Regeringens skrivelse 1991/92:80

om invandrar- och flyktingpolitiken

Skr. 1991/92:80

Regeringen bereder riksdagen tillfälle all ta del av vad som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 19 december 1991.

På regeringens vägnar Cad[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen redovisas den svenska invandrar-, invandrings- och flykting­politiken och invandringen lill Sverige. Redovisningen avser i huvudsak budgetåret 1990/91. Vidare beskrivs migrations- och flyktingsituationen i världen samt Sveriges roll i det internationella samarbetet.

I    Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 80

Kulturdepartementet

Skr. 1991 /92: so

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 december 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af Ugg­las, Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse om invandrar- och flyktingpolitiken

Inledning

Efler samråd med chefen för utrikesdepartementet och statsrådet Svens­son anhåller jag att få lämna följande redovisning för invandrar-, invand­rings- och flyktingpolitiken all föieläggas riksdagen. Innehållet avser hu­vudsakligen budgetåret 1990/91. Fn hel del uppgifter omfattar dock hela kalenderåret 1991. Avsikten är att redovisningen skall kunna användas som underlag och bakgrundsmaterial i anslutning till regeringens budget­proposition för budgetåret 1992/93.

Med invandringspolitik avses de principer och regler som reglerar vilka utlänningar som skall få tillstånd alt bosätta sig i Sverige.

Invandrarpolitiken omfattar sådana åtgärder som samhället vidtar för att underlätta invandrares, dvs. även flyktingars, introduktion och integra­tion i det svenska samhället.

Den svenska invandrarpolitiken kan sammanfattas i de tre invandrarpo-liliska målen jämlikhet, valfrihet och samverkan som antogs av riksdagen år 1975.

År 1986 tog riksdagen ett nytt beslut om den samlade invandrarpoliti­ken. Då framhölls att de tre invandrarpolitiska målen skall tolkas så att de syftar till lika rättigheter och möjligheter for invandrare i forhållande lill den övriga befolkningen. Målen skall också leda till respekt for den enskil­des identitet och integritet, möjligheter att utveckla det egna kulturarvet inom ramen för de grundläggande normer som i Sverige gäller för mänsklig samlevnad samt ömsesidig tolerans, solidaritet och gemenskap mellan människor av olika ursprung. Goda etniska relationer bör prägla del svenska samhället och samhället bör markera sitt avståndstagande från alla uttryck för etnisk intolerans.

Den svenska invandringen är sedan år 1967 reglerad utom för medbor­gare i de nordiska länderna som har fri rörlighet och etableringsrätt. Det s. k. EES-avtalet mellan EG och EFTA kommer att ge i princip samma behandling av alla medborgare i EES-området som idag gäller för nordiska medborgare.

Invandringen till Sverige har de senaste åren huvudsakligen bestått av

flyktingar och anhöriga lill personer som redan bor här. Mottagandel i     Skr. 1991/92:80 Sverige av flyktingar är endast ett av flera element i den svenska flyktingpo­litiken. Dessutom ingår:

agerande i FN och andra internationella sammanslutningar för att bidra till alt internationella konflikter motverkas och löses och för alt respekten för de mänskliga rättigheterna upprätthålls,

ekonomiskt stöd till UNHCR, UNRWA och andra organisationer som bedriver flyktingarbete utanför Sverige,

internationellt samarbete i syfte att verka för en solidarisk ansvarsför­delning och för all stärka flyktingarnas rättsliga skydd,

överföring till Sverige, ofta i samarbete med UNHCR, av särskilt utsatta personer som behöver en säker fristad undan förföljelse,

mottagande av flyktingar i Sverige, i enlighet med en asyllagstiflning som i vissa avseenden ger med flyktingar jämförbara grupper ett starka­re skydd än vad 1951 års Genévekonvention stadgar,

ett av staten finansierat, kommunall mottagande för flyktingar och därmed jämställda personer, vilket syftar till att främja deras möjlighe­ter all finna sig tillrätta i det svenska samhället,

särskilda insatser för all ge flyktingar och andra invandrare lika villkor och möjligheter till integration i Sverige,

stöd lill flyktingar som frivilligt vill lämna Sverige för att bosätta sig i hemlandet eller annat land.

1 en särskild bilaga redovisas ett antal uppgifter inhämtade från länder i Europa, Nordamerika och Australien som bl.a. avser antal asylsökande, nyligen genomförda lagändringar inom området m. m. Del bör understry­kas att uppgifterna i vissa fall avser icke jämförbara tidsperioder. Även andra redovisade förhållanden kan avse snarlika men icke helt identiska begrepp.

Vid sitt tillträde den 4 oktober 1991 gjorde regeringen följande deklara­tion angående invandrar- och flyktingpolitiken:

"Sverige skall vara ett öppet land präglad av tolerans och öppenhet. Människor från skilda kulturer och med skilda livsåskådningar skall här kunna leva sida vid sida i god samverkan. Hemspråksundervisningen värnas.

Vi känner tacksamhet för de insatser som gjorts av människor från andra länder för uppbyggnaden och utvecklingen av vårt gemensamma Sverige.

Invandrar- och flyktingpolitiken skall föras i en anda av internationa­lism och humanitet. Främlingsfientlighet och tendenser till rasism skall bekämpas. Ytterligare åtgärder mot diskriminering av invandrare vidtas.

Sverige kommer även i fortsättningen att ha en reglerad invandring. Men flyktingpolitiken förändras.

Systemet tor flyktingmottagande läggs om i syfte att motverka långa vistelser i flyktingförläggningar. Asylsökande ges rätt att ta tillfälliga arbe­ten. Rättssäkerheten i flyktingpolitiken stärks. En ny praxis vad gäller behandling av ansökningar om asyl kommer att etableras successivt efter genomgång land för land och efter samråd med de nordiska länderna och

med EGs medlemsstater. Därmed sker en återgång till prövning enligt     Skr. 1991/92:80 normala regler".

De förändringar som aviserats i regeringsdeklarationen kommer att för­verkligas successivt. Vad som hittills genomförts redovisas i det följande i resp. sammanhang.

I Sverige och världen

1. Migration i ett globalt perspektiv

Fortsatt politisk oro i stora delar av världen, stark folkökning och beståen­de stora ekonomiska och sociala orättvisor mellan folk och länder talar för fortsatt slor internationell migration. Det är inte omöjligt att även otjänli­ga miljöförhållanden kan ge många människor ännu en anledning att vilja söka en utkomst och ett bättre liv i något annat land än sitt eget. De faktorer som talar för en stor framtida migration understryks av framväx­ten av allt bättre kommunikationer det gäller såväl etermedia, som ger potentiella migranler kunskap om levnadsvillkoren i andra länder, som de kommunikationer som kan föra dem dit.

Enligt FNs uppskattningar uppgår jordens befolkning nu (1991) till mellan 5 1/4 och 5 1/2 miljarder människor. Före år 2000 kan siffran vara uppe i 6 miljarder. Befolkningstillväxten sker framförallt i underutveckla­de länder. Befolkningarna i de flesta länder i Europa stagnerar. Befolkning­en i Europa skulle rent av minska i slorlek ulan fortsatt invandring.

I Sverige har nativiteten ökat kraftigt de senaste åren. Den ökning av födelsetalen som sålunda ägt rum under 1980-lalet verkar nu plana,ut. Denna ökning har visserligen lett lill all den svenska befolkningens "åld­rande" fördröjts, men sammantaget har det inle betytt mer än att befolk­ningen ligger på ungefär oförändrad nivå.

Samtidigt som man i de flesta europeiska länder inser nödvändigheten av en viss invandring för att undvika befolkningsminskning, förs i de flesta av dessa länder en mycket restriktiv invandringspolitik. Detta är givetvis ett politiskt dilemma. Å ena sidan behövs befolkningstillskott utifrån för att kunna uppfylla målsättningar om ekonomisk tillväxt. Å den andra inser man atl detta kanske inte kan genomföras utan mer eller mindre allvarliga sociala störningar och problem i integrationshänseende. Detta motsatsför­hållande kommer att kräva känsliga avvägningar.

Under 1980-talet skapades stora migrationsströmmar av politiskt för­tryck och oroligheler, ekonomisk utarmning och naturkatastrofer i utveck­lingsländerna. Det finns, om inget sker som snabbt och radikalt verkar i motsatt riktning, anledning att räkna med fortsatt invandringstryck från sådana länder.

Samtidigt har den politiska utvecklingen i Öst- och Centraleuropa och

Sovjetunionen aktualiserat möjligheten av betydande flyttningsrörelser

inom och från dessa länder eller denna region. Man har kunnat konstatera

att den stora ökningen av antalet asylansökningar i västeuropeiska länder,

som ägt rum under senare delen av 1980-talet, till betydande del kommit

från personer från länder i Öst- och Centraleuropa. Det kan antas att

betydande antal av dessa kan komma att vilja söka sig en ny tillvaro i ett

annat land. Detta kan självklart öka invandringsirycket gentemot Västeu­ropa och den nordamerikanska kontinenten.

Det är uppenbart all lösningen på de grundläggande problem brist på Skr. 1991/92: 80 framtidstro, ekonomiska, sociala och ekologiska missförhållanden, miss­tro mot nya politiska makthavare, bestående brister i rättssystemen i de nya demokratierna vilka driver eller kan driva människor i Öst att utvandra Inte kan vara massmigration: Albanien, som ett aktuellt och påtagligt exempel, behöver sin arbetskraft för att utveckla landet. Insikten ökar om alt lösningen i stället ligger i intensifierat internationellt samarbe­te för att angripa och rå på grundproblemen.

Stora skillnader i levnadsvillkor och politisk instabilitet i världen kom­mer att skapa fortsatta behov och önskemål hos människor alt söka sig bort från sina hemländer. När flertalet europeiska länder för en politik där invandring i princip bara tillåts av flyktingar eller personer med nära personlig anknytning till landet, kommer många av dem som drivs lill att flytta till vår del av världen all åberopa flyktingskäl, även om de bakomlig­gande orsakerna huvudsakligen är av annan art. De bakomliggande, grundläggande orsakerna till migrationen kommer all leda till påtvingad flyttning, såvida man inte i internationell samverkan kan påverka dessa faktorer i syfte atl motverka sådana flyttningsrörelser.

Invandrings-, flykting- och invandrarpolitiken måste sålunda utformas i en anda av internationalism och humanitet, där länder hjälps åt för att skapa långsiktiga lösningar på grundläggande obalanser bakom påtvingad migration och flykt, Tor att därmed säkra internationellt rättsligt skydd för dem som behöver det och för att främja framväxten av samhällen utan allvarliga etniska motsättningar med lika villkor för alla oavsett ursprung.

2. Vem är flykting?

Efter det andra världskriget har det tillkommit ett betydande antal kon­ventioner och andra internationella instrument som är av betydelse för staternas och därmed Sveriges flykting- och immigrationspolitik.

Den viktigaste internationella överenskommelsen av betydelse för flyk­tingar är 1951 års FN-konvention om flyktingars rättsliga ställning, den s. k. Genévekonvenlionen. Konventionen kompletterades år 1967 med ett protokoll angående flyktingars rättsliga ställning, det s. k. New York-proto­kollet.

Genévekonvenlionen innehåller bl.a. en definition av vem som skall anses som flykting och stadgar förbud mot avvisning eller utvisning av flykting till land där han riskerar förföljelse eller till land där han inte åtnjuter trygghet mot alt bli sänd till land där han riskerar förföljelse -samt innehåller bestämmelser om att flykting skall jämställas med med­borgare i det egna landet när det gäller sociala förmåner m. m. I en bilaga till konventionen lämnas närmare anvisningar för utfärdande av resedoku­ment till flyktingar.

I konventionen och protokollet definieras en flykting som en person som

"i anledning av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras,

religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politisk

åskådning befinner sig utanför sitt hemland och som inte kan eller på

grund av sin fruktan inte vill begagna sig av hemlandets skydd". Den

5

flyktingdefinition, som är intagen i UNHCRs stadga, och därmed reglerar     Skr. 1991/92: 80 mandatet, sammanfaller nära nog helt med den citerade.

Konventionens flyktingdefinilion är den enda universellt godtagna. Den tar sikte på personens individuella, subjektiva fruktan att utsättas för förföljelse på grund av vissa objektivt konstaterbara omständigheter. Kon­ventionens flyktingbegrepp täcker dock inte personer som flyr på grund av naturkatastrofer, misär, väpnad konflikt eller allmänt våld. På regional basis har emellertid enighet nåtts om ett vidare flyktingbegrepp.

1969 års OAU-konvention om särskilda aspekter på flyklingproblemen i Afrika omfattar även personer som "på grund av yttre aggression, ockupa­tion, utländsk dominans eller händelser som allvarligt stör den allmänna ordningen i del av eller hela det land i vilket han har sitt ursprung eller är medborgare, tvingas lämna sin vanliga bostad för att söka tillflykt på en annan plats utanför sagda land".

För Centralamerikas del accepterades ett snarlikt flyktingbegrepp i den deklaration, som berörda regeringar antog i Cartagena år 1984. Det då överenskomna flyktingbegreppet inkluderar också "personer som har flytt från sitt land därför att deras liv, säkerhet eller frihet hotals av allmänt våld, utländsk aggression, intern konflikt, massiva kränkningar av de mänskliga rättigheterna eller andra omständigheter som allvarligt stört den allmänna ordningen".

Såvitt gäller Asien har UNHCRs exekutivkommitté med stöd av försla-asylländer i Sydostasien - godtagit en bestämmelse om att alla asylsökande, i vart fall temporärt, skall tas emot av försla-asylstaterna och att tvångsrepatriering s.k. "refoulement" inte skall ske. OECD-staterna har inte accepterat en vidare flyktingdefinition än Genévekonventionens, men åtskilliga OECD-stater har i sina interna lagstiftningar infört bestäm­melser om uppehållstillstånd sorn i vissa avseenden ställer lägre krav än Genévekonvenlionen.

Av stor betydelse är att UNHCRs verksamhet - på basis av ett antal resolutioner från FNs generalförsamling kommit att utvidgas utöver det egentliga mandatet. I många fall av omfattande tvångsförflytlningar har UNHCR bistått med skydd och nödhjälp. Det bör emellertid observeras all flyktingkommissariens mandat formellt inte har utvidgats.

Härtill kommer också ett 60-tal betydelsefulla "condusions" som anta­gits av UNHCRs exekutivkommitté för internationellt skydd av flyktingar bl.a. om kvinnor på flykt, flyktingbarn och familjeåterförening.

3. Flyktingsituationen i världen

Inledning

Antalet flyktingar har ökat det gångna året och det finns nu uppskattnings­vis 17 miljoner flyktingar i världen. Ungefär ett lika stort antal människor antas vara på flykt inom sitt lands gränser, s. k. internflyktingar. Många av dem befinner sig i en väl så utsatt situation som egentliga flyktingar eftersom de internationella rättsliga instrumenten inte ger ett adekvat skydd.

Händelserna vid Persiska viken har hårt drabbat redan utsatta befolk- Skr. 1991/92:80 ningsgrupper i en del av världen där antalet flyktingar är stort. Situationen på Afrikas Horn, som redan tidigare varit mycket svår, har i flera avseen­den förvärrats under det senaste året, särskilt till följd av händelseutveck­lingen i Somalia. Här måste man emellerlid uppmärksamma den positiva förändring som skett i Etiopien/Erilrea.

I Europa har inbördeskriget i Jugoslavien tvingat folk på flykt undan striderna. Men det senaste årets politiska utveckling har samtidigt öppnat nya möjligheter till ålervändring, inle minst i Afrika (Angola, Etiopien, Sydafrika).

Asien

I Pakistan och Iran finns mer än fem miljoner afghanska flyktingar vilka utgör den största enskilda flyktinggruppen i världen. Samtal förs genom FNs försorg med representanter för de olika stridande grupperna i Afgha­nistan för att nå en politisk överenskommelse. Denna måste vara klar innan någon större ålervändring kan inledas. Detta försvåras också av alt tillgängliga transportvägar lill stora delar är minerade. Trots allt har ca 200000 afghaner återvandrat från Pakistan under år 1991.

För atl ta itu med problemen med den stora gruppen indokinesiska flyktingar antogs år 1989 den s.k. "Comprehensive Plan of Action" (CPA) som är en övergripande plan för att söka lösa dessa flyktingars situation. Bl.a. söker man främja frivillig ålervändring för de många asylsökande som efter vederbörlig prövning inte fått flyktingstatus. En nyligen nådd överenskommelse mellan USA och Storbritannien kan inom en snar fram­tid leda till att flyktingar som inle fått asyl sänds tillbaka i större utsträck­ning än tidigare. Återvandringen till Vietnam i UNHCRs regi omfattar år 1991 ca 13 000 personer.

1 oktober 1991 skrev de stridande parterna i Kambodja under elt freds­avtal i Paris och beslöt då alt FN skall utföra sill största fredsbevarande uppdrag hittills vilket bl.a. skulle möjliggöra ålervändring för 350000 vietnamesiska flyktingar i Thailand. Trots fredsavtalet är situationen i landet fortfarande osäker.

1 Laos kan nu trepartsdiskussionerna mellan Laos, Thailand och UNHCR förväntas leda lill all ungefär 55 000 flyktingar från Laos återvän­der under kommande år.

Mellan åren 1987 och 1990 ålervandrade ett stort antal flyktingar från Tamil Nadu i Indien till Sri Länka men har efter återkomsten ånyo drivits på flykt, antingen över eller inom landets gränser eftersom väpnade kon­flikter har brutit ut igen i den norra delen av Sri Länka. Ca 200000 tamiler finns nu kvar i Indien.

Mellersta Östern

I området kring Persiska viken fick världen i år se det största utflödet på kort lid av flyktingar som skett på lång lid. Händelserna fick en allvarlig inverkan på en redan inslabil situation i området. Uppskattningsvis två

miljoner irakier har blivit drivna på flykt. Ca 430000 flyktingar befann sig     Skr. 1991/92:80 på irakisk-turkiska gränsen i pro\isoriska tältläger. En kortare tid efter ankomsten valde en betydande del att återvända frivilligt, med undanlag för ca 7 000 som vall alt stanna i ett läger i Turkiel och ca 220000 som fortsättningsvis befinner sig i Iran.

Men alla de flyktingar som återvänt till Irak har inte återgått till ett normalt liv. Uppskattningsvis 500000 är fortfarande flyktingar i sitt eget land och väntar på att kunna återvända till vissa områden. I Khuzestan-provinsen i Iran finns 65000 personer som kan komma att bestämma sig föratt återvända till södra Irak inom den närmaste tiden.

Den palestinska flyktingbefolkningen uppgår till ca 2,3 miljoner männi­skor och då räknar man endast dem som står under UNRWAs mandat. Antalet flyktingar här växer. Det finns emellertid många fler Paleslinaflyk-tingar i området än dessa. Många är gästarbetare i olika länder i regionen.

Som en följd av händelserna vid Persiska viken har den palestinska befolkningen i Kuwait, som tidigare uppgick till ca 400000 personer, i stor utsträckning flytt landet och endast ca 80000 finns kvar. Den kuwaitiska regeringen strävar efter att väsentligt minska antalet utländska medborga­re i landet. Endast ett fåtal av dem som inte kan återvända lill Kuwait kan räkna med slöd från UNRWA. Situationen för de övriga är fortfarande oklar och kan komma i ett läge där mottagande i tredje land kan vara den enda lösningen.

Afrika

Även i Afrika har betydande befolkningsomflyttningar och en ökning av antalet flyktingar ägt rum. Detta gäller särskilt i Västafrika och på Afrikas Horn.

Utvecklingen i länderna på Afrikas Horn utmärks av Mengistu-regimens fall i Etiopien och störtandet av regeringen i Somalia. De befolkningsrörel­ser som ägt rum under året är mestadels en följd av inbördeskrigen som lett lill att tiotusentals soldater, f d. regeringstjänstemän m. fl. har flytt lill grannländerna, särskilt till Kenya och mellan länderna på Afrikas Horn. Svår torka, krig och ödeläggelse i Somalia drev iväg mer än 350000 etiopier från flyktinglägren och tJilbaka in i del ogästvänliga Ogaden-området. Dessutom tvingade krigets fasor största delen av de 400000 sudanesiska flyktingarna ut ur deras etiopiska läger in i rysliga omständig­heter. Under endast fyra månader, mellan februari och juni 1991, tvinga­des nära en miljon människor på flykt, de flesta för andra gången.

UNHCR räknar med att den närmaste tiden skall ge möjlighet för återvandrande för drygt en miljon flyktingar på Afrikas Horn. Förslag finns för frivilliga återvandringsprojekt för 430000 av 600000 somaliska flyktingar i Etiopien och projekt för alt underlätta återvandringen från Somalia för 357000 etiopier.

1 Västafrika, som tidigare har varit relativt lite utsatt för omfattande flyktingrörelser, tredubblades flyktingbefolkningen och slor inströmning ägde rum från Liberia till Elfenbenskusten (228 000), Guinea (439 000) och Sierra Leone (30000) som resultat av en långdragen konflikt i landet.

Efter en rad FN-initiativ i Västra Sahara finns nu utsikter för en positiv     Skr. 1991/92: 80 politisk uppgörelse och en lösning av situationen för dem som flytt lill Algeriet och Marocko. En folkomröstning skall anordnas under FNs över­inseende och flyktingar återvänder nu för atl delta i denna.

Antalet flyktingar från Mocambique till Malawi ökade med mer än 100000 under året. Situationen förvärrades ytterligare av utbredd torka, översvämningar och jordskred.

I september i år undertecknade Sydafrikas regering och UNHCR ett "memorandum of understanding" som möjliggör för UNHCR att närvara i Sydafrika för att administrera återvändandet av de sydafrikaner som lever i exil i randstaterna och resten av världen. Denna överenskommelse innehåller också en bestämmelse om amnesti. Återvandringen kan komma att omfatta inemot 30000 flyktingar.

Fredsöverenskommelsen i Angola borgar för all ca 300000 flyktingar kan återvända.

En trepartskommission beslående av representanter för Burundi, Tanza­nia och UNHCR planerar för atl ca 94000 flyktingar skall kunna återvän­da till Burundi.

Latinamerika

I Centralamerika har en rad långvariga flyktingsituationer funnit sin lös­ning tack vare regionala fredsinitiativ och den s.k. ClREFCA-processen som är en överenskommelse mellan Belize, Costa Rica, Guatemala, Hon-duras, Mexico och Nicaragua. Under år 1990 har bl. a. över 35 000 nicara-guaner och 8000 salvadoraner återvänt, främst från Honduras. I Hondu-ras finns nu endast 20% av den ursprungliga flyktingbefolkningen kvar. Flyktingproblemen kvarstår dock i Guatemala.

Den frivilliga återvandringen till Chile har också ökat avsevärt.

Parallellt med denna positiva utveckling har situationen i Peru resul­terat i ett ökat antal asylsökande i omkringliggande länder.

Europa; Nordamerika

I Europa har en delvis ny situation uppstått i och med att flera av länderna i Central- och Östeuropa blivit mottagarländer för asylsökande. Sedan inbördeskriget i Jugoslavien bröt ut har flera tiotusental flyktingar anlänt till de omkringliggande länderna, främst Ungern. De snabba förändringar­na i Sovjetunionen kan också komma att leda till betydande befolkningsrö­relser.

Det starkt ökande antalet asylsökande under 1980-talet har ställt de europeiska länderna inför nya problem. Antalet asylansökningar i Europa och Nordamerika ökade från ca 150000 år 1980, sjönk sedan till under 100000 fram till år 1983 för att de sista två åren snabbt öka till ca 560000 år 1990. De existerande systemen för tillståndsprövning och mottagande har visat sig vara otillräckliga för att möta denna ökade belastning.

Den andel av de asylsökande som efter prövning bedömts vara flykting­

ar har minskat successivt. Omkring hälften av de sökande tillåts till slut

stanna, huvudsakligen av humanitära skäl efter en myckel lång väntan.

9

Skr. 1991/92:80

ASYLS

Ö

KANDE I EUROPA OCH NORDAMERIKA

A N

T A L

1980 1981 19!)2 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991

Å

R

4. Framtidsprognoser

Förutsägelser om den framtida invandringen till Sverige har nästan alltid kommit på skam. Del ligger närmast i sakens natur alt sådana knappast kan göras med någon större träffsäkerhet.

