Bilaga 3

Avstämning av målet om

en halverad öppen

arbetslöshet till år 2000

.

Innehållsförteckning

1 Inledning 4

2 Sysselsättningspolitiken och utvecklingen på

arbetsmarknaden 4

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila priser 5

2.2 Lönebildningen 5

2.3 Privat sysselsättning och företagande 5

2.4 Skola, vård och omsorg 6

2.5 Arbets- och kompetenslinjen 6

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling 6

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik 7

3 Sysselsättningssamarbetet inom EU 9

3.1 Bakgrund 9

3.2 Riktlinjerna för sysselsättning 9

4 Regeringens förslag i 1998 års ekonomiska vårproposition 9

4.1 Kunskap och kompetens 10

4.2 Delaktighet i informationssamhället 10

4.3 Hållbara Sverige 10

4.4 Företagande 10

4.5 Europeiskt samarbete 11

4.6 Ett Sverige för alla 11

4.7 Skola, vård och omsorg 11

4.8 Arbetsmarknadspolitik 11

5 Tillväxt, sysselsättning och arbetslöshet fram till år 2001 12

5.1 Den ekonomiska utvecklingen 12

5.2 Arbetsmarknaden 12

Avstämning av målet om en halverad öppen

arbetslöshet till år 2000

1 Inledning

Sedan sommaren 1997 har arbetslösheten minskat

kraftigt bland både män och kvinnor (se diagram 1.1). I

februari i år uppgick den öppna arbetslösheten till 6,7

procent, vilket är en minskning med drygt 2

procentenheter sedan februari förra året.

Arbetslösheten bland kvinnor, som allt sedan krisen i

början av 1990-talet varit betydligt lägre än männens,

uppgick i februari 1998 till 6,1 procent. Detta kan

jämföras med en arbetslöshet på 7,3 procent bland

männen.

Trots den positiva utvecklingen på

arbetsmarknaden sedan förra sommaren, är

arbetslösheten fortfarande oacceptabelt hög. Att öka

sysselsättningen och minska arbetslösheten utgör

därför regeringens främsta uppgift. I

regeringsförklaringen 1996 deklarerade regeringen att

den satt som mål att Sverige år 2000 skall ha halverat

den öppna arbetslösheten till 4 procent. Riksdagen

ställde sig i juli 1996 bakom detta mål.

I 1996 års reviderade finansplan utfäste sig

regeringen att inför riksdagen varje halvår redovisa en

avstämning i förhållande till målet om en halverad

öppen arbetslöshet. I samband med 1997 års

ekonomiska vårproposition presenterades den första

av dessa halvårsvisa avstämningar. I det följande

redovisas den tredje avstämningen, vilken innehåller

en redogörelse för regeringens politik och för

utvecklingen på arbetsmarknaden. Vidare redovisas

de åtgärder för ökad sysselsättning som regeringen

föreslår i den ekonomiska vårpropositionen liksom

regeringens prognos för tillväxt, sysselsättning och

arbetslöshet fram till år 2001.

2 Sysselsättningspolitiken och

utvecklingen på arbets-

marknaden

I tillväxtpropositionen (prop. 1995/96:25) hösten 1995

lade regeringen fram en dagordning för sitt

arbete att stärka tillväxten och sysselsättningen.

Dagordningen har därefter fått sin konkreta

utformning i ett flertal propositioner. Regeringens

politik för ökad sysselsättning och minskad

arbetslöshet bygger på fem grundstenar:

1. De offentliga finanserna skall vara sunda och

priserna stabila.

2. Det krävs en bättre fungerande lönebildning för att

arbetslösheten skall kunna halveras.

3. Huvuddelen av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn.

4. I den offentliga sektorn skall verksamheter

prioriteras framför transfereringar. Skolan, vården

och omsorgen utgör kärnan i välfärden.

5. Arbetslösheten skall minskas huvudsakligen

genom att fler människor får arbete eller utbildning

som ger ökade möjligheter till arbete.

Dessa grundstenar utgör i de följande avsnitten

utgångspunkt för redogörelsen av de konkreta

åtgärder som vidtagits inom ramen för

sysselsättningspolitiken. I avsnitten ges även en

bakgrund till de åtgärder som vidtagits samt en

beskrivning av

 utvecklingen på några centrala områden.

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila

priser

Regeringens ekonomiska politik har under

mandatperioden varit inriktad på att åstadkomma

sunda offentliga finanser och stabila priser, för att

därmed lägga en fast grund för ökad sysselsättning

och högre tillväxt. Arbetet med att sanera de offentliga

finanserna har resulterat i en omfattande och snabb

budgetkonsolidering. Ett underskott på drygt 10

procent av BNP 1994 har bytts till ett överskott i år.

En trovärdig budgetkonsolidering minskar

osäkerheten om framtiden och har därmed en positiv

inverkan på såväl företagens vilja att investera och

anställa som på hushållens beslut om konsumtion,

arbete och utbildning.

Saneringen av de offentliga finanserna har medfört

ett minskat lånebehov och en stabilisering av

statsskulden. Därtill har inflationsförväntningarna

minskat och tilltron till inflationsmålet på 2 procent

stärkts. Dessa faktorer har tillsammans skapat

utrymme för väsentligt lägre räntor. Även ränte-

differensen mot utlandet har minskat kraftigt. Den låga

räntenivån har i sin tur bidragit till att

industriinvesteringarna tagit ordentlig fart och att den

privata konsumtionen börjat öka. De allmänna

förutsättningarna för en snabb ökning av efterfrågan

på

arbetskraft har därmed påtagligt förbättrats.

