Regeringens proposition 1990/91:132

om försäljning av fast egendom som tillhör allmänna arvsfonden

Prop. 1990/91:132

Regeringen föreslår riksdagen all anta del förslag som har tagits upp i bifogade uldrag ur regeringsprolokollel den 28 februari 1991.

P3 regeringens vagnar

Ingvar Carbson

Georg[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden. Förslaget innebär alt regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer får besluta om försäljning av fast egendom och tomträtt som har tillfallit allmänna arvsfonden. Syftet med förslaget är atl förenkla sådana försäljningar. Lagändringen föreslås träda i krafl den 1 juli 1991.

Riksdagen 1990/91. 1 .sattd. Nr 132

Propositionens lagförslag

Prop. 1990/91:132

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden

Härigenom föreskrivs all 8 § lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe 8 §1

Otn försäljning av fast egendom, som tillfalUt fonden, gäller vad med avseende å kronans fasla egendom är i allmänhet stadgat. Regeringen eller den myndighel regeringen bestäm­mer förordnar om försäljning av lomirält, som tillfallit fonden. Annan lös egendom skall av gode manncn/o«(7/ya? fl offentlig auktion, där ej kammarkollegiet annat medgi­ver.Fordringar må försäljas allenast i den män de ej kunna indrivas.

För indrivning av fordran, som tillfallit fonden, äge gode mannen anhängiggöra och ulföra lalan utan bemyndigande av kammarkollegiet.

Äiv genotn testamente särskilda föreskrifter lätnnade, skola dessa lända tdl efterrättebe.

Regeringen eller den myndighet TO/M regeringen bestilnimer beshdar om försäljning a\ fast egendom eller tomträtt som har tillfallit fonden. Annan lös egendom än tomträtt skall gode mannen försälja på offentlig auktion, om inte kammarkollegiet medger annat. Fordringar/«; försälj­as endast i den mån de inle kan drivas in.

För alt driva in en fordran som har tillfallit fonden får gode mannen väcka och ulföra talan ulan bemyn­digande av kammarkollegiet.

Otn särskilda föreshifler har läm­nats genom ett testamente, skad de tillämpas.

1. Denna lag iräder i krafl den 1 juli 1991.

2.1 fråga om försäljningar som har påbörjats före ikrafllrädandet gäller

äldre föreskrifter.

Senaste lydelse 1978:239.

Justitiedepartementet

prop 1990/91132

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 28 februari 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om försäljning av fast egendom som tillhör allmänna arvsfonden

1 Inledning

Om del inle finns nägon annan arvinge till en avliden person, tillfaller arvet allmänna arvsfonden (5 kap. 1 § ärvdabalken). Fonden kan få egendom även genom gåva eller testamente. Närmare regler om fonden finns i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden (arvsfondslagen). Av 1 § framgår atl fonden skall förvallas av kammarkollegiet. Medel ur fonden skall delas ul för att främja vård och fostran av barn och ungdom liksom omsorg om handikappade.

I 8 § arvsfondslagen finns regler om försäljning av egendom som tillfallit allmänna arvsfonden. Kammarkollegiet har i en skrivelse lill regeringen föreslagil vissa ändringar i dessa regler såvitt avser fast egendom och tomträtt. Skrivelsen har remissbehandlats.

Till protokollet i della ärende bör fogas dels skrivelsen jämte en inom kammarkollegiet upprättad promemoria som bilagorna 1 och 2, dels en förteckning över remissin.stanserna som bilaga 3. En remi.s.sammansiällning finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 89-2437 i jusliticdeparlemeniei).

Jag avser nu alt la upp frågan om försäljning av fast egendom och tomträtt som tillhör allmänna arvsfonden. Kammarkollegiets övriga förslag övervägs för närvarande av domstolsulredningen (Ju 1989:06). Jag tar därför inte upp dem i della lagstiftningsärende.

Jag har i ärendet samrått med cheferna för finansdepartementet och civildepartementet.

2 Allmän motivering

Prop. 1990/91:132

2.1 Nuvarande ordning

2.1.1 Förs.iljning av fnst egendom

Egendom som har tillfallit arvsfonden får närmast anses tillhöra staten (se SOU 1967:2 s. 71 och prop. 1969:83 s. 49; jfr Gösta Walin, Kommentar till Ärvdabalken del 1, tredje upplagan, 1986, s. 84). Egendomen ingår emellertid inte i den statliga budgelen. Den förvallas av kammarkollegiet som en särskild fond ulan sammanblandning med andra medel.

Enligt 8 § första slyckel första meningen arvsfondslagen skall de regler som i allmänhet gäller för försäljning av kronans fasta egendom gälla även för försäljning av fasl egendom som har tillfallit arvsfonden.

Enligt 1809 års regeringsform (77 §) fordrades riksdagens samlycke för försäljning eller annan avhändelse av slalens fasla egendom. Sådanl samlycke lämnas sedan är 1942 genom generella försäljningsbemyndigan-den. Enligt den nuvarande regeringsformen (9 kap. 8 §) slår statens medel och dess övriga tillgångar till regeringens disposition. Detta gäller dock inte tillgångar som i lag har avsatts lill särskild förvallning. Grunderna för förvallningen av statens egendom och förfogandet över den fastställs enligt regeringsformen (9 kap. 9 §) av riksdagen i den omfattning som behövs. Enligt övergångsbestämmelserna till den nya regeringsformen, punkt 6 första styckel, har förutsatts atl tidigare givna bemyndiganden skall gälla till dess riksdagen bestämmer annorlunda.

När det gäller försäljning av staten tillhörig mark lill kommun för samhällsbyggnadsändamål m.m. har riksdagen (prop. 1967:99, JoU 23, rskr. 279) medgivit all Kungl. Maj;t lills vidare, ulan riksdagens samlycke i varje särskill fall, får besluta om försäljningen. Av Kungl. Maj:ls cirkulär (1967:879) framgår atl bestämmelserna i tillämpliga delar skall gälla även fasl egendom som har tillfallit allmänna arvsfonden.

Enligt bemyndigande (prop. 1981/82:100 bil. 11, FiU 26, rskr. 281) får regeringen tills vidare, ulan riksdagens samtycke i varje särskilt fall, beslula om försäljning eller byte av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fasl egendom, om taxeringsvärdet på egendomen - eller, om taxeringsvärde inle är åsätt, egendomens saluvärde - uppgår till högst 5 milj. kr.