Faktorer, om vilka en viss kunskap måste finnas för att man skall kunna göra prognoser, är:

den demografiska utvecklingen i världen,

den ekologiska utvecklingen,

den ekonomiska utvecklingen i världen,

den politiska utvecklingen i världen,

invandringsländernas benägenhet atl ta emot och förmåga att hanlera ett starkt invandringslryck,

invandringsländernas invandringspolitik.

Listan visar hur svårt det är att få nödvändig och tillräcklig kunskap till grund för något så när hållbara prognoser om framtida migration och invandring.

Den demografiska utvecklingen

De europeiska gemenskapernas organisation för statistik (EUROSTAT) har sammanställt följande statistik om befolkningsutvecklingen (miljoner personer)

10

Region

1970

%

1988

%

2000

%

2020

%

Europa

460

12

496

10

509

8

514

6

EG(nuv 12)

303

8

324

6

332

5

323

4

Sovjetunionen

243

7

283

6

308

5

343

4

Nordamerika

205

6

246

5

266

4

295

4

Latinamerika

285

8

430

8

540

9

719

9

Afrika

363

10

610

12

872

14

1441

18

Asien

2101

57

2996

59

3698

59

4680

58

Japan

107

3

122

2

129

2

130

2

Kina

804

22

1089

21

1286

21

1460

18

Indien

555

15

797

16

1043

17

1375

17

Oceanien

19

1

26

1

30

0

37

0

Hela vadden

3 698

100

5112

100

6251

100

8062

100

Skr. 1991/92:80

De regioner, vars andelar av befolkningen beräknas minska fram till år 2020, är Europa och Kina. Europa uppvisar en mycket måttlig befolk­ningsökning. Kina däremot minskar sin andel av världens befolkning, trots att landets egen befolkning ökar med nästan 500 miljoner mellan åren 1988 och 2020. Den region vars andel ökar mest är Afrika befolkningen nästan fyrdubblas under åren 1970 2020.

Det finns dock ingenting i dessa siffror som i sig och enskilt behöver innebära att befolkningstillväxten leder lill sådana förhållanden att människor i de olika regionerna måste lämna dessa. Erfarenheterna genom åren tyder inte på något klart samband mellan befolkningstäthet och benägenhet att flytta utomlands.

Den ekologiska utvecklingen

I vilken utsträckning som försämrade miljöbetingelser driver folk från sina hemländer låter sig knappast bedömas. Skövling av stora skogsområden i världen påverkar naturligtvis livsbetingelserna inom dessa regioner, men i vad mån detta kan länkas leda till omfattande folkomflyttningar mellan länder har inte kunnat belysas närmare.

De enda riktigt tydliga miljökatastrofer som diskuteras i migrationssam-manhang är den fortsatta ökenutbredningen på den afrikanska kontinen­ten, som producerat stora skaror av vad man ibland kallar ekologiska flyktingar. En annan mindre omtalad pågående ekologisk katastrof är försaltningen av stora jordområden i Centralasien, som vissa forskare hävdar kan driva omkring 15 miljoner människor från sina nuvarande områden inom bara 15 år.

På ungefär motsvarande sätt nämns den s. k. växthuseffektens betydelse för höjningen av den allmänna vattennivån och för översvämningar som en tänkbar migrationsdrivande faktor. Både brist på vatten och för mycket vatten kan alltså liksom en rad andra ekologiska faktorer komma att bli alltmer betydande omständigheter bakom flykt och migration.

Den ekonomiska utvecklingen

Tvärt emot vad många tycks utgå från finns inte något klart samband

mellan graden av ekonomisk utveckling och utvandring från en region eller

11

från ett land. Utvandringen från Albanien är ett tydligt uttryck för en Skr. 1991/92:80 ekonomiskt betingad massflykt, men det är uppenbart att också andra faktorer geografisk närhet och kunskapen om förhållandena i angrän­sande länder avgjorde att just Italien blev målet för resan för så många. Det finns inga bevis för att de som flyttat från ett land varit de som drabbats hårdast av det ekonomiska läget eller att utvandring i första hand sker från de ekonomiskt hårdast drabbade länderna.

Paradoxalt nog finns det däremot forskning som pekar på att ekonomisk utveckling t.ex. genom vår utvecklingshjälp på kort sikt leder till ökad migration. Internationella studier om sambandet mellan migration och utveckling bedrivs i ökande omfattning, bl.a. inom ILO och UNHCR i samarbete. Flera internationella konferenser på detta tema planeras under år 1992.

Den politiska utvecklingen

Politisk förföljelse och bristande respekt för mänskliga rättigheter bidrar lill att människor måste lämna sina hemländer. Även om man på många håll i världen under senare år har kunnat konstatera en positiv politisk utveckling, måste vi räkna med alt dessa grundorsaker till att människor drivs på flykt kommer att vara mycket påtagliga även framöver.

Att göra regelrätta förutsägelser om effekterna av dessa grundorsaker är givetvis inle möjligt. Däremot borde man kunna förbättra förmågan att bedöma potentiella migrationspolitiska konsekvenser av skilda utrikespo­litiska scenarier. Inom regeringskansliet diskuteras sålunda former för en analys i migrationspolitiskt hänseende av skeenden i vår omvärld, som är mer systematisk än hittills.

Mottagarlandets immigrationspolitik

Det är en allmän erfarenhet atl det råder en besvärande diskrepans mellan de västliga ländernas rättsregler för vilka som skall medges bosättning och den faktiska bosättning som sker. Arbetskraftsinvandring från utomnordi-ska länder har i praktiken inle tillåtits till Sverige. Samtidigt har vi fått betydande tillskott till arbetskraften genom flyktinginvandringen. Immi­grationskontrollen har i praktiken utövats i form av en asylprövning och en lillämpning av reglerna för familjeanknylning till Sverige. Inom ramen för asylprövningen blir, i praktiken, praxis i fråga om vilka som skall medges asyl utöver vad som stipuleras av Genévekonvenlionen i hög grad avgörande för storleken på invandringen.

Europaintegrationen, via EES-avtalet eller genom att Sverige blir med­

lem i EG, kan givetvis få viss betydelse för storleken på invandringen hit. 1

mycket lägre grad har diskuterats om integrationen skulle tänkas leda till

utvandring från Sverige av t.ex. välutbildad arbetskraft. Arbetskraftens

rörlighet hittills inom EG, liksom för övrigt inom Norden, är förvånans­

värt låg bara någon procent av arbetskraften i nuvarande EG är med­

borgare i ett annat land än där de arbetar. Detta leder de flesta bedömare

12

till slutsatsen att Europaintegrationen för Sveriges del inte leder lill en     Skr. 1991/92:80 särskilt stor arbetskraftsinvandring från berörda länder. .

En annan fråga som måste bedömas, när man diskuterar invandrings­landets möjligheter atl med rättsmedel kontrollera invandringen, är den beslutsamhet med vilken man verkligen verkställer fattade negativa beslut.

I Tyskland fattades under år 1990 drygt 100000 avlägsnandebeslut -

under samma år kunde dock bara drygt 3000 utvisningar verkställas. I

Sverige verkställs de allra flesta lagakraftvunna utvisningsbeslut.

Internationell samverkan

Under senare år har frågan om internationell samverkan för att på olika sätt bekämpa de grundläggande orsakerna till utvandring diskuterats liv­ligt. Arbetet i internationella fora i detta syfte måste utvecklas och baseras på bättre kunskaper än vad vi i dag har om vad enskildas och gruppers beslut atl utvandra verkligen baseras på. Med en ökad sådan kunskap kan man internationellt mer effektivi bidra till utformningen av stödet till potentiella utvandringsländer.

När sådana åtgärder har satts in under någon tid kan man sedan göra bättre prognoserom det framlida migrationstryckel. Vikliga frågor härvid­lag blir alt ta vara på de utvärderingar som gjorts både i fråga om regionala omflyttningar inom länder och de analyser som sker av det traditionella utvecklingssamarbetet Nord-Syd, som ju faktiskt ytterst syftar till att bl.a. undanröja skälen för utvandring.

II 

Invandringen till Sverige budgetåret 1990/91

1. Inledning

Flyktingar och personer som får bosätta sig i Sverige av flyktingliknande eller humanitära skäl samt anhöriga till här bosatta personer (anknytning­ar) är de huvudsakliga kategorierna bland utomnordiska invandrare.

Bland de s. k. anknytningsfallen är del i många fall inte fråga om återför­ening av tidigare splittrade familjer, ulan om nybildade sådana, dvs. personer som gifter sig med (eller börjar sammanbo med) en i Sverige bosatt person som kan vara en infödd svensk eller en som har invandrat tidigare.

Den utomnordiska arbetskraftsinvandringen har de senaste åren upp­gått till endast ett par hundra personer om året.

2. Invandringens omfattning

Enligt preliminära siffror har under år 1991 ca 44000 utländska medborga­

re invandrat till Sverige, vilket är en minskning i jämförelse med de två

närmast föregående åren. Utvandringen har i jämförelse med föregående

år minskat något och uppgår till ca 15000 (föregående år 16000). Utflytt­

ningen har främst bestått av norska och danska medborgare som flyttat

tillbaka. Invandringsöverskottet har minskat i förhållande till år 1990.

13

Utvecklingen under den senaste tioårsperioden framgår av följande     Skr. 1991/92:80 tabell (siffrorna är avrundade och uppgifterna för år 1991 preliminära):

Invandringen av utländska medborgare åren 1981 - 1991 (tusental)

År

Invand

ring

Utvandring

Invandringsövi

:rskott

Totalt

Nor­diska

Övriga

Totalt

Nor­diska

Övriga

Totalt

Nor­diska

Övriga

1981

27,4

10,0

17,4

20,8

15,3

5,5

6,6

- 5,3

11,9

1982

25,1

7,3

17,8

19.9

14,5

5,4

5,2

- 7.2

12,4

1983

22,3

7,4

14,9

17,4

12,0

5,4

4,9

-4,6

9,5

1984

26,0

8,4

17,6

14,6

10,0

4,6

11,4

- 1.6

13.0

1985

27,9

8,4

19,5

14,0

9,2

4,9

13,9

-0,8

14,7

1986

34,0

8,9

25,2

15,4

8,7

6,6

18,6

0,2

18,6

1987

37,1

8,9

28,1

11,6

8,1

3,5

25,5

0,8

24,7

1988

44,5

11,5

33,0

11,8

8.3

3,5

32,6

3,2

28,4

1989

58,8

18,9

40,0

13,1

9.7

3,4

45,7

9.2

36.5

1990

53,3

15,9

37,4

16,1

12.5

3,6

37,2

3,4

33,8

1991

44,0

8,0

36,0

15,0

12,0

3,0

29,0

-4,0

33,0

Anm: I tabellen anges antalet under åien invandrade och folkbokförda utländska medborgare. Tabelluppgifterna om enskilt tillresta asylsökande, avser däremot med­delade uppehållstillstånd. De olika tabellerna är därför inte sinsemellan jämförbara.

In- och utvandringen av finska medborgare år 1991 var något mindre än föregående år. Delta resulterade i en nettoutvandring av ca 900 personer. Nettoutvandringen av nordbor blev under år 1991 ca 4 000 personer.

3. Enskilt tillresta asylsökande och anhöriga till dessa

Under budgetåret 1990/91 sökte ca 20 800 personer asyl (inkl. barn). Antalet asylsökande har minskat kraftigt jämfört med budgetåret 1989/90 då det uppgick till ca 38 700 personer. Minskningen under budgetåret 1990/91 började under november 1990 för att forlsälla under första halv­året 1991. Därefter har antalet asylsökande på nytt ökat. Under tredje kvartalet år 1991 kom sammanlagt drygt 9000 asylsökande. Tendensen under sista kvartalet är ökande, men del är helt beroende på förhållandena i Jugoslavien. Därmed skulle det totala antalet asylsökande under första hälften av budgetåret 1991 /92 kom ma att uppgå till ca 19 000.

I del följande redovisas de största nalionalitetsgrupperna som sökt asyl i Sverige och som fått uppehållstillstånd som flyktingar eller därmed jäm­ställda. Uppehållstillstånden omfattar även flyktingar som överförts till Sverige genom flyktingkvoten. De kan dessutom avse beslut i fråga om asylansökningar som lämnats in tidigare budgetår. Siffrorna är avrundan­de.

14

Nationalitet

Budgetåret 1989/90

Budgetåret

1990/91

Asylan-

Uppehålls-

Asylan-

Uppehålls-

sökningar

tillstånd

sökningar

tillstånd

Bulgarien

5 200

380

120

400

Etiopien

2 500

1710

1240

900

Irak

2000

1870

1900

2 220

Iran

5100

2 750

3040

1850

Jugoslavien

2 100

600

2 920

620

Libanon

4 700

1740

1690

660

Polen

400

220

200

40

Rumänien

2 500

2410

1000

140

Somalia

2 500

560

1050

870

Sovjetunionen

700

120

940

370

Statslösa/

okänt mb skåp

2000

2240

1290

1 120

Syrien

1500

420

530

490

Turkiet

1400

600

630

570

Övriga

000

2 230

4200

2 580

Totalt

38600

17850

20750

12830

Skr. 1991/92:80

Under budgetåret 1990/91 beviljades sammanlagt ca 12 830 personer uppehållstillstånd (konventionsflyktingar, krigsvägrare) enligt 3 kap. I § utlänningslagen (1989:529) saml enligt 2 kap 4 § andra punkten (humanitä­ra skäl). Uppehållstillstånden fördelar sig enligl följande:

Skäl

Bå 1989/90

Bå 1990/91

Konventionsflyktingar

Flyktingkvoten

Övriga Krigsvägrare

De facto-flyktingar Humanitära skäl

Totalt

1324

7.4%

1433

11,2%

2827

15.8%

1697

13.1%

55

0,3%

4

0.1 %

5047

28.3%

3 777

29.4%

8 596

48,2%

5919

46.2%

17849     100,0%       12830     100,0"!

Härtill kommer anhöriga lill flyktingar och därmed jämställda personer, vilka inrest tillsammans med eller i nära anslutning lill dessa och som omfattas av samma särskilda mottagningsanordning som flyktingar. Anta­let sådana anhöriga som fick uppehållstillstånd uppgick budgetåret 1989/90till 5 652 personer och budgetåret 1990/91 lill 5 416 personer.

Den utomnordiska invandringen lill Sverige under budgetåren 1989/90 och 1990/91 (vuxna och barn) framgår av följande tabell, som även re­dovisar grunderna för uppehållslillstånden.

Skäl

Bå 1989/90

Bå 1990/91

Flyktingar m.fl.

17 849

46,0%

12 830

35.0%

Nära anhöriga

19916

51,4%

21991

61,0%

(anknytningar)

Varav

- anknytning till flykting

(5652)

(5416)

- övriga anknytningar

(14264)

(16575)

Arbetsmarknadsskäl

186

0,5%

336

1,0%

Adoptivbarn

798

2.1%

1023

3.0%

Totalt

38749

100,0%

36180

100,0%

15

4. Organiserad överföring av flyktingar (flyktingkvoten)

Skr. 1991/92: 80

Sedan år 1950 har Sverige genor.a organiserad överföring tagit emot flyk­tingar inom ramen för en särskild flyktingkvot. Fr. o. m. år 1976 till föregå­ende år har flyktingkvoten för varje budgetår fastställts till ca 1 250 perso­ner. Fr. o. m. budgetåret 1991/92 höjdes flyktingkvoten från 1 250 till 2000 personer. Riksdagen beslöt samlidigl att ytterligare 1 250 personer skulle tas emot i Sverige under budgetåret inom ramen för flyktingkvoten.

Kvoten skall användas för överföring, huvudsakligen i samverkan med UNHCR, av flyktingar eller andra personer som befinner sig i en särskilt utsatt situation. Kvoten är inte begränsad till att användas för flyktingar i ordets formella bemärkelse. Den kan också användas för personer som är förföljda och befinner sig i fara men ännu inte kunnat lämna sitt land.

En mindre del av kvoten används för personer med funktionsnedsätt­ningar och, under senare år, krigsskadade flyktingar och tortyroffer.

Riktlinjer för kvotens användning ges budgetårsvis av regeringen. För budgetåret 1991/92 angav regeringen att uttagning i första hand bör ske i länder i sydvästra och mellersta Asien, Sydostasien samt Central- och Sydamerika. Därutöver får i enstaka fall flyktingar föras över från övriga . delar av världen. Statens invandrarverk (SIV) har ansvaret för uttagning och överföring av flyktingar till Sverige. Själva transporten till Sverige ombesörjs till slor del genom International Organization for Migration (lOM).

Uitagningarna sker i nära samverkan med främst UNHCR. UNHCRs önskemål avseende de svenska insatserna presenteras två gånger årligen för SIV. Från och med år 1989 ;;anfiråder de nordiska regeringarna regel­mässigt i policyfrågor inom ramen för den nordiska samrådsgruppen för flyktingfrågor.

Under budgetåret 1990/91 omfattade kvoluttagningen sammanlagt drygt 1 400 personer, varav nära 1 000 genom uttagning på plats i första asyllandet och resten genom s.k. dossierultagning. Antalet faktiskt över­förda flyktingar varierar från år t ill år, eftersom uttagningsbeslut inte alltid omedelbart kan följas av utresetillstånd från det land där vederbörande vistas. Faktiskt överförda flyktingar var drygt I 200 budgetåret 1990/91.

Flyktingkvotens sammansättning under budgetåret 1990/91

Skr. 1991 /92: 80

Ursprungsland

Inresta

Beviljade

inresetillstånd

161

177

5

10

24

19

119

125

4

_

6

19

6

4

047

1236

67

144

150

212

814

851

6

6

4

1

11

2

5

8

1

14

19

12

12

5

_

5

1 

1

5 1

1

1

LATINAMERIKA

Chile

Colombia

El Salvador

Honduras

Guatemala

Peru

ASIEN

Irak

Iran

Vietnam

Kampuchea

Libanon

Afghanistan

Laos

Palestina

Sri Länka

AFRIKA

Etiopien

Kenya

Zaire

Somalia

Uganda

EUROPA

Albanien

Totalt

1222

1433

Kostnaderna för den organiserade överföringen av flyktingar budgetåret 1990/91 uppgick till 12,6 milj.kr.

5. Invandring av anhöriga

Under budgetåret 1990/91 uppgick antalet uppehållstillstånd i Sverige för nära anhöriga lill nära 22000 personer.

Med anhöriginvandring avses här bl.a. make/maka, samboende eller barn under 20 år lill en svensk medborgare eller en utlänning med gällande tillstånd, som bor i Sverige (som regel ensamstående förälder och i vissa fall föräldrapar). Tillstånd kan också i vissa fall ges andra nära anhöriga till i Sverige bosatt person.

SIV kan lämna elt behovsprövat bidrag för att anhöriga till flyktingar, som är bosatta i Sverige, skall kunna resa hit för alt återförenas. Detta sker med slöd av förordningen (1984:936) om bidrag lill flyktingar för kostna­der för anhörigas resor lill Sverige. De anhöriga som omfattas är maka/ma­ke och ogifta barn under 20 år. Bidrag får även lämnas för andra anhöriga om synnerliga skäl föreligger.

När beslut om bidrag fattats ordnas resorna hit på samma sätt som för kvolflyklingar, dvs. genom lOM eller svensk utlandsmyndighet.

Under budgetåret 1990/91 beviljades 280 ansökningar avseende resor

för 957 personer. Detta innebär en minskning jämfört med föregående

17

2   Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 80

budgetår. De anhöriga kom främst från Vietnam (210), Etiopien (165),     Skr. 1991/92:80 Irak (163) och Iran (124). Antalet avslagna ansökningar var 392.

Kostnaderna  för anhörigresor  budgetåret   1990/91   uppgick  till  2,6 inilj.kr.

6. Arbetskraftsinvandring

Permanent uppehålls- och arbetstillstånd för bosättning av rena arbets­marknadsskäl beviljas i princip bara om arbetskraftsbehovet inle kan tillgodoses inom Sverige. Budgetåret 1990/91 gavs 336 sådana tillstånd. Det kan gälla t.ex. nyckelfunktioner inom näringslivet. Även fria yrkesut­övare och egna företagare kan få bosätta sig här om de uppfyller vissa krav.

Dessutom beviljas tillfälliga arbetstillstånd för exempelvis montörer, vikarierande läkare, artister och idrottsmän.

Tillstånd beviljas vanligen av invandrarverket i samråd med arbets­marknadsverket och efter att ha hört arbetsmarknadens parter. Delegering till utlandsmyndighet förekommer i vissa fall.

Invandrarverket och arbetsmarknadsverket har på uppdrag av regering­en genomfört vissa regelförenklingar. Arbetstillstånd för feriearbetande ungdomar samt andra former för kortvariga arbeten har slagits samman till en tillståndstyp - säsongsarbetstillslånd - som är mer generellt. Samtidigt har invandrarverket delegerat till länsarbetsnämnderna alt be­sluta om dessa tillstånd. Antalet utlänningar som under år 1990 har haft ett tillfälligt arbete i Sverige uppskattas till drygt 30000 personer.

Fr. o. m. sommaren 1990 kan unga medborgare från de baltiska republi­kerna under begränsad tid få praktisera på den svenska arbetsmarknaden. Avsikten är att ge möjlighet för unga människor, uppväxta i ett slutet samhälle, alt få inblick i hur den svenska arbetsmarknaden fungerar. Fram till hösten 1991 hade drygt 200 personer prövat den möjligheten.

7. Övrig invandring

Den övriga invandringen består huvudsakligen av adoptivbarn, av perso­ner som tidigare varit bosatta här och som återvänder till Sverige samt av personer som har svenskt påbrå. Vid prövning av ärenden för den som varit bosalt här tidigare tas bl.a. hänsyn till den tidigare vislelsetiden i Sverige resp. utomlands. Svenskfödda som senare förlorat sitt svenska medborgarskap samt deras barn beviljas regelmässigt tillstånd. Antalet tillstånd uppgick för budgetåret 1990/91 till strax över I 000.

III Invandrarpolitiken (integrationsfrågor) 

1. Inledning

Sverige skall enligt riksdagens beslut föra en invandrarpolitik sammanfat­tad i begreppen jämlikhet, valfrihei, och samverkan. För att nå dessa mål

kan särskilda åtgärder behövas till förmån för dem som tillåtits invandra     Skr. 1991/92:80 och bosätta sig i Sverige. En viktig sådan särskild åtgärd är alt erbjuda undervisning i svenska.

Långsiktig invandrarpolitik är i stora delar detsamma som allmän väl­färdspolitik. På vissa avsnitt av denna politik och under vissa utvecklings­skeden kan de generella insatserna behöva förstärkas med kompletterande insatser. Ett exempel härpå finns inom arbetsmarknadspolitiken med sär­skilda, riktade insatser som gjorts till förmån för invandrare och flykting­ar.

Skiljelinjen mellan "flyktingpolitiska" och "invandrarpolitiska" åtgär­der är inte skarp. De som får stanna som flyktingar här får en särskild introduktion, med hänvisning till att den som flytt och inte kan återvända till sitt hemland anses ha ett särskilt behov av stöd i början av sin vistelse här i landet. Därefter är "flyktingar" också "invandrare" och omfattas i stort sett av samma samhällsinsatser som normalt gäller för andra invand­rare och infödda svenskar.

Varje myndighet har inom sitt verksamhetsområde samma ansvar för invandrarna som för den övriga befolkningen. Ansvaret omfattar också atl vidta nödvändiga säråtgärder. Invandrarverket bevakar och samordnar myndigheternas arbete i denna del.

Denna ansvarsfördelning återspeglas inom regeringskansliet. Invandrar­ministern och hennes medarbetare samordnar regeringskansliets arbete, så att det samlade resultatet slår i samklang med de invandrarpolitiska målen som statsmakterna ställt upp. Ansvaret för beredning av sakfrågor åvilar dock respektive departement.

Många frågor med anknytning till invandrarpolitiken behandlas, i enlig­het med den gällande arbetsfördelningen, huvudsakligen inom andra poli­tikområden. I det följande redovisas några huvudfrågor som för närvaran­de är aktuella inom kulturdepartementets och andra departements an­svarsområden.

2. Åtgärder mot etnisk diskriminering m.m.