2.2 Lönebildning

Regeringen har vid flera tillfällen senast i 1998 års

budgetproposition framhållit att en halvering av

arbetslösheten till år 2000 förutsätter en väl

fungerande lönebildning. I april 1997 tillkallade

regeringen en särskild utredare med uppdrag att lämna

förslag om bland annat ett förstärkt förliknings-

mannainstitut. Utredaren skall lämna sitt

slutbetänkande senast den 30 november 1998.

Löneökningar som inte motsvaras av högre

produktivitet eller lönsamhet riskerar att ge upphov till

höjda priser och därmed till en högre inflation. En

bibehållen prisstabilitet framtvingar en stramare

penningpolitik, vilket i sin tur verkar hämmande på

tillväxt och sysselsättning. På motsvarande sätt

möjliggör en väl fungerande lönebildning en högre

tillväxt med bibehållen prisstabilitet.

Det är också viktigt att de svenska löneökningarna

inte blir högre än i våra viktigaste konkurrentländer.

Om industrins kostnadsläge försämras tenderar

kronans värde att minska vilket kan leda till höjda

importpriser och ge upphov till inflationstendenser.

Under senare år har löneökningarna i industrin legat

betydligt över löneökningarna i Sveriges fjorton

viktigaste konkurrentländer (OECD-14). Åren 1995 till

1997 var de svenska löneökningarna i genomsnitt

cirka 5,5 procent vilket var drygt 2,5 procentenheter

högre än i OECD-14.

Efter de mycket höga löneökningarna under 1996,

ökade lönerna med cirka 4,5 procent 1997. I årets

avtalsrörelse träffades överenskommelser först inom

industrin. Förhandlingarna inom industrin bedrevs

utifrån den nya förhandlingsordning som parterna

enats om efter det att regeringen 1996 inbjöd parterna

att gemensamt ge sin syn på hur lönebildningen kan

reformeras. De avtal som slutits hittills i år pekar på en

årlig genomsnittlig löneökningstakt på cirka 3 procent

de närmaste åren (inklusive den av arbetsmarknadens

parter beräknade löneglidningen).

2.3 Privat sysselsättning och företagande

Huvuddelen av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn. En hög

sysselsättning i privat sektor bidrar till att stärka de

offentliga finanserna och är därför en

grundförutsättning för bibehållandet av ett väl

utbyggt välfärdssystem.

Den privata sysselsättningen minskade kraftigt i

början av 1990-talet, framför allt inom

tillverkningsindustrin och byggsektorn. Sedan 1994

har den privata sysselsättningen ökat, vilket framgår

av diagram 2.2.

Sysselsättningen inom industrin har ökat mest

inom läkemedels- och telekommunikationsindustrin.

Den största ökningen av den privata sysselsättningen

har dock skett inom tjänstesektorn. Det är framför allt

inom bank- och försäkringstjänster, uppdragstjänster

samt personliga tjänster som sysselsättningen har

ökat.

Saneringen av de offentliga finanserna har medfört

en kraftig räntenedgång och minskad osäkerhet om

den ekonomiska politiken. Detta har i sin tur bidragit

till att skapa ett gynnsamt investeringsklimat och

därmed möjliggjort ökad sysselsättning i den privata

sektorn.

För att främja sysselsättningen inom den privata

sektorn har vidare ett flertal åtgärder genomförts för

att förbättra villkoren för företagande. Många av

åtgärderna har varit särskilt riktade mot små och

medelstora företag. Bland åtgärderna kan nämnas

nedsättning av arbetsgivaravgiften, lättnader i

ägarbeskattningen, möjligheter att kvitta underskott i

nystartad näringsverksamhet mot inkomst av tjänst,

rätt till tjänstledighet för att starta eget företag och ett

treårigt program för småföretagsutveckling, förnyelse

och tillväxt. En ny anställningsform överenskommen

visstidsanställning har också införts i syfte att

stimulera till nyanställningar. Reglerna är särskilt

fördelaktiga för nya och mindre företag. Slutligen har

Småföretagsdelegationen och Förenklingsutredningen

fått i uppdrag att ta fram förslag på regelförenklingar.

Under 1990-talet har antalet egenföretagare,

exklusive jord- och skogsbruk, ökat med drygt

10 procent, trots en viss nedgång under 1996 och

1997. De senaste åren har drygt 27 000 nya företag per

år startats. Under 1996 sysselsatte de nystartade

företagen sammanlagt cirka 50 000 personer, varav 60

procent på heltid. Antalet konkurser har halverats

sedan 1992 och uppgick 1997 till drygt 10 000 företag

med sammantaget cirka 20 000 anställda.

Kvinnor är underrepresenterade bland

egenföretagarna och svarar för cirka en fjärdedel av

antalet egenföretagare. Kvinnor startade knappt en

fjärdedel av de nya företagen 1995. Antalet kvinnliga

egenföretagare, exklusive jord- och skogsbruk, har

ökat med drygt nio procent under 1990-talet.

För att främja kvinnligt företagande har särskilda

åtgärder införts. Till dessa hör möjlighet till förlängt

starta eget-bidrag, särskilda lånemöjligheter och

affärsrådgivning.