I prop. 1987/88:100 bil. 9 föreslogs, beträffande statlig lokalförsörjning, all beloppsgränsen skulle justeras så att regeringen skulle bemyndigas att besluta om försäljning upp till 50 milj. kr. per objekt i de fall del inte rörde sig om samhällsbyggnadsändamål m.m. Som riktlinje för försäljning skulle gälla att överskottet normalt skulle återanvändas för investeringar i form av byggproduklion eller inköp samt planeras och genomföras sä att statens samlade förmögenhet inle urholkades, d.v.s. sä alt ingen netto-utförsäljning av slalens egendom skulle ske. Utskollel hemställde (FiU 1987/88:26) att riksdagen skulle bemyndiga regeringen alt beslula om

försäljning av fast egendom lill ell värde av högsl 50 milj. kr. i enlighet    Prop. 1990/91:132

med bl.a. ovan angivna riktlinjer. Riksdagen (rskr. 338) biföll utskottets

hemställan. - Allmänna arvsfondens fasligheter berördes inte i detta

sammanhang. Värdegränsen för regeringens bemyndigande att ulan

riksdagens samtycke sälja fondens fasligheter får därför anses uppgå till

5 milj. kr.

Regeringen kan delegera sin beslutanderätt inom värdegränser som regeringen bestämmer för varje förvaltningsmyndighet. Detta har skett genom förordningen (1971:727) om försäljning av staten tillhörig fasl egendom, m.m. (försäljningsförordningen) som också innehäller närmare bestämmelser om försäljningsförfarandel. Av förordningen framgår bl.a. alt länsstyrelsen fär besluta om försäljning av fast egendom som tillhör arvsfonden, om taxerings- eller saluvärdet inte överstiger 800 000 kr.

Enligt försäljningsförordningen skall arvsfondens fasta egendom säljas så snart det kan ske. Innan ett försäljningsförfarande inleds, skall länsslyrelsen emellertid inhämta uppgift från kammarkollegiet om huruvida egendomen bör säljas omedelbart eller försäljningen bör anstå i avvaktan på prövning enligt 4 eller 5 § arvsfondslagen av framställning om godkännande av testamente som berör egendomen eller om avslående av arvsfondens rätt till denna.

När en försäljning aklualiseras skall länsstyrelsen underrätta kommunen om detta, om det med hänsyn till egendomens läge eller beskaffenhet eller annars bedöms vara av inlresse för kommunen. Om det är fråga om en jordbruksfastighet, skall yllrande inhämtas från lantbruksnämnden angående sättet för försäljningen.

Sedan egendomen har värderats skall den försäljas pä offentlig auktion eller genom infordrande av anbud, om det inle är fräga om försäljning av mark till kommun för .samhällsbyggnadsändamål m.m. Särskilda regler gäller för försäljning av bosladsfaslighet för permanent bruk. Den säljande myndigheten skall se till alt köpeskillingen blir den högsta möjliga och all den i varje fall inte understiger egendomens saluvärde.

Det ankpmmer på kammarkollegiet eller den av tingsrätten förordnade gode mannen att vidta en del älgärder som har samband med försäljning­en av arvsfondens fasta egendom. Den gode mannen svarar således l.ex. för tillsynen över fastigheten till dess den har lillträtis av köparen. Kammarkollegiet skall övervaka atl den gode mannen fullgör sina skyldigheter. Enligt 3 § arvsfondslagen talar och svarar kammarkollegiet i mål som rör fonden, varför kollegiet har att t.ex. ansöka om fas­tighetsbildning samt svara i mål om nedsättning av köpeskillingen pä grund av fel i fastigheten.

2.1.2 Försäljning av tomträtt

Enligt 8 § första stycket andra meningen arvsfondslagen förordnar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om försäljning av tomträtt som har tillfallit fonden. Regeringen har inte delegerat till

1* Riksdagen 1990191. 1 .saitil. Nr 132

nägon myndighel all beslula om försäljning av tomträtt som har tillfallit    Prop. 1990/91:132 arvsfonden.

Tomträtt är således i dessa sammanhang inte likställd med fast egendom som annars ofta är fallet. Regeringen beslutar utan värdemässig begräns­ning om försäljning i varje särskilt fall.

2.2 Reformbehovet

I dödsbon där egendom tillfaller allmänna arvsfonden ingär en eller flera fastigheter i omkring 100 fall per år. Av dessa är omkring 50 jordbruks­fastigheter.

Del har blivit alll vanligare att fritidsfasligheler i utlandet ingår bland tillgångarna. Bemyndigandet för län.sstyrelserna atl intill viss beloppsgräns sälja arvsfondens fasta egendom omfallar inle egendom som är belägen i utlandet. Alla sådana ärenden måste därför underställas regeringens, och i förekommande fall riksdagens, prövning.

Som framgått av redogörelsen för den nuvarande ordningen är fiera myndigheter m.m. inblandade i försäljningsförfarandel. Handläggningen bör därför förenklas för alt den totala handläggningstiden skall kunna förkortas. Som det är nu kan kapitalförluster uppstå. Det föreligger bl.a. risk för alt fastigheter minskar i värde - l.ex. pä grund av väderleksförhåll­anden och minimal lillsyn - under den lid som försäljningsförfarandet pågår.

Den 1 juli 1991 träder en reform belräffande den regionala statliga förvallningen i kraft (prop. 1988/89:154, BU 1989/90:4 och 9, rskr. 89). En ny länsslyrel.se bildas dä. Den nya länsstyrelsen skall bl.a. främja länets utveckling och befolkningens bästa, verka som etl sammanhållande regionalt statligt organ med ansvar för uppföljning och utvärdering av gjorda insatser från etl samlat regionall perspektiv samt svara för myndighetsulövning, lillsyn och rättstillämpning. Den nuvarande lantbruks­nämnden kommer atl ulgöra en enhet, lantbruksenheten, i den nya länsstyrelsen.