I flera europeiska länder har under året förekommit kraftiga uttryck för fientlighet mol invandrare. Dessa har varit särskilt påtagliga under hösten 1991. Omfattande angrepp, ofta förenade med våld, har förekommit i Tyskland, inledningsvis i de östra delarna men senare också i de västra där bl.a. flyktingförläggningar har attackerats. Även i Sverige har angrepp på flyktingförläggningar gjorts. Under hösten 1991 har också några allvarliga våldsbrott förekommit med anknytning lill invandrarfientlighet.

I de högerextremistiska grupper som stärkts och blivit allt högljuddare i några europeiska länder är invandrarfientligheten ett mycket påtagligt inslag. Sådana högerextremistiska grupper har också blivit mer aktiva i Sverige. Ett oroande uttryck för detta är att de tycks särskilt attrahera ungdomar.

Det finns också andra tecken på atl invandrarfientligheten förefaller ha

ökat hos ungdomar. Vid Centrum för invandringsforskning vid Stock­

holms universitet pågår för närvarande ett forskningsprojekt, med ekono-

19

miskt stöd från regeringen, som visar atl andelen ungdomar som är nega-     Skr. 1991/92: 80 tiva mot invandringen ökat jämfört med tidigare undersökningar.

Utredningen för åtgärder mol etnisk diskriminering, som tillsattes av regeringen våren 1990, lämnade i september 1991 ett delbetänkande (SOU 1991:75) Organiserad rasism medförslag till åtgärder mot rasistiska orga­nisationer. I betänkandet föreslås bl. a. all den som deltar i eller lämnar slöd åt en sammanslutning som ägnar sig åt rasistisk förföljelse genom att ligga bakom eller uppmana lill brott med inslag av våld, hot eller tvång skall kunna dömas för organiserad rasism. Detsamma skall gälla den som bildar en sådan sammanslutning. Utredningen föreslår också att rasistiska motiv eller rasistiska inslag i bröt': skall utgöra en allmän straffskärpnings-grund. Betänkandet remissbehandlas för närvarande. Enligt direktiven skall utredningen även överväga möjligheten att lagstifta mot diskrimine­ring i arbetslivet samt se över lagen (1986:442) mot etnisk diskriminering.

En av invandrarverkets uppgifter är alt främja goda etniska relationer genom kunskapsutveckling, metodutveckling och erfarenhelsöverföring. Verket ger ut informationsmaterial, anordnar och medverkar i olika for­mer av utbildning i dessa frågor samt ger råd till myndigheter, organisatio­ner m. fl. Verket samarbetar också med andra som arbetar inom området och har möjligheter att ge bidrag till organisationer av olika slag som genom projekt vill främja goda etniska relationer.

Medel för sådana projekt kan också beviljas genom den kommitté som ansvarar för FNs kulturårtiondes genomförande i Sverige. Det mångkultu­rella samhällets möjligheter och p:coblem är nämligen ett huvudtema för de svenska insatserna för kuhurårtiondet.

Inom ramen för kulturårtiondet har verket i samarbete med SIDA utvecklat arbetsmetoder för skolans undervisning i internationella frågor.

Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) har också lill uppgift att motverka etnisk diskriminering genom opinionsbildning och utbild­ningsinsatser samt genom rådgivning lill myndigheter och enskilda. Den förste innehavaren av ämbetet, Peter Nobel, lämnade sin befattning den 1 juli 1991 och som ny diskrimineringsombudsman fr.o.m. den 1 januari 1992 har Frank Orlon utsetts.

Rapporten Att främja goda etniska relationer har under år 1991 getts ut av arbetsmarknadsdepartementet. Den omfattar en utvärdering av pro­jekt som fått bidrag genom den tidigare kommissionen mot rasism och främlingsfientlighet. Kommissionen hade 12 milj.kr. lill sitt förfogande. Efter beslut av regeringen har medel beviljats till ca 200 projekt som hade till syfte atl främja goda etniska relationer.

Utvärderingen utfördes i nära samarbete med invandrarverket och om­fattade ett 15-tal projekt som studerades relativt noggrant. Huvudmän för projekten var olika organisationer.

Utvärderingen visade att ambitionerna och den goda viljan ofta är stora

när det gäller alt motverka rasism och främlingsfientlighet men att varken

bidragsgivare eller föreningsfunklionärer är medvetna om hur svårt detla

är. Alltför många av de utvärderade projekten ledde inte lill de resultat

som man hade hoppats på. En grundläggande brist var att målet med

projekten alt främja goda etniska relationer var oklart formulerade

20

både av bidragsgivarna och av dem som sökte bidragen. En annan brist     Skr. 1991/92:80 hos många av projekten var att de inte fick någon fortsättning i organisa­tionens ordinarie verksamhet eller på annat sätt påvisbara effekter.

Enligt utvärderingen har vissa slag av projekt bättre förutsättningar än andra att lyckas. Det är projekt

som präglas av en genomtänkt människo- och samhällssyn grundad på allas lika värde och där denna inställning kommer till faktiskt ullryck i genomförandet,

där syftet att främja goda etniska relationer är förenligt med organisa­tionens allmänna syften och verksamhet,

där invandrarna inte betraktas som speciella utan där de är integrerade i en verksamhet som också gäller andra,

som präglas av samverkan, alltså att de som berörs av frågorna invandrarna själva har medinflytande i planering och genomförande,

som använder sig av olika former av teater som metod.

I årets budgetproposition föreslås att särskilda medel ställs till regering­ens disposition för insatser mot främlingsfientlighet och för att främja goda etniska relationer. Medlen bör kunna användas för olika ändamål. De områden som i första hand kan komma i fråga för insatser är t.ex. skolan, lärarfortbildningen, kulturen, arbete bland ungdomar och projekt som initieras av ideella organisationer.

3. Arbetsmarknaden

Att så snabbt som möjligt få ett arbete och en egen försörjning är ett par av de viktigaste faktorerna för invandrares och flyktingars integration i det svenska samhället.

Arbetsmarknadsverket har ett primärt ansvar för att människor får arbete eller utbildning som leder till ett arbete. En grundläggande princip är att invandrares och flyktingars situation på arbetsmarknaden skall lösas inom ramen för den allmänna arbetsmarknadspolitiken, vid behov komp­letterad med särskilda, riktade insatser.

Budgetåret 1990/91 har präglats av ett mycket svårt arbetsmarknadsläge med en för Sveriges del historiskt hög arbetslöshet. Arbetsmarknadsverket förutspår att arbetslösheten kommer att förbli hög inom alla åldersgrupper saml att den kulminerar under budgetåret 1992/93.

Trots de ökade insatserna ökar den relativa arbetslösheten för utomnor­diska medborgare snabbare än för svenskar. I genomsnitt för budgetåret 1990/91 var 1,8% av befolkningen i åldern 16-64 år registrerade som arbetslösa vid arbetsförmedlingen. Motsvarande tal för utländska och utomnordiska medborgare var 3 resp. 3,7%.

Arbetsmarknadsverket och invandrarverket har gemensamt tagit initia­tiv till att utveckla en förbättrad redovisning av arbetskraftsundersök­ningarna (AKU). Den utvecklade urvalsundersökningen medger redovis­ning av utlandsfödda, utländska medborgare samt naturaliserade och ger förutsättning att djupare och mera nyanserat analysera arbetslöshet och lågt arbetskraftsdeltagande hos vissa grupper.

Invandrare och flyktingar är en högt prioriterad grupp inom arbetsmark-

21

nadspolitiken. Såväl mänskliga som sociala och ekonomiska skäl motive-     Skr. 1991/92:80 rar detla. För budgetåret 1990/91. har AMS totalt disponerat 130 milj.kr. som särskilda medel för åtgärder för flyktingar och invandrare samt dess­utom drygt 40 milj. kr. som särskilda förvaltningsmedel.

Antalet utomnordiska medborgare placerade i arbete eller utbildning ökade från drygt 31000 personer under budgetåret 1989/90 till drygt 36000 personer under budgetåret 1990/91, dvs. en ökning med ca 5000 personer.

Den överenskommelse som arbetsmarknadsverket, invandrarverket och Svenska kommunförbundet träffade våren 1990 har nu förts ut och förank­rats inom respektive verksamhetsområde. Överenskommelsen syftar till att förstärka den s.k. arbetslinjen så att flyktingar och invandrare snabbt integreras i del svenska samhället och kommer bort från ett för många långvarigt bidragsberoende. Ett delmål i överenskommelsen är att alla flyktingar som får uppehålls- och arbetstillstånd på förläggningarna får kartläggnings- och vägledningsinsatser av arbetsförmedlare.

Riksdagens beslut om samordnat flyktingmottagande (prop. 1989/90:105, SfU21, rskr. 281) och om reformerad svenskundervisning för vuxna invandrare (prop. 1989/90:102, UbU27, rskr. 279) trädde i kraft den 1 januari 1991. Effekten är alt ett närmare samarbete mellan berörda myndigheter har utvecklats med kommunala introduktionsprogram och individuella handlingsplaner för varje flykting.

Dessa båda reformer har tillsammans med den tidigare nämnda över­enskommelsen mellan AMS och SIV åstadkommil en klar effektivisering av insatserna för att förkorta flyktingars väg till arbete.

Akademiskt utbildade invandrare har svårt atl få arbete som motsvarar deras utbildningsbakgrund. Orsakerna till detta är många. För att under­lätta för dessa invandrare att få sin utbildning eller sina yrkeskunskaper jämförda med en motsvarande svensk utbildning, kan universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) göra en jämförelse och ge ett utlåtande som kan underlätta för svenska arbetsgivare att förstå den sökandes kompetens.

Riksrevisionsverkel har av den förra regeringen fått i uppdrag att göra en översyn av UHÄs och andra myndigheters bedömningsverksamhet. En delrapport avseende UHÄs ekvivaleringsverksamhet har lämnats i okto­ber 1991. Uppdraget skall slutredovisas i april 1992. En av UHÄ jämförd examen är, ur den enskildes perspektiv, ett hinder mindre vid försöken att finna lämplig anställning på den svenska arbetsmarknaden.

Antalet kompletterande utbildningar inom arbetsmarknadsutbildningen för invandrare har utökats under budgetåret. För närvarande finns ca 20 kompletterande kurser med inriktning på teknik, ekonomi, administration etc. Arbetsmarknadsverket bedriver vidare en rad aktiviteter och projekt för att finna metoder att bättre ta till vara den kompetens som finns hos invandrare med god utbildning. Som exempel kan nämnas projekt för särskilda yrkesgrupper (sjuk- och hälsovårdsutbildade, jurister, lärare, so­cionomer, psykologer och tekniker).

Utvecklingsarbetet med s.k. yikesprövning för invandrare har fortsatt.

Antalet yrkesprövningar under budgetåret 1990/91 uppgick till drygt 200.

Likaså   har  arbetsmarknadsverkets   datorbaserade   informationssystem

22

(den s.k. Kunskapsbanken/invandrarinformation) med uppgift om bl.a.     Skr. 1991/92:80 utvandrarländernas utbildningsväsen utvecklats ytterligare.

Frågan om arbete och arbetstillstånd för asylsökande har aktualiserats vid åtskilliga tillfällen under året. Socialförsäkringsutskoltet har mot bak­grund av ett antal motionsyrkanden som väckts under den allmänna motionstiden år 1991 behandlat frågan om arbete för asylsökande i betän­kande 1990/9l:SfU 13. Utskottet anser att man skall undersöka möjlighe­terna all ge asylsökande elt temporärt arbetstillstånd, om handläggningen av deras ansökan tar alltför lång tid hos invandrarverket.

Den föregående regeringen har tillsatt en särskild utredare (dir. 1991:86) med uppgift att pröva under vilka förutsättningar och på vilka villkor asylsökande bör få arbeta medan de väntar på beslut om uppehållstill­stånd. Utredaren skall bl.a. ta ställning till om vissa asylsökande bör undantas från skyldigheten att ha arbetstillstånd eller om någon form av temporära arbetstillstånd bör införas. Utredningens arbete skall vara slut­fört senast den 30 juni 1992.

Frågan om möjlighet för asylsökande att la arbete på den reguljära arbetsmarknaden har brutits ut ur utredningen. Den kommer i stället att snabbehandlas inom regeringskansliet.

4. Skolfrågor

Fr. o. m. den 1 juli 1991 tillämpas ett nytt statsbidragssystem för grundsko­lan, gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Statsbidragen skall inte styra skolans verksamhet. Arbetsgivaransvaret för lärarna övertogs av kommu­nerna från den 1 januari 1991. Den statliga styrningen sker genom skollag, förordningar och läroplaner.

1 budgetpropositionen 1991 föreslogs vissa besparingar i kostnaderna för hemspråksundervisningen. Enligt riksdagens beslut skall besparingar genomföras av kommunerna inom ramen för de totala kostnaderna för det offentiiga skolväsendet. Vidare beslutade riksdagen att hemspråksunder­visningen kan läggas till lid utanför skoldagen för all rationella undervis­ningsgrupper skall kunna bildas. Kommunerna fick också möjlighet att avstå från anordnande av undervisningen om inle grupper om fem elever kan åstadkommas. Principerna för elevers räll lill hemspråksundervisning ligger fast. Inom utbildningsdepartementet har en särskild referensgrupp för invandrarundervisningen tillsatts. Gruppen, som består av representan­ter för invandrarorganisationer, har till uppgift att under budgetåret 1991/92 följa utvecklingen av invandrarundervisningen främst vad gäller organisation och volym.

Riksdagens beslut med anledning av prop. 1990/91:85 Vä.xa med kun­skaper innebär bl. a. att invandrarungdomar kan erbjudas bättre anpassad utbildning i första hand inom ramen för de individuellt upplagda program­men. Dagens introduktionskurser för invandrare upphör i sin nuvarande form. Gymnasiereformen skall successivt träda i kraft under en fyraårspe­riod med början läsåret 1992/93.

23

5. Svenskundervisning för invandrare (SFI)

Skr. 1991/92:80

Svenskundervisning för invandraie är avsedd för nyanlända vuxna in­vandrare. Varje kommun är skyldig att se till att SFI erbjuds. SFI är sedan budgetåret 1991/92 en del av det offentliga skolväsendet för vuxna och de grundläggande bestämmelserna finns numera i skollagen. Statsbidrag ut­går enligt särskilda bestämmelser i förordningen (1986:207) om grundläg­gande svenskundervisning för invandrare, för undervisning för nyanlända invandrare. Statsbidrag utgår dock inle för flyktingar m. fl. utlänningar för vilka kommunen i stället får statsbidrag till bl.a. svenskundervisning enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagan­de m.m.

Invandrare, som av någon anledning har hamnat utanför SFI-syslemet men behöver grundläggande svenskundervisning, har sedan den 1 juli 1991 rätt till motsvarande utbildning i komvux. Det särskilda statsbidrag som tidigare fanns för SFI för s. k. tidigare invandrare har därmed upp­hört.

En ny läroplan för grundläggande svenskundervisning för vuxna invand­rare fastställdes av regeringen i december 1990 och är publicerad i serien Läroplaner (1991:1).

6. Bostäder och boende

En av förutsättningarna för en positiv integration i det svenska samhället är att behovet av ett tryggt och säkert boende blir tillgodosett.

Under budgetåret 1990/91 förbättrades bostadssituationen i flertalet kommuner. Detta, sammantaget med att antalet personer som fått uppe-hällstillstånd minskat, medförde att utflyttningen från förläggningar till kommuner kunde påskyndas. 1 storstadsområdena där det i regel fun­nits god tillgång på arbete och i universitetsstäderna har emellertid bostadsbristen fortfarande varit stor. En stor andel av flyktingarna är dessutom ensamstående och för dem har del ibland varit svårt atl hitta bostäder, då tillgången på små lägenheter är begränsad.

Invandrarverket lämnade under budgetåret 1990/91 bidrag med nära 250 milj.kr. för särskilda genomgångsbostäder. Stockholm, Malmö och Göteborg erhöll ca 100 milj.kr. av dessa särskilda bidrag. I det nya syste­met för statliga ersättningar till kommunerna för flyktingmotlagandel ingår numera de särskilda bidragen i den schablonersättning, som kommu­nerna erhåller per mottagen flykting. SIV kommer fortfarande att ha kvar en viss möjlighet om än restriktiv att ge specialdestinerat stöd till koinmuner som måste vidta särskilda kostnadskrävande åtgärder för alt få fram fler bostäder till flyktingar.

Utrymmet för riktade åtgärder inom bostadspolitikens ram, för att öka

tillgången på bostäder för flyktingar och invandrare, är i övrigt mycket

begränsat. Ingen grupp bör få förtur framför andra det individuella

behovet av bostad måste vara avgörande. Kommunerna tar numera ge­

nomgående hänsyn till invandringen som en faktor i sina bostadsförsörj­

ningsprogram. Det kan även påpekas att det inom ramen för gällande

24

regler bl.a. avseende statlig belåning, finns möjligheter för kommunerna     Skr. 1991/92:80 att på kort sikt öka tillgången på bostäder.

7. Invandrarbarn och -ungdomar

Socialstyrelsen redovisade i april 1991 regeringsuppdraget alt följa utveck­lingen av del psykiska och fysiska hälsoläget hos flyktingbarn och flyk-tingungdomar i Sverige. 1 tio delrapporter sammanfattas aktuell kunskap på olika områden. Bl. a. belyses förhållandena för flyktingbarn i hälso- och sjukvården samt för flyktingbarn utan föräldrar i Sverige. Andra områden som behandlas är flyktingbarn med funktionshinder, flyktingbarn på sjuk­hus, flyktingbarn i barnomsorgen, kommuners mottagande av flykting­barn, frivilliga organisationers arbete samt forskning avseende flykting­barn.

Styrelsen konstaterar i en sammanfattande rapport atl mottagandet av flyktingbarn fungerat förhållandevis väl med hänsyn till de senaste två årens för svenska förhållanden stora flyktinginvandring.

Förbättringar har skett på många håll, men det finns enligt styrelsens mening fortfarande områden med brister. Socialstyrelsen pekar exempel­vis på att flyktingmottagandet inte i tillräcklig utsträckning är uppbyggt för all möta barnens behov.

Enligt socialstyrelsens kartläggning förekommer hos nyanlända flykting­barn både psykosociala och somaliska problem.

Socialstyrelsen framhåller att det finns rapporter om atl gällande regler om asylsökande barns rält till akut sjukvård tolkas godtyckligt. Styrelsen föreslår därför att regeringen tar initiativ till en närmare utredning om en vidgad rätt till hälso- och sjukvård, inklusive tandvård, för asylsökande barn. Denna fråga bereds i regeringskansliet.

Socialstyrelsen pekar även på en rad otillfredsställande förhållanden vad gäller de barn och ungdomar som kommer lill Sverige utan sina vårdnads­havare. 1 syfte alt förbättra situationen för flyktingbarn ulan' vårdnadsha­vare har socialstyrelsen inlett ett samarbete med kommunförbundet och invandrarverket bl.a. för atl åstadkomma bättre rutiner för handläggning av ärenden som gäller dessa barn.

Socialstyrelsen har regeringens uppdrag alt genomföra en samlad och systematisk satsning för att utveckla och förändra individ- och familjeom­sorgens förhållningssätt och bemötande av utsatta barn och deras familjer. För budgetåret 1991/92 har 8 milj.kr. anvisats för ändamålet.

Som en del i uppdraget skall styrelsen utforma ett särskill utbildnings­material för familjehem, grupphem och andra hem för vård eller boende som lar emot flyktingbarn. Materialet skall utformas så atl det undedättar ett adekvat bemötande av reaktioner orsakade av traumatiserande upple­velser. Flyktingbarn med traumatisk bakgrund har i dag små möjligheter alt erhålla kvalificerad hjälp.

På några platser i landet har viss försöksverksamhet för flyktingbarn med traumatisk bakgrund bedrivits med stöd av utvecklingsmedel från invandrarverket.

Regeringen har den 7 november 1991 ur allmänna arvsfonden beviljat

25

Rädda barnen 1,5 milj.kr. för första året av ett treårigt projekt, som     Skr. 1991/92:80 kommer att erbjuda flyktingbarn psykosocial och psykoterapeutisk behand­ling.

Socialstyrelsens kartläggning av flyktingbarnens situation har en slor betydelse som underiag för regeringens, landstingens, kommunernas samt olika myndigheters och organisationers fortsatta utvecklingsarbete med flyktingbarnen i fokus.

Invandrarverket bedriver för närvarande ett arbete med att la fram ett nytt program för barnverksamheten på slussar och förläggningar. Vad gäller "ensamma flyktingbarn" har verkels arbete lett till snabbare beslut beträflFande både förordnande av god man och frågan om uppehållstill­stånd. Diskussioner pågår mellan invandrarverket och socialstyrelsen för att avgöra frågan om ansvarsfördelningen mellan slussar/förläggningar och socialtjänsten om "ensamma flyktingbarn". Dessutom arbetar såväl Kom­munförbundet som Landstingsförbundet aktivt med förslag i rapporten.

Ungdomskommittén som tillsattes hösten 1989 överlämnnade i augusti 1991 sill slutbetänkande (SOU 1991:60) Olika men ändå lika. Om invand­rarungdomar i det mångkulturella Sverige. Enligt kommittén är det inte möjligt att generellt uttala sig om huruvida invandrarungdomar eller andra generationens invandrare missgynnas i del svenska samhället. Den socio-ekonomiska tillhörigheten kan ha större betydelse än del etniska ursprung­et för hur ungdomar klarar sig i det svenska samhället. Kommittén kriti­serar den bild som ibland ges av invandrarungdomar som en särskilt problemfylld grupp. I betänkandet betonas att invandrarungdomar med sina erfarenheter, språkkunskaper och kulturella kompetens är en tillgång, som måste tas tillvara på ett bättre sätt än idag. Betänkandet remissbe­handlas för närvarande.

Under en treårsperiod har 30 milj.kr. anslagits för atl stimulera elt intensifierat lokalt utvecklingsarbete avseende utsatta ungdomar. Arbetet skall drivas genom särskilda överenskommelser med kommuner, förening­ar och andra organisationer. Målgruppen är ungdomar som av olika skäl är föremål för åtgärder från polis eller socialtjänst eller löper stor risk att bli föremål för sådana åtgärder. Insatserna samordnas av en särskild arbets­grupp och följs redan från starten av en grupp ulvärderare. Utvärderingen och en redovisning av arbetsgruppens arbete skall föreligga senast i febru­ari 1995.

FNs konvention om barnels rättigheter trädde i kraft under hösten 1990. Sverige har ratificerat konventionen och därigenom åtagit sig en interna­tionell, folkrättslig förpliktelse att följa konventionens bestämmelser. I konventionen finns bestämmelser om flyktingbarns behandling m.m. En särskild interdepartemental arbetsgrupp inom regeringskansliet följer til­lämpningen och genomförandet av konventionen i Sverige.

Regeringen har den 5 december 1991 beslutat att från allmänna arvs­fonden anvisa 5 milj.kr. per år under en treårsperiod för att bl.a. ge frivilligorganisationer möjlighet att sprida kunskap om invandrar- och flyktingbarnens situation i Sverige.

26

8.                                                                               Äldre invandrare

Skr. 1991/92:80

Socialstyrelsen och invandrarverket lämnade i augusti 1991 rapporten En mångkulturell äldreomsorg. 1 rapporten konstateras, att under 80-talet har ansvariga för äldreomsorg inom kommuner och landsting anmärk­ningsvärt lite uppmärksammat äldre invandrares situation och behov. Detta gäller även statliga myndigheter under senare år.

Samtidigt ökar antalet äldre invandrare och delta kräver en genomtänkt och insiktsfull planering, anpassad till olika gruppers och individers behov samt lokala förutsättningar och resurser.

Socialstyrelsen och invandrarverket ger i en anslutande skrivelse till rapporten förslag hur förhållandena skall kunna förbättras och redovisar även insatser som planeras.

Svenska kommunförbundet har i oktober 1991 gett ut en skrift. Moder­na Pionjärer. Skriften har tillkommit i syfte att ge inspiration och vara elt stöd för kommunerna i deras arbete med uppbyggnaden av en service och vård som också tar hänsyn till äldre invandrare.

9.         Invandrarkvinnor

Invandrarkvinnors förhållanden kräver särskild uppmärksamhet. Det gäl­ler i synnerhet flyktingkvinnorna. Nästan hälften av de totah 480000 utländska medborgarna som vid årsskiftet 19901991 var folkbokförda som bosatta i Sverige var kvinnor. Drygt 47% av nyinvandringen år 1990 var kvinnor.