2.4 Skola, vård och omsorg

Kommunerna och landstingen har till följd av den

ekonomiska utvecklingen under 1990-talet ställts

inför stora krav på anpassning av verksamheten. De

ökade kostnaderna för arbetslösheten, i kombination

med lägre skatteinkomster till följd av minskad

sysselsättning, har gjort effektiviseringar och

omprioriteringar i verksamheten nödvändiga.

Neddragningarna har medfört betydande

sysselsättningsminskningar och antalet anställda i

den offentliga sektorn har minskat med 180 000

personer sedan 1990. Nedskärningarna har främst

drabbat kvinnor, eftersom de utgör en majoritet av de

anställda inom den offentliga sektorn.

Neddragningarna har riskerat att leda till

kvalitetsförsämringar inom skola, vård och omsorg.

Genom sitt val att prioritera verksamheter före

transfereringar har regeringen undantagit de generella

bidragen till kommunerna från budgetsaneringen. I

och med saneringen av de offentliga finanserna har

utrymme skapats för att tillföra mer pengar till

kommunerna. Riksdagen har därför beslutat om en

nivåhöjning av resurserna till kommunerna på 16

miljarder kronor till år 2000, varav 8 miljarder kronor

redan i år. Tillskottet bör ge kommuner och landsting

goda förutsättningar att förstärka kvaliteten i skola,

vård och omsorg. Vidare bör tillskottet ge möjligheter

för kommuner och landsting att behålla och i många

fall öka antalet sysselsatta. Som framgår av diagram

2.2 har antalet sysselsatta i den offentliga sektorn

upphört att

minska. En uppgång i antalet nyanmälda lediga platser

inom vård och omsorg tyder också på en ökad

efterfrågan på arbetskraft i offentlig sektor. Genom

den höga andelen kvinnor i offentlig sektor, kommer

tillskotten av ytterligare resurser till kommunerna

främst att påverka sysselsättningen för kvinnor.

2.5 Arbets- och kompetenslinjen

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling

En av grundstenarna i regeringens

sysselsättningsstrategi är en flerårig satsning på

utbildning och kompetensutveckling på alla nivåer i

samhället.

Utbildning är ett viktigt medel för att varaktigt höja

sysselsättningen och förbättra möjligheterna till

arbete för de arbetslösa. Detta gäller i än högre grad

om utbildningsinsatserna riktas till lågutbildade.

Arbetslösheten ökade kraftigt för samtliga

utbildningsgrupper i samband med den ekonomiska

krisen i början av 1990-talet. Mest steg arbetslösheten

för män och kvinnor med en utbildning på högst

gymnasienivå. Även om de högutbildades

arbetslöshet har ökat kraftigt under 1990-talet, har de

eftergymnasialt utbildade under hela tiden haft den

lägsta arbetslösheten. Att de högutbildade klarat

krisen bättre än lågutbildade hänger samman med att

det framför allt är arbeten som bara kräver

grundläggande färdigheter som har fallit bort.

Vuxenutbildning

Hösten 1997 startade ett femårigt nationellt

kunskapslyft med inriktning främst mot arbetslösa

som helt eller delvis saknar treårig gymnasial

utbildning. Genom Kunskapslyftet kommer antalet

platser i vuxenutbildningen uppgå till 140 000 år 2000

(inklusive platserna inom folkbildningen).

Enligt Skolverkets uppföljning i december 1997 var

106 600 av totalt 185 000 vuxenstuderande antagna

inom Kunskapslyftet höstterminen 1997. Det

motsvarar 94 000 heltidsstudieplatser på

gymnasienivå. Två tredjedelar de studerande

utgjordes av kvinnor. Knappt hälften av kvinnorna

och drygt hälften av männen är under 30 år.

TABELL 2.1 REGERINGENS UTBILDNINGS-

SATSNINGAR, ANTAL PLATSER 1997 - 2000.

ACKUMULERAT ANTAL

HT 1997

HT1998

HT 1999

HT 2000

Vuxenutbildning

inkl. basår och

Kvalificerad

yrkesutbildning

101

500

114

300

122

800

130

000

Folkbildning

10

000

10

000

10

000

10

000

Högskola

15

000

30

000

45

000

60

000

Totalt

126

500

154

300

177

800

200

000

Källa: 1997 års Ekonomiska vårproposition (prop.

1996/97:150).

Centrala Studiestödsnämnden (CSN) har under

första kvartalet 1998 beviljat drygt 77 000 individer

särskilt utbildningsbidrag för studier inom

Kunskapslyftet och inom övrig kommunal

vuxenutbildning. Av dessa uppskattas cirka 80

procent vara

arbetslösa. På basis av CSN:s uppskattning av

andelen arbetslösa som uppbär särskilt

utbildningsbidrag och Skolverkets uppgifter om

antalet registrerade elever vid det gymnasiala

Kunskapslyftet, torde andelen arbetslösa inom det

gymnasiala Kunskapslyftet uppskattas till 50 - 60

procent .

Kvalificerad yrkesutbildning

Sedan 1996 pågår en försöksverksamhet med

eftergymnasial kvalificerad yrkesutbildning (KY).

Regeringen föreslog i 1997 års vårproposition att den

kvalificerade yrkesutbildningen skulle tillföras

ytterligare drygt 4 000 platser under 1997 och 1998.