I proposilionen (s. 15) anförde chefen för civildeparlemenlel bl.a. följande: "Elt centralt inslag i reformen är att organisatoriska förändringar görs. Syflel med della är all de frägor som har stor betydelse för länets utveckling och framtid och som har en naturlig koppling lill de verksam­heter dagens länsstyrelse bedriver skall handhas av en och samma organisation - en ny länsstyrelse. Del är ocksä viktigt alt verksamheter av mer marginellt inlresse för länets utveckling - och där lämpligt alternativ finns - handhas utanför den nya länsstyrelsen sä att denna organisation inle i onödan lyngs av verkställighelsbeslut i ärenden som inle har direkt samband med dess huvuduppgift." Deparlcmenl.schefcn påpekade vidare (s. 17) alt del inom den nuvarande länsslyrelsen finns ärenden och uppgifter som inle har direki beröring med den nya länsslyrelsens huvudfrågor samt alt sädan verksamhet bör, om lämpliga alternativ på sikt finns, föras frän den nya länsstyrelsen.

Länsstyrelsernas åliggande att sälja allmänna arvsfondens fastigheter synes vara en uppgift avsådanl slag som departementschefens ullalande syftar pä. Kammarkollegiets förslag bör därför bedömas mol bakgrund av länsslyrelsereformen. Försäljningsärendena bör föras bort från länsstyr­elserna, om del kan ske ulan ölägenheter.

Genom kammarkollegiets skrivelse aktualiseras emellertid i första hand den mer grundläggande frägan hur kompetensen atl besluta om försälj­ning av arvsfondens fastigheter skall fördelas mellan riksdagen och regeringen. Som har framgått av det föregående finns i den nuvarande regleringen vissa inkonsekvenser och andra brister. Dessa bör om möjligl undanröjas.

2.3 Beslutanderätt beträffande försäljning av fast egendom eller tomträtt som tillhör allmänna arvsfonden

Prop. 1990/91:132

Mitt fiirslag: Regeringen fär utan värdegräns beslula om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit arvsfonden.

Kammarkollegiets fiirslag: Överensstämmer med milt.

Remis.sin.stanserna: De flesta remissinslanserna tillstyrker kammar­kollegiets förslag eller lämnar det ulan erinran. Statskontoret avslyrker dock förslaget med motiveringen alt del riskerar alt ge upphov lill komplexa handläggningskedjor saml olydliga och kostsamma myn-dighetsruliner.

Skälen fiir mitt rörslag: Enligt nuvarande ordning skall riksdagen beslu ta om försäljning av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fasl egendom, om egendomens värde överstiger en viss gräns. När del gäller egendom som tillhör arvsfonden är värdegränsen 5 milj. kr.

Försäljningen av slatens fasta egendom sker i allmänhet för att fastighetsbeståndet fortlöpande skall anpassas till ändrade förutsättningar för det statliga lokalbehovet. En ulredning (Fi 1990:05) om statens fastighetsförvaltning ser för närvarande över bl.a. målet för slalens innehav av fastigheter.

När det gäller arvsfondens fasla egendom är däremot del primära syftet alt egendomen skall avyttras sä snart som möjligl för all medel skall kunna tillföras fonden. Därefter skall medel delas ut ur fonden för att främja värd och fostran av barn och ungdom saml omsorg om handi­kappade.

Syftel med att sälja arvsfondens fasta egendom är säledes etl helt annat än när det gäller slalens fasta egendom. De skäl som kan anföras för att riksdagen bör medverka dä statens fasta egendom säljs gör sig inte gällande i fråga om arvsfondens fastigheter. Det ter sig över huvud taget inle behövligt eller motiverat att riksdagen belastas med arvsfondens försäljningsärenden. Regeringen bör därför, som nu är fallel belräffande

tomträtt, utan värdegräns få besluta om försäljning av fondens fasla   Prop. 1990/91:132 egendom.

2.4 Delegering av beslutanderätten

Mitt förslag: Regeringen får bemyndiga den myndighet som regeringen bestämmer att besluta om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit arvsfonden.

KanimnrkoHegiets förslag: Regeringen fär bemyndiga kammarkollegiet (alternativt den myndighet som regeringen bestämmer) all besluta om försäljning av fast egendom eller tomträtt som tillfallit fonden.

Remissinstansemn: De flesta remissinslanserna godtar kammarkollegiets förslag eller lämnar det utan erinran. Några, bl.a. lantbruksstyrelsen och de länsstyrelser som har yttrat sig, anser emellertid att länsslyrelserna även i fortsättningen skall få besluta om försäljningen intill en viss värdegräns. Vissa av dessa myndigheter anser vidare att länsslyrelserna bör fä utökad behörighet. Som alternativ anger bl.a. riksskatteverket att kronofogdemyndigheterna kan bemyndigas att sälja fastigheterna. Statskontoret framhåller att komplexa handläggningskedjor kan uppstå samt alt kostnadseffekterna för staten och fonden inte utretts.

Skälen för mitt förslag: Det kan inle komma i fråga alt regeringen skall beslula i varje ärende om försäljning av en fastighet som har tillfallit allmänna arvsfonden. Liksom enligt den nuvarande ordningen bör regeringen ha rätt att delegera beslutanderätten i försäljningsärenden lill en underordnad myndighet. Härigenom kan regeringens ärendehantering begränsas och ett smidigt fOrsäljningsförfarande komma lill stånd. På sedvanligt sätt bör det överlåtas ät regeringen alt beslämma lill vilken myndighet som beslutanderätten skall delegeras.

I kammarkoUegiels förslag om ändring i arvsfondslagen ingår en ny regel om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fär meddela närmare föreskrifter om försäljningen. Detta gäller dock utan alt det särskilt anges i arvsfondslagen, se 8 kap. 13 § regeringsformen. Enligt min mening finns det därför inte anledning att införa någon sådan regel i arvsfondslagen.

Under remissbehandlingen av kammarkollegietsskrivelse har huvudin­tresset riktats mot frägorna om vilken myndighet som skall ha hand om försäljningsärendena och om hur förfarandel i ärendena skall läggas upp. Som jag nyss berörde bör det likiiom hitlills ankomma på regeringen all besluta om dessa frågor. Jag vill emellertid redan nu någol beröra hur jag ser pä dem.

Enligt nu gällande ordning fär länsstyrelsen beslula om försäljning av arvsfondens fasta egendom när taxerings- eller saluvärdet inle överstiger 800 000 kr. Detta gäller dock bara egendom belägen i Sverige. Alla

försäljningsärenden beträffande fast egendom i utlandet måste under-    Prop. 1990/91:132 ställas regeringens, och i förekommande fall riksdagens, prövning.

