que pour les transporteurs un élément de sécurité juridique

important qui facilite les transport ferroviaires internationaux directs en

Europe et au-delà,

CONSIDERANT qu''''il est donc souhaitable que les transports internationaux

ferroviaires continuent à être soumis à la COTIF,

CONSIDERANT que la COTIF ne présuppose pas que plus d''''une entreprise ferroviaire

exécute un transport international ferroviaire en tant que partenaire

contractuel du client,

CONSCIENTS cependant qu''''en pareil cas certaines dispositions de la CIV peuvent

être sans objet, dans la mesure où elles partent de l''''idée que plusieurs chemins

de fer participent successivement en tant que transporteurs à l''''exécution d''''un

transport international régi par un contrat unique,

CONSCIENTS qu''''une révision de la COTIF est nécessaire et urgente mais qu''''elle

exige d''''importants travaux, les représentants des Etats membres de l''''OTIF,

réunis du 22 au 26 novembre 1993 à Berne, ont élaboré, en vertu de l''''article 7

de la CIV, les dispositions complémentaires suivantes et recommandent aux Etats

membres de les mettre en vigueur le 1er janvier 1995:

1.Lors de l''''inscription des lignes ferroviaires au sens del''''article 2, § 1, de

la COTIF, il suffit que l''''organisme quigère l''''infrastructure soit inscrit sur la

liste des lignes CIV.

2.Il n''''y a "exploitation" au sens de l''''article 2, §§ 1 et 2, dela CIV que

lorsque "le chemin de fer" en cause est à lafois le gestionnaire de

l''''infrastructure et l''''expliotant desservices de transport ferroviaire.

3.A l''''exception de l''''article 2 de la CIV, on entend par"chemin de fer" ou par

"celui qui, d''''après la liste deslignes prévue aux articles 3 et 10 de la

Convention, exploite la ligne" (article 26, § 4 , de la CIV), l''''exploitant

des services de transport ferroviaire sur des lignes CIV.

4.Tant que dans un transport international ferroviaire un seulexploitant des

services de transport ferroviaire intervient,les autorisations accordées par la

CIV d''''adopter des réglementations dérogatoires, soit dans les tarifs, soit

conventionnellement, doivent être comprises en ce sens que exploitant des

services de transport ferroviaire peut passer les accords contractuels corre-

spondants, notamment dansle cadre des articles 5, § 3, 17, § 2, 19, § 4 et 25,

§ 2, dela CIV.

5.Les présentes dispositions complémentaires sont mises envigueur et publiées

selon la form prévue par les lois etrèglements de chaque Etat membre. Les

dispositions complémentaires et leur mise en vigueur sont communiquées à

l''''Office central qui en donne immédiatement connaissance à tous les autres

Etats membres.

 (Översättning)