Denna utbyggnad sker mot bakgrund av att intresset

från såväl arbetslivet som de sökande har varit mycket

stort.

Högskolan

Regeringen föreslog i 1997 års vårproposition en

utökning av antalet permanenta högskoleplatser med

totalt 60 000 till år 2000. Av dessa har 45 000 platser

fördelats. Hälften utgörs av utbildning inom den

naturvetenskapliga/tekniska sektorn. Vad gäller de 15

000 platser som finns kvar att fördela år 2000 förutses

drygt hälften tillfalla den naturvetenskapliga/tekniska

sektorn.

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik

Regeringens arbetsmarknadspolitik syftar till att

effektivisera matchningen mellan arbetssökande och

lediga platser och underlättar därmed en ökning av

sysselsättningen när konjunkturen nu tar fart.

Arbetslinjen är en viktig komponent i en aktiv

arbetsmarknadspolitik. Aktiva åtgärder skall sättas in

för att motverka långtidsarbetslöshet och öka de

arbetslösas anställbarhet.

Konjunkturberoende åtgärder

I takt med att aktivitetsnivån i ekonomin ökade

under 1997 ökade också företagens efterfrågan på

arbetskraft. Antalet nyanmälda lediga platser ökade

med hela 15 procent mellan 1996 och 1997. Det är

särskilt inom verkstadsindustrin, utbildningsväsendet,

hälso- och sjukvården samt inom

uppdragsverksamhet såsom data och IT, som en

påtaglig uppgång har skett. Mot bakgrund av det

förbättrade arbetsmarknadsläget och risken för att det

uppstår inflationsdrivande flaskhalsar till följd av brist

på viss

yrkeskompetens, har regeringen vidtagit en rad

åtgärder för att anpassa de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna till den ökade efterfrågan på utbildad

arbetskraft.

När det gäller arbetsmarknadsutbildning har

regeringen beslutat att ge ökade resurser till mer

kostsamma åtgärder i form av yrkesinriktad utbildning.

Denna satsning innebär att andelen personer i

arbetsmarknadsutbildning ökar för åren 1998 och 1999.

Samtidigt minskar volymen för praktikåtgärder. För att

möta den ökade efterfrågan på yrkesutbildad personal

inom IT-området har ett nationellt program för IT-

utbildning införts inom ramen för

arbetsmarknadsutbildningen. Programmet, som

startade i december 1997, skall pågå under 1998 och

1999 och väntas omfatta totalt 10 000 personer.

Målgruppen är främst arbetslösa, men även anställda

som har behov av att förnya eller byta

arbetsuppgifter kan komma i fråga.

TABELL 2.2 ANTAL PERSONER I

KONJUNKTURBEROENDE ARBETSMARKNADSPOLITISKA

ÅTGÄRDER MARS 1997 OCH MARS 1998

MARS

97

MARS

97

MARS

98

MARS

98

MÄN

KVINN

OR

MÄN

KVINN

OR

I arbetskraften

Beredskapsarbete

4016

2709

1420

1017

Rekryteringsstöd

3137

1608

670

290

Utbildningsvikariat

1108

3826

157

455

Starta eget-bidrag

6899

4541

6634

6203

Offentliga tillfälliga

arbeten (OTA)

1993

1895

3727

3470

Resursarbete

0

0

910

3806

Anställningsstöd

0

0

5027

3675

Ej i arbetskraften

Arbetsmarknadsutbil

dning

2114

7

2186

3

2360

9

2119

2

Arbetslivsutveckling

3043

1

2809

8

2494

4

2266

1

Kommuners ansvar

för ungdomar

6847

1064

1

5822

9498

Datortek

7200

9654

6773

8261

Arbetsplatsintrodukt

ion

1983

0

1894

6

1428

9

1285

4

Yrkesinriktad

rehabilite-ring (Ami)

3786

3745

4587

4460

Utvecklingsgaranti

för

ungdomar

0

0

741

548

IT-utbildning

0

0

95

29

Projektarbete

0

0

43

48

Summa åtgärder

10639

4

10752

6

99448

98467

Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen

Under perioden 1992 till 1997 deltog i genomsnitt

190 000 personer per år i konjunkturberoende

åtgärder, vilket motsvarar 4,4 procent av arbetskraften.

Inte något år var antalet deltagare lägre än 160 000. I

takt med att konjunkturen vänder uppåt och fler

arbetslösa kvinnor och män väljer att komplettera sin

utbildning, minskar behovet av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Antalet personer

i de konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna har minskat från 214 000

personer i mars 1997 till 198 000 personer i mars 1998.

Långtidsinskrivna

Antalet långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingarna,

d.v.s. personer som varit kontinuerligt inskrivna i

minst två år som arbetslösa eller i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder, uppgick i januari

1998 till 105 000 personer, eller 21 procent av alla

inskrivna (se diagram 2.3). Männen utgör 60 procent

av de långtidsinskrivna. Under fjärde kvartalet 1997

var drygt hälften av de långtidsinskrivna öppet

arbetslösa. En förhållandevis stor del av de

långtidsinskrivna utgörs av utsatta grupper som

arbetshandikappade och utomnordiska medborgare.

Andelen arbetshandikappade uppgår till 22 procent

och utomnordiska medborgare till 16 procent av de

långtids

inskrivna.

Från januari 1997 till januari 1998 har antalet

långtidsinskrivna minskat med 20 000 personer.

