Regeringens proposition

1998/99:115

På ungdomars villkor

 ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro

Prop.

1998/99:115

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 4 maj 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ulrica[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

För den nationella ungdomspolitiken på 2000-talet föreslås tre övergri-

pande mål som skall ersätta tidigare riktlinjer. För det första skall ungdo-

mar ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv. För det andra

skall ungdomar ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet. För

det tredje skall ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska

tänkande tas till vara som en resurs.

De tre målen bör ingå i ett system för styrning, uppföljning och analys

av ungdomspolitiken. Förutom målen bör detta system bestå av delmål

samt goda exempel, vilka utgörs av olika verksamheter som bidrar till att

ungdomspolitikens mål uppnås.

I propositionen redovisas också ett antal prioriteringar samt åtgärder

som genomförs eller kommer att genomföras, med fokus på demokrati,

rättvisa och framtidstro. Vidare redovisas regeringens syn på vissa frågor

kring den kommunala fritids- och kulturpolitiken samt viktiga inslag i

utvecklingen av en samlad ungdomspolitik i kommunerna.

Slutligen redovisas i propositionen en svensk strategi för ungdomsfrå-

gor i EU samt regeringens syn på ungdomar som en resurs i det interna-

tionella samarbetet.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Ärendet och dess beredning 6

2.1 Ungdomspolitiska kommittén 6

2.2 Åldersgränsutredningen 7

2.3 Ungdomsfrågor i EU Förslag till svensk strategi 7

2.4 Ungdomsting 7

2.5 Återstående förslag 8

3 Bakgrund 9

3.1 Att vara ung perioden mellan barndom och vuxenliv 9

3.1.1 Vad menas med ungdom? 11

3.1.2 Studie om ungdomars värderingar 12

3.2 Ungdomspolitikens framväxt 12

3.2.1 Den svenska ungdomspolitikens framväxt 12

3.2.2 Internationella initiativ av betydelse för den

svenska ungdomspolitiken 14

3.2.3 Samarbetet inom EU 16

3.3 Ungdomars levnadsvillkor under 1990-talet 16

3.3.1 Ungdomar och utbildning 16

3.3.2 Ungdomar och arbete 17

3.3.3 Ungdomar och ekonomi 19

3.3.4 Ungdomar och bostad 20

3.3.5 Ungdomars hälsa 20

3.3.6 Ungdomar och narkotika 21

3.3.7 Ungdomars fritids- och kulturvanor 22

3.3.8 Ungdomars föreningsengagemang 23

3.4 Ungdomars möjlighet till inflytande och delaktighet 23

3.5 Ungdomars framtidstro 26

4 En nationell ungdomspolitik 28

4.1 Målstyrning av ungdomspolitiken 29

4.2 Mål för den nationella ungdomspolitiken 30

4.3 Precisering av den nationella ungdomspolitiken 32

4.4 Ungdomsstyrelsens verksamhet och genomförandet

 av den nationella ungdomspolitiken 35

5 Ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro 37

5.1 Demokrati inflytande och delaktighet 37

5.1.1 En demokratikommission för, med och av

ungdomar 37

5.1.2 Demokrati i skolan 38

5.1.3 En ungdomsdelegation knuten till

 regeringen 41

5.1.4 Fler ungdomar i olika offentliga organ 42

5.1.5 Rösträtt kopplat till kalenderår 44

5.1.6 Tillgång till information ger makt

Ungdomskanalen 45

5.2 Rättvisa villkor ingen får lämnas utanför! 46

5.2.1 IT som redskap för rättvisa 46

5.2.2 Åldersgränser kopplade till kalenderår 48

5.2.3 Könsneutrala åldersgränser vid tillträde

 till restauranger och andra kommersiella

nöjeslokaler 48

5.2.4 Ökad kunskap om utanförskapet 49

5.2.5 Den kommunala utvecklingsgarantin 50

5.2.6 Ökad kunskap om villkoren för flickor

 med annan etnisk och kulturell bakgrund 52

5.2.7 Åtgärder i storstädernas bostadsområden 52

5.2.8 Insatser mot drogmissbruk 54

5.3 Kompetens och entreprenörskap 55

5.3.1 Lära för livet modern kunskapssyn i

 skolan 55

5.3.2 Nätverk till stöd för nya verksamheter

 över hela landet 56

5.3.3 Informell utbildning en nyckel till

 framtida kompetenser 57

5.3.4 Ungdomar som entreprenörer att skapa

 sina egna jobb 58

5.4 Ökat stöd till ungdomars engagemang för demokrati,

rättvisa och framtidstro 60

5.4.1 Förstärkt stöd till lokal ungdomsverksam-

 het bidrag från AB Svenska Spel 61

5.4.2 Stöd till utvecklingen av ungas egen

organisering 62

5.4.3 Idrotten vår största ungdomsrörelse 62

5.4.4 Ungas egna visioner inför millennieskiftet 64

5.4.5 Bättre service till eldsjälar och projekt-

 makare 64

6 Ungdomspolitik i kommunerna 66

6.1 En kommunal helhetssyn på ungdomar 66

6.2 Fritids- och kulturpolitik i kommunerna 67

6.3 Satsning på Ung kultur 70

6.4 Utveckling av nya lokala lösningar för ungdomars

fritidsverksamhet 71

6.5 Behovet av lokaler för ungdomsverksamhet 71

7 Internationellt samarbete 73

7.1 En svensk strategi för ungdomsfrågor i EU 73

7.2 Ungdomar som resurs i det internationella arbetet 76

8 Ekonomiska konsekvenser 78

Bilaga 1 Sammanfattning av delbetänkandet Unga och arbete

 (SOU 1997:40) 79

Bilaga 2 Sammanfattning av slutbetänkandet Politik för unga

 (SOU 1997:71) 89

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande

 över Ungdomspolitiska kommitténs betänkanden

 Unga och arbete (SOU 1997:40) och Politik för

 unga (SOU 1997:71) 96

Bilaga 4 Sammanfattning av slutbetänkandet Bevakad över-

 gång Åldersgränser för unga upp till

 30 år (SOU 1996:111) 98

Bilaga 5 Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande

 över Åldersgränsutredningens betänkande Bevakad

 övergång Åldersgränser för unga upp till 30 år

 (SOU 1996:111) 108

Bilaga 6 Sammanfattning av promemorian Ungdomsfrågor i

 EU förslag till en svensk strategi (Ds 1996:331) 109

Bilaga 7 Sammanfattning av ungdomsting och temamöten inför

 den ungdomspolitiska propositionen 113

Bilaga 8 99 exempel på verksamhet som avser att bidra till att

 ungdomspolitikens mål uppfylls. 117

Bilaga 9 Information om bidrag till ungdomsprojekt 138

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 4 maj 1999 140

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner vad regeringen föreslår om

1. mål för den nationella ungdomspolitiken (avsnitt 4.2),

2. Ungdomsstyrelsens verksamhet (avsnitt 4.4).

2 Ärendet och dess beredning

2.1 Ungdomspolitiska kommittén

Regeringen bemyndigade i december 1995 chefen för Civildepartementet

att tillkalla en kommitté med parlamentarisk förankring med uppgift att

se över vissa ungdomspolitiska frågor (dir. 1995:154 ). Den 19 december

1996 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir.1996:124) till kom-

mittén.

I kommitténs uppdrag ingick bland annat att föreslå mål för ungdoms-

politiken samt metoder för styrning, uppföljning och utvärdering av må-

lens genomförande och åtgärder för att stärka ungdomars möjligheter till

inflytande på olika nivåer i samhället. Kommittén skulle vidare analysera

ungdomars situation på bostads- och arbetsmarknaderna samt föreslå åt-

gärder för att underlätta ungdomars inträde på dessa områden. Härutöver

skulle kommittén enligt uppdraget arbeta utåtriktat i syfte att skapa debatt

samt fånga in olika åsikter om ungdomspolitiken. Kommittén antog nam-

net Ungdomspolitiska kommittén.

Kommittén överlämnade i mars 1997 delbetänkandet Unga och arbete

(SOU 1997:40) med förslag till arbetsmarknadsåtgärder för ungdomar.

En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1.

I maj 1997 överlämnade kommittén sitt slutbetänkande Politik för

unga (SOU 1997:71). I detta betänkande föreslås mål för ungdoms-

politiken. En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 2. Såväl

del- som slutbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remiss-

yttrandena har publicerats i departementspromemorian Remissamman-

ställning avseende Ungdomspolitiska kommitténs betänkanden Unga och

arbete (SOU 1997:40) och Politik för unga (SOU 1997:71) (Ds

1997:88).

Ungdomsstyrelsens rapport Förslag till delmål för ungdomspoliti-

ken

Regeringen gav i december 1997 Ungdomsstyrelsen i uppdrag att i nära

samarbete med berörda myndigheter samt Svenska Kommunförbundet

(Kommunförbundet) lämna förslag till konkreta delmål utifrån de över-

gripande mål som den ungdomspolitiska kommittén förslog. Ungdoms-

styrelsen har i maj 1998 till regeringen överlämnat rapporten Förslag till

delmål för ungdomspolitiken, vilken har kommit att utgöra ett underlag

för avsnitt 4.3 om delmål.

2.2 Åldersgränsutredningen

Regeringen bemyndigade den 9 mars 1995 chefen för Civildepartementet

att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en samlad översyn

av de åldersgränser i samhället som berör unga människor upp till 30 års

ålder och motiven för dem (dir. 1995:29). I uppgiften ingick att kartlägga

rådande förhållanden och analysera i vad mån existerande åldersgränser

orsakade problem samt lämna förslag på sådana förändringar som kan

behövas. Utredaren skulle dessutom överväga behovet av förändringar av

de åldersgränser som gällde inom statsbidragssystemet för ungdomsorga-

nisationer. Utredningen antog namnet Åldersgränsutredningen.

Inom ramen för utredningsuppdraget genomförde utredningen en hea-

ring rörande åldersgränserna på det alkoholpolitiska området. Vid denna

hearing medverkade inte bara företrädare från myndigheter m.fl. på om-

rådet utan också representanter för ett stort antal ungdomsorganisationer.

I juni 1996 överlämnade utredningen betänkandet Bevakad övergång

Åldersgränser för unga upp till 30 år (SOU 1996:111). En sammanfatt-

ning av betänkandet finns i bilaga 4. Betänkandet har remissbehandlats.

En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställ-

ning av remissyttrandena har publicerats i departementspromemorian

Remissammanställning Åldersgränsutredningens betänkande Bevakad

övergång åldersgränser för unga upp till 30 år (Ds 1997:33).

2.3 Ungdomsfrågor i EU Förslag till svensk strategi

För att bl.a. utarbeta en svensk strategi för arbetet med ungdomsfrågor i

EU beslutade chefen för Civildepartementet den 21 december 1995 att

tillsätta en arbetsgrupp.

Arbetsgruppens rapport Ungdomsfrågor i EU Förslag till en svensk

strategi (Ds 1996:31) innefattar såväl övergripande som mer konkreta

förslag till åtgärder. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 6.

Promemorian har behandlats vid två hearingar i oktober 1996.

2.4 Ungdomsting

Under våren 1999 har ungdomsting genomförts i Gällivare, Skellefteå

och Jönköping. Vidare har Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisatio-

ner (LSU) genomfört ett ungdomsting i stadsdelen Husby i Stockholms

kommun. Syftet med dessa ungdomsting har varit att ge ungdomar möj-

lighet att diskutera och lämna synpunkter på för dem väsentliga frågor.

Diskussionerna vid dessa ting har i huvudsak fokuserats på ungdomars

inställning och möjligheter till inflytande, demokrati, integration och

framtidstro. Därutöver har tre separata temamöten anordnats. Dessa mö-

ten har behandlat IT-frågor, den kommunala utvecklingsgarantin samt

fritids- och kulturfrågor. En sammanfattning av diskussionerna vid både

ungdomstingen och temamötena presenteras i bilaga 7.

2.5 Återstående förslag

I denna proposition tar regeringen upp en del av de förslag som utred-

ningarna har lämnat.

De förslag som inte behandlas i propositionen övervägs vidare inom

Regeringskansliet.

3

3 Bakgrund

3.1 Att vara ung perioden mellan barndom och

vuxenliv

Dagens ungdomsgeneration är, som varje ny generation, på flera sätt

unik. Den växer upp i en tid där samhället är under stark omvandling, där

gamla auktoriteter ersätts med nya förebilder och där tempot tenderar att

hela tiden öka. Utvecklingen kan ge anledning till såväl förhoppningar

som viss oro. Ingen kan i dag förutsäga vad framtiden har att erbjuda.

Inte minst därför finns det anledning att fundera över den, och också göra

det utifrån den nya generationens perspektiv.

Ungdomsgenerationen kan beskrivas som en mångfaldsgeneration.

Aldrig tidigare har uppväxten för en hel generation präglats av en så om-

fattande etnisk och kulturell mångfald som i dag. Många ungdomar har

kommit till Sverige från ett annat land, eller har en eller två föräldrar med

denna bakgrund. En stor andel av ungdomarna växer också upp i miljöer,

inte minst i storstäderna, som präglas av en omfattande mångfald. När

olika erfarenheter möts utvecklas såväl nya perspektiv som nya

kompetenser. Det är viktigt att samhället förmår att ta till vara de

möjligheter detta ger.

Ungdomsgenerationen kan också beskrivas som en internationaliserad

generation. Aldrig förr har ungdomar, oavsett etnisk och kulturell bak-

grund, haft så goda förutsättningar till internationella kontakter och

erfarenheter som i dag. Allt fler reser allt längre bort. I spåren av

tågluffningen i Europa har också fötts ett ökat intresse för bl.a. Asien,

Australien och Latinamerika. Genom bl.a. utbytesprogram, praktik-

arbeten och medverkan i biståndsarbete har många av dagens ungdomar

skaffat sig erfarenheter som ger dem goda förutsättningar på såväl

arbetsmarknaden som i det sociala livet. Även detta ger samhället som

helhet nya möjligheter.

Ofta beskrivs ungdomsgenerationen också som en IT-generation. Ald-

rig förr har en generation haft ett sådant försteg gentemot sina egna för-

äldrar och far- och morföräldrar som en stor del av dagens ungdoms-

generation har när det gäller den moderna informationstekniken. Det som

ofta börjar som lek och spänning övergår för många till att också bli

sysselsättning och försörjning. Det stora intresset och kompetensen inom

IT-området bidrar därmed såväl till individens som samhällets

utveckling. Dessutom har det på många håll, inte minst i skolan, vänt upp

och ned på den traditionella maktbalansen mellan generationerna

eleven blir lärarens lärare.

Ungdomsgenerationens samlade karakteristik kan därmed beskrivas

som fylld av möjligheter och goda förutsättningar för såväl den enskilde

som för samhället som helhet. Men som så ofta är detta inte hela san-

ningen. Det finns också en annan sida av verkligheten.

Ofta beskrivs ungdomsgenerationen som att den omfattas av en väx-

ande känsla av maktlöshet. Detta beror dock inte på ungdomars eget

bristande intresse eller engagemang. Tvärtom visar många undersök-

ningar att ungdomar verkligen vill vara med och påverka, bestämma och

ta ansvar i olika sammanhang. I stället består problemet i att ungdomar

ofta upplever att de inte släpps in där makten finns. Ett annat hinder kan

vara att traditionella arbetsformer förhindrar det dynamiska arbetssätt

som många samhällsengagerade ungdomar efterlyser. Oavsett skälen är

den ökade känslan av maktlöshet en allvarlig signal till det övriga sam-

hället, inte minst staten och kommunerna. Den ger anledning att sätta in

ungdomars möjligheter till inflytande och delaktighet i ett större

samhällsperspektiv som ytterst handlar om att värna demokratin och

därmed de grundläggande mänskliga rättigheterna.

Inom ungdomsgenerationen finns alltjämt uppenbara skillnader när det

gäller jämställdheten mellan flickor och pojkar. Traditionella köns-

rollsmönster dominerar fortfarande valet av utbildning och yrkesinrikt-

ning, även om vissa framsteg gjorts under 1990-talet. På fritidsområdet

återkommer rapporter om att resurserna fördelas ojämlikt ur ett könsper-

spektiv. I mötet mellan ungdomar med olika kulturell bakgrund kan det

uppstå särskilda könsrolls- och jämställdhetsrelaterade problem som

berör såväl flickor som pojkar.

Den ungdomsgeneration som växer upp under 1990-talet har drabbats

av en arbetslöshet som är unikt hög för efterkrigstiden. Ungdomsarbets-

lösheten har legat på en nivå som är ungefär dubbelt så hög som för be-

folkningen i dess helhet. Även om utvecklingen nu har vänt har detta satt

spår i stora delar av ungdomsgenerationen. En liten grupp ungdomar är

sedan mycket lång tid arbetslösa. Det finns risk att en arbetslöshetskultur

utvecklas, där ett hoppande mellan olika typer av ersättningssystem blir

det normala sättet att försörja sig. Mest allvarligt är dock att den grupp

som riskerar att bli långvarigt starkt marginaliserad tenderar att bli större.

Genom att dessa unga människor hamnar vid sidan om det normala sam-

hällslivet riskerar de att varken få möjlighet att leva ett normalt liv eller

få förmåga att bidra till den gemensamma samhällsnyttan.

Slutligen finns i dagens ungdomsgeneration en stark tendens till ökade

skillnader mellan ungdomar med olika social bakgrund. För många ung-

domar har detta inneburit att deras beroende av sina föräldrar har ökat.

De ökade skillnaderna märks kanske främst då det gäller ungdomars

möjligheter att komma in på bostadsmarknaden. Betydelsen av "att födas

av rätt föräldrar" har blivit allt större. När det gäller såväl möjligheten att

få en egen bostad som bl.a. utbildning, arbete och hälsa går det i dag att

se tydliga klasskillnader i ungdomsgenerationen. Kampen mot dessa

ökade klasskillnader är en av de viktigaste uppgifterna inför och under

det nya millenniet.

3.1.1 Vad menas med ungdom?

Inom ungdomsforskningen görs vanligen en distinktion mellan ungdom

som livsfas och ungdom som social kategori. Livsfasdefinitionen

fokuserar på ungdomsstadiet och identitetsutveckling i relation till barn-

och vuxenstadiet. I studier av processer kring vuxenblivandet är därför

livsfasdefinitionen ofta relevant. Synen på ungdom som en social

kategori fokuserar i regel på ungdomar som grupp i samhället. Gruppen

definieras av egenskaper som ålder och gemensamma sociala och

kulturella villkor. Studier av ungdomars förutsättningar på arbets-

marknaden är ett exempel på ungdom som social kategori.

Vilken definition som bör tillämpas inom ungdomspolitiken varierar

beroende på åtgärdernas karaktär. Lagar och förordningar utgår med

nödvändighet i regel från en åldersdefinition, medan andra mer

policyorienterade insatser ofta riktar sig till grupper av unga människor

med gemensamma sociala, ekonomiska eller kulturella förutsättningar.

Övergången från ungdom till vuxen är något högst individuellt. Fakto-

rer som försörjning, familjebildning och eget boende kan spela stor roll

för när en person själv uppfattar sig som vuxen men även sociala sam-

manhang och möjlighet till inflytande över sin tillvaro kan vara av bety-

delse. I en studie presenterad av Ungdomsstyrelsen Ny tid Nya tankar?

Ungdomars värderingar och framtidstro (1998) (se bl.a. avsnitt 3.1.2),

uppger merparten av de tillfrågade att de anser att man är vuxen när man

tar ansvar för sina egna beslut. Faktorer såsom att bli myndig och flytta

hemifrån inverkade således inte i lika hög utsträckning som ansvarsfrå-

gan.

Det finns även gränsdragningsproblem i övergången från barndom till

ungdom. Någon definitiv tidpunkt då barnet blir ungdom finns inte. Barn

är i stor utsträckning beroende av vuxenvärldens skydd medan ungdomar

snarast efterlyser stöd i sin egen utveckling och ofta frigörelse från för-

äldraberoendet. I Sverige har vi vidareutvecklat synen på barnpolitiken

genom propositionen Strategi för att förverkliga FN:s konvention om

barnens rättigheter i Sverige (prop. 1997/98:182). Denna tar sin utgångs-

punkt i FN:s konvention om barnets rättigheter, som omfattar alla upp till

18 år. Barnkonventionen utgör därmed en väsentlig grund för såväl barn-

som ungdomspolitiken.

Av Sveriges befolkning är knappt en tredjedel under 25 år. Närmare

1,1 miljoner är ungdomar i åldrarna 15 24 år. Dessa ungdomar är en so-

cialt, etniskt och kulturellt heterogen grupp, med sinsemellan olika förut-

sättningar och villkor. Som i alla andra generationer finns det exempelvis

stora skillnader i ekonomisk standard mellan olika grupper av ungdomar.

Därför är generella utsagor om hur ungdomar lever, tänker och handlar

ofta missvisande. Ungdomars sociala och kulturella bakgrund är ofta

starkare som gemensam och förenande egenskap än generationstill-

hörigheten. Gemensamt för alla ungdomar är emellertid att de successivt

skall ta över det samhälle som äldre generationer lämnar efter sig. Hur

dagens samhälle bemöter ungdomarnas möjlighet att påverka och utöva

inflytande är avgörande för hur ungdomarna själva och samhället som

helhet skall lyckas i denna process.

3.1.2 Studie om ungdomars värderingar

Regeringen gav i februari 1997 Ungdomsstyrelsen i uppdrag att i samar-

bete med Barn- och ungdomsdelegationen genomföra en studie om ung-

domars värderingar och framtidstro. Studien skall ses som en uppföljning

av den studie som Statistiska centralbyrån (SCB) genomförde år 1993 på

uppdrag av Barn- och ungdomsdelegationen. Denna studie redovisas i

rapporten Ungdomars välfärd och värderingar (SOU 1994:73).

Inom ramen för uppdraget har Ungdomsstyrelsen genomfört en en-

kätundersökning. Undersökningen omfattar totalt 2 000 frågeställningar.

Utöver en stor mängd värderings- och framtidsfrågor innefattar enkäten

även ett flertal frågor om uppväxtförhållanden och levnadsvillkor som

rör bland annat sysselsättning, boende, utbildning, inkomst, etnicitet och

familjeförhållanden. Totalt har knappt 4 000 slumpmässigt utvalda per-

soner deltagit i undersökningen varav 3 300 ungdomar i åldrarna 16 29

år samt en referensgrupp med drygt 600 personer mellan 35 74 år.

Uppdraget redovisades till regeringen den 5 oktober 1998 genom

rapporten Ny tid Nya tankar? Ungdomars värderingar och framtidstro.

3.2 Ungdomspolitikens framväxt

3.2.1 Den svenska ungdomspolitikens framväxt

Utvecklingen av en statlig ungdomspolitik

Till en början handlade ungdomspolitiken om statens relation till landets

ungdomsorganisationer. När Statens ungdomsråd bildades år 1959 var

också dess huvuduppgift att vara kontakt- och samordningsorgan mellan

ungdomsorganisationerna och regeringen. Under 1970- och 1980-talen

kom ungdomspolitiken allt mer att handla om statens politik för att

främja fritidsverksamhet och kulturella verksamheter bland barn och

ungdomar. Detta klargjordes genom att Statens ungdomsråd år 1976 blev

en statlig myndighet och i sin instruktion fick till uppgift att inom ramen

för samhällets fritids- och kulturpolitik främja verksamhet bland barn och

ungdomar. Vid denna tidpunkt skedde också en förskjutning av

ungdomspolitiken från att vara sektorsindelad till att bli mer

helhetsorienterad.

Ungdomars villkor i samhället var under slutet av 1980-talet och bör-

jan av 1990-talet föremål för ett antal utredningar. Däribland kan nämnas

Ungdomskommittén (dir. 1989:48) och Generationsutredningen (dir.

1992:107). Den sistnämnda utredningen pekade bland annat på tenden-

serna till en förlängd ungdomstid orsakad av allt längre utbildningstider

och svårigheter för unga att etablera sig på arbets- och bostadsmarkna-

derna.

Hösten 1986 tillsattes den förste ungdomsministern och därmed

påbörjades ett mer utvecklat och bredare ungdomspolitiskt arbete där inte

bara fritid utan även ungdomars arbets- och bostadsförhållanden ingick i

en samlad syn. Detta kom bl.a. till uttryck i att regeringen började lämna

sektorsövergripande beskrivningar av åtgärder riktade till ungdomar

varvid den första lades fram i budgetpropositionen 1987/88:100 och kom

att omtalas som det s.k. hundrapunktsprogrammet.

Ungdomspolitiken ses i dag som ett sektorsövergripande politikområde

som berör såväl arbetsmarknadspolitik som utbildnings-, kultur- och

socialpolitik. Denna förändring av innebörden av begreppet

ungdomspolitik markerades i och med att riksdagen år 1994 på grundval

av den första ungdomspolitiska propositionen (prop. 1993/94:135, bet.

1993/94:KrU31, rskr. 1993/94:354), beslutade att införa ett antal

riktlinjer för ungdomspolitiken samt ersätta Statens ungdomsråd med en

ny myndighet Ungdomsstyrelsen.

Ungdomsstyrelsen har en viktig roll för ungdomspolitiken. Myndighe-

tens huvuduppgifter är i dag att främja goda levnadsvillkor för ungdomar

samt att öka kunskapen i samhället om ungdomars situation och villkor.

Ungdomsstyrelsen arbetar sektorsövergripande och har kontinuerlig

kontakt med kommunerna och andra berörda när det gäller att följa

ungdomars villkor. Ungdomsstyrelsen fördelar statsbidrag till ungdoms-

organisationer och verkar för förnyelse av ungdomsverksamheten inom

kommuner och föreningsliv. Myndigheten ansvarar för EU:s två

utbytesprogram Ungdom för Europa och programmet Volontärtjänst för

Ungdomar samt för andra insatser för att stödja internationellt

ungdomsutbyte. Ungdomsstyrelsen arbetar även med Internetbaserad

samhällsinformation för ungdomar.

Utvecklingen av en kommunal ungdomspolitik

En drivkraft för utvecklingen av en sektorsövergripande ungdomspolitik

i kommunerna var det arbete som bedrevs inom ramen för FN:s Världs-

ungdomsår 1985, där frågor om ungas inflytande och delaktighet lyftes

fram. Ytterligare en statlig drivkraft för utvecklingen av den kommunala

ungdomspolitiken utgjorde Ungdomskommitténs slutbetänkande Ung-

dom och makt (SOU 1991:12) där en lång rad förslag redovisades i syfte

att stärka ungdomars ställning på olika arenor. Inte minst pekade betän-

kandet på frågan om det politiska beslutsfattandet i kommunerna, där ett

ökat decentraliserat beslutsfattande och ett minskat sektorstänkande för-

ordades.

Under 1990-talet har också frågor om ungas inflytande blivit alltmer

aktuella i landets kommuner. Ett syfte med ungdomsråden är att fungera

som en länk mellan ungdomar och kommunala beslutsfattare. Det kan

dock konstateras att det fortfarande finns mycket stora skillnader mellan

olika kommuner vad gäller i vilken utsträckning man stödjer ungas

möjlighet till inflytande i den kommunala verksamheten i stort. Ett sätt

att utjämna olikheter inom den kommunala resursfördelningen mellan

generationer och kön har varit kommunalt genomförda konsekvens-

analyser av t.ex. olika gruppers kultur- och fritidsvanor.

Synen på ungdomsfrågor som ett eget tvärsektoriellt politikområde har

förstärkts i många kommuner under den senare hälften av 1990-talet. Allt

fler kommuner upprättar ungdomspolitiska handlingsprogram och i ett

antal kommuner har ungdomspolitiken manifesterats genom inrättandet

av ett kommunalråd med särskilt ansvar för den övergripande ungdoms-

politiken i kommunen. Så har bl.a. skett i Malmö.

Utmärkelsen Årets ungdomskommun kan ses som ett verktyg för att

stimulera en fortsatt utveckling och för att kontinuerligt utvärdera kom-

munernas verksamhet inom det ungdomspolitiska området samt för att

möjliggöra ett erfarenhetsutbyte mellan kommuner i det ungdomspoli-

tiska arbetet. Sedan år 1996 delas utmärkelsen ut i samverkan mellan

Ungdomsstyrelsen och Kommunförbundet.

3.2.2 Internationella initiativ av betydelse för den svenska ung-

domspolitiken

FN:s insatser för ungdomar

År 1989 antog FN:s generalförsamling Konventionen om barnets rättig-

heter. Konventionen trädde för Sveriges del i kraft den 2 september 1990,

efter ratifikation. Konventionen definierar barn som alla under 18 år, vil-

ket innebär att den också har stor betydelse för den svenska ung-

domspolitiken. Artikel 12, som är en av de grundläggande artiklarna i

barnkonventionen, erkänner barnets rätt till inflytande i alla frågor som

berör det. Rätten till inflytande blir därmed ett viktigt inslag också i den

svenska ungdomspolitiken.

Barnombudsmannen en ombudsman för barn och ungdomar är den

myndighet som, utifrån barnkonventionen, skall bevaka frågor som angår

såväl barns som ungdomars rättigheter. Ombudsmannen skall särskilt

uppmärksamma att lagar och andra författningar samt deras tillämpning

stämmer överens med Sveriges åtaganden enligt barnkonventionen.

FN genomför även andra insatser för ungdomar. År 1985 genomfördes

FN:s internationella ungdomsår. Temat för ungdomsåret var delaktighet,

utveckling och fred. Tio år senare beslutade FN:s generalförsamling att

anta en internationell strategi i ungdomsfrågor, World Programme of

Action for Youth to the Year 2000 and Beyond. Världsprogrammet

identifierar tio prioriterade områden vilka syftar till att förbättra

situationen och välbefinnandet för ungdomar. Dessa områden är

utbildning, arbete, hunger, fattigdom, hälsa, miljö, missbruk av droger,

ungdomsbrottslighet, fritidsfrågor och jämställdhetsfrågor samt effektivt

och fullt ut deltagande av ungdomar i samhällsliv och i beslutsfattande.

På inbjudan av den portugisiska regeringen hölls i Lissabon i augusti

1998 den första världskonferensen för ministrar ansvariga för ungdoms-

frågor. Konferensen genomfördes i samarbete med FN och teman för

konferensen var bl.a. den tvärsektoriella nationella ungdomspolitiken,

utbildning, arbete, hälsa och drogmissbruk.

Europarådet

Europarådet började i slutet av 1960-talet att arbeta med ungdomsfrågor.

I dag består Europarådets ungdomssektor av en styrkommitté (CDEJ) för

mellanstatligt samarbete och av en s.k. operativ verksamhet med en

särskild ungdomsfond, ett ungdomscentrum i Strasbourg respektive i

Budapest samt ungdomsorganisationernas eget organ (Advisory

Council). Ungdomssektorns arbete har fokuserat på frågor rörande

ungdomars inflytande och delaktighet i samhället. Detta har bl.a. tagit sig

uttryck i ett delat beslutsfattande (s.k. co-management) mellan

regeringsrepresentanter och representanter från ungdomsorganisationerna

i den operativa verksamheten. Under år 1997 påbörjades en översyn av

Europarådets ungdomssektor. Denna resulterade bl.a. i att fler ungdomar

numera är delaktiga i beslutandeprocessen.

Den svenska ungdomspolitiken är för närvarande föremål för en be-

dömning initierad av Europarådet. Finland och Nederländerna har tidi-

gare varit föremål för motsvarande granskning. Syftet med utvärderingen

är att stimulera en vidare utveckling av den nationella ungdomspolitiken

genom att bidra med ett internationellt och externt perspektiv. Ungdoms-

styrelsen har haft i uppdrag att ta fram ett nationellt underlag inför denna

bedömning vilket presenterades i rapporten Svensk ungdomspolitik en

underlagsrappport inför en bedömning inom Europarådet (1998). I den

nationella rapporten ingår en studie om ungdomsorganisationernas syn på

den svenska ungdomspolitiken som Landsrådet för Sveriges Ung-

domsorganisationer (LSU) har genomfört.

Inom Europarådet har också en konvention om volontärtjänst för ung-

domar utarbetats, vilken planeras att öppnas för undertecknande under

våren 1999.

Östersjöfrågor

Östersjösamarbetet har i allt högre grad kommit att bli en viktig del av

den svenska ungdomspolitiken. På den svenska regeringens initiativ ge-

nomfördes den 5 6 juni 1998 en ungdomsministerkonferens i Visby med

företrädare för de elva Östersjöländerna. Syftet med konferensen var att

lägga en gemensam grund för ett ökat samarbete i ungdomsfrågor mellan

länderna. Som ett resultat av detta har den svenska regeringen tillsam-

mans med Finland och Tyskland finansierat ett sekretariat i Kiel med

uppgift att bl.a. följa upp och stödja en del av de initiativ som togs under

Visbykonferensen samt utgöra ett stöd inför nästa Östersjökonferens vil-

ken planeras att bli genomförd i Tyskland år 2000. Vidare deltar Sverige,

tillsammans med bl.a. företrädare från den s.k. Baltic Youth Office, i en

studie som syftar till att undersöka hur nationella resurser kan användas i

Östersjösamarbetet för ungdomsfrågor för att på så vis öka andelen mul-

tilaterala ungdomsprojekt.

Nordiska samarbetet

Det nordiska samarbetet i ungdomsfrågor bereds inom ramen för Nor-

diska ungdomskommittén, som lyder under kulturministrarna. Nordiska

ungdomskommittén är ministerrådets rådgivande och koordinerande or-

gan i nordiska och internationella barn- och ungdomspolitiska frågor och

innehåller representanter från såväl myndigheter som från ungdomsorga-

nisationer. Kommittén har bl.a. i uppgift att fördela stöd till ungdomars

nordiska samarbete, att koordinera nordisk ungdomsforskning och att

följa upp arbetet med barn- och ungdomspolitiska frågor inom alla mi-

nisterrådets sektorer. Det nordiska samarbetet inom ungdomsforsk-

ningen, som är en prioriterad fråga för kommittén, syftar till att stärka

samarbetet mellan ungdomsforskare, beslutsfattare och brukare.

3.2.3 Samarbetet inom EU

EU:s samarbete på ungdomsområdet traktatfästes i Maastrichfördraget år

1992. I Amsterdamfördraget som trädde i kraft 1 maj 1999 tas ungdoms-

frågorna upp i artikel 149, vilken ger möjlighet till stimulansåtgärder för

att främja utvecklingen av ungdoms- och ungdomsledarutbyte. Svenska

ungdomar har därmed möjlighet att delta i internationellt ungdomsutbyte

inom ramen för EU-samarbetet. Inom ungdomsområdet finns i dag två

program avseende internationellt ungdomsutbyte, Ungdom för Europa

och Europeisk Volontärtjänst.

Inom EU sker återkommande möten mellan gemenskapens ministrar

ansvariga för ungdomsfrågor där t.ex. frågor om utbytesprogram och

ungdomars inflytande förs upp på dagordningen. Vid ministerrådsmötet

för ungdomsfrågor i november 1998 antogs en resolution kring ungdo-

mars delaktighet i beslutsprocesser såväl inom EU-program som på na-

tionell nivå.

Inom EU-kommissionen handläggs ungdomsfrågorna i en särskild

ungdomsenhet inom DG XXII. Vid denna enhet finns från den 1 april

1999 en nationell expert från Ungdomsstyrelsen.

