Regeringens proposition

1996/97:12

Vissa justeringar i lagen om räntefördelning vid beskattning m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 12 september 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa justeringar av reglerna i inkomstslaget nä-

ringsverksamhet.

 En skattskyldig som förvärvar en näringsfastighet genom arv, testamente,

bodelning med anledning av makes död eller äkten- skapsskillnad eller genom gåva

skall få öka fördelningsunderlaget enligt lagen (1993:1536) om räntefördelning

vid beskattning med en särskild post om fördelningsunderlaget vid

förvärvstidpunkten är negativt till den del som hänför sig till förvärvet. Den

särskilda posten utgörs av förvärvarens fördelningsunderlag. Den särskilda

posten får dock inte överstiga ett belopp som motsvarar summan dels av

skillnaden mellan vederlaget för fastigheten och fastighetens värde enligt lagen

om räntefördelning vid beskattning dels 72 procent av de expansionsmedel som

övertagits i samband med förvärvet. Motsvarande justering föreslås av

takbeloppet enligt lagen (1993:1537) om expansionsmedel. Tillskott till

verksamheten skall, med vissa undantag, få räknas med i fördelningsunderlaget

respektive takbeloppet utan för- dröjning. Expansionsmedelsskatten och särskild

löneskatt enligt 1 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader

skall inte räknas som tillgång eller skuld vid beräkning av

fördelningsunderlaget. Tidpunkten för beräkning av räntesatsen för

räntefördelning föreslås ändrad från utgången av november månad året före

beskattningsåret till utgången av november månad andra året före taxeringsåret.

 I propositionen föreslås att handelsbolag skall vara skattskyldigt för

fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på

pensionskostnader i stället för delägarna. Skattskyldiga som redovisar

mervärdesskatten i en särskild deklaration skall, om beskattningsunderlagen

exklusive gemenskapsinterna förvärv och import uppgår till högst 200 000 kr per

år, få möjlighet att betala mervärdesskatten årligen i stället för månadsvis.

 I propositionen föreslås vidare att bidrag som betalas ut från EU till

näringsidkare skall beskattas som näringsbidrag på samma sätt som bidrag som

betalas ut från svenska myndigheter.

 I propositionen redovisas slutligen ett förslag avseende en tidigare aviserad

åtstramning av avdragsramen för representation.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Författningsförslag 6

 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370) 62.2Förslag till lag om

ändring i lagen (1993:1536)

 om räntefördelning vid beskattning 9

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1537)

 om expansionsmedel 12

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052)

 om statlig fastighetsskatt 15

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661)

 om avkastningsskatt på pensionsmedel 16

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:687)

 om särskild löneskatt på pensionskostnader17

 2.7 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen

 (1953:272) 18

 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och kontrolluppgifter22

 2.9 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

 (1994:200) 24

3 Ärendet och dess beredning 26

4 Räntefördelning och expansionsmedel 28

 4.1 Anskaffningsvärdet för benefikt förvärvad närings-

 fastighet 28

 4.2 Kapitaltillskott 33

 4.3 Expansionsmedelsskatt och särskild löneskatt

 på pensionskostnader vid beräkning av för-

 delningsunderlaget respektive takbeloppet35

 4.4 Tidpunkten för bestämmande av räntesats för

 räntefördelning 36

 4.5 Övertagande av expansionsmedel i samband med

 överlåtelse av näringsverksamhet 37

5 Handelsbolag 38

 5.1 Skattskyldighet för fastighetsskatt, avkastningsskatt

 på pensionsmedel samt särskild löneskatt på pensions-

 kostnader 38

 5.2 Förfarandefrågor 40

 5.2.1 Uppbördslagen 40

 5.2.2 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter42

 5.2.3 Mervärdesskattelagen 43

 5.3 Helårsredovisning av mervärdesskatt 44

6 Beskattning av vissa EU-bidrag 46

7 Begränsning av avdragsramen för representation 50

8 Statsfinansiella effekter 51

9 Författningskommentar 51

 9.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370) 51

 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1536)

 om räntefördelning vid beskattning 52

 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1537)

 om expansionsmedel 549.4Förslaget till lag om

ändring i lagen (1984:1052)

 om statlig fastighetsskatt 55

 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661)

 om avkastningsskatt på pensionsmedel 55

 9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:687)

 om särskild löneskatt på pensionskostnader56

 9.7 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen

 (1953:272) 56

 9.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och kontrolluppgifter58

 9.9 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskatte-

 lagen (1994:200) 58

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser, (dnr Fi96/2996)60

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser, (dnr Fi96/822)61

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 62

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 81

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den

12 september 1996 84

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1 lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2 lag om ändring i lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning,

3 lag om ändring i lagen (1993:1537) om expansionsmedel,

4 lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

5 lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensions-medel,

6 lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt påpensionskostnader,

7 lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

8 lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kon-trolluppgifter,

9 lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200).

 3

2 Författningsförslag

2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att punkt 1 av anvisningarna till 20 § och punkt 9 av

anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Anvisningar

 till 20 §

 1.1 Till skattskyldigs levnadskostnader, för vilka avdrag enligt denna

paragraf ej medges, räknas bland annat premier för egna personliga försäkringar

och avgifter till kassor, föreningar och andra sammanslutningar, i vilka den

skattskyldige är medlem. Avdrag får dock göras för sådana premier och avgifter i

den omfattning som anges i 33 §, 46 § 2 mom., punkterna 21 och 23 av

anvisningarna till 23 § och punkt 6 av anvisningarna till 33 §. Avdrag får även

göras för inbetalning på pensionssparkonto i den omfattning som anges i 46 § 2

mom. och punkt 21 av anvisningarna till 23 §.

 Bestämmelserna i första stycket gäller inte avgifter till

arbetsgivarorganisationer. Beträffande sådana avgifter gäller att avdrag medges

till den del avgifterna avser medel för konfliktändamål. Bedömningen av vad

avgifterna avser får grundas på uppgifter i organisationens budget om inte

särskilda skäl talar mot det. Vid bedömningen skall dock avgifterna alltid i

första hand avräknas mot kostnaderna för den övriga organisationsverksamheten.

-------------------------------------------------------

 Utgifter för

representation och liknande

ändamål är att hänföra till

omkostnader i förvärvskälla

endast om de har omedelbart

samband med verksamheten,

såsom då fråga uteslutande är

om att inleda eller

bibehålla affärsförbindelser

och lik- nande eller då

utgifterna avser jubileum

för företaget, invigning av

mera betydande anläggning för

verksamheten,

stapelavlöpning eller

jämförliga händelser eller då

utgif- terna är att hänföra

till personalvård. Avdrag

medges i det enskilda

fallet inte med större

belopp än som kan anses

skäligt. Avdrag för

måltidsutgifter som avser

lunch, middag eller supé

medges inte med större

belopp än 180 kr per person.

-------------------------------------------------------

 Utgifter för

representation och liknande

ändamål är att hänföra till

omkostnader i förvärvskälla

endast om de har omedelbart

samband med verksamheten,

såsom då fråga uteslutande är

om att inleda eller

bibehålla affärsförbindelser

och lik- nande eller då

utgifterna avser jubileum

för företaget, invigning av

mera betydande anläggning för

verksamheten,

stapelavlöpning eller

jämförliga händelser eller då

utgif- terna är att hänföra

till personalvård. Avdrag

medges i det enskilda

fallet inte med större

belopp än som kan anses

skäligt. Avdrag för

måltidsutgifter som avser

lunch, middag eller supé

medges inte med större

belopp än 90 kronor per

person.

 För den som är skattskyldig till mervärdesskatt eller har rätt till

återbetalning av mervärdesskatt avser avdragsramen i föregående stycke pris

exklusive mervärdesskatt. För övriga ökas avdragsramen med mervärdesskatten.

 till 22 §

 9.2 Med näringsbidrag avses statligt stöd utan återbetalningsskyldighet som

tillfaller en näringsidkare för näringsverksamheten. Med näringsbidrag avses

också statligt stöd som är förenat med återbetalningsskyldighet om sådan

skyldighet uppkommer endast om

 a) näringsidkaren inte uppfyller de villkor som har uppställts för stödet,

 b) näringsidkaren inte följer de föreskrifter som har meddelats vid

beviljandet av stödet eller

 c) eljest något oväntat inträffar som uppenbarligen rubbar förutsättningarna

för stödet.

-------------------------------------------------------

 Som näringsbidrag anses Som näringsbidrag anses

även stöd enligt första även stöd enligt första

stycket som lämnas av stycket som lämnas av

kommuner, skattskyldiga som Europeiska gemen-

avses i 7 § 4 mom. lagen skaperna, kommuner,

(1947:576) om statlig skattskyldiga som avses i

inkomstskatt och 7 § 4 mom. lagen (1947:576)

allmänningsskogar enligt om statlig inkomstskatt

lagen (1952:167) om och allmänningsskogar

allmänningsskogar i Norrland enligt lagen (1952:167) om

och Dalarna. allmänningsskogar i

 Norrland och Dalarna.

 Ett näringsbidrag är inte skattepliktig inkomst om det har använts för en

utgift som inte är avdragsgill vare sig direkt såsom omkostnad eller i form av

årliga värdeminskningsavdrag.

 Har bidraget använts för sådan utgift i verksamheten som är på en gång

avdragsgill vid taxeringen, utgör bidraget skattepliktig intäkt. Är utgiften för

vilken bidraget utgår avdragsgill vid taxeringen för tidigare beskattningsår än

det då bidraget skall tas upp som intäkt, får den skattskyldige i stället göra

avdrag för utgiften vid taxeringen för det år då bidraget tas upp som intäkt.

Yrkande om detta skall göras i deklarationen för det beskattningsår då yrkande

om avdraget annars enligt denna lag först skulle ha framställts. Återbetalas ett

bidrag, som har tagits upp som intäkt, får den skattskyldige göra avdrag för det

återbetalade beloppet.

 Har bidraget använts för att anskaffa en tillgång, för vilken

anskaffningsvärdet får dras av genom årliga värdeminskningsavdrag, skall vid

beräkning av värdeminskningsavdrag såsom anskaffningsvärde anses endast så stor

del av utgiften som inte har täckts av bidraget. Är bidraget större än det

skattemässiga restvärdet för tillgången utgör skillnaden skattepliktig intäkt.

Återbetalas ett näringsbidrag, som har påverkat beräkningen av

anskaffningsvärdet i nu avsett hänseende, får tillgångens avskrivningsunderlag

ökas med vad som har återbetalats, dock med högst det belopp varmed beräkningen

har påverkats. I den mån ett näringsbidrag enligt vad nyss har föreskrivits

utgjort skattepliktig intäkt, får den skattskyldige vid återbetalningen göra

avdrag för den del som sålunda har utgjort skattepliktig intäkt.

 Har bidraget använts för att anskaffa tillgångar avsedda för omsättning eller

förbrukning (lager) skall vid tillämpning av 24 § och anvisningarna till nämnda

paragraf den del av lagret för vilken anskaffningsvärdet har täckts av bidraget

inte medräknas vid värdesättningen av tillgångarna. Återbetalas ett

näringsbidrag, som har använts för anskaffande av lagertillgångar, skall

tillgångarnas anskaffningsvärde anses ha ökat med det återbetalade beloppet.

 Skall ett näringsbidrag, som har uppburits ett visst beskattningsår, användas

för avsett ändamål först ett senare beskattningsår skall på yrkande av den

skattskyldige tillämpningen av bestämmelserna i fjärde - sjätte styckena

uppskjutas till taxeringen för det senare beskattningsåret.

 Har stöd med villkorlig återbetalningsskyldighet som inte utgör näringsbidrag

lämnats till en näringsidkare för näringsverksamheten från en givare som nämns i

första eller andra stycket gäller, såvida återbetalningsskyldigheten helt eller

delvis efterges, följande. Det eftergivna beloppet skall inte utgöra

skattepliktig inkomst om stödet har använts för en utgift som inte varit

avdragsgill vare sig direkt såsom omkostnad eller i form av årliga

värdeminskningsavdrag. Har stödet däremot använts för en utgift som varit

avdragsgill skall det eftergivna beloppet utgöra skattepliktig intäkt. Har

stödet använts för att anskaffa en tillgång, för vilken anskaffningsvärdet dras

av genom årliga värdeminskningsavdrag, får den skattskyldige vid taxeringen för

det år då det eftergivna beloppet skall tas upp som intäkt, utöver ordinarie

avskrivning, göra ett extra värdeminskningsavdrag motsvarande det eftergivna

beloppet. Detta avdrag får dock inte överstiga tillgångens skattemässiga

restvärde. Kan den skattskyldige inte visa vad ett visst skuldbelopp har använts

till, skall det anses ha använts till direkt avdragsgilla kostnader.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. Punkt 1 av anvisningarna till 20

i dess nya lydelse tillämpas i fråga om utgifter som uppkommit efter

ikraftträdandet. Den nya lydelsen av punkt 9 av anvisningarna till 22 §

tillämpas i fråga om bidrag som mottagits efter ikraftträdandet.

1Senaste lydelse 1996:651.

2Senaste lydelse 1990:650.

 4

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1536) om

räntefördelning vid beskattning

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1536) om räntefördelning vid

beskattning

 dels att 3, 10, 12 och 17 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 14 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Ett p o s i t i v t Ett p o s i t i v t

f ö r d e l- n i n g s b e l f ö r d e l - n i n g s b e

o p p utgörs av stats- låne-l o p p utgörs av stats-

räntan vid utgången av novem-låneräntan vid utgången av

ber året före beskattningsåretnovember andra året före

ökad med tre procentenheter taxeringsåret ökad med tre

multiplicerad med ett procentenheter

positivt fördelnings- multiplicerad med ett

underlag. positivt

 fördelningsunderlag.

 Ett negativt fördelningsbelopp utgörs av statslåneräntan vid nämnda tidpunkt

ökad med en procentenhet multiplicerad med ett negativt fördelningsunderlag.

 10 §2

-------------------------------------------------------

 Statlig inkomstskatt, statlig förmögenhetsskatt, kommunal inkomstskatt,

egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, särskild löneskatt

enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

avkast- ningsskatt enligt 2 § 5 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pen-

sionsmedel, särskild löneskatt enligt 3 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt

på pensionskostnader, statlig fastighetsskatt, mervärdesskatt som redovisas i

särskild självdeklaration enligt 14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200),

annuitet på avdikningslån, avgifter enligt lagen (1994:1744) om allmänna egenav-

gifter samt skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324)

räknas inte som tillgång eller skuld.

 5

 Statlig inkomstskatt, statlig förmögenhetsskatt, kommunal inkomstskatt, ex-

pansionsmedelsskatt enligt lagen (1993:1537) om expansionsmedel, egenavgifter

enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, särskild löneskatt enligt 2 § lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, avkast- ningsskatt

enligt 2 § 5 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, särskild

löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader,

statlig fastighetsskatt, mervärdes-skatt som redovisas i särskild

självdeklaration enligt 14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200), annuitet på

avdikningslån, avgifter enligt lagen (1994:1774) om allmänna egenavgifter samt

skattetilllägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324) räknas inte

som tillgång eller skuld.

-------------------------------------------------------

 12 §

-------------------------------------------------------

 Det belopp som följer av 2 § Det belopp som följer av

första stycket och 8-11 §§ ökas2 § första stycket och 8-11 §§

med underskott av ökas med underskott av nä-

näringsverksamhet närmast ringsverksamhet närmast för-

föregående beskattningsår i egående beskattningsår i den

den mån avdrag för un- mån avdrag för underskottet

derskottet inte har inte har medgetts enligt

medgetts enligt 46 § 1 mom. 46 § 1 mom. kommunalskat-

kommunalskattelagen telagen (1928:370) eller 3 §

(1928:370) eller 3 § 13 13 mom., 25 § 11 mom. eller

mom., 25 § 11 mom. eller 26 §26 § 9 mom. lagen

9 mom. lagen (1947:576) om (1947:576) om statlig in-

statlig inkomstskatt samt komstskatt samt minskas

minskas med 72 procent av med 72 procent av

expansionsmedel enligt expansionsmedel enligt

lagen (1993:1537) om expan- lagen (1993:1537) om

sionsmedel vid utgången av expansionsmedel vid

närmast föregående beskatt- utgången av närmast föregående

ningsår och med kapital- beskattningsår och med

tillskott under närmast sådana tillskott till

föregående beskattningsår. verksamheten under närmast

 föregående beskattningsår som

 gjorts i annat syfte än att

 varaktigt öka kapitalet i

 verksamheten.

 14 a §

-------------------------------------------------------

 Har sådan fastighet som

 avses i 13 § 4 förvärvats

 genom arv, testamente,

 bodelning med anledning av

 makes död eller

 äktenskapsskillnad eller

 genom gåva och är förvär-

 varens fördelningsunderlag

 vid för- värvstillfället till

 den del som hänför sig till

 förvärvet negativt, får en

 särskild post om

 motsvarande be- lopp

 årligen läggas till

 fördelnings- underlaget.

 Den särskilda posten får

 dock högst uppgå till ett

 belopp som motsvarar

 summan av dels skillnaden

 mellan vederlaget och det

 högsta värdet enligt 13 § 4

 eller 14 § för fastigheten

 vid förvärvstidpunkten, dels

 72 procent av de

 expansionsmedel som

 övertagits. Ett åtagande att

 överta expansions- medel

 räknas inte som vederlag.

 Fördelningsunderlaget får

 ökas med den särskilda

 posten så länge fastigheten

 finns kvar i förvärvs-

 källan, om och i den mån för-

 delningsunderlaget

 fortsatt är negativt. Om en

 del av fastigheten övergår

 till annan ägare skall den

 särskilda posten minskas i

 mot- svarande mån.

 Om driften av

 fastigheten inte är hänförlig

 till samma förvärvskälla som

 fastigheten, gäller

 följande. Har förvärvaren

 eller sådan denne närstående

 person som avses i punkt

 14 sista stycket av anvis-

 ningarna till 32 § kommu-

 nalskattelagen (1928:370)

 inom två år före förvärvet

 eller efter förvärvet i mer

 än obetydlig omfattning

 tillskjutit kapital till

 den förvärvskälla i vilken

 driften bedrivs, skall den

 särskilda posten minskas i

 motsvarande mån.

 17 §

-------------------------------------------------------

 I fråga om I fråga om

näringsverksamhet som be- näringsverksamhet som be-

drivs av handelsbolag min- drivs av handelsbolag min-

skas delägarens justerade skas delägarens justerade

ingångsvärde eller, för andelingångsvärde eller, för andel

som utgör omsättningstillgång,som utgör omsätt-

andelens skattemässiga värde ningstillgång, andelens

med kapitaltillskott under skattemässiga värde med

närmast föregående beskatt- sådana tillskott till

ningsår och med lån avseende verksamheten under närmast

det aktuella föregående beskattningsår som

beskattningsåret från bolagetgjorts i annat syfte än att

till delägaren eller sådan varaktigt öka kapitalet i

delägaren närstående person verksamheten och med lån

som avses i punkt 14 sista avseende det aktuella bes-

stycket av anvisningarna kattningsåret från bolaget

till 32 § kommunalskatte- till delägaren eller sådan

lagen (1928:370) om inte delägaren närstående person

marknadsmässig ränta utgått påsom avses i punkt 14 sista

lånet. stycket av anvisningarna

 till 32 § kommunal-skatte-

 lagen (1928:370) om inte

 marknadsmässig ränta utgått på

 lånet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering om inte annat följer av punkterna 2 eller 3.

 2. Vid 1998 års taxering tillämpas äldre bestämmelser i 3 § i sin äldre

lydelse om verksamheten påbörjats före utgången av år 1996.

 3. Bestämmelsen i 14 a § tillämpas ifråga om fastighetsöverlåteler som skett

den 1 januari 1996 eller senare.

1 Senaste lydelse 1994:784.

2 Senaste lydelse 1994:1682.

 6

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1537) om

expansionsmedel

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1537) om expansionsmedel

 dels att 7, 8 och 10 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 7 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 §1

-------------------------------------------------------

 I fråga om näringsverksam- I fråga om näringsverksam-

het som bedrivs av fysisk het som bedrivs av fysisk

person eller dödsbo får ex- person eller dödsbo får

pansionsmedel inte tas upp expansionsmedel inte tas

till så stort belopp att upp till så stort belopp

72 procent av att 72 procent av

expansionsmedlen överstiger expansionsmedlen överstiger

ett takbelopp. Detta ett takbelopp. Detta

beräknas med hänsyn till beräknas med hänsyn till

förhållandena vid utgången avförhållandena vid utgången av

beskattningsåret enligt de beskattningsåret enligt de

grunder som anges i 2, 8-10 grunder som anges i 2,

och 18 §§ lagen (1993:1536) 8-10, och 18 §§ lagen

om räntefördelning vid be- (1993:1536) om ränte-

skattning. Det erhållna vär- fördelning vid beskattning.

det ökas med underskott för Det erhållna värdet ökas med

beskattningsåret, i den mån underskott för

avdrag för underskottet inte beskattningsåret, i den mån

har medgetts enligt 46 § 1 avdrag för underskottet

mom. kommunalskattelagen inte har medgetts enligt

(1928:370) eller 3 § 13 46 § 1 mom.

mom., 25 § 10 mom. eller 26 §kommunalskattelagen

9 mom. lagen (1947:576) om (1928:370) eller 3 § 13

statlig inkomstskatt, och mom., 25 § 10 mom. eller 26 §

minskas med kapi- 9 mom. lagen (1947:576) om

taltillskott under statlig inkomstskatt, och

beskattningsåret. minskas med sådana

 tillskott till

 verksamheten under

 beskattningsåret som gjorts

 i annat syfte än att

 varaktigt öka kapitalet i

 verksamheten.