Minskningen förklaras huvudsakligen av deltagande i

Kunskapslyftet och den tillfälliga

avgångsersättningen för långtidsarbetslösa över 60

år.

Ungdomsarbetslöshet

Arbetslösheten för ungdomar i åldrarna 20-24 år

nådde sin högsta nivå med 21 procent i september

1993. Den har därefter minskat och uppgick i januari

1997 till 17 procent och i januari 1998 till 13 procent, 11

procent för kvinnor och 14 procent för män (se

diagram 2.4).

Medan den sjunkande arbetslösheten för personer

över 25 år till stor del kan tillskrivas satsningen på

vuxenutbildning (Kunskapslyftet), har nedgången i

arbetslöshet hos de unga sin viktigaste förklaring i

den förstärkta satsningen på högskoleutbildning.

Dessutom gynnas ungdomarna påtagligt av den

förbättrade konjunkturen.

Ungdomsarbetslösheten angrips genom olika

åtgärder på lokal nivå. Sedan 1995 har kommunerna en

möjlighet att ta ett samlat ansvar för arbetslösa

ungdomar upp t.o.m. 20 år. Kommunerna anordnar

individanpassad praktik eller annan verksamhet i syfte

att underlätta inträdet på arbetsmarknaden

eller i reguljär utbildning. Ungdomsstyrelsens

utvärdering från 1997 visade att merparten av

ungdomarna kunnat gå vidare till arbete eller till

studier.

Sedan den 1 januari i år har kommunerna en skyldighet

att garantera en aktiverande åtgärd på heltid för

arbetslösa ungdomar i åldrarna 20-24 år, den s.k.

utvecklingsgarantin. Senast inom 100 dagar skall den

unge ha getts en utvecklande aktivitet.

Arbetsförmedlingen skall tillsammans med den unge

utarbeta en individuell handlingsplan som skall

bedöma den unges möjligheter att få ett arbete på den

reguljära arbetsmarknaden, genomgå en reguljär

utbildning eller delta i en arbetsmarknadspolitisk

åtgärd.

3 Sysselsättningssamarbetet

inom EU

3.1 Bakgrund

Under 1997 kunde medlemsstaterna enas om det s.k.

Amsterdamfördraget som innehåller ett antal

förändringar av de fördrag som styr samarbetet inom

EU. I Amsterdamfördraget finns en ny avdelning om

sysselsättning som har stora likheter med det förslag

som Sverige presenterade i arbetet som föregick

antagandet av Amsterdamfördraget. Liksom tidigare

ligger huvudansvaret för sysselsättnings- och

arbetsmarknadspolitiken på de enskilda

medlemsstaterna. Fördragsförändringarna innebär ett

ökat erfarenhetsutbyte mellan länderna liksom

jämförelser av utvecklingen på arbetsmarknaden.

Samordnings- och övervakningsförfarandet har

stärkts och rådet kan lämna rekommendationer till

enskilda medlemsstater. Vid toppmötet om

sysselsättning i Luxemburg i november 1997 antogs

slutsatser om riktlinjer för sysselsättningen och i

december 1997 antogs sysselsättningsriktlinjerna av

rådet.

I slutsatserna från toppmötet utvecklas också

synen på den procedur för samordning och

övervakning som Amsterdamfördraget och

sysselsättningsriktlinjerna innebär. Riktlinjerna skall

infogas i nationella handlingsplaner för

sysselsättningen som utarbetas av medlemsstaterna i

ett flerårigt perspektiv. Varje medlemsstat skall ta

hänsyn till samtliga riktlinjer. Det betonas i

slutsatserna från toppmötet att ländernas olika

förutsättningar när det gäller de problem som tas upp i

riktlinjerna kommer att ta sig uttryck i olika lösningar

och prioriteringar anpassade till förhållandena i varje

land.

3.2 Riktlinjerna för sysselsättning

EU:s sysselsättningsriktlinjer är indelade i fyra

huvudområden; att förbättra anställbarheten, att

utveckla företagarandan, att uppmuntra företagens

och de anställdas anpassningsförmåga och att stärka

jämställdhetspolitiken. Inom varje huvudområde finns

ett antal riktlinjer som anger vad länderna bör göra

och i vissa fall finns konkreta mål som länderna skall

sträva efter att uppnå.

Regeringen konstaterar i den svenska

handlingsplanen att regeringens

sysselsättningspolitik ligger väl i linje med

riktlinjernas rekommendationer. Regeringen välkomnar

särskilt att jämställdhetspolitiken är ett eget

huvudområde. Vidare delar regeringen till fullo

riktlinjernas inriktning på att arbetskraftens

anställbarhet måste främjas genom att aktiva åtgärder,

med betoning på utbildning och

kompetensutveckling, prioriteras framför passivt

kontantstöd.

Sverige uppfyller i de flesta fall de mål och

intentioner som riktlinjerna ger uttryck för. I flera fall är

regeringens ambition mer långtgående än vad

riktlinjerna anger.

Sveriges handlingsplan för sysselsättning ingår

som bilaga 4 i den ekonomiska vårpropositionen.

4 Regeringens förslag i 1998 års

ekonomiska vårproposition

Sverige befinner sig nu i en period av god ekonomisk

tillväxt. Sedan sommaren 1997 har den öppna

arbetslösheten sjunkit kraftigt och uppgick i februari i

år till 6,7 procent.