3.3 Ungdomars levnadsvillkor under 1990-talet

3.3.1 Ungdomar och utbildning

Målen med utbildningspolitiken har alltid varit att alla ungdomar skall få

en gedigen utbildning och en god start i livet. Utbyggnaden av högskolan

har varit en av regeringens högst prioriterade frågor under 1990-talet.

Därvid har ungdomar under senare delen av 1990-talet givits ökade möj-

ligheter till högskolestudier då högskolan under åren 1997 2000 tillförts

68 000 nya permanenta platser. För åren 2001 och 2002 har regeringen i

1999 års vårproposition beräknat medel för en fortsatt utbyggnad med

ytterligare 10 000 platser vardera året. Samtidigt har en proposition om

ett reformerat studiestöd aviserats. Antalet unga högskolestuderande har

under 1990-talet ökat kraftigt. Totalt sett är det fler kvinnor än män som

påbörjar en högskoleutbildning. Särskilda insatser har gjorts för att öka

intresset för naturvetenskaplig och teknisk utbildning och för att minska

den sneda könsfördelningen inom bl.a. dessa utbildningar.

I dag fortsätter cirka 98 procent av eleverna från årskurs 9 direkt till

den treåriga gymnasieskolan. Könsfördelningen varierar kraftigt mellan

de olika nationella programmen och följer i hög grad fortfarande de tra-

ditionella könsrollsmönstren.

Den sociala snedrekryteringen kvarstår både till högre studier och

gymnasiestudier. Bland annat spelar föräldrarnas socioekonomiska till-

hörighet in vad gäller val av utbildning. Ungdomar som kommer från

medelklassen och överklassen söker sig i stor utsträckning till de mer

direkt studieförberedande utbildningarna även när de har ganska dåliga

betyg. Samtidigt är det många ungdomar från arbetarhem som väljer mer

yrkesrelaterade utbildningar även när de har goda studieresultat.

Enligt läroplanen (1994 års läroplan för det obligatoriska skolväsendet,

förskoleklassen och fritidshemmet ansvarar grundskolan för att varje elev

efter genomgången grundskola behärskar det svenska språket i tal och

skrift. Informationsteknikens utveckling och internationaliseringen

innebär i hög grad ett förnyat arbetsliv, där svårigheter att läsa, skriva

och tala svenska och andra språk är ett stort problem. Ändå lämnar varje

år mellan 5 000 och 10 000 elever grundskolan utan att kunna läsa och

skriva tillräckligt bra för att kunna klara ett aktivt samhällsliv. Dessa

ungdomar saknar ofta godkända betyg i de nödvändiga basämnena och

blir därmed utestängda från möjligheten att söka sig vidare till högre ut-

bildning. Det råder även stora kunskapsskillnader inom gymnasieskolan

både mellan olika skolor och mellan olika utbildningar. Högst betyg i

svenska har elever som studerar på teoretiska program i storstäderna. Av

skolorna med de sämsta betygen i svenska går en stor majoritet på

praktiskt inriktade utbildningsprogram.

Det moderna samhället kännetecknas av en mycket hög förändrings-

takt, vilket ställer nya och högre krav på kunskaper och utbildning. En

bristfällig utbildning riskerar att få allt större negativa konsekvenser. För

ungdomar med funktionshinder är det viktigare än någonsin att skolan

förmår erbjuda en anpassad utbildning av god kvalitet där alla möjlighe-

ter tas till vara. Samtidigt som det blir allt viktigare med högre utbildning

är ungdomar med funktionshinder alltjämt underrepresenterade på hög-

skolan.

3.3.2 Ungdomar och arbete

Ungdomars inträde på arbetsmarknaden

För de ungdomar som befinner sig i arbetslivet har vissa förändringar

skett under 1990-talet. Det har blivit vanligare med mer flexibla anställ-

ningsformer och det har blivit mindre vanligt att nytillsatta tjänster ut-

vecklas till fasta tillsvidareanställningar efter provanställning.

Arbetsmarknadssituationen har blivit bättre för ungdomar. I mars 1999

var 31 468 ungdomar i åldrarna 18 24 år arbetslösa varav 19 111 män

och 12 557 kvinnor. Detta kan jämföras med 42 210 arbetslösa i mars

1998 varav 25 453 män och 16 757 kvinnor.

 I mars 1998 hade cirka 8 606 ungdomar mellan 20 och 24 år varit

långtidsarbetslösa, dvs. arbetslösa mer än 100 dagar i sträck, varav 5 478

män och 3 128 kvinnor. Ett år senare har siffran sjunkit till cirka 3 586

ungdomar i samma åldersintervall, varav 2 440 män och 1 146 kvinnor.

En av anledningarna till de sjunkande siffrorna är den s.k. kommunala

utvecklingsgarantin, vilken syftar till att ge arbetslösa ungdomar mellan

20 och 24 år möjligheter att permanent ta sig bort från arbetslösheten och

socialbidragsberoendet antingen till ett arbete eller till en reguljär utbild-

ning.

De ungdomar som har haft det svårast på arbetsmarknaden under åren

1992 1996 är de vars föräldrar lever under instabila sociala förhållanden.

Det är främst föräldrars socioekonomiska situation som påverkar risken

för den unga att bli långtidsarbetssökande. Detta framgår av studien Vid

sidan av (1998) som Ungdomsstyrelsen har utarbetat. Härutöver varierar

ställningen på arbetsmarknaden stort mellan utrikes födda och svensk-

födda ungdomar. Utrikes födda ungdomar har lägre sysselsättningsinten-

sitet, lägre arbetskraftsdeltagande och högre relativ arbetslöshet än sina

svenska jämlikar. Skillnaderna är också stora mellan olika invandrar-

grupper, bl.a. beroende på utbildningsbakgrund och färdigheter i svenska

språket samt under vilken tidsperiod invandringen har skett och ungdo-

marnas ålder vid invandringstillfället. Bland de ungdomar som inte har

lyckats att finna en fast förankring på 1990-talets arbetsmarknad finns

även lågutbildade, barn till vissa grupper av invandrare samt ungdomar

helt utan arbetslivserfarenhet. Unga kvinnor har svårare att finna fast för-

ankring än unga män.

Unga funktionshindrade står oftare utanför arbetsmarknaden än andra

arbetslösa unga människor. I vissa fall utestängs de för alltid. I Sverige

var i december 1998 7,6 procent av befolkningen förtidspensionerad i

åldern 16 64 år. Uppdelat på kön var 8,6 procent av kvinnorna och 6,6

procent av männen förtidspensionerade. För åldersintervallet 16 19 år

var 0,8 procent förtidspensionerade. Statistik uppdelad på kön visar att

0,9 procent av männen och 0,7 procent av kvinnorna var förtidspensione-

rade.

I undersökningen Arbetsmarknad för unga med funktionshinder, gjord

inom ett samarbetsprojekt mellan ungdomshandikapporganisationerna,

framkommer det att motsvarande siffra för funktionshindrade var 9 pro-

cent. Av dessa sade sig 64 procent kunna ta ett arbete om de blev

erbjudna ett, med anpassning om så behövs. Den statistiska under-

sökningen grundar sig på en enkät utskickat till 2 199 slumpmässigt

utvalda medlemmar från deltagande förbund inom handikapprörelsen i

åldern 16 35 år.

Att notera är dock att genom Internet har t.ex. distansarbete blivit lät-

tare att utföra, vilket kan ge vissa funktionshindrade ökade möjligheter

att komma in på arbetsmarknaden.

Arbetsmarknadsverket (AMV) driver verksamheten Unga handi-

kappade som syftar till att få in unga funktionshindrade, som riskerar att

få förtidspension, på arbetsmarknaden. Dessutom samverkar Arbets-

förmedlingarna med skolan redan i högstadier med bl.a. vägledning och

praktik.

Feriepraktik

Sommarjobb är för en del ungdomar en väg in i arbetslivet. Många

ungdomar saknar dock möjlighet till jobb under sommarlovet. En av

orsakerna kan vara att deras föräldrar är utan arbete vilket gör att dessa

ungdomar saknar de ibland så nödvändiga kontaktnäten för att kunna

etablera sig på arbetsmarknaden, såväl tillfälligt som permanent.

Regeringen tilldelade under åren 1998 och 1999 Arbetsmarknads-

styrelsen 100 miljoner kronor per år att fördela till landets kommuner för

att ge fler gymnasieungdomar möjlighet till feriepraktik under minst tre

veckor under sommaren. Satsningen gav sommaren 1998 cirka 35 000

ungdomar möjlighet till feriepraktik.

3.3.3 Ungdomar och ekonomi

Det finns en tydlig risk att dagens unga människor som vuxna kommer

att bli den första generationen som får sämre ekonomiska förutsättningar

än sina föräldrar. Ungdomar och yngre medelålders tillhör de stora förlo-

rarna om man ser till skillnaderna i disponibel inkomst mellan olika ge-

nerationer enligt statistik från SCB. Mellan åren 1989 och 1996 har

hemmaboende ungdomar från 18 år fått sin disponibla inkomst halverad.

De ungdomar i åldern 18 24 år som har flyttat hemifrån har fått en

minskning med 25 procent av sin disponibla inkomst under samma pe-

riod.

För att ungdomar som konsumentgrupp skall ha en stark ställning på

marknaden behövs kunskaper om bl.a. den egna ekonomin, det egna bo-

endet och om enklare juridiska frågor. Konsumentverket gjorde år 1997

en undersökning om gymnasieelevers konsumentkunskaper där ungefär

hälften av de tillfrågade kunde svara rätt på frågorna. Det är svårt att be-

döma om det i sin helhet är ett bra eller ett dåligt resultat. En slutsats är

dock att det finns flera områden, såsom konsumenträtt och hushållseko-

nomi, som ungdomar behöver fördjupa sina kunskaper i.

Regeringen har nyligen tillsatt en utredning om Konsumentpolitiken

inför ett nytt sekel (Fi 1999:01, dir. 1999:1). I direktiven till kommittén

ingår att analysera om det behövs särskilda insatser för unga konsu-

menter.

3.3.4 Ungdomar och bostad

Utvecklingen på bostadsmarknaden har under de senaste åren varit

ogynnsam för ungdomar. Ungdomars möjligheter att få en egen bostad är

beroende av många faktorer. Många hyresvärdar kräver fast anställning.

Dessutom kräver även banker vanligtvis fast anställning för att bevilja

lån till egen bostad. Även för den som har fast anställning kan det vara

svårt att hyra en lägenhet på grund av låg inkomst.

Att få en uppfattning om ungdomars boendesituation är i regel förknip-

pat med stora problem, bl.a. beroende på ungdomars rörlighet och att de

inte alltid är folkbokförda där de faktiskt bor. Med stor säkerhet går det

dock att hävda att kvarboendet hos föräldrarna under 1990-talet ökat

bland unga under 20 år. Enligt rapporten Svensk Ungdomspolitik en

underlagsrapport inför en bedömning inom Europarådet (1998) bodde år

1997 ungefär 85 procent av unga i åldern 18 19 år kvar hos föräldrarna

mot cirka 80 procent år 1990. Ungefär 33 procent av ungdomarna i

åldern 20 23 år bodde kvar hos någon av eller båda sina föräldrar mot

cirka 30 procent år 1990. Bland dem i åldern 24 27 år tycks kvarboendet

inte ha förändrats nämnvärt under perioden, cirka 6 procent bodde

tillsammans med föräldrarna.

Många ungdomar, i synnerhet i storstäderna, har inte ekonomiska möj-

ligheter att hyra en nybyggd lägenhet. De är i hög grad beroende av att

andra hushåll går vidare i boendekarriären och på så sätt genererar

flyttkedjor. De flesta ungdomar önskar små bostäder med låga hyror. En-

ligt Boverkets Bostadsmarknadsenkät i januari 1999 bedömer cirka 40

procent av landets kommuner att de har brist på bostäder som ungdomar

efterfrågar, trots att det i mer än hälften av dessa kommuner finns ett

överskott på bostäder totalt sett.

Den som är funktionshindrad har laglig rätt till ett ekonomiskt bidrag

för att anpassa sin bostad så att han eller hon kan leva ett självständigt liv

i eget boende (bostadsanpassningsbidraget). Syftet med bostadsanpass-

ningsbidraget är att göra det möjligt för funktionshindrade personer att

leva ett självständigt liv i en egen bostad, vilket bl.a. handlar om att ung-

domar med funktionshinder skall kunna leva ett liv som i så hög utsträck-

ning som möjligt liknar jämnårigas.

3.3.5 Ungdomars hälsa

Barn och ungdomar i Sverige har en mycket god fysisk hälsa. Svenska

barn tillhör de friskaste i världen. I en WHO-studie som genomförts i 25

länder framstår svenska skolbarn som friskare än barn från andra delta-

gande länder.

Oroande tecken finns dock på att denna positiva utveckling kan

komma att brytas på vissa områden, främst när det gäller den psykiska

hälsan och levnadsvanorna. Enligt Folkhälsorapporten (SoS-rapport

1997:18) utgiven av Socialstyrelsen framgår bl.a. att ensamboende med

barn fått det ekonomiskt och socialt svårare och att allt fler barn bor i

familjer där en eller båda föräldrarna är utan arbete samt att detta på sikt

och indirekt kan innebära problem för barns och ungdomars hälsa och

välbefinnande. Ungdomars svårigheter att etablera sig på arbetsmarkna-

den kan också påverka deras hälsa. Var tredje person som är född år 1974

har uppburit socialbidrag någon gång fram till fyllda 21 år.

Andelen flickor och pojkar som har huvudvärk, ont i magen och kän-

ner sig nedstämda är i dag högre än för fem år sedan. Allergier är den

vanligaste folksjukdomen hos barn och unga. Nästan varannan person i

åldersgruppen 0 24 år har astma, allergi eller annan överkänslighet.

De flesta ungdomar nås av ett hälsobefrämjande program via skolan

som i regel består av förebyggande information och grundläggande häl-

soråd och som ger tillgång till basal skolhälsovård. Fram till år 1987 för-

bättrades skolungdomarnas hälsorelaterade levnadsvanor, men därefter

har andelen ungdomar som dricker mycket alkohol ökat liksom andelen

som prövat narkotika. Det finns en risk att denna utveckling förstärks av

de sociala och ekonomiska svårigheter som möter dagens ungdomar. Re-

sultat från Centralförbundets för Alkohol- och Narkotikaupplysning

(CAN) skolundersökningar år 1996 (årskurs 9) visar att för både flickor

och pojkar är det framför allt folköl och sprit som konsumeras, men mätt

i ren alkohol har pojkarna en dubbelt så stor genomsnittlig

årskonsumtion som flickorna.

En slutsats i Folkhälsorapporten är att de sociala skillnaderna i hälsa

är stora och bestående samt att de är genomgående, vare sig man mäter

sjuklighet eller dödlighet. Det finns dock ingen tydlig utveckling mot att

de sociala skillnaderna ökar. Det är emellertid viktigt att uppmärksamma

vad ungdomars förändrade villkor innebär för hälsoutvecklingen, liksom

att vara uppmärksam på de skillnader inom ungdomsgruppen som finns i

dag.

3.3.6 Ungdomar och narkotika

Narkotikapolitiska insatser skall bygga på balans mellan insatser för att

begränsa tillgången och insatser för att dämpa efterfrågan på narkotika. I

regeringens skrivelse En narkotikapolitisk redogörelse (skr.

1997/98:172) anges att målet skall vara att minska nyrekryteringen till

missbruk, att fler missbrukare skall upphöra med sitt missbruk och att

tillgången till narkotika skall minska. Visionen är ett samhälle utan nar-

kotika.

I ett internationellt perspektiv är det svenska narkotikaproblemet

relativt begränsat. Det finns emellertid signaler på att situationen i Sve-

rige är på väg att ändras. Det har under 1990-talets första hälft skett en

fördubbling av andelen ungdomar som uppger att de någon gång har prö-

vat narkotika.

Undersökningar visar att under den senare hälften av 1990-talet har

narkotikaerfarenhet och attityder till narkotika bland elever i årskurs 9

visar att de har en större nyfikenhet och ökad erfarenhet av narkotika än i

början av 1990-talet.

År 1997 uppgav 8 procent av pojkarna och 7 procent av flickorna i års-

kurs 9 att de någon gång hade använt narkotika, vilket är en fördubbling

jämfört med år 1990.

Det har också skett en ökning av andelen ungdomar som uppger att de

har haft lust att pröva narkotika, men ändå inte har gjort det. År 1997

rörde det sig om 9 procent bland flickorna och 6 procent bland pojkarna i

årskurs 9.

Enligt dessa undersökningar är hasch eller marijuana den absolut vanli-

gaste debutdrogen. Bland de som uppgivit att de använt hasch eller mari-

juana är det drygt 70 procent av pojkarna och nästan 80 procent av flick-

orna som endast var 13 14 år när de första gången använde narkotikan.

Detta tyder på en förändrad narkotikapolitisk situation.

3.3.7 Ungdomars fritids- och kulturvanor

Vilken betydelse har fritiden i ungdomars liv? I utredningen Fritid i

skilda världar av Per[REDACTED_EFTERNAMN] (1998, Ungdomsstyrelsens utredningar nr

11) presenteras en undersökning om ungdomar och deras fritid. Drygt 3

000 ungdomar mellan 13 25 år fick inför utredningen besvara frågor

relaterade till sina fritidsvanor. Av utredningen framgår bl.a. att ungdo-

mar i åldern 13 18 år värderar sin fritid mycket högt och att den hamnar

på andra plats efter vänner. Vidare framgår att det stora gemensamma fri-

tidsintresset för ungdomar är att lyssna på musik. Hela 98 procent av

ungdomarna anger att de lyssnar på musik en gång per vecka eller oftare

oberoende av ålder eller kön.

Idrott är också en populär fritidssysselsättning för ungdomar. I under-

sökningen har ungdomarna även fått svara på frågor om i vilken utsträck-

ning de utövar idrott/motion. Nästan hälften av dessa ungdomar har sva-

rat att de regelbundet idrottar/motionerar. Något fler pojkar än flickor

idrottar för att tävla medan förhållandet är mer jämlikt mellan könen vad

gäller att motionera.

Discodans, gå på fest och träffas på stan är inte helt oväntat de vanli-

gaste nöjesaktiviteterna. En något högre andel unga kvinnor än män upp-

ger att de minst en gång per månad gör disco- och restaurangbesök.

Åtta av tio ungdomar i undersökningen ser på TV eller video minst en

gång per dag. Lika många av ungdomarna läser böcker eller tidningar på

sin fritid varje vecka och ungefär hälften läser böcker eller tidningar

varje dag. Bland 16-åringarna redovisas stora könsskillnader när det gäl-

ler att läsa böcker, 47 procent av flickorna och 23 procent av pojkarna

angav att de minst en gång i veckan läste en bok på sin fritid.

Det finns fortfarande stora skillnader vad gäller tillgången till dator i

hemmet mellan olika sociala grupper. Skillnaden vad gäller tillgänglighet

minskar genom en allt större tillgång på datorer i skolor, fritidsgårdar och

på bibliotek. Skillnaden i datoranvändning mellan könen är dock fortfa-

rande hög. Ungdomarnas sociala bakgrund spelar stor roll för om dato-

rerna används till enbart spel och förströelse eller om de också används

på ett sätt som ger kunskap och inflytande. Detta riskerar att ytterligare

förstärka de sociala skillnaderna.

Många ungdomar skaffar sig på sin fritid också erfarenheter av

projektarbete, organisation och planering som har stor betydelse för deras

kommande yrkesliv. Vissa ungdomar betraktar fritidsaktiviteterna som

viktigare vägar in i arbetslivet än skola och traditionell utbildning. Som

exempel på detta kan nämnas Föreningen Rock-Party i Hultsfred, som

började som en demonstration för egna musiklokaler och som i dag

driver en internationellt känd musikfestival och är en resurs vad gäller

ungdomars fritid och sysselsättning i regionen.

3.3.8 Ungdomars föreningsengagemang

Enligt utredningen Fritid i skilda världar uppger sig fyra femtedelar av

alla ungdomar i åldern 13 25 år tillhöra en eller flera föreningar eller or-

ganisationer. Idrottsföreningar utgör en klass för sig eftersom cirka 45

procent av flickorna och 55 procent av pojkarna uppger sig vara med-

lemmar i en idrottsorganisation. Knappt 10 procent av ungdomarna är

med i någon ideell organisation eller i en kultur- eller musikförening.

Övriga organisationer lockar var och en cirka 6 7 procent av

ungdomarna. Siffrorna bygger på ungdomarnas egen definition av att

vara med i en organisation och behöver inte betyda ett medlemskap i en

traditionellt bildad förening enligt utredningen.

Enligt uppgift från Ungdomsstyrelsen visar utvecklingen under 1980-

och 1990-talen att andelen ungdomar som väljer att organisera sig i den

traditionella föreningsformen minskar. Däremot har det totala antalet

unga som är bidragsgrundande medlemmar i en ungdomsorganisation un-

der slutet på 1990-talet legat stabilt på cirka 600 000 personer. Ungdomar

söker nya, flexibla och mer öppna organisationsformer både när de ska-

par nya föreningar och organisationer och när de väljer att gå in i redan

befintliga organisationer. En ny förening som bildas behöver dessutom

inte vara avsedd att existera under lång tid utan kan lika ofta bildas kring

ett konkret projekt.

3.4 Ungdomars möjlighet till inflytande och delaktighet

Ungdomar och inflytande

Många ungdomar är politiskt intresserade. Ungdomsstyrelsens studie Ny

tid Nya tankar uppger att nära 60 procent av de unga kan tänka sig att

gå med i ett politiskt parti men att bara 12 procent av dem har varit eller

är medlem i ett politiskt parti. En relativt stor del av de yngre anser dock

enligt studien att etablerade vägar att uttrycka sig politiskt är otillräck-

liga. Det verkar som om ungas engagemang i större utsträckning kanali-

seras i avgränsade sakfrågor med krav på snabba resultat än i partipoliti-

ken eller andra sammanhang med heltäckande program.

För att bl.a. undersöka hur den kollektiva kompetensen i samhället an-

vänds genomfördes inom Regeringskansliet våren 1995 en kartläggning

av ålderssammansättningen i centrala myndighetsstyrelser och i det stat-

liga kommittéväsendet beträffande verksamhetsåren 1989/90 och

1994/95. Kartläggningen visar att yngre personer i mycket liten

utsträckning tas i anspråk för centrala uppgifter. I syfte att öka andelen

unga representanter i dessa sammanhang har Regeringskansliet fortsatt

att följa upp och informera om ålderssammansättningen i centrala

myndighetsstyrelser och i det statliga kommittéväsendet.

Årsskiftet 1994/95 var medelåldern i de statliga myndighetsstyrelserna

53,6 år och inom kommittéväsendet 54,2 år. Motsvarande siffror hade

vid årsskiftet 1997/98 sjunkit till 52,3 respektive 49,2 procent och vid

årsskiftet 1998/99 ökat något till 52,7 respektive 50,1 procent.

Av ledamöterna i de centrala myndighetsstyrelserna och i det statliga

kommittéväsendet var vid årsskiftet 1994/95 endast 3 procent respektive

5,3 procent mellan 18 och 39 år. Motsvarande siffror vid årsskiftet

1997/98 var 5,0 procent respektive 11,0 procent och vid årsskiftet

1998/99 var de 5,0 procent respektive 10,9 procent.

På kommunalt plan finns allt oftare ungdomsråd vilka syftar till att

engagera unga och ge dem möjlighet att delta i den lokala politiska

diskussionen utan att gå med i ett politiskt parti. Syftet med ungdoms-

råden är att anlägga ett ungdomsperspektiv på lokala samhällsfrågor i

stort. Av de kartläggningar av ungdomsråd och liknande forum för

inflytande som Ungdomsstyrelsen genomfört framgår att det finns cirka

100 sådana forum i 90 kommuner. Pojkar och flickor deltar i dessa

verksamheter i ungefär samma omfattning. Detta framgår av skriften

Adressboken 1999, kommuner med Ungdomsråd (Ungdomsstyrelsen

1999).

I detta sammanhang bör även nämnas att ungdomars delaktighet är

viktig i arbetet med Agenda 21 och omställningen till en hållbar utveck-

ling. Ungdomar medverkar i arbetet bl.a. i form av ungdomsnätverket

Q2000 (KommunUtveckling 2000 ungdomskampanj för ett hållbart

Sverige) som vill engagera ungdomar för hållbar utveckling men också

påverka kommuner, företag samt regering och riksdag. Nätverket Q2000

arbetar för att förverkliga Agenda 21 lokalt, regionalt, nationellt och in-

ternationellt.

För att stärka ungdomars inflytande och delaktighet i samhällsplane-

ringen har regeringen gett Boverket i uppdrag att tillsammans med Ung-

domsstyrelsen och Kommunförbundet utveckla metoder för hur barns

och ungdomars inflytande skall förverkligas i kommunerna i frågor som

rör samhällsplanering och liknande frågor. I uppdraget ingår också att

analysera frågan om behov av lagstiftning. Uppdraget skall redovisas

senast den 1 december 1999.

Inflytande i skolan

I dag är rätten till elevinflytande reglerad i bl.a. skollagen (1985:1100).

Där finns bestämmelser om att "elever skall ha inflytande över hur deras

utbildning utformas" (4 kap. 2 § skollagen). I läroplanerna för grundsko-

lan och gymnasieskolan finns ett särskilt avsnitt om elevernas ansvar och

inflytande. Där framgår bl.a. att de demokratiska principerna att kunna

påverka, vara delaktig och ta ansvar skall omfatta alla elever. Enligt läro-

planen för gymnasieskolan (1994 års läroplan för de frivilliga skolfor-

merna [LPF 94]) är vidare elevernas ansvar för att planera och genom-

föra sina studier samt deras inflytande på såväl innehåll som former vik-

tiga principer i utbildningen.

Skolåret 1997/98 påbörjades en fyraårig försöksperiod med lokala

skolstyrelser med elevmajoritet. Syftet med lokala skolstyrelser är att ge

gymnasieelever och elever i kommunal vuxenutbildning en reell möjlig-

het till inflytande inom skolan. I slutet av år 1998 deltog 21 skolor i pro-

jektet. I den lokala skolstyrelsen skall företrädare för elever och för de

anställda vid skolan ingå. Statens skolverk (Skolverket) är den myndighet

som bär ansvaret för att utvärdera försöksverksamheten. Regeringen har

gett Elevorganisationen i uppdrag att sprida information om försöksverk-

samheten och följa verksamheten ur elevernas perspektiv.

Många undersökningar, t.ex. undersökningen Vem tror på skolan?

(Skolverket 1998), visar att elever anser att de har ganska lite att säga till

om i skolan. Detta är allvarligt eftersom det ingår i skolans uppgift att

fostra demokratiska medborgare. Lärarnas uppfattning om elevinflytande

varierar. Det finns lärare i de lägre årskurserna som menar att ett ökat

inflytande för eleverna är en nackdel för oroliga och otrygga barn. Lärare

i de högre årskurserna upplever ibland elevinflytandet som ett hot mot

kravet att hinna med kursen . Skolverkets senaste attitydundersökning

Vem tror på skolan (1998) visar att 60 procent av eleverna anser att de

kan vara med och bestämma över arbetssättet i skolan och vad som skall

tas upp i undervisningen.

För att eleverna skall uppleva ett ökat inflytande i sina studier och över

sin studiesituation måste lärarna se ett ökat elevinflytande som ett sätt att

utveckla undervisningen och skapa förutsättningar för ett fördjupat lä-

rande. I en konstruktivistisk och problemorienterad pedagogik är infly-

tande över den egna kunskapstillägnelsen inte något marginellt utan ut-

gångspunkt för själva kunskapsprocessen. Elevinflytandet hör därmed

samman med lärandets kärna. Elevers inflytande över sin vardag hör

också nära samman med skolans uppdrag kring värdegrundsfrågor, så-

som frågor om främlingsfientlighet, rasism, jämställdhet, inflytande och

fostran till demokrati.

Demokratifrågor i Regeringskansliet

I regeringskansliet har ett beredningsarbete inletts i som skall belysa hur

den lokala demokratins arbetsformer bättre kan tillvarata medborgarnas

engagemang och samtidigt bidra till att stärka den representativa demo-

kratin. Det handlar bl.a. om att finna former för att aktivera det medbor-

gerliga deltagandet i samhället. Det behövs ett brett spektrum av åtgärder

för att underlätta och främja människors deltagande i olika former. För-

ändringar i lagstiftningen kan vara en metod för att underlätta

möjligheterna att stärka den lokala demokratins arbetsformer.

Kommunallagen bör så långt som möjligt vara tillåtande och stimulera

till olika kommunala demokratiförsök. Dessa frågor berör alla

medborgares dvs. även ungdomarnas möjligheter till inflytande och

delaktighet.

3.5 Ungdomars framtidstro

Optimister eller pessimister?

I Ungdomsstyrelsens studie Ny tid Nya tankar ingick bl.a. frågor om

upplevd livskvalitet där det framgår att skillnader i upplevd livskvalitet

mellan äldre och yngre är ganska små. Yngre tenderar dock att värdera

sina livsvillkor något mer negativt. Vidare gäller att personer äldre än 54

år upplever en något högre livskvalitet. I denna grupp uppger nästan 90

procent att de är nöjda med livet.

Bland de yngre (16 29 år) är motsvarande siffra 75 procent. Mellan 10

och 15 procent av landets unga är dock missnöjda med sin situation och

ser pessimistiskt på framtiden. Dessa ungdomar befarar i högre grad än

optimisterna att arbetslösheten kommer att öka både i Sverige som helhet

och på den egna orten. De hyser stor oro för framtida arbetslöshet,

särskilt sin egen. Två av tre anser att utan de rätta kontakterna är det

omöjligt att få jobb. Denna grupp består av ungdomar som ofta är lågut-

bildade och har ett svagt socialt nätverk. Dessa ungdomar med en pessi-

mistisk framtidssyn är mer sällan sammanboende och har oftare så

mycket fritid att de inte vet vad de skall göra med den. De har dessutom

lågt förtroende för det sociala välfärdssystemet. Tre fjärdedelar av dem

anser att de har mycket liten valfrihet att själva bestämma hur deras liv

skall bli. Det innebär att en mycket stor andel av ungdomarna med en

pessimistisk framtidssyn anser att deras möjligheter att ta sig ur en lågt

värderad livssituation för egen hand är näst intill obefintliga.

Ungas värderingar och framtidstro

Studien Ny tid Nya tankar visar att ungas framtidsplaner är konventio-

nella i den mening att de centreras kring eget boende, fast anställning,

familj och självförverkligande. Unga födda utomlands tycker i högre ut-

sträckning än unga födda i Sverige att det är viktigt att ha en god ställ-

ning i samhället vid 35 års ålder. Unga födda i Sverige betonar i stället

att det är viktigt att ha mycket fritid.

 Trevliga arbetskamrater är den viktigaste aspekten på det arbete unga

vill ha vid 35 års ålder. Detta upplevs som långt viktigare än att ha ett

arbete som bidrar till att skapa en mänskligare värld eller ett arbete som

innebär en hög materiell standard. Unga kvinnor betonar mer vikten av

att ha ett arbete som skapar en mänskligare värld och som bidrar till att

utveckla personligheten än vad unga män gör. Bland dem som är födda

utomlands är det betydligt fler som tycker att följande är viktigt; interna-

tionella kontakter, lugnt och tryggt, skapa bra kontakter, arbetets integri-

tet, bidra till en mänskligare värld samt hög lön. Ungas utbildningsambi-

tioner är höga. Nästan 60 procent av unga mellan 16 och 29 år planerar

att ta en akademisk examen. Totalt 16 procent av alla under 30 år har

konkreta planer på att flytta utomlands mer permanent. Det finns flera

omständigheter som har betydelse för sådana planer. Skillnaden mellan

unga män och unga kvinnor är inte särskilt stor. Däremot har det stor

betydelse om man är sammanboende eller ej. Bland unga ensamboende

är det dubbelt så vanligt att ha konkreta planer på att flytta utomlands än

bland sammanboende.

4 En nationell ungdomspolitik

Ungdomspolitiken består i dag av en rad konkreta åtgärder inom ramen

för olika sektorers reguljära ansvar. Regeringens uppfattning är att det

dessutom behövs en övergripande strategi för att förbättra och följa upp

ungdomars levnadsvillkor. De förslag som redovisas i detta kapitel utgör

ungdomspolitik i den senare betydelsen.

Regeringen vill inledningsvis peka på ett par av de viktiga åtgärder

som under de senaste åren genomförts inom olika sektorer i syfte att för-

bättra ungdomars villkor. För det första har en kraftfull utbyggnad av den

högre utbildningen gjort det möjligt för fler ungdomar att studera på hög-

skolan. För det andra har den kommunala utvecklingsgarantin förbättrat

möjligheterna för många ungdomar mellan 20 och 24 år att få sysselsätt-

ning vilket, tillsammans med andra åtgärder, har bidragit till en kraftig

sänkning av ungdomsarbetslösheten. Dessa och andra åtgärder har i juni

1998 redovisats av regeringen i en särskild skrift Ungdomar i fokus

regeringens viktigaste åtgärder för ungdomar 1994 98.

En central utgångspunkt för de statliga insatserna har varit ambitionen

att ge alla ungdomar jämlika förutsättningar inför framtiden. Denna strä-

van efter rättvisa att ständigt försöka skapa jämlika villkor oavsett so-

cioekonomisk bakgrund, kön, etnisk och kulturell bakgrund eller någon

form av funktionshinder har varit en ledstjärna för regeringens politik

på ungdomsområdet. Detta är givetvis en central utgångspunkt också för

den framtida ungdomspolitiken.

Till denna politik, byggd på åtgärder för att skapa rättvisa, jämlikhet

och jämställdhet, vill regeringen nu föra ett system med en generell,

sektorsövergripande och målstyrd ungdomspolitik. Denna tar sin

utgångspunkt i de gemensamma problem ungdomsgruppen som helhet

ställs inför; den s.k. förlängda ungdomstiden, den alltför spridda känslan

av maktlöshet samt att många ungdomar upplever att vuxna främst

intresserar sig för dem då de skapar eller själva utgör problem. En

generell och sektorsövergripande ungdomspolitik har därmed en viktig

uppgift i att bejaka ungdomstiden samt underlätta vuxenblivandet.

4.1 Målstyrning av ungdomspolitiken

Regeringens bedömning: Det bör införas ett system för styrning,

uppföljning och analys av ungdomspolitiken som består av tre delar:

1. Mål för den nationella ungdomspolitiken som beslutas av riksdagen

och som anger ungdomspolitikens inriktning. Målen bör utgöra en

av utgångspunkterna för den ordinarie mål- och resultatstyrningen.

2. Delmål som beslutas av regeringen och som utgör en utgångspunkt

för uppföljning och analys av den samlade ungdomspolitiken.

Dessa mål bör fortlöpande prövas av regeringen.

3. Goda exempel som är avsedda att illustrera olika former av konkret

verksamhet som bidrar till att ungdomspolitikens mål uppnås.

Bakgrund: Riksdagen fattade år 1994 beslut om ett antal riktlinjer för

ungdomspolitiken (prop. 1993/94:135, bet. 1993/94:KrU31, rskr.

1993/94:354).