 Har makar tillsammans deltagit i näringsverksamhet, fördelas takbeloppet

mellan makarna i förhållande till deras andelar av kapitalet i verksamheten.

 7 a §

-------------------------------------------------------

-------------------------------------------------------

 Har sådan fastighet som

avses i 13 § 4 lagen

(1993:1536) om räntefördel-

ning vid beskattning för-

värvats genom arv,

testamente, bodelning med

anledning av makes död eller

äktenskapsskillnad eller

genom gåva och understiger

förvärvarens takbelopp 72

procent av övertagna eller

egna expansions- medel, får

en särskild post beräknas för

att läggas till takbeloppet.

Den särskilda posten beräknas

på det sätt som anges i 14 a §

första styc- ket lagen om

räntefördelning vid

beskattning.

Takbeloppet får ökas med den

särskilda posten så länge

fastig- heten finns kvar i

förvärvskällan, om och i den

mån takbeloppet fortsatt

understiger 72 procent av

de i första stycket nämnda

expan- sionsmedlen. Om en

del av fastig- heten övergår

till annan ägare skall den

särskilda posten minskas i

motsvarande mån.

 Vad som sägs i 14 a §

tredje stycket lagen om

räntefördelning vid

beskattning tillämpas vid

beräkning av den särskilda

posten.

 8 §

 I fråga om näringsverksamhet som bedrivs av handelsbolag får expansionsmedel

inte tas upp till den del delägarens justerade ingångsvärde enligt 28 § lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt för andelen i bolaget är negativt. Därvid

skall hänsyn inte tas till den ökning av det justerade ingångsvärdet som följer

av en ökning av expansionsmedel på grund av 28 § åttonde stycket första meningen

lagen om statlig inkomstskatt. Utgör andel i handelsbolag omsättningstillgång

gäller vad som sagts nu i stället andelens skattemässiga värde.

-------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av första Vid tillämpning av första

stycket minskas det stycket minskas det

justerade ingångsvärdet justerade ingångsvärdet

respektive det skattemässiga respektive det skattemässi-

värdet med kapitaltillskott ga värdet med sådana

under beskatt- ningsåret. tillskott till verksam-

Detsamma gäller lån från bola-heten under beskattnings-

get till delägaren eller året som gjorts i annat

sådan delägaren närstående syfte än att varaktigt öka

person som avses i punkt 14 kapitalet i verksamheten.

sista stycket av Det- samma gäller lån från

anvisningarna till 32 § bolaget till delägaren

kommunalskattelagen eller sådan delägaren närstå-

(l928:370), om inte ende person som avses i

marknadsmässig ränta utgått påpunkt 14 sista stycket av

lånet. Det justerade anvisningarna till 32 §

ingångsvärdet respektive det kommunalskattelagen

skattemässiga värdet justeras(l928:370), om inte

vidare enligt 18 § lagen om marknadsmäs- sig ränta utgått

räntefördelning vid be- på lånet. Det justerade

skattning. ingångsvärdet respektive det

 skattemässiga värdet

 justeras vidare enligt 18 §

 lagen om ränteför- delning

 vid beskattning.

 7

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §

 Innebär gåva eller bodelning att samtliga realtillgångar i en närings-

verksamhet som bedrivs av fysisk person eller dödsbo övergår till en fysisk

person som är bosatt här i landet och har parterna skriftligen avtalat att

expansionsmedel skall övertas av förvärvaren, tillämpas inte 9 §. Detsamma

gäller vid arv och testamente, om mottagaren skriftligen förklarat att han

övertar expansionsmedel.

-------------------------------------------------------

 I fall som avses i första I fall som avses i första

stycket får expansionsmedel stycket får expansionsmedel

inte övertas i den mån de inte övertas i den mån de

överstiger värdet av real- överstiger 138,89 procent

tillgångarna i verksamheten av värdet av realtillgångar-

beräknat enligt de grunder na i verksamheten vid

som anges i 13 § 1-4 och 8 utgången av det tredje

lagen (1993:1536) om beskattningsåret före

räntefördelning vid beskatt- beskattningsåret ökat med en

ning. Övertagande får avse tredje- del beräknat enligt

högst ett belopp motsvarande de grunder som anges i 13 §

värdet av realtillgångarna i 1-4 och 8 lagen

verksamheten vid utgången av (1993:1536) om

det tredje beskattningsåret räntefördelning vid

före beskattningsåret ökat medbeskattning.

en tredjedel.

 Förvärvaren skall vid taxeringen för det närmast föregående beskattningsåret

anses ha haft expansionsmedel som uppgår till det överförda beloppet eller, om

förvärvaren då hade expansionsmedel, det upptagna beloppet ökat med det

överförda beloppet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering om inte annat följer av punkten 2.

 2. Bestämmelsen i 7 a § tillämpas i fråga om fastighetsöverlåtelser som skett

den 1 januari 1996 eller senare.

1Senaste lydelse 1994:1886.

 8

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om

statlig fastighetsskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Skattskyldig till fastighetsskatt är ägaren till fastigheten eller den som

enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses som ägare.

-------------------------------------------------------

 I fråga om handelsbolag

och europeiska ekonomiska

intressegrupperingar åvilar

skattskyldigheten dock del-

ägarna respektive medlemmar-

na.

 Såvitt gäller sådan privatbostad som avses i 1 § andra stycket föreligger

skattskyldighet endast för tid under vilken ägaren varit bosatt i Sverige.

 I det fall inkomst av eller förmögenhetstillgång som består av sådan

privatbostad som avses i 1 § andra stycket är undantagen från beskattning i

Sverige på grund av dubbelbeskattningsavtal, skall statlig fastighetsskatt

avseende sådan privatbostad inte tas ut.

 Fastighetsskatt beräknas för beskattningsår. Omfattar beskattningsåret kortare

eller längre tid än tolv månader eller har fastigheten förvärvats eller

avyttrats under beskattningsåret, skall underlaget för fastighetsskatten jämkas

med hänsyn härtill.

-------------------------------------------------------

 Fastighetsskatten beräknas Fastighetsskatten

på grundval av det taxe- beräknas på grundval av det

ringsvärde som gäller under taxeringsvärde som gäller

beskattningsåret. Gäller under beskattningsåret.

olika värden för skilda delarGäller olika värden för

av beskattningsåret beräknas skilda delar av

skatten särskilt för varje beskattningsåret beräknas

sådan del med motsvarande skatten särskilt för varje

tillämpning av bestämmelsernasådan del med motsvarande

i femte stycket. tillämpning av be-

 stämmelserna i fjärde

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock för räkenskapsår hos

handelsbolaget eller den europeiska ekonomiska intressegemenskapen som har

påbörjats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1994:1910.

 9

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Skattskyldiga till avkastningsskatt är

 1. svenska livförsäkringsföretag,

 2. utländska livförsäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse från fast

driftställe i Sverige,

 3. understödsföreningar som bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhet,

 4. pensionsstiftelser enligt lagen (1967:531) om tryggande av pensions-

utfästelse m.m.,

 5. arbetsgivare som i sin balansräkning redovisar skuld under rubriken Avsatt

till pensioner enligt 5 § lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m.,

 6. i Sverige bosatt innehavare av pensionssparkonto enligt 1 kap. 2 § lagen

(1993:931) om individuellt pensionssparande,

 7. svensk juridisk person och i Sverige bosatt fysisk person som innehar

 a) kapitalförsäkring som avses i punkt 1 av anvisningarna till 31 §

kommunalskattelagen (1928:370) och är meddelad i försäkringsrörelse som inte

bedrivs från fast driftställe i Sverige, eller

 b) försäkring som anses som pensionsförsäkring enligt sjuttonde stycket av

samma anvisningspunkt.

 Bestämmelserna i första stycket 7 omfattar inte försäkring som enbart avser

olycks- eller sjukdomsfall eller dödsfall senast vid 70 års ålder och som inte

är återköpsbar.

-------------------------------------------------------

 I fråga om handelsbolag

och europeisk ekonomisk in-

tressegruppering är dock

delägarna respektive medlem-

marna skattskyldiga.

 _____________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock för räkenskapsår hos

handelsbolaget eller den europeiska ekonomiska intressegemenskapen som har

påbörjats före ikraftträdandet.

1 Lydelse enligt prop. 1995/96:231.

 10

 11

3 Ärendet och dess beredning

Regler om negativ räntefördelning beslutades i skattereformen 1990 (prop.

1989/90:110). Reglerna infördes för att hindra enskilda näringsidkare från att

dra av räntor hänförliga till privata lån i näringsverksamheten. Tillämpningen

av reglerna sköts dock upp i omgångar i avvaktan på nya beskattningsregler för

enskilda näringsidkare och handelsbolag (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10,

SFS 1991:1832 och prop. 1992/93:131, bet. 1992/93:SkU15, SFS 1992:1343).

 Den 1 januari 1994 trädde lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning

och lagen (1993:1537) om expansionsmedel i kraft (prop. 1993/94:50, bet.

1993/94:SkU15). Lagarna, som tillämpades första gången vid 1995 års taxering,

syftar till att ge enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag (fysiska

personer) regler som är likvärdiga med dem som gäller för ägare av

enmansaktiebolag.

 Riksdagen har uttalat att de nya reglerna bör följas upp och utvärderas noga,

bl.a. ur neutralitetssynpunkt (bet. 1994/95:SkU25 s. 70, 76 och 85 mom. 10).

Reglerna har följts upp av en arbetsgrupp inom Finans- departementet i samråd

med företrädare för bl.a. Riksskatteverket, Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) samt

Svenska Fastighetsägareförbundet. Kritik har framförts framförallt av

Riksskatteverket mot regelsystemets komplexitet. I övrigt synes den allmänna

uppfattningen ändock vara att det nya systemet i grunden är sunt men att vissa

justeringar bör göras. I juni 1996 lades i promemorian Vissa justeringar i lagen

om räntefördelning vid beskattning m.m. (Ds 1996:41), fram förslag till vissa

justeringar av reglerna om beräkningen av fördelningsunderlaget och takbeloppet

vid benefika fång av näringsfastighet samt behandlingen av kapitaltillskott.

Vidare justeras i förenklingssyfte tidpunkten för bestämmande av räntesats vid

ränteför- delning.

 I promemorian behandlas också vissa andra ändringar i förenklingssyfte. I

promemorian föreslås bl.a. att handelsbolag görs till skattesubjekt för

fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel och särskild löneskatt på

pensionskostnader samt att vissa skattskyldiga som redovisar mervärdes- skatten

i särskild deklaration skall få möjlighet att redovisa och betala

mervärdesskatten årligen.

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i

bilaga 1. En remissammanställning finns tillgänglig i Finans- departementet (dnr

Fi96/2996). Regeringen tar nu upp de frågor som behandlats i promemorian.

 Regeringen tar också upp ett förslag till en reglering av beskattningen av EU-

bidrag som redovisats i en inom Finansdepartementet upprättad promemoria,

Beskattning av vissa EU-bidrag (Ds 1996:10). Promemorian har remissbehandlats. I

bilaga 2 finns en förteckning över remiss- instanserna. En sammanställning av

remissyttrandena har upprättats och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet

(dnr Fi96/822).

 I årets kompletteringsproposition aviserades bl.a. en halvering av avdraget

för representation. Förslaget presenteras i avsnitt 7.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 augusti 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

 Lagrådet har omarbetat 14 a § i det remitterade förslaget till lag om ändring

i lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning samt 7 a § i förslaget

till lag om ändring i lagen (1993:1537) om expansionsmedel såsom framgår av

Lagrådets yttrande. Lagrådet har vidare i sitt yttrande ifrågasatt behovet av

vissa av de i remissen föreslagna ändringarna i uppbördslagen (1953:272).

Regeringen godtar i huvudsak Lagrådets förslag till ändringar och återkommer

till Lagrådets synpunkter i avsnitten 9.2, 9.3, 9.5 och 9.7. Härutöver har vissa

redaktionella ändringar gjorts i lagtexten.

 Förslagen till ändringar i punkt 1 av anvisningarna till 20 § och punkt 9 av

anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) har inte granskats av

Lagrådet. Dessa förslag är enligt regeringens mening av sådan enkel beskaffenhet

att Lagrådets hörande saknar betydelse.

 12

4 Räntefördelning och expansionsmedel

4.1 Anskaffningsvärdet för benefikt förvärvad

näringsfastighet

Fördelningsunderlaget enligt räntefördelningslagen

Regeringens förslag: Förvärvas en näringsfastighet genom arv, testamente,

bodelning med anledning av makes död eller äktenskapsskillnad eller genom gåva

och är förvärvarens fördelningsunderlag till den del som hänför sig till

förvärvet negativt får en särskild post beräknas. Fördelningsunderlaget får ökas

med den särskilda posten så länge som fastigheten finns kvar i förvärvskällan om

och i den mån underlaget är negativt.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget.

Byggentreprenörerna anför att benefika förvärv av fastighet som är

omsättningstillgång bör omfattas av de föreslagna reglerna. Sveriges

Industriförbund, Svenska Arbetsgivareföreningen, Lantbrukarnas Riks- förbund

(LRF) och Skogsägarnas Riksförbund anser att även förvärv i samband med

äktenskapsskillnad bör omfattas. Svenska Revisorsamfundet föreslår att reglerna

bör täcka alla former av benefika förvärv och inte bara fastigheter.

Kammarrätten i Stockholm anser att en särskild post alltid skall beräknas och

fortlöpande redovisas när förvärvet påverkat fördel- ningsunderlaget negativt

oavsett om fördelningsunderlaget i sig är positivt eller negativt. Flera av

remissinstanserna är kritiska till att den särskilda posten inte skall få

medräknas i ett positivt fördelningsunderlag. Bl.a. LRF anser att en sådan

ordning motverkar bl.a. investeringar och leder till att dessa företag inte

drivs på ett optimalt sätt. Skogsstyrelsen anför att kontinuiteten i

beskattningen bryts genom införandet av den särskilda posten. Skogsstyrelsen

framhåller att åtgärder som gynnar finansieringen är mest angelägna de första

åren och föreslår att den särskilda posten behandlas som en tillfällig post som

minskas årligen med tio procent. Riksskatteverket avstyrker förslaget och anför

att de föreslagna reglerna innebär en ökad grad av komplexitet samt öppnar

möjligheter till skatteplanering. LRF, Skogsägarnas Riksförbund, Sveriges

Jordäga- reförbund och Sveriges Fastighetsägareförbund anser att de nya reglerna

också bör omfatta överlåtelser som skett före utgången av år 1995.

 Skälen för regeringens förslag: Fördelningsunderlaget för enskild

näringsidkare utgörs, enligt lagen (1993:1536) om räntefördelning vid

beskattning (räntefördelningslagen), av skillnaden mellan tillgångar och skulder

i verksamheten vid utgången av närmast föregående beskattningsår. Tillgångarna

skall därvid i princip tas upp till de värden som gäller vid beskattningen

(prop. 1993/94:50 s. 231).

 Vid inkomstbeskattningen gäller den s.k. helhetsprincipen vid fastighets-

överlåtelser. Detta innebär att hela förvärvet kommer att betraktas som benefikt

om transaktionen innehåller något gåvomoment. Vid avgörandet av om förvärvet är

oneröst (köp etc.) eller benefikt (gåva etc.) utgår man normalt från

fastighetens taxeringsvärde. Understiger vederlaget taxe- ringsvärdet anses

överlåtelsen i sin helhet vara benefik.

 Vid överlåtelse av rörelse bedriven i aktie- eller handelsbolagsform är det

aktierna resp. andelen som överlåts. Bedrivs rörelsen i stället som enskild

näringsverksamhet är det själva rörelsen, eller del av den, som överlåts. Ingår

en näringsfastighet i rörelsen delas vederlaget upp dels på fastigheten, dels

på övriga tillgångar. Vid överlåtelser inom familjen, vilka ofta sker genom s.k.

generationsskiften dvs. från en äldre generation till en yngre, är det vanligt

att överlåtelsen innefattar något gåvomoment. Överlåts fastigheten mot ett

vederlag som understiger taxeringsvärdet anses fastigheten inkomstskattemässigt

i sin helhet ha överlåtits genom gåva vilket medför att den tidigare ägaren inte

reavinstbeskattas. Förvärvaren gåvobeskattas för skillnaden mellan taxerings-

värdet och vederlaget.

 Vid beräkning av fördelningsunderlaget enligt räntefördelningslagen skall

näringsfastighet som är anläggningstillgång enligt huvudregeln tas upp till

anskaffningsvärdet för mark, byggnad och markanläggning minskat med medgivna

värdeminskningsavdrag och liknande avdrag, dvs. det skattemässiga restvärdet.

Enligt 24 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) anses benefikt

förvärvad egendom förvärvad genom närmast föregående onerösa förvärv. Oavsett om

den tidigare ägaren förvärvat fastigheten genom ett oneröst eller benefikt fång

blir det dennes skattemässiga restvärde som skall ligga till grund för

beräkningen av fördelningsunderlaget enligt räntefördelningslagen. Detta värde

kan ofta vara mycket lågt, bl.a. beroende på långa innehavstider.

 Enligt den s.k. alternativregeln i 14 § räntefördelningslagen får fastigheten

i stället anses förvärvad den 1 januari 1993 mot en ersättning motsvarande en

del av det för år 1993 gällande taxeringsvärdet minskat med vid 1982-1993 års

taxeringar medgivna värdeminskningsavdrag och liknande avdrag om avdragen för år

räknat uppgår till sammanlagt minst 10 % av nämnda värde. Med del av

taxeringsvärde skall i fråga om hyreshusenheter gälla 48 % av taxeringsvärdet

och i fråga om lantbruksenheter 39 % av taxeringsvärdet till den del detta inte

utgör bostadsbyggnadsvärde eller tomtmarksvärde för sådan privatbostadsfastighet

som avses i 5 § kommunalskattelagen (1928:370, KL). Alter- nativregeln torde

ofta ge ett högre värde än huvudregeln i 13 § 4.

 Förvärvaren finansierar ofta fastighetsförvärvet genom att ta upp lån av någon

utomstående eller genom att i stället utfärda en s.k. vederlagsrevers. Vid

beräkning av fördelningsunderlaget enligt räntefördelningslagen kommer

fastigheten att tas upp till ett värde som understiger vederlaget för förvärvet

medan vederlaget fullt ut kommer att belasta skuldsidan. Många gånger medför

detta att förvärvaren får ett negativt fördelningsunderlag och att därigenom

reglerna om negativ räntefördelning tillämpas. Systematiskt är detta en helt

korrekt effekt. I realiteten har ju ett uttag skett ur verksamheten. Inte desto

mindre utgör den negativa räntefördelningen en särskild svårighet att lösa ut

syskon vid s.k. generationsskiften. Motsvarande problem kan uppkomma vid förvärv

genom arv, testamente eller bodelning i anledning av makes död eller

äktenskapsskillnad eller vid förvärv genom gåva om förvärvaren har att utge

vederlag för fastigheten. En ändring bör därför göras så att risken för negativ

räntefördelning efter sådana förvärv minskas. Olika metoder för att komma till

rätta med problemet kan tänkas. I promemorian föreslogs att ett negativt fördel-

ningsunderlag skall justeras med en särskild post. Den särskilda posten skall

endast få beräknas vid förvärv genom arv, testamente, bodelning i anledning av

makes död eller gåva. Ytterligare en förutsättning för att en särskild post

skall få beräknas är att förvärvarens fördelningsunderlag till den del som

hänför sig till förvärvet är negativt. Hur fördelningsunderlaget beräknas fram-

går av 2 § räntefördelningslagen. Majoriteten av remiss- instanserna har varit

positiva till metoden. Regeringen föreslår därför att denna metod används. Den i

promemorian föreslagna bestämmelsen bör dock justeras i några avseenden bl.a.

för att minska möjligheterna till icke önskad skatteplanering.

 Syftet med den särskilda posten är såsom redan nämnts att motverka att

mottagaren på grund av förvärvet får ett negativt fördelningsunderlag. Den

särskilda posten bör därför beräknas vid förvärvstillfället och utgöras av

förvärvarens fördelningsunderlag till den del som hänför sig till förvärvet om

detta underlag är negativt. För att hindra att reglerna används på ett

otillbörligt sätt måste det finnas en spärr för den särskilda postens storlek.