Den goda tillväxten väntas bestå de närmaste åren,

vilket kommer att bidra till en ökad sysselsättning i

den privata sektorn. De redan beslutade tillskotten till

kommunerna har bidragit till att stabili

sera sysselsättningen inom kommuner och landsting.

I den ekonomiska vårpropositionen presenterar

regeringen hur dess sysselsättnings- och tillväxt-

strategi vidareutvecklas inom sex områden av central

betydelse för Sveriges framtid och välfärd. Det

handlar om ytterligare satsningar på utbildning, om att

främja informationsteknologi, att främja ekologisk

hållbarhet, att främja företagande, att stärka

Europasamarbetet samt att arbeta för ett Sverige för

alla.

Dessutom föreslår regeringen att kommunerna

tillförs ytterligare resurser samt att vissa förändringar

görs inom arbetsmarknadspolitiken.

De åtgärder som regeringen föreslår kommer att

ytterligare förstärka den positiva utveckling på

arbetsmarknaden som förutspås för de kommande

åren.

4.1 Kunskap och kompetens

Inom vuxenutbildningen tillkommer enligt tidigare

beslut 140 000 platser under perioden 1997 - 2000. Ett

särskilt utbildningsbidrag i nivå med

arbetslöshetsersättningen infördes hösten 1997 för

det första studieåret. För att möjliggöra ett fortsatt

brett deltagande ges under läsåret 1998/99 en

möjlighet att studera på det särskilda

utbildningsbidraget ett andra år.

En försöksverksamhet med kvalificerad

yrkesutbildning inleddes 1996. Försöksverksamheten

förlängs nu till och med år 2001 och antalet platser

utökas med drygt 30 procent.

Regeringen avser att genomföra ett tio-

punktsprogram för kvalitet och likvärdighet i skolan.

Bland annat kommer krav på kvalitetsförbättringar att

ställas. Vidare görs insatser för att stärka

undervisningen i naturvetenskap och teknik. Ett

nationellt handlingsprogram för att stimulera IT-

användning i skolan skall presenteras.

4.2 Delaktighet i informationssamhället

I den nya informationstekniken ligger stora

möjligheter till förändring. Här finns både

tillväxtpotential för samhället som helhet och utsikter

att nå ökad

effektivitet, en bekvämare vardag och ett bättre liv.

Regeringen har satsat cirka 1,3 miljarder kronor

under perioden 1997 - 1999 på ett nationellt program

för IT-utbildning. Programmet är ett resultat av en

överenskommelse mellan regeringen,

Industriförbundet och företrädare för IT-företagen (se

avsnitt 2.5.2).

Regeringen föreslår att ytterligare 1,8 miljarder

kronor avsätts under perioden 1999 - 2001 för

särskilda åtgärder varvid tyngdpunkten bör läggas på

skolan.

4.3 Hållbara Sverige

Under de kommande åren stimuleras teknisk

utveckling och tillkomsten av nya arbeten genom att

12,5 miljarder kronor satsas på energiinvesteringar,

infrastruktur och lokala investeringsprojekt i landets

kommuner. En miljard kronor har avsatts till ett

femårigt program för ekologiskt hållbar samhälls-

utveckling. Programmet avser i första hand

kretsloppsanpassning av befintlig bebyggelse och

infrastruktur.

Hittills har regeringen avsatt 5,4 miljarder för de

lokala investeringsprogrammen för att främja

ekologiskt hållbar utveckling. Gensvaret från landets

kommuner har varit stort. Regeringen föreslår därför

att stödet förlängs med ett år. Därmed utökas stödet

med 2 miljarder kronor för år 2001.

4.4 Företagande

Den gynnsamma utvecklingen av de offentliga

finanserna möjliggör nu ytterligare finansierade

skattesänkningar och åtgärder för ökad tillgång på

riskkapital. Sammanlagt föreslår regeringen att cirka 2

miljarder kronor per år avsätts för dessa ändamål

under perioden 1999 - 2001.

För ägare till onoterade bolag utökas den andel

utdelningar och reavinster som undantas från

beskattning. För de som äger aktier i onoterade bolag

utvidgas möjligheterna att kvitta reaförluster på dessa

aktier. Kvittning medges även mot reavinster i

marknadsnoterade aktier och andelar i

värdepappersfonder.

Skatten på reklamtrycksaker avskaffas, liksom den

särskilda fastighetsskatten på vattenkraftverk. Det

senare innebär en lättnad främst för den elintensiva

industrin.

Många nya teknikbaserade företag och andra

småföretag med betydande tillväxtpotential saknar

finansiella resurser för att tillvarata sina

utvecklingsmöjligheter. Staten kompletterar

riskkapitalmarknaden genom att tillhandahålla så kallat

såddkapital genom NUTEK. I vårpropositionen

föreslås att resurserna utökas med 50 miljoner kronor

per år.

En väl fungerande konkurrens är viktig för svensk

ekonomi och svenskt näringsliv. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen med en redogörelse för

konkurrenspolitikens framtida inriktning. I regeringens

arbete ingår bland annat åtgärder för omprövning av

regelverk och begränsningar av krångel och byråkrati.

Det skall bli lättare att registrera företag. Målet är att

endast en blankett och en myndighetskontakt skall

behövas. Myndigheternas handläggningstider skall

förkortas med 25 procent i särskilt utvalda ärenden.