De fastslagna riktlinjerna anger att de offentliga insatserna för ungdo-

mar i första hand bör vara stödjande och bygga på ungdomars, föräldrars

och andra närståendes engagemang samt att ungdomar skall ha rätt till

goda uppväxtvillkor som tillgodoser behovet av både trygghet och av

personlig utveckling. Vidare anges att ungdomar skall ges goda förutsätt-

ningar att etablera sig som vuxna och göra egna val, liksom att ungdo-

mars personliga ansvarstagande, medmänsklighet, delaktighet och infly-

tande skall främjas. Slutligen anger riktlinjerna också att åtgärder inom

olika områden skall präglas av en helhetssyn på ungdomars situation och

utgå från ett ungdomsperspektiv samt att myndigheter och organisationer

i ökad utsträckning bör samverka liksom att engagemanget i den ideella

sektorn skall tas till vara.

Skälen för regeringens bedömning: I dag sker den politiska styr-

ningen av såväl statlig som kommunal verksamhet i huvudsak utifrån en

stark indelning av samhället i olika sektorer. Den ordinarie budgetproces-

sen är också i huvudsak sektorsbunden och utgår från existerande sam-

hälleliga institutioner.

Som komplement till detta har det utvecklats ett antal sektorsövergri-

pande politikområden vars styrning också utövas främst genom den ordi-

narie budgetprocessen. Dessa motiveras av att det är angeläget att i vissa

fall komplettera den sektorsindelade politiken med ett helhetsperspektiv

som tar sikte på en viss målgrupp eller en viss aspekt av samhällsutveck-

lingen.

Regeringen anser att även ungdomspolitiken bör bedrivas sektorsöver-

gripande. Det främsta skälet för detta är att ungdomspolitiken i hög grad

bör utgå från ett helhetsperspektiv på ungdomars situation och levnads-

villkor. Med en stark helhetssyn kan olika insatser riktade till ungdomar

bättre samordnas och bli så kraftfulla och resurseffektiva som möjligt.

En sektorsövergripande ungdomspolitik kan också beskrivas som en

metod för kvalitetssäkring av samhällets samlade insatser för ungdomar.

På såväl lokal som central nivå underlättas en ökad överföring av erfa-

renheter mellan personer som arbetar med ungdomsfrågor inom olika

sektorer. Samtidigt kan olika åtgärder bättre följas upp, vilket förbättrar

möjligheterna att mer kvalitativt pröva olika insatser inom ramen för or-

dinarie budgetprocesser.

En brist med de nuvarande riktlinjerna är att de inte är utformade så att

de kan ligga till grund för någon mer systematisk uppföljning och utvär-

dering. För att uppnå detta krävs, enligt regeringens uppfattning, ett mer

utvecklat system för uppföljning och analys av ungdomspolitiken. Där-

med skulle också möjligheterna att föra en mer långsiktig och målmed-

veten sektorsövergripande ungdomspolitik förbättras. Regeringen anser

därför att de av riksdagen antagna riktlinjerna för ungdomspolitiken bör

ersättas av ett system för styrning, uppföljning och analys som består av

tre delar; mål, delmål och goda exempel.

Målen för ungdomspolitiken bör vara övergripande till sin karaktär och

prövas av riksdagen i samband med att regeringen återkommande redovi-

sar utfallet av den förda ungdomspolitiken. Delmålen bör fortlöpande

prövas av regeringen. De goda exemplen bör identifieras av Ungdoms-

styrelsen i samarbete med berörda myndigheter.

Det föreslagna systemet skall ses som ett komplement till den ordinarie

styrningen av berörda verksamheter. Den nuvarande ansvarsfördelningen

mellan myndigheterna skall därför inte förändras. Regeringen vill, mot

denna bakgrund, understryka varje myndighets ansvar att, inom ramen

för sitt uppdrag och sina resurser, bidra till att ungdomspolitikens mål

uppnås.

4.2 Mål för den nationella ungdomspolitiken

Regeringens förslag: Följande tre mål skall ersätta tidigare antagna

riktlinjer för den nationella ungdomspolitiken:

1. Ungdomar skall ha goda förutsättningar att leva ett självständigt

liv.

2. Ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet.

3. Ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande

skall tas till vara som en resurs.

Ungdomspolitiska kommitténs förslag: Förslaget överensstämmer

huvudsakligen med regeringens.

Remissinstanserna: Av de remissinstanser som har kommenterat

kommitténs förslag om övergripande nationella mål för ungdomspoliti-

ken är en majoritet positiva.

Även Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer ställer sig

bakom de övergripande målen, men efterlyser en deklaration från

statsmakternas sida om konkreta åtgärder. Av ett fåtal negativa remissin-

stanser märks Tjänstemännens centralorganisation, som menar att de

övergripande målen är så generellt utformade att målens grundläggande

betydelse går förlorad.

Skälen för regeringens förslag: Det system för styrning, uppföljning

och analys som regeringen vill införa bygger på att riksdagen fastställer

ett antal mål av övergripande karaktär.

Regeringens uppfattning är att dessa mål bör fokusera på övergången

från att vara ung till att bli vuxen snarare än på övergången från att vara

barn till att bli ungdom. Det är vidare viktigt att målen utgår från en syn

på ungdomar som individer med förmåga att fatta egna beslut samt själv-

klar rätt att påverka. Slutligen bör målen för ungdomspolitiken också ge

uttryck för en ambition att ta till vara den positiva kraft som ungdomar

utgör i samhället.

Målen bör vara formulerade så att de avser den påverkan på sam-

hällsutvecklingen som riksdag och regering har för avsikt att uppnå ge-

nom olika insatser. Målen bör vidare utformas så att de kan utgöra en av

utgångspunkterna för den ordinarie mål- och resultatstyrningen liksom

för en sektorsövergripande uppföljning och fördjupad analys av ung-

domspolitiken.

Regeringen har valt benämningen mål för ungdomspolitiken samt nå-

got modifierat Ungdomspolitiska kommitténs förslag i syfte att åstad-

komma en anpassning till den mål- och resultatstyrning för statsförvalt-

ningen som har börjat tillämpas efter det att kommittén presenterade sitt

betänkande. Till sitt innehåll överensstämmer dock regeringens förslag

till mål för ungdomspolitiken med kommitténs förslag till övergripande

mål.

Goda förutsättningar att leva ett självständigt liv

Ett första mål för ungdomspolitiken bör, enligt regeringens förslag, vara

att ungdomar skall ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv.

Många ungdomars liv präglas av att de har svårt att etablera sig på vissa

samhälleliga arenor. På grund av långa utbildningstider och svårigheter

att få arbete och bostad upplevs det av många ungdomar som om

tidpunkten då de blir vuxna förskjuts. Att ha ett arbete, en egen bostad

och en egen ekonomi leder till självständighet gentemot föräldrar, andra

vuxna och samhällets institutioner. Det är i flera avseenden detta som

kännetecknar vuxenblivandet. Politiken bör därför underlätta för

ungdomar att successivt uppnå den självständighet som kännetecknar

vuxnas liv.

Ungdomars möjlighet till inflytande och delaktighet

Ett andra mål för ungdomspolitiken bör, enligt regeringens uppfattning,

vara att ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och

delaktighet. Detta gäller både inflytande över den generella samhällsut-

vecklingen och över beslut som rör ungdomarnas egna liv och verksam-

heter. Ungdomars inflytande måste därför handla om såväl den enskildes

inflytande över sin vardag som ungdomars gemensamma möjligheter att

påverka såväl nationellt som internationellt.

Om unga människor inte känner sig delaktiga undermineras en väsent-

lig del av grunden för det demokratiska samhället. Detta är oacceptabelt

utifrån demokratisynpunkt och allvarligt för samhällsutvecklingen. Av

avgörande betydelse är också att samhället förmår att möta ungdomars

önskemål om nya, mer direkta former för inflytande och delaktighet.

Detta ställer krav i första hand på det politiska systemet, men också på de

myndigheter och andra samhälleliga institutioner som hanterar frågor

som är angelägna för ungdomar.

De skillnader som generellt finns mellan mäns och kvinnors möjlighe-

ter till inflytande gäller även unga män och kvinnor. Därför måste

jämställdhetsaspekten särskilt beaktas inom ungdomspolitiken.

Ungdomar är en resurs

Ett tredje mål för den ungdomspolitik som regeringen föreslår är att ung-

domars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande skall tas

till vara som resurs. Ett samhälle som stimulerar aktivt engagemang leder

i sig till ökad delaktighet för den enskilde. Men det innebär också att det

skapas energi och kraft som kan tas till vara av samhället som helhet.

Samhället måste i högre grad än i dag utnyttja unga människors kompe-

tens inom olika områden.

Ungdomars representation i olika offentliga styrelser och andra

beslutande organ är i dag låg i förhållande till deras andel av befolk-

ningen. På grund av en alltför dålig åldersspridning är många offentliga

organs sammansättning i dag åldersmässigt alltför homogena, vilket i sin

tur kan leda till kvalitativa problem. Erfarenhet och formella meriter är

ofta otillräckliga urvalskriterier för att i en grupp samla den kompetens

som behövs för att lösa problem i ett modernt och föränderligt samhälle.

Ungdomars kreativitet, nya kunskaper och värderingar bör i högre grad

utnyttjas som komplement till erfarenhetsbaserad kunskap och

kompetens.

I takt med att samhället blir alltmer internationaliserat och mångfalden

ökar också behovet av sådan kunskap och kompetens som många

ungdomar besitter, exempelvis IT-, media- och språkkunskaper.

4.3 Precisering av den nationella ungdomspolitiken

Regeringens bedömning: Målen för ungdomspolitiken bör vara en

av utgångspunkterna för den ordinarie mål- och resultatstyrningen.

Med stöd av dessa mål bör effekterna av de insatser som genomförts

med anledning av ungdomspolitiken följas upp och analyseras sek-

torsövergripande. För att göra detta möjligt bör målen kompletteras

med delmål som är möjliga att följa upp.

Ungdomspolitiska kommitténs förslag: Kommitténs förslag överens-

stämmer delvis med regeringens bedömning. Kommitténs förslag till

former för styrning, utvärdering och uppföljning innebär att de övergri-

pande mål kommittén föreslår skall brytas ned till konkreta mål utifrån

vilka såväl styrning som uppföljning och utvärdering skall ske.

Remissinstanserna: Remissinstanserna uppvisar betydande variatio-

ner när det gäller synpunkter på de konkreta mål som kommittén föresla-

git. Flera remissinstanser kritiserar de konkreta målen för att inte vara

tillräckligt realistiska och sakna finansiering. Ett antal kommuner pekar

på konflikten mellan den kommunala självstyrelsen och den detaljregle-

ring som de föreslagna konkreta målen innebär. Majoriteten av de re-

missinstanser som yttrat sig om de konkreta målen är av olika skäl tvek-

samma till hur dessa mål formulerats. De flesta remissinstanserna före-

språkar dock att de övergripande målen kompletteras med mer konkreta

mål och åtgärder.

Skälen för regeringens bedömning: Mål- och resultatstyrning av

ungdomspolitiken bör även i framtiden ske inom ramen för den ordinarie

budgetprocessen. Regeringen bedömer att de mål för ungdomspolitiken

som föreslagits bör vara en av utgångspunkterna för den mål- och resul-

tatstyrning som sker genom berörda myndigheters regleringsbrev.

Regeringen anser vidare att den ordinarie mål- och resultatstyrningen

bör kompletteras med en sektorsövergripande uppföljning och analys av

effekterna av de insatser som genomförts med anledning av ungdomspo-

litiken. Genom den kunskap som då erhålls kan samhällets resurser ut-

nyttjas bättre. Samtidigt blir samhällets insatser och den politik som lig-

ger till grund för insatserna tydligare för de enskilda ungdomarna.

Regeringen ansåg, i likhet med flertalet remissinstanser, att de kon-

kreta mål som Ungdomspolitiska kommittén föreslagit behövde ses över.

Regeringen gav därför i december 1997 Ungdomsstyrelsen i uppdrag att,

i nära samarbete med berörda myndigheter samt Kommunförbundet,

lämna förslag till konkreta delmål under respektive övergripande mål.

Uppdraget redovisades till regeringen i maj 1998 i rapporten Förslag till

delmål för ungdomspolitiken.

Ungdomsstyrelsens förslag har därefter beretts inom Regeringskans-

liet. Regeringen har, med Ungdomsstyrelsens rapport som utgångspunkt,

valt ut ett antal områden där mer konkreta mål bör formuleras. Rege-

ringen anser dock att den av kommittén föreslagna termen konkreta mål

bör ersättas med delmål. Därmed vill regeringen understryka att målstyr-

ningen av ungdomspolitiken skall ingå som en integrerad del av rege-

ringens ordinarie mål- och resultatstyrning och göras inom ramen för den

ordinarie budgetprocessen.

Under förutsättning av riksdagens godkännande av de övergripande

målen för ungdomspolitiken avser regeringen att utarbeta delmål för

ungdomspolitiken vilka bl.a. bör ingå i regleringsbreven för budgetåret

2000 till berörda myndigheter. Delmål bör formuleras inom de områden

där ungdomar är berörda.

Mål 1 Ungdomar skall ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv

Under detta övergripande mål bör det formuleras delmål som rör främst

utbildning, arbete, bostad och ekonomisk självständighet.

Delmålen inom utbildningsområdet bör ta sikte på elevers möjlighet

till godkända studieresultat, valmöjligheter vad gäller utbildningsplatser

inom gymnasieskolan samt möjligheter till arbetsplatsförlagd praktik

inom gymnasieutbildningen.

När det gäller arbete finns det redan i dag ett mål som anger att ingen

ung skall behöva gå arbetslös mer än 100 dagar. Andra delmål som kan

bli aktuella kan vara att underlätta för unga att skaffa feriepraktik samt att

medverka till att unga kan skaffa en egen bostad.

Mål 2 Ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet

Under detta övergripande mål bör det formuleras delmål som rör främst

utbildningsväsendet, fritidsområdet och kommunernas roll.

Delmål som fokuserar på ett ökat elevinflytande över såväl skolmiljön

som undervisningen och skolans arbetsformer intar en central roll utifrån

demokratisynpunkt.

På fritidsområdet bör delmål formuleras om vikten av att stödja ungas

egen organisering, att stödja förnyelse och utveckling av föreningslivet

samt att uppmuntra nya former av organisationer och sammanslutningar.

Delmål som tar sikte på ungdomars inflytande i kommunerna bör dels

handla om att utnyttja bestämmelsen i 6 kap. 8 § kommunallagen

(1991:900) i syfte att uppmuntra ökat brukarinflytande, dels handla om

att utveckla ungdomars inflytande och delaktighet i samhällsplaneringen.

Mål 3 Ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande

skall tas till vara som en resurs

Under detta övergripande mål bör det formuleras delmål som rör sam-

hällets förmåga att i olika sammanhang ta till vara ungas engagemang.

Delmålen bör utgå från att ungdomar generellt sett har ett stort intresse

för frågor som i vårt samhälle betraktas som viktiga framtidsfrågor. Detta

gäller såväl miljöfrågor och arbete mot främlingsfientlighet och rasism

som IT-frågor och skapande av innovativa företag.

Ett annat område som bör bli föremål för delmål avser ungas repre-

sentation i olika former av beslutande organ. Enligt regeringens bedöm-

ning är det angeläget att öka andelen yngre ledamöter i dessa på såväl

statlig som kommunal nivå för att därmed bättre ta till vara den specifika

kompetens ungdomar kan bidra med. Delmål om att ta till vara ungdo-

mars resurser i dessa sammanhang bör därför formuleras.

Ett delmål bör ta fasta på att skolan bör främja ungas engagemang och

deltagande i samhällsfrågor, t.ex. aktivt arbete i elevråd och ungdomsråd.

Kommunerna bör vidare verka för att skolan i ökad utsträckning skall bli

en arena där kommunala samhällsfrågor diskuteras och ungas synpunkter

inhämtas.

4.4 Ungdomsstyrelsens verksamhet och genomförandet

av den nationella ungdomspolitiken

Regeringens förslag: Ungdomsstyrelsen skall verka för att målen för

den nationella ungdomspolitiken uppfylls. Det skall vara regeringens

uppgift att utforma de övergripande målen för Ungdomsstyrelsens

verksamhet.

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att i

samverkan med berörda myndigheter och i samråd med Kommunför-

bundet utveckla en metod för att identifiera, presentera och sprida

goda exempel.

Ungdomspolitiska kommitténs förslag: Kommittén anser att ett till-

lägg till Ungdomsstyrelsens verksamhetsmål bör övervägas där det fram-

går att myndigheten i all sin verksamhet t.ex. bidragsgivning, arbete med

EU:s program och projektsatsningar bör beakta målen för ungdomspoli-

tiken.

Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig särskilt

över detta.

Skälen för regeringens förslag: Samtidigt som riksdagen fattade be-

slut om riktlinjer för ungdomspolitiken beslutades om övergripande mål

för Ungdomsstyrelsens verksamhet (prop. 1993/94:135, bet.

1993/94:KrU31, rskr. 1993/94:354). De övergripande målen anger att

Ungdomsstyrelsens verksamhet skall vara att främja goda uppväxtvillkor

för ungdomar samt verka för att unga människor görs delaktiga i sam-

hällsutvecklingen. Ungdomsstyrelsen skall arbeta sektorsövergripande

och ha en kontinuerlig kontakt med kommunerna när det gäller att följa

ungdomars villkor i samhället.

Enligt propositionen är det viktigt att någon myndighet har ett sektor-

sövergripande ansvar för att utifrån en helhetssyn kunna följa utveck-

lingen av ungdomars villkor och anlägga ett ungdomsperspektiv på frå-

gor inom olika samhällsområden. Vidare anges i propositionen att Ung-

domsstyrelsens kunskaper om ungdomars uppväxtvillkor i vid mening

således också bör stärkas. Ambitionen bör vara att Ungdomsstyrelsen

skall fungera som en kunskapsbank i ungdomsfrågor gentemot andra

myndigheter, kommuner, föreningsliv, ungdomsarbetare och enskilda.

För att kunna fullgöra sina övergripande uppgifter menade regeringen

att Ungdomsstyrelsen också bör följa utvecklingen i kommunerna. Den

ökade differentieringen och de knappa resurserna ökar också behovet av

erfarenhetsutbyte och rådgivning, såsom goda exempel på utveckling av

lokal ungdomsverksamhet och nya arbetsformer. Härutöver ansåg rege-

ringen att arbetet med att följa upp och utvärdera insatser för ungdomar

på olika samhällsområden bör resultera i att Ungdomsstyrelsen regelbun-

det lämnar regeringen en fördjupad redovisning av ungdomars uppväxt-

villkor samt förslag till åtgärder på angelägna områden.

Med anledning av förslaget i avsnitt 4.2 om att mål för den nationella

ungdomspolitiken skall införas anser regeringen att de nu gällande över-

gripande målen för Ungdomsstyrelsens verksamhet bör revideras. Det

bör därvid vara regeringens uppgift att utforma de övergripande målen

för Ungdomsstyrelsens verksamhet. Ungdomsstyrelsen skall naturligtvis

verka för att målen för den nationella ungdomspolitiken uppfylls på bästa

sätt.

Det är regeringens mening att Ungdomsstyrelsen skall fortsätta att ar-

beta sektorsövergripande. Detta arbete bör dock utvecklas, bland annat

skall Ungdomsstyrelsen i samråd med andra myndigheter och Kom-

munförbundet utveckla ett system för att årligen och samlat redovisa

relevant statistik och annan information i förhållande till de föreslagna

målen. Det är regeringens bedömning att huvuddelen av den nödvändiga

informationen finns tillgänglig genom den statistik som statliga myndig-

heter redan producerar. Ungdomsstyrelsens uppgift bör därför framför

allt vara att samordna och sammanställa resultat från andra myndigheter

samt att komplettera dessa med egna undersökningar där nödvändig in-

formation saknas. Ungdomsstyrelsen bör i detta sammanhang särskilt

ansvara för att belysa rättvise- och könsperspektiven.

Ungdomsstyrelsens uppföljning av ungdomspolitiken på lokal nivå bör

liksom tidigare ha som utgångspunkt att såväl följa upp som att stödja

utvecklingen av den kommunala ungdomspolitiken. Som tidigare har

nämnts skall Ungdomsstyrelsen bl.a. med hjälp av goda exempel på lokal

ungdomsverksamhet och med nya arbetsformer bistå kommuner med

rådgivning och erfarenhetsutbyte. Regeringen menar att sådan verksam-

het är ett viktigt instrument när det gäller att utveckla ungdomspolitiken.

En mer systematisk utveckling av goda exempel som bidrar till att ung-

domspolitikens mål uppnås inom olika prioriterade områden är därför

önskvärd. Dessa goda exempel kan göra det lättare att visa vad ungdoms-

politiken innebär i praktiken. Således bör denna verksamhet utvidgas så

att även myndigheter och andra berörda kan ta del av den.

Regeringen har därför för avsikt att ge Ungdomsstyrelsen i uppdrag att

utveckla en metod för att i samverkan med berörda myndigheter identi-

fiera, presentera och sprida goda exempel. Det är i detta sammanhang

angeläget att understryka att olika verksamheter måste utvecklas utifrån

sina egna förutsättningar och behov. De goda exemplen skall inte utgöra

mallar avsedda att kopiera utan skall snarare ha funktionen att inspirera. I

bilaga 8 lämnas en förteckning över 99 projekt och andra verksamheter

som Ungdomsstyrelsen identifierat och som i detta sammanhang kan

tjäna som exempel.

Härutöver bör Ungdomsstyrelsen ansvara för uppföljning och analys

av ungdomspolitiken utifrån de mål och delmål som riksdag och regering

beslutar. Detta bör ske i nära samarbete med berörda myndigheter.

Ungdomsstyrelsen bör även i fortsättningen åläggas att återkommande,

vart fjärde år, till regeringen redovisa en fördjupad analys av hur ung-

domspolitiken utvecklas. Denna analys vilken skall kunna ligga till grund

för regeringens redovisning till riksdagen.

5

5 Ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och

framtidstro

Genom den målstyrningsmodell som presenteras i kapitel 4 ökar, enligt

regeringens bedömning, möjligheterna att få ett starkare och mer syste-

matiskt genomslag för ungdomsperspektivet inom en rad olika områden.

De synliga resultaten av detta kommer dock sannolikt att dröja till något

år efter att riksdagen behandlat denna proposition.

Regeringen kan samtidigt konstatera att det på ett antal områden finns

ett omedelbart behov av insatser. Mot denna bakgrund redovisas i detta

kapitel prioriteringar samt ett antal åtgärder som genomförs på regering-

ens initiativ.

5.1 Demokrati inflytande och delaktighet

Utöver de tre övergripande målen för ungdomspolitiken anser regeringen

att det också behövs mer direkta åtgärder för att stärka ungdomars möj-

ligheter till inflytande och delaktighet. Dessa insatser måste i så stor

utsträckning som möjligt utgå från unga människors egna tankar och

ambitioner.

Skolan har en särskilt stor betydelse när det gäller att värna och ut-

veckla demokratin, såväl genom teoretiska studier som i praktisk hand-

ling. Men även ungdomars relation till, och förtroende för, olika offent-

liga organ är i sammanhanget mycket viktiga.

5.1.1 En demokratikommission för, med och av ungdomar

Regeringens bedömning: Landsrådet för Sveriges Ungdomsorgani-

sationer (LSU) bör få ekonomiskt stöd för att rådet fristående skall ut-

reda ungdomars möjligheter att påverka såväl i sina egna miljöer som

i större politiska sammanhang.

Skälen för regeringens bedömning: Ett av de ungdomsting som fö-

regått denna proposition arrangerades av Landsrådet för Sveriges Ung-

domsorganisationer (LSU) och samlade representanter från olika ung-

domsorganisationer. Som ett resultat av detta ungdomsting har LSU den

25 mars 1999 kommit in till Kulturdepartementet med en framställan om

att inrätta en demokratikommission om ungdomars möjligheter till

inflytande och delaktighet. Denna skall, enligt framställan, komplettera

Demokratiutredningens (SB 1997:01) arbete genom att kartlägga samt

analysera och lämna förslag vad gäller ungdomars möjligheter att

påverka skolmiljön, sin närmiljö, kommunpolitiken, landstingspolitiken,

den nationella politiken, Europapolitiken och ungdomars situation i

världen. En annan viktig uppgift skulle vara att utvärdera metoder som i

dag används och att ta fram olika lösningar för att öka ungdomars

delaktighet i det demokratiska livet. LSU erbjuder sig att vara värd för

kommissionen.

Demokratiutredningen (dir. 1997:101) är en parlamentarisk kommitté

med uppgift att belysa de nya förutsättningar, problem och möjligheter

som det svenska folkstyret möter inför 2000-talet. I tilläggsdirektiv (dir.

1998:100) har utredningen fått i uppdrag att utreda orsakerna till det

sjunkande valdeltagandet och att föreslå åtgärder för att öka medborgar-

nas delaktighet och engagemang i det demokratiska systemet.

Regeringen instämmer i LSU:s uppfattning att ett utredningsarbete av

det slag som LSU föreslår bör genomföras. Ungdomsorganisationerna

bör därför, genom LSU, ges ekonomiskt och övrigt stöd för att genom-

föra en fristående utredning för att kartlägga ungdomars möjlighet till

inflytande och delaktighet. Det är angeläget att arbetet genomförs främst

av ungdomar och på ungdomars villkor. Arbetet bör därför göras av

representanter som är utsedda av ungdomsorganisationerna. För att ge

möjlighet till ett flexibelt arbetssätt bör utredningen genomföras genom

LSU:s försorg.

Regeringen vill samtidigt understryka betydelsen av att ungdomar med

olika slags erfarenheter och levnadsvillkor deltar i arbetet. Därmed bör

det ställas krav på jämn könsfördelning, medverkan av ungdomar med

olika etnisk och kulturell bakgrund samt medverkan av ungdomar med

olika typer av funktionshinder. För att kunna genomföra ett bra arbete

med hög kvalitet bör gruppen också få tillgång till bl.a. relevant informa-

tion från myndigheter och forskare.

Regeringen har under arbetet med denna proposition också inhämtat

information om att representanter från Kommunförbundet och

Landstingsförbundet är beredda att medverka under arbetets genomfö-

rande.

5.1.2 Demokrati i skolan

Regeringens bedömning: Ungdomarnas demokratiska engagemang

bör på olika sätt uppmuntras av skolan. Regeringen bör under år 1999

särskilt verka för att

 försöksverksamheten med lokala styrelser med elevmajoritet på

 gymnasieskolorna sprids,

 elevrådsarbete och annat ideellt arbete uppmuntras i skolan,

 elevombudsmannen ges fortsatt stöd,

 politiska ungdomsförbund ges bättre möjligheter att medverka i

 skolan, och

 anordnande av s.k. skolval uppmuntras.

Skälen för regeringens bedömning: Skolan är den viktigaste

institutionen i ungdomars liv. Skolan är också en plats där många

förväntningar inför framtiden formas. En av skolans mest grundläggande

uppgifter är därmed att lyfta fram de demokratiska värderingar som vårt

samhälle vilar på. Detta måste ske såväl praktiskt som teoretiskt. I detta

sammanhang är det väsentligt att kunskap ges om det representativa

systemets funktionssätt, olika kommunala inflytandeformer och olika

medborgerliga rättigheter och skyldigheter.

Flera olika undersökningar och iakttagelser pekar på att eleverna anser

att de har för lite att säga till om i skolan. Medan de yngsta är mer nöjda

med sina möjligheter att påverka upplever de äldre eleverna att de har

mindre möjligheter. Generellt tycks missnöjet växa i takt med att ele-

verna blir äldre, men det finns tendenser till förbättringar. Regeringen

anser att det är viktigt att ungdomar allt eftersom de blir äldre får ökade

möjligheter att påverka, inte minst som en förberedelse inför livet som

vuxen.

Regeringen har, bl.a. mot denna bakgrund, särskilt uppmärksammat

frågan om den värdegrund skolan vilar på och anvisat medel för ett sär-

skilt värdegrundsprojekt. En projektgrupp inom Utbildningsdepartemen-

tet har tillsatts för att vidta åtgärder i syfte att utveckla och stödja det lo-

kala arbetet med att tillämpa värdegrunden i praktiken. Elevernas bety-

delse för arbetet med värdegrunden i skolan skall särskilt beaktas och

lyftas fram.

Det är också viktigt att ungdomars demokratiska engagemang direkt

och på olika sätt uppmuntras av skolan. Därmed ges FN:s konvention om

barnets rättigheter en reell innebörd även i skolan. Åtgärder bör vidtas för

att såväl stärka elevernas möjligheter till inflytande som för att ge andra

delar av demokratin ökade möjligheter att verka i skolan.

Försöksverksamhet på gymnasieskolorna med lokala styrelser med elevma-

joritet

Läsåret 1997/98 inleddes, efter riksdagens beslut (prop. 1996/97:109,

bet. 1996/97:UbU10, rskr. 1996/97:222), en fyraårig försöksverksamhet

vilken innebär att kommunerna får överlåta vissa ansvars- och

beslutsbefogenheter till en lokal styrelse med elevmajoritet. Försöks-

verksamheten omfattar gymnasieskolan och den kommunala vuxen-

utbildningen. I den lokala styrelsen skall företrädare för elever och

anställda vid skolan ingå.

Informationen om försöksverksamheten till landets kommuner och

skolor har främst skett genom Kommunförbundet. Dessutom har Elevor-

ganisationen fått ekonomiskt stöd för att sprida information om försöks-

verksamheten och följa verksamheten ur elevernas perspektiv.

Skolverket bär ansvaret för utvärderingen av försöksverksamheten. I

slutet av år 1998 hade 21 skolor inrapporterat till myndigheten att de

deltar i försöksverksamheten. Skolverket bör i sin utvärdering också

redovisa vilka hinder som funnits för försöksverksamheten. Regeringen

avser att efter utvärderingen avgöra på vilket sätt arbetet med att stärka

elevers inflytande i skolan skall gå vidare.

Uppmuntran av elevrådsarbete och annat ideellt arbete

De lokala formerna för elevernas inflytande på skolnivå främst elevråd

och elevkårer fyller en viktig funktion när det gäller elevers möjligheter

att påverka skolan. De kan utgöra en god möjlighet för eleverna att få

inflytande i skolan samt vara en värdefull tillgång för den enskilda sko-

lan. Det krävs emellertid att elever uppmuntras att engagera sig i dessa

verksamheter för att de skall fungera och framför allt att onödiga hinder

tas bort.

Dessa hinder är sällan formella utan utgörs ofta av attityder och värde-

ringar som, inte minst, de vuxna i skolan har till verksamheten. Det är

därför angeläget att skolan är tydlig med att visa sin uppskattning av ele-

vers engagemang i såväl elevråd och elevkårer som andra typer av ideella

och demokratiskt uppbyggda sammanslutningar, t.ex. olika ungdoms-,

idrotts-, främjande- och hjälporganisationer.

Mot denna bakgrund är det oroväckande att det på enskilda skolor fö-

rekommer att elever som engagerar sig i elevråds- och elevkårsarbete får

detta registrerat i sina betyg som frånvarotimmar. En sådan ordning går

stick i stäv med skolans uppgift att verka för demokratins idéer. Snarare

bör arbetet förtjäna uppskattning också i betygen. Regeringen avser där-

för att i samtal med Kommunförbundet och Skolverket understryka vik-

ten av att skolorna i högre utsträckning än i dag värderar och dokumente-

rar deltagande i elevråds- och elevkårsarbete samt ideellt arbete av lik-

nande karaktär.

En elevombudsman för att ta till vara elevers rättigheter

Elevorganisationen är en s.k. elevfacklig organisation för elever i högre

årskurser i grundskolan och gymnasiet med elevråd och elevkårer som

sina lokalavdelningar. Sedan år 1996 finns i Elevorganisationens regi en

särskild elevombudsman med uppgift att ta till vara elevers rättigheter.

En extern utvärdering av elevombudsmannens två första år har visat att

elevers behov av sådant stöd är stort. Regeringen anser att initiativet även

i framtiden bör stödjas och avser därför att göra det ekonomiskt möjligt

för en fortsättning av verksamheten.

Politiken måste få komma in i och verka i skolan

Skolan har en central roll för att främja demokratins idéer. Uppgiften är

så viktig att den har fått komma till uttryck i 1 kap. 2 § skollagen

(1985:1100), den s.k. portalparagrafen. Det är därför angeläget att den

enskilda skolan har ett väl utvecklat kontaktnät gentemot övriga

samhället, vilket också betonas i läroplanen. Detta bör omfatta olika

samhällspolitiskt engagerade organisationer, men det är särskilt viktigt

att skolan också har en öppen dörr till de politiska partierna och de

politiska ungdomsförbunden. Beslut om i vilken utsträckning dessa skall

få tillträde till skolan är i dag en kommunal angelägenhet.

Inställningen till huruvida de politiska partierna och de politiska ung-

domsförbunden över huvud taget skall få tillträde till skolorna varierar i

dag mellan olika kommuner. Regeringen ser med oro på att dessa organi-

sationer utestängs från vissa skolor. Det är inte acceptabelt att elever för-

hindras att i skolan få kontakt med organisationer och andra sammanslut-

ningar som har stor betydelse för vår demokrati. Det är tvärtom angeläget

att skolorna generellt öppnar sig för medverkan från såväl samhällspoli-

tiskt engagerade organisationer i allmänhet som de politiska partierna

och ungdomsförbunden i synnerhet.

Den värderingsstudie som redovisades i Ungdomsstyrelsens rapport Ny

tid nya tankar? Ungdomars värderingar och framtidstro visade att en

stor grupp ungdomar är intresserade av de politiska partierna, men att de

av någon anledning är avvaktande. Studien visade också att ungdomar är

positiva till att partierna får tillträde till skolorna, och att de skulle önska

sig mer information från dem på detta sätt. De politiska ungdomsförbun-

den bör därför få möjligheter att gå ut i skolorna med information och

debatt om politiken och den politiska demokratins arbetssätt också när

det inte är valår.

Skolvalen kan vara ett viktigt instrument för att uppmuntra ungdomars

intresse för politiken. Det är också en mycket stor andel av skolorna,

främst gymnasieskolorna, som anordnar skolval. Det har emellertid visat

sig att vissa skolor inte redovisar resultaten av dessa val. Regeringen an-

ser att skolval bör uppmuntras och att en redovisning av valresultatet all-

tid bör ske. Om inte detta sker riskerar elevernas förtroende för såväl

skolan som för valinstitutet att drabbas. Regeringen kommer därför att

uppmärksamma även dessa frågor i kommande samtal med Kommunför-

bundet och Skolverket.

Studenters inflytande i högskolan skall stärkas

Även på högskolan och universiteten är frågan om inflytande för de stu-

derande viktig. För att närmare utreda studentinflytandet tillsatte dåva-

rande utbildningsministern år 1997 en arbetsgrupp. Arbetsgruppen över-

lämnade i augusti 1998 rapporten Studentinflytande i högskolan (Ds

1998:51). Arbetsgruppen menar att studenternas inflytande bör ses som

en central komponent i den högre utbildningen av flera skäl. Arbetsgrup-

pen föreslår ett antal åtgärder för att öka studenters inflytande över sin

utbildning samt högskolan och sina egna organisationers verksamhet.

Regeringen avser att senare återkomma till riksdagen i frågan.