Del finns ett behov av ökad kunskap om de invandrade kvinnornas förhållanden. Självfallet varierar invandrarkvinnors förhållanden på mot­svarande sätt som svenskfödda kvinnors, både vad beträffar t.ex. ålder, utbildningsbakgrund och social tillhörighet. Det finns också stora inbördes skillnader i olika invandrargrupper i fråga om familjemönster, sociala relationer, deltagande i arbetslivet och t. ex. innehållet i kvinnorollen.

Statens invandrarverk har under hösten 1991 fåll i uppdrag all med hänsyn till bl.a. ovan redovisade förhållanden belysa hur invandrarkvin­nors liv förändras i det nya landet när det gäller arbete, utbildning och familjemönster samt relationer till samhället i övrigt. Verket skall lämna förslag om vad som behöver göras för att stärka invandrarkvinnors ställ­ning på detta område.

1 uppdraget ingår även atl närmare undersöka situationen för kvinnor, som efler en kort bekantskap med en i Sverige bosalt man flyttat hit och därefter utsatts för misshandel eller annan kränkande behandling. Särskild uppmärksamhet skall därvid ägnas barnens förhållanden. Också i övrigt bör verket eftersträva ökad kunskap om de svårigheter och del våld som kan drabba utländska kvinnor och föreslå lämpliga medel att förebygga . och bekämpa detta.

Verket bör också överväga hur en könsuppdelad periodisk statistik bör läggas upp för den utomnordiska invandringen.

Verket skall genomföra uppdraget i nära samarbete med berörda myn­

digheter och organisationer och redovisa resultatet senast den 1 september

1992.

27

10. Invandrare och HIV

Skr. 1991/92:80

I vissa delar av världen har HlV-smitta funnits under lång tid och har en avsevärd utbredning. Personer sorn kommer lill Sverige från dessa områ­den kan därför vara HIV-smittade utan alt själva vela om det. Det gäller både svenska och utländska medborgare. En stor del av de personer som nu rapporteras som smittade utgörs av utländska medborgare.

En särskild arbetsgrupp under AIDS-delegationen med representanter för myndigheter och organisationer har utarbetat ett policydokumenl rö­rande HIV och invandring. Dokumentet skall kunna ligga till grund för det fortsatta arbetet på området.

En grundläggande princip är de insatser som görs i Sverige för att bekämpa HIV/aids skall omfatta alla och utformas efter olika gruppers behov. För personer med utländsk härkomst kan kompletterande insatser behövas. Detta gäller inte minst information och utbildning som måste utformas så att den kan förstås av dem som har bristande kunskaper i det svenska språket och om del svenska samhället.

Insatserna förutsätter ett väl fungerande system för HIV-testning. En grundläggande princip är att HlV-lestning är frivillig. Den hälsoundersök­ning som erbjuds personer som reser in i Sverige, svenskar eller andra, bör därför innehålla ett erbjudande orri HlV-test. Beslut om uppehållstillstånd påverkas inte av om sökanden är HIV-smittad.

Arbetsgruppen har inom sig utsett en särskild grupp för att utarbeta ett handlingsprogram för informations- och utbildningsfrågor på området.

11. Stöd till invandrarnas organisatiioner och trossamfund

Nuvarande ordning för stöd till invandrarnas riksorganisationer besluta­des av riksdagen år 1986. De grundläggande villkoren finns i förordningen (1986:472), om statsbidrag till invandrarnas riksorganisationer. Ett grund­läggande problem de senaste åren har varit att medelstilldelningen inte alltid kunnat hållas på den nivå som hade behövts för en fullständig tillämpning av förordningen. Detta har inneburit bl. a, att nya riksorgani­sationer, som i princip uppfyllt kraven och av invandrarverket föreslagils för statsbidrag inte kunnat komma i fråga för statsbidraget. Inte heller har tidigare statsbidragsberättigade organisationer som ökat sitt medlemstal kunnat få den ökning av statsbidraget som förordningen förutsätter. För bidragsåret 1991/92 tillämpas förordningen fullt ut. Detta har kunnat ske efter en omfördelning inom anslaget. Totalt har för budgetåret 1990/91 anslagits 12,3 milj. kr. inklusive stöd till vissa samarbetsorgan.

Statskontoret har på regeringens uppdrag gjort en kartläggning av det anslagsfinansierade statliga stödet till föreningslivet och under året redovi­sat uppdraget till regeringen. 1 uppdraget ingick atl även redovisa förslag om hur en fördjupad prövning av stödet kan göras. Statskontorets rapport (1991:6) bereds för närvarande inom regeringskansliet.

En arbetsgrupp inom arbetsmarknadsdepartementet har samtidigt gjort

en preliminär översyn av systemet med statsbidrag till invandrarnas riks­

organisationer och redovisat några alternativ till nuvarande ordning. Des-

28

sa frågor och de alternativa modellerna har under våren 1991 diskuterats     Skr. 1991/92:80 med invandrarrådet.

Stöd till invandrarnas trossamfund lämnas över statsbudgeten. Frågor om bidrag lill samfunden prövas av samarbetsnämnden för statsbidrag till trossamfund. I nämnden ingår företrädare för de frikyrkliga samfunden och invandrarnas trossamfund. Bidrag kan utgå i form av verksamhetsbi­drag, lokalbidrag och utbildningsbidrag. Totalt har för budgetåret 1990/91 anslagils 57,7 milj.kr.

lI.Återvandring

Återvandrande flyktingar kan av invandrarverket få bidrag för resekostna­den samt ett visst kontantbelopp, för närvarande 1 500 kr. per person. Under de senaste åren har några hundra personer årligen, främst från Latinamerika, fått sådant bidrag. Under budgetåret 1990/91 var tre fjärde­delar av de personer som ålervandrade med resebidrag chilenare. Kostna­den under perioden för 312 personer var 3,4 milj.kr.

Därutöver utgår svenskt stöd över biståndsbudgeten för insatser för återvandrare i Latinamerika.

Demokratins återinförande i Chile har dock inte lett lill någon mera omfattande ålervändring från Sverige. Erfarenheterna visar också att många av dem som faktiskt återvandrat mött stora problem i det chilenska samhället. Det har bl. a. varit ytterst svårt atl få arbete och bostad. Åskilli-ga ålervandrade chilenare har därför återkommit till Sverige eller övervä­ger att göra det. Detta bekräftar vikten av atl den som skall ålervandra till sitt ursprungsland noga överväger och planerar återvandringen.

13. Invandrarpolitisk forskning

I samband med alt det socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR) inrätta­des den 1 juli 1990 förstärktes resurserna till forskningsområdet interna­tionell migration och etniska relationer, vilket är den benämning som rådet valt i stället för den på flera säll begränsande och inte alltid lyckade benämningen "invandrarforskning". Efter det första budgetårets fördubb­ling av stödet tillförs ytterligare 1 milj.kr. under innevarande och näst­kommande budgetår.

SFR fattade under våren 1991 beslut om att fördela 6,8 milj.kr. till ett femlontal forskningsprojekt, de flesta två- eller fleråriga. Projekten repre­senterar ett brett spektrum av-samhälls- och beteendevetenskapliga frågor. Forskarnas intresse är bl. a. fokuserat på ungdomar, kvinnor, arbetsmark­nadsfrågor, brottslighet, livsåskådningsfrågor, främlingsfientlighet, in­vandrares politiska deltagande och frågor om kulturell mångfald och plu­ralism.

Rådet har tillsatt fem arbetsgrupper, varav en för området internationell

migration och etniska relationer, med uppgift att fånga upp forsknings-

och kunskapsbehov och intressera forskare för forskningsområdet. 1 slutet

av år 1991 presenterade beredningsgrupperna med utgångspunkt i detta

29

arbete de program som skall vara underlag för rådets verksamhet på kort     Skr. 1991/92: 80 och lång sikt.

Även om SFR har ett särskilt ansvar som inlitiativtagare och anslags­givare för forskning om internationell migration och etniska relationer, innebär detta inle att finansiering, av sådan forskning är eller bör vara begränsad till detta forskningsråd. Tvärtom är del angeläget att forskning inom hithörande områden utgör en självklar och integrerad del av alla anslagsgivares ansvar.

IV 

Den svenska utlänningslagstiftningen och dess tillämpning

1. Inledning; redovisning av praxis

Invandrarverket har våren 1991 påbörjat arbetet med praxisredovisning i asylärenden genom att publicera en första sammanställning. Därmed har man fullbordat en första etapp av arbetet med att åstadkomma en samlad redogörelse för praxis inom SlVs hela lillståndsverksamhel. För varje redovisningsområde kommer man all redovisa följande:

en "allmän del", som omfattar vad man här betecknar som grundmate­rialet, dvs. utdrag ur eller hänvisningar till betänkanden, propositioner, utskottsbetänkanden osv.,

en "rättslig del", där prejudicerande avgöranden i lagtolkningsfrågor redovisas,

en "länderdel" med avgöranden i enskilda, länderrelaterade ärenden. Invandrarverket kommer att se över praxisredovisningen med jämna

mellanrum, i ett inledande skede tre gånger per år. Inträffar något som på ett avgörande sätt förändrar praxis avseende tillslåndssökande från visst land eller viss del av världen, kan redovisningen komma att justeras eller kompletteras även mdlan dessa reguljära översyner.

Hittills har redovisats asylpraxis avseende tio länder: Etiopien, Iran, Jugoslavien, Libanon, Rumänien, :>omalia, Syrien, Turkiel, Irak och Sov­jetunionen. Redovisningen kommer successivt att kompletteras i enlighet med vad som tidigare sagts om dess omfattning.

Sammanställningen är i första hand avsedd för det dagliga arbetet på SIVs olika tillståndsbyråer. Den skall där fungera som vägledning för beslutsfattarna och i förekommande fall ge dem anledning till mer ingåen­de studier av de ärenden som här kortfattat redovisas. SlVs praxisredovis­ning kan för övrigt köpas av intresserade. Den tillhandahålls också på allmänna bibliotek.

2. Asylrätten

Genévekonventionens bestämmelser om skydd för flyktingar har tagils in i

den svenska utlänningslagen. Endast en mindre del av de asylsökande som

under senare år beviljats uppehållstillstånd i Sverige har emellertid fått

stanna här med stöd av utlänningslagens skyddsbestämmelser för konven­

tionsflyktingar (13 % år 1989, 17 % år 1990, 12 % första halvåret 1991).

30

Enligt regler som infördes i utlänningslagen 1976 och som numera Skr. 1991/92:80 återfinns i gällande utlänningslag (1989:529) har en utlänning rätt till asyl här också om han är krigsvägrare eller om han, utan att vara flykting, inte vill återvända till sitt hemland på grund av de politiska förhållandena där och kan åberopa tungt vägande omständigheter till stöd för detta. Det är den sistnämnda gruppen som i Sverige kallas "de facto-flyktingar".

Asylrelaterade uppehållstillstånd ges också inom ramen för tillämpning­en av en annan bestämmelse i utlänningslagen (2 kap. 4 §2), enligt vilken uppehållstillstånd får ges till en utlänning som av humanitära skäl bör tillåtas bosätta sig här. Det rör sig här om s.k. politiskt-humanitära uppe­hållstillstånd. Det är här inle fråga om någon egentlig skyddsbestämmelse utan om en möjlighet för den tillståndsgivande myndigheten att bevilja uppehållstillstånd när del är påkallat av humanitära skäl.

Del finns således fyra olika kategorier som kan få uppehållstillstånd på någon form av asylrelaterade skäl, nämligen

1.

konventionsflyktingar (3 kap. 1 § 1 UtIL)

2.

krigsvägrare (3 kap. 1 § 2 UtlL)

3.

de facto-flyktingar (3 kap. 1 § 3 UtlL)

4.

politiskt-humanitära skäl (2 kap. 4§ 2 UtlL).

Det bör observeras att uppehållstillstånd även kan ges av rent humanitä­ra skäl, som alltså inle är relaterade till asyl.

Tillstånd får vägras en konvenlionsflykting om det föreligger synnerliga skäl härför, exempelvis vid fall av grov brottslighet eller om hänsynen till rikets säkerhet så kräver. För krigsvägrare och de facto-flyktingar får tillstånd vägras om det föreligger särskilda skäl att inte bevilja asyl. Vid bedömning av om särskilda skäl alt vägra asyl skall anses föreligga får lill skillnad mol vad som gäller beträffande konventionsflyklingar hän­syn tas även till Sveriges mottagningsresurser.

Möjligheten atl vägra asyl med hänvisning lill att det föreligger särskilda skäl gäller endast beträffande de facto-flyktingar och krigsvägrare. Ett be­slut om en sådan ordning kommer dock i realiteten även alt på motsvaran­de sätt påverka möjligheterna att fä tillstånd av politiskt-humanitära skäl. Möjligheterna att få tillstånd av renodlat humanitära skäl påverkas där­emot inte.

Beslut om att inskränka asylrätten med hänvisning till att särskilda skäl föreligger med hänsyn till mottagningsresurserna kan fallas av regeringen utan riksdagens hörande. Della har skett vid två tillfällen, första gången år 1976. I december 1989 fattade den dåvarande regeringen beslut i några enskilda ärenden av innebörd att utöver konventionsflyktingar en­dast de som hade särskill starkt skyddsbehov i fortsättningen skulle kunna påräkna asyl. Beslutet avsåg inte någon viss grupp utan gällde asylsökande från alla länder.

Det är svårt alt entydigt mäta vilken effekt inskränkningen i asylbestäm­

melserna har haft. Klart är emellertid att andelen avslagsbeslut hos SIV

har ökat. Denna andel var under år 1989 genomsnittligt 27,5%. För år

1990 var den omkring 55%. För första halvåret 1991 redovisas den till

runt 58 %. I vilken utsträckning denna minskning beror på skärpt asylprax­

is eller på andra förhållanden går dock inle atl avgöra.

31

Vid halvårsskiftet år 1991 redovisade invandrarverket en nedgång i     Skr. 1991/92:80 handläggningsliden för nya asylsökande. Invandrarverket räknade då med att om inte någon ny stor oförutsedd inströmning av asylsökande skulle ske vid årsskiftet 1991 1992 komma ned i två ä tre månaders genom­snittlig handläggningstid.

Den dåvarande regeringen bedömde genom beslut i augusti 1991 i elt par enskilda ärenden att lång vistelse i Sverige skulle medföra all en asylsökande kunde beviljas uppehållstillstånd på humanitär grund, såvida inte särskilda skäl i det enskilda fallet talade emot. Sådana skäl kunde vara säkerhetsskäl, brottslighet, vandel i övrigt, dokumentlöshet och/eller an­nan illojalitet.

I regeringsförklaringen den 4 oktober 1991 anfördes alltså att praxis vad gäller behandling av ansökningar om asyl successivt kommer att anpassas till det normala.

Genom beslut den 19 december 1991 har regeringen konstaterat alt de förhållanden, som föranledde den dåvarande regeringen att skärpa kriteri­erna för atl få asyl, inte längre föreligger. Regeringen har därför i ett enskilt ärende beviljat asyl till en person, som bedömts vara de facto-flykting, men som inte skulle ha fåll stanna här med en så snäv tillämpning av utlänning­slagen som gällt under de två senaste åren. Del är den enskildes skyddsbehov som bör underställas en strikt lillämpning av utlänningslagens bestämmel­ser.

Regeringen har samtidigt uttalat att vistelseliden i Sverige inte bör till­mätas särskild vikt vid bedömningen av en asylansökan. Vistelsetiden bör i fortsättningen beaktas som en av flera omständigheter som kan men inle nödvändigtvis måste leda till alt uppehållstillstånd beviljas.

Särskilda hänsyn måste emellertid även fortsättningsvis tas till familjer med barn. Om inle särskilda skäl talar däremot, får en ansökan om uppe­hållstillstånd beviljas medlemmarna i familj, om det i familjen vid besluts-tillfället finns ett barn som fullgjort minst tre terminer i svensk skola, för­skola eller liknande, sedan ansökningen gjordes. Elt tillägg till utlännings-förordningen av denna innebörd har nu beslutats.

Slutligen beslöt regeringen om särskilda övergångsvisa bestämmelser för utlänningar, som vid den nämnda förordningens ikraftträdande vistats i Sverige mer än 18 månader efter det att ansökan om uppehållstillstånd gjorts, men som inle fått slutligt besked. I dessa fall får uppehållstillstånd beviljas, om inte särskilda skäl talar emot det. Detsamma gäller familj, med barn som är sex år eller äldre, som vistats mer än ett år i landet.

3. Dokumentlöshet

Det förekommer att många asylsökande kommer hit utan vare sig identi­

tets- eller färdhandlingar. Det hör till flyklingskapets natur att en männi­

ska som hals över huvud flyr från fängelse och tortyr eller annan akut

förföljelse kan ha mycket svårt att förete giltigt pass eller andra erforderli­

ga identitetshandlingar. I många fall är del emellerlid uppenbart att de

sökande måste haft sådana när de startade resan. Del gäller särskilt biljet­

ter och andra färdhandlingar.

32

I de fall, där den asylsökande således vid ankomslen saknar såväl identi-     Skr. 1991/92: 80 tets- som färdhandlingar, försvåras utredningen starkt. Handläggningsti­derna förlängs och avvisning till ett första asylland omöjliggörs inte sällan.

Det förs inte någon samlad statistik över hur många som är utan doku­ment när de söker asyl. Del är emellertid klart att av asylsökande från vissa länder så gott som alla saknar både pass- och färdhandlingar.

En undersökning som gjordes år 1990 visar all drygt 50% av de asylsö­kande var dokumentlösa år 1987. Motsvarande andel för åren 1988 och 1989 var drygt 70%.

1 en särskild arbetsgrupp med anknytning till UNHCR, i vilken ingår representanter för några europeiska länders regeringar och företrädare för olika frivilligorganisationer, pågår arbete med att analysera olika åtgärder för att komma till rätta med dokumentlösheten. En åtgärd som diskuteras är ett samarbete mellan olika länder i fråga om identitetskontroll.

Det förekommer att dokumentlösheten sätts i system. För sådan organi­serad verksamhet finns i utlänningslagstiftningen sedan några år en straff­bestämmelse som innebär att den som i vinningssyfte planlägger eller organiserar verksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser lill Sverige ulan pass eller de tillstånd som krävs för inresa hit kan dömas till böter eller fängelse. StrafiPmaximum har höjts från ett till två års fängelse.

4. Förvar

Den 1 juli 1990 trädde de av riksdagen i maj 1989 vilandeförklarade delarna av utlänningslagen i kraft. Dessa delar rör bestämmelser om kroppsvisitation och förvarstagande av identitets- och/eller ulredningsskäl och syftar till att komma tillrätta med den ökande dokumentlösheten.

Rikspolisstyrelsen har under budgetåret 1990/91 redovisat att 540 per­soner har tagits i förvar av utredningsskäl samt 545 personer av identitets-skäl. Det bör anmärkas all en person som las i förvar av identiletsskäl därefter kan omfattas av elt beslut om förvar av utredningsskäl.

Intentionerna bakom de nya reglerna i 1989 års utlänningslag har varit att minska utrymmet för förvarstagande av utlänningar under 16 år (prop. 1988/89:86 s. 99).

Förvar av barn får inte ske av identitets- eller utredningsskäl. Barn får endast tas i förvar i samband med alt verkställighet av ett avlägsnandebe­slut skall ske. Under budgetåret 1990/91 har rikspolisstyrelsen redovisat att 595 utlänningar under 16 år tagits i förvar. Med några enstaka undan­tag har dessa tagits i förvar tillsammans med sin/sina vårdnadshavare.

Från den 1 juli 1989 till den 1 juli 1991 har följande antal utlänningar

under 16 år varit i förvar:

Juli - december 1989

179

Januari-juni 1990

181

Juli - december 1990

294

Januari-juni 1991

301

Del bör anmärkas atl ett förvarsbeslul som löper över ett månadsskifte

redovisas som två beslut i statistiken.

33

3   Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 80

ökningen av beslut atl ta barn i förvar som skett sedan de nya reglerna Skr. 1991/92:80 trätt i kraft var motivet för den förra regeringen alt i februari 1991 ge ett uppdrag till rikspolisstyrelsen att belysa de förändringar som skett beträf­fande myndigheternas bedömning och hantering avseende föryarstagande av utlänningar under 16 år. Rikspolisstyrelsen överlämnade sin undersök­ning i april 1991.

Undersökningen, som omfattar oktober månad åren 1988, 1989 och 1990, visar att andelen barn som tagits i förvar i samband med verkställig­het mellan åren 1988 och 1989 beräknas ha minskat från knappt 11 tiU 8,5% samt att andelen beräknats ha ökat till drygt 15% år 1990. Andelen barn i samband med avlägsnandebeslut har av rikspolisstyrelsen beräknats efter andelen barn bland det totala antalet asylsökande (mellan 26 och 27 % för de tre angivna åren). Enligt rikspolisstyrelsen kan orsaken till den beräknade ökningen år 1990 vara atl många avlägsnandebeslut under senare delen av detta år gällde familjer med många barn.

Det förs inte någon fortlöpande statistik över hur många barn som berörs av ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut. Inom arbetsmarknadsde­partementet har en undersökning jyorts av antalet utlänningar under 16 år som berörts av avlägsnandebeslut under september månad samma år som rikspolisstyrelsens undersökning omfattar. Denna undersökning utvisar alt andelen barn bland kosovoalb.aner som berörts av ett avlägsnandebe­slut uppgick till drygt 70% och bland bulgarienturkar tifl drygt 60% under år 1990.

Rikspolisstyrelsen har genom ett ytterligare regeringsbeslut den 13 juni 1991 fåll i uppdrag att göra en fördjupad undersökning när det gäller förvarstagande av utlänningar under 16 år. Denna undersökning skall omfatta en längre tidsperiod. Uppdraget redovisas vid årsskiftet 1991-1992, varefter erforderliga åtgärder föi att, i enlighet med lagens inten­tioner, nedbringa antalet förvarstciganden av barn skyndsamt kommer att beredas.

5. Invandring av anhöriga

Svensk praxis för invandring av anhöriga till personer bosatta i Sverige är generös i jämförelse med många andra länders. Make/maka och samman­boende samt ogifta barn under 20 år till personer bosalla här, beviljas regelmässigt uppehållstillstånd för bosättning i Sverige. Homosexuella förhållanden jämställs med heterosexuella. Äktenskap med minderåriga liksom månggifte ger däremot inte rätt till bosättning här.

En ordning med uppskjuten invandringsprövning under i princip två år tillämpas när det gäller nyligen ingångna äktenskap eller samboförhållan­den. Om förhållandet upphör före tvåårsperiodens utgång tar man hänsyn till samtliga omständigheter i ärejidet när man bedömer om utlänningen ändå skall få stanna. Sådana omständigheter kan exempelvis vara att utlänningen är väl etablerad i arbetslivet, att del finns barn i förhållandel, att utlänningen kan ha råkat i en utpressningsliknande situation eller löper risk atl bli socialt utstött vid en avvisning lill hemlandet.

Både ensamstående förälder och föräldrapar kan under vissa förutsätt-

34

ningar få bosätta sig hos barn i Sverige. Även andra anhöriga kan under     Skr. 1991/92: 80 vissa förutsättningar få bosätta sig här. Det kan gälla t. ex. "sista länk", dvs. en person, undanlagsvis flera, vars samtliga nära släktingar är bosatta i Sverige. Anhöriga till politiska flyktingar bedöms något generösare.

6. Visum

Viseringsfrihet infördes den 1 augusti 1990 för medborgare i Tjeckoslova­kien och vid årsskiftet 19901991 för medborgare i Chile och Namibia. Den 1 juni 1991 togs motsvarande beslut avseende medborgare i Polen.

Då nya riktlinjer för invandringspolitiken antogs år 1984 gjordes utta­landen för en generösare viseringspraxis, framför allt i fråga om släktbe­sök. När det gäller nära anhöriga, och när omständigheterna är mycket ömmande, bör visering ges, om det inte framstår som uppenbart att avsikten med besöket är en annan än den uppgivna. 1 mindre behjär-lansvärda fall bör regeln vara att visering beviljas, om det inte framstår som sannolikt atl syftet är annat än det uppgivna. Invandrarverkets styrel­se leder utvecklingen av denna praxis.