Det negativa fördelningsunderlaget vid förvärv av fastighet uppstår normalt på

grund av att fastigheten inte får tas upp till sitt anskaffningsvärde på

tillgångssidan vid beräkningen av fördelningsunderlaget. Den särskilda posten

bör således inte få överstiga ett belopp motsvarande summan av dels skillnaden

mellan det överenskomna vederlaget för fastigheten och det högsta av

fastighetens värde vid förvärvstidpunkten beräknat enligt 13 § 4 eller 14 §

räntefördelningslagen, dels 72 % av övertagna expansionsmedel. Vederlaget utgörs

av det pris som parterna kommit överens om. Om förvärvaren övertar

expansionsmedel skall inte skatt eller avgift som belöper på dessa räknas som en

del av vederlaget.

 Den särskilda posten knyts till fastigheten och får endast läggas till

fördelningsunderlaget så länge fastigheten finns kvar i förvärvarens

näringsverksamhet och endast i den mån fördelningsunderlaget är negativt.

Övergår en del av fastigheten till en annan ägare skall den särskilda posten

justeras i motsvarande mån.

 Systemet med en särskild post är frivilligt. Såsom nämnts får den särskilda

posten endast öka fördelningsunderlaget i den mån detta är negativt i

förvärvskällan. Den särskilda postens enda syfte är att förhindra att för-

värvaren drabbas av negativ räntefördelning på grund av fastighetsförvärvet.

Eftersom förvärvet av fastigheten finansierats genom uttag ur förvärvskällan bör

den särskilda posten inte få medföra att fördelningsunderlaget blir positivt.

Har fördelningsunderlaget blivit positivt i förvärvskällan något år upphör den

särskilda posten. Även om fördelningsunderlaget därefter blir negativt får den

särskilda posten inte tillgodoräknas vid beräkning av fördelningsunderlaget.

Fördelningsunderlaget skall prin- cipiellt utgöras av fullbeskattat kapital.

Kapital som tillskjuts den förvärvskälla till vilken fastigheten och den

särskilda posten hör kommer således att leda till positiv räntefördelning först

den dag då fördelningsunderlaget beräknat utan den särskilda posten är positivt.

Detta skulle kunna kringgås genom att fastigheten resp. driften läggs i olika

förvärvskällor varefter kapital tillskjuts den förvärvskälla i vilken driften

bedrivs. För att förhindra detta föreslås att kapital som tillskjutits en sådan

förvärvskälla skall minska den särskilda posten. Detta bör gälla kapital som

tillskjutits i mer än obetydlig omfattning inom en tvåårsperiod före förvärvet

eller utan tidsbegränsning efter förvärvet av förvärvaren själv eller av denne

sådan närstående person som avses i punkt 14 sista stycket av anvisningarna till

32 § KL.

 Bestämmelserna om den särskilda posten bör tas in i ett nytt lagrum, 14 a §,

i räntefördelningslagen.

 För de som står i begrepp att genomföra, eller av olika anledningar redan

varit tvungna att genomföra, ett generationsskifte är det av största vikt att

kunna använda sig av de förmånligare reglerna i 14 a § vid beräkning av

fördelningsunderlaget. I promemorian föreslogs att förslaget i denna del därför

bör tillämpas på överlåtelser som skett efter den 31 december 1995. Flera

remissinstanser har framhållit att reglerna bör få tillämpas även på

överlåtelser som skett före nämnda dag. Regeringen delar promemorians

uppfattning att det skulle föra alltför långt att beakta även tidigare

överlåtelser.

Takbeloppet enligt expansionsmedelslagen

Regeringens förslag: Har skattskyldig förvärvat näringsfastighet genom arv,

testamente, bodelning i anledning av makes död eller äktenskapsskillnad eller

genom gåva och understiger förvärvarens takbelopp 72 procent av övertagna eller

egna expansionsmedel får en särskild post beräknas. Den särskilda posten får öka

takbeloppet i den mån detta belopp understiger 72 procent av dessa ex-

pansionsmedel.

 Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget dock

med de invändningar de anfört beträffande den särskilda posten vid tillämpning

av reglerna om räntefördelning.

 Skälen för regeringens förslag:Den maximalt tillåtna avsättningen till

expansionsmedel begränsas bl.a. av det s.k. takbeloppet. Detta beräknas i stort

sett på samma sätt som fördelningsunderlaget enligt ränte- fördelningslagen. Det

är dock det egna kapitalets ställning vid utgången av beskattningsåret som

ligger till grund för beräkningen.

 Enligt 10 § lagen (1993:1537) om expansionsmedel (expan- sionsmedelslagen) får

expansionsmedel, under vissa förutsättningar, övertas vid benefika fång. För det

fall den särskilda posten inte fick ingå i takbeloppet skulle den som övertagit

expansionsmedel i samband med förvärvet, eller som har egna expansionsmedel

innan förvärvet, riskera att behöva lösa upp dessa omedelbart i den mån

takbeloppet annars skulle överskridas. En särskild post bör därför få läggas

till takbeloppet. Den särskilda posten enligt expansionsmedelslagen bör inte

medföra att ytterligare avsättning till expansionsmedel får göras. Syftet är

endast att förhindra att övertagna eller egna expansionsmedel måste lösas upp.

Det blir därför aktuellt att beräkna en särskild post endast när expansionsmedel

övertagits i samband med förvärvet av fastigheten eller om förvärvaren redan har

expansionsmedel i förvärvskällan.

 Den särskilda posten enligt expansionsmedelslagen beräknas på samma sätt som

motsvarande post enligt räntefördelningslagen.

 Bestämmelserna om den särskilda posten bör tas in i ett nytt lagrum, 7 a §, i

expansionsmedelslagen.

 Liksom motsvarande lagrum i räntefördelningslagen föreslås 7 a § i

expansionsmedelslagen träda i kraft den 1 januari 1997 men tillämpas i fråga om

fastighetsöverlåtelser som skett efter den 31 december 1995.

 Ett exempel visar hur systemet med den särskilda posten enligt

expansionsmedelslagen respektive räntefördelningslagen är tänkt att fungera.

 Sonen S förvärvar som enda tillgång en näringsfastighet från sin far F.

Taxeringsvärdet uppgår till 2 000 000 kr. Det högsta värdet enligt ränte-

fördelningslagen är 39% x 2 000 000 = 780 000 kr. Vederlaget för fastigheten

uppgår till 1 400 000 kr vilket finansieras genom att S ställer ut en

vederlagsrevers. S övertar vidare expansionsmedel om 200 000 kr. Sonen bedriver

ingen verksamhet och har inga egna expansionsmedel. Sonens fördelningsunderlag

på grund av förvärvet är 780 000 - 1 400 000 - 144 000 = -764 000. Eftersom

fördelningsunderlaget är negativt är den särskilda posten motsvarande belopp,

dvs. 764 000. Den särskilda posten får läggas till fördelningsunderlaget i

förvärvskällan i den mån detta är negativt. Om ingenting annat har hänt under

överlåtelseåret uppgår sonens fördelningsunderlag med tillägg för den särskilda

posten till 780 000 - 1 400 000 - 144 000 + 764 000 = 0. Någon negativ

räntefördelning uppkommer således inte på grund av förvärvet.

 Takbeloppet enligt expansionsmedelslagen uppgår till 780 000 -1 400 000 = -620

000 kr. Eftersom takbeloppet understiger 72 % av expansionsmedlen skulle dessa

behöva lösas upp. En särskild post får därför beräknas. Den särskilda posten

beräknat enligt 14 a § ränteföredelningslagen uppgår till till 764 000.

Takbeloppet får ökas med detta belopp varefter takbeloppet uppgår till 144 000

kr vilket motsvarar 72 % av expansionsmedlen. Någon upplösning av expan-

sionsmedlen behöver därför inte göras på grund av förvärvet.

4.2 Kapitaltillskott

Regeringens förslag: Begreppet kapitaltillskott utmönstras ur lagtexten.

Huvudregeln blir att tillskott till näringsverksamheten skall få ingå i

fördelningsunderlaget resp. takbeloppet. För att undvika att

fördelningsunderlaget resp. takbeloppet manipuleras inför ett årsskifte skall

fördelningsunderlaget minskas med sådana tillskott som gjorts i annat syfte än

att varaktigt öka kapitalet i verksamheten.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Tillstyrker att begreppet kapitaltillskott utmönstras ur

lagtexten. Riksskatteverket anför dock att utformningen av lagtexten i förslaget

kan komma att innebära svåra bedömningsfrågor huruvida syftet med tillskott är

att varaktigt öka kapitalet eller inte. Riksskatteverket förordar i stället att

bestämmelserna utformas så att underlagen för räntefördelning och

expansionsmedel minskas med tillskott som inte varaktigt ökat kapitalet i

verksamheten. Sveriges Industriförbund och Svenska Arbetsgivareföreningen anför

att genom valet av rekvisitet varaktigt öka kommer vissa företagsekonomiskt

motiverade situationer att drabbas onödigt hårt. Organisationerna föreslår att

lagtexten ges en sådan utformning att företagsekonomiskt motiverade tillskott

inte diskvalificeras även om ett återtagande sedan sker. Organisationerna

framhåller vidare att uttrycket varaktigt öka är diffust. Sveriges

Redovisningskonsulters Förbund avstyrker undantagsregeln för tillskott och anför

att varje form av spärr för tillskott medför tillämp- ningssvårigheter.

 Skälen för regerinens förslag: Såsom redogjorts för ovan utgörs

fördelningsunderlaget för enskilda näringsidkare av skillnaden mellan tillgångar

och skulder vid utgången av närmast föregående beskattningsår med vissa

justeringar. I fråga om näringsverksamhet som bedrivs av handelsbolag utgörs

fördelningsunderlaget av delägarens justerade ingångsvärde för andelen i bolaget

beräknat enligt 28 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Fördelnings-

underlaget skall minskas med kapitaltillskott som gjorts under närmast

föregående beskattningsår. Medel som tillskjutits under t.ex. år 1995 kommer

således att ingå i fördelningsunderlaget först vid 1998 års taxering.

Anledningen till detta är önskemålet att förhindra att fördelningsunderlaget

manipuleras genom att kapital tillskjuts näringsverksamheten inför ett årsskifte

och tas ut igen efter årsskiftet (prop. 1993/94:50 s. 232).

 Även i expansionsmedelslagen finns en regel av motsvarande innebörd vid

beräkningen av takbeloppet. Eftersom sistnämnda belopp bygger på förhållandena

vid utgången av beskattningsåret innebär regeln att kapitaltillskott under

beskattningsåret skall minska takbeloppet.

 I samband med remissbehandlingen av departementspromemorian Beskattning av

enskild närinsgverksamhet, m.m. Ändringar i bolagsbeskattningen (Ds 1993:28)

framfördes från remissinstansernas sida att risken för missbruk överskattades

och att någon särskild regel för att förhindra missbruk i samband med

kapitaltillskott därför inte behövdes. Vidare påpekades att med tillskjutet

kapital kan endast avses sådant som tillskjutits för stadigvarande användning i

näringsverksamheten. Ett tillskott som görs ena dagen och sedan återtas nästa

kan inte anses som tillskjutet kapital. I prop. 1993/94:50 uttalade den

dåvarande regeringen att det är fråga om en avvägning mellan vad som är önskvärt

från de skattskyldigas synpunkt och möjligheterna till kontrollmässig hantering

m.m. Slutsatsen var att det vid övergången till det nya systemet var angeläget

att så långt möjligt undvika möjligheter till missbruk och att innan

erfarenheter från det nya systemet förelåg borde kapital som tillskjutits under

närmast föregående beskatt- ningsår inte få räknas in i fördelningsunderlaget.

 Såsom redovisats har systemet med räntefördelning och expansionsmedel

tillämpats första gången vid 1995 års taxering. Det är givetvis svårt att dra

några mer långtgående slutsatser om systemet och dess praktiska tillämpning

redan nu. Dock har kritiken mot bestämmelsen om kapitaltillskott fortsatt från

företagarhåll. Kritikerna menar att regeln är svår att tillämpa eftersom dess

utformning kan medföra att medel som tillskjutits för att t.ex. klara en

tillfällig likviditetskris och därefter återbetalas till näringsidkaren kommer

att räknas som kapitaltillskott och därmed minska fördelningsunderlaget trots

att medlen över huvud taget inte finns kvar i verksamheten. Detta problem synes

dock i praktiken ha lösts i samråd mellan företrädare för företagarna och

Riksskatteverket. Vidare görs det gällande att regeln om kapitaltillskott är

orättvis och investeringsfientlig eftersom den medför att de tillskjutna medlen

måste ha stått inne i drygt två år, och i extremfallet inemot tre, innan

näringsidkaren kan tillgodogöra sig kapitalavkastning på medlen. Vid en

jämförelse med vad som gäller i fråga om ränta på kapital som lånats ut till ett

aktiebolag kan det finnas visst fog för denna uppfattning. Bakgrunden till den

nuvarande bestämmelsen är, som redogjorts för ovan, den att man ville förhindra

att stora för- delningsunderlag manipulerades fram inför utgången av ett

beskattningsår för att sedan snabbt minska i början av påföljande

beskattningsår.

den nuvarande utformningen av regeln är investeringshämmande. Syftet - att

förhindra manipulationer av fördelningsunderlaget - bör enligt regeringens

mening kunna tillgodoses på ett mindre ingripande sätt. Regeringen föreslår

dels att begreppet kapitaltillskott utmönstras ur lagen (1993:1536) om

räntefördelning vid beskattning och lagen (1993:1537) om expansionsmedel, dels

att tillskott till verksamheten regelmässigt skall få ingå i

fördelningsunderlaget och i takbeloppet utan den tidsmässiga förskjutning som

gäller i dag. Sådant tillskott som gjorts i annat syfte än att varaktigt öka

kapitalet i verksamheten skall dock minska fördel- ningsunderlaget, under

förutsättning att det finns kvar i verksamheten vid tidpunkten för

fördelningsunderlagets respektive takbeloppets beräk- nande.

 13

4.3 Expansionsmedelsskatt och särskild löneskatt på

pensionskostnader vid beräkning av fördelningsunderlaget

respektive takbeloppet

Regeringens förslag: I förenklingssyfte skall expansionsmedelsskatten ingå bland

de skatter som enligt 10 § lagen (1993:1536) om räntefördelning

(räntefördelningslagen) varken skall räknas som en tillgång eller skuld vid

beräkning av fördelningsunderlaget eller takbeloppet. Detsamma skall gälla

beträffande särskild löneskatt enligt 1 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt

på pensionskostnader.

Promemorians förslag: Överenstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: I 10 § räntefördelningslagen finns upptaget de

skatter som varken skall räknas som tillgång eller skuld vid beräkning av

fördelningsunderlaget. Genom en hänvisning i 7 § expansionsmedelslagen skall

samma gälla vid beräkning av takbeloppet. Expansionsmedelsskatten finns inte

upptagen bland dessa skatter.

 Vid den årliga beräkningen av fördelningsunderlaget enligt räntefördel-

ningslagen samt takbeloppet enligt lagen (1993:1537) om expansionsmedel

(expansionsmedelslagen) skall den expansionsmedelsskatt som är att hänföra till

närmast föregående beskattningsårs resp. beskattningsårets ökning av expansions-

medlen räknas som en skuld. Vad gäller beräkningen av fördelningsunderlaget bör

denna ordning inte innebära någon direkt svårighet eftersom

expansionsmedelsskatten för föregående år lär vara känd vid tidpunkten för

fördelningsunderlagets beräknande. Svårigheter kan däremot uppstå då det gäller

att göra en korrekt beräkning av takbeloppet och därmed avsättningen till

expansionsmedel. För tillämpningen av expansionsmedelslagen skulle det därför

innebära en avsevärd förenkling om expansionsmedelsskatten togs med i

uppräkningen i 10 § räntefördelningslagen. Detta förhållande har framhållits av

Riksskatteverket i Rapport 1995:10 Förslag till förenklingar i

skattelagstiftningen.

 Uppbördslagens bestämmelser är tillämpliga i fråga om skatt enligt

expansionsmedelslagen, 1 § 13 uppbördslagen (1953:27, UBL). Till en bör- jan var

expansionsmedelsskatten upptagen i 1 § 14 UBL. I författningskommentaren till 10

§ räntefördelningslagen (prop. 1993/94:50 s. 311) uttalas att hänsyn inte skall

tas till på näringsverksamheten belöpande fordran eller skuld avseende skatt

eller avgift som anges i 1 § första stycket 1-4 samt 6-13 UBL. I den allmänna

motiveringen till 10 § räntefördelningslagen (prop. 1993/94:50 s. 231) uttalas

emellertid att skatter som debiteras som preliminär F-skatt varken skall räknas

som tillgång eller skuld vid fördelningsunderlagets beräknande. Eftersom expan-

sionsmedelsskatten får anses höra till de skatter som skall ingå i den

preliminära debiteringen föreligger således en motsägelse mellan vad som uttalas

i den allmänna motiveringen jämfört med författningskommentaren. En viss

osäkerhet beträffande behandlingen av expansionsmedelsskatten vid beräkning av

fördelningsunderlag och takbelopp kan därför sägas föreligga. För att undanröja

denna osäkerhet samt i syfte att underlätta för de skattskyldiga föreslås att

expansionsmedelsskatten tas med i uppräk- ningen i 10 § räntefördelningslagen.

 Särskild löneskatt enligt 3 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på

pensionskostnader omfattas av 10 § räntefördelningslagen. Däremot finns inte

särskild löneskatt enligt 1 § samma lag med i uppräkningen. Även särskild

löneskatt enligt sistnämnda lagrum ingår i den preliminära debiteringen och bör

därför tas med i uppräkningen i 10 § räntefördelningslagen.

4.4 Tidpunkten för bestämmande av räntesats för

räntefördelning.

Regeringens förslag: Räntesatsen vid beräkning av fördelningsunderlaget skall

bestämmas med utgångspunkt från statslåneräntan vid utgången av november andra

året före taxeringsåret.

Promeorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Räntesatsen för räntefördelning bestäms i dag

med utgångspunkt från statslåneräntan vid utgången av november månad året före

beskattningsåret. Vid 1996 års taxering är det således statslåneräntan vid

utgången av november månad år 1994 som ligger till grund för beräkningen. Detta

gäller för det stora flertalet näringsidkare. Om en verksamhet har startats

t.ex. i augusti år 1994 och näringsidkaren väljer att förlänga det första

räkenskapsåret till den 31 december 1995 skall taxering av verksamheten ske

första gången vid 1996 års taxering. För denna verksamhet är det dock

statslåneräntan vid utgången av november år 1993 som ligger till grund för

beräkningen. Skatte- myndigheterna har därför att utgå från att olika

räntesatser kan bli aktuella vid samma taxering. RSV har i sin Rapport 1995:10

Förslag till förenk- lingar i skattelagstiftningen framhållit att det vore en

förenkling för skattemyndigheterna i deras deklarationsgranskning om bara en

räntesats kunde komma i fråga för varje taxeringsår. Detta uppnås genom att låta

tidpunkten för bestämmande av räntesatsen utgöras av statslåneräntan vid

utgången av november månad andra året före taxeringsåret. För det stora

flertalet skattskyldiga kommer detta inte att innebära någon förändring mot vad

som gäller i dag.

 Regeringen föreslår av förenklingsskäl att tidpunkten för räntesatsens

beräkning av fördelningsunderlaget skall bestämmas med utgångspunkt från

statslåneräntan vid utgången av november andra året före taxeringsåret.

 Förslaget föranleder ändring i 3 § lagen (1993:1536) om räntefördelning vid

beskattning.

4.5 Övertagande av expansionsmedel i samband med

överlåtelse av näringsverksamhet

Regeringens förslag: Vid benefik överlåtelse av samtliga realtillgångar i en

näringsverksamhet som bedrivs av en fysisk person till en annan fysisk person

skall förvärvaren få överta expansionsmedel motsvarande 138,89 % av värdet av

realtillgångarna i verksamheten vid utgången av det tredje beskattningsåret före

beskattningsåret ökat med en tredjedel.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Om en skattskyldig som gjort avsättning till

expansionsmedel upphör att bedriva näringsverksamhet eller avyttrar andel i

handelsbolag skall expansionsmedlen tas upp som intäkt av näringsverksamhet.

Detta framgår av 9 § lagen (1993:1537) om expan- sionsmedel

(expansionsmedelslagen). Undantagsregler från denna bestämmelse finns i 10-14 §§

samma lag. I 10 § regleras i fråga om enskilda näringsidkare situationer när en

överlåtelse inte skall leda till beskattning. Av första stycket framgår att

beskattning kan underlåtas om samtliga realtillgångar övergår till en fysisk

person genom gåva, bodelning, arv eller testamente. I andra stycket finns en

begränsning av rätten att överföra expansionsmedel. Denna innebär att

expansionsmedel inte får övertas i den mån de överstiger värdet av

realtillgångarna i verksamheten. Övertagandet får högst avse ett belopp

motsvarande värdet av realtillgångarna i verksamheten vid utgången av tredje

året före beskattningsåret ökat med en tredjedel. Tillgångarna skall därvid

värderas enligt 13 § 1-4 och 8 lagen (1993:1536) om räntefördelning vid

beskattning. Det har uppmärksammats att denna begränsningsregel fått en felaktig

utformning vilket kan få till följd att en viss del av expansionsmedlen måste

upplösas. Ett enkelt exempel åskådliggör detta. En näringsidkare har som enda

tillgång en fastighet med skattemässigt restvärde om 100 000 kr. Skulder saknas.