5.1.3 En ungdomsdelegation knuten till regeringen

Regeringens bedömning: En ungdomsdelegation bör inrättas. Den

bör fungera som ett rådgivande organ till regeringen i frågor av sär-

skild betydelse för ungdomar och ungdomars levnadsvillkor. Ung-

domsdelegationen bör samtidigt vara ett forum för ungdomars infly-

tande och delaktighet i rikspolitiken.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen behöver i sitt arbete

bättre tillgång till den kompetens om ungdomar och ungdomars

levnadsvillkor som bara ungdomar själva kan tillföra. Det är samtidigt

angeläget att ungdomar ges bättre möjligheter att kommunicera direkt

med representanter för regeringen i olika frågor som är väsentliga för

ungdomars levnadsvillkor. För att tillgodose dessa behov, och därmed ge

ungdomar bättre möjlighet till inflytande och delaktighet i ungdoms-

politiken, avser regeringen att inrätta en särskild ungdomsdelegation

knuten till Regeringskansliet (Kulturdepartementet). Ungdomsdelega-

tionen, som skall ersätta den nuvarande Barn- och ungdomsdelegationen,

skall ledas av ungdomsministern.

Ungdomsdelegationen bör ha till främsta uppgift att stödja regeringen i

genomförandet och uppföljningen av den nationella ungdomspolitiken.

Delegationen kommer därmed att fungera som ett rådgivande organ till

regeringen i frågor av särskild betydelse för ungdomar och ungdomars

levnadsvillkor. En utgångspunkt för delegationen skall vara de ung-

domspolitiska mål som riksdagen fastställer med anledning av regering-

ens förslag i kapitel 4. Utifrån dessa mål skall delegationen särskilt ar-

beta med frågor om rättvisa villkor för ungdomar, med tonvikt på rättvisa

villkor mellan flickor och pojkar samt mellan ungdomar med olika etnisk

och kulturell bakgrund och för ungdomar med någon typ av funktions-

hinder.

Ungdomsdelegationen skall också fungera som ett bredare forum för

ungdomars delaktighet och inflytande i den nationella ungdomspolitiken.

Därför skall delegationens arbete delvis vara utåtriktat, i syfte att fånga

upp ungdomars åsikter i olika delar av landet.

Genom att delegationen knyts direkt till regeringens arbete bör också

samhället i övrigt uppmuntras till liknande initiativ, såväl på lokal som

regional nivå.

5.1.4 Fler ungdomar i olika offentliga organ

Regeringens bedömning: Insatser bör göras för att förbättra ålders-

spridningen i centrala myndigheters styrelser. Statistik bör redovisas

över åldersfördelningen inom statliga kommittéer och utredningar i

kommande års skrivelser till riksdagen om kommittéväsendet.

Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att kartlägga ålders-samman-

sättningen i olika kommunala beslutsorgan.

Skälen för regeringens bedömning: I dag saknas i alltför stor ut-

sträckning unga representanter i en rad olika offentliga organ, både på

central och lokal nivå. Det finns två skäl att se detta som ett allvarligt

problem.

För det första innebär bristen på unga företrädare att avstånden mellan

de offentliga organen och ungdomarna riskerar att öka ytterligare. Där-

med finns det risk för att ungdomars känsla av utanförskap i relation till

politik och förvaltning bekräftas och förstärks. En sådan utveckling

skulle på sikt kunna innebära att kommande generationer alltmer tar

avstånd från vår demokratiska modell, byggd på parlamentarism och

representativ demokrati. En sådan utveckling måste givetvis motverkas.

För det andra innebär bristen på unga representanter i myndighetssty-

relser och statliga kommittéer, liksom en viss avsaknad av äldre företrä-

dare, en alltför dålig åldersspridning. Eftersom homogena grupper, enligt

såväl forskning som erfarenheter från t.ex. den privata sektorn, generellt

inte besitter samma kollektiva kompetens som heterogena grupper leder

detta till kvalitativa problem. Det är därför också av kvalitetsskäl angelä-

get att öka åldersspridningen.

Ungdomar besitter i flera avseenden kompetens som är unik för deras

generation, bl.a. på IT-, kultur- och miljöområdet. Regeringen avser att

under hösten 1999 identifiera ett antal myndighetsstyrelser där avsakna-

den av denna kompetens är tydlig och där behovet av ökad ålderssprid-

ning är särskilt stor. Vidare avser regeringen att i samband med tillsätt-

ningen av nya kommittéer ta ökad hänsyn till behovet av såväl en god

åldersspridning som en ökad andel yngre representanter.

 För att komma åt problemet med ungdomars underrepresentation i

offentliga organ är det nödvändigt att detta tydligt åskådliggörs. Sedan år

1995 görs det inom Regeringskansliet en årsvis sammanställning av

ålderssammansättningen i statliga centrala myndighetsstyrelser och

kommittéer. Regeringen har därmed kunnat följa utvecklingen under

senare år. Även om det har förekommit smärre skillnader mellan åren har

denna statistik styrkt antagandet att unga är kraftigt underrepresenterade i

såväl statliga myndighetsstyrelser som i det statliga kommittéväsendet.

De positiva avvikelser som noterats i den generella åldersstatistiken

har gällt kommittéerna och har varit en följd av att enskilda kommittéer

haft en mycket stark ungdomsrepresentation, t.ex. Ungdomens IT-råd

och Ungdomspolitiska kommittén. Kommittéer med denna typ av

ålderskoncentration kan vara till nytta för vissa specifika ändamål, exem-

pelvis den ungdomsdelegation som redovisats i avsnitt 5.1.3. Det är dock

generellt sett angeläget att även i dessa sammanhang sträva efter en god

åldersspridning, och därmed få in fler vuxna och äldre personer i t.ex.

kommittéer som arbetar med typiska ungdomsfrågor.

Det är naturligtvis likaså angeläget att ungdomars medverkan inte kon-

centreras till enbart de områden som är att betrakta som specifik ung-

domspolitik. Ungdomars medverkan, kunskaper och synpunkter behövs

över ett större fält.

Varje år lämnar regeringen en skrivelse till riksdagen om arbetet i

kommittéväsendet, den s.k. kommittéberättelsen. I denna redovisas bl.a.

könsfördelningen i de statliga kommittéerna. Regeringen har för avsikt

att fortsättningsvis även presentera ålderssammansättningen i kommit-

téväsendet i denna skrivelse.

Regeringen vill slutligen understryka betydelsen av att unga personer

även ingår i olika beslutsorgan på kommunal nivå. Någon tillfredsstäl-

lande statistik över ungas representation i dessa organ finns inte i dag.

Regeringen avser därför att ge Ungdomsstyrelsen i uppdrag att kartlägga

ålderssammansättningen i olika kommunala beslutsorgan.

5.1.5 Rösträtt kopplat till kalenderår

Regeringens bedömning: Frågan om rösträtten skall följa kalenderår

i stället för födelsedatum bör behandlas i samband med andra valtek-

niska frågor.

Ungdomspolitiska kommitténs förslag: Kommittén föreslår att röst-

rätten skall följa kalenderår och inte födelsedatum.

Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig i

denna del. Förslaget tillstyrks av Barnombudsmannen, Statens invand-

rarverk, Länsstyrelsen i Jämtlands län, Handelsanställdas förbund och

Ungdomens nykterhetsförbund. Flertalet av de instanser som yttrat sig

avstyrker eller ställer sig tveksamma till förslaget; Statens

institutionsstyrelse, Göteborgs kommun, Olofströms kommun,

Jönköpings kommun, Kommunförbundet, Tjänstemännens central-

organisation (TCO), Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund

(SSU) och Hedemora kommun.

SSU har uttalat sig specifikt om förslaget om rösträtt kopplat till

kalenderår. SSU har därvid uppgett att lösningen på ungdomars brist på

makt och inflytande inte är förändringar i rösträtten utan i stället attityd-

förändringar hos äldre och ett förändrat förhållningssätt i, och till, politi-

ken. Hedemora kommun har anfört att höjningen av genomsnittsålder för

förstagångsväljarna på grund av förlängningen av mandatperioden till

fyra år inte är ett godtagbart argument för att sänka rösträttsåldern.

Skälen för regeringens bedömning: Flertalet av de remissinstanser

som yttrat sig har avstyrkt eller ställt sig tveksamma till kommitténs för-

slag. Några utvecklade argument mot förslaget har emellertid inte fram-

förts.

Genom 1974 års regeringsform sänktes rösträttsåldern till nuvarande

18 år. Som skäl framhölls bl.a. (prop. 1973:90 s. 162 f.) att samhällsut-

vecklingen fört med sig att ungdomen i allmänhet hade större insikter i

sociala, politiska och ekonomiska frågor än tidigare och att en sänkning

av rösträttsåldern borde kunna medverka till att rikta ungdomens intresse

i samhällsfrågor till den politiska aktivitet som hade den representativa

demokratin och dess olika organ som bas. Det ansågs samtidigt värdefullt

att bevara sambandet mellan rösträttsåldern och myndighetsåldern, som

sänktes till 18 år genom en ändring i föräldrabalken år 1974.

Regeringen anser att det är angeläget att ungdomar deltar i och är en-

gagerade i det demokratiska systemet. Att ha rösträtt måste sägas vara en

grundläggande förutsättning för att fullt ut kunna vara engagerad och ha

ett medborgerligt inflytande. Den nuvarande 18-årsgränsen medför att

ungdomar som är födda sent på året inte har möjlighet att delta i de all-

männa valen samtidigt som sina klasskamrater. Förlängningen av man-

datperioden från tre till fyra år har dessutom fått till följd att genom-

snittsåldern för förstagångsväljarna har höjts eftersom de förstagångs-

väljare som blir myndiga under mandatperioden får vänta ett år längre

innan de kan rösta i allmänna val.

Frågan om rösträtten skall följa kalenderår och inte födelsedatum är

emellertid inte okomplicerad. Rösträtts-, valbarhets- och myndighetsål-

dern är densamma och bestämmelserna finns dels i regeringsformen, dels

i vallagen och föräldrabalken. En eventuell reform förutsätter en nog-

grann analys av detta samspel mellan reglerna. Till detta kommer att

Rådet för utvärdering av 1998 års val och Demokratiutredningen kom-

mer att redovisa sina respektive arbeten i slutet av år 1999. Eventuella

förslag till lagändringar med anledning av de båda utredningarnas betän-

kanden kommer att kunna läggas fram tidigast under våren 2000. Enligt

regeringens uppfattning bör de valtekniska frågorna behandlas i ett sam-

manhang.

5.1.6 Tillgång till information ger makt Ungdomskanalen

Regeringens bedömning: En särskild arena bör inrättas hösten 1999

på Internet Ungdomskanalen med riktad samhällsinformation till

unga. Ungdomskanalen bör underlätta såväl tillgången till information

som möjligheten att kommunicera med olika beslutsfattare.

Skälen för regeringens bedömning: Tillgång till information och

kunskap är avgörande för en medborgares möjligheter till inflytande både

över sin egen livssituation och i samhället som helhet. Detta är särskilt

viktigt för att ungdomar skall kunna hävda sin position i samhället.

I dagens informationssamhälle är det också viktigt att kunna gallra i in-

formationen samt att kunna skapa sig en överblick på lämplig nivå.

Mot denna bakgrund avser regeringen att ge stöd genom delfinansie-

ring till driften av en särskild arena på Internet med riktad samhälls-

information till unga som Ungdomsstyrelsen initierat Ungdoms-

kanalen. Ungdomsstyrelsen har fått ekonomiskt stöd av regeringen till

uppbyggnaden av denna.

Ungdomskanalen är att betrakta som en samhällstjänst och allmän nyt-

tighet som ger möjlighet till neutral, kvalitetssäkrad och målgruppsan-

passad information. Dess syfte är att samla in, sammanställa och för-

medla information på det offentliga området för att ge överblick, slussa

rätt och slussa vidare. Härutöver är syftet med denna kanal att stimulera

ungdomars IT-användning genom att utveckla pedagogiska metoder för

informationssökning. Målet är att Ungdomskanalen skall fungera som en

startpunkt och ett naturligt val av informationskälla i olika samhälls- och

ungdomsfrågor. Ungdomskanalen skall därför innehålla information som

är viktig för ungdomar samt funktioner som stimulerar till användning

och till ungdomars aktiva medverkan. Den skall också vara en kunskaps-

bank med information om ungdomar och ungdomspolitik.

Ungdomskanalens start är planerad till september 1999, i samband

med att skolorna har börjat sin verksamhet och därmed skall kunna nyttja

detta nya verktyg för att söka kunskap. Genom Ungdomskanalen skall

alla ungdomar kunna få en egen e-postadress och möjlighet att bygga upp

en egen hemsida.

Utöver sökning av information är det viktigt att kanalen även ger möj-

lighet till samtal och diskussion mellan ungdomar och beslutsfattare av

olika slag. Den blir därmed också ett redskap för att öka ungdomars möj-

ligheter till insyn och inflytande.

5.2 Rättvisa villkor ingen får lämnas utanför!

Ungdomar är generellt en grupp som värnar rättvisa och lika villkor.

Samtidigt finns en stark tendens till ökade skillnader mellan ungdomar

med olika kön och social bakgrund. Ökade klasskillnader inom ung-

domsgenerationen innebär risk för att en ny typ av klassamhälle succes-

sivt växer fram.

Det nya samhället, med informationstekniken som såväl hjälpmedel

som maktmedel, skapar både möjligheter och risker. Rätt spridd och an-

vänd kan IT bidra till att överbrygga skillnader och ojämlikhet, men det

kräver en aktiv politik på området. Ökad kunskap behövs såväl på detta

som en rad andra viktiga områden. Likaså är förebyggande insatser mot

olika typer av utslagning av stor betydelse. Utgångspunkten för dessa

insatser bör alltid vara att i första hand ta till vara det engagemang som

ungdomar själva har, såväl för sig själva som för sina kamrater.

Slutligen spelar olika typer av åldersgränser en stor roll i ungdomars

liv. De utgör en viktig signal om hur vuxenvärlden uppfattar unga. När

åldersgränserna upplevs som orättvisa bidrar de såväl till att öka avstån-

det mellan generationerna som att splittra upp ungdomar som annars ges

möjlighet att göra saker på lika villkor.

5.2.1 IT som redskap för rättvisa

Regeringens bedömning: Regeringens initiativ till ett nationellt

program för IT i skolan (ITiS) innebär att alla elever får tillgång till en

egen e-postadress.

Vidare bör stöd ges till projekt för ungdomsgrupper som inte har

tillgång till modern informationsteknik i sin hemmiljö. IT-projekt för

flickor, ungdomar med annan etnisk och kulturell bakgrund samt ung-

domar med funktionshinder bör prioriteras.

Skälen för regeringens bedömning: Sverige har en ledande position

när det gäller såväl tillgången till som användandet av informationstek-

nik. Detta utgör en styrka och en stor potential för tillväxt om tekniken

och dess möjligheter kan tas till vara. Utvecklingen av informationssam-

hället går för närvarande mycket snabbt och förändringstakten förväntas

öka ytterligare. Många ungdomar deltar aktivt i denna utveckling.

Målet för den nationella IT-politiken är att alla skall ha lika möjlighe-

ter att använda informationstekniken som ett medel för ökad kunskap,

demokrati och rättvisa. Det innebär att informationstekniken måste vara

tillgänglig för såväl flickor som pojkar, oberoende av etnisk och kulturell

bakgrund samt oberoende av funktionshinder. Informationstekniken kan

användas för att stärka integrationen och identiteten bland unga med

annan etnisk och kulturell bakgrund, t.ex. som hjälpmedel vid språkupp-

byggnad. Informationstekniken kan också användas som ett mycket

effektivt redskap för unga med funktionshinder. Flera nyskapande

projekt visar på detta. Det är därför viktigt att informationstekniken görs

tillgänglig, t.ex. för synskadade.

Samtidigt som informationstekniken rymmer många möjligheter finns

det också problem som är angelägna att uppmärksamma. De ungdomar

som har tillgång till modern informationsteknik i hemmet har en stor för-

del gentemot dem som inte har detta. Med informationsteknikens ökade

betydelse följer risken att en ny typ av klassamhälle skapas, uppdelat

efter kunskapen som maktfaktor.

Det är därför viktigt att informationstekniken är tillgängligt för alla,

både i form av utrustning som datorer och Internetuppkopplingar och i

form av kunskapen för att kunna utnyttja dess möjligheter. Skolan spelar

en central roll i detta sammanhang.

Regeringen har tagit initiativ till att skapa ett nationellt program för IT

i skolan, ITiS. Det treåriga programmet, som omfattar cirka 1,5 miljarder

kronor, består av flera delmoment såsom kompetensutveckling av lärare,

statsbidrag för att förbättra skolors tillgång till Internet, erbjudande om e-

postadresser till alla lärare och elever, stöd till utvecklingen av såväl det

svenska som det europeiska skoldatanätet, stöd till utveckling av lärome-

del- och medier för elever med funktionshinder samt utdelning av pris för

utmärkta pedagogiska insatser med hjälp av IT. Erbjudanden om att delta

i satsningen riktas under våren 1999 till samtliga kommuner.

IT i skolan medger att nya undervisningsformer kan utvecklas. Tekni-

ken ger också möjlighet att studera på distans, vilket är till fördel bl.a. för

ungdomar som bor på landsbygden och för funktionshindrade.

Också i andra miljöer har tillgången till modern informationsteknik

ökat, exempelvis på fritidsgårdar och bibliotek. Ett problem är dock att

pojkarna ofta tränger undan flickorna när det gäller möjligheten att få

lära sig och att få använda den nya tekniken. På flera håll i landet har

därför särskilda IT-projekt för flickor skapats för att ge också flickorna

 rätt att chatta, maila och surfa .

Utöver satsningarna i skolan behövs också andra insatser för de ung-

domar som inte har tillgång till modern informationsteknik i sin hem-

miljö. Regeringen avser att fördela stöd till olika ungdomsprojekt som

uppfyller detta syfte. IT-projekt för flickor, ungdomar med annan etnisk

och kulturell bakgrund samt ungdomar med olika typer av funktions-

hinder bör prioriteras.

5.2.2 Åldersgränser kopplade till kalenderår

Regeringens bedömning: Frågor om vissa författningsreglerade

åldersgränser bör beredas vidare. Möjligheten att fastställa ålders-

gränsbestämmelser till kalenderår i de fall bestämmelserna tar sikte på

s.k. kollektivt handlande bör undersökas.

Åldersgränsutredningens bedömning: Utredningen anser att som

huvudprincip bör gälla att åldersgränsbestämmelser skall fixeras till

kalenderåret i de fall bestämmelserna tar sikte på kollektivt handlande.

Remissinstanserna: Av de remissinstanser som har kommenterat ut-

redningens förslag är en majoritet positiva. Dock påpekar några av

remissinstanserna att begreppet kollektivt handlande inte är ett entydigt

begrepp och att om det skall användas måste det först noga definieras.

Skälen för regeringens bedömning: De författningsreglerade ålders-

gränser som finns i dag bestäms i huvudsak till den faktiska födelseda-

gen. Dock finns det vissa undantag från detta, såsom de åldersgränsbe-

stämmelser som reglerar när skolplikten och värnplikten inträder. Dessa

åldersgränsbestämmelser bestäms till det kalenderår en viss födelsedag

inträffar i stället för till själva födelsedatum.

Åldersgränsutredningen genomförde inom ramen för uppdraget bland

annat ett uppsatsprojekt. I detta projekt var det många unga som pekade

på de problem som de unga födda sent på året hade när det gällde att

kunna följa med på olika åldersbundna aktiviteter. Dessa skribenter

uttryckte ett önskemål om att kalenderåret borde gälla när det är fråga om

handlingar som man regelmässigt gör tillsammans.

Regeringen anser att utredningens bedömning är av intresse. Frågan

bör dock under mandatperioden närmare undersökas i syfte att ta reda på

författningsreglerade åldersgränsbestämmelser som tar sikte på s.k.

kollektivt handlande inom främst fritids- och nöjeslivet.

5.2.3 Könsneutrala åldersgränser vid tillträde till restauranger

och andra kommersiella nöjeslokaler

Regeringens bedömning: Initiativ bör tas till överläggningar med

restaurangbranschen i syfte att de differentierade åldersgränserna för

män och kvinnor på sikt avskaffas.

Skälen för regeringens bedömning: Åldersgränsutredningen

genomförde en kartläggning av de författningsreglerade åldersgränser

som berör unga människor upp till 30 år samt av vissa andra ålders-

gränser som finns i samhället. Bland annat undersöktes de åldersgränser

som gäller för tillträde till restauranger och andra nöjeslokaler. I detta

sammanhang framkom att det i en hel del fall tillämpas skilda

åldersgränser för män och kvinnor (t.ex. hon 18 år/han 23 år).

Såsom tidigare nämnts genomfördes inom ramen för utredningsarbetet

en hearing om åldersgränser på alkoholområdet. Vid hearingen

medverkade bl.a. representanter från olika branschorganisationer på

området. De framförde uppfattningen att det strider mot god branschsed

att tillämpa differentierade minimiåldersgränser för män och kvinnor

(SOU 1996:111 s. 346). Trots detta är det i dag vanligt förekommande

med skilda åldersgränser för män och kvinnor inom restaurang- och

nöjesbranschen.

Regeringen menar att differentierade åldersgränser kan medföra att

unga män stängs ute från ett nöjesliv på framför allt restauranger och

diskotek. Detta kan resultera i att unga män känner sig kränkta och frust-

rerade vilket i sin tur kan bidra till ökade aggressioner på gator och torg.

Således kan differentierade åldersgränser även sägas vara negativt ur ett

brottspreventivt perspektiv.

Härutöver anser regeringen att det ur ett jämställdhetsperspektiv är

olyckligt att samhället ger unga människor sådan signaler som

differentierade åldersgränser ger. Regeringen avser därför att ta initiativ

till överläggningar med branschen i syfte att diskutera möjligheterna att

på sikt avskaffa de differentierade åldersgränserna för män och kvinnor

vad beträffar tillträde till restauranger och nöjeslokaler.

5.2.4 Ökad kunskap om utanförskapet

Regeringens bedömning: Det är allvarligt att vissa ungdomar och

grupper av ungdomar riskerar att hamna i en långvarigt utsatt position

i samhället. För att kunna ge dem bättre stöd krävs, utöver konkreta

åtgärder, också ett bättre kunskapsunderlag om s.k. marginaliserade

ungdomars villkor. Denna fråga bör behandlas i samband med den

forskningspolitiska propositionen år 2000.

Skälen för regeringens bedömning: Under mitten av 1990-talet

ökade ungdomars behov av socialbidrag kraftigt. Detta var främst en

effekt av att många ungdomar under längre tid hade svårt att komma in

på arbetsmarknaden. Arbetslöshet i kombination med bl.a. tidig familje-

bildning bidrog till att mer än hälften av de hushåll som tog emot

socialbidrag under hösten 1997 var s.k. ungdomshushåll.

Försörjningsproblemen drabbade särskilt ungdomar som också i andra

sammanhang haft svårt att hävda sig. Denna grupp ungdomar, ofta

beskrivna som kraftigt marginaliserade unga, har visat tecken på att växa

också under 1990-talets senare del. Trots att arbetsmarknadssituationen

nu blivit betydligt bättre för ungdomsgruppen totalt har situationen inte

förbättrats för denna grupp. Tvärtom finns tecken på att deras utsatthet

snarare ökat.

En kraftig marginalisering är allvarlig ur flera aspekter. Utöver att den

skapar problem för var och en av ungdomarna innebär den också en bety-

dande förlust för samhället i dess helhet. Den demografiska utvecklingen

tyder på att det kommer att bli brist på arbetskraft inom ett antal år.

Därmed kommer alla unga att behövas på den framtida arbetsmarknaden.

Mot denna bakgrund gav regeringen i regleringsbrevet för år 1997

Ungdomsstyrelsen i uppdrag att, i samarbete med övriga berörda myn-

digheter, identifiera och redovisa vilka grupper av ungdomar som är i

behov av särskilda insatser för att få bra levnadsvillkor. Utredningsarbe-

tet genomfördes i samarbete med främst Epidemiologiskt Centrum vid

Socialstyrelsen och redovisades i början av december 1998 genom rap-

porten Vid sidan av om ungas inträde på arbetsmarknaden.

I rapporten redovisar Ungdomsstyrelsen vilka ungdomsgrupper som

har haft ihållande eller återkommande svårigheter att försörja sig mellan

åren 1992 och 1996. Ett huvudresultat från utredningen är att det är tra-

ditionella mönster för social differentiering som i hög grad varit verk-

samma under dessa år. Resultaten i utredningen talar dock för att man

bör vara försiktig med att se ungdomar på väg att etablera sig på arbets-

marknaden som en homogen grupp. Det finns stora variationer inom

gruppen både med hänsyn till social bakgrund och till ålder, utbildning,

kön och nationellt ursprung. Ungdomsstyrelsen understryker att den stu-

derade perioden på fem år inte ger möjligheter att dra några långtgående

slutsatser och efterlyser därför mer djupgående studier inom området.

Regeringens slutsats är att det bl.a. behövs ett mer omfattande

kunskapsunderlag för att utforma en bättre ungdomspolitik till stöd för

ungdomar som är i behov av särskilda insatser. Det torde vara angeläget

att bl.a. dessa frågor ägnas ökad uppmärksamhet inom ungdoms-

forskningen. Regeringen avser därför att återkomma till detta i samband

med den forskningspolitiska propositionen år 2000.

5.2.5 Den kommunala utvecklingsgarantin

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör stödja kommunerna

i deras strävan att utveckla framgångsrika former för den kommunala

utvecklingsgarantin och liknande åtgärder. Regeringen har nyligen

tillsatt en interdepartemental arbetsgrupp med uppgift att utreda och

föreslå åtgärder för personer som är socialbidragsberoende på grund

av svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden.

Skälen för regeringens bedömning: Sedan den 1 januari 1998 finns

den kommunala utvecklingsgarantin. Den innebär att kommunerna har

möjlighet att erbjuda långtidsarbetslösa ungdomar som är mellan 20 och

24 år och som står till arbetsmarknadens förfogande en aktiverande och

kompetensutvecklande verksamhet.

Systemet innebär att Arbetsmarknadsverket ansvarar i 100 dagar för

den enskilde arbetslöse varpå kommunen övertar ansvaret enligt avtal

mellan staten och kommunerna. En ersättning utgår till den enskilde som

motsvarar den försörjning individen hade före utvecklingsgarantin, i

många fall ersättning i form av socialbidrag. Syftet med åtgärden är dock

att bryta identiteten som socialbidragstagare och i stället fokusera på

utveckling genom aktivering så att den enskilde kan bli anställningsbar.

Det är av väsentlig betydelse att ersättningen inte utgörs av socialbidrag

och att åtgärden genomförs i annan regi än socialförvaltningens. Olika

föreningar inom exempelvis idrottsrörelsen kan i många fall spela en

viktig roll inom den kommunala utvecklingsgarantin.

En utvärdering genomförd av Statskontoret Utvecklingsgarantin för

ungdomar det första året pekar på att ungdomars chanser att få ett

arbete eller påbörja en reguljär utbildning ökar genom den kommunala

utvecklingsgarantin. De som har deltagit i verksamheten kan hitta ett

arbete på bara 40 procent av den tid som övriga ungdomar behöver. Del-

tagare i utvecklingsgarantin som går vidare till reguljär utbildning får en

utbildningsplats på bara halva tiden som ungdomar som inte deltagit i

garantin.

Vid sidan om Arbetsmarknadsverket har Ungdomsstyrelsen varit den

myndighet som centralt arbetat med att stödja kommunerna i deras arbete

med den lokala utvecklingsgarantin. Ungdomsstyrelsens uppgifter har

omfattat information och mobilisering, insatser för att utveckla nya verk-

samheter samt utvärdering ur ett ungdomsperspektiv.

En slutrapport har den 28 april 1999 lämnats in till Näringsdeparte-

mentet. Av rapporten framgår bl.a. att utvecklingsgarantin är en reform

som ger konkreta och positiva effekter för de ungdomar som har störst

behov av stöd för att etablera sig på arbetsmarknaden. Ungdomsstyrelsen

framför i rapporten tre konkreta förslag till förändringar av utvecklings-

garantin. Dessa är en höjd ersättningsnivå, att såväl anslagna verksam-

hetsmedel som utvecklingsersättning skall följa med individen samt att

någon form av intyg skall utarbetas efter avslutad åtgärd. Ungdomssty-

relsen pekar i rapporten även på den viktiga roll olika föreningar och

ungdomsprojekt spelar för många ungdomars möjligheter att ta sig vidare

till arbete eller studier.

Regeringen har den 8 april 1999 tillsatt en interdepartemental

arbetsgrupp med uppgift att utreda och föreslå åtgärder för personer som

är socialbidragsberoende på grund av svårigheter att etablera sig på

arbetsmarknaden. Gruppen skall särskilt analysera hur den aktiva arbets-

marknadspolitiken fungerar för dessa grupper och vid behov lämna

förslag till hur åtgärdssystemen i Arbetsmarknadsverkets regi kan

förbättras för de grupper som har svårt att etablera sig på arbetsmark-

naden. Analysen skall utgå från de utvärderingar av den kommunala

utvecklingsgarantin för ungdomar som redan genomförts. Uppdraget

skall redovisas till regeringen senast den 31 augusti 1999.

Ungdomsstyrelsen bör stödja kommunerna i deras strävan efter att

utveckla framgångsrika former för den kommunala utvecklingsgarantin

och liknande åtgärder för ungdomar. De närmare formerna för detta

bereds för närvarande inom Regeringskansliet.

5.2.6 Ökad kunskap om villkoren för flickor med annan etnisk

och kulturell bakgrund

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att, i

samarbete med Integrationsverket och andra berörda myndigheter,

kartlägga den kunskap som finns i dag om villkoren för flickor med

annan etnisk och kulturell bakgrund samt de åtgärder och metoder

som kan användas för att stärka deras ställning i samhället. Härutöver

bör Ungdomsstyrelsen ges i uppdrag att informera om resultatet av

kartläggningen. Inom ramen för uppdraget bör Integrationsverket sär-

skilt studera situationen för utsatta flickor.

Skälen för regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen har under

flera år på regeringens uppdrag arbetat med att stärka flickors villkor i

samhället. Arbetet har bedrivits på såväl nationell som lokal nivå. Bland

annat har ett antal olika seminarier och konferenser genomförts och ett

nätverk bildats för dem som arbetar med dessa frågor.

Inom ramen för detta arbete har ett riktat utvecklingsprojekt genom-

förts beträffande flickor med olika etnisk och kulturell bakgrund. Därvid

har det bl.a. framkommit att vissa flickor drabbas hårt av de krockar som

i ogynnsamma fall kan uppstå då olika kulturer möts. Under arbetets

gång har det uppmärksammats att det saknas djupgående kunskaper om

villkoren för dessa flickor vilket försvårar insatser riktade till dem. De

kunskaper som finns på området bör därför kartläggas och spridas samti-

digt som brister på kunskap identifieras för eventuella insatser längre

fram. De som arbetar med integration på lokal nivå bör konsulteras i

detta arbete liksom de organisationer som har bildats på språklig, etnisk

eller kulturell grund samt olika trossamfund.

Regeringen har således för avsikt att ge Ungdomsstyrelsen i uppdrag

att i samarbete med Integrationsverket och andra berörda myndigheter

kartlägga den kunskap som finns i dag om villkoren för flickor med

annan etnisk och kulturell bakgrund samt de metoder som kan användas

för att stärka deras ställning i samhället. Ungdomsstyrelsen bör även ges

i uppdrag att informera om resultatet av kartläggningen till berörda i

olika samhällssektorer. Inom ramen för uppdraget bör Integrationsverket

studera situationen för särskilt utsatta flickor.

5.2.7 Åtgärder i storstädernas bostadsområden

Regeringens bedömning: För att förbättra uppväxtvillkoren i storstä-

dernas mest utsatta stadsdelar har 60 miljoner kronor avsatts för

idrotts- och fritidsverksamhet samt kulturverksamhet under åren

1999 2001. En konferens bör anordnas inriktad på att ta till vara den

särskilda sociala och kulturella kompetens som finns hos ungdomar

som har sin hembygd i förorter präglade av kulturell och etnisk

mångfald. Uppbyggnaden av nätverk mellan lokala föreningar och

andra ideella sammanslutningar som utvecklar ungdomsprojekt i

storstädernas utsatta stadsdelar bör stödjas ekonomiskt.

Skälen för regeringens bedömning: De ungdomar som nu växer upp

i storstadsregionernas förorter är de första som kan göra anspråk på att ha

genuina erfarenheter av samlevnad i etnisk och kulturell mångfald och en

hembygdskänsla för dessa miljöer. Storstadsregionernas utveckling och

framtida storstadsmiljöer kommer också i allt större utsträckning att

påverkas och formas av de erfarenheter och den särskilda sociala och

kulturella kompetens som dagens unga bär med sig från förorterna.

Riksdagen godkände i december 1998 regeringens förslag till nationell

politik för storstadsregionerna (prop. 1997/98:165, bet. 1998/99:AU2,

rskr. 1998/99:34). Regeringen har i enlighet med propositionen tillsatt en

Storstadsdelegation med ansvar bl.a. för att bryta den sociala, etniska och

diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och för att verka för

jämlika och jämställda levnadsvillkor för storstädernas invånare. Lokala

utvecklingsavtal bör tecknas mellan stat och kommun för de mest utsatta

bostadsområdena. För att förbättra uppväxtvillkoren särskilt i de utsatta

stadsdelarna avsattes i propositionen 10 miljoner kronor per år till

idrotts- och fritidsverksamhet och 10 miljoner kronor per år till

kulturverksamhet under åren 1999 2001. Medlen kommer att fördelas

inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen. En referensgrupp bestående

av Ungdomsstyrelsen, Statens kulturråd (Kulturrådet) och Riksidrottsför-

bundet kommer att följa satsningen.

Regeringens insatser innebär att om segregationen långsiktigt skall

kunna motverkas är det nödvändigt att de som lever och verkar i utsatta

stadsdelar är engagerade i utvecklingsarbetet. I detta arbete utgör ung-

domars idéer och skaparkraft omistliga tillgångar. En särskild konferens

bör därför anordnas för att ta till vara de ungas visioner och erfarenheter

inom ramen för den nationella storstadspolitiken.

Lokala ungdomsföreningar och andra ideella sammanslutningar spelar

en viktig roll då det gäller att mobilisera och aktivera till ett aktivt lokalt

utvecklingsarbete. Erfarenheterna från det tidigare PLUS-projektet

(Projektet för lokal utveckling genom samverkan), vilket drevs under

åren 1991 1995 i Civildepartementets regi, visar att dessa ideella krafter

kan få en ännu större genomslagskraft om de ges möjlighet att regelbun-

det dela varandras erfarenheter och idéer. Till skillnad från kommunala

förvaltningar och större organisationer saknar de dessvärre naturliga

möjligheter till detta. Regeringen har därför för avsikt att särskilt

uppmuntra nätverk mellan lokala föreningar och andra ideella

sammanslutningar som utvecklar och driver bl.a. ungdomsprojekt i stor-

städernas utsatta stadsdelar. Erfarenheter från pilotprojektet

Samverkansprojektet, som Ungdomsstyrelsen bedriver i femton medel-

stora kommuner, kommer här också att vara värdefulla.