Uppgiftsbördan för företagen skall minskas.

Företagens hantering av tullfrågor skall förenklas

ytterligare. Detta har stor betydelse särskilt för de

mindre företagens konkurrensförmåga och vilja till

etablering och tillväxt.

4.5 Europeiskt samarbete

Sverige har varit medlem i EU i drygt tre år. Under

denna tid har EU:s samarbete fördjupats, inte minst

genom de gemensamma ansträngningarna för att öka

sysselsättningen. En väsentlig del av EU:s arbete är

nu inriktat på att inlemma nya medlemmar i

gemenskapen.

Regeringen föreslår nu ett nytt treårigt program för

utvecklingssamarbete. Programmet skall bidra till ett

gott grannskap i Östersjöregionen och ett dynamiskt

och demokratiskt integrerat Europa. Samarbetet

inriktas på att stödja Estlands, Lettlands, Litauens och

Polens medlemskap i EU samt att ytterligare integrera

Ryssland och Ukraina i den europeiska

samarbetsstrukturen.

För att lyfta fram Östersjöregionens betydelse för

tillväxt och sysselsättning, inte minst i Sverige, har

tidigare sammanlagt en miljard kronor avsatts. Medlen

används inom områdena energi, miljö, infrastruktur,

kunskapsöverföring och svensk exportindustri.

Regeringen föreslår nu att verksamheten förlängs

genom att medel anslås för de kommande tre åren.

Regeringen strävar bland annat efter att uppnå ökat

deltagande i Östersjöhandeln av de små och

medelstora företagen.

Svenska företag ges stöd till att utnyttja marknads-

och handelsmöjligheterna i det nya framväxande

Europa bland annat genom insatser för småföretagen,

förstärkt exportfrämjarorganisation i Sverige och

åtgärder för att ta tillvara invandrares speciella land-

och språkkunskaper.

4.6 Ett Sverige för alla

Invandrare och svenskar med invandrarbakgrund har i

dag inte samma möjligheter på arbetsmarknaden som

andra. För att vända utvecklingen, minska

segregationen och att uppnå de integrationspolitiska

målen, föreslår regeringen ett resurstillskott för dessa

ändamål under de kommande tre åren. Av central

betydelse är åtgärder för att förbättra kunskaperna i

det svenska språket, skapa lika villkor på

arbetsmarknaden och att få till stånd en varaktig

förbättring av situationen i utsatta bostadsområden

där en stor andel av invånarna har invandrarbakgrund.

Regeringen kommer under våren dessutom att

lämna förslag till en skärpning av lagen mot etnisk

diskriminering.

4.7 Skola, vård och omsorg

Riksdagen har tidigare beslutat om resurstillskott till

kommunerna på sammanlagt 8 miljarder kronor i år.

Vidare föreslogs i budgetpropositionen för 1998 att

nivån höjs ytterligare 4 miljarder kronor 1999 och

sedan ytterligare 4 miljarder år 2000, så att det totala

resurstillskottet år 2000 uppgår till 16 miljarder kronor.

Regeringen föreslår nu att utöver dessa medel,

ytterligare 4 miljarder per år tillförs kommunerna från

och med 1998. De nya resurserna skall användas till

att stärka kvaliteten i skola, vård och omsorg och får

positiva effekter på sysselsättningen inom dessa

områden.

4.8 Arbetsmarknadspolitik

Möjligheten till generationsväxling har hittills

utnyttjats i ringa utsträckning, varför regeringen

funnit det nödvändigt att justera villkoren för

åtgärden. Även personer som haft kortare anställning

eller deltagit i arbetsmarknadspolitisk åtgärd utan att

deras ställning på arbetsmarknaden stärkts, skall

kunna anvisas. För personer som inte fyllt 25 år kan

anvisning till generationsväxling göras under den

enda förutsättningen att individen varit anmäld som

arbetssökande vid den offentliga arbetsförmedlingen

under minst 30 dagar. Slutligen skall det i vissa fall

vara möjligt för arbetsgivaren att visstidsanställa

eller provanställa dessa personer i stället för att

tillsvidareanställa dem.

Arbetslösa personer har möjlighet att anvisas

resursarbete, vilket innebär att den arbetslöse under

90 procent av heltid deltar i kompetenshöjande arbete

hos en arbetsgivare och under den återstående

arbetstiden deltar i kompetensutveckling och aktivt

arbetssökande. I syfte att öka möjligheten att komma

in på den reguljära arbetsmarknaden skall personen i

resursarbete erbjudas alla lämpliga kortare

vikariat som uppstår på arbetsplatsen och vid

vikariatstjänst erhålla avtalsenlig lön. Åtgärden har på

grund av risken för undanträngningseffekter hittills

förbehållits den offentliga sektorn, men från och med

den 1 juli 1998 får verksamheter som kommuner

upphandlar på entreprenad samt stiftelser och

friskolor anvisa resursarbete. Dessutom kommer

resursarbete att beviljas även under år 1999, då

åtgärden anses vara särskilt lämpad för

deltidsarbetslösa inom vård och omsorg.

Sedan budgetåret 1993/94 pågår en

försöksverksamhet med särskilt introduktions- och

uppföljningsstöd (SIUS) till mycket gravt

funktionshindrade individer. Stödet är särskilt riktat till

psykiskt och intellektuellt arbetshandikappade och

syftar till att den funktionshindrade skall finna och

behålla en

anställning. Regeringen bedömer att den hittills

genomförda försöksverksamheten fungerat väl och att

åtgärden därför bör permanentas.