Avsättning till expansionsmedel har gjorts med 138 889 kr vilket motsvarar

takbeloppet. Fastigheten överlåts genom ett benefikt fång. Expan- sionsmedel

motsvarande värdet av realtillgångarna får tas över vilket i vårt exempel skulle

innebära att expansionsmedel om 100 000 kr får övertas medan resterande 38

889 kr skall andraledsbeskattas hos den tidigare ägaren. Tanken bakom regeln är

dock att någon andraledsbeskattning inte skall ske i en situation som den

beskrivna. Regeringen föreslår därför att övertagandet skall högst få avse ett

belopp motsvarande 138,89 % av värdet av realtillgångarna i verksamheten vid

utgången av det tredje beskattningsåret före beskattningsåret ökat med en

tredjedel.

 Förslaget föranleder en ändring i 10 § expansionsmedelslagen.

5 Handelsbolag

5.1 Skattskyldighet för fastighetsskatt, avkastningsskatt på

pensionsmedel samt särskild löneskatt på pensionskostnader

Regeringens förslag: Handelsbolag görs till skattesubjekt för fastighetsskatt,

särskild löneskatt på pensionskostnader samt avkastningsskatt på pensionsmedel.

Detsamma skall gälla beträffande europeiska ekonomiska intressegrupperingar.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget. Sveriges

Fastighetsägareförbund, Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) och Skogsägarnas

Riksförbund föreslår att den del av handelsbolagets statliga fastighetsskatt som

belöper på ägarens andel bör tillgodoräknas delägaren vid tillämpning av

reglerna om skattereduktion. Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet

efterlyser en närmare utredning om effekterna av förslaget för delägarnas

beskattning. Sveriges advokatsamfund avstyrker förslaget och anför att påstådda

förenklingar inte utretts i tillräckligt hög grad.

 Skälen för regeringens förslag: Handelsbolag är inte skattesubjekt för

inkomstskatt utan i stället beskattas respektive delägare för sin del av

bolagets inkomst. Den dåvarande regeringen fann i prop. 1993/94:50 s. 242 att

flera skäl talade emot att göra handelsbolaget till skattesubjekt för

inkomstskatt och ansåg att delägarbeskattningen skulle behållas. Om

handelsbolagen blir skattesubjekt kommer andra bolagsformer såsom enkla bolag

att skattemässigt gynnas i förhållande till handelsbolagen. Underskott i en

nystartad verksamhet får t.ex. kvittas mot inkomst av tjänst. Delägarna i

handelsbolagen skulle i betydande omfattning lämna handelsbolags- formen och

övergå till enkla bolag och andra bolagsformer som är mindre civilrättsligt

utvecklade än handelsbolaget. Ett ytterligare skäl för att inte göra

handelsbolag till skattesubjekt var enligt propositionen att delägar-

beskattning är den vanliga metoden i andra länder. De skäl som åberopades

kvarstår alltjämt.

 Beskattning enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, lagen

(1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel samt lagen (1991:687) om

särskild löneskatt på pensionskostnader sker också på delägarnivå. I dagsläget

upplever såväl de skattskyldiga som beskattningsmyndigheterna att det är svårt

att fördela underlaget för skatterna mellan delägarna. Mycket tid och resurser

skulle därför sparas om handelsbolaget i stället gjordes till skattesubjekt för

dessa skatter. Ett av de främsta skälen, som motiverar att delägarna är

skattesubjekt enligt inkomstskattelagarna, är att inkomsten bör enkelbeskattas

och att skattesatsen är progressiv. Detta gäller inte de skatter där

handelsbolaget nu föreslås bli skattesubjekt. En sådan ordning skulle medföra

betydande förenklingar för såväl de skattskyldiga som för skattemyndigheterna.

 Några remissinstanser har påpekat att förslaget om att göra handelsbolaget

till skattesubjekt kan medföra nackdelar vid beskattningen av delägaren såsom

att delägaren inte kan erhålla skattereduktion enligt 2 § 4 mom. uppbördslagen

(1953:272, UBL) mot handelsbolagets fas- tighetsskatt. Regeringen gör dock den

bedömningen att fördelarna med förslaget vida överstiger de nackdelar som

remissinstanserna påpekat.

 Mot bakgrund av det anförda föreslås att skattskyldigheten för statlig

fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på

pensionskostnader skall åvila handelsbolagen.

 Genom Sveriges medlemsskap i den Europeiska Unionen blev Rådets förordning

(EEG) nr 2137/85 av den 25 juli 1985 om europeiska ekono- miska

intressegrupperingar (EEIG) en del av den svenska rättsordningen. Enligt art. 40

i nämnda förordning är det medlemmarna som skall beskattas för resultatet av en

grupperings verksamhet. Denna artikel tar endast sikte på inkomstbeskattningen.

Andra skatter regleras inte i förordningen utan i stället blir den nationella

rätten tillämplig. Genom lagen (1994:1853) om beskattning av europeiska

ekonomiska intressegrupperingar, som trädde i kraft den 1 januari 1995, har

intressegrupperingarna och dess medlemmar inkomstskattemässigt samt i fråga om

uppbörd och skyldighet att lämna och bevara uppgifter i stort sett kommit att

jämställas med handelsbolag och delägare i handelsbolag. Intressegrupperingen är

således inte skattesubjekt utan i stället beskattas dess medlemmar för

grupperingens resultat. Även i fråga om övriga skatter, t.ex. statlig

fastighetsskatt, behandlas intresse- grupperingarna och dess medlemmar på samma

sätt som handelsbolag och delägare i handelsbolag. Lagen om statlig

fastighetsskatt, lagen om avkast- ningsskatt på pensionsmedel samt lagen om

särskild löneskatt på pensionskostnader omfattas inte av lagen om beskattning av

europeiska ekonomiska intressegrupperingar. Skattskyldigheten enligt dessa lagar

för medlem i en intressegruppering är i stället, liksom beträffande delägare i

handelsbolag, reglerad i respektive lag. Som en konsekvens av förslaget att göra

handelsbolagen till skattesubjekt enligt dessa tre lagar bör motsvarande ändring

göras i fråga om intressegrupperingarna. En sådan ändring kan inte anses stå i

strid med art. 40 i förordningen om europeiska ekonomiska intressegrupperingar.

 Förslaget föranleder ändring av 2 § lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt, 2 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel samt

1 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader.

 14

5.2 Förfarandefrågor

Genom förslaget att göra handelsbolagen till skattesubjekt för fastighetsskatt,

avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på pensionskostnader

måste, utöver ändringar i de tre lagarna, vissa följdändringar göras i UBL och i

lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK). Däremot på-

verkas inte kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt (SIL) eller taxeringslagen (1990:324, TL). Vidare föreslås

ändringar i mervärdesskattelagen (1994:200, ML). Ändringarna i ML innefattar

en följdändring beroende av förslaget att göra handelsbolag till skattesubjekt

för vissa skatter.

5.2.1 Uppbördslagen

Enligt 2 § 1 mom. andra stycket UBL likställs handelsbolag med skatt- skyldig om

inte annat framgår av sammanhanget. Genom de nu föreslagna ändringarna kan en

specialreglering beträffande handelsbolagen synas obehövlig eftersom

handelsbolagen blir att betrakta som skattskyldiga enligt UBL. Med hänsyn till

att det även i framtiden kommer att vara många handelsbolag som varken har någon

fastighet eller kommer att bli skattskyldigt för någon av de båda övriga

skatterna är det dock lämpligt att alltjämt behålla en specialbestämmelse för

handelsbolagen.

 I 3 § UBL regleras skyldigheten att betala preliminär skatt. Bestämmelserna

korresponderar med vad som gäller i fråga om utfärdande av skattsedlar vilket

regleras i 33 § UBL och därpå följande paragrafer. Handelsbolag kan tilldelas

antingen F-skattesedel eller A-skattesedel. Handelsbolag som bedriver eller kan

antas komma att bedriva näringsverksamhet tilldelas normalt en F-skattesedel.

Dessa handelsbolag debiteras i dagsläget inte någon preliminär F-skatt. De

handelsbolag som efter den nu föreslagna ändringen blir skattesubjekt och har

tilldelats en F-skattesedel kommer att bli skyldiga att betala preliminär F-

skatt i enlighet med vad som sägs i 3 § 3 mom. UBL. För handelsbolag som skall

påföras slutlig skatt men inte tilldelats någon F-skattesedel skall A-

skattesedel utfärdas. Övriga handelsbolag, dvs. de som inte skall påföras någon

slutlig skatt och heller inte tilldelats en F-skattesedel kan efter ansökan

tilldelas en A-skattesedel. Handelsbolag med A-skattesedel eller handelsbolag

som saknar skattsedel, skall i dagsläget betala preliminär A-skatt trots att

någon slutlig skatt inte skall påföras dem, 3 § 1 mom. tredje stycket UBL. Detta

bör gälla även efter de nu föreslagna ändringarna. Givetvis bör även de

handelsbolag som efter de föreslagna ändringarna skall betala slutlig skatt men

av någon anledning saknar F-skattesedel betala preliminär A-skatt enligt 3 § 1

mom. tredje stycket UBL. Detta markeras genom ett förtydligande i nämnda lagrum.

Beträffande skattskyldiga som tilldelats A-skattesedel kan skatte- myndigheten i

stället besluta att särskild A-skatt skall betalas, 3 § 4 mom. UBL. Detta kommer

att gälla även beträffande handelsbolag.

 Reglerna om beräkning av preliminär F-skatt finns i 13 § UBL. Enligt 13 § 1

mom. UBL skall preliminär F-skatt tas ut med ett belopp motsvarande 110 procent

av den skatt enligt 3 mom. samma paragraf som har bestämts för den skattskyldige

vid den årliga debiteringen året före inkomståret. Understiger denna skatt den

ursprungligen debiterade F-skatten tas preliminär skatt ut med 105 procent.

Dessa beräkningsgrunder bygger på antagandet att den beskattningsbara inkomsten

normalt ökar med fem procent årligen. Underlaget för de tre nu aktuella

skatterna kan inte antas öka i motsvarande mån och det är därför lämpligt att ha

en annan beräkningsgrund. Det föreslås att preliminär F-skatt för handelsbolag

tas ut med ett belopp motsvarande den skatt som enligt 13 § 3 mom. UBL har

bestämts för den skattskyldige vid den årliga debiteringen året före

inkomståret. Den preliminära skatten får dock inte tas ut med ett lägre belopp

än vad som motsvarar den preliminära F-skatt som har debiterats året före

inkomståret. Detta skall inte gälla när preliminär F-skatt skall beräknas med

ledning av preliminär taxering eller när annars särskilda skäl finns.

Motsvarande bör gälla vid beräkning av särskild A-skatt för de handelsbolag som

efter beslut av skattemyndigheten enligt 3 § 4 mom. UBL skall betala sådan

preliminär skatt.

 Förslaget föranleder en ändring av 13 § 1 mom. UBL.

 Den föreslagna regeln om preliminär F-skatt medför vissa problem av

övergångskaraktär, dels vad avser handelsbolagens delägare, dels avseende

handelsbolagen. Delägarna i ett handelsbolag betalar normalt särskild A-skatt.

Denna beräknas på samma sätt som preliminär F-skatt. I och med att

handelsbolagen görs till skattesubjekt för vissa skatter kommer delägarnas

skatteunderlag att minska i motsvarande mån. Härigenom finns det en risk att

delägarna kommer att debiteras för hög särskild A-skatt för det beskattningsår

då de nya reglerna skall tillämpas för första gången. Detta kan dock avhjälpas

genom att delägaren ger in en preliminär självdeklaration senast den 1 december

året före inkomståret eller under inkomståret begär jämkning av den preliminära

skatten. Några särskilda övergångsregler är därför inte nödvändiga. Vad så

gäller handelsbolaget finns inte någon tidigare debiterad skatt att utgå från

första gången preliminär F-skatt skall beräknas. Ett sätt att avhjälpa detta är

att i lagen ta in en bestämmelse om skyldighet för de handelsbolag vilka kommer

att bli skattskyldiga för ifrågavarande skatter att ge in en preliminär själv-

deklaration innan inkomståret börjat. Vid utebliven deklaration skulle

skattemyndigheten i sådant fall anmoda handelsbolagen att ge in deklaration. Det

kan emellertid antas att en sådan ordning skulle bli alltför resurskrävande för

skatteförvaltningen. Frågan löses därför lämpligare genom den slutliga

debiteringen. De handelsbolag som inte är nöjda med denna ordning kan givetvis

ge in en preliminär självdeklaration. I de fall de nya reglerna under

övergångsåret kan förväntas leda till en väsentlig skillnad mellan den

preliminära och den slutliga skatten utgår regeringen i likhet med Lagrådet från

att skattemyndigheterna i möjligaste mån förebygger detta med stöd av

bestämmelserna i 13 § 1 mom. tredje stycket UBL.

 De handelsbolag som efter den nu föreslagna ändringen kommer att debiteras

slutlig skatt kommer att gottskrivas den debiterade preliminära skatten enligt

bestämmelserna i 27 § 2 mom. UBL. För de handelsbolag som inte kommer att

debiteras någon slutlig skatt men för vilka skatteavdrag på ersättning för

arbete gjorts skall i stället reglerna i 27 b § UBL alltjämt gälla. Sistnämnda

lagrum ändras för att markera detta.

 Enligt 33 § UBL skall skattsedel utfärdas för skattskyldig. I lagrummet

uttalas vidare att det av 33 a och 33 b §§ framgår att skattsedel får utfärdas

även för handelsbolag. Denna mening kan tas bort eftersom handelsbolag enligt

den allmänna bestämmelsen i 2 § andra stycket UBL likställs med skattskyldig,

även om det inte är skyldigt att betala skatt. Bestämmelserna rörande

handelsbolag i 33 a och 33 b §§ gäller endast för handelsbolag som är

registrerat i handelsregistret. Eftersom handelsbolag som inte förts in i

handelsregistret senast den 31 december 1995 skall anses vara upplöst vid denna

tidpunkt bör kravet på registrering slopas i 33 a och 33 b §§ UBL. Den enda

särreglering som föreslås beträffande handelsbolag gäller sådana bolag som inte

skall påföras någon slutlig skatt och som inte har tilldelats en F-skattesedel.

För dessa bolag skall en A-skattesedel utfärdas endast efter ansökan. För övriga

handelsbolag kommer de vanliga reglerna om utfärdande av skattsedlar att gälla.

 I 52 a § UBL ges en möjlighet för juridiska personer som har en A-skattesedel

att under vissa villkor använda betald A-skatt till betalning av innehållen

skatt. När det gäller handelsbolag ges bolaget i andra stycket dessutom

möjligheten att använda preliminär A-skatt för betalning av delägarens

preliminära skatt. Detta bör alltjämt gälla. Andra stycket bör dock anpassas

till det förhållandet att handelsbolag efter de föreslagna ändring- arna kan

komma att påföras slutlig skatt.

5.2.2 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

Deklarationsskyldighet

I 2 kap. 8 § LSK regleras juridiska personers skyldighet att lämna själv-

deklaration. Genom förslaget att göra handelsbolagen till skattesubjekt för

statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild

löneskatt på pensionskostnader kommer de handelsbolag för vilka underlag för

dessa skatter skall fastställas att bli skyldiga att lämna självdeklaration i

enlighet med punkt 5 i nämnda lagrum. Av 2 kap. 10 § LSK följer att

handelsbolaget skall lämna särskild självdeklaration.

Uppgiftsskyldighet

Uppgiftsskyldigheten för handelsbolag regleras i 2 kap. 25 § LSK. I lagrummet

stadgas att handelsbolag skall lämna uppgifter till ledning för delägares

taxering. Uppgifterna skall lämnas som om handelsbolaget var skattskyldigt, dvs.

enligt reglerna för särskild självdeklaration. I 2 kap. 17 § LSK regleras bl.a.

skattskyldigs uppgiftsskyldighet för beräkning av realisationsvinst hänförlig

till fastighetsförsäljning under beskattningsåret. Det har uppmärksammats att

det är tveksamt om lagrummet ålägger delägare i handelsbolag skyldighet att

lämna sådana uppgifter när en handelsbolaget tillhörig fastighet har avyttrats,

även om detta givetvis är avsikten. En bättre ordning vore om denna

uppgiftsskyldighet i stället ålades handelsbolagen. Det föreslås därför att det

i 2 kap. 25 § LSK tas in en bestämmelse av innebörden att handelsbolag, som

under beskattningsåret avyttrat fast egendom, skall till ledning för delägares

taxering lämna de uppgifter som behövs för att beräkna skattepliktig reavinst.

Detsamma skall gälla om handelsbolaget överfört eller upplåtit fast egendom

under sådana förhållanden att överföringen eller upplåtelsen enligt 25 § 2 mom.

SIL skall jämställas med avyttring av fastighet.

 Som en konsekvens av att handelsbolagen nu föreslås bli skattskyldiga för

fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på

pensionskostnader bör bolagens skyldighet att lämna uppgifter om delägares andel

av skatteunderlaget för nämnda skatter i 2 kap. 25 § LSK utgå.

5.2.3 Mervärdesskattelagen

Mervärdesskatt skall, beroende på bl.a. storleken av de årliga be-

skattningsunderlagen, redovisas antingen i särskild deklaration (mervär-

desskattedeklaration) eller i självdeklaration, 14 kap. 3 § första stycket ML.

Före den 1 januari 1996 gällde att skattskyldiga vars beskattningsunderlag för

beskattningsåret översteg 200 000 kr skulle redovisa mervärdesskatten i särskild

deklaration. Skattskyldiga med lägre beskattningsunderlag och som lämnade

självdeklaration skulle redovisa skatten i självdeklarationen. Den 1 januari

1996 höjdes gränsen för redovisning i självdeklarationen till en miljon kr

(prop. 1995/96:19). Samtidigt infördes en möjlighet för dem som hamnade under

miljongränsen att välja att ändå redovisa skatten i särskild deklaration.

Mervärdesskatten skall alltid redovisas i särskild deklaration av dels dem som

är skattskyldiga endast på grund av ett förvärv av nya transportmedel m.m.

enligt 14 kap. 1 § andra stycket ML, dels dem som inte är skyldiga att lämna

självdeklaration, 14 kap. 3 § andra stycket ML. Det sistnämnda innebär att bl.a.

handelsbolag alltid skall redovisa mervärdesskatten i särskild deklaration.

 Den ordning som föreslås i denna promemoria rörande handelsbolagens skyldighet

att lämna självdeklaration påverkar även handelsbolagens redovisning av

mervärdesskatt. Enligt mervärdesskattelagens nuvarande lydelse skulle den nya

ordningen medföra att de handelsbolag som är skyldiga att lämna självdeklaration

och betala preliminär skatt, även skall redovisa mervärdesskatten i

självdeklarationen och betala preliminär skatt beräknad med hänsyn tagen till

mervärdesskatten. Detta skulle dock gälla endast för dem med ett årligt

beskattningsunderlag på högst en miljon kr. Handelsbolag som inte blir skyldiga

att lämna självdeklaration, skall fortfarande redovisa mervärdesskatten

månadsvis i särskild deklaration oavsett beskattningsunderlagens storlek. För

att undvika denna olika be- handling föreslås att handelsbolag uttryckligen

undantas i 14 kap. 3 § andra stycket ML. Det innebär att de även i

fortsättningen skall redovisa mervärdesskatten i särskild deklaration. Detta

skall även gälla europeiska ekonomiska intressegrupperingar.

5.3 Helårsredovisning av mervärdesskatt

Regeringens förslag: För skattskyldiga som inte lämnar själv- deklaration och

som redovisar mervärdesskatten i särskild deklaration återinförs en möjlighet

till helårsredovisning om beskattnings- underlagen uppgår till högst 200 000 kr.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Svenska Revisorssamfundet och Sveriges

Redovisningskonsulters Förbund menar att handelsbolagen bör ges möjlig- het till

redovisning i självdeklaration i de fall handelsbolag skall lämna sådan.