5.2.8 Insatser mot drogmissbruk

Regeringens bedömning: Insatser som leder till metodutveckling

inom behandling och rehabilitering av unga missbrukare bör upp-

märksammas. Överläggningar bör genomföras med Kommunför-

bundet, Socialstyrelsen och ideella organisationer för att diskutera

hur en sådan utveckling bäst kan främjas. Regeringen har redan

tagit initiativ till viktiga insatser för att förebygga narkotikamiss-

bruket bland unga.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen konstaterar med oro

att attityderna i samhället till användning av droger blivit alltmer positiv.

Denna attityd förmedlas bl.a. genom olika livsstilar som snabbt sprids

genom media, Internet, musik och reklam direkt riktad till unga.

Regeringen anser därför att det är angeläget att stärka unga människors

vilja och förmåga att avstå från droger. Det är viktigt för bl.a. trovärdig-

heten att stå på saklig grund och utgå från ungdomarnas egen verklighet.

Ungdomarna själva är den viktigaste resursen i kampen mot narkotika

och andra droger. Detta synsätt präglar de insatser som regeringen tagit

initiativ till.

För samordning på myndighetsnivå finns inom Socialdepartementet en

nationell ledningsgrupp för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser

med socialministern som ordförande. Ledningsgruppen har möjlighet att

ta initiativ till projekt av nationellt intresse i syfte att pröva nya metoder

för att stärka unga människors vilja och förmåga att avstå från narkotika.

Ledningsgruppens initiativ utgår ifrån inställningen att det är viktigt att

engagera ungdomarna själva och att utgå från deras egna erfarenheter och

uppfattningar. Som exempel på den nationella ledningsgruppens initiativ

kan nämnas dels projektet DrugSmart en hemsida på Internet med

information till ungdomar, föräldrar, lärare m.fl. och med möjlighet till

interaktiv kommunikation. Ett annat initiativ är projektet MotståndsKraft

som drivs med Kommunförbundet som huvudman. I projektet engageras

ungdomar för att stödja yngre kamrater i valet av en drogfri livsstil.

OAS (Oberoende AlkoholSamarbetet) tillsattes år 1997 med uppgift att

genom informationsinsatser verka för måttfulla alkoholvanor. OAS har

beslutat att prioritera insatser för att bekämpa langning och försäljning av

illegal alkohol till ungdomar, att upprätthålla åldersgränserna vid försälj-

ning och servering av alkohol samt att motverka berusningsdrickande.

OAS:s medlemmar har under år 1998 genomfört olika aktiviteter riktade

till ungdomar. En viktig gemensam utgångspunkt vid dessa har varit att

stärka den enskildes ansvar, inte bara i det egna förhållningssättet till

alkohol utan också i förhållande till andra personer.

Våren 1998 tillsatte regeringen en Narkotikakommission med uppgift

att bl.a. göra en översyn av det förebyggande arbetet. Ett av de projekt

som kommissionen arbetar med handlar om ungdomars inställning till

och erfarenheter av droger och om deras syn på förebyggande arbete.

Projektet genomförs i nära samarbete med flera ungdomsgrupper runt om

i landet. Under hösten 1999 kommer en rapport att lämnas med fokus på

vilken roll narkotikan spelar i ungdomars liv och hur ett starkare före-

byggande arbete bör vara upplagt.

Ett problem i vissa ungdomsgrupper är användningen av dopningspre-

parat. Denna typ av missbruk, som ofta har en stark koppling till utseen-

defixering och extrema kroppsideal, har nyligen blivit kriminaliserat.

Utöver detta är det betydelsefullt med förebyggande insatser. I detta

arbete har Dopingjouren, vilken är knuten till Huddinge sjukhus, en stor

betydelse för hela landet.

Utöver dessa insatser måste metoder för behandling och rehabilitering

ständigt utvecklas. Detta är särskilt tydligt när det gäller mycket unga

missbrukare. Det faktum att ungdomar i dag är mer nyfikna på och

mindre avståndstagande till narkotika och att gruppen tonåringar ökar

kraftigt i början av 2000-talet kan innebära behov av att utveckla nya

metoder för rehabilitering av unga missbrukare inom de närmaste åren.

Regeringen avser att ta initiativ till överläggningar med bl.a. Kommun-

förbundet, Socialstyrelsen och ideella organisationer för att diskutera hur

en sådan utveckling kan främjas. Regeringen har sedan år 1995 årligen

ställt 50 miljoner kronor till Länsstyrelsernas förfogande för utveckling

av kommunernas förebyggande insatser bland ungdomar och missbru-

kare.

5.3 Kompetens och entreprenörskap

Ungdomars engagemang kännetecknas inte sällan av otålighet och högt

tempo. Förhoppningen att nå snabba resultat är mycket stor hos de flesta.

Många ungdomar, inte minst de som har svårt att hävda sig i teoretiska

studier, har i stället en stark drivkraft som gör dem till goda entreprenö-

rer. En viktig uppgift för samhället är att ta till vara denna kraft av ent-

reprenörskap och uppmuntra dess positiva utveckling.

5.3.1 Lära för livet modern kunskapssyn i skolan

Regeringens bedömning: Skolans arbetssätt måste bidra till att

utveckla elevernas förmåga att lära. Inom kort kommer regeringen att

lägga fram sin skrivelse med utvecklingsplan för förskola, skola och

vuxenutbildning till riksdagen. I denna plan kommer regeringen att

mer utförligt redovisa sin syn på dessa frågor.

Skälen för regeringens bedömning: Ungdomar möter i dag helt andra

krav på utbildning än tidigare. Ett allt mer föränderligt samhälle och en

mer krävande arbetsmarknad ställer högre och delvis nya krav på kom-

petens. Dagens ungdomar ställs därmed inför andra utmaningar än de

som mött tidigare generationer. Ungdomar har dessutom egna mål och

uppfattningar om vad som är viktigt i livet och vilken utbildning de öns-

kar. I skeden av snabb samhällsomvandling förändras kraven på både

skolans kunskapsinnehåll och arbetsformer.

Utvecklingen går i dag mot allt högre krav på behärskning av vissa

grundläggande kompetenser. Det krävs exempelvis en mycket god för-

måga att uttrycka sig muntligt och skriftligt och att snabbt ta till sig skri-

ven information såväl inom de flesta yrken som i samhällslivet i övrigt.

Krav på förmåga att utnyttja matematiska metoder, symboler och

modeller återkommer också inom allt fler områden.

Förändringstakten inom samhälls- och arbetslivet innebär samtidigt att

dagens unga inte kan räkna med att bli färdigutbildade i skolan. I stället

måste skoltiden ses som grunden till ett livslångt lärande. I ett sådant per-

spektiv är det viktigt att utveckla elevernas självförtroende och lust att

lära. Skolans arbetssätt måste också bidra till att utveckla elevernas för-

måga att lära sig. Utbildningen skall inte bara förse eleverna med kun-

skaper utan också förse dem med de verktyg som behövs för att kunna

skaffa nya kunskaper när behov uppstår. En utvecklad förmåga att kunna

förstå, analysera och sålla information och omvandla den till egen kun-

skap är avgörande för ungas möjligheter på framtidens arbetsmarknad.

Regeringen kommer att redovisa sin syn på dessa frågor i en utveck-

lingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning som läggs fram inom

kort. I utvecklingsplanen kommer också att behandlas hur gymnasiesko-

lans utbud bättre än i dag skall erbjuda eleverna intressanta val mellan

program och inriktningar som förbereder för såväl arbetsliv och fortsatta

studier som för ett vuxenliv.

5.3.2 Nätverk till stöd för nya verksamheter över hela landet

Regeringens bedömning: Olika ungdomscentrum har under senare år

etablerats över i stort sett hela landet. Uppbyggnaden av nätverk för

att stärka erfarenhetsutbytet och stimulera till att liknande verksam-

heter etableras på nya orter och i fler bostadsområden bör stödjas.

Skälen för regeringens bedömning: Under 1980- och 1990-talen har

det ideella engagemanget och frivilligarbetet börjat organisera sig i nya

former. På ungdomsområdet har sociala entreprenörer byggt upp breda

verksamheter i form av träffpunkter och ungdomshus på olika håll i lan-

det. De bygger alla på lokala förutsättningar och kan omfatta olika verk-

samheter såsom kultur- och utbildningsaktiviteter inom ett och samma

projekt. Verksamheten kan drivas av t.ex. en ideell förening, en stiftelse

eller ett kooperativ, men gemensamt för dem alla är att de inte entydigt

kan räknas in i någon traditionell samhällssektor.

Finansieringen till ett och samma projekt sker i princip alltid från flera

bidragsgivare och finansieringskällor. I stort sett samtliga verksamheter

får kommunala bidrag från en eller flera olika förvaltningar. Andra

viktiga finansieringskällor utgörs av statliga medel från främst

Arbetsmarknadsverket och Ungdomsstyrelsen, medel från EU:s

strukturfonder samt projektbidrag från olika stiftelser och fonder. Även

bidrag från olika sponsorer förekommer i allt större utsträckning. Likaså

kan viss försäljning också bidra till att finansiera verksamheterna.

En del av dessa nya ungdomscentrum har etablerade folkrörelser och

studieförbund som huvudmän medan andra är nybildade och helt fristå-

ende organisationer.

Enligt regeringens bedömning har dessa nya verksamheter på ett

väsentligt sätt bidragit till utvecklingen av aktiviteter för ungdomar. Det

har i allmänhet skett på ungdomars egna villkor. Verksamheterna präglas

av att se ungdomars resurser och möjligheter också när det gäller ung-

domar med sociala problem och de ger, liksom arbete i t.ex. ungdoms-

organisationerna, breda möjligheter till ett konstruktivt informellt

lärande. Dessa nya verksamheter visar också ofta på mycket goda resultat

när det gäller att nå socialt utsatta ungdomar även när aktiviteterna

primärt handlar om kultur och annan fritidsverksamhet.

Regeringen ser positivt på att dessa nya verksamheter i allt större

utsträckning knyter kontakter och utbyter kunskap och erfarenheter. Till-

sammans utgör dessa nya lokala ungdomsverksamheter något av en väx-

ande folkrörelse. Regeringen avser därför att ekonomiskt stödja upp-

byggnaden av nätverk dem emellan i syfte att såväl stärka erfaren-

hetsutbytet som att stimulera framväxten av liknande verksamheter på

nya orter och i fler bostadsområden.

5.3.3 Informell utbildning en nyckel till framtida kompeten-

ser

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att

föreslå metoder som gör det möjligt att bättre ta till vara den infor-

mella utbildning som sker i bl.a. olika ungdomsföreningar och ung-

domsprojekt samt genom organiserat ungdomsutbyte.

Skälen för regeringens bedömning: Den viktigaste platsen för

ungdomars kunskapsutveckling är alltjämt skolan. Samtidigt har unga

människor under senare år själva skaffat sig flera andra metoder för att

söka kunskap och utveckla sin kompetens. Skolan som kunskapsför-

medlare har därmed fått konkurrens.

Regeringen gav i regleringsbrevet för år 1998 Ungdomsstyrelsen i

uppdrag att, i samråd med Arbetsmarknadsstyrelsen, studera de särskilda

insatser mot ungdomsarbetslösheten som genomförs i Storbritannien och

Frankrike. Ungdomsstyrelsen skulle särskilt identifiera de erfarenheter

som skulle kunna överföras till Sverige. I sin återrapportering av

uppdraget den 1 februari 1999 redovisade Ungdomsstyrelsen ett antal

likheter och skillnader mellan ungdomsåtgärder i Sverige och de två

andra länderna. Bland de skillnader myndigheten särskilt betonade

återfanns att man i såväl Storbritannien som Frankrike strävar efter

meritvärdering av de arbetsmarknadspolitiska insatserna, bl.a. genom ett

mer systematiskt arbete med intyg och referenser.

Vid sidan av skolan och olika arbetsmarknadspolitiska insatser före-

kommer i Sverige också en rad andra aktiviteter som påtagligt bidrar till

unga människors kompetensutveckling. Den ökade förekomst av olika

typer av ungdomsprojekt som beskrivs ovan i kapitel 5.3.2 har påtagligt

bidragit till detta. Senare års ökning av det internationella ungdomsutby-

tet är en annan viktig faktor. Den kraftiga utvecklingen inom IT-området,

inte minst genom Internet, har också blivit en källa till nya vägar för att

finna kunskap och utveckla kompetens.

Med dagens krav är det en brist att informell kompetens, inhämtad

genom informella utbildningar och erfarenheter, inte kan ge någon form

av formellt meritvärde. Detta betyder att kunskaper och erfarenheter som

exempelvis förvärvats hos en arbetsgivare inom ramen för en arbets-

marknadsåtgärd inte kan tillgodoräknas som en merit. För att skapa en

rättvisande bild av ungdomars kompetens och för att förbättra ungdomars

möjligheter på arbetsmarknaden är det viktigt att finna metoder för bättre

meritvärdering av informell utbildning. I sitt slutbetänkande Validering

av utländsk yrkeskompetens (SOU 1998:165) beskrev utredningen för

värdering av utländsk yrkesutbildning på gymnasial nivå och utländska

arbetslivserfarenheter en metod som skulle kunna vara överförbar också

till detta sammanhang. Slutbetänkandet är f.n. föremål för remissbehand-

ling.

Regeringen avser att ge Ungdomsstyrelsen i uppdrag att söka vägar

och föreslå metoder för att bättre uppmärksamma värdet av den infor-

mella utbildning som sker i bl.a. olika ungdomsföreningar och ungdoms-

projekt samt genom organiserat ungdomsutbyte.

5.3.4 Ungdomar som entreprenörer att skapa sina egna jobb

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att, i sam-

råd med NUTEK och Sveriges exportråd, analysera utvecklingen av den

s.k. upplevelseindustrin särskilt musik, liksom litteratur och drama

samt lämna förslag till insatser som kan särskilt uppmuntra ungdomars

initiativ på detta område.

Skälen för regeringens bedömning: Ungdomar är ofta nyfikna och

många har en stark entreprenörsanda. Det är viktigt att samhället visar sin

tilltro till ungdomar och deras förmåga. I takt med den allt snabbare sam-

hällsutvecklingen öppnas ständigt nya möjligheter för idéer som kan leda

till nya företag och därmed arbeten. Det är viktigt att ungdomar upp-

muntras att ta till vara dessa möjligheter. Det kommer i framtiden troli-

gen inte att vara lika självklart för dagens ungdomar som det varit för

tidigare generationer att gå in på en redan befintlig arbetsmarknad. De

måste räkna med att ha större beredskap för fortsatta och nya studier och

andra utvecklingsvägar samt att i högre utsträckning kunna skapa sina

egna jobb.

Dagens unga besitter värdefull kompetens som ger dem goda förutsätt-

ningar att skapa nya arbetstillfällen. Exempel på detta är ungdomars för-

språng på IT-området, ungdomars närhet till och känsla för nya värde-

ringar och trender i samhället samt många ungdomars erfarenheter av att

verka i miljöer med människor med olika etnisk och kulturell bakgrund.

Det är också angeläget att särskilt uppmärksamma och ta till vara kvin-

nors och flickors erfarenheter och initiativ.

Framgångsrika företag agerar i ökad utsträckning på globala markna-

der. I takt med bl.a. denna utveckling har IT blivit ett allt viktigare red-

skap. Genom IT-utvecklingen, inte minst den ökade kommunikationen

via Internet, är de globala marknaderna inte längre förbehållna enbart de

stora multinationella företagen. I dag kan också ett litet företag sälja sina

varor och tjänster till helt andra delar av världen. Ofta svarar ungdomar

för dessa företag och inte sällan återfinns lokalerna i hemmet.

Ungdomar med annan etnisk och kulturell bakgrund är en värdefull

resurs för Sverige. Genom sina erfarenheter och kontakter med andra

länder och kulturer besitter de kunskap och kompetens som är särskilt

viktig.

Många ungdomar lever ett liv där de inte tydligt skiljer på arbete och

fritid. Vanligtvis beror detta på ett starkt personligt engagemang och

intresse. Ur dessa olika intressen växer ofta idéer som sedermera kan

utvecklas till affärsidéer. Inom såväl den s.k. upplevelseindustrin som IT-

och Internetindustrin är ungdomar ofta upphovsmännen.

Den växande upplevelseindustrin kan förväntas få allt större betydelse

ur sysselsättningssynpunkt. Den rymmer redan i dag många aktiviteter

som ungdomar tagit initiativ till, från exempelvis forsränning och bungy-

jump till s.k. nycirkus. Musikbranschen upptar en unik position inom

upplevelseindustrin. Den är redan stor, den utvecklas hela tiden och den

består till mycket stor del av unga människor. Musikbranschen har en

utvecklingspotential som det finns anledning att uppmärksamma i olika

sammanhang.

Mot denna bakgrund avser regeringen att ge Ungdomsstyrelsen i upp-

drag att analysera utvecklingen av upplevelseindustrin samt lämna för-

slag till insatser för att särskilt uppmuntra ungdomars initiativ på detta

område. Det bör också vara Ungdomsstyrelsens uppdrag att bevaka att

kvinnors och flickors initiativ får rättmätigt utrymme. Arbetet bör ske i

samråd med NUTEK och Sveriges exportråd. Arbetet bör också bedrivas

i samverkan med berörda organisationer, däribland kvinnoorganisatio-

nerna.

I dag startas drygt vart femte företag av en person som är mellan 19

och 29 år. Undersökning från Entreprenörsbarometern (1997/98) visar att

fler än hälften av alla unga är intresserade av att starta eget företag.

Staten stödjer via olika uppdrag flera initiativ inom ungt företagande. Ett

projekt som arbetar med attityder till eget företagande är Entreprenörskap

i skolan, som drivs av NUTEK, Närings- och teknikutvecklingsverket.

Syftet är att genom olika projekt inom skolorna lära ut och främja

entreprenörskap och företagande. Vidare har NUTEK bl.a. webbsidan,

Direktsvar som riktar sig till alla som vill starta eller som driver företag

 och telefontjänsten Startlinjen samt en finansieringsdatabas som är

tillgänglig via Internet. Det är i stor utsträckning unga som använder sig

av hemsidorna. På gymnasienivå finns Ung Företagsamhet som är en

organisation som hjälper ungdomar att under ett års tid starta, driva och

utveckla ett eget företag. Sedan starten år 1980 har ungefär 48 000

ungdomar deltagit i programmet som får stöd från bl.a. ALMI

Företagspartner AB, som stödjer ungdomars företagande och därvid

fungerar som rådgivare samt förmedlar kontakter och lån.

Sverige deltar med tolv skolor i Nordiska miniterrådets projekt Ent-

reprenörskap som utbildningsmål för ungdom åren 1997 2000. I projek-

tet arbetar 38 skolor från de nordiska länderna med tio olika teman.

När det gäller de allmänna villkoren för företagande har ett flertal be-

slut fattats om bl.a. regelförenkling och förbättrad myndighetsservice

som även kommer att underlätta för unga att driva företag. Det finns flera

privata initiativ som syftar till att stödja unga entreprenörer, t.ex.

Juniorhandelskammaren, som syftar till att utveckla unga människor i

bl.a. ledar- och entreprenörskap och Robinson Crusoe, som hjälper unga

företagare att starta eget och ger individuell vägledning i upp till nio

månader.

Regeringen har vidare beslutat att bidra med 5,8 miljoner kronor till en

nationell informationssatsning om den kooperativa företagsformen.

Denna satsning går under namnet Starta eget tillsammans och genomförs

av de lokala kooperativa utvecklingscentra (LKU) som finns i samtliga

län. Ett kooperativt företag kan vara en bra lösning för t.ex. unga som vill

dela lika på ansvaret för företaget. Informationssatsningen kommer

därför att samordnas med en ungdomsinriktad kampanj, ledd av

Kooperativa institutet med stöd från Näringsdepartementet, som bl.a.

kommer att resultera i en TV-serie.

5.4 Ökat stöd till ungdomars engagemang för demokrati,

rättvisa och framtidstro

Det finns mycket som skiljer ungdomar åt kön, klass, etnicitet,

bostadsort m.m. Detta avspeglar sig också i skilda levnadsförhållanden

och i skilda fritids- och kulturvanor. Regeringen vill bejaka de olikheter

som är resultatet av en större öppenhet och tolerans och av den ökande

kulturella och etniska mångfalden. Utan dessa olikheter skulle Sverige

stagnera och inte kunna fortsätta en dynamisk samhällsutveckling.

Samtidigt ser regeringen med oro på de olika villkor som följer av

ökande klasskillnader och av den svaga framtidstro som finns hos vissa

grupper av ungdomar. Det är också viktigt att ungdomar med funktions-

hinder har lika möjligheter att fullt ut ta del av samhällslivet, något som

kräver en konsekvent handikappanpassning av det offentliga rummet.

Regeringen vill betona vikten av aktiviteter och mötesplatser där olika

åldersgrupper och generationer kan mötas för att motverka effekterna av

att vuxna och ungdomar i Sverige i dag på många sätt lever i skilda värl-

dar. Här spelar samling kring bl.a. musik och dans en avgörande roll.

Regeringen vill vidare betona vikten av att möta och ta till vara kraften

hos den stora kull tonåringar tonårsboomen som inträffar under 2000-

talets första år. Ungdomar är en viktig resurs i samhället och en stor

grupp unga människor är i första hand en stor tillgång. Däremot är det

viktigt att redan nu inleda en planering på såväl lokal som central nivå

för att möta ungdomarnas rimliga krav på utrymme inom fritids- och

kulturliv.

5.4.1 Förstärkt stöd till lokal ungdomsverksamhet bidrag

från AB Svenska Spel

Regeringens bedömning: Under kommande år kommer barn- och

ungdomsorganisationerna att tillföras betydande belopp genom det

överskott som genereras från det värdeautomatspel som AB Svenska

Spel har koncession på att bedriva. Det framtida överskottet från vär-

deautomatspel bedöms uppgå till uppskattningsvis 250 miljoner kro-

nor årligen i samband med att 7 000 värdeautomater har placerats ut

på restauranger. Av överskottet bör 20 procent tillfalla barn- och ung-

domsorganisationernas lokala verksamhet vilket innebär ett tillskott

på uppskattningsvis 50 miljoner kronor årligen.

Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att utarbeta förslag till hur dessa

medel skall fördelas till barn- och ungdomsorganisationernas lokala

verksamhet med inriktning på såväl kultur som fritid.

Skälen för regeringens bedömning: Riksdagen beslutade, i samband

med att den nu gällande lotterilagen trädde i kraft den 1 januari 1995, att

tillåta en ny typ av spelautomat i Sverige värdeautomaten för spel i

samband med restaurangverksamhet. Överskottet från dessa

värdeautomater skulle tillfalla det lokala föreningslivets barn- och

ungdomsverksamhet. Våren 1996 beslutade riksdagen att denna öron-

märkning av överskottet skulle ersättas av ett system för vinstdelning

mellan staten och föreningslivet, vilket skulle baseras på överskottet från

värdeautomaterna (prop. 1995/96:169, bet. 1995/96:FiU14, rskr.

1995/96:248). Med anledning av att säkra prognoser om värde-

automaternas vinstutveckling hittills har saknats har införandet av

vinstdelningssystemet försenats.

Regeringen har tidigare aviserat att framtida överskott från värdeauto-

matspel som skall tillfalla det lokala föreningslivets barn- och ungdoms-

verksamhet bedöms uppgå till 250 miljoner kronor årligen i samband

med att 7 000 automater placerats ut på restauranger (prop. 1998/99:80).

Av den summan bör 20 procent tillfalla ungdomsorganisationerna. Detta

skulle innebära ett årligt tillskott på uppskattningsvis 50 miljoner kronor.

Resterande 80 procent bör i enlighet med vad regeringen angav i den till

riksdagen nyligen överlämnade propositionen En idrottspolitik för 2000-

talet (prop. 1998/99:107) tillfalla idrottsrörelsens lokala barn- och ung-

domsverksamhet.

Regeringen anser att ungdomsorganisationerna spelar en ovärderlig

roll som bärare och förmedlare av demokratiska värden i samhället. Det

är i den lokala föreningen som många ungdomar för första gången kom-

mer i kontakt med praktisk demokrati och lär sig att uppskatta och

använda den. Medlen skall därför i första hand stärka de lokala förening-

arnas ordinarie och mer långsiktiga verksamhet. Ett visst utrymme skall

dock också kunna ges till nya organisationer och verksamhetsformer som

inte passar in i de regler som gäller för statsbidrag och projektstöd från

etablerade statliga bidragsgivare, fonder och stiftelser.

5.4.2 Stöd till utvecklingen av ungas egen organisering

Regeringens bedömning: Den pågående satsningen på föreningsut-

veckling inom ungdomsorganisationerna bör fortsätta ytterligare två

år. Inom denna satsning bör de politiska ungdomsförbunden ges möj-

ligheter att medverka i skolan även när det inte är valår.

Skälen till regeringens bedömning: Den enkla grunden för allt före-

ningsliv är att förena sig med andra för att göra något tillsammans. Det

kan handla om att arbeta för ett gemensamt mål, att genomföra ett projekt

eller att tillsammans utveckla ett gemensamt intresse men kanske framför

allt att ha roligt ihop. Föreningsarbete kan samtidigt ge kunskap om

organisationsarbete och möjlighet att påverka och åstadkomma något.

Utvecklingen under 1980- och 1990-talen visar att andelen ungdomar

som väljer att organisera sig i den traditionella föreningsformen minskar

medan det totala antalet bidragsgrundande medlemmar i ungdomsorga-

nisationer legat rätt stabilt kring 600 000 under slutet av 1990-talet. Ung-

domar är engagerade och organiserar sig men söker nya, flexibla och mer

öppna organisationsformer. Föreningar är inte alltid avsedda att verka

under lång tid utan bildas allt oftare kring en särskild fråga eller ett kon-

kret projekt.

Staten och kommunerna har sedan lång tid tillbaka gett stöd till ung-

domars föreningsliv. Regeringen anser att en fortsatt utveckling av ung-

domars egna organisationer är av stor vikt för ungdomars möjligheter att

skapa de redskap som behövs både för ett ökat inflytande och för en fritid

på egna villkor. En central uppgift för ungdomspolitiken är därför att

stödja ungdomars egen organisering inom såväl hobbyorganisationer och

kulturföreningar som politiska ungdomsförbund och andra

samhällspolitiskt engagerade organisationer och projekt. Regeringen

avser att avsätta särskilda medel för att ekonomiskt stödja organisations-

och verksamhetsutveckling inom såväl befintliga som nya ungdoms-

organisationer, paraplyorganisationer och nätverk. Inom ramen för denna

satsning bör särskilt uppmärksammas de politiska ungdomsförbundens

möjligheter att verka på skolorna också när det inte är valår.

5.4.3 Idrotten vår största ungdomsrörelse

Regeringens bedömning: Idrottens lokala aktivitetsstöd bör förstär-

kas och det bör göras särskilda insatser för idrottande ungdomar i

åldern 21 till 25 år.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt Ungdomsstyrelsens rap-

port Fritid i skilda världar uppger 45 procent av flickorna i åldern 13 25

år att de är medlemmar i en idrottsförening. Motsvarande siffra för poj-

karna är 55 procent. Inom vissa idrotter som exempelvis gymnastik,

konståkning och ridsport är, enligt uppgifter från Riksidrottsförbundet,

flickorna i klar majoritet. Av tonåringarna i åldern 13 15 år uppger drygt

60 procent att de minst en gång i månaden tävlar eller tränar för att tävla.

Motsvarande siffra för ungdomar i åldern 19 25 år ligger på 33 procent.

Däremot är andelen ungdomar som anger att de minst en gång i månaden

tränar och idrottar för att motionera rätt stabilt över åldersgrupperna

cirka 40 procent. Idrotten kan därför anses vara vår största ungdomsrö-

relse.

Genom att idrotta får många ungdomar utlopp för sin glädje och sin

spontanitet. De attityder och värderingar som förmedlas genom idrotten

präglar i stor utsträckning många ungdomars personliga utveckling.

Ungdomar utvecklas olika snabbt i olika avseenden vilket ställer sär-

skilda krav på ledarna. Det är särskilt under tonåren också viktigt att hän-

syn tas till flickors och pojkars olika villkor och förutsättningar i idrotten.

Ungdomars spontana idrottande utövas bäst i enkla former i bostads-

området. Det är en viktig uppgift för idrottsrörelsen att i samverkan med

kommunen göra detta möjligt. Lättillgängliga grönområden i bostadsom-

rådena och öppna skolgårdar ger goda förutsättningar för detta.

Under de tidiga tonåren är det viktigt att ungdomsidrotten präglas av

principer om lekfullhet, allsidig träning och möjlighet att pröva flera

idrotter. Hänsyn måste tas till att fysiska och psykiska förutsättningar kan

variera kraftigt inom en åldersgrupp. Könstillhörigheten får vidare efter

hand en ökad betydelse.

Vissa ungdomar har talang och vilja att satsa helhjärtat på en elitidrott-

skarriär, medan andra fortsätter att idrotta enbart för gemenskapens,

lustupplevelsens och det egna välbefinnandets skull. För att alla skall

kunna utöva idrott på önskad nivå sker en uppdelning. Det är viktigt att

denna uppdelning inte sker för snabbt eftersom såväl flickor som pojkar

utvecklas olika fort och deras ambitioner dessutom kan variera över

tiden. Samtidigt är det en del av varje ungdoms utveckling till vuxen

individ att få en realistisk självbild.

All tillgänglig statistik visar att det framför allt är under tonåren som

idrottsrörelsen tappar medlemmar. Detta beror till stor del på att ungdo-

mar får nya intressen men även till viss del på att många idrotter saknar

verksamhet som lockar flickor och pojkar att fortsätta idrotta på en lägre

nivå.

I den till riksdagen nyligen överlämnade propositionen En

idrottspolitik för 2000-talet (prop. 1998/99:107) konstaterade regeringen

att idrottsrörelsens möjligheter till egen finansiering av sin verksamhet

har en mycket stor betydelse. Endast genom att själv skapa sin

ekonomiska bas kan idrottsrörelsens självständighet och oberoende

säkerställas. Idrotten får därför inte riskera att bli beroende av intäkter

från privat näringsliv eller kommersiell verksamhet. Det offentliga stödet

har en grundläggande betydelse, men inte heller detta får idrotten bli

ensidigt beroende av.

I propositionen befarar regeringen att det föreligger risk för att större

grupper av ungdomar inte längre har råd att delta i organiserad idrotts-

verksamhet, till följd av bl.a. höjda avgifter. Möjligheten att idrotta får

inte bli en klassfråga. Regeringen föreslår därför en kraftig förstärkning

av idrottens lokala aktivitetsstöd till barn- och ungdomsverksamhet.

Dessutom aviseras särskilda insatser för idrottande ungdomar i åldern 21

till 25 år.

5.4.4 Ungas egna visioner inför millennieskiftet

Regeringens bedömning: Sådana projekt bör stödjas ekonomiskt

som på olika sätt lyfter fram ungas tankar om framtiden och samhället

under det nya millenniets första tid.

Skälen till regeringens bedömning: Inför millennieskiftet engagerar

sig breda grupper i samhället i många samtal om framtiden. Regeringen

tillsatte i april 1998 en särskild kommitté Millenniekommittén (dir.

1998:26) med uppgift att genom särskilda initiativ stimulera en brett

förankrad framtidsdiskussion. En av kommitténs viktigaste uppgifter är

att engagera ungdomar i denna diskussion. Det finns ett värde i att följa

utvecklingen av ungas värderingar och visioner inför 2000-talet och att

diskutera idéernas betydelse för det framtida samhället. Dessa visioner

har också ett särskilt värde för den fortsatta utvecklingen av ungdomspo-

litiken. Regeringen har för avsikt att ge Ungdomsstyrelsens i uppdrag att

i samarbete med Millenniekommittén fördela stöd till projekt som lyfter

fram ungas tankar om samhället under det nya millenniets första tid.

5.4.5 Bättre service till eldsjälar och projektmakare

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör få i uppdrag att

vidareutveckla det samarbete som byggts upp mellan centrala

bidragsgivare och som skall underlätta för de ungdomar som söker

stöd.

Skälen till regeringens bedömning: Projektstöd från centrala

bidragsgivare ges ofta utifrån myndighetens uppdrag att t.ex. förebygga

ohälsa (Folkhälsoinstitutet) eller stärka konsumenternas makt och kun-

nande (Konsumentverket). Ungdomsstyrelsen har som uppgift att fördela

statens bidrag till ungdomsorganisationerna men beviljar också stöd

inom särskilda projektsatsningar. Inom kulturområdet fördelar

Kulturrådet och Stiftelsen Framtidens Kultur stöd till olika projekt.

Arvsfondsdelegationen fördelar stöd ur Allmänna arvsfonden till

utveckling av ideell verksamhet till förmån för bl.a. ungdomar. Slutligen

spelar också studieförbunden, som erhåller statsbidrag från Folkbild-

ningsrådet, en växande roll för ungdomars möjligheter att forma sina

egna projekt.

Inom ungdomsområdet har på senare år bildats ett nätverk för centrala

bidragsgivare på ungdomsområdet. I nätverket ingår f.n. Ungdomsstyrel-

sen, Folkhälsoinstitutet, Kulturrådet, Stiftelsen Framtidens Kultur, Kon-

sumentverket, Integrationsverket och Arvsfondsdelegationen. Deltagarna

i nätverket har konstaterat att det bland många ungdomar råder stor

förvirring om vem som stödjer vad och varför. För att underlätta för de

organisationer som söker stöd ger nätverket under år 1999 för första

gången ut gemensam information om sina stödformer (se bilaga 9).

Regeringen har för avsikt att ge Ungdomsstyrelsen i uppdrag att vida-

reutveckla detta samarbete med syfte att underlätta för de ungdomar som

söker bidrag till bl.a. olika projekt. Detta kan ske genom t.ex. tydligare

beskrivning av ändamål och inriktning på de olika bidragsgivarnas stöd-

former. Ett utvecklat samarbete kring former och rutiner vid ansök-

ningsförfarandet bör också övervägas. I detta sammanhang bör särskilt

uppmärksammas den möjlighet som den i avsnitt 5.1.6 beskrivna Ung-

domskanalen kommer kunna erbjuda vad gäller att samlat få information

på detta område.

6 Ungdomspolitik i kommunerna

I detta avsnitt redovisar regeringen vissa principiella resonemang kring

främst den kommunala fritids- och kulturpolitiken, men också kring

några viktiga inslag i utvecklingen av en samlad kommunal ungdomspo-

litik.

6.1 En kommunal helhetssyn på ungdomar

Flera exempel visar att det i kommunerna finns goda erfarenheter av att

bryta det traditionella sektorstänkandet och arbeta med ungdomsfrågor

utifrån en helhetssyn på ungdomars situation. Regeringen ser mycket

positivt på det sektorsövergripande ungdomsarbete som utvecklats inom

den kommunala ungdomspolitiken under senare år. Detta arbete har sär-

skilt uppmärksammats genom att Ungdomsstyrelsen sedan år 1996 delar

ut en särskild utmärkelse årets ungdomskommun. De tre kommuner

som hittills fått utmärkelsen Gällivare (1996), Jönköping (1997) och

Skellefteå (1998) utgör alla bra exempel på kommuner som utvecklat

en aktiv och samlad kommunal ungdomspolitik. Gemensamt för dessa är

att de på olika sätt har låtit ungdomar vara delaktiga i att utarbeta lokala

ungdomspolitiska handlingsprogram som präglats av en helhetssyn på

ungdomars situation.