I försäljningsärenden som handläggs av länsstyrelsen måste denna i olika sammanhang inhämla uppgifter frän kammarkollegiet, och det är kollegiet som i förekommande fall har att ansöka om fastighetsbildning.

För all syftet med den nya regionala statliga förvaltningen skall uppnås bör bl.a. länsslyrelsens roll renodlas. Uppgifter som inle direkt har beröring med länsslyrelsens huvudfrågor bör, om lämpligt alternativ finns, föras från länsstyrelsen. Som jag redan har varit inne pä kan försäljning av fasligheter som har tillfallit arvsfonden inte sägas ha direkt beröring med länsstyrelsens uppgift alt vara elt planerande och samordnande organ för regionen.

Lantbruksnämndernas nuvarande uppgifter kommer frän och med den 1 juli 1991 alt handhas av länsslyrelsen. Enligt nu gällande försäljningsreg­ler skall länsstyrelsen inhämla yllrande från lantbruksnämnd angående sättet för försäljning av en fastighet som tillhör arvsfonden, om det är fräga om en jordbruksfastighet. Länsslyrelsen skall före försäljningen av fastigheten låla beskriva och värdera den för att utröna saluvärdet. Länsstyrelsen kan därvid vända sig till lantbruksnämnden. Det är emellertid inle ovanligl all lantbruksnämnden kan vilja förvärva en sädan faslighet för rationaliseringsändamål. Sådana fastighetsförvärv bokförs på en särskild fond, jordfonden, som förvaltas av lanlbruksstyrelsen. Jordfondens fastigheter används för alt främja en frän allmän synpunkt lämplig ulveckling av förelag inom jordbruket, skogsbruket och trädgärds-näringen. Med det beskrivna förfarandel kan det föreligga risk för att kollisioner uppstår mellan arvsfondens intresse att få högsta möjliga köpeskilling för fastigheten och lantbruksnämndens intresse att förvärva den för jordfondens räkning. Den nya länsslyrelseorganisalionen medför all denna risk accentueras, eftersom lantbruksnämndernas nuvarande uppgifter dä kommer att inordnas i länsstyrelsen.

Min slutsals av det anförda är att uppgiften alt sälja fast egendom som har tillfallit allmänna arvsfonden nu bör föras bort från länsslyrelserna. Frågan är då vilken myndighel som bör bemyndigas att beslula om försäljning av arvsfondens fasla egendom och tomträtter.

Arvsfonden förvaltas av kammarkollegiet. Kollegiet förelräder arvsfon­dens iniressen, lalar och svarar i mål som rör fonden och ser lill all ett dödsbo vari fonden har del avvecklas på etl rikligt sätt. Kammarkollegiet fär godkänna ett testamente lill förmän för annan än fonden. Kollegiet får för arvsfondens räkning även beslula om avslående frän arv, om värdet av egendomen enligt bouppteckningen inte överstiger 500 000 kr. Den gode mannen, som sköter del praktiska arbetet med boet, stär under kammarkollegiets tillsyn. När boutredningen är klar skall den gode mannen redovisa sin förvaltning till kammarkollegiet och betala in de medel som finns kvar lill fonden.

Kammarkollegiet har alltså huvudansvaret för de flesta frågor som rör allmänna arvsfonden. Redan på grund härav framslår det som naturligt

alt kollegiet fär ansvaret också för att se till att fondens fastigheter säljs     Prop. 1990/91:132 pä ett ändamålsenligl säll. Till della kommer all kollegiet även enligt den nuvarande ordningen har vissa uppgifter i försäljningsärendena. Mycket talar alltså för atl handläggningen blir enklare och snabbare, om beslulanderällen anförtros äl kammarkollegiet.

Enligt min bedömning bör kammarkollegiet kunna uppdra åt ett ombud, t.ex. en mäklare eller den gode mannen, atl sköta del praktiska arbetet med försäljningen i syfte att uppnå högsta möjliga pris. Kompetensen i del enskilda ärendel fär därvid, belräffande olika lyper av fastigheter i olika regioner, sökas där den flnns. Det kan även länkas all kammar­kollegiet i ell enskilt fall kan anlila lantbruksenheten i den nya länsslyrel­seorganisalionen eller kronofogdemyndigheten all sköta försäljningen.

Beslutanderätten beträffande de mest värdefulla fastigheterna bör förbehållas regeringen. Om kammarkollegiet fär uppgiften att sälja arvsfondens fasla egendom och tomträtter, bör en värdegräns införas för kammarkollegiets räll all beslula om försäljningen. Denna gräns skulle kunna sättas vid ett taxeringsvärde om 10 milj. kr. eller - där nägot taxeringsvärde inte har fastställts - etl marknadsvärde, som angetts vid en särskild värdering, om 10 milj. kr. När närmare erfarenheter av den nya försäljningsorganisationen har vunnits kan del finnas anledning atl på nytt överväga vid vilka värden som denna gräns skall sältas. Del kan ocksä behöva ske med hänsyn lill penningvärdesförsämringen. Även i övrigl kan frågan om fördelningen av arbetsuppgifter och förfarandel vid försäljning­en av arvsfondens fasla egendom och tomträtter behöva övervägas på nytt av regeringen när närmare erfarenheler av den nya försäljningsorganisa­tionen har vunnits.

Enligt 13 § arvsfondslagen får kammarkollegiets beslut i frågor om avstående av egendom som har tillfallit fonden överklagas till regeringen. I övrigl får kammarkollegiets beslul enligt arvsfondslagen inle överklagas. Kammarkollegiets försäljning av arvsfondsfaslighcter är - liksom den gode mannens försäljning av lös egendom - ell led i avvecklingen av egen­domen för all tillföra fonden medel. Enligt min mening finns del inle någol skäl för atl kammarkollegiets beslul i frågor om försäljning av arvsfondsfastigheter skall få överklagas.

2.5 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Den föreslagna lagändringen bör träda i krafl samlidigt med reformen beträffande den regionala statliga förvaltningen, dvs. den 1 juli 1991. Då lagändringen träder i kraft lorde försäljningsförfarande pågå beträffande fiera fastigheter. Dessa försäljningar bör avslutas enligt de gamla reglerna. En lämplig avgränsning är all de nya reglerna inle bör lillämpas då försäljningen har påbörjats före ikraftträdandet av lagändring­en.