Riksskatteverket har ifrågasatt om inte redovisningen av mer- värdesskatt för

handelsbolag skulle kunna ske i samband med sådant upp- giftslämnande för

taxeringen som skall lämnas enligt 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgift. Juridiska fakulteten vid Uppsala

universitet, Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) och Sveriges

Bokförings- och Revisionsbyråers Förbund har föreslagit att grän- sen för

möjlighet till årsredovisning bör sättas högre än vid 200 000 kr. Sveriges

Industriförbund, till vilkas yttrande även Företagarnas Riksor- ganisation och

Sveriges Köpmannaförbund har anslutit sig, och Svenska arbetsgivareföreningen

har vad gäller gränsen 200 000 kr före- slagit att den bestäms på samma sätt som

gränsen 40 miljoner kr i 14 kap. 12 § mervärdesskattelagen (1994:200). Sveriges

Fastighetsägareförbund anser att det är oklart vilken redovisningsform som skall

tillämpas vid frivillig skattskyldighet för uthyrning av lokaler och vill ha

klarlagt att uthyrning av lokaler normalt skall kunna redovisas årsvis om

beskattningsunderlagen understiger 1 miljon kr.

 Skälen för regeringens förslag: Redovisningsperioden är ett år för dem som

redovisar skatten i självdeklarationen, 14 kap. 30 § mervärdes- skattelagen

(1994:200, ML). För dem som redovisar i särskild deklaration är perioden en

månad, 14 kap. 8 § ML. Före den 1 januari 1996 fanns en möjlighet att tillämpa

perioden helår även för dem som redovisade i särskild deklaration när de årliga

beskattningsunderlagen inte översteg 200 000 kr. Denna möjlighet togs bort i

samband med att redovisningsgränsen höjdes från 200 000 kr till en miljon kr.

Detta gjordes av bl.a. konkur- rensneutralitetsskäl. De som redovisar årligen i

självdeklaration skall nämligen varje månad betala preliminär skatt vilken

beräknats med hänsyn tagen till mervärdesskatten. Helårsredovisning i särskild

deklaration skulle dock medföra att mervärdesskatten betalades endast en gång om

året. För skattskyldiga med ett beskattningsunderlag på upp mot en miljon kr

skulle detta kunna medföra en konkurrensfördel. Redovisningsperioden om en månad

har dock medfört att även mindre handelsbolag måste lämna särskild deklaration

varje månad. För dessa kan det vara betungande att varje månad sammanställa och

lämna in en deklaration trots att omsättningen varit mycket låg eller kanske

ingen alls. Skatteutskottet har också uppmärk- sammat detta problem. Det har i

sitt betänkande 1995/1996:SkU31 uttalat att riksdagen bör tillkännage att den

anser att regeringen bör återkomma med ett förslag rörande detta problem. För

att underlätta för de mindre företagen som redovisar skatten i särskild

deklaration föreslås i promemorian att en möjlighet till helårsredovisning

återinförs. Av konkurrensneutralitetsskäl föreslås att gränsen för när detta

skall kunna tillämpas inte sätts så högt som vid en miljon kr utan i stället

föreslås den tidigare gällande beloppsgränsen 200 000 kr gälla. Detta innebär

att handelsbolag alltid skall redovisa mervärdesskatten i särskild deklaration

men att de handelsbolag som har ett årligt beskattningsunderlag på högst 200 000

kr kan välja att lämna särskild deklaration och betala skatten endast en gång om

året. Redovisning och betalning bör då ske vid samma tidpunkt som gäller för dem

som redovisar och betalar månatligen, dvs. den 5 i andra månaden efter utgången

av redovisningsperioden.

 Regeringen anser att valet av tillämpad beloppsgräns för årsredovisning bör

göras med hänsyn dels till de administrativa konsekvenserna för såväl

skattskyldiga som skattemyndigheterna dels till konkurrensneutraliteten mellan

olika företagsformer. Regeringen finner att vid en avvägning av dessa båda

intressen bör gränsen sättas vid 200 000 kr.

 Vad gäller beräkningen av underlaget för bestämmandet av vid vilken tidpunkt

mervärdesskatt skall redovisas gjorde skatteutskottet vid behandlingen av prop.

1995/96:198 om ekonomisk-politiska åtgärder på skatte- och avgiftsområdet en

justering i den föreslagna lydelsen av 14 kap. 12 § ML. Justeringen innebar att

gemenskapsinterna förvärv och import inte skall räknas med i det underlag vars

storlek avgör när mervärdesskatt skall redovisas och betalas (1995/96:SkU31).

Utskottet menade att en motsvarande ändring eventuellt borde göras vid

tillämpningen av beloppsgränsen 1 miljon kr i 14 kap. 3 § ML. Utskottets mening

var att regeringen borde överväga vilket beskattningsunderlag som är lämpligt

att tillämpa och återkomma med ett förslag. Det är väsentligt att de regler som

skall tillämpas är så enhetliga som möjligt. Regeringen delar de synpunkter som

framförts i denna del och föreslår att utgångspunkten vid beräk- ningarna enligt

14 kap. 3 resp. 8 § ML bör vara beskattningsunderlagen för beskattningsåret

exklusive gemenskapsinterna förvärv och import.

 Enligt nuvarande lagtext är huvudregeln den att om de årliga

beskattningsunderlagen beräknas uppgå till högst 1 miljon kr så skall

mervärdesskatten redovisas i självdeklarationen. Skattemyndigheten har dock

möjlighet att när särskilda skäl föreligger besluta att redovisning skall ske i

särskild deklaration. Enligt vad som inhämtats är det normala att

skattemyndigheten anser det föreligga särskilda skäl vid sådan frivillig

skattskyldighet. Möjligheten till årsredovisning finns således, även om den på

grund av bl.a. kontrollskäl vanligen inte tillämpas. Regeringen anser att det

alltjämt bör ankomma på skattemyndigheten att avgöra hur redovis- ningen skall

kunna ske vid frivillig skattskyldighet.

 Förslaget föranleder ändring i 14 kap. 3 och 8 §§ ML.

6 Beskattning av vissa EU-bidrag

Regeringens förslag: Bidrag från EG-organ till näringsidkare som är

skattskyldiga i Sverige skall inkomstbeskattas som näringsbidrag under samma

förutsättningar som gäller för bidrag från svenska staten.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av så gott

som samtliga remissinstanser. Näringslivets skattedelegation efterlyser en

genomgång av hur andra länder beskattar EU-bidragen. Om bidragen beskattas i

Sverige men inte i andra länder uppkommer en konkur- rensnackdel. Några

remissintanser anser att det hade varit enklare att göra EU-bidragen helt

skattefria men tillstyrker ändå förslaget.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Som en följd av vårt lands medlemskap i

EU kanaliseras medel till olika utgiftsområden både direkt över statsbudgeten

och via EG-budgeten. I vissa fall ersätter EU-politiken den nationella

politiken. I andra fall är direkta statliga stöd ett villkor för

resurstilldelningen via EG-budgeten.

 Både nationella medel och EG-medel budgeteras och redovisas samlat på

statsbudgeten. I myndigheternas redovisningar och i regeringens redo- visning

skall de medel som fördelas via EG-budgeten redovisas till- sammans med övriga

statliga medel som disponeras av respektive verksam- hetsområde.

 Betalningar mellan Sverige och EU utgör statliga medel. Stöd och bidrag som

finansieras av EG:s budget avsedda för projekt och mottagare i Sverige och som

förmedlas av statlig myndighet budgeteras och redovisas i normal- fallet på

statsbudgetens utgiftssida under aktuell huvudtitel.

 Som en följd av medlemskapet kommer betydande belopp att betalas ut från EG:s

budget till mottagare i Sverige (återflödet). Det gäller bidrag och stöd från

strukturfonderna. Dessa har till uppgift att påskynda den ekono- miska och

sociala samordningen samt förbättra förutsättningarna för regional utjämning.

Strukturfonderna utgörs av jordbruksfondens utveck- lingssektion, socialfonden,

regionalfonden samt fiske- och utvecklings- fonden. Strukturfonderna är inte

några fonder i egentlig mening utan utgör endast utgiftsposter i EG:s budget.

 Medlen för strukturfonderna avsätts för programperioder. Innevarande

programperiod omfattar åren 1994 - 1999. För denna period har omkring 1 270

miljarder kronor avsatts för ändamålet. Beloppet utgör närmast en tredjedel av

EG:s budget.

 För att få bidrag från strukturfonderna krävs ett omfattande programarbete där

olika myndigheter (t.ex. länsstyrelserna) och icke statliga intressenter (t.ex.

företag) samverkar.

 Sådana betalningar från EG:s budget till Sverige som utgör statliga medel sker

via Riksbanken. Det ansvar för att administrera stöd och bidrag från EG:s

budget, som på nationell nivå tillkommer staten, har i första hand lagts på

berörda förvaltningsmyndigheter.

 De myndigheter som administrerar och betalar ut stöden och bidragen finns

företrädesvis inom områdena jordbruk, fiske, regionalpolitik, arbets-

marknadspolitik och forskning.

 Ett viktigt undantag från att utbetalningar sker via svenska myndigheter är

stödet till forskning och utveckling. Den vanligaste formen av forskningsprojekt

inom EU är sådana som genomförs i samarbete med deltagare från flera länder.

Detta sker inom ett ramprogram som består av en serie olika s.k. särprogram.

 Det nu aktuella ramprogrammet går under benämningen "Fjärde ramprogrammet" och

gäller under åren 1994 - 1998. Målet är att förbättra Europas industriella

konkurrenskraft, att utnyttja fördelarna med den inre marknaden och att

tillgodose samhällets behov av en hållbar utveckling och förbättrad

livskvalitet. I projekten är det meningen att forskare och företag från olika

länder skall samarbeta och därmed bli effektivare och skynda på utvecklingen.

Sammanlagt skall 120 miljarder kronor användas i programmet. Det är för tidigt

för att kunna bedöma hur mycket av dessa medel som kommer att betalas till

svenska mottagare. I diskussionen har nämnts att det kan röra sig om belopp i

storleksordningen 900 miljoner kr per år.

 Den statliga myndigheten Rådet för forsknings- och utveck- lingssamarbete

mellan Sverige och EU (EU/FoU-rådet) samordnar det svenska deltagandet i EU:s

FoU-program. Rådets huvuduppgifter är att stimulera svenska universitet,

högskolor, institut och företag att delta i programmen. En annan uppgift är att

medverka i utformningen av kommande program så att svenska intressen

tillgodoses. Vid sidan av EU/FoU-rådet är en rad myndigheter ansvariga för FoU-

programmet, bl.a. NUTEK och forskningsråden.

 För varje projekt utarbetar deltagarna en projektplan med ansökan om stöd som

ges in till kommissionen. För att kunna pröva en ansökan ställs stora krav på

dokumentation.

 När kommissionen deltar i finansieringen av FoU-projekt är det inte fråga om

upphandling av konsulttjänster eller projekt. Meningen med finansieringen från

kommissionen är principen om delad finansiering (cost-sharing), vilket innebär

att kommissionen bidrar med upp till hälften av den faktiska projektkostnaden.

EU-projekten kan därför inte prissättas enligt vanliga kommersiella metoder.

Bidrag kan därför inte heller utgå för t.ex. företagets vinst eller finansiella

kostnader. Det är enbart faktiska kostnader som ligger till grund för

beräkningen av bidraget. Det finns därför detaljerade anvisningar hur

kostnaderna för ett projekt skall redovisas i ansökan.

 När kommissionen har godkänt ett projekt upprättas ett avtal mellan

kommissionen och de som ansökt om bidrag och som skall utföra projektet. Man kan

säga att avtalet ersätter det beslut som kännetecknar svenska bidrag. I avtalet

regleras vilka förpliktelser kommissionen har gentemot mottagarna av bidraget.

Dessa avtalsvillkor tar närmast sikte på bidragets storlek och frågor kring

utbetalningarna. Bidragsmottagarnas förpliktelser enligt avtalet gäller främst

det projekt som bidraget avser; att det påbörjas och fullföljs, att rapporter om

arbetets fortskridande ges in till kommissionen osv.

 För varje projekt utses en koordinator. Det kan t.ex. vara ett universitet,

ett institut eller ett företag i något medlemsland. Koordinatorn är den som

svarar för projektet gentemot EU. Det är också koordinatorn som tar emot och

förmedlar bidragsmedlen till övriga institutioner och företag som deltar i

projektet. Undantagsvis kan bidrag utbetalas av kommissionen direkt till en

projektdeltagare.

 För att ett bidrag skall räknas som näringsbidrag krävs att det kommer från

staten, kommun, skattskyldiga som räknas upp i den s.k. katalogen i 7 § 4 mom.

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) eller vissa allmänningsskogar.

Någon återbetalningsskyldighet skall i princip inte föreligga. Ett stöd

uppfyller dock definitionen på näringsbidrag om åter- betalningsskyldighet

uppkommer i följande fall

- näringsidkaren uppfyller inte de villkor som har uppställts för stödet,

- näringsidkaren följer inte de föreskrifter som har meddelats vid bevil- jandet

 av stödet,

- något oväntat inträffar som uppenbarligen rubbar förutsättningarna för stödet.

 Ett näringsbidrag är inte skattepliktigt om det har använts för utgifter som

inte är avdragsgilla vare sig omedelbart eller genom värdeminsk- ningsavdrag. Om

ett näringsbidrag har använts för utgifter som är ome- delbart avdragsgilla

skall bidraget tas upp som intäkt. Används bidraget för att anskaffa

avskrivningsbara tillgångar sker beskattningen på det indirekta sättet att

avskrivningsunderlaget reduceras med bidrags- beloppet. De kommande

värdeminskningsavdragen blir alltså lägre genom bidraget. Om näringsbidraget

används för att anskaffa lager, sker be- skattningen också på ett indirekt sätt

genom att de lagertillgångar som anskaffats med näringsbidraget inte får räknas

med vid värdesättningen av lagret. Näringsbidraget beskattas härigenom i takt

med att lagret avyttras. Vidare finns vissa periodiseringsregler, t.ex. om hur

intäktsföring av bidrag tidsmässigt skall matchas mot kostnadsavdrag.

Utformningen av be- stämmelserna skall tillgodose syftet att den skattskyldige

skattemässigt kan kvitta uppburet statsbidrag mot avdragsgilla kostnader.

 Nuvarande regler om näringsbidrag (statsbidrag) infördes i kommu-

nalskattelagen (1928:370, KL) år 1973 (prop. 1973:190, bet. 1973:SkU71, SFS

1973:1098). Bestämmelserna om stöd med villkorlig återbetalnings- skyldighet

infördes år 1983 samtidigt som näringsbidragsreglerna fick sitt nuvarande

innehåll (Ds B 1981:17, prop. 1982/83:94, bet. 1982/83:SkU44, SFS 1983:311).

 När det gäller redovisningen av näringsbidrag i bokföringen har

Bokföringsnämnden gett ut rekommendationen Redovisning av statliga stöd (BFN R

5) samt några uttalanden om speciella bidragsformer.

 Skälen för regeringens förslag: Det vanliga är att stöd och bidrag från EU

hanteras av svenska myndigheter. Det är svenska myndigheter som prövar

ansökningarna, fattar beslut om bidragen och även betalar ut pengarna. Dessa EU-

stöd är därför att betrakta som vilka nationella stöd som helst och omfattas

därför av bestämmelserna om näringsbidrag om övriga förutsättningar är

uppfyllda. Exempel på sådana bidrag är det stöd som utgår till lantbruket

(arealbidrag m.m.).

 Det finns emellertid också stöd som prövas och betalas ut av EU-organ. Det

gäller inte bara FoU-stöden. Inom ramen för regionalpolitiken kan kommissionen

t.ex. ta egna initiativ och direkt stödja olika projekt. Det kan också i

framtiden utvecklas nya stödformer som betalas ut direkt från EU.

 En första förutsättning för att ett stöd skall anses som näringsbidrag är att

det utgår från stat, kommun e.d. Dessa bestämmelser är därför inte till-

lämpliga på stöd som betalas ut av ett EU-organ. Detta innebär dock inte att

stöden i dag skulle vara skattefria eller skattemässigt behandlas på något från

näringsbidragen avvikande sätt. I stället får de generella bestäm- melserna om

skattepliktiga intäkter tillämpas. Bidrag till närings- verksamheten torde

utgöra en skattepliktig intäkt eftersom bidraget "influtit i verksamheten". Så

resonerade man också vid införandet av reglerna om näringsbidrag. Det handlade

då om ett lagfästande av de principer för beskattningen av statsbidrag till

näringsidkare som tidgare hade utvecklats i praxis (prop. 1982/83:94 s. 35 ff.).

När det gäller frågan om periodisering får de generella bestämmelserna om

bokföringsmässig inkomstberäkning tillämpas. Det innebär att ett bidrag som

skall användas för en viss verksamhet under en bestämd tidsperiod bör

intäktsföras under denna period enligt lämplig grund.

 Resultatet av nuvarande oreglerade tillstånd kan alltså många gånger bli att

stöden ändå hanteras som om de vore näringsbidrag. Det är ändå av värde att

uttryckliga regler om den skattemässiga hanteringen av EU-bidragen införs.

Direktutbetalt stöd från EU kan nämligen väntas få en betydande omfattning.

Alternativet att i stället göra bidragen skattefria skulle skapa problem,

eftersom avdrag då inte skulle kunna medges för de kostnader som bestrids med

bidragen. Näringsbidragsreglerna hanterar också bidragen (intäkterna) på ett

relevant sätt beroende på vad stödet används till och när det skall användas.

 Näringslivets skattedelegation har i sitt remissvar efterlyst en genomgång av

hur bidragen beskattas i andra medlemsstater. Enligt vad regeringen inhämtat

från andra medlemsstater synes principen vara att EU-bidragen beskattas på ett

sätt som i stort sett motsvarar de svenska näringsbidragsreglerna. Ingen

medlemsstat tycks generellt betrakta bidragen som skattefria intäkter och

samtidigt medge avdrag för de kostnader eller den värdeminskning som bidragen

avser att täcka.

 Regeringen föreslår således att stöd från Europeiska gemenskaperna skall

räknas som näringsbidrag på motsvarande sätt som stöd från t.ex. staten till

näringsidkare för näringsverksamheten.

 För att ett EU-stöd skall räknas som näringsbidrag måste givetvis krävas att

förutsättningarna för att ett näringsbidrag skall föreligga även i övrigt är

uppfyllda. Ett stöd kan, som framgår av bakgrundsbeskrivningen, betraktas som

näringsbidrag endast om det inte är förenat med återbe- talningsskyldighet eller

om återbetalningsskyldighet kan uppkomma endast för det fall näringsidkaren

brutit mot något villkor eller någon föreskrift som uppställts för stödet eller

om något oväntat inträffat som rubbar förutsättningarna för stödet.

 I promemorian konstateras att EU-stöd i förekommande fall behandlas som stöd

med villkorlig återbetalningsskyldighet. Utifrån det standardavtal som tillämpas

analyseras huruvida stödet, bortsett från kravet på stödgivare, uppfyller

definitionen på näringsbidrag. Slutsatsen är att EU:s FoU-stöd uppfyller

villkoren för näringsbidrag. Återbetalningsskyldighet kan upp- komma endast om

mottagarna av stödet inte uppfyller sina förpliktelser. Visserligen kan avtalet

sägas upp om allvarliga tekniska eller ekonomiska skäl föreligger som på ett

grundläggande sätt påverkar projektet eller om möjligheterna att utnyttja

projektet väsentligt har minskat. En sådan uppsägning får dock anses ha sin

grund i att något oväntat inträffat som uppenbarligen rubbar förutsättningarna

för stödet. Uppsägningsmöjligheten ändrar alltså inte stödets karaktär av

näringsbidrag. Dessutom är upp- sägningstiden två månader och kommissionen är

skyldig att under vissa förutsättningar ge bidrag till kostnader även för

projekt som avbrutits. Med undantag av förskott sker de löpande betalningarna

efter det att stöd- mottagarna gett in en periodisk rapport där de mot bidraget

korres- ponderande kostnaderna finns upptagna. Det betyder att det knappast kan

bli aktuellt med återbetalningar i de fall avtalet sägs upp av andra skäl än att

parterna inte följer sina åtaganden.

 Förslaget föranleder en ändring av punkt 9 av anvisningarna till 22 § KL.

7 Begränsning av avdragsramen för representation

Regeringens förslag: Avdrag för måltidsutgifter i samband med representation

skall fr.o.m. år 1997 medges med högst ett belopp motsvarande 90 kr per person.

 Skälen för regeringens förslag: Utgifter för representation och liknande

ändamål utgör omkostnader i en förvärvskälla endast om de har omedelbart samband

med verksamheten, såsom då fråga uteslutande är om att inleda eller bibehålla

affärsförbindelser och liknande eller då utgifterna avser jubileum för

företaget, invigning av en mer betydande anläggning för verksamheten eller

jämförliga händelser eller då utgifterna avser personalvård. Avdrag medges i det

enskilda fallet inte med större belopp än som kan anses skäligt. Avdrag för

måltidsutgifter som avser lunch, middag eller supé medges inte med större

belopp än 180 kr per person. Belopps- gränsen 180 kr infördes hösten 1995 och

gäller fr.o.m. inkomståret 1996. Beloppet avser kostnader exklusive

mervärdesskatt. Den som inte är skattskyldig till mervärdesskatt får öka

avdragsramen med mervärdesskatten.