Under 1990-talet har särskilda ungdomsråd bildats i många kommuner.

Våren 1999 finns cirka 100 ungdomsråd. Genom ungdomsråden kan de

unga bli direkt delaktiga i närmiljön. Ungdomsråden bör därför ses som

ett av flera sätt att öka ungas samhällsengagemang och som en ny form

för att påverka lokalsamhällets utveckling. Olika former av ungdomsråd

och liknande forum kan skapa en kontinuerlig dialog mellan kommunens

ungdomar och beslutsfattare, något som även kan bli en väg in till vidare

engagemang i olika samhällsfrågor. Ungdomsstyrelsen har haft regering-

ens uppdrag att stödja denna utveckling. Slutsatser och erfarenheter från

detta uppdrag redovisades den 1 april 1999 till regeringen i en utvärde-

rande rapport, vilken kommer att publiceras och spridas under året.

Regeringen ser positivt på en fortsatt utveckling av de kommunala

ungdomsråden och vill understryka vikten av att metoderna för ungdo-

mars inflytande i lokalsamhället utformas efter varje kommuns egna för-

utsättningar.

6.2 Fritids- och kulturpolitik i kommunerna

Tonårsboom

Den kommunala kultur- och fritidsverksamheten regleras i huvudsak inte

genom lag utan är en frivillig kommunal verksamhet som omsluter cirka

17 miljarder kronor. Förutsättningarna för den kommunala kultur- och

fritidspolitiken kommer väsentligt att påverkas av den kraftiga ökning av

antalet tonåringar som inleder 2000-talet. Exempelvis kommer det år

2007 att finnas cirka 745 000 ungdomar i åldern 14 19 år, att jämföra

med cirka 610 000 år 1999. Det är den s.k. babyboomen från början av

1990-talet som blir en tonårsboom. De nya krav som därmed kommer att

ställas på kommunerna innebär såväl möjligheter som problem.

En kommunal planering inför denna situation pågår framför allt inom

skolans område, men utvecklingen ställer också krav på planering inom

fritids- och kulturområdet. Det blir därför naturligt att rikta en relativt

sett större del av resurserna för fritid och kultur mot sådana verksamheter

som engagerar ungdomar.

Brist på unga vuxna

En annan sida av den demografiska strukturen är att ungdomar i åldern

20 25 år kommer att vara en ovanligt liten grupp år 2007. Det innebär en

risk för att det temporärt kommer att uppstå brist på ungdomar på väg in

på arbetsmarknaden. Samtidigt kommer ett stort antal anställda i kom-

munerna att uppnå pensionsåldern under de tio närmaste åren. Dessa om-

ständigheter kan inom den kommunala verksamheten bl.a. komma att

försvåra nyrekryteringen av ungdomsledare.

Rättvisa

Den kommunala fritidsverksamheten kommer på 2000-talet att möta en

växande ungdomsgeneration som präglats av allt mer skilda levnadsför-

hållanden och kulturell mångfald. Detta kommer, enligt regeringens

bedömning, att ställa krav på stor flexibilitet i den kommunala fritids-

och kulturpolitiken. Kommunerna har i sina budget- och verksamhets-

planeringar att ta ställning till många viktiga prioriteringar mellan olika

behov inom den kommunala verksamheten. Det är dock enligt regering-

ens bedömning också viktigt att den andel av resurserna som under de

senaste åren satsats på att möta de stora barnkullarna i möjligaste mån

görs tillgängliga för dem när de blir tonåringar.

Regeringen vill i samband med detta understryka vikten av att alla

ungdomar, oavsett bakgrund, måste få jämlika möjligheter till en

meningsfull fritid. Vid utformningen av den lokala kultur- och fritidspo-

litiken måste såväl flickors som pojkars olika behov beaktas. Det är

också särskilt angeläget att uppmärksamma de behov som ungdomar med

olika former av funktionshinder har.

Erfarenheter från arbetet med Kultur i hela landet

Inom Regeringskansliet har arbetsgruppen Kultur i hela landet

(Ku1996:A) arbetat med det nationella Kulturåret 1998. Under våren

1999 kommer arbetsgruppen att lämna en rapport från sitt arbete.

Arbetsgruppen har under sitt arbete fått många viktiga erfarenheter vad

gäller det lokala utrymmet för ungdomars egna kulturaktiviteter. Svårig-

heterna för ungdomarna ligger, enligt arbetsgruppen, många gånger i att

de kommunala kultur- och fritidsbudgetarna till så stor del är uppbundna

i fasta anläggningar och institutioner eller i projekt som beslutas redan

när budgeten tas. Förutsättningarna för att ta till vara nya idéer är därmed

dåliga.

Ungdomars egna initiativ till kultur- och fritidsverksamhet kräver ofta

inte särskilt stora belopp, men är beroende av flexibla regler och förmåga

till snabba beslut. I just detta ligger såväl problemen som möjligheterna.

Erfarenheter från flera kommuner visar att det kan åstadkommas mycket

goda resultat med en budgetpost för oförutsedda behov, ett verkligt

inflytande från ungdomarna hur pengarna används samt tillgång till bra

och billiga lokaler.

Dessa slutsatser stämmer väl med de erfarenheter Ungdomsstyrelsen

samlat från hela fritidsområdet.

Generationsbokslut

Arbetsgruppen Kultur i hela landet tog våren 1998 initiativ till en förstu-

die om generationsbokslut på kultur- och fritidsområdena. Syftet var att

utveckla en metod för att granska hur resurserna till lokal kultur- och

fritidsverksamhet fördelas mellan olika generationer. Förstudien

genomfördes i samarbete med Ungdomsstyrelsen och Kommun-

förbundets kultur- och fritidssektion och visar ett antal intressanta

metoder och tekniker för att genomföra en sådan granskning. Regeringen

följer med intresse den vidare tillämpningen och utvecklingen av dessa

metoder.

Studieförbunden en viktig resurs

Regeringen ser positivt på den allt större roll som studieförbunden har

kommit att spela för ungdomars fritidsverksamhet. Som exempel kan

nämnas den omfattande musikverksamhet som studieförbunden driver

tillsammans med ungdomar. Hos studieförbunden kan ungdomar dess-

utom få visst ekonomiskt och administrativt stöd till egna projekt. Den

fria verksamhetsform som studieförbunden kan erbjuda passar både

organiserade ungdomar och ungdomar utan föreningsvana. Genom studi-

eförbunden och folkhögskolorna kanaliseras också ett stort statligt stöd

till folkbildning och kultur, varför ett närmare samarbete mellan ungdo-

mar och dessa förbund bör stimuleras.

Regeringen har emellertid noterat att det kommunala stödet till studie-

förbunden generellt sett minskar. Mot bakgrund av den breda och värde-

fulla ungdomsverksamhet som studieförbunden bedriver är detta beklag-

ligt. En av orsakerna till det minskade kommunala stödet skulle, enligt

Kommunförbundets bedömning, kunna vara att studieförbunden i dag

trots allt inte i tillräcklig utsträckning bedriver en bred verksamhet för

ungdomar. Regeringen bedömer att det ligger ett stort värde i att kom-

munerna och studieförbunden ömsesidigt fördjupar sitt samarbete så att

ungdomsinsatserna i kommunerna därigenom kan öka. Av särskild bety-

delse är den ledarutveckling som studieförbunden kan stödja olika ung-

domsföreningar med.

Det kommunala stödet till ungdomsföreningar

Såsom regeringen tidigare konstaterat är en mycket stor andel av ungdo-

marna med i någon förening. Föreningslivet fyller en viktig funktion för

ungdomar. Inom föreningarna organiseras fritidsaktiviteter och erbjuds

möjligheter för ungdomar att organisera sina egna aktiviteter. För kom-

munerna spelar föreningslivet en viktig roll genom att erbjuda en organi-

satorisk bas för viktiga delar av fritidsverksamheten i kommunen. Före-

ningarna spelar också en stor roll för ungdomars möjligheter till delak-

tighet och inflytande i lokalsamhället.

I många kommuner har stödet till idrottsrörelsen och till ungdomsor-

ganisationerna utformats inom ett och samma system. Regeringen kon-

staterade i den nyligen avlämnade idrottspolitiska propositionen En

idrottspolitik för 2000-talet (1998/99:107) att det statliga lokala

aktivitetsstödet i många fall varit alltför normerande för de kontantbidrag

som kommunerna betalar ut. Regeringen underströk därför betydelsen av

att det kommunala bidraget utformas utifrån lokala behov och

möjligheter, samt att sambandet mellan aktivitetsstödet till

idrottsföreningar och till ungdomsorganisationer slutgiltigt bör upphöra.

Stödet till ungdomars fritid bör utformas på ungdomars egna villkor.

Detta innebär att en mycket varierad verksamhet bör stödjas. Regeringen

vill därför understryka betydelsen av att det kommunala bidraget utfor-

mas utifrån lokala behov och möjligheter. Varje kommun bör utgå från

sina egna förutsättningar och utarbeta metoder för att i dialog med ung-

domar i kommunen utveckla flexibla system för stöd till ungdomars egna

fritidsverksamheter. I flera kommuner har man utvecklat verksamhets-

former som tillgodoser såväl detta som behovet av snabba beslut. Ett

exempel på detta är Ungdomsakuten i Jönköping.

Regeringen har under arbetet med bl.a. denna proposition inhämtat att

Kommunförbundet planerar att genomföra en regional seminarieverk-

samhet med samtliga kommuner om framtida policy för stöd till lokal

idrotts- och ungdomsverksamhet. Regeringen välkomnar detta initiativ.

Kommunal fritidsverksamhet i föreningsregi

Under 1990-talet har flera föreningar övertagit driften av kommunala

fritidsgårdar och liknande verksamheter. Regeringen ser positivt på

denna utveckling och vill understryka att drivkraften bör vara ambitionen

att öka brukarinflytandet, inte att minska kostnaderna. Samtidigt bör det

understrykas att tillgängligheten till lokalerna måste fördelas rättvist

mellan föreningens egna inre aktiviteter och den öppna verksamheten.

Föreningsdriften får inte heller innebära någon försämring av tillgäng-

ligheten för ungdomar oavsett social eller kulturell bakgrund eller olika

former av funktionshinder.

Regeringen har ett intresse av att följa utvecklingen av dessa frågor.

Sedan år 1998 arbetar en interdepartemental arbetsgrupp med frågor om

bl.a. villkoren för ideella föreningar, Arbetsgruppen om den sociala eko-

nomin och dess utveckling (In98:A). Under våren 1999 kommer gruppen

att lämna sin slutrapport i vilken bl.a. frågor kring föreningsdrift av

kommunala verksamheter beaktas.

6.3 Satsning på Ung kultur

Regeringens bedömning: Det bör göras en särskild satsning på att

stödja och stimulera utvecklingen av ungdomars egna kulturverksam-

heter inom främst musik, teater, dans och eget skapande i syfte att öka

det lokala utrymmet för detta.

Skälen till regeringens bedömning: I dag är kultur ett stort ung-

domsintresse och i den unga kulturen finns de frön till förnyelse och den

växtkraft som kulturlivet måste ta till vara. Kulturen medverkar till

utveckling och förståelse av den egna identiteten, ger möjlighet att testa

gränser för tankar och erfarenheter, bryta mönster, blanda intryck och

söka något nytt. Dagens ungdomar är den första generation som på allvar

växer upp med en etnisk och kulturell mångfald i Sverige samtidigt som

samhället är mer öppet än någonsin för den globala världskulturen. Ett

stöd till ungdomskulturen är därför ett viktigt stöd till den utveckling som

skapar vårt framtida kulturarv.

Kultur i olika former är i dag ett lika stort ungdomsintresse som idrott.

Genom bio, video och TV konsumerar ungdomar stora mängder rörliga

bilder och intresset för att själva berätta med hjälp av videokameran är

mycket stort. Att lyssna på musik är ett intresse som är gemensamt för

nästan alla ungdomar. Den s.k. upplevelseindustrin är också en viktig

framtidsbransch och en växande arbetsmarknad för ungdomar. Det finns

samtidigt ett brett gränsland mellan kultur som fritidssysselsättning och

som försörjning. Detta gränsland spelar stor roll för utvecklingen av ung-

domars kreativitet och entreprenörskap.

Regeringen anser det således vara en viktig ungdomspolitisk uppgift

att skapa ett ökat lokalt utrymme för ungdomars eget skapande och för

ung kultur. För att åstadkomma ett sådant ökat utrymme krävs åtgärder

både på central och lokal nivå. Regeringen avser därför, utifrån de erfa-

renheter som främst Ungdomsstyrelsen och Kulturrådet samlat, att

avsätta medel till en treårig satsning med detta syfte.

6.4 Utveckling av nya lokala lösningar för ungdomars

fritidsverksamhet

Regeringens bedömning: Det bör göras en särskild satsning på för-

nyelse av mötesplatser, träffpunkter och annan fritidsverksamhet för

ungdomar. Detta bör göras för att stimulera verksamheter vars erfa-

renheter kan hjälpa kommunerna att klara de krav på utveckling som

ställs av bl.a. de stora tonårskullarna i början på 2000-talet.

Skälen till regeringens bedömning: Regeringen har i kapitel 3.3.7

konstaterat att ungdomar värderar sin fritid högt. Ungdomars fritidsin-

tressen förändras ständigt och har i dag i många avseenden helt andra

förutsättningar än för tio år sedan. Hur detta kommer att förändras under

de kommande tio åren vet vi inte mycket om i dag. Den kommunala

kultur- och fritidsverksamheten kommer sannolikt att behöva bli föremål

för ständig förnyelse och omprövning. Detta kan exempelvis gälla beho-

vet av att utveckla den framtida yrkesrollen som fritidsledare och ung-

domsarbetare, men också behovet av nya slag av mötesplatser och

träffpunkter.

Som stöd i detta arbete behövs bra exempel på hur framtidens mötes-

platser och träffpunkter kan komma att se ut. Här kan staten fylla en upp-

gift i förhållande till kommunerna genom att ekonomiskt stödja projekt,

vars erfarenheter kan underlätta för kommunerna att utveckla sådana

platser och träffpunkter. Regeringen avser därför att initiera en särskild

satsning på förnyelse av mötesplatser, träffpunkter och annan fritids-

verksamhet för ungdomar där föreningar och kommuner arbetar

gemensamt. Utveckling av den framtida ledarrollen bör också lyftas

fram. Regeringen vill särskilt betona vikten av att beakta jämställdhets-

perspektivet i detta arbete. En sådan förnyelse av fritids- och kultur-

politiken sker, enligt regeringens bedömning, bäst i nära samverkan med

ungdomars egna initiativ inom området. Stödet bör fördelas av

Ungdomsstyrelsen, som i detta arbete bör söka samverkan med bl.a.

Kommunförbundet.

6.5 Behovet av lokaler för ungdomsverksamhet

Regeringens bedömning: Ungdomsstyrelsen bör få särskilda riktlin-

jer för sitt uppdrag att kartlägga föreningslivets tillgång till olika slag

av lokaler för ungdomsverksamhet och kostnaderna för desamma.

Skälen till regeringens bedömning: Tillgången till lokaler är enligt

regeringens bedömning av mycket stor betydelse för ungdomars möjlig-

het till fritids- och kulturaktiviteter. I regleringsbrevet för år 1999 gav

därför regeringen ett uppdrag till Ungdomsstyrelsen att i samråd med

Kommunförbundet samt berörda myndigheter och samlingslokalorgani-

sationer göra en översyn av föreningslivets tillgång till lokaler av olika

slag för ungdomsverksamhet i hela landet. Uppdraget bör preciseras med

hjälp av särskilda riktlinjer. Regeringen avser att precisera uppdraget före

sommaren 1999. Regeringens ambition är att uppdraget skall kunna

redovisas i februari 2000.

Regeringen konstaterar att när det gäller lokaler har lösningarna i

kommunerna blivit alltmer varierande genom att bl.a. skola och fritids-

verksamhet har gemensamma lokaler. Det har även blivit allt vanligare

att skolor och bibliotek delar lokaler. Dessutom kan skolornas lokaler,

gymnastiksalar såväl som klassrum, ha en stor betydelse för olika typer

av verksamhet. En viktig fråga är därför att föreningarna har möjlighet att

få tillgång till dessa lokaler också när skolan inte är öppen för skolverk-

samhet. Enligt regeringens mening är det kommunerna som har bäst för-

utsättningar att bedöma hur behovet av samlingslokaler bäst kan tillgodo-

ses. Kommunerna bedöms också ha stort eget intresse samt möjligheter

att finna lösningar för dessa behov.

Erfarenheter från det arbete som bedrivits i den tidigare nämnda

arbetsgruppen Kultur i hela landet visar att för ungdomar är det inte alltid

nya, egna lokaler som är det viktigaste. I stället kan de lokaler som

kommunen redan förfogar över anpassas till att också fungera för

ungdomars projekt och arrangemang. Här finns ett stort utrymme för

flexibilitet, fantasi och otraditionella lösningar.

7

7 Internationellt samarbete

Av EU:s 350 miljoner invånare utgör ungdomar i åldern 15 24 år 60

miljoner personer vilket motsvarar cirka 17 procent. De ungdomar som

växt upp på 1990-talet har rest över hela världen på ett sätt som ingen

tidigare generation haft möjlighet att göra. Därför beskrivs de ofta som

en internationell generation. Deras erfarenheter från vistelser utomlands

och deras språkkunskaper utgör en viktig resurs för dem själva och för

samhället.

Den 21 december 1995 inrättades på Civildepartementet en arbets-

grupp med uppgift att bl.a. utarbeta en svensk strategi för arbetet med

ungdomsfrågor i EU. Arbetsgruppens rapport Ungdomsfrågor i EU

Förslag till en svensk strategi (Ds 1996:31) innefattar såväl övergripande

som mer konkreta förslag till åtgärder.

7.1 En svensk strategi för ungdomsfrågor i EU

Regeringens bedömning: Sverige bör i EU-samarbetet koncentrera

sina insatser inom ungdomsområdet till följande:

 Insatser mot ungdomsarbetslöshet.

 Ungdomars inflytande och delaktighet inom EU.

 Ungdomsutbyten.

 Ungdomar som i dag inte utnyttjar EU:s förmåner.

Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen föreslår att följande områden

skall prioriteras: ungdomars arbetsmarknad, ungdomsutbyte, ungdomars

inflytande och ungdomar som i dag inte utnyttjar EU:s förmåner.

Skälen för regeringens bedömning: Inom EU pågår för närvarande

en hög aktivitet på ungdomsområdet. Tidigare har ungdomsfrågan i EU

begränsats till olika former av ungdoms- och ungdomsledarutbyte. År

1997 lade kommissionen fram förslag om ett nytt omfattande femårigt

ungdomsprogram för åren 2000 2004 med en budget på 600 miljoner

euro. Det nya programmet föreslogs ersätta de existerande programmen

Ungdom för Europa och Europeisk Volontärtjänst för ungdomar. Efter-

som förhandlingarna om kommissionens förslag dragit ut på tiden har de

två nuvarande programmen förlängts till den 31 mars 2000. Det nya

samlade programmet avses träda i kraft den 1 april 2000. Finansiellt

innebär det nya förslaget en fördubbling från cirka 54,5 miljoner euro år

1999 till 120 miljoner euro.

Kommissionen avser dessutom att stärka den politiska planeringen

inom ungdomsområdet och kommer under år 1999 att genomföra en stu-

die rörande ungdomars situation i Europa. Den beräknas bli klar våren

2000. Därefter planerar kommissionen att publicera en s.k. vitbok i

ämnet, dvs. riktlinjer för ett politiskt program för EU:s verksamhet på

ungdomsområdet. Vitboken planeras att bli publicerad under det svenska

ordförandeskapet i EU våren 2001. Sverige skulle därmed få ansvaret för

att påbörja debatten om ungdomsområdets framtid.

Utöver detta finns det också inom utbildningsområdet program som är

viktiga för ungdomar, främst Sokrates- och Leonardoprogrammen. Inom

ramen för dessa program ges ungdomar tillfälle att förlägga del av sin

utbildning i andra europeiska länder, att göra studieresor samt att delta i

projekt som syftar till att utveckla europeiskt samarbete.

Regeringen vill understryka vikten av att Sverige i det internationella

samarbetet driver tesen om att samordnade insatser för flera länder med-

för fördelar inom ungdomsområdet jämfört med enbart nationella insat-

ser. Närhetsprincipen innebär att beslut skall fattas på den nivå där det är

lämpligast. Denna princip kommer dock inte i konflikt med frågan om att

anlägga ett ungdomsperspektiv på det europeiska samarbetet. Regeringen

anser därför att Sverige bör sträva efter ett tvärsektoriellt perspektiv för

ungdomsfrågorna inom EU.

Ungdomsfrågorna är sedan år 1992 traktatfästa i Maastrichtfördraget. I

Amsterdamfördraget som trädde i kraft 1 maj 1999 tas ungdomsfrågorna

upp i artikel 149. I enlighet med artikel 149:2 skall målen för

gemenskapens insatser bl.a. vara att främja rörligheten för studerande

och lärare samt att främja utvecklingen av ungdoms- och ungdoms-

ledarutbyte.

Insatser mot ungdomsarbetslöshet

Kommissionens förslag till ett nytt ungdomsprogram har en tydlig

arbetsmarknadspolitisk koppling där begreppet anställningsbarhet är ett

ledord. Projekt inom Europeisk volontärtjänst syftar t.ex. till att förbe-

reda ungdomar för ett framtida liv genom vistelse utomlands under en

kortare eller längre tid.

Förslaget att Sverige, inom ramen för ungdomspolitiken, bör prioritera

insatser mot ungdomsarbetslöshet och ungdomsutbyten ligger således väl

i linje med EU:s nuvarande politik på området.

Ungdomsarbetslösheten i EU är generellt sett hög. I princip samtliga

EU:s medlemsstater har en ungdomsarbetslöshet som är betydligt högre

än arbetslösheten för övriga grupper, vanligtvis ungefär dubbelt så hög.

Ungdomsarbetslösheten är särskilt allvarlig eftersom en ung arbetslös

person i högre grad riskerar att slås ut, inte bara från arbetslivet utan från

samhällslivet i dess helhet. En anledning till detta är att de ofta saknar de

möjligheter till försörjning som äldre arbetslösa kan ha uppnått genom

olika socialförsäkringssystem.

Arbetsmarknadspolitiken har tidigare setts som en nationell angelä-

genhet. I dag är det uppenbart att det krävs samverkan över gränserna för

att motverka arbetslösheten. Arbetslöshetsfrågorna har därför, bl.a. på

Sveriges initiativ, kommit upp på den gemensamma dagordningen inom

EU. Mot den bakgrunden anser regeringen, i enlighet med arbetsgrup-

pens förslag, att var helst arbetsmarknadsfrågor behandlas inom EU skall

ungdomsperspektivet vara med liksom att ungdomsfrågor skall kopplas

till arbetsmarknadsfrågor.

Ungdomsutbyten

Det internationella ungdomsutbytet har stor betydelse både för att skapa

förståelse och för ett ömsesidigt lärande mellan länder och kulturer.

Utbytet fungerar därmed i stor utsträckning som en informell utbildning.

Vidare är erfarenhetsspridning inom ramen för ungdomsutbyten ett sätt

att ge ökad kunskap om internationellt arbete. Härigenom kan fler ung-

domar få bättre förutsättningar att delta i och påverka frågor som berör

dem i ett internationellt sammanhang.

Mot denna bakgrund anser regeringen att det europeiska ungdomsut-

bytet bör användas som ett medel för att öka förståelsen mellan ungdo-

mar från olika länder. Kandidatländerna deltar redan i dag i ungdom-

sprogrammen, men deras möjligheter till deltagande bör utökas ytter-

ligare.

En stor del av ungdomsutbyten sker direkt genom föreningslivet.

Sverige har dock till skillnad från många andra europeiska länder valt att

inte ha bilaterala statliga avtal om ungdomsutbyten. I stället ger staten ett

generellt bidrag till de nationella ungdomsorganisationerna vilket innebär

att organisationerna själva kan bestämma hur de vill disponera resur-

serna.

Inom ramen för EU:s samarbete på ungdomsområdet sker huvuddelen

av aktiviteterna inom utbytesprogrammet Ungdom för Europa. Det nuva-

rande programmet sträcker sig över perioden 1995 1999. Drygt 60 000

ungdomar har årligen deltagit i programmet och cirka 2 000 ungdomar

som deltog år 1998 kom från Sverige.

Sedan år 1996 har Sverige deltagit i en försöksverksamhet, Europeisk

volontärtjänst för ungdomar. Tonvikten i denna verksamhet ligger på

stöd till längre utbyten för enskilda ungdomar som deltar som volontärer

i ett samhällsnyttigt projekt i en annan medlemsstat. Pilotprojektet har

ersatts av ett program som sträcker sig fram till år 1999. Under åren

1996 1997 har totalt cirka 2 300 ungdomar, varav 120 från Sverige, del-

tagit i verksamheten.

Ett nytt ungdomsprogram Youth föreslås ersätta de båda nuvarande

programmen Ungdom för Europa och Europeisk volontärtjänst för ung-

domar under perioden 2001 2004. Frågan övervägs för närvarande och

en s.k. gemensam ståndpunkt beräknas antas vid ungdomsministerrådets

möte den 27 maj 1999.

Inflytande och delaktighet

Inflytande och delaktighet utgör själva kärnan i svensk ungdomspolitik.

Utgångspunkten är en positiv syn på ungdomars egen förmåga och möj-

ligheter till att ta ansvar. Om ungdomar inte känner sig delaktiga riskerar

det demokratiska samhället att undermineras. Sveriges medlemskap i EU

innebär att vi har möjligheter till inflytande på ytterligare en nivå utöver

de lokala, regionala och nationella. Vid ministerrådsmötet för

ungdomsfrågor i november 1998 antogs en resolution kring ungdomars

delaktighet i beslutsprocesser såväl inom EU-program som på nationell

nivå.

Sverige bör vid utformningen av insatser inom ungdomsområdet prio-

ritera insatser som bygger på ungdomars egna initiativ och på hög ung-

domsdelaktighet.

Insatser för ungdomar som i dag inte utnyttjar EU:s förmåner

Det finns en risk för att de fördelar som medlemskapet i EU medför inte

kommer alla till del utan mest utnyttjas av de som redan kan hävda sina

intressen. För att den europeiska gemenskapstanken skall kunna förverk-

ligas skall deltagande i EU-samarbetet inte enbart förbehållas traditionellt

starka grupper. Information om det europeiska samarbetet skall vända sig

till alla ungdomar och ge alla lika möjligheter till inflytande. I de EU-

program där ungdomar deltar bör det vara en aktiv svensk strävan att

uppmuntra också de ungdomar som vanligtvis inte utnyttjar EU:s förmå-

ner att delta.

I detta sammanhang vill regeringen betona vikten av att framtida pro-

gram utformas så användarvänligt som möjligt för ungdomar. Det gäller

såväl programmens innehåll och utformning som information om dessa.

Genomförande

Genomförandet av denna strategi sker främst genom arbetet i rådsarbets-

grupper, kommittéer och på ministermöten. Sverige bör även ta initiativ

till att påverka kommissionens arbete på ett tidigt stadium genom att t.ex.

ge nya förslag eller synpunkter på förslag som håller på att utarbetas.

Regeringens bedömning överensstämmer således med arbetsgruppens

förslag till prioriterade områden. Regeringen har för avsikt att arbeta

aktivt med de fyra områdena.

7.2 Ungdomar som resurs i det internationella arbetet

Regeringens bedömning: Fler ungdomsorganisationer bör bjudas in

att delta i den särskilda arbetsgruppen om europeiska ungdomsfrågor.

Arbetsgruppens ställning bör stärkas och dess uppgifter utökas till att

även omfatta Östersjöfrågor samt det nordiska samarbetet.

Skälen för regeringens bedömning: I en skrivelse av den 25 mars

1999 har Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer (LSU) lämnat

regeringen förslag till en rad åtgärder på ungdomsområdet med anledning

av arbetet med denna proposition. LSU:s framställan berör bland annat

ungdomars inflytande och organisering samt förslag till handlingsplaner

på det internationella området.

Inom Regeringskansliet finns en särskild arbetsgrupp om europeiska

ungdomsfrågor (C 1996:B). Regeringen anser att de internationella ung-

domsfrågorna bör ges ökad uppmärksamhet och avser därför att ta initia-

tiv till att stärka arbetsgruppens ställning samt bjuda in fler representan-

ter för ungdomsorganisationerna att delta i arbetsgruppen. Arbetsgruppen

bör få i uppdrag att dels ta fram förslag för att konkret stärka ungdomars

inflytande och delaktighet i olika internationella sammanhang, dels

bereda LSU:s övriga förslag till åtgärder inom det internationella samar-

betet.

Det är viktigt att engagerade ungdomar bereds både tillträde och möj-

lighet att representera ungdomar inom EU och FN samt vid olika inter-

nationella konferenser. Detta är särskilt angeläget då det behandlas frågor

som ungdomar är starkt engagerade i, exempelvis vid miljökonferenser

där ungdomar från bl.a. miljöorganisationer bör kunna delta.

Det är vidare angeläget att bättre ta till vara erfarenheterna från de

ungdomar som deltagit i någon form av organiserat ungdomsutbyte.

Arbetsgruppen bör därför få i uppdrag att initiera ett samarbetsprojekt

med Ungdomsstyrelsen, Svenska EU-programkontoret och SIDA i syfte

att bättre sprida information om såväl ungdomsutbytet och dess effekter

som de praktiska erfarenheterna från utbytet.

Under senare år har samarbetet på ungdomsområdet mellan EU och

Europarådet utvecklats, särskilt beträffande kompetensutveckling av

ungdomsledare. Vidare har det regionala samarbetet ökat österut såväl

inom som utom unionen. Av särskild betydelse är i detta sammanhang

Östersjöområdet.

Det internationella samarbetet i miljöfrågor engagerar många ungdo-

mar och spelar en avgörande roll för framtiden. Dessa frågor har därmed

en given plats inom bl.a. Östersjösamarbetet. År 1998 genomfördes en

ungdomsministerkonferens i Visby där en gemensam grund lades för ett

ökat samarbete på ungdomsområdet mellan Östersjöländerna. Sverige

deltar i uppföljningsarbetet av konferensen genom att, tillsammans med

Finland och Tyskland, finansiera ett sekretariat i Kiel. Sekretariatet har

till uppgift att bl.a. följa upp och stödja en del av de initiativ som togs

under Visbykonferensen samt delta i förberedelserna inför nästa Öster-

sjökonferens som planeras att genomföras i Tyskland år 2000.

Mot den bakgrunden anser regeringen att arbetsgruppens uppgifter bör

utökas till att även omfatta Östersjöfrågor samt det nordiska samarbetet.

Regeringen vill understryka betydelsen av att unga människor också i

övrigt ges goda möjligheter att delta i såväl det internationella samarbetet

som i utvecklingssamarbetet. Regeringen avser därför att under år 2000 i

en särskild skrift redovisa ungdomars insatser och medverkan i detta

arbete.

8 Ekonomiska konsekvenser

Överskottet från spelet på värdeautomater skall enligt beslut av riksdagen

(prop. 1993/94:182, bet. 1993/94:KrU32, rskr. 1993/94:415) tillfalla det

lokala föreningslivets barn- och ungdomsverksamhet. Medlen skall

betalas ut till Riksidrottsförbundet respektive Ungdomsstyrelsen för

vidare fördelning enligt närmare riktlinjer från regeringen.

Våren 1996 beslutade riksdagen i enlighet med regeringens förslag att

denna öronmärkning av överskottet skulle ersättas av ett vinstdelnings-

system för staten och föreningslivet, vilket skulle baseras på överskottet

från värdeautomaterna (prop. 1995/96:169, bet. 1995/96:FiU14, rskr.

1995/96:248). Med anledning av att säkra prognoser om värdeauto-

maternas vinstutveckling saknats har införandet av det nya systemet för-

senats. Efter en relativt lång introduktionsperiod har nu värdeautoma-

terna etablerats på den svenska spelmarknaden. I dag är cirka 4 000 vär-

deautomater utplacerade.

Fram till i dag har värdeautomaterna inte givit något överskott. Efter

årets bolagsstämma i AB Svenska Spel kommer enligt uppgift från

företaget cirka 59 miljoner kronor att kunna överlämnas till Riks-

idrottsförbundet och Ungdomsstyrelsen för det lokala föreningslivets

barn- och ungdomsverksamhet. Regeringen har tidigare gjort

bedömningen att föreningslivets barn- och ungdomsverksamhet årligen

kommer att kunna tillföras uppskattningsvis 250 miljoner kronor när

värdeautomatprogrammet är fullt utbyggt, dvs. när 7 000 automater har

placerats ut (prop. 1998/99:80).

Regeringen har nyligen fått information som visar på att denna

prognos sannolikt är något underskattad. Det bidrag från AB Svenska

Spel, som härrör från överskottet på värdeautomatspel, kommer därför

med stor sannolikhet att överskrida de uppskattade beloppen.

För att ha ett så bra underlag som möjligt för bedömningen av över-

skottet från spel på värdeautomater kommer regeringen i sitt arbete med

att fastställa vinstdelningssystemet att ta hänsyn till de prognoser som är

aktuella vid detta tillfälle.

Genom den ökade utdelningen från Svenska Spel, som härrör från

överskottet på värdeautomatspel, blir det möjligt att disponera delar av

statsanslaget för andra satsningar som presenteras i denna proposition.

Den samlade effekten av detta blir att verksamheten för barn och ungdo-

mar därmed totalt sett tillförs ökade resurser.

I enlighet med vad som har redovisats i denna proposition avser rege-

ringen att ge Ungdomsstyrelsen en viktig roll för uppföljning och analys

av ungdomspolitiken. I förhållande till Ungdomsstyrelsens nuvarande

uppgifter kommer detta att innebära en ambitionshöjning, bland annat när

det gäller att stödja och följa upp kommunernas insatser inom ung-

domsområdet. Regeringen bedömer att detta kommer att medföra ökade

kostnader för myndigheten. Utrymme för detta bör skapas genom en

omfördelning mellan anslagen inom utgiftsområdet 17, från anslaget M 2

Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet m.m. till

anslaget M 1 Ungdomsstyrelsen. I detta sammanhang bör påpekas att de

ungdomsorganisationer som i dag erhåller bidrag från Ungdomsstyrelsen

via anslaget M 2 Bidrag till nationell och internationell

ungdomsverksamhet m.m. kommer att fr.o.m. år 2000 få möjlighet att ta

del av det tidigare redovisade överskottet från spelet på värdeautomater.

Härutöver är det regeringens bedömning att övriga myndigheters

arbete med uppföljning och analys kan ske inom ramen för respektive

myndighets sektorsvisa ansvar och resurser. Vad gäller de kommuner

som väljer att arbeta med lokal ungdomsverksamhet i enlighet med vad

som anges i denna proposition bedömer regeringen att detta kan ske inom

ramen för kommunernas ordinarie resurser. Enligt regeringens mening

medför även de övriga förslag och bedömningar som presenteras i denna

proposition inte några ökade utgifter utan ryms inom befintliga ramar på

utgiftsområde 17 och andra berörda utgiftsområden.