10

2.6 Kostnader och resursbehov

Prop. 1990/91:132

Genom den föreslagna lagändringen avförs försäljningsärendena helt frän riksdagens arbetsuppgifter och regeringen ges möjlighet att bemyndiga en myndighet att förordna om försäljningen av arvsfondens fastigheter. Härigenom torde vissa besparingar uppstå.

Länsslyrelserna fär nu ersättning bara för kostnader för värdering, annonser och dylikt men däremol inle för sina koslnader för arbetet med försäljningen av arvsfondsfastighelerna. Med den nya ordning som jag föreslår faller länsstyrelsernas koslnader bort.

Som jag tidigare (avsnitt 2.4) har framhållit, är det min uppfattning atl regeringens beslutanderätt i försäljningsärendena intill en viss värdegräns bör delegeras till kammarkollegiet. Därmed kan en del initialkostnader för kammarkollegiet antas uppkomma, t.ex. för alt utarbeta nya rutiner m.m. Dessa kostnader behöver dock inle bli särskilt stora, eftersom det inom kollegiet finns erfarenhet av försäljningsärenden. Kammarkollegiet bedriver nämligen redan nu viss rådgivning lill län.sstyrelserna belräffande handläggningen av försäljningsärenden. Della gäller främst sådana länsstyrelser där dessa ärenden inte är så vanligt förekommande. Kammarkollegiets kostnader bör, liksom fallet är belräffande kollegiets kostnader för finansförvaltningen av fonden och avvecklingen av dödsbon m.m., betalas ur arvsfonden.

Koslnaderna för att sälja arvsfondens fastigheter kommer i det nya systemet att bli synliga pä ett annat sätt än lidigare då länsslyrelserna inte har fått ersältning fullt ut för sina koslnader. Arvodel till den gode mannen kan komma atl öka, om denne fär i uppdrag alt sköta försälj­ningen. I andra fall kan l.ex. mäklararvode komma att utgå. Sådana kostnader skall betalas av boet eller av arvsfonden.

Det kan emellertid antas att fastigheterna kommer atl kunna försäljas snabbare än vad som nu är fallel. Kapitalförstöringen och koslnaderna för förvallningen av fastigheterna kommer därmed alt minska. Vid en snabbare försäljning kommer intäkterna fonden lill godo tidigare än vad som nu är fallel. Köpeskillingen kan vidare antas bli högre om bällre möjligheler lill en marknadsanpassad försäljning ges.

Sammanfattningsvis räknar jag med all statens kostnader för försälj­ningsförfarandel kommer all minska belydligt. Å andra sidan kommer allmänna arvsfonden alt belastas med försäljningskostnader i större utsträckning än för närvarande. Del framstår dock som rikligare all kostnaderna för försäljningsförfarandel skall belasta arvsfonden och inle staten. Därtill kommer alt kostnadsökningarna för fonden torde bli klarl mindre än kostnadsminskningarna för staten.

11

3  Upprättat lagförslag

Prop. 1990/91:132

I enlighet med vad jag har anfört har inom justitiedepartementet upprättats förslag till lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden.

4 Specialmotivering

Förslaget till lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden

8§

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit fonden. Annan lös egendom än tomtrält skall gode mannen försälja på offentlig auktion, om inle kammarkollegiet medger annat. Fordringar fär försäljas endast i den mån de inte kan drivas in.

För alt driva in en fordran som har tillfallit fonden fär gode mannen väcka och ulföra talan utan bemyndigande av kammarkollegiet.

Om särskilda föreskrifter har lämnats genom etl testamente, skall de tillämpas.

Första slyckel innehäller främst bestämmelser om hur egendom som har tillfallit allmänna arvsfonden skall försäljas. I sakligt hänseende har stycket ändrals sä att rällen all beslula om försäljning av arvsfondens fasta egendom tillkommer regeringen, som dock har möjlighet alt delegera denna räll lill den myndighet som regeringen bestämmer. Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitten 2.3 och 2.4). Övriga ändringar i paragrafen är av språklig arl.

Ikraftträdande och övergångsbestämmelse

1.

Denna lag träder i krafl den 1 juli 1991.

2.

I fräga om försäljningar som har påbörjats före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.

Punkt 1

Lagändringen träder i kraft samtidigt med reformen beträffande den

statliga regionala förvaltningen.

Punkt 2

De gamla reglerna för försäljning av fast egendom skall tillämpas då

försäljningen har påbörjats innan lagändringen har trätt i krafl.

Enligt den gamla ordningen påbörjas samtliga försäljningsärenden genom en anmälan lill länsslyrelsen om all fastigheten skall säljas. Delta

12

gäller oavsett om det är riksdagen, regeringen eller länsstyrelsen som Prop. 1990/91:132 beslutar om försäljningen. Länsstyrelsen inhämtar därefter hos kam­markollegiet uppgift om huruvida egendomen bör säljas omedelbart eller försäljningen bör anslå i avvaktan t.ex. på godkännande av testamente som berör egendomen. Därefter inleds det egentliga försäljningsförfaran­det, som i vissa avseenden följer olika rutiner beroende på vem som beslutar om försäljningen.

Om ett försäljningsförfarande har anmälts till länsstyrelsen före ikraftträdandet skall således de gamla reglerna lillämpas, i annat fall tillämpas de nya.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget till lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslular att genom proposition föreslå riksdagen att anla det förslag som före­draganden har lagt fram.

13

Bilagal

Prop. 1990/91:132

Bilaga 1 Kammarkollegiet Arvsfondsseklionen

Försäljning av allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom m.m.

Kammarkollegiet har i en särskild rapport till civildepartementet, PLAN 90, angående verksamhetsinriktning och resurser för perioden 1988/89 -1990/91 föreslagit bl a en ulredning av frägan om försäljning av fas­tigheter som tillfallit allmänna arvsfonden.

Departementschefen har därefter i budgetpropositionen 1987/88:100, bil 15, uttalat att han förutsätter alt kollegiet självt initierar denna och en del andra i rapporten föreslagna ändringar inom arvsfondsseklionens verksamhetsområde.