De riktlinjer för viseringar som invandrarverkets styrelse beslutade om åren 1987 och 1990 gäller alltjämt och avser bl.a. medborgare i Iran och Bangladesh. Riktlinjerna innebär bl. a. alt det är sökanden som skall göra troligt att syftet med resan lill Sverige är ett besök och inget annat. 1 riktlinjerna ingår även vissa huvudregler för bedömningen av viserings-ansökningar från iranska medborgare.

Beslut om förändringar i viseringsreglerna innefattar en mängd olika avväganden av såväl utrikespolitisk, handelspolitisk, turislpolitisk som invandrarpolitisk karaktär. I enlighet med den nordiska passkontrollöver­enskommelsen strävar också Sverige efter nordisk harmonisering i dessa frågor.

Bl.a. i syfte att påskynda handläggningstiderna i viseringsärenden har invandrarverket bemyndigat ett stort antal utlandsmyndigheter all själva bevilja visering under vissa förutsättningar. Efler ändringar av vissa be­stämmelser i ullänningsförordningen (1989:547) har invandrarverket hös­ten 1991 bemyndigat 15 svenska utlandsmyndigheter att även avslå vise-ringsansökningar. Della gäller bl.a. utlandsmyndigheterna i Addis Abeba, Ankara, Damaskus, Kairo, Moskva, Sofia och Teheran.

När det gäller viseringar för sydafrikanska medborgare har regeringen i en ny förordning (1991:836) föreskrivit när visering skall beviljas resp. avslås. Förordningen innebär bl.a. all visering skall vägras om besöket avser dellagande i sport- och idrottsevenemang eller sådan affärsverksam­het som det råder förbud mot.

35

v Asylsökande och flyktingar i Sverige tillståndsprövning      Skr. 1991/92:80 och mottagande

1. Asylprövning m. m.

Statens invandrarverks organisation

Asylsökande tas normalt emot för asylutredning på en utredningssluss, där polisen och invandrarverket samarbetar. Som riktmärke gäller att polisen skall utreda asylansökningarna inom två veckor och att invandrarverket omedelbart därefter skall kunna fatta beslut i klara fall. 1 ärenden, som inte är så klara att beslut kan fattas omgående, skall invandrarverket normalt kunna fatta beslut inom sex veckor från det att polisens utredning är slutförd. I ärenden som överklagas hos regeringen skall, enligl riktlinjerna beslut normalt kunna fattas inom sex månader från det att asylutredningen påbörjades hos polisen. Polisens utredningansvar kommer fr.o.m. den 1 juli 1992 atl överföras lill invandrarverket.

Invandrarverkets organisation är numera beräknad för ca 30000 asylsö­kande per år. Invandrarverkets anslag för budgetåret 1990/91 utgick vida­re från ca 210000 lillståndsärenden (viseringar, uppehålls- och arbetstill­stånd etc.) och ca 20000 medborgarskapsärenden.

Under budgetåret 1990/91 sökte närmare 21 000 personer asyl. Antalet tillståndsärenden uppgick under budgetåret 1990/91 lill ca 195000. Anta­let medborgarskapsärenden uppgick till ca 23000.

Utvecklingen av handläggningstider och ärendebalanser

Hos polismyndigheterna fanns vid budgetårets utgång ca 1 100 öppna asylärenden, vilket är ca 5 400 asylärenden färre än föregående budgetår. Under hösten 1991 har därefter antalet öppna asylärenden hos polisen åter ökat i takt med det ökade antalet asylsökande och uppgick den 1 november 1991 till ca 3 000.

Huvuddelen av de asylsökande som kom under första halvåret 1991 fick sitt ärende utrett av polisen inom en månad. I september 1991 var den genomsnittliga utredningstiden ca 1,5 månader.

Antalet inkomna asylärenden lill invandrarverket har under budgetåret 1990/91 vida överstigit antalet a

Som en följd av det ökade antalet inkomna ärenden under hösten 1990 ökade också balansen av öppna ärenden. Den var vid årsskiftet 1990 1991 ca 23000, varav 20600 avsåg första instans.

Invandrarverket erhöll i tilläggsbudgeten för budgetåret 1990/91 en

kraftig förstärkning av resurserna för handläggning av asylärenden. Mol

36

bakgrund härav har invandrarverket genom nyanställningar, övertidsin-     Skr. 1991/92:80 satser samt effektivisering av rutiner klarat av att avgöra närmare 54000 asylärenden exkl. statusfrågor, Motsvarande antal för budgetåret 1989/90 var ca 31900 ärenden.

Den 30 juni 1991 fanns ca 17400 öppna ärenden hos invandrarverket, varav 14600 avsåg första instans. Minskningen av ärendebalansen har fortsatt under hösten 1991. Den 1 november 1991 var antalet öppna asylärenden ca 14200, varav ca 12 300 avsåg första instans.

Den genomsnittliga handläggningstiden under september 1991 var 191 dagar i grundärenden, 61 dagar i överklagandeärenden och 15 dagar i de fall den som fått utvisningsbeslut inkommer med förnyad ansökan. Målen för handläggningstider klarades i september 1991 i 34% av de avgjorda grundärenden och 59% av de överklagandeärenden som invandrarverket tog ställning till.

Vad gäller verkställda avvisningar hade polisen i slutet av september 1991 drygt 3400 avvisningsärenden som inte var verkställda. Av dessa var drygt 2 300 personer efteriysta av polisen.

För att kunna möta den ökade tillströmningen av överklagandeärenden i regeringskansliet, ett resultat av de ökade avarbetningar i tidigare led i asylprocessen, tillfördes även utlänningsenheten inom arbetsmarknadsde­partementet ökade resurser. Under budgetåret 1990/91 harhuvuddelen av de ärenden som förts vidare till regeringen kunnat avgöras inom några månader. Antalet öppna avvisnings-/ulvisningsärenden har dock ökat kraftigt sedan budgetårsskiftet med betydligt längre väntetider som följd. Förstärkningen av resurserna förväntas emellertid motverka detta, särskilt i kombination med inrättandet av utlänningsnämnden den 1 januari 1991.

Överföring av utredningsansvaret i asylärenden från polisen till invandrarverket

Regeringen uppdrog i maj 1991 åt SIV att i samråd med RPS och berörda polismyndigheter genomföra en överföring av utredningsansvaret i asyl­ärenden från polismyndigheterna lill SIV den 1 juli 1992. Uppdraget innefattas inte av någon ändring när det gäller ansvaret för att genomföra en s.k. grundutredning när en utlänning begär asyl. Denna uppgift skall ligga kvar hos polismyndigheterna som liksom hittills också skall svara för gränskontrollen samt delgivning och verkställighet av avlägsnandebeslut.

Genom överföringen av utredningsansvaret får invandrarverket ett sam­lat ansvar för tillståndsverksamheten och ökade möjligheter till rationell samordning av handläggningen av asylärenden. Därmed inriktas också polismyndigheternas uppgifter på mer polisiära arbetsuppgifter. Uppdra­get att överföra utredningsansvaret i asylärenden omfattar också en över­föring av ansvaret för de särskilda förvarslokaler som finns vid utrednings­slussarna.

37

Utlänningsnämnden

Skr. 1991/92:80

Regeringen har i proposition (1991/92:30) om en särskild nämnd för utlänningsärenden föreslagit att en fristående myndighet, utlännings­nämnden, inrättas för att överpröva vissa utlänningsärenden. Nämnden bör enligt propositionen i princip överta den överprövning enligl utlän­nings- och medborgarskapslagstiflningen som idag åvilar regeringen. Sär­skill vikliga eller känsliga ärenden skall dock liksom nu överlämnas till regeringen, antingen direkt från invandrarverket eller också från utlän­ningsnämnden.

Den nya myndigheten skall enligt propositionen starta sin verksamhet den 1 januari 1992. Riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag (SfU04, rskr. 39).

2. Förläggningsverksamheten

Som tidigare har redovisats minskade antalet asylsökande kraftigt under budgetåret 1990/91. Genom att antalet asylsökande minskade samtidigt som antalet beslut i asylärenden ökade under slutet av budgetåret och genom att tillgången på kommunplatser var god kunde antalet inskrivna på förläggning minska. Antalet inskrivna på förläggning minskade under budgetåret 1990/91 med ca 5 600 personer och uppgick vid budgetårets slut till ca 24100 personer varav ca 1600 var inskrivna på sluss. Vid ingången av budgetåret fanns fem slussar varav en tillfällig samt 51 tillfälli­ga annex, knutna till de fem slussarna. Den 30 juni 1991 fanns endast fem tillfälliga annex knutna till de fem slussarna. Vid budgetårels början fanns 80 förläggningar och vid utgången fanns 91 stycken.

Kostnaderna för förläggningsverksamheten var under budgetåret 1990/91 ca 3,5 miljarder kr.

Som redovisats tidigare har invandrarverket under budgetåren 1990/91 och 1991/92 fått kraftiga förstärkningar av resurserna för prövning av asylärenden. Genom dessa resursförstärkningar minskas handläggningsti­dema och därmed platsbehovet i förläggningssystemet. Fr.o.m. den 18 mars 1991 har förläggningspersonalen fått till uppgift att underrätta de asylsökande om invandrarverkels negativa beslut samt informera om rege­ringens negativa beslut. SIV har fastställt en avvecklingsplan för förlägg­ningsverksamheten. Platsbehovet påverkas emellertid också i hög grad av antalet nya asylsökande och av antalet asylsökande som får avslag av SIV och överklagar samt handläggningstidema i andra instans.

Under hösten 1991 har såväl antalet asylsökande som väntetiden på regeringsbeslut ökat. Antalet personer som bor på invandrarverkets an­läggningar uppgick vid utgången av september månad 1991 lill 26100 personer.

Mot bakgrund av den här utvecklingen kommer den planerade avveck­lingsplanen av förläggningsverksamhelen att få ske i ett långsammare tempo än planerat. Mellan 1 400 och 1 600 anställda inom invandrarverket kommer att beröras av avvecklingen.

Bl.a. har invandrarverket gjort en genomgång av den verksamhet som

38

bedrivs vid förläggningarna. Genomgången har resulterat i ett antal rikt-     Skr. 1991/92:80 linjer för verksamheten.

I första hand förutsätts de asylsökande ta ansvar för sitt och sin familjs dagliga liv så långt de praktiska förutsättningarna tillåter, dvs. sköta sin egen matlagning, städning, barnpassning och att själv ta de kontakter med t. ex. sjukvård och samhället i övrigt som kan behövas.

Förläggningen förutsätts erbjuda viss verksamhet i organiserad form: undervisning i svenska, barn- och fritidsverksamhet, studiecirklar eller kurser kring olika ämnen etc. Det eftersträvas också att asylsökande i organiserade former medverkar i drift och förvaltning av förläggningarna.

På många förläggningar finns sedan lång tid tillbaka ett väl utvecklat samarbete med olika organisationer på förläggningsorten idrottsför­eningar och andra intresseorganisationer, ideella föreningar samt kyrkor och religiösa samfund.

I förläggningskommunerna anordnas undervisning för skolpliktiga barn under 16 år, i de flesta fall i s.k. förberedelseklasser. När situationen så tillåter, placeras barnen i reguljära klasser. Invandrarverket har särskilt uppmärksammat de ensamma barnen och utarbetat nya rutiner för att ta emot barnen, utse god man och juridiskt ombud samt för att klara polisut­redning och beslut. Barnen skall kunna få besked från verket inom två månader räknat från inresan till Sverige.

Hälsoundersökning erbjuds samtliga asylsökande, så snart som möjligt, när de tas emot på utredningssluss. Uppföljning av de hittills genomförda hälsundersökningarna förbereds. En revidering av Allmänna råd från soci­abtyreben (1988:8), pågår för att få ett väldefinieral innehåll för hälsovård och akutvård.

Frågan om arbete för asylsökande utreds för närvarande med utgångs­punkt i bl.a. uttalandena i socialförsäkringsutskoltets betänkande 1990/91 :SfU 13. Utredaren skall utgå från att asylsökande under vistelse på förläggning bör kunna medverka i det praktiska arbetet på förläggningen. Som tidigare nämnls har frågan om möjlighet för asylsökande att ta arbete på den reguljära arbetsmarknaden brutits ut ur uppdraget för snabbehand­ling i särskild ordning. Utredningens arbete skall, som tidigare nämnts, vara slutfört senast den 30 juni 1992.

39

3. Det kommunala flyktingmottagandet

Skr. 1991/92:80

Det nuvarande systemet för flyktingmottagande infördes den 1 januari 1985.

1 nedanstående tabell ges en statistisk överblick över det kommunala mottagandet sedan år 1985.

Avtalade

Faktiskt

Antal

kommun-

mottagna

kommuner

platser

1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991*

*(t.o.m. 1991-09-30)

8 737

14 232

137

12400

14838

197

14282

18686

245

16934

17889

265

18 297

21 143

276

22330

22 237

278

23000

12 790

273

Under de första åren omfattade en stor del av det kommunala mottagan­del även asylsökande, vars ansöknitngar om uppehållstillstånd fortfarande behandlades. Riktlinjerna för mottagandet har emellertid ändrats genom riksdagens beslut och fr. o. m. maj 1988 skäll normalt endast personer med uppehållstillstånd tas emot i kommunerna.

Flyktingmottagandet bygger på att ett flertal av Sveriges kommuner medverkar i flyktingmottagandet, så alt inte bara de största och traditio­nella mottagarkommunerna får bära ansvaret. Många flyktingar har dess­utom upptäckt att det finns fördelar med att bo i en liten eller medelstor kommun och att behovet av service, tillgång på utbildning och arbete inte bara finns i storstadsområdena. Under budgetåret 1990/91 medverkade sammanlagt 278 kommuner (av 284) i flyktingmotlagandel.

Under budgetåret 1990/91 minskade antalet asylsökande som fick till­stånd att stanna i Sverige, vilket naturligtvis också påverkade kommuner­nas flyktingmottagande. Under budgetåret togs .sammanlagt ca 18200 personer emot i kommunerna jämfört med 22 800 budgetåret närmast före. Mottagandet beräknas emellerlid öka under budgetåret 1991/92.

Invandrarverket har i november 1991 lämnat en första rapport lill regeringen om uppföljningen av statsbidragssystemet för kommunalt flyk­tingmottagande. Rapporten avser perioden den I januari till den 30 sep­tember 1991. Av rapporten framkommer bl. a. att summan av alla mottag­na i kommunerna uppgår till ca 12 800. Härav har ca 8 700 tagits emot från förläggning. Totalt finns 20132 avtalade kommunplatser år 1991. Vad avser familjetyper för de kommunrnottagna återfinns nästan hälften inom kärnfamiljen. Vuxna utan barn utgör drygt 30% och ensamstående med barn 15% av de mottagna. Barn utan vårdnadshavare uppgick till ca 130 personer.

Kommunerna får statlig ersättning för mottagande av flyktingar och

vissa andra utlänningar enligt förordningen (1990:927) om statlig ersätt­

ning för flyktingmottagande m.m. samt för bistånd som lämnas enligt

lagen (1988:153) om bistånd åt asylsökande m. fl.

40

Nuvarande ersättningssystem trädde i kraft den 1 januari 1991 och Skr. 1991/92:80 grundar sig på proposition (1989/90:105, SfU21, rskr. 281) om samordnat flyktingmottagande och nytt system för ersättning till kommunerna, m. m. 1 den nämnda propositionen redovisas också ett program för att underlätta för flyktingar att snabbare få en förankring i svenskt arbets- och samhälls­liv. Huvudsyftet med förändringen av ersättningssystemet är att stimulera kommunerna att vidta aktiva åtgärder för att flyktingarna snabbare skall kunna bli självförsörjande.

Kommunerna förutsätts från och med den 1 januari 1991 göra upp individuella planer för flyktingarnas introduktion i det svenska samhället. Planen skall alltid göras i samråd med flyktingen själv och i samverkan med arbetsförmedlingen på orten.

I programmet för aktivt och samordnat flyktingmottagande betonas särskilt, att det behövs en helhetssyn och en samordning mellan olika myndigheter i arbetet med flyktingar. Vidare understryks viklen av all de fackliga organisationerna, arbetsgivarna och frivilligorganisationerna får en mer aktiv roll än hittills.

I rapporten (Ds 1991:5) Mångfald och samverkan i flyktingmottagandet

       frivilliga organisationers roll, som publicerades i februari 1991, redovi­

sas insatser centralt, regionalt och lokalt som görs av frivilligorgani­

sationerna inom flyktingmottagandet. Vidare framhålls att samverkan

mellan det offentliga och frivilligorganisalionerna bör kunna breddas och

fördjupas ytterligare, främst under den period som utgör ramen för det

samordnade, lokala flyktingmotlagandel.

Kostnaderna för ersättning till kommunerna uppgick under budgetåret 1990/91 till ca 2,4 miljarder kr. Del nya systemet för ersättning lill kom­munerna innebär, att kommunerna får en schabloniserad ersättning för varje mottagen flykting och annan utlänning som omfattas av flyktingmot­lagandel. Vid sidan härav lämnas också viss annan ersättning. Den statliga ersättningen beslår av följande delar:

grundersättning,

schablonersätlning,

ersättning för vissa särskilda kostnader,

ersättning för extraordinära kostnader,

ersättning av kostnader för asylsökande,

ersättning för sjukvårdskostnader m. m.

Grundersättning skall utges till alla kommuner som träffat överenskom­melse med invandrarverket om mottagande av flyktingar och är oberoende av hur många flyktingar kommunen tar emot. Beloppet motsvarar schab­lonersättning för tre vuxna flyktingar.

Schablonersättningen skall täcka kommunernas kostnader för ekono­

miskt bistånd till flyktingar och huvuddelen av övriga bidrag som tidigare

lämnades till kommunerna för flyktingmotlagandel. Den skall även inklu­

dera kommunernas kostnader för lagstadgad svenskundervisning för vux­

na som omfattas av flyktingmottagandet. För år 1992 är schablonersätt­

ningen 135 500 kr. för flyktingar som fyllt 16 år och 83 100 kr. för barn

under 16 år. Beloppen skall justeras årligen med hänsyn till bl.a. kostnads­

utvecklingen.

41

Särskilda regler vilka är avsedda att ge en rättvis ersättning åt såväl     Skr. 1991/92:80 den första inflyttningskommunen som den nya finns för flyktingar som flyttar under introduktionsperioden.

Ersättning för vissa handikappade och äldre flyktingar kan beviljas för

ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen, social hemhjälp och färd­

tjänst. Förutsättningen för ersättning för ekonomisk hjälp är att flyktingen

som en följd av handikapp eller hög ålder inte bedöms kunna stå till

arbetsmarknadens förfogande eller på annat sätt kunna bli självförsörjan-

.

de. I dessa fall utgår endast ett halvt schablonbelopp till kommunerna.

Ersättning för vissa kostnader för ensamma flyktingbarn beviljas för faktiska kostnader för sådan vård av ensamma flyktingbarn under 18 år, som sker med stöd av socialtjänstlagen (1980:620) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Den 1 januari 1992 ändras ersättningsreglerna så att kommunerna om särskilda skäl motiverar det kan få ersättning för bistånd till flyktingbarn utan vårdnadshavare även om de inte är placerade i familjehem eller på grupphem (prop. 1991/92:25, SfU06, rskr 57).

Ersättning av extraordinära ko:$tnader kan efter prövning i varje enskilt fall lämnas till kommuner som har vissa typer av extraordinära kostnader för flyktingmottagandet.

Den totala ramen för ersättning av extraordinära kostnader under bud­getåret 1991/92 omfattar 110 milj. kr. Den tidigare regeringen beslutade i september 1991 all höja ramen från 100 till 110 milj.kr. för alt bl. a. kunna bevilja ersättning lill kommuner, som fått extraordinära kostnader, på grund av att man under år 1991 endast får ta emot en mindre del av de flyktingar man träffat överenskommelse om med invandrarverket för år 1991.

Ersättning för kommunala kostnader för asylsökande skall lämnas för kommunernas kostnader för bistånd enligt lagen (1988:153) om bistånd åt asylsökande m. fl. samt för vissa kostnader för vård av barn och transpor­ter.

Ersättning till sjukvårdshuvudmännen lämnas för akut- och förlossnings­vård saml för vård vid abort, som har givils lill utlänningar som sökt uppehållstillstånd för bosättning i Sverige och som inte är kyrkobokförda i riket. För vissa handikappade flyktingar ersätts även varaktig vård. Vidare lämnas ersättning för hälsoundersökningar av asylsökande och flyktingar. Särskilda bidrag kan också lämnas för vårdinsatser för flyktingar med särskilda behov.

Den 1 januari 1991 infördes ett nytt system med lån till hemutrustning för flyktingar. Tidigare erhöll flertalet flyktingar socialbidrag' lill hemut­rustning vid bosättning i en kommun.

Lånen administreras av centrala studiestödsnämnden. Lånen kan be­

viljas till flyktingar m.fl. som fyllt 18 år, som tas emot i en kommun från

förläggning eller som i övrigt omfattas av flyktingmottagandet. Lånen är

ränte- och amorteringsfria unde:-' de första två åren efter utbetalningen.

Därefter utgår ränta med en räntesats som fastställs för varje år av rege­

ringen. Amorteringstidens längd bestäms med utgångspunkt från lånens

storlek. Låntagare med låga inkomster kan få anstånd med återbetalning

42

eller nedsättning av det belopp som skall betalas. Vid långvarig oförmåga     Skr. 1991/92:80 att betala tillbaka lånet skall detta kunna avskrivas. Med de relativt för­månliga villkor som gäller bör det normalt sett inte finnas något behov av socialbidrag lill möbler och annat bohag.

Under första halvåret 1991 beviljades lån till ca 6 500 personer/hushåll. Det genomsnittliga beloppet som beviljats i lån är ca 18000 kr. Utbetalda lån uppgick totalt lill ca 94 milj. kr. Statens kostnader för låneverksamhe­ten under budgetåret 1990/91 var ca 11,4 milj. kr.

Introduktionsersättning

En informell arbetsgrupp inom regeringskansliet och med företrädare för arbetsmarknadsstyrelsen, statens invandrarverk, socialstyrelsen och Svenska kommunförbundet har under budgetåret 1990/91 sell över förut­sättningarna för alt införa någon form av introduklionsersättning för flyktingar som deltar i ett introduktionsprogram. Ett förslag till en ny lag som ger kommunerna mölighet att betala ut introduktionsersättning i stället för socialbidrag till flyktingar och vissa andra utlänningar som följer en introduktionsplan har redovisats i en departementspromemoria (Ds 1991:79).

Departementspromemorian har remitterats. Remisstiden går ut i slutet av februari 1992.

VI 

Det internationella migrations- och flyktingpolitiska arbetet och Sveriges roll

1. Inledning

Migrations- och flyklingpolitiska frågor står på dagordningen i en lång rad internationella fora. Sverige verkar aktivt för all inlernationelll bidra till varaktiga lösningar på både de problem som orsakar folkomflyttningarna och de konsekvenser som följer därav.

Detta arbete får olika inriktning beroende på karaktär och ansvarsområ­de för respektive internationellt organ. Inom FNs ram behandlas flykting-politiska frågor, med avseende på såväl åtgärder för dem som tvingats på flykt (UNHCR, UNRWA) som insatser för atl komma åt grundorsakerna bakom flykten.

Inom FN diskuteras även frågor med anknytning till invandrares sociala och rättsliga situation i invandringsländerna. FNs generalförsamling antog hösten 1990 en konvention om skyddet av rättigheter för alla migrerande arbetare och deras familjer.

Inom OECD är det naturligt nog den ekonomiska politiken i medlems­länderna, arbetskraftsfrågorna etc. som bestämmer infallsvinkeln för det migrationspolitiska arbetet.

Europarådet är sedan länge ett viktigt forum för mellanstatlig dialog

kring integration av invandrare i medlemsländerna. Där har man också

under en följd av år arbetat med asylrättsliga spörsmål. Demokratiserings-

43

processen i Öst- och Centraleuropa har under år 1990 satt nya frågor på     Skr. 1991/92:80 Europarådets dagordning.

1 anslutning till en ministerkonferens ijanuari 1991, i regi av Europarå­det och på initiativ och inbjudan av Österrikes regering, har samarbete mellan länder i Öst-, Central- och Västeuropa kunnat inledas i flera viktiga avseenden som rör flyttningsrörelserna i öst-västlig riktning.