Sverige skall inom EU verka för en effektiv och återhållsam budget-

politik vad gäller gemenskapsbudgeten. Detta innebär att Sverige skall

sträva efter att de totala utgifterna för EU inte ökar på ett sådant sätt att

belastningen på den svenska EU-avgiften ökar.

***********************************************************

*******************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

********ltaten från dessa aktiviteter visar också att unga ser arbetslöshet

som ett stort problem. Att arbeta är viktigt.

Från rådslagen noterar kommittén att de mest frekventa förslagen

handlar om arbetstidsförkortningar i olika former. Förslag om sänkt

pensionsålder förekommer oftast. Många har också föreslagit att man

skall dela på jobben genom sänkt arbetstid. Även förslag om att minska

övertidsuttaget förekommer.

Många förslag kretsar kring företagande. Det är viktigt att satsa på

småföretagarna så att de vågar anställa unga. Det måste också bli lättare

att starta eget genom högre bidrag, enklare former och mera information.

De unga har också synpunkter på åtgärder för arbetslösa. Arbetsför-

medlingen bör förbättras och de bör informera om arbetsmarknaden re-

dan i skolan. Arbetslösa skall ha större möjligheter till praktik. Man skall

heller inte behöva gå och vänta utan få något att göra så fort man vänder

sig till arbetsförmedlingen. Några tar upp frågan om att det finns många

arbetsuppgifter som behöver utföras till exempel inom vården samtidigt

som det finns många arbetslösa. Förslag om generationskontrakt eller

friår finns också.

 Unga och arbetsmarknaden (kapitel 3)

I detta kapitel redovisar kommittén utvecklingen på arbetsmarknaden

under de senaste åren. Kommittén analyserar också vad som påverkar

arbetslöshetens storlek och drar slutsatser om vad som bör göras för att

förbättra situationen på arbetsmarknaden för de unga. .

Unga är mera utsatta för konjunkturarbetslöshet genom att de ofta har

den kortaste anställningstiden och därmed inte skyddas av turordnings-

reglerna i Lagen om anställningsskydd. När konjunkturerna vänder och

efterfrågan på arbetskraft ökar har de å andra sidan haft lättare att snabbt

få arbete. Deras utbildning är modernare och arbetsgivarna anser i all-

mänhet att de har lättare att anpassa sig till nya situationer. Under senare

tid har dock andelen unga långtidsarbetslösa ökat markant vilket tyder på

att unga i högre grad än tidigare drabbas av strukturell arbetslöshet.

En viktig gemensam nämnare för inträdet på arbetsmarknaden för da-

gens unga är att arbetsmarknaden har blivit mera komplicerad och ställer

andra kompetenskrav vilka ofta inte kan tillgodoses inom ramen för en

traditionell utbildning. Inskolningen på arbetsplatsen kan därför ta lång

tid och innebära omfattande kostnader, ansträngningar och åtaganden för

arbetsgivare vilket gör dem mindre benägna att anställa de nytillträdande.

 Att unga har svårt att få arbete direkt efter skolan beror också på att

alla lämnar skolan och söker sig ut på arbetsmarknaden ungefär samti-

digt. Detta sker dessutom under sen kommitténs eller tidig sommar då

företagen normalt sett har mycket begränsad nyrekrytering. För de elever

som gärna vill börja arbeta direkt efter avslutad utbildning måste därför

kontakterna med arbetsgivare tas redan under skoltiden.

Ungdomspolitiska kommittén menar att den svenska ungdomsarbets-

lösheten inte enbart är ett resultat av sysselsättningskrisen

utan också har ett samband med de speciella institutioner som påverkar

ungdomens arbetsmarknad.

Övergången mellan skola och arbetsliv (kapitel 4)

Erfarenheter från andra länder visar att det finns ett samband mellan

skolans utformning av utbildningen och arbetslöshet bland unga. Länder

med utbyggd lärlingsutbildning har generellt sett lägre ungdomsarbets-

löshet. I dessa länder finns en stark koppling mellan samhälle och ar-

betsliv och ett delat ansvar för de ungas introduktion på arbetsmarkna-

den.

En av gymnasieskolans viktigaste uppgifter är att förbereda de unga

för arbetslivet. I den meningen är den en del av arbetsmarknadspolitiken.

Därför ska denna vara utformad så att den gör det möjligt för elever att få

ett fotfäste på arbetsmarknaden helst utan mellanliggande oplanerade

arbetslöshetsperioder. Den nya gymnasieskolans målsättning att förbe-

reda för ett föränderligt arbetsliv ligger i linje med detta synsätt. Skolan

ska ge ökade valmöjligheter och värdefulla kontakter med arbetslivet.

För många elever utgör närsamhället denna första kontakt. Feriearbetet

kan vara en sådan. Arbetsplatsförlagd utbildning och olika former av

projektarbete är andra kontaktvägar. Genom gymnasieskolans starkt de-

centraliserade organisation har det också skapats förutsättningar för ett

avgörande inflytande från närsamhället.

Ungdomspolitiska kommittén menar att öppenhet inför närsamhället är

en grundläggande förutsättning för att skolan skall kunna fylla sin upp-

gift att förbereda för arbetslivet. I arbetet med studie- och yrkesvägled-

ning möts individens och samhällets perspektiv. För studie- och yrkes-

vägledaren gäller det att ge eleverna ett brett beslutsunderlag så att de

utifrån sina intressen och förutsättningar kan göra väl underbyggda val av

studier och framtida yrkesinriktning.

Informationen om utvecklingen i yrkeslivet och på arbetsmarknaden är

ett viktigt och tungt vägande inslag i studie- och yrkesvägledningen då

denna också måste vägas in i elevens beslutsunderlag. I den frågan bör

skolan etablera en nära samverkan med arbetsgivare, arbetstagare, egen-

företagare, arbetsförmedlingar med flera som kan ge detta tillskott av

arbetsmarknadsinformation och även annan nödvändig information inför

elevernas kommande inträde på arbetsmarknaden. En sådan nära sam-

verkan utgör också en nödvändig plattform för utbyte av information och

erfarenheter mellan skolan, arbetsförmedlingen och parterna på arbets-

marknaden.

Skolan ska ge grundläggande kunskaper och färdigheter. Det är dock

svårt att i skolmiljö stimulera arbetet sådant det ser ut på arbetsplatserna

och skapa förståelse för hur arbetsprocessen fungerar utan att ha möjlig-

het att under en period ingå i ett arbetslag. Under tiden ute i arbetslivet

får eleven däremot möjlighet att pröva tillämpningen av sina kunskaper

och få nya kunskaper och andra erfarenheter än de skolan kan ge. Att

arbeta i ett arbetslag innebär för alla deltagarna ett visst mått av lärande.

Det är naturligt att diskutera uppkomna problem och försöka hitta lämp-

liga lösningar. Läroprocessen integreras på ett naturligt sätt och eleven är

med och skapar lösningar.

Ungdomspolitiska kommittén anser att ytterligare åtgärder bör vidtas

för att knyta skola och arbetsliv närmare till varandra och därmed under-

lätta övergången mellan skola och arbetsliv. Elever bör få möjlighet att

delta i projekt utformade av arbetsgivare och skola gemensamt. Projekten

ska kunna anslutas till karaktärsämnen inom gymnasieskolans program.

Delar av utbildningen skall också kunna förläggas utomlands till exempel

inom ramen för EU:s utbytesprogram. Täta kontakter mellan de ansva-

riga för utbildningen och de lokala företagen och offentlig sektor bör

kunna leda till ett effektivt system där syftet är att ge eleven de kunska-

per och erfarenheter som skolan inte kan ge samtidigt som företaget un-

derlättar sin rekrytering av arbetskraft.

Inom ramen för ett sådant flexibelt program ska det också vara möjligt

att erbjuda elever möjlighet att påbörja sin gymnasiala utbildning direkt

ute i arbetslivet för att senare under utbildningens gång tillgodogöra sig

de kärnämnen som är nödvändiga. Detta skulle kunna ske antingen under

gymnasietiden eller i ett senare skede genom vuxenutbildning.

Gymnasieskolan har hittills i mycket ringa utsträckning tagit hänsyn

till att eleverna i sitt framtida yrkesliv kan komma att arbeta som egna

företagare. Skolan har i stor utsträckning utgått ifrån att eleverna kommer

att få lönearbete inom offentlig sektor eller den traditionella industrisek-

torn. Ämnet företagsekonomi finns i de program som innehåller yrke-

sämnen men ytterst få gymnasieskolor har uppmärksammat behovet av

kunskaper i direkt företagande och entreprenörskap.

Kommittén poängterar också behovet av övergångar mellan utbildning

och arbetsliv även för högskolestuderande. Utbyggnaden av den högre

utbildningen har redan medfört, och kommer i än högre grad, att medföra

en ökning av antalet examinerade från högskolan. Denna utveckling

ställer ökade krav på broar mellan studenter och arbetsliv.

Förslag

Ungdomspolitiska kommittén anser att systematiserade kontakter mellan

skola och arbetsliv ska etableras. För att ytterligare understryka behovet

av utökade kontakter mellan skola och näringsliv bör möjligheter till och

former för en tredje termin i form av en praktikperiod utredas närmare

bl.a. med avseende på platstillgång och kostnader. En bedömning bör

också göras av vilken effekt en sådan termin har för möjligheterna till

feriearbete. Terminen kan antingen läggas mellan det andra och tredje

läsåret för att ge eleverna ett säkrare underlag inför valet av fortsatt

utbildning eller efter det tredje läsåret.

Ungdomspolitiska kommittén föreslår att en lärlingsutbildning införs.

Den skall utvecklas till en modern form av lärlingsutbildning och bli ett

likvärdigt alternativ till övriga program i gymnasieskolan för de unga

som önskar gå direkt ut i arbetslivet efter grundskolan.

De krav Ungdomspolitiska kommittén ur ett ungdomsperspektiv vill

ställa på utbildningen är:

 att den skall vara behörighetsgivande,

 att arbetsmarknadens parter skall ha ett avgörande inflytande på utbild-

ningens innehåll och utformning samt

 att den unges rättigheter och skyldigheter under tiden i lärlingsutbild-

ning regleras i ett utbildningskontrakt mellan skola och arbetsgivare.

Under lärlingstiden föreligger inte något anställningsförhållande enligt

lagen om anställningsskydd mellan lärlingen och arbetsgivaren. Lär-

lingen ska inte heller omfattas av befintliga kollektivavtal.

Idag är övergångsfrekvensen till gymnasieskolan 98 procent. Kom-

mittén räknar inte med någon volymökning med anledning av förslaget.

Då lärlingsutbildningen inte beräknas kosta mer än gymnasieskolans nu-

varande program medför inte förslaget att totalkostnaden för gymnasie-

skolan ökar. Studie- och yrkesvägledningen måste utvecklas i gymnasie-

skolan såväl vad gäller kvaliteten som omfattningen. Det kan ske genom

en ökad medverkan av den offentliga arbetsförmedlingen och det lokala

näringslivet i form av fackliga organisationer och arbetsgivare. Insat-

serna från arbetsförmedlingens sida bör samordnas i arbetsförmedlings-

nämnderna och skall inte innebära några ökade kostnader för arbetsför-

medlingen.

Kommittén anser att skolan i högre grad än i dag ska förbereda ele-

verna för eget företagande. Alla program inom gymnasieskolan ska ge-

nom sitt val av pedagogisk form stärka och utveckla ungas kreativa för-

måga och entreprenörsanda. Skolan ska uppmuntra elevernas engage-

mang i skolföretag, skolkooperativ och liknande verksamheter genom att

de integreras på ett naturligt sätt i arbetet.

Elevens medverkan i skolföretag, skolkooperativ med mera skall do-

kumenteras. Kommittén kommer längre fram i betänkandet att diskutera

förutsättningarna för unga att starta egna företag eller kooperativ.

Kommittén menar att försöksverksamheten med kvalificerad efter-

gymnasial yrkesutbildning är en intressant modell för kopplingen mellan

skola och arbetsliv. Försöksverksamheten bör byggas ut i den takt eko-

nomiska medel tillåter.

Statliga insatser för unga arbetslösa (kapitel 5)

Arbetsmarknadspolitiken är menad att vara bryggan över från arbetslös-

het till arbete. Den stora ökningen av arbetslösheten har dock medfört att

arbetsmarknadspolitiken blivit ytterst ansträngd och att kvaliteten i åtgär-

derna fått komma i andra hand till förmån för mer uttalade volymkrav.

AMS har pekat på faran att ökade volymkrav kan leda till sämre kvalitet.

Empirisk forskning visar också att arbetsmarknadspolitiken inte klarar

dessa stora kvantiteter arbetslösa. Kontrollen blir eftersatt vilket i sin tur

leder till undanträngningseffekter.

Arbetsmarknadspolitiken är till sin natur "uppifrån-initierad" med en

centralt utformad åtgärdsarsenal och med begränsad frihetsgrad för den

enskilde. Åtgärderna är ofta generella och kan sällan anpassas till indivi-

dens behov och förmåga. De ger inte förutsättningar för individens egna

initiativ och idéer. De arbetslösas egen kompetens är därför en outnyttjad

resurs.

Ungdomspolitiska kommittén anser att en fortsatt omfattande individu-

alisering och decentralisering av arbetsmarknadspolitiken är nödvändig.

Inte minst ur ett ungdomsperspektiv måste individuella intressen och

önskemål spela stor roll för att motivera arbetslösa att söka sig nya vägar

på arbetsmarknaden.

Kommittén har tagit del av erfarenheterna från olika så kallade otradi-

tionella verksamheter. Verksamheterna bygger oftast på utgångspunkten

att unga människor är en viktig resurs i samhällsbyggandet och att det

finns en inneboende kraft hos varje enskild ung människa oavsett bak-

grund. Kommitténs uppfattning är att otraditionell verksamhet som drivs

med den enskilde och dennes intressen som utgångspunkt är av stor

betydelse för den arbetslöses möjlighet att i framtiden få ett arbete och

även för att skapa motivation hos deltagarna för vidare utbildning.

Kommittén anser också att sådan verksamhet har stora möjligheter att

leda till exempelvis nykooperation eller nyföretagande.

Kommittén har också tagit del av de problem som verksamheterna har

 vilket Ungdomsstyrelsen också pekat på med finansieringen av verk-

samheten att göra. Kommittén anser därför att det är nödvändigt att

förbättra bidragsgivningen till otraditionell verksamhet så att osäkerheten

för verksamheterna minskar.

Förslag

Ungdomspolitiska kommittén föreslår att en treårig försöksverksamhet

med bland annat decentralisering av arbetsmarknadspolitiska medel ska

inledas. Försöksverksamheten bör inledningsvis omfatta ett tiotal kom-

muner och ska innebära att beslutanderätten över de arbetsmarknadspoli-

tiska medlen ska tillfalla kommunen. Försöksverksamheten bör inledas

senast den 1 januari 1998 och ska syfta till att utveckla en decentraliserad

arbetsmarknadspolitik med möjlighet att tvärsektoriellt samla resurser för

att utveckla insatser anpassade till de lokala förhållanden som råder i

kommunen. Ett närmande mellan bland annat arbetsmarknadspolitiska

och näringspolitiska insatser blir därmed naturligt.

Försöksverksamheten avser en friare användning av samtliga medel

under utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv, anslagspost A2

Arbetsmarknadspolitiska medel och innebär ingen kostnadsökning. Inom

ramen för försöksverksamheten ska särskild uppmärksamhet ägnas sam-

verkan mellan skolan och arbetslivet. Det förslag som lämnats i kapitel 4

om att etablera systematiserade kontakter mellan skola och arbetsliv ska

därvid prövas och utvecklas. Försöksverksamheten ska följas och

utvärderas.

Ungdomspolitiska kommittén föreslår vidare att medel årligen avsätts

för otraditionell verksamhet för ungdomar. Medlen ska brytas ur utgifts-

område 14 Arbetsmarknad och arbetsliv, anslag A2 Arbetsmarknadspoli-

tiska åtgärder, anslagspost 1.12 Otraditionella medel, och motsvara en

tredjedel av det belopp som avsatts under denna anslagspost för inneva-

rande budgetår. Medlen ska fördelas av en delegation med parlamenta-

risk förankring. Administration och handläggning ska handhas av Ung-

domsstyrelsen. Delegationen ska, efter ansökan från kommuner (i samar-

bete med exempelvis ideella föreningar och andra sammanslutningar),

fördela medel till nyskapande och utvecklande verksamheter av och med

unga arbetslösa. Medlen ska framför allt användas till att stödja projekt

av tvärsektoriell karaktär. Det är nödvändigt att delegationen i sitt arbete

ser till att användningen av de otraditionella medlen inte konkurrerar med

kommersiell verksamhet. Delegationens verksamhet såväl som verk-

samheten som kommer att bedrivas med de otraditionella medlen ska

utvärderas.

Ungdomspolitiska kommittén föreslår också att den nationella planen

för EU:s sociala fond, mål 3, revideras till förmån för en mer entydig

prioritering av så kallade nerifrån-initierade insatser.

Eget företagande (Kapitel 6)

Det är ett välkänt faktum att svårigheterna att starta ett företag är stora.

För en ung person med begränsad administrativ erfarenhet är det inte

omöjligt att dessa svårigheter direkt hindrar unga från att förverkliga in-

tentionerna med ett eget företag i någon form. Kommittén anser att såväl

information som rådgivning måste förbättras.

Vidare är det nödvändigt att sådana förenklingar för små företag ge-

nomförs så att ett eget företagande stimuleras. Av de redovisade utred-

ningarna om kooperativa företag finns en enighet om att informationen

om företagsformen måste spridas så att antalet kooperativ ska kunna öka.

Ungdomspolitiska kommittén delar uppfattningen att informationen

om den kooperativa företagsformen måste förbättras. Den kooperativa

företagsformen bör i alla informationssammanhang behandlas på samma

sätt som andra företagsformer.

Ungdomspolitiska kommittén anser att det är viktigt att de lokala initi-

ativ som uppstår kan tas tillvara på ett sätt som gör att de kan bli den sys-

selsättningsskapande kraft som är önskvärt.

Förslag

Ungdomspolitiska kommittén föreslår att en enklare form av företagande

införs. Den närmare utformningen av en sådan företagsform bör snarast

utredas. Det är viktigt att den nya företagsformen inte tränger undan fasta

arbeten eller företagande i nuvarande former. Det är också viktigt att

tryggheten för den enskilde inte går förlorad vid till exempel sjukdom,

arbetsskada eller föräldraledighet.

Kommittén anser vidare att det är av största vikt att unga som avser att

starta företag kan få en så kvalitativ och allsidig rådgivning som möjligt.

Rådgivningen ska kunna avse alla företagsformer, såväl privata som ko-

operativa. Eftersom kunskapen om den kooperativa företagsformen, eko-

nomisk förening, inte är lika spridd som de privata företagsformerna an-

ser kommittén att det behövs särskilda insatser på detta område. Dessa

insatser bör inriktas dels på att öka kunskapen om den kooperativa före-

tagsformen inom de myndigheter och andra offentliga organ som har till

uppgift att stödja nyföretagande, dels på att öka utbudet avseende konkret

rådgivning till kooperativt nyföretagande.

Unga och bidragssystemen (Kapitel 7)

I detta kapitel går kommittén igenom flertalet av de bidragsformer som

kan komma i fråga för unga.

Kommittén anser att det är alarmerande att så många unga behöver so-

cialhjälp för att klara sitt uppehälle. Den period unga behöver sådant stöd

blir också allt längre. Kommittén avser därför att i sitt slutbetänkande

återkomma till frågan om hur de befintliga systemen bör kompletteras för

att bäst svara mot de nytillträdandes behov. En utgångspunkt är att de

nytillträdande måste få ökade möjligheter till erfarenheter från arbetsli-

vet.

Ungdomsbostadsbidraget kan närmast sägas syfta till att underlätta in-

trädet på bostadsmarknaden eftersom unga ofta har låga ingångslöner och

därmed svårt att täcka hela sin bostadskostnad. Bostadsmarknaden präg-

las därtill av begränsad tillgång på små och billiga lägenheter samt stora

trögheter i bostadsbeståndet.

Unga människor befinner sig ofta i etableringsfasen både på bostads-

och arbetsmarknaden. Svårigheter att komma in på arbetsmarknaden har

ofta konsekvenser för inträdet på bostadsmarknaden. Anledningen till

detta är de därmed begränsade försörjningsmöjligheterna. Det är emel-

lertid viktigt att skilja på ekonomiska trångmål orsakade av höga bo-

stadskostnader och av låga inkomster. Frågan är emellertid vilka bidraget

bör inriktas mot för att träffa de som behöver stöd bäst. Det är uppenbart

att reglerna idag låser ute många unga med förhållandevis låga inkomster

från bostadsbidrag eftersom bidraget enligt dagens regler trappas ned så

tidigt att även de med inkomster långt under socialbidragsnormen inte

har någon möjlighet att erhålla bostadsbidrag. De som uppfyller kraven

för ungdomsbostadsbidrag har således små möjligheter att klara sin för-

sörjning även med bostadsbidrag.

En annan viktig fråga är bidragets funktion av övergångskompensa-

tion. Bidraget är tänkt att utgöra ett stöd under inträdet på bostadsmark-

naden. Dagens ungdomsbostadsbidrag omfattar personer mellan 18 och

29 år. Ungdomsbegreppet i bostadsbidragen är således relativt brett och

överensstämmer inte med några andra regelverk som rör unga. Bidragets

åldersprofil tycks vidare vara godtyckligt vald och man kan ifrågasätta

om personer i det övre åldersintervallet verkligen är i behov av bostads-

bidraget för att underlätta inträdet på bostadsmarknaden.

Ungdomspolitiska kommittén menar att åldersgränserna för ungdoms-

bostadsbidragen bör sänkas. Bidraget ska utgöra en grund för inträdet på

bostadsmarknaden. De bidragstagare som befinner sig i de övre ål-

dersintervallen kan därför inte sägas vara bidragets primära målgrupp.

Ungdomspolitiska kommittén anser att de medel som frigörs med en ål-

derssänkning bör omfördelas inom systemet. Detta bör tillsammans med

en del regeländringar ge bidraget en bättre social profil.

Förslag

Ungdomspolitiska kommittén menar att bostadsbidraget för unga ska

vara kvar. Det är även nödvändigt att ge bostadsbidraget för unga en

starkare social profil, så att de som behöver stöd bäst också får det. Ut-

gångspunkten för förslagen är att ekonomiska trångmål som i första hand

orsakas av höga boendekostnader inte ska tvinga unga att söka socialbi-

drag för att klara sitt uppehälle. Om försörjningssvårigheterna även be-

står i låga inkomster kan emellertid bostadsbidraget inte ensamt rätta till

detta förhållande. Då måste komplettering ske från annat håll.

Ungdomspolitiska kommittén föreslår vidare att den övre åldersgrän-

sen sänks från 28 år till 25 år. De nya reglerna kommer att påverka soci-

albidragstagandet. Detta beror huvudsakligen på två omständigheter. För

det första kan övervältring på socialbidrag komma att ske för de ålders-

grupper som exkluderas från bidraget. För det andra kommer en större

hushållsgrupp att kunna erhålla bostadsbidrag, varför ett minskat social-

bidragstagande är att förvänta sig för denna grupp. Den besparing som

görs genom sänkningen av den övre åldersgränsen bör användas för att

finansiera förstärkningen av bostadsbidragen till de ungdomar som är

under 25 år på ett sådant sätt att den sociala profileringen förstärks. Reg-

lerna för bidraget vad avser den övre inkomstgränsen, bidragsavtrapp-

ningen samt boendekostnadsgränsen bör därmed justeras med förbehåll

för att den totala kostnaden ska rymmas inom dagens totala kostnad för

bostadsbidrag till hushåll under 29 år utan barn.

Fler unga i arbete (Kapitel 8)

Kommittén anser att tanken på olika former av generationsväxling där

staten, arbetsgivaren och den enskilde arbetstagaren kommer överens om

att arbetstagaren lämnar plats för en yngre arbetslös person, är principi-

ellt tilltalande. Detta skulle kunna ske genom en förtida pensionering där

arbetsgivaren samtidigt förbinder sig att anställa en yngre person. För att

undvika alltför stora kostnadsökningar och samtidigt nå syftet att för-

bättra åldersfördelningen inom den offentliga sektorn bör möjligheterna

till en tidigarelagd pensionering erbjudas under en tidsbegränsad period

och vara begränsad till den offentliga sektorn.

Generationsväxling skulle också kunna ske genom att erbjuda de med

arbete möjligheter till ett friår för aktiviteter som anses önskvärda ur ett

samhälleligt perspektiv, till exempel vidareutbildning, att starta eget eller

allmännyttigt ideellt arbete. Arbetsgivaren skulle då förbinda sig att an-

ställa en unga arbetslös person som vikarie samtidigt som arbetstagaren

får någon form av ersättning under friåret. Den unge kan sannolikt inte

gå in och överta den lediges arbetsuppgifter men kan få andra arbetsupp-

gifter inom verksamhetsområdet.

Förslag

Ungdomspolitiska kommittén menar att möjligheterna att underlätta och

stimulera olika former av generationsväxling skyndsamt bör utredas i

syfte att få in unga på arbetsmarknaden och att underlätta en förbättrad

åldersfördelning inom den offentliga sektorn. Därvidlag bör förutsätt-

ningarna för och behoven av generationsväxling såväl vad avser tidiga-

relagd pensionering under en begränsad tidsperiod som möjligheterna till

egen utveckling med vikariat utredas. Utredningen bör särskilt analysera

möjliga alternativa tillvägagångssätt, olika delsektorers behov av de ovan

skisserade åtgärderna, finansiering, kostnader och kostnadsfördelning

mellan arbetsgivare och försäkringssystem, ändamålsenliga åldersgränser

samt ersättningar till den enskilde.

*******************************************

*******************************************

***************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

***********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

********************************************************

**********************************************la unga ska

leva under sådana ekonomiska förhållanden att de har råd att

finansiera en bostad.

Makt, inflytande och delaktighet

 Alla kommuner bör i samarbete med kommunens unga upprätta ett

ungdomspolitiskt handlingsprogram.

 Elever ska som grupp kunna påverka viktiga beslut som gäller den

egna skolan.

 Varje elev ska ha verkligt inflytande över sitt val av skola och skoltyp

samt över sitt dagliga skolarbete och sin arbetsmiljö.

 Varje student ska ha verkligt inflytande över sin utbildning och sin

arbetsmiljö.

 Alla unga ska kunna påverka kommunala beslut.

 Alla unga ska ha möjlighet att delta i verksamhet inom föreningslivet.

 Varje ung person ska ha tillgång till en mötesplats där hon eller han

fritt kan uttrycka sina åsikter.

Unga som resurs

 Av ledamöterna i centrala och regionala myndigheters styrelser bör

minst fem procent vara under 30 år.

 Av ledamöterna i statliga kommittéer bör minst 10 procent vara under

30 år.

 I samtliga kommunala styrelser och nämnder med minst fem ledamö-

ter bör det finnas minst en ledamot under 30 år.

 Ungas engagemang och idéer ska särskilt tas tillvara när det gäller

 arbetet med en långsiktigt hållbar ekologisk utveckling,

 inträdet i informationssamhället,

 arbetet mot främlingsfientlighet och rasism samt

 företagande

De konkreta målen ska beaktas av regeringen inom de olika sektors-

områden som berör unga. Myndigheterna bör få i uppgift att presentera

statistik och en redovisning av den förda politiken i förhållande till de

konkreta målen. Detta arbete anser kommittén bör samordnas av

Ungdomsstyrelsen.

Målen för politiken för unga bör vara vägledande för kommunal verk-

samhet. Det bör finnas ett gemensamt intresse hos staten och kommu-

nerna att följa upp och utvärdera kommunernas arbete med målen.

Kommittén föreslår att initiativ tas till överläggning om ett sådant samar-

bete mellan staten och kommunerna i denna fråga.

Makt, inflytande och delaktighet för unga

Kommittén diskuterar begreppen makt, inflytande och vanmakt.

Kommittén poängterar att det är viktigt att unga får verklig makt och inte

dras in i en skendemokratisk process som gör att de istället vänder sig

från politiken.

En stor del av betänkandet är uppbyggt kring ungas möjligheter att ut-

öva makt över sin vardag. Kommittén menar att unga måste öka sin del-

aktighet i beslutsprocesserna. För att detta ska bli möjligt föreslår

kommittén vissa ändringar i olika regelverk som hindrar unga att ta del

av makten. Förslagen avser såväl riks- som kommunalpolitik. Andra

förslag syftar till att försöka ändra vuxnas attityder till unga för att på så

sätt få dem att inse att ungas delaktighet utgör en resurs för samhället.

Förslagen är i korthet:

 En försöksverksamhet med sänkt rösträttsålder till 16 år för val till

kommunfullmäktige ska genomföras. Försöksverksamheten ska om-

fatta ett tiotal kommuner och ska inledas i och med valet 1998. Verk-

samheten ska utvärderas av en särskild utredning.

 Rösträtten ska följa kalenderår.

 Regeringen ska vara uppmärksam på ålderssammansättningen i cent-

rala myndigheter och i statliga kommittéer. Regeringen ska också be-

gära av de partier, organisationer med mera som föreslår ledamöter till

kommittéerna att de om möjligt föreslår två kandidater till varje upp-

drag, varav minst en är under 30 år.

 Varje kommun bör i samarbete med unga utforma och anta ett ung-

domspolitiskt handlingsprogram.

 Kommunerna bör tillsammans med de unga skapa fora för kommuni-

kation mellan politiker och kommunens unga.

 Varje skola bör erbjuda eleverna regelbunden information från de po-

litiska partierna och deras ungdomsförbund.

 Ungdomsstyrelsen får i uppdrag att i samarbete med kommunförbun-

det till år 2002 följa och kartlägga kommunernas arbete med att göra

unga delaktiga i den kommunala beslutsprocessen.

Kommittén lämnar också förslag som rör ungas vardag, nämligen

skola, fritid och kultur. Kommittén anser att det är viktigt att unga får

möjlighet att ha inflytande på dessa områden, dels för att ungas

delaktighet gör att besluten blir bättre, dels för att det har visat sig leda

till ökat intresse för ett fortsatt engagemang i samhällsfrågor.

Kommitténs förslag på dessa områden är i korthet:

Gymnasieskola, universitet och högskola

 En försöksverksamhet på gymnasieskolor i ett antal kommuner bör

införas med en skyldighet för skolledningen att förhandla med elever

inför att viktigare beslut fattas. Försöksverksamheten bör införas sna-

rast och avslutas samt utvärderas samtidigt som försöksverksamheten

med lokala styrelser.

 Ett skoldemokratiprojekt bör inledas i ett antal kommuner. Projektet

ska fungera som en stimulans till de skolor som vill satsa extra på att

arbeta med inflytandefrågor framför allt vad gäller att utveckla skolans

arbetsformer men också när det gäller elevers möjligheter att påverka

skolans miljö.

 Skolverket bör få i uppdrag att kontinuerligt sammanställa och kom-

mentera kommunernas utvecklingsarbete när det gäller elevinflytande.

 Den översyn som regeringen har för avsikt att göra av bestämmelserna

om samverkansformer och samverkansorgan bör inriktas på att sam-

verkan i någon form måste vara obligatorisk och att frågor såsom un-

dervisningens innehåll, hur den bedrivs och hur eleverna kan med-

verka aktivt måste tas upp i en sådan samverkan. Formen för samver-

kan bör dock inte vara reglerad i detalj. Möjligheten att utvärdera lä-

rare är dock en viktig funktion för ett samverkansorgan. Likaså bör

frågor om under vilka former och på vilket sätt undervisningen be-

drivs vara självklara ämnen att behandla.

 Skolverket ska verka för att de elever som varit frånvarande från lek-

tioner för att delta i elevdemokratiskt arbete ska få denna tid redovisad

separat från annan frånvaro, om inte eleven själv motsätter sig detta.

 Studenter ska finnas representerade i högskolans samtliga beredande

och beslutande organ. Sammansättningen i högskolans beslutande or-

gan ska utformas så att ingen intressegrupp får egen majoritet. I hög-

skolestyrelsen bör studenter, lärare och allmänföreträdare dela på plat-

serna. Studenter och lärare bör utse sina egna representanter. På be-

slutsnivåer under högskolestyrelsen ska studenter och lärare utgöra

minst en tredjedel vardera i alla beredande och beslutande organ.

 En utredning bör tillsättas med uppgift att belysa effekterna av att ge

lika rättigheter och skyldigheter till elever och studenter som tillkom-

mer arbetstagare. Möjligheterna att jämställa elevfackliga organisatio-

ner med fackföreningar bör också utredas.

 Högskoleverket bör få i uppdrag att utreda i vilken utsträckning stu-

denterna har inflytande över sina studier exempelvis när det gäller

planering av kurser, undervisnings- och examinationsformer samt fö-

reslå förbättringar.

Fritid och kultur

 Det är av största vikt att kommuner undanröjer de eventuella hinder

som finns för unga som vill skapa egna mötesplatser. Det är också

viktigt att de unga som har idéer bemöts positivt. Det innebär att poli-

tiker och tjänstemän måste vara beredda att tänka i nya banor och inte

säga nej till förslag som kanske utmanar traditionella former. Kom-

muner kan också ta egna initiativ till att starta mötesplatser men ut-

formningen måste ske på de ungas egna villkor.

 Unga bör genom regelbundna fritids- och kulturvaneundersökningar få

möjlighet att påverka kommunens fritids- och kulturutbud.

 Ungdomsstyrelsen får i uppdrag att löpande följa, kartlägga och redo-

visa kommunernas arbete för att öka ungas makt och inflytande över

fritids- och kulturverksamheterna.

 Kommittén uppmanar kommunerna att införa en så kallad fri pott för

ungas egna initiativ genom att avsätta en summa pengar av kultur- och

fritidsbudgetarna för detta ändamål.

 Kommittén uppmanar också kommunerna att arbeta tillsammans med

unga för att öka antalet brukarstyrda fritidsverksamheter.

Ungas ekonomi

En av de viktigaste förutsättningarna för att unga ska kunna leva ett

självständigt liv är att de kan bli ekonomiskt oberoende. Kommittén kon-

staterar att många unga har stora ekonomiska svårigheter, speciellt de

som är arbetslösa och inte uppbär a-kassa eller KAS. Dessa är hänvisade

till socialbidrag. År 1996 mottog omkring 35 procent av de arbetslösa i

åldersgruppen 20-24 år socialbidrag någon gång under året. Även de med

KAS eller låg a-kassa ingår i samma grupp. Kommittén anser att det är

alarmerande att så många unga behöver socialhjälp för att klara sitt

uppehälle. Den period när unga behöver sådant stöd har visat sig bli allt

längre. Uppgifterna om nyfattigdomen bland unga och ett begynnande

socialbidragsberoende pekar på problemens omfattning. De huvudsakliga

anledningarna till utvecklingen torde vara den försämrade

arbetsmarknadssituationen samt arbetslöshetsersättningens utformning.

Kommittén diskuterar också studerandes ekonomi, framför allt under

den tid då studiemedel inte utgår. Förändringar som innebär att studen-

terna i högre utsträckning än för närvarande kan studera under sommaren

och därmed uppbära studiemedel bör utredas

Kommittén föreslår när det gäller ungas ekonomi i korthet:

 Ungdomsstyrelsen ska kontinuerligt följa upp ungas ekonomiska situ-

ation och därvid särskilt beakta skillnaden mellan kvinnor och män.