 I samband med kompletteringspropositionen (prop. 1995/96:150) och i

propositionen om ekonomisk-politiska åtgärder på skatte- och avgifts- området

(prop. 1995/96:198) aviserades ett antal åtgärder på skatteområdet med syfte att

förstärka statens inkomster. Enligt ett av förslagen skall företagens rätt till

avdrag för representationskostnader fr.o.m. inkomståret 1997 reduceras till

hälften av den nivå som gäller för år 1996. Avdragsramen för måltidsutgifter

skall således sättas ned från 180 kr till 90 kr. Förslaget föranleder en ändring

i punkt 1 av anvisningarna till 20 § kommunalskattelagen (1928:370).

8 Statsfinansiella effekter

De i avsnitt 4-6 lämnade förslagen kan inte antas medföra några märkbara

statsfinansiella effekter annat än i fråga om den föreslagna behandlingen av

tillskott till verksamheten vid beräkning av fördelningsunderlaget och

takbeloppet. Effekten av den föreslagna ändringen är dock mycket svår att

bedöma.

 Budgeteffekterna av förslaget i avsnitt 7 har redovisats i prop. 1995/96:198.

Där anges den varaktiga effekten av sänkt representations- avdrag uppgå till 0,5

miljarder kr.

9 Författningskommentar

9.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Anvisningar

till 20 §

punkt 1

I tredje stycket reduceras avdragsramen för representation från 180 kr till 90

kr per person och måltid.

till 22 §

punkt 9

Ändringen i andra stycket innebär att bestämmelserna om näringsbidrag blir

tillämpliga även på bidrag från kommissionen eller annat EG-organ utan

förmedling av svensk myndighet. Genom pluralformen (Europeiska gemenskaperna)

klargörs att bestämmelsen omfattar inte bara stöd från Europeiska gemenskapen

(EG) utan även stöd från Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) och

Europeiska atomgemenskapen (Euroatom).

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1536) om

räntefördelning vid beskattning

3 §

Tidpunkten för bestämmande av räntesatsen för räntefördelning ändras från

utgången av november månad året före beskattningsåret till utgången av november

månad andra året före taxeringsåret. Ändringen kommer i praktiken endast att

påverka räntesatsen för skattskyldiga med nystartad verksamhet med förlängt

första räkenskapsår. För skattskyldiga som har räkenskapsår som sammanfaller med

kalenderåret, vilket så gott som undantagslöst är fallet, innebär ändringen inte

någon förändring mot vad som gäller i dag. Ändringen syftar till att förenkla

skattemyndigheternas granskning genom att endast en räntesats blir aktuell för

varje taxeringsår.

10 §

Ändringen innebär att expansionsmedelsskatt varken kommer att räknas som

tillgång eller skuld vid beräkning av fördelningsunderlaget enligt

räntefördelningslagen. Detsamma gäller beträffande särskild löneskatt enligt 1 §

lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. I och med sistnämda

ändring är det obehövligt med en reglering av enligt vilket lagrum den särskilda

löneskatten skall utgå.

12 §

Ändringen föranleds dels av att begreppet kapitaltillskott utmönstras ur

lagtexten, dels av att tillskott till näringsverksamheten föreslås få ingå i

fördelningsunderlaget redan det år tillskottet skett. Undantag görs för till-

skott som skett i annat syfte än att varaktigt öka kapitalet i verksamheten. Med

varaktigt avses inte att tillskottet skall förbli i verksamheten permanent.

Däremot måste det vara fråga om en längre tidsperiod som åtminstone sträcker sig

över flera år. Det är sålunda syftet som är avgörande vid bedömningen även om

oförutsedda händelser senare medför att tillskottet måste tas ut . Den

skattskyldige bör ha bevisbördan för syftet med transaktionen. Tillskott vars

syfte inte är att varaktigt öka kapitalet skall minska fördelningsunderlaget. En

förutsättning härför är givetvis att tillskottet i fråga fortfarande finns kvar

i verksamheten, dvs. ingår i fördelningsunderlaget, vid utgången av det

beskattningsår som fördelningsunderlaget hänför sig till. Till sådana tillskott

som bör minska fördelningsunderlaget hör t.ex. pengar som näringsidkaren satt in

privat i verksamheten i slutet av ett år t.ex. vid tillfällig likviditetskris

och sedan får tillbaka efter årsskiftet när likviditeten förbättrats. Har

tillskott och återbetalning i stället skett under samma beskattningsår skall

tillskottet inte minska fördelningsunderlaget eftersom det inte ingår i detta.

För det fall näringsidkaren skulle skjuta till pengar i slutet av ett år vilka

sedan används för privata uttag under nästa år lär det knappast gå att hävda att

medlen tillskjutits i syfte att varaktigt öka kapitalet i verksamheten varför

även sådana tillskott skall minska fördelningsunderlaget.

14 a §

Paragrafen har arbetats om redaktionellt i förhållande till lagrådsremissen.

Utformningen följer i huvudsak Lagrådets förslag. Bestämmelsen syftar till att

ge skattskyldiga som förvärvar en näringsfastighet genom ett fång som

inkomstskattemässigt är att betrakta som benefikt, trots att vederlag utgått i

samband med förvärvet, en möjlighet att slippa negativ räntefördelning på grund

av den skuldsättning han ådragit sig genom förvärvet.

 Paragrafens tillämpningsområde framgår av första stycket. Förutsättningen är

att en näringsfastighet som utgör anläggningstillgång har förvärvats genom arv,

testamente, bodelning med anledning av makes död eller äktenskapsskillnad eller

genom gåva och att förvärvarens fördelningsunderlag till den del som hänför sig

till förvärvet är negativt vid förvärvstillfället. Är detta uppfyllt får en

särskild post beräknas. Beräknandet av den särskilda posten är således

frivilligt. Den särskilda posten är lika stor som det negativa

fördelningsunderlaget vid förvärvstillfället och får öka fördelningsunderlaget i

förvärvskällan så länge och till den del detta är negativt. Den särskilda posten

får dock inte vara större än spärrbeloppet som motsvarar summan av dels

skillnaden mellan vederlaget och det högsta av fastighetens värde enligt 13 § 4

eller 14 § lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning, dels 72 % av de

expansionsmedel som övertagits i samband med förvärvet. När

fördelningsunderlaget i förvärvskällan blir positivt upphör den särskilda

posten. Detta innebär att någon särskild post inte får öka för-

delningsunderlaget om det därefter blir negativt. Hur fördelningsunderlaget

beräknas framgår av 2 § räntefördelningslagen.

 I tredje stycket regleras den situationen att fastigheten och driften av denna

är att hänföra till skilda förvärvskällor. I sådant fall skall kapitaltillskott

som görs inom två år före förvärvet eller utan tidsbegränsning efter förvärvet

av förvärvaren eller denne sådan närstående person som avses i punkt 14 sista

stycket av anvisningarna till 32 § KL till den förvärvskälla där driften

bedrivs, minska den särskilda posten. Detta gäller dock endast om det rör sig om

tillskott av mer än obetydlig omfattning.

 Regeln föreslås träda i kraft den 1 januari 1997 men tillämpas i fråga om

fastighetsöverlåtelser som skett efter den 31 december 1995.

17 §

Ändringen motsvarar ändringen i 12 § och beror bl.a. på att begreppet

kapitaltillskott utmönstras ur lagtexten.

Övergångsbestämmelser

punkt 1

Lagen träder i kraft den 1 januari 1997.

Punkt 2

Den äldre lydelsen av 3 § tillämpas vid 1998 års taxering om verksamheten

startat före den 1 januari 1997.

Punkt 3

Den nya bestämmelsen i 14 a § får tillämpas på fastighetsöverlåtelser som skett

efter utgången av år 1995.

9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1537) om

expansionsmedel

7 §

Ändringen beror dels på att begreppet kapitaltillskott utmönstrats ur lagtexten,

dels på att tillskott till verksamheten under beskattningsåret skall få ingå i

takbeloppet redan det beskattningsår då tillskottet skett. Undantag görs för

sådana tillskott som skett i annat syfte än att varaktigt öka kapitalet i

verksamheten. Beträffande innebörden av detta, se författningskommentaren till

12 § räntefördelningslagen.

7 a §

Paragrafen har fått sin utformning i enlighet med Lagrådets förslag. I

bestämmelsen ges skattskyldiga, som förvärvar en näringsfastighet genom ett fång

som inkomstskattemässigt är att betrakta som benefikt, trots att vederlag utgått

för förvärvet, möjlighet att undvika att behöva lösa upp dels egna

expansionsmedel dels sådana som övertagits i samband med förvärvet.

 Lagrummet är i princip uppbyggt på samma sätt som dess motsvarighet i 14 a §

räntefördelningslagen.

 Den särskilda posten enligt räntefördelningslagen syftar till att motverka att

förvärvaren drabbas av negativ räntefördelning efter förvärvet. Däremot skall

den inte leda till positiv räntefördelning. På samma sätt skall den särskilda

posten enligt expansionsmedelslagen inte medföra att någon ytterligare

avsättning till expansionsmedel kan göras utan endast motverka att

expansionsmedel måste lösas upp på grund av förvärvet. Det blir således endast

aktuellt att beräkna en särskild post enligt expansionsmedelslagen om

förvärvaren övertagit expansionsmedel i samband med fastighets- förvärvet eller

om han redan har egna expansionsmedel.

 Regeln föreslås träda i kraft den 1 januari 1997 men får tillämpas ifråga om

överlåtelser som skett efter den 31 december 1995.

8 §

Ändringen motsvarar ändringen i 7 § och beror på att begreppet kapital-

tillskott utmönstras ur lagtexten.

10 §

Ändringen är närmast av rättelsekaraktär och syftar till att möjliggöra en

överlåtelse av expansionsmedel i samband med benefik överlåtelse av samtliga

realtillgångar i en näringsverkamhet från en fysisk person till en annan.

Situationen regleras redan i dag i 10 § men det har uppmärksammats att regeln

har fått en allt för snäv utformning. Genom den nu föreslagna ändringen skall

expansionsmedel få övertas till den del de inte överstiger värdet av 138,89 % av

realtillgångarna i verksamheten. Övertagandet får avse högst ett belopp

motsvarande värdet av 138,89 % av realtillgångarna i verksamheten vid utgången

av det tredje beskattningsåret före beskattningsåret ökat med en tredjedel.

Övergångsbestämmelser

punkt 1

Lagen träder i kraft den 1 januari 1997.

Punkt 2

Den nya regeln i 7 a § får tillämpas på överlåtelser som skett efter utgången av

år 1995.

9.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1052) om

statlig fastighetsskatt

2 §

Ändringarna är föranledda av att handelsbolag resp. europeiska ekonomiska

intressegrupperingar föreslås bli skattskyldiga för statlig fastighetsskatt.

9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel

2 §

Ändringen är föranledd av att handelsbolag resp. europeiska ekonomiska

intressegrupperingar föreslås bli skattskyldiga för avkastningsskatt på

pensionsmedel.

Övergångsbestämmelser

Förslaget har kompletterats med en övergångsbestämmelse i enlighet med Lagrådets

förslag.

9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:687) om

särskild löneskatt på pensionskostnader

1 §

Ändringen är föranledd av att handelsbolag resp. europeiska ekonomiska

intressegrupperingar föreslås bli skattskyldiga för särskild löneskatt på

pensionskostnader.

9.7 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen

(1953:272)

3 § 1 mom.

Enligt första stycket skall skattskyldig betala preliminär skatt med belopp

vilket så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten minskad med

överskjutande ingående mervärdesskatt. Handelsbolag skall enligt tredje stycket

betala preliminär A-skatt trots att slutlig skatt inte skall påföras. Detta

skall gälla även fortsättningsvis. Ändringen i tredje stycket är av

redaktionell karaktär och hänger samman med att handelsbolag skall vara

skattesubjekt för vissa skatter.

13 § 1 mom.

I lagrummet regleras hur preliminär F-skatt skall beräknas. Sådan preliminär

skatt skall tas ut med ett belopp motsvarande 110 procent av den skatt enligt 3

mom. som har bestämts för den skattskyldige vid den årliga debiteringen året

före inkomståret. För det fall denna skatt understiger den ursprungligen

debiterade F-skatten tas preliminär skatt i stället ut med 105 procent.

Förslaget att göra handelsbolag till skattesubjekt för vissa skatter bör

föranleda att de handelsbolag vilka kommer att påföras skatt enligt lagen om

statlig fastighetsskatt, lagen om avkastningsskatt på pensions- medel eller

lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader och har tilldelats en F-

skattesedel skall bli skyldiga att betala preliminär F-skatt.

Beräkningsprinciperna kommer emellertid i regel att medföra ett för högt uttag

av preliminär F-skatt för handelsbolagen. Reglerna bör därför inte gälla för

handelsbolag. För handelsbolagen har i stället införts en särskild bestämmelse i

första stycket som reglerar uttaget av preliminär F-skatt för dessa bolag.

Bestämmelsen har placerats som en sista mening i detta stycke på förslag av

Lagrådet. Enligt den nya bestämmelsen skall preliminär F-skatt för handelsbolag

utgå med ett belopp motsvarande den skatt som enligt 13 § 3 mom. har bestämts

för bolaget året före inkomståret. Av andra stycket framgår att preliminär F-

skatt dock inte får tas ut med ett lägre belopp än som motsvarar den preliminära

F-skatt som har debiterats året före inkomståret. Bestämmelserna i första och

andra styckena gäller inte när preliminär F-skatt skall beräknas med ledning av

preliminär taxering enligt 2 mom. eller när annars särskilda omständigheter

finns.

27 b §

I 27 § 2 mom. regleras vad den skattskyldige skall gottskrivas vid debitering av

slutlig skatt. Lagrummet kommer att bli tillämpligt i fråga om de handelsbolag

som efter de föreslagna ändringarna kommer att påföras slutlig skatt.

Beträffande övriga handelsbolag skall alltjämt nuvarande bestämmelser i 27 b §

gälla. Ändringen i första stycket markerar detta förhållande.

33 §

Såsom framgår redan av 2 § 1 mom. andra stycket likställs handelsbolag med

skattskyldig om inte annat framgår av sammanhanget. Nuvarande hänvisning i sista

stycket tillför inte något i sak och behövs inte heller av redaktionella skäl

när handelsbolag gjorts till skattesubjekt. Den har därför slopats. Någon

ändring vad avser utfärdande av skattsedlar för handelsbolag föreslås inte utan

A-eller F-skattesedel skall alltjämt kunna utfärdas för handelsbolag.

Bestämmelser om detta finns i 33 a och 33 b §§.

33 a §

I lagrummet regleras utfärdandet av A-skattesedlar. Handelsbolag som är

skattskyldigt enligt någon av de tre föreslagna lagarna och som inte har

tilldelats en F-skattesedel enligt 33 b § skall tilldelas en A-skattesedel

enligt bestämmelserna i första stycket.

 För handelsbolag som inte skall påföras någon slutlig skatt och som inte har

tilldelats en F-skattesedel får en A-skattesedel utfärdas endast efter ansökan

enligt andra stycket.

 Kravet på att handelsbolag skall vara registrerat i handelsregistret har

slopats. Denna ändring är föranledd av lagen (1993:760) om ändring i lagen

(1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. Av 1 kap. 1 § nämnda lag framgår

att ett handelsbolag uppkommer först om det införs i handelsregistret. Av

punkten 3 av övergångsbestämmelserna till lagen framgår att handelsbolag är

upplöst om det inte vid utgången av 1995 förts in i handelsregistret. Någon

reglering vad gäller registreringen är därför inte längre behövlig i UBL.

33 b §

I lagrummet regleras utfärdandet av F-skattesedlar. En F-skattesedel får efter

ansökan utfärdas för skattskyldig som bedriver eller kan antas komma att

bedriva näringsverksamhet om inte annat följer av 33 c §. Lagrummet äger redan i

dag tillämpning på handelsbolag och behöver inte ändras med anledning av de nu

framlagda förslagen. Precis som tidigare skall F-skattesedel kunna utfärdas för

handelsbolag som uppfyller kriteriet att bedriva eller kan antas komma att

bedriva näringsverksamhet . Detta gäller oavsett om handelsbolaget är skyldigt

att betala skatt eller inte.

 Ändringen i sista stycket beror på att någon särreglering i UBL vad gäller

handelsbolagens registering inte längre är nödvändig, se kommentaren under 33 a

§.

52 a §

Ändringen i sista stycket är av redaktionell karaktär och innebär att lagrummet

anpassas till det förhållandet att handelsbolag i vissa fall kan komma att

påföras slutlig skatt.

9.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

2 kap. 25 §

Förslaget innebär en ändring av handelsbolagens uppgiftsskyldighet. Eftersom

handelsbolag föreslås bli skattskyldiga för statlig fastighetsskatt,

avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på pensionskostnader

skall bolagen inte längre lämna några uppgifter beträffande underlaget för dessa

skatter till ledning för delägarnas taxering.

 För det fall en handelsbolaget tillhörig fastighet som är anläggnings-

tillgång avyttrats under beskattningsåret föreslås att bolaget, och inte

delägaren, skall lämna de uppgifter till ledning för delägarens taxering som

behövs för att beräkna skattepliktig realisationsvinst. Detsamma gäller då

fastigheten överförts eller upplåtits under sådana förhållanden att över-

låtelsen eller upplåtelsen enligt 25 § 2 mom. SIL skall jämställas med

avyttring. Förslaget innebär i denna del en utvidgning av handelsbolagens

uppgiftsskyldighet.

9.9 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

14 kap. Registrering samt deklaration och periodisk sammanställning

3 §

Ändringen i första stycket innebär att beskattningsunderlagen 1 miljon kr för

möjligheten att redovisa mervärdesskatten i en självdeklaration skall beräknas

exklusive gemenskapsinterna förvärv och import.

 Vissa handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar kommer att

vara skyldiga att lämna självdeklaration. Detta gäller dock inte alla. Genom

ändringen i 3 § andra stycket kommer dock alla handelsbolag och europeiska

ekonomiska intressegrupperingar att vara skyldiga att redovisa mervärdesskatten

i särskild deklaration, oavsett om de lämnar självdeklaration eller inte. Det

innebär också att den preliminära skatt som beslutas för dessa inte kommer att

beräknas med hänsyn tagen till mervärdesskatten. Skatten skall betalas i samband

med att den särskilda deklarationen lämnas.

8 §

En möjlighet att redovisa och betala mervärdesskatt årligen införs för dem som

redovisar mervärdesskatt i särskild deklaration, på grund av att de inte är

skyldiga att lämna självdeklaration. Det innebär att skattemyndigheten kan

besluta att t.ex. ett konkursbo skall ha en redovisningsperiod omfattande ett

helt beskattningsår. Helårsredovisning skall också kunna göras av handelsbolag

och europeiska ekonomiska intressegrupperingar. Möjligheten skall dock begränsas

till skattskyldiga med ett årligt beskattningsunderlag exklusive

gemenskapsinterna förvärv och import på högst 200 000 kr. Regeln kan inte

tillämpas av den som lämnar självdeklaration men valt att i stället redovisa

mervärdesskatten i särskild deklaration. Den kan inte heller tillämpas av den

som skattemyndigheten på grund av särskilda skäl beslutat skall redovisa skatten

i särskild deklaration.

 15

Förteckning över de remisssinstanser som avgett yttrande över

departementspromemorian (Ds 1996:41) Vissa

 justeringar i lagen om räntefördelning vid beskattning

 m.m.

Riksskatteverket (RSV), Göta Hovrätt, Kammarrätten i Stockholm,

Riksförsäkringsverket (RFV), Skogsstyrelsen, Jordbruksverket, Nä- rings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet,

Byggentreprenörerna, Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR), Företagarnas

Riksorganisation, Sveriges Köpman- naförbund, Lantbrukarnas Riksförbund,

Skogsägarnas Riksförbund, Svenska arbetsgivareföreningen, Svenska

bankföreningen, Svenska Revisorssamfundet (SRS), Svenska Samernas Riksförbund,

Sveriges advokatsamfund, Sveriges Bokförings- & Revisionsbyråers Förbund (SBRF),

Sveriges Fastghetsägareförbund, Sveriges industriförbund, Sveriges

Jordägareförbund, Sveriges Redovisningskonsulenters För- bund (SRF).

 Sveriges industriförbund och Svenska arbetsgivareföreningen har avgett ett

gemensamat yttrande.

 Svenska bankföreningen har åberopat ett yttrande från Sveriges

industriförbundet.

 Rikskatteverket har inhämtat yttranden från skattemyndigheterna i Stockholms,

Jönköpings, Hallands, Göteborgs och Bohus län.

 Yttrande har också inkommit från Magnus[REDACTED_EFTERNAMN].