Den västeuropeiska integrationen har även immigrationspolitiska as­pekter. Inom ramen för förhandlingarna om ett s.k. EES-avtal mellan EFTA och EG har Sverige, såsom medlem av EFTA, markerat sitt intresse av att delta i och bidra till det arbete som EG bedriver i syfte att avveckla eller förenkla gränskontrollen för personer. Utvecklingen har här under åren 19901991 kommit in i ett avgörande skede, även om detta inte skett som en del av EES-förhandlingarna. EES-avtalet avses innehålla en särskild deklaration om samarbete med inriktning på förenkling av gräns­kontrollen för personer inom EES-området.

Det nordiska samarbetet i migrations- och flyklingpolitiska frågor har även under den nu aktuella perioden varit en mycket betydelsefull platt­form för avstämning inför gemensamt eller samordnat nordiskt agerande i internationella sammanhang.

Det internationella arbetet med att söka konstruktiva lösningar på grundläggande migrations- och flyktingpolitiska problem har fortsatt inom ramen för de informella konsultationer mellan numera 16 länder i Västeu­ropa, Nordamerika och Australien, som bedrivits sedan mitten av 1980-talet. Konsultationerna är ett nyttigt forum för utveckling och prövning av långsiktiga migrations- och flyktingpolitiska strategier.

Sverige har kommit att spela en genomgående aktiv roll i praktiskt laget samtliga dessa internationella sammanhang, inte minst när del gäUt att betona behovet av att angripa grundorsakerna till flykt och påtvingad migration. Här finns en nära koppling mellan demokrati, respekt för mänskliga rättigheter, fredliga lösningar av konflikter och den ekonomiska och sociala utvecklingspolitik som förs i berörda länder.

Sverige har vidare aktivt verkat för att göra biståndet till flyktingar mer effektivt. FN-organens administrativa struktur och kapacitet, främst UNHCR och FNs program för li\ smedelsbislånd, ses över i syfte att göra dem effektivare. En ökad samordning inom FN-systemet behövs.

Under den nu aktuella perioden har Sverige vidare deltagit aktivt i reformarbetet inom UNHCR. Sverige kom att spela en medlande roll mellan u-länder som önskar ökade resurser för flyktingprogram och en del i-länder som vill förbättra resursanvändningen utan att öka bidragen.

Sveriges finansiella bidrag till de internationella flyktingprogrammen är betydande. Sverige är den tredje största bidragsgivaren till UNHCR och till UNRWA. De svenska bidragen lill FNs livsmedelsprogram (WFP) för flyktingar, är bland de största och mest flexibla.

Även under den nu aktuella perioden har Sverige, bl.a. via SIDAs kataslrofmedel, gjort stora insatser till förmån för flyktingar i olika regio­ner, ofta i nära samarbete med enskilda organisationer.

Vidare utgår svenskt ekonomiskt stöd till internationella organisationer

44

som Internationella rödakorskommittén och Rödakorsföreningars för-     Skr. 1991/92:80 bund, där många av insatserna görs lill förmån för flyktingar.

Dessutom utgår bidrag till flyklinginsatser som genomförs av eller i samarbete med svenska enskilda organisationer.

De totala svenska bidragen till flyktingprogram och för internflyktingar under kalenderåret 1991 uppgår till (milj.kr.):

UNHCR

380

UNRWA

145

WFP (budgetåret 1990/91)

195

Genom andra FN-organ och

internationella organisationer

85

Genom enskilda organisationer

735

Totalt

1540

2. Flyktingfrågorna i FNs generalförsamling m. m.

UNHCRs verksamhet behandlas varje höst i FNs generalförsamling. I ett svenskt anförande i november 1991 välkomnade ambassadör Jan[REDACTED_EFTERNAMN] flyktingkommissariens ansträngningar att finna preventiva lösningar i syf­te att komma åt orsakerna till flykt. Det rättsliga skyddet för flyktingar var basen för UNHCRs arbete. Genévekonvenlionen täckte emellertid endast en kategori flyktingar. Det var nödvändigt att det internationella samfun­det fann breda lösningar på dagens flykting- och migrationsströmmar. Förtroendet för UNHCR hade under året ökat i takt med organisationens förmåga alt agera till förmån för flyktingar i flera kritiska lägen. I anföran­del behandlades också flyktingproblemen i Afrikas Horn.

Sverige välkomnade gjorda framsteg för alt lösa flyktingsituationen i Sydostasien och framhöll vikten av alt UNHCR aktivt deltar både i prövningen av asylfallen och vad avser den frivilliga repatrieringen till Vietnam. Ökade ansträngningar från UNHCRs sida att samverka med Världsbanken och UNDP i dessa frågor välkomnades också.

Generalförsamlingen antog en resolution till stöd för UNHCRs verk­samhet med bl.a. de nordiska länderna som förslagsställare. Resolutionen bekräftar UNHCRs grundläggande uppgift att svara för internationellt skydd av flyktingar och understryker behovet av gemensamma och inter­nationella insatser till förmån för det ökande antalet flyktingar och hemlö­sa. Vidare antogs en resolution om uppföljningen av flyklingkonferensen i Centralamerika saml en resolution om flyktingsituationen i Djibouti, Etio­pien, Somalia, Sudan, Tchad, Liberia och Malawi.

Generalförsamlingen beslöt också alt UNHCRs exekutivkommitté skall utökas från 44 medlemmar till 46. Det ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) uppmanades att välja in Etiopien och Ungern.

Även UNRWAs verksamhet behandlas åriigen av generalförsamlingen. I

ett gemensamt nordiskt anförande framhölls betydelsen av UNRWAs

verksamhet i de ockuperade områdena och i Libanon. De nordiska länder­

na lade särskild vikt vid UNRWAs program inom utbildnings- och hälso-

områdena samt inom den sociala sektorn. Utbildningsprogrammet gavs

mycket gott omdöme, trots all del måste genomföras under svåra omstän-

45

digheter. UNRWAs finansiella situation behövde förbättras och de nordis-     Skr. 1991 /92:80 ka länderna pläderade för en bredare givarkrets inom det internationella samfundet.  De  nordiska ländernas politiska och  finansiella slöd till UNRWAs verksamhet kommer att fortsätta.

3. UNHCR

FNs flyklingkommissarie, UNHCR, inrättades år 1950 utifrån behovet att lösa de europeiska flyktingarnas situation efter andra väddskriget. UNHCRs främsta uppgift är att ge rättsligt skydd åt flyktingar, men inslaget av materiellt bistånd har ökat kraftigt med åren. UNHCRs huvud­kontor finns i Geneve. Organisationen har ett 100-tal filialer i världen, bl.a. ett nordiskt kontor i Stockholm. Totalt har organisationen ca 2000 anställda. Arbetet styrs av en exekutivkommitté. Sverige har en aktiv roll inom UNHCR och är efter USA och EG den största bidragsgivaren.

Flyklingproblemen i världen har ökat kraftigt i omfång och komplexitet. De flesta flyktingrörelser sker mellan länder i tredje världen. UNHCR brukar ange tre möjliga lösningar på ett flyktingproblem:

-

frivillig repatriering,

-

integration i första asyllandet,

-

omplacering i tredje land (resettlement).

UNHCR strävar alltid efter lösningar med beslående effekt. När så är möjligt organiseras hjälpen så att den underlättar möjligheterna lill självförsörjning i asyllandet. Det faktum att antalet flyktingar i världen successivt ökat och fördubblats under de senaste tio åren hänger samman med att få av de "gamla" flyktingproblemen har kunnat lösas. Dessbättre har repatriering (ålervändring) blivit möjlig för en del flyktinggrupper, vilket alllid framhålls som den bästa lösningen. Så har skett för flyktingar i Centralamerika och även för en mindre del av de afghanska flyktingarna. Omfattande repatrieringar av sydafrikaner, mocambiquaner, angolaner, etiopier, eritreaner, vietnameser, laotier, kambodjaner m.fl. pågår eller planeras. Detta är hoppingivande, men ställer samtidigt krav på FN och regeringarna att kunna erbjuda utvecklingsmöjligheter för de återvändan­de i hemländerna.

Tidigare strävade UNHCR efter att omplacera flyktingar i stor omfatt­ning från t.ex. Östeuropa och Sydostasien till andra delar av världen. Politiken har nu ändrats så alt omplacering enbart sker när det kan motiveras utifrån den enskilde flyktingens säkerhetssituation eller då det gäller psykiskt eller fysiskt handikappade.

UNHCR samarbetar med andra FN-organ, regeringar och frivilliga or­ganisationer för att kunna fullgöra sina funktioner. Det ställs allt högre krav på en ökad samordning inom FN, vilket bl. a. inneburit all flyktingars livsmedelsbehov tillgodoses genom FNs livsmedelsprogram. För katastrof­insatser har UNHCR inlett ett samarbete med svenska räddningsverket.

UNHCR drabbades år 1989 av en finansiell kris, som samtidigt var en

förtroendekris. Efter ett aktivt internt reformarbete har organisationen

förbättrats och krisen övervunnits. Under de senaste årets dramatiska

46

flyktingproblem i Mellersta Östern och på Afrikas Horn har ländernas för-     Skr. 1991/92:80 troende för UNHCR och dess nya flyklingkommissarie Sadako Ogata för­bättrats. UNHCR har fått en förstärkt finansiering.

Vid exekutivkommitténs möte i oktober 1991 gavs signaler om en utvid­gad roll för UNHCR. Skyddsfrågorna ska noga ses över i samarbete med regeringarna, bl.a. för att förbättra skyddet för grupper, som idag inte täcks av Genévekonvenlionen. Samtidigt finns behov av större aktivitet från FN för att aktivt förebygga flyktingsituationer, bl. a. i Öst- och Cen­traleuropa.

4. UNRWA

FNs organ för bistånd åt Paleslinaflyktingar (UNRWA) kom till år 1949 för att bistå de palestinska flyktingar som blivit hemlösa på grund av det arabisk-israeliska kriget år 1948. UNRWAs högkvarter skall egentligen ligga i Beirut, men administrationen är sedan ett antal år, på grund av säkerhetsläget i Libanon, lokaliserad lill Wien. UNRWA har fältkontor i sitt verksamhetsområde, vilket omfattar Jordanien, Libanon, Syrien, Västbanken och Gaza.

UNRWA har kommit att få särskild betydelse för skolundervisningen bland palestinska barn, hälsovård och samhällsservice. Till skillnad från UNHCR har UNRWA inget direkt mandat när det gäller flyktingarnas rättsliga skydd, men utövar en viss skyddsfunktion genom sin närvaro i länderna.

Under åren har nya flyktingskaror tillkommit, framför allt efter kriget år 1967 då Israel ockuperade Västbanken, Gaza och Golanhöjderna. De höga födelsetalen har därtill gjort att denna flyktinggrupp, som år 1948 uppgick till en halv miljon, idag är mer än fyra gånger så slor. Jordanien har det största antalet palestinska flyktingar, ca 870000. Övriga finns på Västban­ken och i Gazaområdet, Libanon och i Syrien. Krisen vid Persiska viken har försämrat palestiniernas situation. Antalet flyktingar har ökat genom att palestinier i Kuwait återvänt till regionen. Flyktingarna har också drabbats ekonomiskt genom bl.a. ökad arbetslöshet. Någon lösning på detla flyktingproblem kan knappast åstadkommas så länge Palestinakonf­likten förblir olöst.

5. FNs livsmedelsprogram (WFP)

FNs livsmedelsprogram skapades år 1962 för att förmedla livsmedelsbi­stånd till utvecklingsprojekt främst i de fattigaste länderna. Ca 50 miljoner människor i tredje vadden fick under år 1990 livsmedelsbistånd genom WFP.

Genom åren har WFP kommit att få en allt större roll som förmedlare av livsmedelsbistånd till flyktingar. Det har i första hand gällt basföda. Sam­arbetet mellan WFP och UNHCR har därför kommit att utvecklas betyd­ligt under de senaste åren.

Av vaddens 17 miljoner flyktingar får omkring nio miljoner livsmedels­

bistånd genom WFP.

47

Sverige ger ett omfattande bistånd till WFP. Två tredjedelar av Sveriges     Skr. 1991/92:80 bidrag är bundet till upphandling av livsmedel i Sverige eller tredje värl­den. Resterande tredjedelen gäller transportkostnader och administration.

6.         OECD

Under OECDs kommitté för arbetsmarknads- och sociala frågor finns sedan år 1978 en arbetsgrupp för migralionsfrågor, den s. k. Working Party on Migration. Sverige har sedan starten deltagit aktivt i arbetet. Syftet är främst all analysera sambandet mellan migrationen och den ekonomiska utvecklingen i OECD-länderna. .'arbetsgruppen har bl. a. initierat elt tre­årigt forskningsprojekt, som närmare skall studera vilka effekter de senaste årens förändrade folkrörelser har och kan förväntas få för berörda arbets­marknader och för den sociala utvecklingen i ut- och invandringsländer. Sverige har slött projektet och även vunnii gehör för ett bredare angrepps­sätt än vad tidigare varit fallet inom OECD. Arbetet har starkt påverkats av den växande insikten om behovet av samordning mellan främst invand­ringsländerna, för all på sikt påverka bakgrundsorsakerna till utvandring. Inom OECDs ram pågår sedan flera år ett viktigt arbete med att i en årlig rapport sammanställa och analysera migralionsdata från medlemsländer­na, den s. k. SOPEMl-rapporten. Arbetet sker i en grupp, som beslår av både forskare och representanter för ländernas regeringar. Den har inneva­rande år utökats med några länder utanför OECD-krelsen, nämligen Po­len, Tjeckoslovakien och Ungern.

7.         Europarådet; Öst/Väst-migration

I september 1991 hölls i Luxemburg i regi av Europarådets migrations-kommilté (CDMG) den fjärde europeiska migralionsminislerkonferen-sen. Det fanns hos de dellagande länderna en betydande konsensus i de flesta väsentliga frågor. Del ansågs t.ex. att kortsiktiga åtgärder att kon­trollera invandringen måste kombineras med åtgärder för att långsiktigt angripa bakomliggande orsaker. Vidare gav man uttryck för atl målet för invandrarpolitiken måste vara integration, inte assimilering, och att aktiva insatser måste sättas in på olika områden för att bistå invandrare och flyktingar i integrationsprocessen.

Inom CDMG har det europeiska samarbetet rörande flyktingars och invandrares integration i invandringsländerna fortsatt. Under året har det s. k. Community Relations-projektet om olika aspekter på etniska relatio­ner slutförts. Projektels erfarenheter har sammanfattats i en särskild rap­port Community and ethnic relations in Europé som redovisar strategier för att åstadkomma bättre etniska relationer och ökad jämlikhet mellan flyktingar/invandrare och övrig befolkning. Rapporten kommer att ligga till grund för det fortsatta arbetet inom både Europarådet och de olika länderna.

Europarådets expertkommitté ior asylrätt och flyktingfrågor (CAHAR)

möts i regel två gånger per år. Ett omfattande arbete har utförts för all

utforma förslag till en konvention om tillämpning av den s.k. första

48

asyllandsprincipen, vilket bidragit lill att lägga rättslig grund för och givit     Skr. 1991/92:80 idéer till liknande arbete på annat håll. Komparativa studier av lagstift­ning på området, procedurregler m. m. samt erfarenhetsutbyte är ett vik­tigt arbetsområde för kommittén, som för närvarande har svenskt ordfö­randeskap.

Bland annat mot bakgrund av de stora politiska förändringarna i Cen­tral- och Östeuropa på senare tid och ett väntat migrationstryck på Västeu­ropa därifrån, sammankallades i Europarådets regi på initiativ av Österri­ke en ministerkonferens i januari 1991 om migrationsrörelser från Cen­tral- och Östeuropa.

Vid konferensen antogs en deklaration med rekommendationer om bl. a. information om immigrationslagstiftning och arbetsmarknadsförhållan­den i Västeuropa, möjligheter till avtal om arbetskraftsinvandring och bistånd till Öst för ekonomisk utveckling och stärkande av de mänskliga rättigheterna.

För uppföljning härav tillsattes en grupp av högre tjänsteinän från varje deltagande land (38 stater) och ett antal internationella organisationer. Denna grupp har sammanträtt två gånger sedan dess. De ämnen som har behandlats är personers fria rörlighet och gränskontroll, biståndsfrågor och informationsutbyte och -försörjning. Det senaste mötet ägde rum i Stock­holm i slutet av juni 1991. Ett 30-tal länder deltog.

8. EES-avtalet; EG

EES-avialet mellan EG och EFTA färdigförhandlades på politisk nivå i oktober 1991 och innehåller bl.a. regler för en fri västeuropeisk arbets­marknad. När avtalet träder i kraft den 1 januari 1993 kommer således svenska medborgare att kunna etablera sig i något av de 19 EES-länderna. Frågan om avveckling/förenkling av gränskontrollen för personer behand­las i EES endast i form av en deklaration där parterna förbinder sig att fortsätta samarbetet för att i framtiden uppnä detta mål. Immigrations-och gränskontrollfrågorna har alltså inte ingått i EES-förhandlingarna eftersom EG-kommissionen har saknat formell kompetens att föra för­handlingar på detta område.

Inom EG har del senaste året ägt rum mellanstatliga konferenser för alt revidera Romtraktaten och etablera en politisk, ekonomisk och monetär union. Många nya samarbetsformer och samarbetsområden har diskute­rats. Även inom invandrings- och asylpolitiken har diskuterats att ge gemenskapen större befogenheter. Vid EGs regeringskonferens i Maast­richt i december 1991 enades man härvidlag endast om vissa smärre områden, såsom viseringar för kort tid, samt om en plan för det fortsatta arbetet.

Inom EG har man arbetat fram en mellanstatlig konvention om ansvars­

fördelningen avseende behandlingen av asylärenden som antogs i juni

1990, den s.k. Dublinkonventionen. Konventionen kan komma att öpp­

nas för tillträde av länder utanför EG-kretsen. Ett antal länder främst i

Västeuropa (däribland Sverige) har förklarat sig intresserade av att tillträ­

da.

49

4   Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 80

Ett utkast till en EG-konvention om den yttre gränskontrollen har fär- Skr. 1991/92: 80 digställts, men har hittills inte kunnat antas. Under förhandlingarnas gång har en lösning arbetats fram för att EG-konventionen och den nordiska passunionen skall kunna existera parallellt. Den innebär all den kontroll, som i praktiken nu kan göras inom ramen för den nordiska passkontroll­överenskommelsen, skall anses uppfylla kontrollkraven enligt EGs kon­vention. Därmed kommer man att kunna likabehandla nordiska medbor­gare som reser inom EG-området med EG-medborgare som reser inom Norden.

I praktiken bör nordiska medborgare, när EGs konvention väl blir klar och träder i kraft, sålunda normalt kunna passera interna västeuropeiska gränser utan att behöva visa pass. Däremot kommer man inte att helt kunna avstå från att ha pass med sig på resan det som skall ge en nordisk medborgare möjligheten till förenklad gränskontroll är ju medborgarskapet i något av de nordiska länderna, och vid eventuell stickprovskontroll behövs passet för att kunna visa i vilket land man är medborgare.

Sverige ansökte i juli 1991 om medlemskap i EG. Ett tillträde anses kunna vara aktuellt tidigast år 1995. Under tiden kommer man från svensk sida att söka ett allt närmare samarbete med EG-kretsen oin immigrations-och gränskontrollfrägor.

9.IOM

International Organization for Migration (lOM) har medlemsländernas uppdrag att organisera, i skilda syften, överföring av flyktingar och andra migranler mellan länder. Det kan i princip gälla alla personkalegorier. Sverige har t.ex. under läng tid haft ett praktiskt inriktat samarbete med organisationen, avseende transport //// Sverige av kvolflyklingar och jrån Sverige av återvandrare. Dessa transporter kan tack vare samarbetet med lOM ske till starkt rabatterade priser. Efter att ha innehaft observaiörssta-tus sedan år 1980 är Sverige fullvärdig medlem sedan den Ijuli 1991.

lOM har under året bl.a. varit engagerad i den mycket omfattande verksamheten avseende transport av hundratusentals asiatiska gästarbeta­re undan oroligheterna i.Gulfornrädet före krigshändelserna där. Detta skedde till viss del med hjälp av tuståndsinedel från Sverige.

lOM driver över hela världen olika program avseende ålervändring för flyktingar och asylsökande, återanpassning, social rådgivning m. m.

Under de senaste åren har lOM spelat en mer aktiv roll än tidigare i anslutning till diskussionerna om nya strategier för att hantera växande migrations- och flyktingproblem. lOM bör här på den globala nivån kunna utgöra ett viktigt koinplement till UNHCR.

Hösten 1991 beslutades om delvis ny inriktning av lOMs verksamhet och organisation. Sverige kommer att ta aktiv del i organisationens olika verksamheter.

50

10. De informella konsultationerna mellan 16 länder i Västeuropa,

Skr. 1991/92:80

Nordamerika och Australien

Under året har också Spanien gått med som det 16:e landet i konsulta­tionsprocessen kring frågor rörande asyl-, flykting- och migrationspolitik i Västeuropa, Nordamerika och Australien. Gruppen omfattar nu Australi­en. Belgien, Canada, Danmark, Finland, Frankrike, Italien, Nederländer­na, Norge, Schweiz, Spanien, Storbritannien, Sverige, Tyskland, USA och Österrike. UNHCR och lOM deltar som observatörer. Konsultationernas koordinerande sekretariat är administrativt knutet till UNHCR och leds av svensken Jonas Widgren.

Konsultationerna har utvecklats till ett värdefullt forum för dialog mel­lan länderna samt mellan länderna och UNHCR/IOM kring långsiktiga flykting- och migrationspolitiska strategier. Under år 1991 har en gemen­sam syn utvecklats härvidlag, där vikten av förstärkt internationell sam­verkan mellan länder och organisationer för att på både kort och lång sikt söka påverka grundläggande orsaker bakom flykt och påtvingad mig­ration betonas starkt. Inom konsultationernas ram anordnas vidare ex­pertseminarier avsedda att bidra till förbättrad och snabbare asylprövning.

Ett plenarmöte inom ramen för konsultationerna hölls i Stockholm i juni 1991. Nästa motsvarande möte kommer troligen all hållas ijuni 1992 under kanadensiskt ordförandeskap.

11. Det bilaterala migrationssamarbetet

Det bilaterala samarbetet på migrationsområdet mellan Sverige och Fin­land bygger på en lång tradition. Riktlinjer för samarbetet antogs år 1986 och ses för närvarande över inom resp. regeringskansli.

Förhållandena för finska invandrare i Sverige berörs i flera olika sam­manhang, t.ex. finsk-svenska utbildningsrådet och inom den svensk-fins­ka arbetsgruppen rörande de finskspråkiga invandrarnas situation inom den svenska hälso- och sjukvården samt socialtjänsten (SFINKS).

12. Det nordiska samarbetet

Under Nordiska rådets session år 1991 behandlades flera flykting- och migrationspolitiska frågor. I debatten framfördes förhoppningar och önskemål om att de nordiska regeringarna skulle lägga fram en handlings­plan för det flyktingpolitiska samarbetet. Vidare besvarades en rad kon­kreta frågor till regeringssidan från enskilda parlamentariker. Frågorna gällde bl. a. de nordiska ländernas beredskap i situationer av massflykt och planerna på eventuell harmonisering av asylpolitiken.

Just dessa frågeställningar finns pä dagordningen för det arbete som de

nordiska regeringarna bedriver inoin den nordiska samrådsgruppen i flyk­

tingfrågor (NSHF), Under kalenderåret 1991 har Norge haft ordförande­

skapet i samrådsgruppen. Den har under året hållt fem ordinarie möten

samt ett särskilt möte om anpassning av nationell utlänningslagstiftning

till EES-avtalet mellan EG och EFTA.

51

Under året har samrådsgruppen också färdigställt ett arbetsdokument Skr. 1991/92:80 som dels sammanfattar den gemensamma syn på flykting- och migrations­politiska frågor som vuxit fram under de 5 6 år som samrådsgruppens arbete pågått, dels anger inriktningen av det fortsatta arbetet. Motsvaran­de information lämnas från regeringssidan över till Nordiska rådet inför dess session våren 1992. Därmed bör rådets önskemål om en nordisk handlingsplan för flyktingpolitik(m kunna anses uppfyllt.