Kollegiet föreslår alt 8 § lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden ändras pä så säll att första meningen utgår och all andra och tredje meningarna får följande lydelse; Regeringen eller efter regeringens bemyndigande kammarkollegiet (all den myndighel regeringen bestämmer) förordnar om försäljning av fasl egendom eller lomiräii som tillfallit fonden. Regeringen eller efter regeringens bemyndigande kammarkollegiet (all den myndighel regeringen bestämmer) får också meddela föreskrifter angående försäljningen. Annan lös egendom än tomträtt skall av .

En promemoria om skälen lill den föreslagna ändringen och ett förslag lill förordning om försäljning av allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom, m m bifogas. Förslagel lill förordning förutsätter ändringar i förordningen (1971:727) om försäljning av staten tillhörig fasl egendom, m m.

Om den föreslagna ändringen kommer till stånd, kommer kollegiet alt få merarbete med att lägga upp nya rutiner och utarbeta föreskrifter m.m. Vidare kommer personalen all behöva utbildas. För della ändamål anhåller kollegiet om ersättning ur arvsfonden med ett engångsbelopp som senare kommer atl preciseras.

I PLAN 90 har kollegiet även föreslagit en ulredning av frågan om uppgiften alt utse god man för arvsfonden kan läggas pä kollegiet. Även denna förändring har departemenischefen förutsatt atl kollegiet självt initierar. Kollegiet har tagit upp frägan i sitt yllrande 1989-04-21 över promemorian (Ds 1989:2) Domstolarna i framliden - en idéskiss. Kopia av yttrandet bifogas. (Se under punklen 3.2.2 Förmynderskap.) Skulle domslolarna befrias frän samtliga uppgifter som rör frågor om förmynder­skap, bör de enligt kollegiets mening även befrias frän uppgiften att förordna god man för allmänna arvsfonden, vilken uppgift i slällel bör läggas på kollegiet. Kopia av PLAN 90 i den del som gäller förordnande av god man för arvsfonden bifogas.

14

Även om förmynderskapsfrägorna skulle bli kvar hos domstolarna,     Prop. 1990/91:132 föreslås att kollegiet i stället för rätten får förordna god man för fonden.     Bilaga 1 Kollegiet föreslår att 7 § arvsfondslagen ändras pä sä säll att rällen byts ut mol kammarkollegiet.

Skulle en utredning av frågan om vem som skall ulse god man för fonden innebära att en ändring av arvsfondslagen vad gäller försäljning av fondens fastigheter fördröjs, anser kollegiet emellertid alt en sådan utredning fär anstä till ett senare tillfälle.

Sven-Eric[REDACTED_EFTERNAMN] Generaldirektör

Agneta[REDACTED_EFTERNAMN] Advokat fiskal

15

Bilaga 2

PM 1989-08-28

Försäljning av allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom, m m

Gällande regler

Enligt 8 § lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden gäller om försäljning av fast egendom, som tillfallit fonden, "vad med avseende å kronans fasla egendom är i allmänhet stadgat". Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer beslutar om försäljning av tomtrält, som tillfallit fonden.

Genom ett allmänt försäljningsbemyndigande som fr o m är 1967 (prop 1967:99) gäller tills vidare har rik.sdagen lämnat sitt samlycke lill försäljning av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fasl egendom. Med slöd av bemyndigandet får regeringen och, efter delegation, vissa myndigheter under angivna förutsättningar överlåta staten eller allmänna arvsfonden tillhörig egendom.

Riksdagens samtycke har inhämtats rörande vissa värdegränser och riktlinjer för bl.a. bestämmande av pris och övriga villkor samt själva försäljningsförfarandel. De rikllinjer för del allmänna försäljningsbemyndi-gandel som 1942 års riksdag bestämde (prop. 1942:241, JoU 1942:55, rskr 1942:388) gäller alltjämt i väsentliga delar. Se även prop. 1971:175.

Bestämmelser om försäljning av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom finns i förordningen (1971:727) om försäljning av staten tillhörig fasl egendom, m.m., ändrad senast 1986:426. Regeringen har inte delegerat lill någon myndighel au beslula om försäljning av allmänna arvsfonden tillhörig tomträtt.

I försäljningsförordningen finns föreskrifter rörande värdegränser för rätten att överiåla, förutsättningar för försäljning och förberedande ålgärder samt försäljningsförfarandet.

I Kungl Maj:ts cirkulär (1967:879) om bemyndigande att sälja staten tillhörig mark lill kommun för samhällsbyggnadsändamål m.m., sägs alt beslämmelserna i tillämpliga delar gäller överlåelse till kommun av allmänna arvsfonden tillfallen fasl egendom. Försäljningsförordningen lalar bara om försäljning av staten tillhörig mark till kommun för samhällsbygg-nadsändamål. Någon hänvisning om att bestämmelserna gäller även fasl egendom som tillhör arvsfonden finns inte. Från stals - kommunala marknämnden har upplysts atl nämnden har ansett att beslämmelsen gäller även arvsfonden tillhörig mark. De ärenden rörande sådan mark som handlagts av nämnden sedan dess tillkomst år 1968 har främst aktualiserats frän Göteborgs och Bohus län.

I försäljningsförordningen görs skillnad mellan egendom som tillhör staten och egendom som tillhör arvsfonden. Detta stämmer överens med kollegiets uppfattning all fonden uppfyller kraven på en stiftelse och får

Prop. 1990/91:132 Bilaga 2

16

ansesvara ett eget rättssubjekt. Den förvallas av kollegiets fondbyrå och    Prop. 1990/91:132

redovisas som en särskild fond, skild frän statskapitalet.

Bilaga 2

Enligt regeringsformen krävs inte riksdagens .samtycke för försäljning av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fasl egendom. Enligt övergångs­bestämmelserna lill regeringsformen, som trädde i kraft i januari 1975, p 6 första slyckel skall dock tidigare givna bemyndiganden gälla tills riksdagen bestämmer annorlunda.

Riksdagsbehandling

I proposilon 1985/86:101 bilaga 3, (nnansdepartemenlet) föreslogs alt regeringen ulan riksdagens samtycke i varje särskill fall skulle få besluta om försäljning eller byte av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom. Riksdagen avslog regeringens förslag (Fi U 1985/86:22 rskr 267) och uttalade all värdegränserna inle borde slopas förrän frågan om vilka riktlinjer som bör gälla för försäljning av statlig egendom har klarlagts. Riksdagen hemställde därefter hos regeringen om förslag lill riktlinjer för försäljning av staten tillhörig fast egendom m.m.