 16

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över

departementspromemorian (Ds 1996:10) Beskattning av vissa EU-bidrag

Efter remiss har yttrande avgetts av Riksskatteverket (RSV), Hovrätten för Nedre

Norrland, Kammarrätten i Göteborg, Bokföringsnämnden, Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Statens Kärnkraftsinspektion, Naturvårdsverket,

Statens strålskyddsinstitut, Handelshögskolan i Stockholm, Juridiska

fakultetsnämnden vid Uppsala universitet, Forskningsrådsnämnden, EU/FoU-rådet,

Medicinska forskningsrådet, Naturvetenskapliga forskningsrådet, Skogs- och

jordbrukets forskningsråd, Kommunikationsforskningsberedningen, Föreningen

Auktoriserade Revisorer FAR, Företagarnas Riksorganisation, Kooperativa

förbundet, Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas Riksförbund,

Skogsägarnas Riksförbund, Svenska Revisorsamfundet SRS, Sveriges Advokatsamfund,

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) och Kooperativa institutet.

 Svenska Arbetsgivareföreningen, Svenska Bankföreningen, Sveriges

Industriförbund och Stockholms Handelskammare har åberopat ett yttrande från

Näringslivets Skattedelegation.

 Riksskatteverket har inhämtat yttranden från skattemyndigheterna i Stockholms,

Uppsala, Kalmar och Malmöhus län.

 Kommunikationsforskningsberedningen har inhämtat och åberopat ett yttrande

från Chalmers tekniska högskola.

 17

2

 Författningsförslag

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1536) om

räntefördelning vid beskattning

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1536) om räntefördelning vid

beskattning

 dels att 3, 10, 12 och 17 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 14 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

-------------------------------------------------------

 Ett p o s i t i v t Ett p o s i t i v t

f ö r d e l- n i n g s b e l f ö r d e l - n i n g s b e

o p p utgörs av stats- låne-l o p p utgörs av stats-

räntan vid utgången av novem-låneräntan vid utgången av

ber året före beskattningsåretnovember andra året före

ökad med tre procentenheter taxeringsåret ökad med tre

multiplicerad med ett procentenheter

positivt för- multiplicerad med ett

delningsunderlag. positivt

 fördelningsunderlag.

 Ett negativt fördelningsbelopp utgörs av statslåneräntan vid nämnda tidpunkt

ökad med en procentenhet multiplicerad med ett negativt fördelningsunderlag.

 10 §2

-------------------------------------------------------

 Statlig inkomstskatt, statlig förmögenhetsskatt, kommunal inkomstskatt,

egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, särskild löneskatt

enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

avkastningsskatt enligt 2 § 5 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pen-

sionsmedel, särskild löneskatt enligt 3 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt

på pensionskostnader, statlig fastighetsskatt, mervärdesskatt som redovisas i

särskild självdeklaration enligt 14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200),

annuitet på avdikningslån, avgifter enligt lagen (1994:1774) om allmänna egenav-

gifter samt skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324)

räknas inte som tillgång eller skuld.

-------------------------------------------------------

 Statlig inkomstskatt,

statlig förmögenhetsskatt,

kommunal inkomstskatt, ex-

pansionsmedelsskatt enligt

lagen (1993:1537) om ex-

pansionsmedel, egenavgifter

enligt lagen (1981:691) om

socialavgifter, särskild

löneskatt enligt lagen

(1990:659) om särskild lö-

neskatt på vissa

förvärvsinkomster, av-

kastningsskatt enligt 2 § 5

lagen (1990:661) om avkast-

ningsskatt på pensionsmedel,

särskild löneskatt enligt

lagen (1991:687) om särskild

löneskatt på

pensionskostnader, statlig

fastighetsskatt, mervärdes-

skatt som redovisas i

särskild självdeklaration

enligt 14 kap. 3 §

mervärdesskattelagen (1994:-

200), annuitet på

avdikningslån, avgifter

enligt lagen (1994:1774) om

allmänna egenavgifter samt

skattetilllägg och

förseningsavgift enligt

taxeringslagen (1990:324)

räknas inte som tillgång

eller skuld.

-------------------------------------------------------

 12 §

-------------------------------------------------------

 Det belopp som följer av 2 § Det belopp som följer av

första stycket och 8-11 §§ ökas2 § första stycket och 8-11 §§

med underskott av ökas med underskott av nä-

näringsverksamhet närmast ringsverksamhet närmast för-

föregående beskattningsår i egående beskattningsår i den

den mån avdrag för un- mån avdrag för underskottet

derskottet inte har inte har medgetts enligt

medgetts enligt 46 § 1 mom. 46 § 1 mom. kommunalskat-

kommunalskattelagen telagen (1928:370) eller 3 §

(1928:370) eller 3 § 13 13 mom., 25 § 11 mom. eller

mom., 25 § 11 mom. eller 26 §26 § 9 mom. lagen

9 mom. lagen (1947:576) om (1947:576) om statlig in-

statlig inkomstskatt samt komstskatt samt minskas

minskas med 72 procent av med 72 procent av

expansionsmedel enligt expansionsmedel enligt

lagen (1993:1537) om expan- lagen (1993:1537) om

sionsmedel vid utgången av expansionsmedel vid

närmast föregående beskatt- utgången av närmast föregående

ningsår och med kapital- beskattningsår och med

tillskott under närmast sådana tillskott till

föregående beskattningsår. verksamheten under närmast

 föregående beskattningsår som

 gjorts i annat syfte än att

 varaktigt öka kapitalet i

 verksamheten.

 14 a §

-------------------------------------------------------

 Har sådan fastighet som

 avses i 13 § 4 förvärvats

 genom arv, testamente,

 bodelning med anledning av

 makes död eller

 äktenskapsskillnad eller

 genom gåva och är förvärvarens

 fördelningsunderlag vid

 förvärvstillfället till den

 del som hänför sig till

 förvärvet negativt, får

 fördelningsunderlaget ökas

 med motsvarande belopp

 (den särskilda posten). Den

 särskilda posten får uppgå

 till högst ett belopp som

 motsvarar summan av dels

 skillnaden mellan det

 vederlag som överenskommits

 för fastigheten och det

 högsta värdet enligt 13 § 4

 eller 14 § för fastigheten

 vid förvärvstidpunkten dels

 72 procent av de

 expansionsmedel som

 övertagits. Övertar förvärva-

 ren expan- sionsmedel i

 samband med förvärvet, skall

 detta till ingen del

 räknas som vederlag.

 Den särskilda posten får

 öka fördelningsunderlaget så

 länge och i den mån detta är

 negativt. Fördelningsun-

 derlaget får ökas med den

 särskilda posten så länge

 fastigheten finns kvar i

 förvärvskällan. Om en del av

 fastigheten överlåts skall

 den särskilda posten

 minskas med motsvarande

 del.

 Om driften av

 fastigheten inte är hänförlig

 till samma förvärvskälla som

 fastigheten, gäller

 följande. Har förvärvaren

 eller denne sådan närstående

 person som avses i punkt

 14 sista stycket av anvis-

 ningarna till 32 § kommu-

 nalskattelagen (1928:370)

 inom två år före förvärvet

 eller efter förvärvet i mer

 än obetydlig omfattning

 tillskjutit kapital till

 den förvärvskälla i vilken

 driften bedrivs, skall den

 särskilda posten minskas i

 motsvarande mån.

 17 §

-------------------------------------------------------

 I fråga om I fråga om

näringsverksamhet som be- näringsverksamhet som be-

drivs av handelsbolag min- drivs av handelsbolag min-

skas delägarens justerade skas delägarens justerade

ingångsvärde eller, för andelingångsvärde eller, för andel

som utgör omsättningstillgång,som utgör omsätt-

andelens skattemässiga värde ningstillgång, andelens

med kapitaltillskott under skattemässiga värde med

närmast föregående beskatt- sådana tillskott till

ningsår och med lån avseende verksamheten under närmast

det aktuella föregående beskattningsår som

beskattningsåret från bolagetgjorts i annat syfte än att

till delägaren eller sådan varaktigt öka kapitalet i

delägaren närstående person verksamheten och med lån

som avses i punkt 14 sista avseende det aktuella bes-

stycket av anvisningarna kattningsåret från bolaget

till 32 § kommunalskatte- till delägaren eller sådan

lagen (1928:370) om inte delägaren närstående person

marknadsmässig ränta utgått påsom avses i punkt 14 sista

lånet. stycket av anvisningarna

 till 32 § kommunal-skatte-

 lagen (1928:370) om inte

 marknadsmässig ränta utgått på

 lånet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering om inte annat följer av punkterna 2 eller 3.

 2. Äldre bestämmelser i 3 § tillämpas om verksamheten påbörjats före utgången

av år 1996.

 3. Bestämmelsen i 14 a § tillämpas ifråga om fastighetsöverlåteler som skett

efter den 31 december 1995.

1 Senaste lydelse 1994:784.

2 Senaste lydelse 1994:1682.

 18

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1537) om

expansionsmedel

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1537) om expansionsmedel

 dels att 7, 8 och 10 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 7 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 §1

-------------------------------------------------------

 I fråga om näringsverksam- I fråga om näringsverksam-

het som bedrivs av fysisk het som bedrivs av fysisk

person eller dödsbo får ex- person eller dödsbo får

pansionsmedel inte tas upp expansionsmedel inte tas

till så stort belopp att upp till så stort belopp

72 procent av att 72 procent av

expansionsmedlen överstiger expansionsmedlen överstiger

ett takbelopp. Detta ett takbelopp. Detta

beräknas med hänsyn till beräknas med hänsyn till

förhållandena vid utgången avförhållandena vid utgången av

beskattningsåret enligt de beskattningsåret enligt de

grunder som anges i 2, 8-10 grunder som anges i 2,

och 18 §§ lagen (1993:1536) 8-10, och 18 §§ lagen

om räntefördelning vid be- (1993:1536) om ränte-

skattning. Det erhållna vär- fördelning vid beskattning.

det ökas med underskott för Det erhållna värdet ökas med

beskattningsåret, i den mån underskott för

avdrag för underskottet inte beskattningsåret, i den mån

har medgetts enligt 46 § 1 avdrag för underskottet

mom. kommunalskattelagen inte har medgetts enligt

(1928:370) eller 3 § 13 46 § 1 mom.

mom., 25 § 10 mom. eller 26 §kommunalskattelagen

9 mom. lagen (1947:576) om (1928:370) eller 3 § 13

statlig inkomstskatt, och mom., 25 § 10 mom. eller 26 §

minskas med kapi- 9 mom. lagen (1947:576) om

taltillskott under statlig inkomstskatt, och

beskattningsåret. minskas med sådana

 tillskott till

 verksamheten under

 beskattningsåret som gjorts

 i annat syfte än att

 varaktigt öka kapitalet i

 verksamheten.

 Har makar tillsammans deltagit i näringsverksamhet, fördelas takbeloppet

mellan makarna i förhållande till deras andelar av kapitalet i verksamheten.

 7 a §

-------------------------------------------------------

-------------------------------------------------------

 Har sådan fastighet som

avses i 13 § 4 lagen

(1993:1536) om räntefördel-

ning vid beskattning för-

värvats genom arv,

testamente, bodelning med

anledning av makes död eller

äktenskapsskillnad eller

genom gåva och understiger

förvärvarens takbelopp 72

procent av övertagna eller

egna expansionsmedel, får en

särskild post beräknas. Den

särskilda posten får öka

takbeloppet i så länge som

och i den mån detta belopp

understiger 72 procent av

dessa expansionsmedel. Tak-

beloppet får ökas med den

särskilda posten så länge

fastigheten finns kvar i

förvärvskällan. Om en del av

fastigheten överlåts skall

den särskilda posten minskas

med motsvarande del.

 Den särskilda posten

beräknas på det sätt som anges

i 14 a § första stycket lagen

om räntefördelning vid

beskattning.

 Vad som sägs i 14 a §

tredje stycket lagen om

räntefördelning vid

beskattning tillämpas vid

beräkning av den särskilda

posten enligt denna lag.

 8 §

 I fråga om näringsverksamhet som bedrivs av handelsbolag får expansionsmedel

inte tas upp till den del delägarens justerade ingångsvärde enligt 28 § lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt för andelen i bolaget är negativt. Därvid

skall hänsyn inte tas till den ökning av det justerade ingångsvärdet som följer

av en ökning av expansionsmedel på grund av 28 § åttonde stycket första meningen

lagen om statlig inkomstskatt. Utgör andel i handelsbolag omsättningstillgång

gäller vad som sagts nu i stället andelens skattemässiga värde.

-------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av första Vid tillämpning av första

stycket minskas det stycket minskas det

justerade ingångsvärdet justerade ingångsvärdet

respektive det skattemässiga respektive det skattemässi-

värdet med kapitaltillskott ga värdet med sådana

under beskattningsåret. tillskott till

Detsamma gäller lån från bola-verksamheten under

get till delägaren eller beskattningsåret som gjorts

sådan delägaren närstående i annat syfte än att

person som avses i punkt 14 varaktigt öka kapitalet i

sista stycket av verksamheten. Detsamma

anvisningarna till 32 § gäller lån från bolaget till

kommunalskattelagen delägaren eller sådan

(l928:370), om inte delägaren närstående person

marknadsmässig ränta utgått påsom avses i punkt 14 sista

lånet. Det justerade stycket av anvisningarna

ingångsvärdet respektive det till 32 § kommunalskat-

skattemässiga värdet justerastelagen (l928:370), om

vidare enligt 18 § lagen om inte marknadsmässig ränta

räntefördelning vid be- utgått på lånet. Det justera-

skattning. de ingångsvärdet respektive

 det skattemässiga värdet

 justeras vidare enligt 18 §

 lagen om räntefördelning vid

 beskattning.

 10 §

 Innebär gåva eller bodelning att samtliga realtillgångar i en närings-

verksamhet som bedrivs av fysisk person eller dödsbo övergår till en fysisk

person som är bosatt här i landet och har parterna skriftligen avtalat att

expansionsmedel skall övertas av förvärvaren, tillämpas inte 9 §. Detsamma

gäller vid arv och testamente, om mottagaren skriftligen förklarat att han

övertar expansionsmedel.

-------------------------------------------------------

 I fall som avses i första I fall som avses i första

stycket får expansionsmedel stycket får expansionsmedel

inte övertas i den mån de inte övertas i den mån de

överstiger värdet av real- överstiger 138,89 procent

tillgångarna i verksamheten av värdet av realtillgångar-

beräknat enligt de grunder na i verksamheten beräknat

som anges i 13 § 1-4 och 8 enligt de grunder som

lagen anges i 13 § 1-4 och 8

(1993:1536) om lagen (1993:1536) om ränte-

räntefördelning vid beskatt- fördelning vid beskattning.

ning. Övertagande får avse Övertagande får avse högst

högst ett belopp motsvarande ett belopp motsvarande

värdet av realtillgångarna i 138,89 procent av värdet av

verksamheten vid utgången av realtillgångarna i verk-

det tredje beskattningsåret samheten vid utgången av

före beskattningsåret ökat meddet tredje beskattningsåret

en tredjedel. före beskattningsåret ökat

 med en tredjedel.

 Förvärvaren skall vid taxeringen för det närmast föregående beskattningsåret

anses ha haft expansionsmedel som uppgår till det överförda beloppet eller, om

förvärvaren då hade expansionsmedel, det upptagna beloppet ökat med det

överförda beloppet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering om inte annat följer av punkten 2.

 2. Bestämmelsen i 7 a § tillämpas i fråga om fastighetsöverlåtelser som skett

efter den 31 december 1995.

1Senaste lydelse 1994:1886.

 19

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om

statlig fastighetsskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Skattskyldig till fastighetsskatt är ägaren till fastigheten eller den som

enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses som ägare.

-------------------------------------------------------

 I fråga om handelsbolag

och europeiska ekonomiska

intressegrupperingar åvilar

skattskyldigheten dock del-

ägarna respektive medlemmar-

na.

 Såvitt gäller sådan privatbostad som avses i 1 § andra stycket föreligger

skattskyldighet endast för tid under vilken ägaren varit bosatt i Sverige.

 I det fall inkomst av eller förmögenhetstillgång som består av sådan

privatbostad som avses i 1 § andra stycket är undantagen från beskattning i

Sverige på grund av dubbelbeskattningsavtal, skall statlig fastighetsskatt

avseende sådan privatbostad inte tas ut.

 Fastighetsskatt beräknas för beskattningsår. Omfattar beskattningsåret kortare

eller längre tid än tolv månader eller har fastigheten förvärvats eller

avyttrats under beskattningsåret, skall underlaget för fastighetsskatten jämkas

med hänsyn härtill.

-------------------------------------------------------

 Fastighetsskatten beräknas Fastighetsskatten

på grundval av det taxe- beräknas på grundval av det

ringsvärde som gäller under taxeringsvärde som gäller

beskattningsåret. Gäller under beskattningsåret.

olika värden för skilda delarGäller olika värden för

av beskattningsåret beräknas skilda delar av

skatten särskilt för varje beskattningsåret beräknas

sådan del med motsvarande skatten särskilt för varje

tillämpning av bestämmelsernasådan del med motsvarande

i femte stycket. tillämpning av be-

 stämmelserna i fjärde

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock för beskattningsår som har

påbörjats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1994:1910.

 20

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på pensionsmedel

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Skattskyldiga till avkastningsskatt är

 1. svenska livförsäkringsföretag,

 2. utländska livförsäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse från fast

driftställe i Sverige,

 3. understödsföreningar som bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhet,

 4. pensionsstiftelser enligt lagen (1967:531) om tryggande av pensions-

utfästelse m.m.,

 5. arbetsgivare som i sin balansräkning redovisar skuld under rubriken Avsatt

till pensioner enligt 5 § lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m.,

 6. i Sverige bosatt innehavare av pensionssparkonto enligt 1 kap. 2 § lagen

(1993:931) om individuellt pensionssparande,

 7. svensk juridisk person och i Sverige bosatt fysisk person som innehar

 a) kapitalförsäkring som avses i punkt 1 av anvisningarna till 31 §

kommunalskattelagen (1928:370) och är meddelad i försäkringsrörelse som inte

bedrivs från fast driftställe i Sverige, eller

 b) försäkring som anses som pensionsförsäkring enligt sjuttonde stycket av

samma anvisningspunkt.

 Bestämmelserna i första stycket 7 omfattar inte försäkring som enbart avser

olycks- eller sjukdomsfall eller dödsfall senast vid 70 års ålder och som inte

är återköpsbar.

-------------------------------------------------------

I fråga om handelsbolag och

europeisk ekonomisk in-

tressegruppering är dock

delägarna respektive medlem-

marna skattskyldiga.

1 Lydelse enligt prop. 1995/96:231.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på

pensionskostnader

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på

pensionskostnader skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Den som utfäst en tjänstepension skall till staten betala särskild löneskatt

med 21,39 procent på kostnaden för pensionsutfästelsen, beräknad enligt 2 §.

-------------------------------------------------------

 I fråga om handelsbolag

och europeisk ekonomisk

intressegruppering är dock

delägarna respektive medlem-

marna skattskyldiga.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock för beskattningsår som har

påbörjats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1994:1926.

2.6 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)1

 dels att 2 § 1 mom., 3 § 1 mom., 13 § 1 och 3 mom., 14 §, 27 b §, 33 §, 33 a

§, 33 b § och 52 a § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 13 § 1 a mom., av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 1 mom.2 Beteckningar som används i kommunalskattelagen

(1928:370), lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, lagen (1947:577) om

statlig förmögenhetsskatt, taxeringslagen (1990:324) eller mervärdesskattelagen

(1994:200) har samma betydelse i denna lag, om inte annat anges eller framgår av

sammanhanget.

-------------------------------------------------------

Med skattskyldig likställs i Med skattskyldig

denna lag handelsbolag, om likställs i denna lag, om

inte annat framgår av inte annat framgår av

sammanhanget. sammanhanget, handelsbolag

 även om det inte är skyldigt

 att betala sådan skatt som

 avses i 1 § 4, 7 eller 8.

 3 §

 1 mom.3 I den omfattning nedan anges skall skattskyldig betala preliminär

skatt med belopp, vilket så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga

skatten minskad med överskjutande ingående mervärdesskatt. Hänsyn skall dock

inte tas till i den slutliga skatten ingående skattetillägg och förseningsavgift

enligt taxeringslagen (1990:324) samt förseningsavgift enligt

fastighetstaxeringslagen (1979:1152) eller annuitet på avdikningslån.

 Den preliminära skatten skall betalas genom skatteavdrag (preliminär A-skatt)

eller enligt särskild debitering (preliminär F-skatt och särskild A-skatt). Den

skattskyldige får därutöver betala preliminär skatt i annan ordning.

-------------------------------------------------------

 Handelsbolag skall, om Handelsbolag skall, om

inte annat sägs denna i lag, inte annat sägs i denna

betala preliminär A-skatt lag, betala preliminär A-

trots att slutlig skatt skatt även om slutlig skatt

inte skall påföras. inte skall påföras.