TILLÄGGSBESTÄMMELSER

FÖR TOLKNINGEN AV DE ENHETLIGA RÄTTSREGLERNA FÖR AVTAL OM INTERNATIONELL

JÄRNVÄGSBEFORDRAN AV RESANDE OCH RESGODS (CIV), BILAGA A TILL COTIF, NÄR

UPPDELNING HAR GJORTS MELLAN Å ENA SIDAN FÖRVALTNINGEN AV JÄRNVÄGSINFRA-

STRUKTUREN OCH Å ANDRA SIDAN JÄRNVÄGSFÖRETAGENS DRIFT AV TRANSPORTVERKSAMHETEN

Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980 vilar på

förutsättningen att järnvägarna såväl förvaltar sin infrastruktur som driver

järnvägstransportverksamheten, medan vissa stater har inlett arbete med att dela

upp dessa båda verksamheter,

Den rättsenhet som har uppnåtts genom COTIF utgör såväl för användarna som för

transportföretagen en del av den viktiga rättssäkerhet som underlättar de

genomgående internationella järnvägstransporterna inom och vidare från Europa,

Det är alltså önskvärt att den internationella järnvägstrafiken också i

fortsättningen regleras av COTIF,

COTIF förutsätter visserligen inte att mer än ett järnvägsföretag utför en

internationell järnvägstransport som avtalspart i förhållande till kunden,

Men i ett sådant fall kan vissa bestämmelser i CIV vara utan innehåll, eftersom

de utgår ifrån att flera järnvägar deltar som på varandra följande transportörer

i utförandet av en internationell transport reglerad i ett enda avtal,

En revision av COTIF är nödvändig och brådskande men kräver omfattande arbete,

och därför har företrädare för OTIF:s medlemsstater, som sammanträdde i Bern den

22-26 november 1993, med stöd av artikel 7 CIV utarbetat följande

tilläggsbestämmelser, vilka medlemsstaterna rekommenderas att sätta i kraft den

1 januari 1995:

1.Vid angivande av järnvägslinjer enligt artikel 2 § 1 COTIF är det tillräckligt

om det organ som förvaltar infrastrukturen anges i listan över CIV-linjer.

2.Med "trafikering" i artikel 2 §§ 1 och 2 CIV avses endast fallet att den

aktuella "järnvägen" såväl förvaltar infrastrukturen som driver

järnvägstransportverksamheten.

3.Med undantag av i artikel 2 CIV avses med "järnväg" eller "den järnväg som,

enligt den lista över linjer som avses iartiklarna 3 och 10 i själva fördraget,

trafikerar den linje..." (artikel 26 § 4 CIV) det företag som driver

järnvägstransportverksamhet på CIV-linjer.

4.Om endast ett företag som driver järnvägstransportverksamhet utför en

internationell järnvägstransport, skall rätten enligt CIV att genom tariffer

eller avtal åstadkomma avvikande regler förstås så att detta företag kan

träffa avtal om motsvarande avvikelser, särskilt i de fall som avses i artikel

5 § 3, 17 § 2, 19 § 4 och 25 § 2 CIV.

5.Dessa tilläggsbestämmelser skall sättas i kraft och offentliggöras på det sätt

som föreskrivs i lagar och förordningar i varje medlemsstat. Tilläggsbestäm-

melserna och deras ikraftträdande skall meddelas Centralbyrån som genast med-

delar alla övriga medlemsstater om åtgärderna.

 Bilaga 5

DISPOSITIONS COMPLEMENTAIRES

INTERPRETANT LES REGLES UNIFORMES CONCERNANT LE CONTRAT DE TRANSPORT

INTERNATIONAL FERROVIAIRE DES MARCHANDISES (CIM), APPENDICE B A LA COTIF, EN CAS

DE SEPARATION DE LA GESTION DE L''''INFRASTRUCTURE FERROVIAIRE ET DE L''''EXPLOITATION

DES SERVICES DE TRANSPORT DES ENTREPRISES FERROVIAIRES

CONSIDERANT que la Convention relative aux transports internationaux

ferroviaires (COTIF) du 9 mai 1980 repose sur le principe que les chemins de fer

sont à la fois les gestionnaires de leur infrastructure et les exploitants des

services de transport ferroviaire, mais que certains Etats sont engagés dans un

processus de séparation de ces deux activités,

CONSIDERANT que l''''unicité du droit réalisé par la COTIF constitue aussi bien

pour les usagers que pour les transporteurs un élément de sécurité juridique

important qui facilite les transports ferroviaires internationaux directs en

Europe et au-delà,

CONSIDERANT qu''''il est donc souhaitable que les transports internationaux

ferroviaires continuent à être soumis à la COTIF,

CONSIDERANT que la COTIF ne présuppose pas que plus d''''une entreprise ferroviaire

exécute un transport international ferroviaire en tant que partenaire

contractuel du client,

CONSCIENTS cependant qu''''en pareil cas certaines dispositions de la CIM peuvent