5 Tillväxt, sysselsättning och

arbetslöshet fram till år 2001

5.1 Den ekonomiska utvecklingen

Den svenska ekonomin befinner sig i en stabil

uppgångsfas. Den internationella konjunkturen

förstärktes redan 1996 genom en begynnande

uppgång i EU-länderna parat med en fortsatt tillväxt i

USA. I Sverige förstärktes konjunkturen under 1997

med en stark BNP-tillväxt under framför allt det andra

halvåret. En ökad inhemsk efterfrågan, men även en

fortsatt god exportefterfrågan, bidrar till att BNP-

tillväxten kan förväntas uppgå till 3,0 procent i år. Den

ekonomiska tillväxten bedöms vara fortsatt god även

under 1999 och år 2000, med en tillväxt på 3,1

respektive 3,4 procent.

Tillväxten kommer att leda till ytterligare

förbättringar av de offentliga finanserna, och för de

kommande åren beräknas de offentliga finanserna visa

överskott varje enskilt år. Prisutvecklingen förväntas

vara fortsatt stabil och inflationsmålet kommer att

uppfyllas också de kommande åren. Sunda offentliga

finanser och stabila priser bidrar till att räntorna blir

fortsatt låga de närmaste åren, något som i sin tur

främjar investeringar.

TABELL 5.1 NYCKELTAL 1997 - 2001

1997

1998

1999

2000

2001

Öppen

arbetslöshet

8,0

6,7

5,7

4,4

4,0

Arb.pol. åtgärder

4,3

4,2

4,0

3,9

3,5

Antal sysselsatta

-1,0

1,0

1,5

2,0

1,1

Kontantlön per

timme

4,5

3,1

3,0

3,0

3,0

KPI, årsgenomsnitt

0.9

0,9

1,2

2,0

2,0

Finansiellt

sparande

-1,1

1,6

0,9

2,3

3,5

BNP

1,8

3,0

3,1

3,4

2,6

Anm.: Den öppna arbetslösheten och personer i åtgärder redovisas i

procent av arbetskraften. Finansiellt sparande är uttryckt som andel

av BNP. Årlig procentuell förändring redovisas för antal

sysselsatta, löner, KPI och BNP.

Källa: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

5.2 Arbetsmarknaden

Under de närmaste åren väntas en god utveckling på

arbetsmarknaden med stigande sysselsättning och

minskande arbetslöshet. Antalet nyanmälda lediga

platser har historiskt sett varit en bra indikator på en

uppgång i sysselsättningen. Under 1997 ökade de

nyanmälda lediga platserna. De lediga platserna ökade

i de flesta branscher med undantag för jord- och

skogsbruk samt inom byggnadsverksamhet. En stor

del av ökningen har kommit i den offentliga sektorn.

För 1998 beräknas emellertid en högre

aktivitetsnivå inom byggnadsverksamhet vilket

väntas leda till en ökad sysselsättning. Efterfrågan på

privata tjänser väntas fortsätta öka under 1998 och

1999 i takt med att den privata konsumtionen och

industriinvesteringarna ökar. Även under åren 2000

och 2001 drivs en ökad sysselsättning. Efterfrågan på

privata tjänster väntas fortsätta öka under 1998 och

1999 i takt med att den privata konsumtionen och

industriinvesteringarna ökar. Även under åren 2000

och 2001 drivs tillväxten huvudsakligen av privat

konsumtion och bruttoinvesteringar, varvid en

fortsatt ökning av sysselsättningen i privat sektor är

att

vänta. En viss uppgång i den offentliga

sysselsättningen sker också, främst till följd av de

höjda statsbidragen till kommuner och landsting.

De löneavtal som hittills slutits under 1998 inger

också förhoppningar om att lönebildningen inte skall

utgöra ett hinder för en ökning av sysselsättningen.

Lönerna förväntas öka med i genomsnitt 3 procent per

år de närmaste åren.

Sammantaget medför en god tillväxt och måttliga

löneökningar att sysselsättningen i år beräknas öka

med 1 procent och under 1999 och år 2000 med

ytterligare 1,5 respektive 2 procent. Den ökade

sysselsättningen i kombination med en fortsatt

satsning på utbildning inom Kunskapslyftet och

högskolan gör att den öppna arbetslösheten kommer

att sjunka successivt ner till i genomsnitt 4,4 procent

år 2000. Målet om en öppen arbetslöshet på 4 procent

beräknas uppnås i slutet av år 2000.

 För en mer detaljerad genomgång av de åtgärder som vidtagits hänvisas

till uppföljningen av arbetslöshetsmålet i budgetpropositionen för 1998.

 Särskilt utbildningsbidrag ges till arbetslösa mellan 25 och 54 år eller till

anställda som under studietiden ersätts av en långtidsarbetslös.

 Varken kommunerna eller Centrala Studiestödsnämnden särredovisar

elever inom det statliga Kunskapslyftet och elever inom kommunal

vuxenutbildning, vilket gör det omöjligt att exakt bestämma andelen

arbetslösa inom Kunskapslyftet.

PROP. 1997/98:150 BILAGA 3

 PROP. 1997/98:150 BILAGA 3

 4

 5