Det nordiska ullänningsutskolleu som primärt ansvarar för övervak­ningen av hur den nordiska passkontrollöverenskommelsen tillämpas, har regelbundna samrådsmöten med företrädare för de nordiska utlännings­myndigheterna, senast i november 1991. I dessa möten deltaräven repre­sentanter för berörda departement.

I den nordiska migrcitionsgruppen (inom ramen för Nordiska ministerrå­det) behandlas frågor om samarbete mellan de nordiska länderna om integration av flyktingar och inxandrare. Gruppen har tagit initiativ till och driver ett antal olika gemensamma projekt för erfarenhetsutbyte och metodutveckling.

Bland projekten kan nämnas en nu avslutad seminarieserie för och med invandrarkvinnor, där man särskilt berört invandrarkvinnor i utbildning och i arbetslivet. Två andra projekt på arbetsmarknadsområdet studerar arbetsmarknadspolitiska insatser för flyktingar i de nordiska länderna och arbetsplatsens funktion som mötesplats mellan flyktingar/invandrare och värdsamhället. I övrigt kan nämnas projekt rörande invandrar- och flyk­tingorganisationers kontaktnät och inflytandemöjligheter och om informa­tion om flyktingar och flyktingars villkor. Ett migralionsforskarseminari-um planeras till är 1993.

Vid sidan härav förekommer omfattande kontakter mellan invandrar­verket och motsvarande myndigheter i Danmark, Finland och Norge. 1991 års nordiska seminarium om flyktingars integration hölls på temat "Strategier för bosättning under 1990-talet".

13. De internationella frivilligorganisationerna

Ett stort antal internationella frivilligorganisationer är aktiva inom såväl flyktingbiståndet som flyktingpolitikens områden.

En sammanslutning av europeiska frivilliga organisationer (ECRE) har tidigare presenterat ett flyktingpolitiskt program för Europa, vilket har diskuterats inom ramen för det nordiska och det europeiska samarbetet samt inom UNHCR.

International Council of Voluntary Agencies (ICVA) är en sammanslut­ning av frivilliga organisationer rned säte i Geneve. Av de internationella frivilliga organisationer som mottar svenskt slöd kan framför allt tre nämnas:

Internalionella rödakorskommiitén (ICRC) är formellt en schweizisk

organisation och arbetar efter principerna i Genévekonventionerna (den

grupp av avtal som gäller behandlingen av sjuka, sårade, krigsfångar och

civilpersoner under krig). ICRCs arbete omfattar skydd och bistånd till

krigsfångar och civila internerade, inlernflyktingar, efterforskning av sak-

52

nade personer, förmedling av familjemeddelanden saint informations-     Skr. 1991/92:80 spridning om Genévekonventionerna och numera också materiellt bistånd till nödlidande. Sverige bidrog år 1991 med sammanlagt 163,5 milj.kr. lill ICRCs budget.

Kyrkornas världsråd (WCC) får sedan drygt tio år tillbaka SIDA-medel för att främja skyddet av de mänskliga rättigheterna i Latinamerika. WCC samarbetar i första hand med kyrkliga organisationer i Latinamerika.

World University Service (WUS) har sedan år 1975 mottagit bidrag från SIDA för sitt stipendieprogram för latinamerikanska flyktingar. WUS stipendieprogram bedrivs i länder i Latinamerika och Södra Afrika.

VII De svenska frivilligorganisationernas roll 

1. Inledning

Flera svenska frivilligorganisationer är aktiva inom invandrar-, flykting-och biståndspolitiken. De mest framträdande av dessa organisationer Amnesty Internationals svenska sektion. Rädda barnen, Svenska flykting-rådet. Svenska kyrkans församlingsnämnd, Svenska röda korset och Sveri­ges frikyrkoråd deltar som ledamöter i flyklingpolitiska rådet, som är knutet lill invandrarministern. Flyklingpolitiska rådet har samlats fyra gånger under budgetåret 1990/91. De nu nämnda organisationernas verk­samhet inom politikområdel presenteras i del följande. Underlaget för presentationen kommer från organisationerna själva.

Frivilligorganisalionernas roll i flyktingmottagandet belystes särskilt i rapporten (Ds 1991:5) Mångfald och samverkan i flyktingmotlagandel frivilliga organisationers roll, som en arbetsgrupp inom arbetsmarknadsde­partementet lämnade i januari 1991. I arbetsgruppen deltog även företrä­dare för frivilligorganisationer, statens invandrarverk och Svenska kom­munförbundet. Rapporten innehåller dels en omfattande redovisning av frivilliginsatser som görs i dag inom flyklingmottagandet, dels en rekom­mendation om fördjupad och breddad samverkan pä det lokala planet och under den introduklionsperiod som utgör ramen för det samordnade lokala flyktingmotlagandel.

Samverkan bör enligt arbetsgruppen utgå från den enskilde flyktingens behov. De arbetsuppgifter som bedömdes kunna vara tänkbara för en fördjupad och breddad samverkan mellan det offentliga och frivilliga organisationer är följande:

information och rådgivning,

medmänskliga kontakter/sociala nätverk,

religion, gudstjänst, dop, vigsel m. m. och diakonal omsorg,

kompletterande svenskundervisning/träning,

efterforskning av och återförening av anhöriga,

psykosocialt slöd samt

opinionsbildning och utbildning.

En viktig roll spelar också invandrarnas och flyktingarnas egna organisa­

tioner. Det gäller både de organisationer som representerar etablerade

("gamla") invandrargrupper och de med många flyktingar bland sina

53

medlemmar. Dessa organisationer gör värdefulla insatser inom ramen för     Skr. 1991/92: 80

flyktingmottagandet och i vissa fall för att underlätta återvändande till

hemlandet.

Invandrarministern har till sitt förfogande ett invandrarråd, som är en samrådsgrupp för invandrarpolitiska frågor och består av ett antal av invandrarnas riksorganisationer. Invandrarrådet möts vanligen två gånger per år. Ett större invandrarpolitiskt rådslag anordnas vart tredje år. Del senaste hölls i Göteborg hösten 1990. Vid rådslaget behandlades bl.a. valfrihets-, jämlikhets- och samverkansmålen.

Invandrarrådslaget har dokumenterats i en rapport från arbetsmark­nadsdepartementet i april 1991.

Frivilligorganisationerna spelar en viktig roll i det internationella flyk­tingbiståndet. Genom insamlade medel och SIDA-anslag medverkar de i många av de internationella flyktingprogrammen.

2. Amnesty Internationals svenska sektion

Amnesty International (Al), som finansierar sin verksamhet helt med egna medel, motsätter sig att personer sänds från ett land till ett annat, där risk finns att de blir samvetsfångar, utsätts för tortyr eller döms till döden/av­rättas. Mot denna bakgrund distribueras fortlöpande via det svenska sek­retariatet aktuell dokumentation oin situationen beträffande mänskliga rättigheter till berörda myndigheter, organisationer och advokater m.fl.

I flera fall vände sig den svenska sektionen under år 1991 till svenska myndigheter med en vädjan om att asylsökande inte skulle avvisas till länder där risk för förföljelse etc, enligt Als bedömning, inte kunde uteslutas. Detta arbete skedde i nära samarbete med den asylsökandes juridiska ombud. Al har även är 1991, enligt Al för första gången i Sverige, använt en så kallad "blixt-aktion", där Amnestymedlemmar över hela världen uppmanats att skriva brev, skicka fax etc, till svenska myndighe­ter. Denna aktion sökte förhindra avvisningen av en asylsökande till ett land där förföljelse, enligt Als mening, inte kunde uteslutas. Den berörde har sedermera fått uppehållstillstånd i Sverige av humanitära skäl.

AI har också under året publicerat ett fall där en från Sverige verkställd avvisning, enligt Als uppfattning, uppenbarligen resulterat i tortyr vid återkomsten till hemlandet. Al rekommenderade här att den svenska regeringen noga skulle uppmärksamma situationen för de mänskliga rät­tigheterna i det aktuella landet sarnl att dessutom följa principen om att "hellre fria än fälla" såsom den uttrycks i UNHCRs Haiidbook on Proce­dures and Criteria jör Determining Refugee Slalus.

Under året har sektionens flyktingverksamhet påbörjat en decentralise­

ring från central mot regional och lokal verksamhet. Ett regionalt kontakt­

nät med 24 ideellt arbetande flyktingombud landet runt får ökat ansvar

vid spridningen av Als landdokumentation samt förfrågningar från juri­

diska ombud, asylsökande etc. Härigenom uppnås effekten att öka Als roll

som regional påtryckningsgrupp. Svenska sektionen har för närvarande

49000 medlemmar. Bland sektionens 300 arbetsgi"upper har flera valt att

arbeta med flyktingfrågor. Centralt arbetar två flyktingsamordnare samt

54

frivilliga universitetsstuderande bl.a. med att bearbeta och sprida Als     Skr. 1991/92:80 landinformation till klart definierade målgrupper.

År 1991 inleddes ett samarbetsprojekt med Rädda barnen och Svenska flyktingrådet i och med öppnandet av en rådgivningsbyrå för invandrare och asylsökande. Frivilliginsatserna vid Asylbyrå Nord (i anslutning till Carlslunds utredningssluss) samordnades under året via en projektan­ställd.

3.         Rädda barnen

Rädda barnen är en folkrörelse som kämpar för barns rättigheter. Det är en partipolitiskt och religiöst obunden organisation byggd på frivilligt individuellt medlemskap.

Barns rättigheter finns fastlagda i en av FN antagen konvention, som Sverige har ratificerat. De kan sammanfattas som rätten till liv och hälsa, rätten till utveckling och utbildning samt rätten till egen talan och respekt.

Rädda barnens arbete för barns rättigheter bedrivs genom konkret bi­stånd till de fattigaste och mest utsatta barnen i tredje världen och genom opinionsbildning som syftar till att sprida kunskap och driva på reformar­betet för bams rättigheter.

1 Sverige arbetar Rädda barnen för flyktingbarn genom att på olika sätt bilda opinion och sprida kunskap om barnens villkor. Via skrifter och rapporter samt via utbildningsdagar och seminarier som vänder sig till olika målgrupper fokuseras och debatteras flyktingbarnens situation i syfte att åstadkomma förbättringar.

Vidare driver Rädda barnen tillsammans med Ainnesty Internationals svenska sektion och Svenska flyktingrädet en rådgivningsbyrå för asylsö­kande och flyktingar. Byrån ger råd och vägledning till asylsökande och flyktingar och ger information till advokater och juridiska ombud som handlägger asylärenden.

1 många av Rädda barnens länsförbund och lokalföreningar arbetar medlemmama på frivillig basis med flyktingfrågor. Man arbetar med opinionsbildning och med praktiska insatser för flyktingbarn t.ex. att såsom vänfamiljer/kontaktfamiljer ställa upp som god man för ett ensamt flyktingbarn.

Rädda barnen har en omfattande internationell biståndsverksamhet med inriktning på barnens rättigheter. I bl. a. Pakistan och Thailand gäller detta flyktingbarn i samarbete med FN. Rädda barnen har också arbetat aktivt för kurdiska flyktingar i Irak, Iran och Turkiet, bl.a. genom att förmedla personal till UNHCR.

4.         Svenska flyktingrådet

Svenska flyktingrådet (SvFR) har till ändamål bl. a. att verka för en solida­

risk och human flyktingpolitik samt att verka för goda etniska relationer.

SvFR skall öka kunskap om och förståelse för flyktingskapet och de förhål­

landen som tvingar människor på flykt. Medlemmar är riksorganisationer,

lokalavdelningar av sådana samt enskilda. 1 kommunerna sker flyktingar-

55

betet genom lokala flyktingråd. SvFR arrangerar kurser och seminarier Skr. 1991/92:80 bl.a. i flyktingrätt, familjeåterförening, om kulturmöten samt i opinions­bildningsfrågor. Särskild vikt läggs vid flyktingbarnens rätt och situation. SvFR ger också råd åt asylsökande och flyktingar. Saniverkan sker med svenska och internationella organisationer. Verksamheten bedrivs i hu­vudsak genom frivilliga insatser.

5.         Svenska kyrkan församlingsnämnd

Svenska kyrkans församlingsnämnd stödjer stiftens flyktingarbete genom utbildningsverksamhet och genom att sprida information i invandrar- och flyktingfrågor. Församlingsnämnden har också huvudansvaret för utveck­lingen av Svenska kyrkans policy i flykting- och invandrararbetel. Inom ramen för församlingsnämndens arbete samarbetar Svenska kyrkan med Svenska frikyrkorådet och rikstäckande frivilligorganisationer och invand-rarsamfund.

Svenska kyrkan kommer genom sina ca 2 500 församlingar i kontakt med de flesta av invandrarna och flyktingarna till Sverige. I många försam­lingar bedrivs arbete med att hjälpa till med dessa nya invånares integra­tion i Sverige. Detta arbete är en del av den ordinarie verksamheten men åtskilliga församlingar har dessutom anställd personal som kan hjälpa till med särskilt stöd i asylprocessen och integreringsarbetet.

Svenska kyrkans stift har utsett ansvariga för invandrar- och flyktingfrå­gor. Dessa stiftsansvariga stödjer försainlingarnas arbete med idéer och utbildningsinsatser. De samordnai" också information till församlingarna och mellan stiften. Stiften medverkar i samordningen av olika frivilligor­ganisationers gemensamma arbete t. ex. vid utredningsslussar och föriägg-ningar.

Genom att delta i opinionsbildning och att fungera som remissinstans vill Svenska kyrkans centralslyrdse arbeta för en positiv och human grundsyn på flyktingar och invandiare i Sverige.

Inlernationelll samverkar kyrkan i dessa frågor med Kyrkornas världs­råd, Churches Cominittee for Migrants in Europé och European Churches' Working group on Asylum and Refugees. Kyrkan deltar också i Nordiska Ekumeniska rådets årligen återkommande konsultationer kring flykting­frågor.

6.         Svenska röda korset

Svenska röda korset (SRK) är en självständig ideell förening med 400000

medlemmar. Ca 10% av medlemmama arbetar på sin fritid med hjälp­

verksamhet i Sverige. SRK har 24 distriktskontor och vid de flesta av dem

finns det tjänstemän som ansvarar för SRKs flyktingverksamhet i distrik­

tet (= länet). På centralstyrelsens sekretariat, som är huvudkontor och

samordnar distriktens arbete, finns en särskild enhet för flyktingfrågor

med ett 20-tal anställda. Under år 1991 har SRKs policy för flyktinginsats­

er i Sverige tryckts och spridits i 15 000 exemplar.

Det internationella flyktingarbetet görs i första hand genom samarbete

56

med Internationella rödakorskommittén (ICRC), Internationella röda-     Skr. 1991/92:80

korsfederationen, lOM och UNHCR. Stora insatser har under år 1991

gjorts för mocambiquiska flyktingar i Malawi, för offer i konflikten i

Liberia, för flyktingar och inlernflyktingar på Afrikas Horn samt för de

stora grupper flyktingar och internflyktingar som uppstått i Gulflkrisens

efterspel, framför allt kurder.

SRK bedriver ett omfattande stöd- och rådgivningsarbete till flyktingar och asylsökande. Mer än 3000 enskilda ärenden rörande asyl eller familje­återförening registrerades under året inom organisationen. I ett 30-lal asylärenden intervenerade SRK till beslutsfattande myndighet med vädjan om att vederbörande borde få stanna i Sverige. Sammanlagt 2 milj.kr. av insamlade medel har använts för atl genom bidrag till resekostnader möj­liggöra för flyktingar i Sverige att få hit sina nära anhöriga.

Till följd av de väpnade konflikter som brutit ut eller pågått under året har trycket på SRKs eflerforskningsverksamhet ökat. Under år 1991 har, framför allt på grund av Gulfkrisen och konflikten i Somalia, antalet ärenden rörande efterforskning av försvunna anhöriga mer än fördubblats och uppgick år 1991 till ca 1 200. Av samma anledning har även antalet familjemeddelanden som utväxlats mellan anhöriga i Sverige och krigs­fångar och politiska fångar i olika länder ökat, och uppgick även de lill ca 1 200 stycken under året.

Lokall arbete med flyktingar för att underlätta livet i exil, fortsätter all öka i intresse hos lokalföreningar och distrikt. Internationella träffpunkter, vänkontakler och vänfamiljer, opinionsbildning, utflykter och besök på flyktingförläggningar, är exempel på sådan lokal verksamhet.

Ett särskilt opinionsbildningsprojekl genomfördes i Uppsala-distriktet i syfte att utveckla metoder som förstärker ett positivt bemötande och medmänskligt mottagande av flyktingar i vårt närsamhälle.

SRK har, i samarbete med andra frivilligorganisalioner, på nytt aktive­rat aktionen JA rum för medmänsklighet som genomfördes år 1989. Aktionens främsta syfte är att arbeta för alt skapa elt positivt mottagande av flyktingar, motverka främlingsfientlighet och rasism och skapa opinion för en generös flyktingpolitik,

SRKs flyktingförläggningsverksamhet har under året avvecklats och upphörde vid årsskiftet 19901991. Genom rapporter och konferenser kommer erfarenheterna från denna verksamhet all leva vidare såväl i Sverige som utomlands.

SRK driver tre rehabiliteringscentra för torterade flyktingar. Dessa finns i Stockholm, Malmö och Skövde. I Stockholm finns en växande grupp frivilliga professionella som på olika sätt kan ge slöd åt torterade männi­skor som ännu inte fått sin status i Sverige reglerad.

7. Sveriges frikyrkoråd/Diakonia

Sveriges frikyrkoråd (SFR) och De fria kristna samfundens råd (SAM­

RÅD) består av elva, från staten frislående, trossamfund. Dessa kyrkors

gemensamma insatser bland invandrare och flyktingar sker genom in­

vandrar- och flyktingavdelningen, som leds av elt utskott (INFLU). 1

57

5   Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 80

INFLU finns även de ortodoxa och österländska kyrkornas ekumeniska     Skr. 1991/92:80 råd och Romersk-katolska kyrkan representerade samt Samarbetsnämn­den för statsbidrag till trossamfund. Nämnden fördelar statsbidrag lill f. n. sammanlagt 36 trossamfund, av vilka ett 25-tal i huvudsak har medlem­mar med invandrar- och flyktingbakgrund.

INFLUs arbete är ett uttryck för SFR/SAMRÅDs "gemensamma strä­van att skapa bästa möjliga villkor för invandrare och flyktingar". Verk­samheten sker genom:

stöd till invandrarnas trossamfund,

stöd till SFRs och SAMRÅDs invandrar- och flyktingarbete,

opinionsbildning och politiskt arbete,

arbete för en human flyktingpolitik.

Lokalt arbetar församlingar och/eller ekumeniska grupper med slöd till asylsökande under väntetiden, med internationella träffpunkter, vänkon­takler, lägerverksamhet, studieverksamhet och tolkning av gudstjänster m. m. I vissa kommuner pågår samverkansprojekt i flyklingmottagandet mellan ekumeniska grupper och kommunens funktioner för flyktingmotta­gande. Ett par församlingar driver grupphem för ensamma flyktingbarn.

De internationella insatserna förmedlas genom Diakonia, som är frikyr­kosamfundens gemensamma organ för biståndsinsatser i tredje världen. Under året genomfördes omfattande flyktingprogram i Centralamerika, Mellanöstern, Asien och Afrika.

Diakonia samverkar med Sociala missionen, Svenska missionsförbun­dets sociala verksamhet i Stockholms distrikt, i ett projekt för slöd lill frivillig ålervändring, främst till Latinamerika.

I samverkan med Churches Committee for Migrants in Europé har SFR och Frikyrkliga studieförbundet \'idareulvecklal en arbetsmetod för att motverka främlingsrädsla/-fientlighet och rasism. Studieprogram och ut­bildningar har genomförts under benämningen Mångfald och Dialog.

JA rum för medmänsklighet är en aktion som Rädda barnen. Svenska röda korset, Svenska flyktingrådel, Svenska kyrkan och Sveriges frikyrkoråd har återupptagit, för att förstärka de frivilliga insatserna på lokal nivå, skapa ett positivt mottagande av flyktingar och opinion för en generös flyktingpolitik.

VIII Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag i det föregående har anfört om invandrar- och flyktingpolitiken.

IX 

Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

58

X 

Bilagor

Skr. 1991/92:80

1. Flyktingar och asylsökande i andra länder och världsdelar

Redovisningen bygger på uppgifter som inhämtats hösten 1991, huvudsak­ligen från berörda svenska utlandsmyndigheter. Det måste understrykas att de statistiska uppgifterna inte allltid är helt jämförbara. Dels skiljer sig lagstiftning och lagtillämpning ål mellan länderna, dels kan statistiken avse snadika men inte helt identiska begrepp. Även mätperioderna kan skilja sig ål. Vissa uppgifter saknas avseende några länder. Uppgifterna i det följande avser:

1.

Antal asylsökande under lidsperioden och deras ursprungsländer.

2.

Antal personer som kommit under lidsperioden och som har fått flyk­tingstatus enligt 1951 års Genévekonvention.

3.

Antal flyktingar under tidsperioden som fåll tillstånd att stanna på andra grunder än Genévekonvenlionen.

4.

Ungefädigt antal asylärenden där beslut ännu inle fattals (ärendeba­lans).

5.

Eventuella större förändringar i de bestämmelser (motsv.) och den politik som berör flyktingar/immigranter.

Danmark

1. Underår 1990kom5 2

Palestina

(statslösa)

1451

Iran

724

Somalia

512

Rumänien

511

Irak

503

Libanon

275

Sri Länka

167

Bulgarien

138

Polen

126

Sovjetunionen

120

Kina

107

Under år 1991 uppgick t. o. m. oktober månad antalet asylsökande till ca 3 500. Fördelningen på ursprungsland var proportionellt ungefär densam­ma som under år 1990.

2.

Totalt fick under året 700 personer konventionsstalus. Dessutom mot­togs 747 personer som kvotflyktingar genom UNHCR.

3.

Sammanlagt 1 242 personer fick uppehållstillstånd som de facto-flyk­tingar, 169 personer fick uppehållstillstånd av humanitära skäl och 164 personer fick uppehållstillstånd som flyktingar efter efter att ha ansökt på danska representationer i ullandel.

Av olika arbetsmarknadsskäl fick 2 790 personer uppehållstillstånd. Av dessa var 920 personer praktikanter och 720 personer specialister.

4.  Den 17 november 1991 fanns 3 952 asylsökande inkvarterade i asyl­

centra och privat i avvaktan på beslut.

59

5. Förslag om vissa förändringar i utlänningspoliliken behandlas för när-     Skr. 1991 /92: 80 varande i Folkelinget. Förslagen lar bl.a. sikte på att snabba upp behand­lingen av asylärenden. Beslut kommer sannolikt att fattas under våren 1992.

Norge

1. År 1990 sökte 3 962 personer asyl (1989 var det 4433 personer) fördela­de enligt följande:

Jugoslavien

743

Sri Länka

512

Iran

451

Somalia

313

Libanon

304

För år 1991 uppskattas antalet asylsökande bli ca 4 400. Ökningen hänger till övervägande del samman med utvecklingen i Jugoslavien.

2.Underårelerhölll30personerflyktingstatus.Flyktingkvotenomfattade 973 personer.

3. Sammanlagt 1 473 personer fick stanna på andra grunder än Genéve­konvenlionen.

4.1 slutet av år 1991 väntade ca 3000 personer i statliga inrättningar.

5. En ny utlänningslag trädde i kraft den Ijanuari 1991 tillsammansmed föreskrifter för lagens tillämpning. Fr. o. m. samma tidpunkt har man lagt om systemen för flyktingmottagande och för finansiering av kommunernas åtgärder för integration av flyktingar och personer med uppehållstillstånd av humanitära skäl.

Finland

1. Under tiden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991 tog man emot 3006 asylansökningar. De flesta kom från följande länder:

Somalia

1491

Sovjetunionen

358

Jugoslavien

252

Rumänien

152

Turkiet

147

Bulgarien

98

Etiopien

96

Från ytteriigare 40 länder har kommit enstaka asylsökande.

2.

Under tiden den 1 januari 1990 till den 30 juni 1991 fick 36 personer konventionsstatus.

3.