être sans objet, dans la mesure où elles partent de l''''idée que plusieurs chemins

de fer participent successivement en tant que transporteurs à l''''exécution d*un

transport international régi par un contrat unique,

CONSCIENTS qu''''une révision de la COTIF est nécessaire et urgent mais qu''''elle

exige d''''importants travaux, les représentants des Etats membres de l''''OTIF,

réunis du 22 au 26 novembre 1993 à Berne, ont élaboré, en vertu de l''''article 9

de la CIM, les dispositions complémentaires suivantes et recommandent aux Etats

membres de les mettre en vigueur le 1er janvier 1995:

1.Lors de l''''inscription des lignes ferroviaires au sens del''''article 2, § 1, de

la COTIF, il suffit que l''''organisme quigère l''''infrastructure soit inscrit sur la

liste des lignes CIM.

2.Il n''''y a "exploitation" au sens de l''''article 2, §§ 1 et 2, dela CIM que

lorsque "le chemin de fer" en cause est à lafois le gestionnaire de

l''''infrastructure et l''''exploitant desservices de transport ferroviaire.

3.A l''''exception des articles 2 et 4, lettre c), de la CIM, onentend par "chemin

de fer" l''''exploitant des services detransport ferroviaire sur des lignes CIM. A

l''''article 4, lettre c) de la CIM, la notion de "chemins de fer à emprunter"

comprend également les gestionnaires del''''infrastructure.

4.Les articles 18, 19, § 4, 20, § 3 et 25, § 3, de la CIM règlent la

responsabilité de l''''expéditeur uniquement entreles parties au contrat de

transport.

5.Tant que dans un transport international ferroviaire un seulexploitant des

services de transport ferroviaire intervient,les autorisations accordées par la

CIM d''''adopter des réglementations dérogatoires, soit dans les tarifs, soit

conventionnellement, doivent être comprises en ce sens que cet exploitant des

services de transport ferroviaire peut passer les accords contractuels corre-

spondants, notammentdans le cadre des articles 27, 30 et 31 de la CIM.

6.Par "chemin de fer (réseau) immatriculateur" dans le RIP,on entend l''''organisme

qui a immatriculé, conformément aux dispositions en vigueur, des wagons

destinés à être utilisés en trafic international.

7.Par "chemin de fer (réseau) qui procède à l''''agrément" dansle RICo, on entend

l''''organisme qui a agréé, conformément aux dispositions en vigueur, des

conteneurs destinés au trafic international.

8.Les présents dispositions complémentaires sont mises envigueur et publiées

selon la forme prévue par les lois etrèglements de chaque Etat membre. Les

dispositions complémentaires et leur mise en vigueur sont communiquées à

l''''Office central qui en donne immédiatement connaissance à tous les autres

Etats membres.

 (Översättning)