I proposition 1986/87:100, bilaga 9, uttalade departementschefen atl ell regelverk som lar sikte pä alla framtida länkbara situationer om och när försäljning av statens fastigheter är lämplig, skulle, för all vara heltäckan­de, bli myckel omfattande och därigenom skapa en krångligare hand­läggning. Departementschefen fann mol denna bakgrund del lämpligast att behålla nuvarande ordning och när så är lämpligt justera bcmyndigan-degränsen med hänsyn till penningvärdels förändring eller till nivå på andra jämförbara bemyndiganden. Någon ändring av värdegränserna eller bestämmelserna i övrigt i den s.k. försäljningsförordningen gjordes inle heller vid della tillfälle.

I proposition 1987/88:100, bilaga 9, tog departemenischefen på nytt upp frågan om utökade bemyndiganden för försäljning av fast egendoin som inte avser samhällsbyggnadsändamål m.m. och föreslog alt nuvarande beloppsgräns - 5 milj.kr. per objekt -justeras sä all regeringen bemyn­digas beslula om försäljning upp till 50 milj. kr. per objekt i de fall det inle rör sig om samhällsbyggnadsändamäl m.m. Som riktlinje för denna typ av försäljning skall gälla all överskottet normalt skall återanvändas för investeringar i form av byggproduklion eller inköp saml planeras och genomföras så all slalens samlade förmögenhet inle urholkas, dvs. så all ingen nettoutförsäljning av statens egendom sker. Riksdagen beslöt i enlighet med departementschefens förslag. Fasl egendom som tillfallit allmänna arvsfonden skall säljas och köpeskillingen tillföras fonden för atl tillgodose fondens ändamål. Bemyndigandet att sälja fasl egendom lill ett värde av högsl 50 milj.kr. får anses omfatta även fast egendom som tillfallit arvsfonden.

Finansutskottet har med anledning av motioner angående försäljning av arvsfonden tillhörig fast egendom vid elt par tillfällen (FiU 1982/83:12 och FiU 1983/84:36) ftamhållit att det inle är tillfredsställande au

17

arvsfond.sarenden handläggs med sådan tidsutdräkt alt risk för kapilalför-    Prop. 1990/91:132

störing etc föreligger. Det är angeläget alt avvecklingen av arvsfondens    Bilaga 2

egendom påskyndas. Del kan därför finnas skäl att senare se över

formerna  för försäljning av den fasta egendomen.  Utskottet ville

emellertid försl avvakta regeringens redovisning av resultatet av en av

rik.sdagen i annal sammanhang begärd översyn av gällande bemyndiganden

och rikllinjer för förfogandet över slalens fasla egendom.

Skäl lill förändring och dess innebörd

I försäljningsförordningen finns bestämmelser om försäljning av arvsfon­den tillhörig fasl egendom genom länsstyrelserna, när laxerings- eller saluvärdet inte överstiger 800 000 kr. I cirka 100 dödsbon per år ingår en eller flera fastigheter. Av dessa är.cirka 50 jordbruksfastigheter. Det har också blivit allt vanligare alt bland tillgångarna ingår frilidsfastighct i ullandel. Vissa åtgärder som har samband med försäljningsärendet ankommer del på kammarkollegiet att vidta på grund av att kollegiet är fondens ställföreträdare och har ansvaret för de eventuella ekonomiska åtaganden åtgärderna kan innebära, exempelvis alt ansöka om fas­tighetsbildning, att ta ställning lill frågor om nedsättning av köpeskillingen på grund av fel eller brister i fastigheten. Andra åtgärder har den av tingsrätten förordnade gode mannen för fonden ansvar för. Han svarar t.ex. för tillsyn över fastigheten tills den säljs, för att den är försäkrad osv. Deinyndigandel för länsstyrelserna att sälja arvsfondens fastigheter kan inte anses omfatta sådan fast egendom som är belägen i utlandet. Alla sådana ärenden måste därför underställas regeringens prövning.

Ett sätt all förenkla handläggningen av fastighetsärendena och minska den totala handläggningstiden för dem skulle kunna vara all ge kollegiet räll all beslula om försäljning av fasl egendom eller tomtrält som tillfallit fonden i Sverige och utomlands i enlighel med de rikllinjer som hittills gällt för länsstyrelsernas försäljning av sådan egendom. Kollegiet skulle dä kunna uppdra ät l.ex. gode mannen för arvsfonden, mäklare eller myndighet som åtar sig uppdrag av detta slag mot betalning att som ombud för allmänna arvsfonden sälja fastigheten eller tomträtten med rätt för kollegiet alt allt efter omständigheterna i det särskilda fallel förbehålla sig den slutliga prövningen av försäljningen.

Koslnader

Länsstyrelserna har i dag inle möjlighet alt få ersättning från arvsfonden för sina koslnader för arbetet med försäljning av arvsfondens fastigheter. Endast ersättning för utlägg för värdering, annonser o.d. kan dras av köpeskillingen före redovisningen till kollegiet. Däremot belastas arvsfonden redan i dag av kostnaderna för arvode till gode mannen och utlägg han haft och kollegiets koslnader för fondens förvallning och fullgörandet av kollegiets övriga uppgifter enligt arvsfondslagen. Skulle

18

gode mannen eller nägon annan som fält uppdraget sköta försäljningen Prop. 1990/91:132 skulle koslnaderna för denna i slörre ulslräckning än i dag komma alt Bilaga 2 belasta arvsfonden. Det är emellertid inte troligt all de totala koslnaderna för arvsfonden pä sikt skulle bli slörre eftersom kapitalförstöringen och kostnaderna för förvallningen av fastigheterna under den tid de står osålda förmodligen skulle minska. Intäkterna kan också antas komma fonden lill godo lidigare än vad nu är fallet. De föreslagna åtgärderna får anses ligga i linje med vad riksdagen uttalat om avvecklingen av arvsfon­dens egendom och vara lill fördel för både det allmänna och medborgar­na.