Av humanitära skäl fick 432 personer uppehållstillstånd. Under tiden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991 beviljades 4600 arbetstillstånd av varierande varaktighet.

4.

Antal ärenden i balansen den 30 juni 1991 var 2 570.

5.

En ny utlänningslag trädde i kraft den 1 mars 1991. De viktigaste

60

ändringarna i lagen gäller beviljande av visum, uppehållstillstånd och Skr. 1991/92:80 arbetstillstånd, behandlingen av asylansökningar, besvärsrätt och annat rättsskydd. Reformerna har ökat utlänningarnas rättsskydd genom att det enligt den nya lagen finns besvärsrätl över nästan alla beslut som fattas med slöd av utlänningslagen. Behandlingen av enskilda tillståndsansök­ningar har nästan helt förts över till lokalt plan och de finska beskickning­arna, vilket avses göra behandlingen av tillståndsärenden snabbare och enklare.

Australien

1. Under tiden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991 ansökte 13 972 personer om asyl. Dessa kom från 100 olika länder och huvudsakligen från följande länder:

Kina

10191

Fiji

648

Pakistan

511

Sri Länka

455

Indonesien

438

Indien

240

Fillipinerna

151

Bangladesh

139

2.

Sammanlagt 515 ansökningar om flyktingstatus har behandlats under budgetåret. Av dessa har 54 personer fått flyktingstatus enligt Genéve­konvenlionen.

3.

Då en asylsökande ansöker om flyktingstatus kan vederbörande också ansöka all få stanna i landet på andra grunder. Skälen kan då t.ex. vara olika typer av familjeanknytning, anknytning av andra skäl, humanitära eller ekonomiska skäl. De olika databassystemen är inle sammankopplade och det är därför omöjligt atl få fram de uppgifter vi frågat om.

4.

Den 30 juni 1991 väntade 19 804 asylärenden på beslut.

5.

Ijuni år 1990 infördes olika förändringar i regler vad avser flyktingpo­litik och -mottagande. Den mest påtagliga förändringen var införandet av ett tillfälligt uppehållstillstånd, även för personer som fått flyktingstatus eller som var i särskilt behov av skydd.

1 december år 1990 infördes ett nytt system för bestämmande av flyk­tingstatus. Särskilt innebar detta elt nytt system för humanitära övervä­ganden för personer som inte beviljats status enligt Genévekonvenlionen.

Belgien

1. Under år 1990 sökte 12 964 personer politisk asyl i landet, vilket var en ökning med 60% i förhållande till år 1989. Under år 1991 var antalet sökande fram till den 30 september 11 639. Sammanlagt 70% av de sökan­de år 1989 kom från nedanstående länder.

61

1990

1991 (t.o.m. sept)

Skr. 1991/92:80

Turkiet

Rumänien

Ghana

Polen

Indien

Zaire

Nigeria

1739

813

1724

1839

1574

1203

1 129

1084

1129

1074

1308

529

593

Bland de asylsökande finns 94 olika länder representerade.

2.

Totalt 529 personer fick flykingstatus år 1990. Den statistiska bilden är oklar då eftersläpningen vad gäller avgjorda ärenden för närvarande är mycket stor.

3.

Många asylsökande vars ansökningar ej blivit godkända kvarslannar ändå i landet. De "tolereras" som myndighelslermen lyder. Enligt uppgift torde det nu röra sig om 150000 som uppehåller sig i landet utan någon legal status. Överfört till svenska förhållanden skulle man kunna tolka detta så att dessa får stanna av humanitära skäl.

Arbetsmarknadsstatistiken är uppdelad på tre regioner utan några en­hetliga nationella regler. Det är därför förenat med svårigheter atl få en exakt uppfattning av antalet avgivna arbetstillstånd under år 1990. 1 Flandern beviljades 9423 arbetstillstånd. Siffran inkluderar praktikanter, montörer och au pair. I Walloniet beviljades 2 669 tillstånd. Någon siffra för Bryssel-regionen finns ej ännu för 1990. Enligt uppgift har ingen större ökning skett sedan år 1989 och då var siffran 5 541.

I siffrorna ingår ej EG-medborgare, med undantag av portugiser och spanjorer. Dock ingår ej temporära arbetstillstånd som beviljas asylsökan­de i avvaktan på beslut.

4.

Den 1 oktober 1991 var eftersläpningen 20 181 ärenden.

5.

En ny lag trädde i kraft den I oktober 1991.

Lagen åsyftar en snabbare handläggning av inkomna asylärenden. Detta sker dels med en utökning av antalet handläggare, men också genom att tillämpa principen "2x5%". I korthet innebär denna princip all asylsö­kande som kommer från ett land vars andel asylsökande utgör mer än 5% av totalantalet asylsökande, men vars andel utgör mindre än 5% av det totala antalet personer som erhållit flyktingstatus, måste själv kunna visa att de riskerar allvarliga konsekvenser om de sänds tillbaka. Tidigare var det de belgiska myndigheterna som måste kunna påvisa alt den asylsökan­de ej skulle riskera något vid hemsändning.

Canada

Uppgifterna avser huvudsakligen år 1990.

1. Sammanlagt 21 469 asylsökande fördelade i stort på följande länder:

Sri Länka

3 645

Somalia

2 768

Kina

2 503

Libanon

1942

El Salvador

1860

62

Bulgarien

1766

Iran

1680

Pakistan

476

Guatemala

398

Polen

323

Ghana

280

Etiopien

263

Rumänien

249

Bangladesh

234

Skr. 1991/92:80

Ytterligare 99 länder var representerade med färre antal asylsökande än ovan. Tendensen under år 1991 är att antalet asylsökande ökar i förhållan­de till år 1990.

2.

Under året fick totalt 10710 personer flyktingstatus.

3.

Uppgift saknas.

4.

Exakta uppgifter saknas, men balansen torde ligga på närmare 95000 ärenden.

5.

I Canada görs för närvarande en översyn av flyktingpolitiken, men någon lagändring har inte gjorts sedan den 1 juli 1989. Vissa administrati­va åtgärder har vidtagits för all bemästra den ökande strömmen av asylsö­kande.

Frankrike

Uppgifterna avser 1990.

1. Totalt 54 813 personer ansökte om asyl. De tio största nationalitets­grupperna framgår enligt följande:

Turkiet

11 095

Zaire

5 652

Mali

3482

Rumänien

3430

Vietnam

3 260

Angola

2 808

Sri Länka

2472

Pakistan

1737

Guinea

1525

Mauritanien

1387

2.

Sammanlagt 13 486 personer fick flyktingstatus.

3.

Uppgift saknas.

4.

Den 31 december var antalet icke avgjorda ärenden ca 22 000 stycken.

5.

Den franska flyktingpolitiken har varit föremål för omfattande debatt under det senaste året. En av frågorna som diskuterats är hur man skall hantera situationen med det stora antal utlänningar som uppehåller sig och arbetar i Frankrike illegalt. En av orsakerna till delta förhållande är atl endast ett fåtal utvisningsbeslul verkställs. Man beräknar all åtminstone 100000 av de utlänningar vars asylansökan avslagits, har stannat kvar i

landet.

63

Grekland

Skr. 1991/92:80

Siffrorna avser perioden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991.

1. Sammanlagt ansökte 3 938 personer om asyl under perioden. De mest representerade länderna var:

Irak

1513

Albanien

1272

Iran

313

Sri Länka

173

Etiopien

160

Libanon

102

Ytterligare 26 länder var representerade med färre antal sökande än ovan.

2.

Under tiden den 1 januari 1990 till den 1 juli 1991 fick 223 personer konventionsstalus.

3.

Totalt 1 799 personer fick stanna på andra grunder än Genévekonven­lionen.

4.

Handläggningstiden är 6 månader för asylärenden.

5.

Ett lagförslag om åtgärder vid illegal invandring debatteras för närva­rande i parlamentet. I detta finns bl. a. regler om utvising av personer som vistas illegalt i landet och förslag lill påföljder för arbetsgivare som har utlänningar utan arbetstillstånd i sin tjänst.

Italien

Siffrorna avser perioden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991.

1.  Antalet asylsökande under den aktuella perioden uppgick till 6224.

Dessa kommer huvudsakligen från följande länder:

Albanien

1667

Rumänien

1866

Somalia

1 193

Etiopien

548

Bulgarien

314

2.

Under den aktuella perioden fick 790 personer flyktingstatus.

3.

Uppgift saknas.

4.

Antalet ännu icke avgjorda ärenden uppgår till ca 3 498 stycken.

5.

Den 28 februari 1990 antogs en ny lag med regler för både politisk asyl och uppehållstillstånd för icke-EG-medborgare. Vidare regleras status för illegala invandrare som redan bor i landet.

64

Nederländerna

Skr. 1991/92:80

Siffrorna avser kalenderåret 1990.

1. Sammanlagt ansökte 21 200 personerom asyl. De tio mest represente­rade länderna var:

Sri Länka

3010

Rumänien

2202

Iran

1724

Somalia

1690

Libanon

1196

Polen

1185

Etiopien

1017

Nigeria

901

Turkiet

797

Ghana

715

2.  Totalt fick 694 personer flyktingstatus. Därutöver mottogs 734 perso­

ner inom ramen för flyktingkvoten.

3.   Godkända familjeföreningsfall uppgick till närmare 30000 under

året. Dessutom beviljades ca 850 uppehållstillstånd av humanitära skäl 

motsvarande siffra för första halvåret år 1991 var ca 400. Under året

beviljades 8 900 arbetstillstånd, varav 4000 för en kortare tid än ett år.

4.

Uppgift saknas.

5.

För närvarande förbereds ett förslag i parlamentet med huvudsakligt syfte all effektivisera och snabba upp behandlingen av asylärenden.

Schweiz

1. Under perioden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991 ansökte drygt 45000 personer om asyl. Under perioden dominerade personer från fyra länder:

Jugoslavien

9047

Sri Länka

7192

Turkiet

6021

Libanon

3431

2.

Exakt uppgift saknas. Erfarenhetsmässigt får ca 5% asyl som flykting­ar enligt Genévekonvenlionen.

3.

Exakt uppgift saknas. Erfarenhetsmässigt får några 10-tal % av de asylsökande stanna av humanitära skäl. Totalt har drygt 12000 personer nu uppehållstillstånd i landet på andra grunder än 1951 års Genéve­konvention.

4.

Ijuni månad 1991 var balansen drygt 53200 ärenden.

5.

Den senaste ändringen av asyllagen, som trädde i kraft ijuni år 1990, stipulerar att asylsökande inte får arbeta under de tre första månaderna. Vidare ges möjlighet till direktavvisning av asylsökande, som klart saknar asylliknande skäl, som redan tidigare sökt asyl i Schweiz eller som hemlig­håller sin identitet. Härtill kommer möjligheterna till direktavvisning av

65

asylsökande från länder vilka av regeringen betraktas som "säkra" dvs. för     Skr. 1991 /92: 80 närvarande Ungern, Polen, Tjeckoslovakien, Bulgarien, Indien och Algeri­et.

Ijuni 1991 tog regeringen en rad nya beslut ägnade all ytterligare stärka effekten av 1990 års lagändringar. En rapport rörande asyl- och utlännings­politik har varit föremål för debatt i parlamentet. Rapporten och regering­ens förslag godkändes. Nyheterna bestod främst i att arbetsförbudet för asylsökande förlängts från tre till sex månader, varvid förutses all beslut i första instans tas inom tre månader och slutligt beslut i asylärendet förelig­ger inom sex månader. Vidare skall beslut om avvisning verkställas mer konsekvent, vilket förutsätter att både federala och kantonala myndigheter skärper sin kontroll. Flyktingmyndighetens kapacitet förstärktes ytterliga­re. Under hösten 1991 har flera asylärenden handlagts än nya ärenden kommit in.

Spanien

Siffrorna avser år 1990.

1. Antalet asylsökande var under året 4 778, fördelade i stort enligl följande:

Polen

1417

Angola

413

Peru

308

Nigeria

249

Rumänien

229

Bulgarien

166

Chile

160

Iran

124

Sydafrika

116

Senegal

110

Ytterligare 73 länder var representerade med mindre antal än ovan.

2.

Totalt 21 personer fick flyktingstatus.

3.

Sammanlagt 527 personer fick stanna på andra grunder än Genéve­konvenlionen.

4.

Antalet asylansökningar som väntar på beslut är 2 187 stycken.

5.

Någon ändring av lagstiftningen rörande invandring och flyktingar har inle gjorts under det senaste året. Däremot görs för närvarande en översyn av tillämpningsregler för asyl- och flyktingfrågor.

Ijuni 1991 deklarerades att illegala invandrare bosatta i landet före den 15 maj 1991 har möjlighet att reglera sin status. Detta omfattar även personer med aktuell ansökan om asyl- eller flyktingstatus, oberoende om ärendet befinner sig under handläggning eller har avslagits.

66

Storbritannien

Skr. 1991 /92: 80

1. Antalet asylsökningar under år 1990 var 21 980 och för de första sex månaderna 1991 var antalet 23 775. Uppdelat på år och de tio mest förekommande länderna fördelade del sig i huvudsak på följande sätt:

1990*

1991 Cjan-juni)*

3 325

2410

1490

3 650

1030

3 300

1850

1225

1895

1 110

1840

1035

1295

1830

1 100

1260

1295

1830

1035

590

Sri Länka

Zaire

Angola

Somalia

Uganda

Etiopien

Pakistan

Turkiet

Indien

Libanon

* SiflFrorna avser enbart "principals" och inte övriga familjemedlemmar varför den totala silFran är ännu högre.

2.

Under år 1990 fick 990 personer flyktingstatus.

3.

Sammanlagt 2 400 personer fick uppehållstillstånd av humantära skäl. 19900 fick arbetstillstånd för mindre än sex månader. 14 700 fick arbets­tillstånd för ett år eller mer och 4050 fick tillstånd att stanna permanent efter fyra års arbete med tillstånd.

4.

Ca 50000 asylansökningar väntade på beslut vid slutet av juni månad 1991.

5.

För att klara den stora balansen med ärenden har antalet handläggare av asylärenden utökats till 500 personer och de administrativa rutinerna har setts över.

Tyskland

1. Under perioden den 1 juli 1990 till den 30 juni 1991 ansökte 204691 personer om asyl fördelade i huvudsak enligt följande:

Rumänien

40836

Jugoslavien

25 996

Turkiel

19593

Libanon

12259

Bulgarien

10 546

Iran

9413

Afghanistan

9037

Vietnam

7211

Nigeria

6900

Polen

5 306

2.

Under perioden har 10212 personer beviljats status som politiska flyktingar.

3.

Det finns inga uppgifter på att några personer tillåtits stanna på andra grunder än 1951 års Genévekonvention.

4.

Den 30 september 1991 fanns hos "Bundesamt" 206 754 ännu ej avslutade ärenden. Regeringen antar att antalet människor som forlfaran-

67

de väntar på besked från myndigheter eller domstolar uppgår till fler än     Skr. 1991/92: 80 330000.

5. Den 1 januari 1991 trädde en ny utlänningslag i kraft. En rad åtgärder, bl.a. i organisatoriskt hänseende, har vidtagits med syfte att effektivisera och snabba upp handläggningen av asylärenden.

USA

Siffrorna nedan avser perioden dén 1 oktober 1989 till den 30 september 1990 (budgetår i USA).

I. 

Under perioden ansökte 73 637 personer om politisk asyl, fördelade i stort på följande länder:

El Salvador

22271

Nicaragua

18 304

Cuba

3925

Rumänien

1593

Liberia

1572

Indonesien

1550

Etiopien

1532

Kina

1287

Honduras

1097

Sovjetunionen

1043

Ytterligare 112 länder bidrog med färre antal sökande än ovan.

2.

Totalt under perioden fick 105 369 flyktingstatus.

3.

Maximalt får 54000 permanenta arbetstillstånd utfärdas varje år. För den aktuella tidsperioden beviljades 53 729 stycken.

4.

1 slutet av perioden fanns 97 288 ärenden i balansen.

5.   Immigrationslagarna förändrades i november 1990. Lagarna som

berör flyktingar har emellertid inle förändrats under den nu aktuella

rapporteringsperioden.

Österrike

1. Under år 1990 ansökte 22 789 personer om asyl fördelade i huvudsak på

följande länder:

Rumänien

12199

Turkiet

1862

Libanon

989

Polen

768

Sovjetunionen

540

Pakistan

408

Syrien

383

Ghana

357

Vietnam

301

Bangladesh

210

68

För år 1991 rapporterades hittills (januari-september) sammanlagt nära 20000 asylsökande.

2.

Under år 1990 fick 1 797 personer flyktingstatus. Genomsnittligt får 13 14% av de asylsökande flyktingstatus enligt Genévekonvenlionen.

3.

Av arbetskraften, i runda tal 3 milj. personer, var i juli 1991 ca 267000 utlänningar. Uppgift saknas dock på hur många som under peri­oden fått arbetstillstånd av arbetsmarknadsskäl. Personer som varken kan bevisa sin identitet eller sill ursprungsland direktavvisas och sänds tillbaka över gränsen. Ekonomiska flyktingar och personer som kommer från län­der som man i allmänhet anser ha demokratiska spelregler blir likaså automatiskt avvisade.

4.1 oktober månad var antalet icke avgjorda asylärenden ca 10 500.

5. En ny lag som reglerar asylsökandes uppehälle under väntetiden trädde i kraft i augusti 1991. En ny asyllag, som bl.a. skall bidra till effektivare handläggning av asylärenden, förbereds.

Skr. 1991/92:80

2. Förkortningar

Al

Amnesty International

AMS

Arbetsmarknadsstyrelsen

AT

Arbetstillstånd

CAHAR Ad hoc Committee of Experts on the Legal Aspects of Terri-toral Asylum, Refugees and Stateless Persons/Europarådets ad hoc-kommilté för asylrätt och flyktingfrågor

CDMG Steering Committee on Migration/Europarådels styrkommit­té för migralionsfrågor

CPA

Comprehensive Plan of Action/Övergripande plan inom FN

för lösning av Indokinaflyktingarnas situation

DO

Ombudsmannen mol etnisk diskriminering

ECOSOC     FNs ekonomiska och sociala råd

EES

Europeiska ekonomiska sfären (avtal 1991 om ekonomiskt

samarbete mellan EG och EFTA)

EG

De europeiska gemenskaperna

ECRE

European Consultation on Refugees and Exiles/Europeiska

konsultationen om flyktingar och andra personer i exil (sam­manslutning av frivilliga organisationer i Europa)

EFTA

European Free Trade Association/Europeiska frihandelsför-

bundet

ICRC

International Committee of the Red Cross/lnternationella

rödakorskommittén

ICVA

International Council of Voluntary Agencies/Internationella

rådet för frivilliga organisationer

ILO

International Labour Organisation/Internationella arbetsor-

ganisationen

lOM

International  Organization  for  Migration/  Internationella

migrationsorganisalionen

NSHF

Nordiska samrådsgruppen för flyktingfrågor

OAU

Organization of African Unily/Organisationen för afrikansk

enhet

69

ODP

Orderly Departure Programme/Programmet för organiserad

utresa (från Vietnam; i praktiken en del av CPA se ovan)

OECD

Organization   for   Economic   Co-operation   and   Develop-

ment/Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveck­ling

RPS

Rikspolisstyrelsen

SFI

Svenskundervisning l"ör invandrare

SFR

Socialvetenskapliga forskningsrådet

SIDA

Styrelsen för internationell utveckling

SIV

Statens invandrarverk

SvFR

Svenska flyktingrädet

SRK

Svenska röda korset

UHÄ

Universitets- och högskoleämbetet

UNDP United Nations Development Programme/FNs utvecklings­program

UNHCR United Nations High Commissioner for Refugees/FNs flyk­lingkommissarie

UNRWA United Nations Relief and Works Agency for Palesline Refu­gees in the Near Easl/FNs hjälporganisation för Palestinaflyk­tingar

UAT

Uppehålls- och arbetstillstånd

UT

Uppehållstillstånd

UtlF

Utlänningsförordningen

UtlL

Utlänningslagen

WCC

World Council of Churches/Kyrkornas världsråd

WUS

World University Seivice

WFP

Worid Food Programme/Internationella livsmedelsprogram-

met

Skr. 1991/92:80

70

Innehållsförteckning

Sid.

Inledning  ........................................................ 

..... 

2

I      Sverige och världen

1. Migration i ett globalt perspektiv   .............. 

4

2.

Vem är flykting?....................................... 

..... 

5

3.

Flyktingsituationen i världen....................... 

..... 

6

Inledning............................................. 

..... 

6

Asien   ............................................... 

..... 

7

Mellersta Östern................................... 

..... 

7

Afrika................................................. 

..... 

8

Latinamerika  ...................................... 

..... 

9

Europa; Nordamerika ............................ 

..... 

9

4. Framlidsprognoser.................................... 

... 

10

II     Invandringen till Sverige budgetåret 1990/91

1. Inledning................................................ 

... 

13

2.

Invandringens omfatining .......................... 

... 

13

3.

Enskilt tillresta asylsökande och anhöriga till dessa  

14

4.

Organiserad överföring av flyktingar (flyktingkvoten) ....

16

5.

Invandring av anhöriga.............................. 

17

6.

Arbetskraftsinvandring............................... 

... 

18

7.

Övrig invandring ...................................... 

... 

18

III    Invandrarpolitiken (integrationsfrågor)

1. Inledning............................................... 

18

2.

Åtgärder mol etnisk diskriminering m. m........ 

19

3.

Arbetsmarknaden   ................................. 

21

4.

Skolfrågor ............................................. 

23

5.

Svenskundervisning för invandrare (SFl)  ..... 

24

6.

Bostäder och boende............................... 

24

7.

Invandrarbarn och -ungdomar.................... 

... 

25

8.

Äldre invandrare ..................................... 

27

9.

Invandrarkvinnor  ................................... 

... 

27

10.                                                            Invandrare och HIV         

28

11. Stöd till invandrarnas organisationer och trossamfund ..

28

12.

Ålervändring   ........................................ 

29

13.

Invandrarpolitisk forskning......................... 

29

IV    

Den svenska utlänningslagstiftningen och dess tillämpning

1. Inledning................................................ 

30

2.

Asylrätten .............................................. 

30

3.

Dokumentlöshet....................................... 

32

4.

Förvar  .................................................. 

33

5.

Invandring av anhöriga.............................. 

... 

34

6.

Visum.................................................... 

... 

35

V Asylsökande och flyktingar i Sverige tillståndsprövning och

mottagande

1. Asylprövning m. m.................................... 

... 

36

2.

Förläggningsverksamheten......................... 

... 

38

3.

Det kommunala flyklingmottagandet............. 

39

Skr. 1991/92:80

VI          

Det internationella migralions- och flyklingpolitiska arbetet

och Sveriges roll

1. Inledning............................................... 

... 

43

2.

Flyktingfrågorna i FNs generalförsamling m.m 

... 

45

3.

UNHCR  ................................................ 

... 

46

4.

UNRWA ................................................ 

... 

47

5.

FNs livsmedelsprogran (WFP)   .................. 

... 

47

6.

OECD  .................................................. 

48

7.

Europarådet; Öst/Väsl-migration ............... 

48

8.

EES-avtalet; EG...................................... 

49

9.

lOM ..................................................... 

50

10........................................................ De informella konsultationerna mellan 16 länder i Väst­

europa, Nordamerika och Australien ........... 

... 

51

11.                                                            Det bilaterala migrationssamarbetet      

51

12.

Det nordiska samarbetet........................... 

... 

51

13.

De internationella frivilligorganisalionerna   ... 

... 

52

VII   De svenska frivilligorganisationernas roll

1. Inledning................................................. 

... 

53

2.

Amnesty Internationals svenska sektion  ...... 

... 

54

3.

Rädda barnen.......................................... 

... 

55

4.

Svenska flyktingrädet   ............................. 

... 

55

5.

Svenska kyrkans församlingsnämnd.............. 

56

6.

Svenska röda korset.................................. 

56

7.

Sveriges frikyrkoråd/Diakonia...................... 

... 

57

VIII

Hemställan

IX

Beslut

X

Bilagor

1.

Flyktingar och asylsökande i andra väridsdelar och länder.

59

2.

Förkortningar........................................... 

... 

69

Skr. 1991/92:80

Norstedts Trycken AB, Stockholm 1992                                                                                                                  72