TILLÄGGSBESTÄMMELSER

FÖR TOLKNINGEN AV DE ENHETLIGA RÄTTSREGLERNA FÖR AVTAL OM INTERNATIONELL

JÄRNVÄGSBEFORDRAN AV GODS (CIM), BILAGA B TILL COTIF, NÄR UPPDELNING HAR GJORTS

MELLAN Å ENA SIDAN FÖRVALTNINGEN AV JÄRNVÄGSINFRASTRUKTUREN OCH Å ANDRA SIDAN

JÄRNVÄGSFÖRETAGENS DRIFT AV TRANSPORTVERKSAMHETEN

Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980 vilar på

förutsättningen att järnvägarna såväl förvaltar sin infrastruktur som driver

järnvägstransportverksamheten, medan vissa stater har inlett arbete med att dela

upp dessa båda verksamheter,

Den rättsenhet som har uppnåtts genom COTIF utgör såväl för användarna som för

transportföretagen en del av den viktiga rättssäkerhet som underlättar de

genomgående internationella järnvägstransporterna inom och vidare från Europa,

Det är alltså önskvärt att den internationella järnvägstrafiken också i

fortsättningen regleras av COTIF,

COTIF förutsätter visserligen inte att mer än ett järnvägsföretag utför en

internationell järnvägstransport som avtalspart i förhållande till kunden,

Men i ett sådant fall kan vissa bestämmelser i CIM vara utan innehåll, eftersom

de utgår ifrån att flera järnvägar deltar som på varandra följande transportörer

i utförandet av en internationell transport reglerad i ett enda avtal,

En revision av COTIF är nödvändig och brådskande men kräver omfattande arbete,

och därför har företrädare för OTIF:s medlemsstater, som sammanträdde i Bern den

22-26 november 1993, med stöd av artikel 9 CIM utarbetat följande

tilläggsbestämmelser, vilka medlemsstaterna rekommenderas att sätta i kraft den

1 januari 1995:

1.Vid angivande av järnvägslinjer enligt artikel 2 § 1 COTIF är det tillräckligt

om det organ som förvaltar infrastrukturen anges i listan över CIM-linjer.

2.Med "trafikering" i artikel 2 §§ 1 och 2 CIM avses endastfallet att den

aktuella "järnvägen" såväl förvaltar infrastrukturen som driver

järnvägstransportverksamheten.

3.Med undantag av i artikel 2 och 4 c CIM avses med "järnväg" det företag som

driver järnvägstransportverksamhet på CIM-linjer. I artikel 4 c CIM omfattar

begreppet "järnvägar som skulle ha utfört befordringen" också den som förvaltar

infrastrukturen.

4.Artiklarna 18, 19 § 4, 20 § 3 och 25 § 3 CIM regleraransvaret för avsändaren

endast mellan transportavtalets parter.

5.Om endast ett företag som driver järnvägstransportverksamhet utför en

internationell järnvägstransport, skall rätten enligt CIM att genom tariffer

eller avtal åstadkomma avvikande regler förstås så att detta företag kan träffa

avtal om motsvarande avvikelser, särskilt i de fall som avses i artikel 27, 30

och 31 CIM.

6.Med "registreringsjärnvägen" enligt RIP avses det organ som enligt gällande

föreskrifter har registrerat vagnar som skall användas i internationell trafik.

7.Med "den godkännande järnvägen" enligt RICo avses det organ som enligt

gällande föreskrifter har godkänt containrar som skall användas i internatio-

nell trafik.

8.Dessa tilläggsbestämmelser skall sättas i kraft och offentliggöras på det sätt

som föreskrivs i lagar och förordningar i varje medlemsstat. Tilläggsbestämmel-

serna och deras ikraftträdande skall meddelas Centralbyrån som genast meddelar

alla övriga medlemsstater om åtgärderna.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1477) om ändring i lagen

(1985:193) om internationell järnvägstrafik

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1477) om ändring i lagen (1985:193)

om internationell järnvägstrafik

 dels att 1,2 och 3 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att nuvarande bilaga 4 skall betecknas bilaga 6,

 dels att det i lagen skall införas två nya bilagor, bilaga 4 och 5, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Denna lag tillämpas på Denna lag tillämpas på

sådan internationell sådan internationell

järnvägsbefordran som järnvägsbefordran som

avses i det i bilaga 1 avses i det i bilaga 1

intagna fördraget den 9 intagna fördraget den 9

maj 1980 om maj 1980 om

internationell internationell

järnvägstrafik (COTIF) järnvägstrafik (COTIF)

efter de ändringar som ändrat enligt det

har beslutats av protokoll den 20

generalförsam-lingen december 1990 som är

inom den Mellanstatliga intaget i bilaga 6 till

organisationen för denna lag.

internationell

järnvägstrafik (OTIF)

enligt protokoll den 20

december 1990.

Protokollet är intaget i

bilaga 4 till denna

lag.