I ell inledningsskede får man dock räkna med all det blir mera arbele för kollegiet med atl lägga upp rutiner för försäljningsärendena, utarbeta föreskrifter till den som sköter försäljningen, utarbeta normalkonlrakt m.m. Vidare krävs det utbildning av personalen. För detta bör kollegiet fä ersättning ur allmänna arvsfonden med ell engångsbelopp.

Förslag

Det finns skäl alt nu slopa hänvisningen i 8 § första styckel första meningen arvsfondslagen lill vad "med av.seende å kronans fasla egendom är i allmänhet stadgat" och bryta ut bestämmelserna om försäljning av arvsfonden tillhörig fast egendom från den s.k. försäljningsförordningen, eftersom förutsällningarna för en försäljning av staten tillhörig fast egendom och egendom som tillfallit arvsfonden i huvudsak skiljer sig frän varandra. Beslämmel.serna angående försäljning av arvsfondens egendom skulle därigenom ocksä bli mer tillgängliga.

Regeringen eller efter regeringens bemyndigande kammarkollegiet (all den myndighet regeringen bestämmer) bör fä förordna om försäljning av fast egendom eller tomträtt, som tillfallit fonden, och även ges räll all meddela föreskrifter angående försäljningen.

Kollegiet bör bemyndigas att i varje särskill fall besluta om försäljning av allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom eller tomträtt i enlighel med de riktlinjer som hittills gällt för bl.a. bestämmande av pris och övriga villkor saml själva försäljningsförfarandel. Kollegiet bör även ges rätt atl meddela föreskrifter i dessa hänseenden.

Från bestämmelserna i expropriationslagen och förköpslagen har lagils undan endast fastighet som tillhör staten. Bestämmelserna får därför anses tillämpliga på arvsfonden tillhörig egendom. Nägra särskilda bestämmelser om försäljning av arvsfonden tillhörig mark till kommun för samhällsbyggnadsändamäl synes säledes inte behövas.

Om någon värdegräns bör beslämmas för kollegiets beslutanderätt föreslås att taxeringsvärdet eller, där sådanl värde inle fastställts, det marknadsvärde som angetts vid en särskild värdering inte får överstiga 10 milj. kr.

Kollegiets beslul angående försäljning av fasl egendom eller tomträtt bör inie kunna överklagas. Detta gäller idag kollegiets beslut angående

19

försäljning av lös egendom t.ex. bostadsrätt och det finns inle nägon    Prop. 1990/91:132

anledning all i della avseende göra någon skillnad mellan de olika slagen    Bilaga 2

av egendom. Motsätter sig myndighet med vilken samråd har ägl rum i

ett försäljningsärende försäljningen eller föreskrifterna för den skall

ärendet kunna hänskjutas till regeringen, när kollegiet anser att försäljning

enligt kollegiets förslag ändå bör komma till stånd.

För att den föreslagna ändringen skall få full effekt när det gäller försäljning genom god man för arvsfonden krävs emellertid att kollegiet får större möjlighet än för närvarande att påverka valet av god man. Kollegiet bör anförtros uppgiften alt förordna god man i stället för rätten. Är inte detta möjligt bör tingsrätterna upplysas om att de i de fall där det bland boets tillgångar ingår fast egendom eller tomtrält vid valet av god man bör beakla att denne bör ha erfarenhet av fastighetsförsäljning. Angående frågan om förordnande av god man hänvisas i övrigt till kollegiets särskilda rapport till civildepartementet, PLAN 90, angående verksamhetsinriktning och resurser för perioden 1988/89 - 1990/91.

20

Bilagas       Prop. 1990/91:132 Bilaga 3

Förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över kammarkollegiets skrivelse angående försäljning av allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom m.m.

Efter remiss har yttranden över skrivelsen avgetts av stats-kommunala marknämnden, lantbruksstyrelsen, skogsstyrelsen, statens lantmäteriverk, domänverket, statskontoret, riksrevisionsverket, länsstyrelsernas or-ganisationsnämnd, länsstyrelsen i Gotlands län, länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län, Sveriges Advokatsamfund, Svenska Bankföreningen, Begravningsföreningen Fonus, Sveriges Aktiva Fastighetsmäklares Riksförbund samt Sveriges Fastighetsmäklarsamfund.

Yttranden har ocksä inkommit frän riksskatteverket, länsstyrelsen i Malmöhus län, länsstyrelsen i Värmlands län samt lansassessorn Bo Lampa.

Lantbruksstyrelsen har bifogat yttranden frän lantbruksnämnderna i Gävleborgs, Hallands, Kristiansiads, Kopparbergs, Malmöhus, Stockholms, Uppsala, Vänersborgs, Västernorrlands, Västmanlands, Örebro, och Östergötlands län samt länsstyrelsen i Norrbottens län.

Svenska Kommunförbundet och Svenska sparbanksföreningen har beretts tillfälle att avge yttranden men har avstått frän att yttra sig.

21

Innehåll

Prop. 1990/91:132

Regeringens proposition................................................ 

......... 

1

Proposilionens huvudsakliga innehåll............................ 

......... 

1

Proposilionens lagförslag.............................................. 

......... 

2

Uldrag ur prolokoll vid regeringssammanträde

den 2,S februari 1991.................................................... 

3

1

Inledning..................................................................... 

3

2

Allmän motivering....................................................... 

......... 

4

2.1 Nuvarande ordning............................................ 

......... 

4

2.1.1

Försäljning av fast egendom ................... 

......... 

4

2.1.2

Försäljning av toinlrätt............................. 

5

2.2

Reformbehovet ................................................. 

6

2.3

Beslutanderätt beträffande försäljning av fast egendom

eller lomirält som tillhör allmänna arvsfonden.... 

7

2.4

Delegering av beslutanderätten........................ 

8

2.5

Ikraftträdande och övergångsbestämmelser.... 

....... 

10

2.6

Kostnader och resursbehov.............................. 

....... 

11

3

Upprättat lagförslag ................................................... 

12

4

Specialmotivering .......................................................       12

5

Hemställan.................................................................. 

13

6

Beslul  ........................................................................ 

13

Bilaga 1    Kammarkollegiets skrivelse........................... 

14

Bilaga 2    Kainmarkollegiels promemoria...................... 

....... 

16

Bilaga 3    Förteckning över remissinstanser................. 

21

22