 13 §

-------------------------------------------------------

 1 m o m.4 Preliminär

F-skatt skall tas ut med

ett belopp motsvarande 110

procent av den skatt enligt

3 mom. som har bestämts för

den skattskyldige vid den

årliga debiteringen året före

inkomståret. Understiger

denna skatt den ur-

sprungligen debiterade

F-skatten tas preliminär

F-skatt ut med 105 procent.

-------------------------------------------------------

 1 m o m. Preliminär

F-skatt skall, för annan

skattskyldig än handels-

bolag, tas ut med ett

belopp motsvarande 110

procent av den skatt enligt

3 mom. som har bestämts för

den skattskyldige vid den

årliga debiteringen året före

inkomståret. Understiger

denna skatt den ur-

sprungligen debiterade

F-skatten tas preliminär

F-skatt ut med 105 procent.

 Preliminär F-skatt enligt första stycket får inte tas ut med ett lägre belopp

än som motsvarar den preliminära F-skatt som har debiterats för året före

inkomståret.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte när preliminär F-skatt

skall beräknas med ledning av preliminär taxering enligt 2 mom. eller när annars

särskilda omständigheter föreligger.

 Vid beräkning av preliminär F-skatt skall, om möjligt, hänsyn tas till

preliminär A-skatt som den skattskyldige kan ha att betala. Detsamma gäller

mervärdesskatt som skall redovisas i särskild självdeklaration, om

mervärdesskatt inte ingår i den skatt som avses i 3 mom. Om mervärdesskatt har

fastställts för den skattskyldige för tiden september andra året före

inkomståret till och med augusti året före inkomståret, får denna skatt läggas

till grund för beräkningen av den preliminära skatten. Om mervärdesskatten för

året före inkomståret skall redovisas i särskild självdeklaration, får i stället

den mervärdesskatt som har fastställts för andra året före inkomståret läggas

till grund för beräkningen.

-------------------------------------------------------

 1 a m o m. För

 handelsbolag skall

 preliminär F-skatt tas ut

 med ett belopp motsvarande

 den skatt enligt 3 mom.

 som har bestämts för

 bolaget vid den årliga

 debiteringen året före

 inkomståret.

 Preliminär F-skatt enligt

 första stycket får inte tas

 ut med ett lägre belopp än

 som motsvarar den prelimi-

 nära F-skatt som har

 debiterats för året före

 inkomståret.

 Bestämmelserna i första

 och andra styckena gäller

 inte när preliminär F-skatt

 skall beräknas med ledning

 av preliminär taxering

 enligt 2 mom. eller när det

 annars finns särskilda

 omständigheter.

-------------------------------------------------------

 3 m o m.5 Vid tillämpning 3 m o m. Vid tillämpning

av bestämmelserna i 1 mom. av bestämmelserna i 1 mom.

första stycket, 2 mom. andra första stycket, 1 a mom.

stycket och 17 § 1 mom. 2 första stycket,

avses med skatt slutlig 2 mom. andra stycket och

skatt minskad med dels 17 § 1 mom. 2 avses med

skattetillägg och skatt slutlig skatt

förseningsavgift enligt minskad med dels

taxeringslagen (1990:324) skattetillägg och

samt förseningsavgift enligt förseningsavgift enligt

fastighetstaxeringslagen taxeringslagen (1990:324)

(1979:1152), dels överskju- samt förseningsavgift

tande ingående mervärdeskatt.enligt fastighetstaxe-

 ringslagen (1979:1152),

 dels överskjutande ingående

 mervärdesskatt.

 14 §6

-------------------------------------------------------

 Vid beräkning av särskild Vid beräkning av särskild

A-skatt skall gälla vad som A-skatt skall gälla vad som

föreskrivs i 13 § 1 och 3 föreskrivs i 13 § 1, 1 a och

mom. om preliminär F-skatt. 3 mom. om preliminär F-

 skatt.

 Om det kan antas att en skillnad av någon betydelse uppkommer mellan utgående

preliminär skatt beräknad enligt första stycket och beräknad slutlig skatt,

skall särskild A-skatt beräknas med ledning av preliminär taxering. Särskild A-

skatt skall också beräknas med ledning av preliminär taxering om den

skattskyldige har avgett preliminär självdeklaration.

 27 b §7

-------------------------------------------------------

 Ett belopp som innehållits Ett belopp som

genom skatteavdrag på innehållits genom

ersättning för arbete till skatteavdrag på ersättning

ett handelsbolag skall för arbete till ett

gottskrivas bolaget som handelsbolag och som inte

inbetalning av sådan utgåendekunnat gottskrivas bolaget

mervärdesskatt som avses i 1 enligt 27 § 2 mom. skall

kap. 8 § mervärdesskattelagengottskrivas bolaget som

(1994:200) för den sista inbetalning av sådan

redovisningsperioden under utgående mervärdesskatt som

det kalenderår då det avses i 1 kap. 8 §

innehölls. Detta gäller även mervärdesskattelagen

om beloppet inte har (1994:200) för den sista

betalats in till redovisningsperioden under

skattemyndigheten. det kalenderår då det

 innehölls. Detta gäller även

 om beloppet inte har

 betalats in till

 skattemyndigheten.

 Ett skattebelopp, som inte har innehållits men betalats in av den som betalat

ut ersättningen i enlighet med ett beslut av skattemyndigheten eller allmän

förvaltningsdomstol, skall gottskrivas bolaget som inbetalning av utgående

mervärdesskatt för den redovisningsperiod då ersättningen betalades ut.

 Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas inte om skattemyndigheten

meddelat beslut om betalning enligt 52 a §.

 33 §8

-------------------------------------------------------

 För skattskyldig skall För skattskyldig skall

utfärdas skattsedel, särskildutfärdas skattsedel,

för preliminär skatt, för särskild för preliminär

slutlig skatt och för annan skatt, för slutlig skatt

tillkommande skatt än sådan och för annan tillkommande

som avses i 32 b §. skatt än sådan som avses i

Skattsedel skall dock inte 32 b §. Skattsedel skall

utfärdas för preliminär skattdock inte utfärdas för

enligt 3 § 2 mom. tredje preliminär skatt enligt 3 §

stycket. Att skattsedel får 2 mom. tredje stycket.

utfärdas för handelsbolag

framgår av 33 a och 33 b §§.

 33 a §9

 Skattsedel på preliminär A-skatt (A-skattesedel) skall utfärdas för skatt-

skyldig som inte har tilldelats en F-skattesedel. En A-skattesedel skall även

utfärdas för skattskyldig om skattemyndigheten beslutat om ett sådant villkor

som avses i 33 b § andra stycket.

-------------------------------------------------------

 En A-skattesedel får efter För handelsbolag som inte

ansökan också utfärdas för ettskall påföras någon slutlig

handelsbolag som är skatt och som inte har

registrerat i handelsregi- tilldelats en F-

stret och som inte har skattesedel skall en A-

tilldelats en F- skattesedel utfärdas endast

skattesedel. efter ansökan.

-------------------------------------------------------

 33 b §10

 Skattsedel på preliminär F-skatt (F-skattesedel) skall, om inte annat följer

av 33 c §, efter ansökan utfärdas för en skattskyldig som bedriver eller som kan

antas komma att bedriva näringsverksamhet.

 Skattemyndigheten får besluta att en F-skattesedel utfärdas under villkor att

den inte åberopas i ett anställningsförhållande. Av F-skattesedeln skall i

sådant fall framgå att även en A-skattesedel har utfärdats.

 I det fall som avses i andra stycket skall sådan arbetsgivare till den

skattskyldige som skattemyndigheten känner till underrättas om beslutet.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelserna i första F-skattesedel får inte

stycket gäller i fråga om ettutfärdas för en delägare i

handelsbolag endast om handelsbolag enbart på

bolaget är registrerat i grund av intäkt som han

handelsregistret. F-skatte- åtnjuter i denna egenskap.

sedel får inte utfärdas för en

delägare i handelsbolag

enbart på grund av intäkt som

han åtnjuter i denna egen-

skap.

 52 a §11

 Om det är sannolikt att preliminär A-skatt som har betalats av en juridisk

person kommer att överstiga den slutliga skatt som den juridiska personen skall

betala, får skattemyndigheten, efter särskild ansökan, besluta att det

överskjutande beloppet tillgodoräknas den juridiska personen såsom inbetalning

enligt 52 § första stycket av preliminär skatt som den juridiska personen har

innehållit.

-------------------------------------------------------

 Om preliminär skatt har Om preliminär skatt som

betalats av ett kan beräknas överstiga den

handelsbolag får skattemyn- motsvarande slutliga

digheten, efter särskild skatten har betalats av

ansökan, besluta att det ett handelsbolag får

betalda beloppet skall skattemyndigheten, efter

tillgodoräknas särskild ansökan, besluta

handelsbolaget enligt första att det överskjutande

stycket eller delägare såsom beloppet skall till-

betalning av hans prelimi- godoräknas handelsbolaget

nära skatt. enligt första stycket eller

 delägare såsom betalning av

 hans preliminära skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången i

fråga om preliminär skatt för 1997 och slutlig skatt på grund av 1998 års

taxering.

1Lagen omtryckt 1991:97.

Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2Senaste lydelse 1994:203.

3Senaste lydelse 1993:1195.

4Senaste lydelse 1995:1208.

5Senaste lydelse 1993:1195.

6Senaste lydelse 1992:1177.

7Senaste lydelse 1994:485.

8Senaste lydelse 1992:1661.

9Senaste lydelse 1992:680.

10Senaste lydelse 1992:680.

11Senaste lydelse 1992:680.

 21

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap

 25 §1

-------------------------------------------------------

 Handelsbolag och rederi Handelsbolag och rederi

för registreringspliktigt för registreringspliktigt

fartyg skall varje år till fartyg skall varje år till

ledning för delägares taxe- ledning för delägares

ring lämna uppgifter som taxering lämna uppgifter

avses i 19 § första och andrasom avses i 19 § första och

styckena samt för varje andra styckena samt för

delägare uppgifter om hans varje delägare uppgifter om

andel av bolagets eller re- hans andel av bolagets

deriets inkomst av varje eller rederiets inkomst av

förvärvskälla och värdet av varje förvärvskälla och värdet

hans andel eller lott i bo- av hans andel eller lott i

laget eller rederiet. Upp- bolaget eller rederiet.

gift skall också lämnas om Uppgift skall också lämnas

delägares andel av avdrag om delägares andel av

från arbetsgivaravgift avdrag från

enligt 2 kap. 5 a § lagen arbetsgivaravgift enligt 2

(1981:691) om kap. 5 a § lagen (1981:691)

socialavgifter, skatte- om socialavgifter.

underlag enligt 2 § lagen

(1984:1052) om statlig fas-

tighetsskatt, 3 § lagen

(1990:661) om

avkastningsskatt på

pensionsmedel och 2 § lagen

(1991:687) om särskild lö-

neskatt på pensionskostna- Handelsbolag som under

der. beskattningsåret avyttrat

 fastighet skall till

 ledning för delägares

 taxering lämna de uppgifter

 som behövs för att beräkna

 skattepliktig realisa-

 tionsvinst. Detsamma

 gäller om handelsbolaget

 under beskattningsåret

 överfört eller upplåtit

 fastighet under sådana

 förhållanden att överlåtelsen

 eller upplåtelsen enligt 25 §

 2 mom. lagen (1947:576) om

 statlig inkomstskatt skall

 jämställas med avyttring av

 fastighet. Kan intäktens

 totala belopp inte

 fastställas på grund av att

 den är beroende av viss

 framtida händelse, skall

 uppgift lämnas om detta.

 Uppgifterna skall lämnas enligt bestämmelserna för särskild självdeklaration

och på det sätt som anges i 28 och 29 §§.

 Bestämmelserna i 32 § om anstånd gäller i tillämpliga delar för

uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången vid

1998 års taxering. Äldre bestämmelser i 2 kap. 25 § första stycket tillämpas

dock fortfarande avseende beskattningsår som har påbörjats före ikraftträdandet.

1 Lydelse enligt Lagrådsremiss om nedsättning av socialavgifter.

 22

2.8 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200).

 Härigenom föreskrivs att 14 kap. 3 och 8 §§ mervärdesskattelagen (1994:200)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §1

-------------------------------------------------------

 En skattskyldig som är En skattskyldig som är

registrerad eller skyldig registrerad eller skyldig

att anmäla sig för registre- att anmäla sig för registre-

ring skall redovisa skatten ring skall redovisa

i en särskild deklaration. skatten i en särskild

Den som bedriver en deklaration. Den som

verksamhet där beskattnings- bedriver en verksamhet där

underlagen för beskatt- beskattningsunderlagen

ningsåret beräknas sammanlagtexklusive

uppgå till högst en miljon gemenskapsinterna förvärv

kronor skall dock redovisa och import för beskatt-

skatten i en sådan ningsåret beräknas

självdeklaration som anges i sammanlagt uppgå till högst

lagen (1990:325) om själv- en miljon kronor skall

deklaration och kon- dock redovisa skatten i en

trolluppgifter. sådan självdeklaration som

 anges i lagen (1990:325)

 om självdeklaration och

 Skyldighet att lämna sär- kontrolluppgifter.

skild deklaration föreligger Skyldighet att lämna sär-

dock alltid för skattskyldig skild deklaration

som avses i 1 § andra föreligger dock alltid för

stycket eller som inte är skattskyldig som avses i 1 §

skyldig att lämna andra stycket eller som

självdeklaration. Skatte- inte är skyldig att lämna

myndigheten skall också be- självdeklaration samt för

sluta att skatten skall re- handelsbolag och europeisk

dovisas i en särskild dekla- ekonomisk intressegruppe-

ration, om den skatt- ring. Skattemyndigheten

skyldige begär det eller om skall också besluta att

det annars finns särskilda skatten skall redovisas i

skäl. Ett sådant beslut skallen särskild deklaration, om

gälla helt beskattningsår den skattskyldige begär det

eller, om beslutet meddelas eller om det annars finns

på den skattskyldiges särskilda skäl. Ett sådant

begäran, minst två på varandrabeslut skall gälla helt be-

följande beskattningsår. skattningsår eller, om

 beslutet meddelas på den

 skattskyldiges begäran,

 minst två på varandra

 följande beskattningsår.

 I 19 kap. 13 § finns bestämmelser om deklarationsskyldighet i vissa fall i

samband med återbetalning av mervärdesskatt.

 23

 8 §2

-------------------------------------------------------

 En redovisningsperiod om- En redovisningsperiod

fattar en kalendermånad, om omfattar en kalendermånad,

inget annat följer av andra om inget annat följer av

stycket. andra eller tredje

 stycket.

 För en sådan skattskyldig

 som inte är skyldig att

 lämna självdeklaration och

 som därför skall redovisa

 skatten i en särskild de-

 klaration samt för

 handelsbolag och europeisk

 ekonomisk intresse-

 gruppering, får skatte-

 myndigheten besluta att

 redovisningsperioden skall

 vara ett helt be-

 skattningsår. Detta gäller

 endast om beskatt-

 ningsunderlagen exklusive

 gemenskapsinterna förvärv

 och import för beskatt-

 ningsåret beräknas uppgå till

 högst 200 000 kronor.

 Skattemyndigheten kan för en viss skattskyldig besluta att redovis-

ningsperioden om en månad får förkortas eller förlängas med ett mindre antal

dagar, om den skattskyldige regelmässigt upprättar kortperiodiska bokslut.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. De nya bestämmelserna i 14 kap. 8

§ tillämpas i fråga om beskattningsår som påbörjats efter utgången av år 1996.

1 Senaste lydelse 1995:1207.

2 Senaste lydelse 1995:1207.

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-09-05

Närvarande: Regeringsrådet Björn Sjöberg, kammarrättslagmannen Per Anclow,

justitierådet Ingegerd Westlander.

Enligt en lagrådsremiss den 29 augusti 1996 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.lag om ändring i lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning,

2.lag om ändring i lagen (1993:1537) om expansionsmedel,

3.lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

4.lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensions-medel,

5.lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på

pensionskostnader,

6.lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

7.lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kon-trolluppgifter,

8.lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättassessorn Anita Saldén

Enérus

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1536) om räntefördelning vid

beskattning

14 a §

Med tanke på den speciella utformningen av reglerna för övertagande av

expansionsmedel (10 § lagen om expansionsmedel) behövs en särskild regel för

dessa fall. Bestämmelsen härom bör ges en annan form än i det remitterade

förslaget så att det klarare framgår vad som avsetts, nämligen att i vederlaget,

vare sig det gäller beräkningen av den särskilda posten eller spärrbeloppet,

inte skall inräknas ett åtagande av förvärvaren att t.ex. svara för den skatt

som belöper på sådana medel. För att tillgodose detta och samtidigt göra texten

mer överskådlig föreslås att paragrafens två första stycken får följande

lydelse. Någon ändring i sak är inte avsedd.

 Har sådan fastighet som avses i 13 § 4 förvärvats genom arv, testamente,

bodelning med anledning av makes död eller äktenskapsskillnad eller genom gåva

och är förvärvarens fördelningsunderlag vid förvärvstillfället till den del som

hänför sig till förvärvet negativt, får en särskild post till motsvarande belopp

läggas till det årliga fördelningsunderlaget enligt 2 §. Den särskilda posten

får dock högst uppgå till ett belopp som motsvarar summan av dels skillnaden

mellan vederlaget och det högsta värdet enligt 13 § 4 eller 14 § för fastig-

heten vid förvärvstidpunkten, dels 72 procent av de expansionsmedel som

övertagits. Ett åtagande att överta expansionsmedel räknas inte som vederlag.

 Fördelningsunderlaget får ökas med den särskilda posten så länge fastigheten

finns kvar i förvärvskällan, om och i den mån fördelningsunderlaget fortsatt är

negativt. Om en del av fastigheten övergår till annan ägare skall den särskilda

posten minskas i motsvarande mån.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1537) om expansionsmedel

Paragrafen är i princip uppbyggd på samma sätt som sin motsvarighet i 14 a §

lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning och bör redaktionellt

ändras i enlighet med vad som föreslagits med avseende på det lagrummet.

Följande lydelse föreslås.

7 a §

 Har sådan fastighet som avses i 13 § 4 lagen (1993:1536) om räntefördelning

vid beskattning förvärvats genom arv, testamente, bodelning med anledning av

makes död eller äktenskapsskillnad eller genom gåva och understiger förvärvarens

takbelopp 72 procent av övertagna eller egna expansionsmedel, får en särskild

post beräknas för att läggas till takbeloppet. Den särskilda posten beräknas på

det sätt som anges i 14 a § första stycket lagen om räntefördelning vid

beskattning. Takbeloppet får ökas med

den särskilda posten så länge fastigheten finns kvar i förvärvskällan, om och i

den mån takbeloppet fortsatt understiger 72 procent av de i första stycket

nämnda expansionsmedlen. Om en del av fastigheten övergår till annan ägare

skall den särskilda posten minskas i motsvarande mån.

 Vad som sägs i 14 a § tredje stycket lagen om räntefördelning vid beskattning

tillämpas vid beräkning av den särskilda posten.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

Lagförslaget bör kompletteras med övergångsbestämmelser av samma innehåll som

övergångsbestämmelserna till lagförslaget under 3.

Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

2 §

Enligt gällande lydelse av lagrummets andra stycke likställs i uppbördslagen

handelsbolag med skattskyldig, om inte annat framgår av sammanhanget. Genom

förslagen om att göra handelsbolagen till skattesubjekt för fastighetsskatt,

avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på pensionskostnader

blir handelsbolag som har att betala sådan skatt att betrakta som skattskyldiga

enligt uppbördslagen. Syftet med det i remissen föreslagna tillägget i andra

stycket har angetts vara att tydliggöra att handelsbolag likställs med

skattskyldig även om det inte träffas av någon av de tre skatterna. Lagrådet

ifrågasätter behovet av detta tillägg, som snarare synes vålla oklarhet om vad

som åsyftas, och föreslår att det tas bort.

13 §

Lagrådet föreslår beträffande 1 a mom. i det remitterade förslaget att första

stycket förs över som en sista mening i 1 mom. första stycket. Görs detta kan 1

a mom. slopas, eftersom vad som sägs i dess återstående stycken överensstämmer

med motsvarande stycken i 1 mom. Som en följd härav kan även den föreslagna

ändringen i 3 mom. slopas.

14 §

Följs lagrådets förslag beträffande 13 § behövs inte den föreslagna ändringen i

paragrafens första stycke.

Övergångsfrågor

Några särskilda övergångsregler har inte föreslagits i uppbördslagen för de fall

där skattskyldigheten övergår från delägare i handelsbolag till bolaget. Under

övergångsåret kan detta leda till ett för lågt preliminärskatteuttag för bolaget

och ett för högt för delägarna. Lagrådet utgår från att skattemyndigheterna i

möjligaste mån förebygger detta med stöd av bestämmelserna i 13 § 1 mom. tredje

stycket.

Övriga lagförslag

Förslagen lämnas utan erinran.

 24

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1996-09-12

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,Wallström,Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositionen 1996/97:12 Vissa justeringar i lagen om

räntefördelning m.m..

 25