 2 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell internationell

järnvägsbefordran av järnvägsbefordran av

resande som avses i resande som avses i

bihang A till fördraget bihang A till fördraget

gäller som svensk lag gäller som svensk lag

bihanget i dess franska bihanget i dess franska

lydelse efter dels den lydelse

ändring som har antagits 1. ändrat enligt dels

av revisionsutskottet det protokoll den 21

inom OTIF enligt december 1989 som är

beslutsprotokoll den 21 intaget i bilaga 2 till

december 1989 vilket denna lag, dels det

protokoll är intaget i protokoll som nämns i 1 §

bilaga 2 till denna och

lag, dels de ändringar 2. kompletterat med

som har beslutats av punkterna 1-4 i de

generalförsamlingen inom tilläggsbestämmelser som

OTIF enligt protokoll är intagna i bilaga 4

den 20 december 1990, till lagen.

vilket protokoll är

intaget i bilaga 4 till

denna lag. Beträffande

ansvarigheten för skada

vid befordran av

resande gäller dock 1

och 2 kap.

järnvägstrafiklagen

(1985:192) i stället för

motsvarande bestämmelser

i bihang A.

 3 §

 I fråga om sådan I fråga om sådan

internationell järn- internationell

vägsbefordran av gods järnvägsbefordran av gods

som avses i bihang B som avses i bihang B

till fördraget gäller till fördraget gäller som

som svensk lag bihanget, svensk lag bihanget,

med undantag av med undantag av

bestämmelserna i bilaga bestämmelserna i bilaga

I (RID), i dess franska I (RID), i dess franska

lydelse efter dels lydelse

ändring enligt det 1. ändrat enligt dels

beslutsprotokoll som de protokoll som nämns i

nämns i 2 §, dels den 2 § 1, dels det

ändring som har antagits protokoll den 31 maj

av revisionsutskottet 1990 som är intaget i

inom OTIF enligt bilaga 3 till denna lag

beslutsprotokoll den 31 och

maj 1990, vilket 2. kompletterat med

protokoll är intaget i punkterna 1-7 i de

bilaga 3 till denna tilläggsbestämmelser som

lag, dels de ändringar är intagna i bilaga 5

som har beslutats av till lagen.

generalförsamlingen inom

OTIF enligt protokoll

den 20 december 1990,

vilket protokoll är

intaget i bilaga 4 till

denna lag.

 Bilaga 4

(Bilagan har samma innehåll som bilaga 4 till lagförslag 1)

 Bilaga 5

(Bilagan har samma innehåll som bilaga 5 till lagförslag 1)

 Bilaga 6

(Bilagan har samma innehåll som bilaga 4 till SFS 1993:1477)

3 Förslag till lag om ändring i järnvägstrafiklagen(1985:192)

 Härigenom föreskrivs i fråga om järnvägstrafiklagen (1985:192)

 dels att 2 kap. 5-13 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 2 kap. 5 § skall utgå,

 dels att nuvarande 2 kap. 1-4 §§ skall betecknas 2 kap. 2-5 §§,

 dels att de nya 2 kap. 3-5 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubrikerna närmast före 2 kap. 1 § och 4 § skall sättas närmast före

2 kap. 2 § respektive 5 §,

 dels att 1 kap. 1, 5 och 9 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 kap. 1 §, samt närmast

före paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap. 1 §

 Denna lag tillämpas på Denna lag tillämpas på

järnvägstrafik på bana järnvägstrafik på bana

inom Sverige eller på inom Sverige eller på

svensk tågfärja. Vad som svensk tågfärja. Vad som

föreskrivs i 1 kap., 2 föreskrivs i 1 kap., 2

kap. 1-4 §§ och 5 kap. kap. 2-5 §§ och 5 kap.

tillämpas också på tillämpas också på

tunnelbana och spårväg. tunnelbana och spårväg.

 Av 2 kap. 3 § och 3 Av 2 kap. 4 § och 3

kap. 1 § följer att kap. 1 § följer att vissa

vissa bestämmelser i bestämmelser i lagen kan

lagen kan tillämpas även tillämpas även på

på befordran med annat befordran med annat

transportmedel än som transportmedel än som

anges i första stycket. anges i första stycket.

I fall som avses i 2 I fall som avses i 2

kap. 3 § kan därvid kap. 4 § kan därvid

bestämmelser i lagen bestämmelser i lagen

tillämpas på befordran tillämpas på befordran

även utom Sverige. även utom Sverige.

Enligt 3 kap. 1 § och 4 Enligt 2 kap. 1 §, 3

kap. 1 § skall lagen i kap. 1 § och 4 kap. 1 §

vissa fall inte till- skall lagen i vissa

lämpas på befordran av fall inte tillämpas på

gods eller inskrivet befordran i trafik med

resgods i trafik med utlandet.

utlandet.

 Lagen tillämpas inte på postbefordran med järnväg.

1 kap. 5 §

Den som har en fordran på ersättning enligt denna lag eller en annan fordran på

betalning på grund av befordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten att

kräva ut sin fordran, om han inte väcker talan inom den preskriptionstid som

anges i andra eller tredje stycket.

 Nuvarande lydelse

Preskriptionstiden är

vid dödsfall tre år från dödsfallet,

 dock inte längre än fem år

 från den händelse som

 ledde till dödsfallet,

vid personskada som tre år från den händelse

inte har lett till döden som orsakade skadan,

vid sådan sakskada som tre år från dödsfallet,

avses i 2 kap. 2 §, om dock inte längre än fem år

den resande har avlidit från den skadevållande

till följd av den händelsen,

skadevållande händelsen

vid sakskada när ett år från dagen då

fordringen rör avtal om godset eller resgodset

befordran av gods eller lämnades ut eller, om

inskrivet resgods det inte har lämnats ut,

 från den dag då det

 senast skulle ha lämnats

 ut,

vid sakskada i andra tre år från den händelse

fall som orsakade skadan,

för annan fordran ett år från det att

 fordringen uppkom.

 Föreslagen lydelse

Preskriptionstiden är

vid dödsfall tre år från dödsfallet,

 dock inte längre än fem år

 från den händelse som

 ledde till dödsfallet,

vid personskada som tre år från den händelse

inte har lett till döden som orsakade skadan,

vid sådan sakskada som tre år från dödsfallet,

avses i 2 kap. 3 §, om dock inte längre än fem år

den resande har avlidit från den skadevållande

till följd av den händelsen,

skadevållande händelsen

vid sakskada när ett år från dagen då

fordringen rör avtal om godset eller resgodet

befordran av gods eller lämnades ut eller, om

inskrivet resgods det inte har lämnats ut,

 från den dag då det

 senast skulle ha lämnats

 ut,

vid sakskada i andra tre år från den händelse

fall som orsakade skadan,

för annan fordran ett år från det att

 fordringen uppkom.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 När fordran avser sakskada och rör avtal om befordran av gods eller inskrivet

resgods eller när den avser annat än person- eller sakskada är dock

preskriptionstiden tre år, om järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för

enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet.

 Om tiden för talan har försuttits, får fordran inte heller göras gällande på

annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande om kvittning.

 De särskilda reglerna De särskilda reglerna

om preskription i denna om preskription i denna

paragraf gäller inte, om paragraf gäller inte, om

en fordran görs gällande en fordran görs gällande

mot någon på grund av mot någon på grund av

dennes brottsliga för- dennes brottsliga

farande och fordringen förfarande.

inte rör sådan interna-

tionell befordran som

avses i 2 kap.

 1 kap. 9 §

 Om anspråk på ersätt- Om anspråk på ersättning

ning för skada som för skada som järnvägen är

järnvägen är ansvarig ansvarig för enligt

för enligt denna lag denna lag riktas mot

riktas mot någon som är någon som är anställd hos

anställd hos järnvägen järnvägen eller i annan

eller i annan egenskap egenskap anlitas för

anlitas för järnvägs- järnvägsdriften, gäller i

driften, gäller i fråga fråga om denne vad som

om denne vad som sägs i sägs i 7 och 8 §§ om

7 och 8 §§ om järnvägen. järnvägen. Om anspråket

Om anspråket grundas på grundas på brottsligt

brottsligt förfarande av förfarande av den mot

den mot vilken anspråket vilken anspråket riktas,

riktas och detta inte får han dock inte mot

rör sådan internationell anspråket göra gällande

befordran som avses i 2 att talan mot järnvägen

kap., får han dock inte gått förlorad på grund av

mot anspråket göra preskription enligt 5 §.

gällande att talan mot

järnvägen gått förlorad

på grund av preskription

enligt 5 §.

 Tillämpningsområde

 2 kap. 1 §

 Detta kapitel tillämpas

 på befordran av resande

 med järnväg i allmän

 inrikes trafik. På

 befordran i trafik med

 utlandet tillämpas

 kapitlet endast om något

 annat inte följer av

 fördraget den 9 maj 1980

 om internationell

 järnvägstrafik.

2 kap. 2 § 2 kap. 3 §

 Om egendom som den Om egendom som den

resande bär på sig eller resande bär på sig eller

har med sig som handres- har med sig som

gods helt eller delvis handresgods helt eller

går förlorad eller delvis går förlorad eller

skadas i samband med skadas i samband med

att den resande till- att den resande

fogas sådan skada som tillfogas sådan skada

järnvägen är ansvarig som järnvägen är ansvarig

för enligt 1 §, skall för enligt 2 §, skall

järnvägen ersätta också järnvägen ersätta också

skadan på egendomen. skadan på egendomen.

 Om egendomen går förlorad eller skadas under befordringen i annat fall än som

avses i första stycket, är järnvägen ansvarig endast om fel eller försummelse

ligger järnvägen till last.

2 kap. 3 § 2 kap. 4 §

 Om järnvägen blir Om järnvägen blir

tvungen att tillfälligt tvungen att tillfälligt

avbryta järnvägsdriften avbryta järnvägsdriften

och befordrar eller och befordrar eller

låter befordra de låter befordra de

resande med annat resande med annat

transportmedel och om transportmedel och om

en resande till följd av en resande till följd av

denna befordran till- denna befordran

fogas personskada eller tillfogas personskada

sådan sakskada som avses eller sådan sakskada som

i 2 §, är järnvägen avses i 3 §, är järnvägen

ansvarig för skadan ansvarig för skadan

enligt de regler som enligt de regler som

gäller för det använda gäller för det använda

befordringssättet. befordringssättet.

Bestämmelserna i 1 kap. Bestämmelserna i 1 kap.

5 och 6 §§ skall dock 5 och 6 §§ skall dock

tillämpas. tillämpas.

2 kap. 4 § 2 kap. 5 §

 I fråga om skadestånd I fråga om skadestånd

enligt 1 eller 2 § enligt 2 eller 3 § gäller

gäller 5 kap. samt 6 5 kap. samt 6 kap. 1

kap. 1 och 3 §§ skade- och 3 §§ skadeståndslagen

ståndslagen (1972:207). (1972:207).

 Vid sakskada som avses Vid sakskada som avses

i 2 § är järnvägens i 3 § är järnvägens

ersättningsskyldighet ersättningsskyldighet

begränsad till ett begränsad till ett

belopp som för varje belopp som för varje

resande motsvarar resande motsvarar

hälften av basbeloppet hälften av basbeloppet

enligt lagen (1962:381) enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring för om allmän försäkring för

det år då den händelse det år då den händelse som

som orsakade skadan orsakade skadan

inträffade. inträffade.

_______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1995.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde den 10 november 1994

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Arne Baekkevold.

Enligt en lagrådsremiss den 3 november 1994 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik, m.m.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Gudmund Toijer.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 november 1994

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1994/95:111 Ansvar för skada vid internationell

järnvägstrafik, m.m.