 De ekonomiska konsekvenserna av tre terminer och förlängda termi-

ner vid högskolor och universitet bör utredas.

Regeringen har uppdragit åt Arbetsmarknadsstyrelsen och Socialsty-

relsen att i samverkan utarbeta förslag till åtgärder som syftar till att öka

arbetslösa ungdomars förutsättningar att ta sig in på den reguljära ar-

betsmarknaden eller utbildningssystemet. Förslaget skall utformas så att

det ger den enskilde möjlighet till kompetensutveckling och åtgärderna

skall utgå från ungdomars egna behov och förutsättningar. Kommunerna

ska genom förslaget ges möjlighet att erbjuda de unga en meningsfull

sysselsättning i stället för socialbidrag. I anledning av detta har kommit-

tén överlämnat ett antal förslag till utformning av ett sådant system.

Dessa är bland annat:

 Ungdomspolitiska kommittén framhåller att stödet bör vara ål-

dersneutralt.

 Ersättningen ska vara sådan att den inte behöver kompletteras med

socialbidrag och ska ge den arbetslöse möjlighet att bli delaktig i be-

fintliga trygghetssystem.

 Vidare menar kommittén att ersättningen ska vara knuten till en mot-

prestation från den arbetslöses sida. Motprestationen ska utformas till-

sammans med den arbetslöse, med utgångspunkt i dennes intressen

och önskemål, och vara ett led i en handlings- och utvecklingsplan

som den arbetslöse upprättat tillsammans med tjänsteman på arbets-

förmedlingen. Den arbetslöse skall ha möjlighet att avvisa motpresta-

tionen om den inte ingår i ovan angivna handlings- och utvecklings-

plan eller om motprestationen inte är av tillräckligt god kvalitet.

Unga och den egna bostaden

Att flytta hemifrån är för många unga ett steg mot att kunna leva ett

självständigt liv. Kommittén konstaterar att det på det hela taget inte fö-

religger några större problem för unga att skaffa sig en egen bostad, för-

utom i storstäderna och på vissa universitets- och högskoleorter. Det har

dock varit svårt att få en fullständig bild av ungas boende. Det största

hindret för att få en bostad torde vara att många unga inte har arbete och

därmed inte heller någon självständig ekonomi. Kommittén anser trots

detta att vissa åtgärder vad gäller ungas boende ändå är nödvändiga. Där-

för föreslår kommittén att:

 I syfte att utveckla en systematiskt täckande och regelbundet uppdate-

rad statistik om ungas boende ska Statistiska centralbyrån i samråd

med Boverket, Ungdomsstyrelsen och Högskoleverket ges i uppdrag

att tillse att en sådan statistik utvecklas och regelbundet insamlas.

 Länsstyrelserna bör få i uppdrag att kartlägga bostadssituationen för

unga i kommunerna. Uppdraget skall redovisas till Boverket.

 Det nu existerande ungdomsbosparandet ska upphöra.

 Regeringen bör i beredningen av propositionen om den framtida bo-

stadspolitiken beakta de ungas situation såsom varande längst ut i

 flyttkedjan . Bostadsstöden bör utformas så att det stimulerar

 flyttkedjor .

 I anslutning till att kommunerna tillsammans med unga tar fram sär-

skilda ungdomspolitiska program bör också behovet av bostadsinfor-

mation och bostadsplanering för unga behandlas.

 Vid tilldelning av utbildningsplatser inom högskoleväsendet ska rege-

ringen beakta studieortens möjligheter att inom en termin kunna till-

handahålla bostäder.

Ungas åsikter och förslag

Genom hela betänkandet presenterar kommittén ungas åsikter från de

utåtriktade aktiviteter kommittén har genomfört. Kommittén har i

huvudsak haft kontakt med unga på tre olika sätt. För det första har en

enkätundersökning genomförts i samarbete med SCB. För det andra har

kommittén initierat ett 50-tal rådslag där unga har samlats och diskuterat

ungdomspolitik. Från varje rådslag har ett slutdokument med förslag och

tips skickats in till kommittén. Dessa har sedan använts både som

kompass och som inspirationskälla i kommitténs arbete. För det tredje

har kommittén skickat ut sin rapport Vad tycker du? på remiss till cirka 2

500 ungdomsgrupper. Även från dessa har svar kommit in vilka

kommittén använt i sitt arbete.

Kommittén har tagit del av alla förslag som kommit in till kommittén

och kommittén har försökt att presentera dem i samma sammanhang som

kommittén presenterar kommitténs egna.

Kommittén har också tagit del av andra undersökningar och

utredningar för att skapa oss en så heltäckande bild som möjligt av vad

unga anser i olika frågor. Även dessa har beaktats i kommitténs arbete.

Förteckning över remissinstanser som avgivit ytt-

rande över Ungdomspolitiska kommitténs betänkande

Unga och arbete (SOU 1997:40) och Politik för unga

(SOU 1997:71)

Efter remiss har yttrande över betänkandet lämnats av Rikspolisstyrelsen,

Svenska EU-programkontoret, Barnombudsmannen, Folkhälsoinstitutet,

Handikappombudsmannen, Riksförsäkringsverket, Socialstyrelsen, Sta-

tens institutionsstyrelse, Arbetsgivarverket, Konjunkturinstitutet, Riksre-

visionsverket, Statistiska centralbyrån, Statskontoret, Högskoleverket,

Statens skolverk, Arbetarskyddsstyrelsen, Arbetslivsinstitutet, Arbets-

marknadsstyrelsen, Jämställdhetsombudsmannen, Länsarbetsnämnden i

Östergötlands län, Länsarbetsnämnden i Göteborgs och Bohus län, Läns-

arbetsnämnden i Norrbottens län, Statens kulturråd, Boverket, Konkur-

rensverket, Närings- och teknikutvecklingsverket, Konsumentverket,

Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Statens invandrarverk, Ung-

domsstyrelsen, Länsstyrelsen i Blekinge län, Länsstyrelsen i Örebro län,

Länsstyrelsen i Jämtlands län, Botkyrka kommun, Aneby kommun, Gö-

teborgs kommun, Örnsköldsviks kommun, Hedemora kommun, Arvids-

jaurs kommun, Olofströms kommun, Munkedals kommun, Jönköpings

kommun, Landstingsförbundet, Svenska kommunförbundet, Svenska

arbetsgivareföreningen, Landsorganisationen i Sverige, Sveriges kom-

munaltjänstemannaförbund, Svenska metallindustriarbetarförbundet,

Hotell- och restauranganställdas förbund, Handelsanställdas förbund,

Tjänstemännens centralorganisation, Sveriges akademikers centralor-

ganisation, Kristdemokratiska ungdomsförbundet, Sveriges socialdemo-

kratiska ungdomsförbund, Ung vänster, Sveriges riksidrottsförbund,

Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer, Sveriges förenade stu-

dentkårer, Sveriges kristna ungdomsråd / Sveriges frikyrkosamråd,

Ungdomens nykterhetsförbund, De handikappades riksungdomsförbund,

Kooperativa institutet, Kooperativa förbundet, Afrosvenskarnas

riksförbund, Hyresgästernas sparkasso- och byggnadsförening, Riks-

byggen, Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation, Fastig-

hetsägareförbundet samt Sveriges allmännyttiga bostadsföretag.

Nedanstående remissinstander har beretts tillfälle att yttra sig men

avstått: Brottsförebyggande rådet, Ungdomens IT-råd, Riksskatteverket,

Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet, Rådet för

arbetslivsforskning, Länsarbetsnämnden i Gotlands län, Länsstyrelsen i

Blekinge län, Strängnäs kommun, Elevorganisationen i Sverige,

Moderata ungdomsförbundet, Centerns ungdomsförbund, Liberala

ungdomsförbundet, Grön ungdom, Pensionärernas riksorganisation, Sve-

riges pensionärsförbund, Industrins utredningsinstitut, Föreningen för

Kooperativ utveckling, Lantbrukarnas riksförbund, Ung-SIOS, Ludvika

ungdomsråd, Uppsala ungdomsråd, Jönköpings ungdomsråd, Gällivare

ungdomsråd, Kraftnät Norrland, Stiftelsen Fryshuset samt ALMI

Företagspartner AB.

Hyresgästernas Riksförbund och Svenska kyrkans unga har på egna

initiativ avgivit yttranden.

Sammanfattning av slutbetänkandet Bevakad över-

gång Åldersgränser för unga upp till 30 år (SOU

1996:111)

En kartläggning av författningsreglerade åldersgränser

Lag, förordning och myndighetsföreskrifter

Tyngdpunkten i rapporten är en samlad översyn av de åldersgränser i

samhället som berör unga människor upp till 30 år, och motiven för dem.

Översynen har begränsats i första hand till de åldersgränser som är regle-

rade i lag (beslutade av riksdagen). Men även åldersgränser för unga som

regleras i förordning (beslutade av regeringen) redovisas. Prioriteringen

mellan lag och förordning beror bl.a. på att förarbeten i gängse mening

inte alltid finns till bestämmelser som tagits in i en förordning. Det är

därför ibland inte möjligt att få fram de motiv som ligger bakom de en-

skilda bestämmelserna i en förordning.

I rapporten redovisas också en del myndighetsföreskrifter (föreskrifter

beslutade av myndighet) fixerade till ålder. Den redovisningen är emel-

lertid inte fullständig, utan tar sikte på några som kommittén bedömer

centrala rättsområden för unga människor, t.ex. på området för

arbetarskydd. Motiv för myndighetsföreskrifter förekommer mycket

sparsamt. Här får de enskilda föreskrifterna tala för sig själva.

Andra åldersgränser i samhället, alltså sådana som inte är författnings-

reglerade, berörs inte i denna del av rapporten. Det innebär t.ex. att de

system av rabatter eller förmåner fixerade till ålder som många företag

inom bl.a. området för kommunikationer tillämpar i sin marknadsföring

har lämnats utanför översynen.

Antalet åldersgränser som berör unga

Antalet bestämmelser vilka innehåller regler fixerade till ålder som berör

unga människor upp till 30 år är ansenligt. Även antalet valda åldersfixe-

ringar är stort, t.ex. inom trafikområdet. Att i tal ange denna mängd fram-

står dock inte som meningsfullt.

Två tendenser

Två tendenser kan konstateras.

När det gäller den civila och den politiska myndighetsåldern har från

början av seklet och till i dag gränsen mellan barn och vuxen sänkts be-

tydligt. Numera gäller på dessa båda områden en 18-årsgräns. När det

gäller den sociala myndighetsåldern kan konstateras att tendensen är den

motsatta. På centrala områden som berörs av familje-, utbildnings- och

arbetsmarknadspolitiken har åldersgränserna mellan barn och vuxen suc-

cessivt höjts och är i dag fixerade till 20-årsåldern.

En naturlig tanke är annars att barndomen föregår ungdomstiden som i

sin tur föregår vuxenblivandet. Den linjen upprätthålls således inte kon-

sekvent i lagstiftningen. Översynen visar att s.k. vuxenregler i vissa av-

seenden tillämpas redan från och med 15-årsåldern, medan i andra av-

seenden vuxenregler tillämpas först från och med 20 25-årsåldern.

Ålder och mognad forskningsläget

Forskningen ger stöd för ett mindre differentierat system av åldersgrän-

ser

Kommitténs genomgång av aktuell forskning på området visar att det går

alldeles utmärkt att knyta an de nuvarande bestämmelserna till ett fåtal

väl avvägda åldrar. De variationer som kännetecknar den fysiska,

psykiska och sociala mognaden ger således inte något stöd för en sådan

ingående differentiering på ålder som utmärker den nuvarande

regelgivningen på många områden. Genom att låta bestämmelserna

fixeras till några få, strategiska åldrar vinner reglerna i konsekvens,

tydlighet och enkelhet.

En princip för framtiden nyckelövergångar

Som huvudprincip för det framtida lagstiftningsarbetet bör gälla att ål-

dersgränsbestämmelser skall fixeras till vissa s.k. nyckelövergångar

12, I5, 18 och 21 år.

Den omfattning åldersgränserna har i samhället utgör i sig en svårighet

att få en helhetssyn och överskådlighet. Redan detta förhållande kan leda

till att respekten och förståelsen för de enskilda gränserna sätts ned.

Det är därför angeläget att lyfta fram de möjligheter som finns att till

vissa delar ändra regelsystemet så att det blir både tydligare och mer kon-

sekvent. Därigenom kan också reglerna fungera som ett stöd och en hjälp

för barn och ungdom att med stigande ålder och mognad kunna axla rol-

len som vuxen.

De nuvarande åldersgränsbestämmelserna bör därför i så stor utsträck-

ning som möjligt knytas till följande nyckelövergångar.

12 år

Barn har i 12-årsåldern nått en sådan grad av mognad att de börjar förena

egenintresset med andra intressen och utvecklar sociala kompetenser.

Frigörelsen från föräldrar tar sin början och barnet upptäcker sig självt.

Det är därför rimligt att låta barn i den här åldern, inte bara i större ut-

sträckning än tidigare, komma till tals när det gäller frågor om dess per-

son utan också få ett mer bestämt inflytande i sådana frågor.

15 år

I den här åldern börjar barnet utveckla ett abstrakt tänkande. Förmågan

att behärska kroppen och integrera olika delar av personligheten stärks.

De första stegen i en kvalificering till vuxenrollen tas.

Barn i den här åldern bör därför på ett mer påtagligt sätt få ta ansvar

för sina handlingar och behandlas som en självständig individ med egna

intressen.

Under åren fram till 18-årsåldern utvecklar barnet en större självkänsla

och är mer målmedvetet när det gäller utformningen av olika ideal och

framtida livsprojekt.

18 år

Individen börjar värdera och välja medlemskap i olika grupper, liksom

grunden för en egen livsstil.

Förmågan att se helheten, jämföra alternativ och värdera situationer är

i det närmaste fullt utvecklad.

Vad som generellt skiljer unga vuxna i denna ålder från andra vuxna är

livserfarenhet.

21 år

Olika individer följer inte samma utvecklingslinje. Individer i samma

ålder skiljer sig ibland avsevärt i fråga om fysisk, psykisk och social

mognad. Skillnader i livserfarenheter kan också vara betydande.

Det finns därför anledning att knyta vissa bestämmelser till en något

högre ålder än myndighetsåldern 18 år.

Så bör t.ex. ske i de fall omgivningens förtroende för en persons för-

måga att axla en viss uppgift eller roll är av avgörande betydelse. Likaså i

de fall en försenad mognad eller en bristande livserfarenhet behöver

kompenseras för att i första hand skydda eller stötta den unge vuxne.

Åldersgränserna 16 och 20 år

Av kartläggningen framgår att det finns två åldersgränser som ligger vid

sidan av de nyckelövergångar kommittén förordar. På centrala

rättsområden knyter ett stort antal bestämmelser an till åldrarna 16 och

20 år.

 Bestämmelserna i föräldrabalken om underårigs rätt att under vissa

villkor själv disponera över den egna arbetskraften och förtjänsten därav

fixeras till åldern 16 år. Ett stort antal bestämmelser i skilda regelverk har

därefter anpassats till denna åldersgräns, t.ex. bestämmelser på skatteom-

rådet, socialförsäkringsområdet m.fl. centrala lagstiftningsområden.

16-årsgränsen bygger emellertid inte på några mer ingående övervä-

ganden i förhållande till exempelvis en 15-åring. Bestämmelsen är

ett resultat i första hand av den lagharmonisering på familjerättens om-

råde som ägde rum strax efter sekelskiftet mellan Sverige, Danmark och

Norge.

Åldersgränsen 20 år är en anpassning till den tidigare myndighetsål-

dern 20 år. Inom familje-, utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken

knyts numera många av bestämmelserna till denna åldersgräns.

Sett till den unges mognad kan bestämmelser fixerade till 16 och 20 år

inte försvaras. Den som fyller 16 respektive 20 år skiljer sig inte på något

avgörande sätt mognadsmässigt från en person i angränsande ålder. Det

finns därför anledning att i det fortsatta arbetet se över de bestämmelser

som fixeras till dessa båda åldrar.

Regeringen har nyligen gett en kommitté i uppdrag att se över den

framtida ungdomspolitiken. Dessa och närliggande frågor som

kommittén har pekat på bör kunna tas om hand inom ramen för

kommitténs uppdrag (dir. 1995: 154).

Förslag till förändringar

l. Begreppen minderårig och underårig bör användas entydigt

Begreppen minderårig och underårig bör oavsett lagstiftningsområde

användas entydigt. Begreppet minderårig bör reserveras för åldern 15 år.

Begreppet underårig bör reserveras för åldern 18 år.

2. Åldersbestämmelser bör fixeras till kalenderår vid s.k. kollektivt

handlande

Som huvudprincip bör när det gäller bio och andra motsvarande situa-

tioner på kollektivt handlande gälla en fixering till det kalenderår en

viss födelsedag inträffar i stället för till födelsedagen.

3. Rösträtt för 16-åringar i kommunala val

Den som har fyllt 16 år skall få rösta i kommunala val och i kommunala

folkomröstningar. Någon motsvarande sänkning av valbarhetsåldern

föreslås inte.

Förslaget bryter mot några av de grundläggande principerna på detta om-

råde, nämligen mot principen om en gemensam rösträttsålder för samt-

liga val, en gemensam rösträtts- och valbarhetsålder, en gemensam myn-

dighets- och rösträttsålder.

Dessa principer skall dock inte upprätthållas enbart som självändamål.

När goda skäl för att låta åldersklasserna närmast under 18-årsåldern få

del av den främsta formen av medborgarinflytande, så bör självklart en

brytning få ske. Historiskt sett har rösträttsåldern inte heller alltid varit

densamma i riksdagsval och kommunalval. Likaså har valbarhetsåldern i

de olika valen avvikit från rösträttsåldern. Rösträttsåldern har inte alltid

följt den civilrättsliga myndighetsåldern.

När det gäller unga har kommittén kunnat konstatera att ett flertal

regler, på för unga centrala områden, innehåller åldersgränser som

frånkänner dem möjligheter som vuxna har. Tydligast sker i dag en sådan

ålderssegregering när det gäller tillgången till olika stöd och åtgärder

inom arbetsmarknadspolitiken.

Kommittén kan också konstatera att andelen äldre i befolkningen ökar.

En försiktig bedömning ger vid handen att inom en nära framtid kommer

en tredjedel av befolkningen att vara ålderspensionärer. En sådan

förändring i åldersfördelningen kan på sikt leda till intressemotsättningar

i frågor om fördelningen av samhällsresurserna.

I ett sådant perspektiv kan en sänkt rösträttsålder fungera som ett me-

del för balans och därmed också legitimitet för de åtgärder som vidtas.

Successivt har redan i lagstiftningen på det kommunala området åtgär-

der vidtagits för att öka de unga medborgarnas under 18 år möjlig-

heter till inflytande. Dessa åtgärder har främst varit inriktade på sådana

områden som skola och fritid. Kommitténs ståndpunkt i utredningen är

emellertid att dessa åtgärder håller sig inom en alltför snäv ram och att

denna bör kunna vidgas. Som kommittén ser det gör

medborgarinflytandet över den kommunala verksamheten sig gällande

främst genom utslaget i de allmänna valen.

Kommittén har stannat för en 16-årsgräns mot bakgrund av att

personer från och med den åldern visserligen i begränsad utsträckning

 tillerkänns civilrättslig handlingsförmåga och att skolplikten upphör

vid denna ålder.

Kommitténs förslag om att sänka rösträttsåldern till 16 år i de

kommunala valen inklusive kommunala folkomröstningar skall ses som

ytterligare ett steg på en redan inslagen väg.

4. Vetorätt från 12 år i frågor om ut- eller inträde i svenska kyrkan

och vid medborgarskapsförvärv

De nuvarande 15-årsgränserna för samtycke i kyrkolagen och medbor-

garskapslagen sänks till 12 år. Härigenom fås en enhetlig åldersgräns för

barns s.k. vetorätt i mål eller ärenden som rör deras person.

Det innebär att den som har fyllt 12 år inte mot sin vilja skall få tas upp

i eller lämna Svenska kyrkan. Det innebär vidare att den som har fyllt 12

år inte skall kunna bli svensk medborgare och därigenom eventuellt

mista sitt andra medborgarskap mot sin vilja.

5. Underhållsskyldighet mot barn m.m.

Kommittén ställer oss bakom förslaget i betänkandet Underhållsbidrag

och bidragsförskott (SOU 1995:26) att den s.k. avbrottsregeln 19-

årsgränsen i föräldrabalken som begränsar föräldrars

underhållsskyldighet i de fall barnet gör ett studieuppehåll bör

upphävas.

Den yttersta gränsen för föräldrars underhållsskyldighet, 21 år, bör där-

emot behållas.

Föräldrarnas intresse i detta avseende bör stå tillbaka när det gäller

kostnaderna för barnens grundutbildning. Redan i dag kan för övrigt un-

derhållsskyldigheten väckas till liv före 19-årsdagen. Att sträcka ut denna

tid ytterligare något eller några år menar kommittén bör kunna godtas

med hänsyn till de olägenheter som kan följa av avbrottsregeln.

Föräldrars underhållskyldighet när det gäller barns grundutbildning bör

därför som kommittén ser det göras ovillkorlig.

6. Den som har fyllt 18 år skall inte längre få vägras tillträde till re-

stauranger och andra nöjesställen på grund av sin ålder

Kommitténs utgångspunkt är självklart inte att verka för en ökad

alkoholkonsumtion bland unga människor. Men det hindrar oss dock inte

från att pröva huruvida åldersgränserna på området, såväl de

författningsreglerade som de som näringsidkarna själva sätter upp,

uppfattas som legitima eller inte i första hand av unga människor.

Unga människor vänder sig främst mot två företeelser på detta område.

Det är för det första 20-årsgränsen för inköp på systembolaget, som upp-

fattas som inkonsekvent främst av det skälet att myndighetsåldern är 18

år. Det andra är restaurangernas och andra nöjesarrangörers minimiål-

dersgränser för tillträde som dels ligger många gånger långt över myn-

dighetsåldern, dels är olika för män och kvinnor. Detta upplevs av unga

som en form av diskriminering.

Myndighetsåldern 18 år behöver dock inte som kommittén ser det

slå igenom på alla områden. Kommittén ställer oss bakom de motiv som

bär upp 20-årsgränsen för inköp och 18-årsgränsen för servering av

alkohol.

Alkoholpolitiska kommissionen framhöll i anslutning till sitt förslag

om en höjd serveringsålder vilket kommittén i Åldersgränsutredningen

motsätter oss att kommissionen förutsatte att en höjning av

åldersgränsen för alkoholservering borde kunna göras utan att

restaurangerna begränsar rätten för ungdomar under 20 år att få tillträde

till restaurangerna. Kommittén delar den bedömningen.

Det finns i praktiken tre lösningar för att från de unga vuxnas perspek-

tiv komma till rätta med problemet, nämligen 1) att utvidga diskrimine-

ringsförbudet i brottsbalken, 2) att villkora serveringstillstånden och 3)

att branschen på egen hand genom sin branschsammanslutning uttalar att

s.k. åldersdiskriminering strider mot god branschsed.

Den sist nämnda lösningen anser kommittén i princip vara den mest

naturliga. Det har emellertid inte kommit fram något som tyder på att

branschen är intresserad att verka för en sådan ordning.

Begränsningar i näringsfriheten bör kunna ske av följande skäl. Att

unga vuxna människor inte stängs ute från ett nöjesliv i socialt kontrolle-

rade former har i detta sammanhang en särskild tyngd. Det har vidare

från brottsförebyggande synpunkt fördelar. Det rättsliga stödet för att

upprätthålla åldersgränser som förbjuder någon tillträde till allmän plats

är begränsat. Ett ingripande kan i det här fallet i princip ske bara om det

blir fråga om en "ordningsstörning". Men då sker inte ingripandet det

skall framhållas på grund av att personen i fråga har trotsat näringsid-

karens åldersvillkor.

I valet mellan ett utvidgat diskrimineringsförbud i brottsbalken eller

en ordningsregel i alkohollagen har kommittén stannat för det senare. En

kriminalisering framstår som alltför ingripande. Andra styrmedel bör i

stället tillgripas.

En reglering i alkohollagen kan utformas antingen som ett förbud eller

som ett villkor för tillstånd.

Den nuvarande regleringen när det gäller serveringstillstånd tar sikte

på att vissa villkor skall uppfyllas för att ett tillstånd skall få meddelas.

En förbudsregel skulle därmed avvika från den valda systematiken i al-

kohollagen när det gäller tillstånd. Kommittén förordar därför att regeln

utformas som tillståndsregel. Redan meddelade tillstånd behöver inte

omprövas. Den nya regeln skall kunna tillämpas fullt ut.

Kommittén är medvetna om att förslaget får betydande konsekvenser

för innehavarna av serveringstillstånd. Det innebär att

minimiåldersgränser över myndighetsåldern inte längre kan användas

som ett, som branschen uttrycker det, kommunikationsmedel med

marknaden. Den näringsidkare som önskar profilera sin verksamhet till

en viss kundkategori får således tillgripa andra medel, som t.ex. pris,

miljö, slag av nöjesarrangemang m.m.

Att generellt tillåta den som uppfyller ålderskravet för servering till-

träde till ett serveringsställe kan i sig inte anses stå i strid mot bestäm-

melserna i alkohollagen. Om statsmakterna önskar en annan ordning i

syfte att ytterligare begränsa alkoholens tillgänglighet för 18- och 19-

åringar får i så fall serveringsåldern höjas till 20 år. Så länge serve-

ringsåldern är 18 år bör enligt den bedömning kommittén gör sådana

grundläggande alkoholpolitiska åtgärder inte överlåtas till enskilda

näringsidkares godtycke, särskilt inte när de alkoholpolitiska

konsekvenserna (goda eller dåliga) endast framstår som bieffekter till

affärsmässiga bedömningar.

7. Statsbidragen till ungdomsorganisationer

Åldersgränserna för att ungdomsorganisationerna skall få statsbidrag

bör inte ändras.

Den bärande tanken i de förslag som har aktualiserat frågan om en sänk-

ning av åldersgränserna för att ungdomsorganisationerna skall få statsbi-

drag är således att de bidragsbelopp som i dag går till olika slags verk-

samheter för ungdomar i åldern 22 25 år i stället skall satsas på verksam-

heter för fem- och sexåringar samt tonåringar.

En sänkning av den övre bidragsåldern för många av ungdomsorgani-

sationerna, t.ex. för de politiska ungdomsorganisationerna, innebär en

radikal förändring av de ekonomiska förutsättningarna för deras möjlig-

heter att bedriva ett ungdomsarbete på ideell basis. Det bidragsbelopp

som därmed frigörs skulle visserligen komma barn och tonåringar till

godo i andra bidragsberättigade ungdomsverksamheter. Kommittén anser

dock att frågan om behovet av statligt stöd till de nu nämnda

ungdomsorganisationerna måste bedömas från ett vidare perspektiv än

så. En sänkning av den högsta åldersgränsen från 25 till 21 eller kanske

18 år medför i praktiken att dessa organisationer inte längre skulle vara

bidragsberättigade.

Vidare bör beaktas att en sänkning av åldersgränsen även i de fall bi-

dragsrätten består inte bara kan göra det svårare för ungdomsorganisa-

tionerna att få kontinuitet i verksamheten utan också leda till problem när

det gäller att bygga upp kompetens inom organisationen. Åldersgruppen

21 25 år utgör visserligen i många organisationer inte någon stor andel

av den totala medlemskåren. Men den fyller en viktig funktion som före-

bild och ledare för de yngre medlemmarna och är dessutom ofta resur-

skrävande. Det kan inte uteslutas att en sänkning av den övre åldersgrän-

sen kan få till följd att ungdomsorganisationerna gör sig av med de äldre

medlemmar som faller för åldersstrecket. Även detta talar mot en sänk-

ning av den övre åldersgränsen.

Det finns vidare anledning att ta i beaktande att de statliga reglerna för

bidragen till barn- och ungdomsorganisationerna i vart fall tidigare

många gånger har tjänat som förebild för kommunernas och landstings-

kommunernas bidragsgivning till föreningslivet.

Inom utredningen har vissa synpunkter förts fram mot ett bidragssys-

tem som särskilt mot bakgrund av att myndighetsåldern numera är 18

år vänder sig till unga vuxna som sedan länge får anses ha växt ifrån de

egentliga ungdomsåren.

Kommittén menar emellertid att det i det här sammanhanget är fel att

dra en gräns vid myndighetens inträde. Det finns i stället all anledning att

verka för att människor på båda sidor om myndighetsåldern i olika

sammanhang kommer samman.

Förutsättningarna för unga människor att etablera sig som vuxna är

betydligt mer begränsade i dag än när åldersgränsen 25 år infördes ge-

nom 1954 års förordning. Det är som kommittén ser det omständigheter

som snarare talar för en höjning än en sänkning av den övre

åldersgränsen. Kommittén har därför stannat för att inte föreslå någon

förändring av den övre åldersgränsen.

När det gäller de organisationer som bedriver ett omfattande arbete

bland de yngsta barnen skulle en sänkning av den nedre åldersgränsen för

bidragsberättigad medlem kunna komma i strid med de övergripande

målen för bidragsgivningen, nämligen att i första hand gynna sådana or-

ganisationer som drivs av de unga. Kommittén ser det därför inte som

lämpligt att föreslå en sänkning av den nedre åldersgränsen. En sådan

sänkning skulle i och för sig kunna motiveras av en förestående sänkning

av skolpliktens inträde. Men eftersom förslaget i den delen är begränsad

närmast till ett förberedande första år som inte alls motsvarar den utbild-

ning som i dag ges i första klass, anser kommittén att det är för tidigt att

föreslå någon sänkning av denna åldersgräns.

Flera organisationer har även väckt frågan om inte särskilda hänsyn

bör tas till deras situation. Kommittén menar emellertid att med stöd av

den särskilda undantagsregeln i den nuvarande förordningen kan dessa

organisationer ändå få bidrag. Enligt den bedömning kommittén gör har

Ungdomsstyrelsen möjlighet redan i dag att med stöd av de nuvarande

reglerna för bidragsgivningen ge dessa organisationer rimliga villkor för

att kunna bedriva en långsiktig ungdomsverksamhet. Kommittén avstår

därför från att lägga fram något förslag i frågan.

8. Film och videogram

Den nuvarande 11-årsgränsen för tillträde till offentlig visning av film

och videogram höjs till 12 år.

En 11-årsgräns framstår närmast som ett omotiverat undantag med hän-

syn till den 12-årsgräns som annars gäller på de flesta områden, t.ex. när

det gäller barnreklam i TV. När 11-årsgränsen infördes år 1960 för vis-

ning av film på biograf anfördes inte några mer utförliga resonemang till

valet av gräns. Allmänt ansågs det inte spela någon större roll om grän-

sen sattes till 11 eller 12 år.

För en 12-årsgräns talar att den i allmänhet är klart vanligare än en 11-

årsgräns. I ett internationellt perspektiv är Sverige också nästan ensamt

om att tillämpa en 11-årsgräns på det här området. Även barnreklamför-

budet är fixerat till åldersgränsen 12 år.

Kommittén avstår från att föra fram något förslag om att ändra

åldersgränsen för 15-årsfilm från en fixering till födelsedag till det

kalenderår den unge fyller 15 år.

Nyckelövergångar en skiss

I rapporten lämnas en skiss över hur förslaget om nyckelövergångar slår

på körkortsområdet.

Kostnader

Kommittén räknar inte med att förslagen medför kostnadsökningar.

Kommittén vill särskilt framhålla när det gäller förslaget om en sänkt

rösträttsålder i de kommunala valen att kostnaderna för dessa val inte

kommer att påverkas nämnvärt. Här följer kostnaderna av valförfarandet

och inte av antalet röstande.

Förteckning över remissinstanser som avgivit ytt-

rande över Åldersgränsutredningens betänkande Be-

vakad övergång Åldersgränser för unga upp till 30

år (SOU 1996: 111)

Efter remiss har yttrande över betänkandet lämnats av Justitieombuds-

mannen, Justitiekanslern, Hovrätten över Skåne och Blekinge, Stock-

holms tingsrätt, Kammarrätten i Jönköping, Länsrätten i Jämtlands län,

Rikspolisstyrelsen, Socialstyrelsen, Folkhälsoinstitutet, Statens institu-

tionsstyrelse, Handikappombudsmannen, Statens nämnd för internatio-

nella adoptionsfrågor, Barnombudsmannen, Jämställdhetsombudsman-

nen, Vägverket, Sjöfartsverket, Statskontoret, Riksrevisionsverket, Riks-

skatteverket, Arbetsgivarverket, Statens skolverk, Folkbildningsrådet,

Stockholm universitet juridiska fakulteten, Lunds universitet sam-

hällsvetenskapliga fakulteten, Arbetsmarknadsstyrelsen, Arbetarskydds-

styrelsen, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Statens invandrar-

verk, Statens kulturråd, Statens biografbyrå, Stiftelsen Svenska filmin-

stitutet, Våldsskildringsrådet, Boverket, Konsumentverket, Ungdomssty-

relsen, Länsstyrelsen i Blekinge län, Länsstyrelsen i Kopparbergs län,

Länsstyrelsen i Gävleborgs län, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Svenska

kyrkans centralstyrelse, Botkyrka kommun, Gislaveds kommun, Göte-

borgs kommun, Gällivare ungdomsråd, Lycksele kommun, Norrköpings

kommun, Stockholms kommun, Sundsvalls kommun, Svenska kommun-

förbundet, Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, Central-

förbundet för alkohol- och narkotikaupplysning, De handikappades riks-

ungdomsförbund, Farsor och morsor i Sverige, Hotell- och restau-

ranganställdas förbund, Grön ungdom, Kristdemokratiska ungdomsför-

bundet, Körkortsföreningen, Nykterhetsrörelsens landsförbund,

Riksförbundet för rörelsehindrade barn och ungdomar, Svenska arbetsgi-

vareföreningen, Svenska idrottsrörelsens studieförbund, Svenska kyrkans

unga, Sveriges hotell- och restaurangföretagare, Sveriges motorcyklisters

centralorganisation, Sveriges advokatsamfund, Sveriges domareförbund,

Sveriges riksidrottsförbund samt Ungdomens nykterhetsförbund.

Nedanstående remissinstanser har beretts tillfälle att yttra sig men

avstått: Mitthögskolan, Institutionen för socialt arbete, Jönköpings

ungdomsråd, Ludvikas ungdomsråd, Malmö kommun, Centerpartiets

ungdomsförbund, Elevorganisationen i Sverige, Föreningen Sveriges

socialchefer, Kraftnät Norrland, Landsrådet för Sveriges

ungdomsorganisationer, Liberala ungdomsförbundet, Moderata

ungdomsförbundet, Muslimska ungdomsförbundet, Sveriges

socialdemokratiska ungdomsförbund, Ung-SIOS samt Ung vänster.

Försäkringskasseförbundet och Unga örnars riksförbund har på egna

initiativ avgivit yttranden.

Sammanfattning av promemorian Ungdomsfrågor i

EU förslag till en svensk strategi (Ds 1996:331)

För att kunna bedriva en effektiv politik i EU krävs att man tänker ige-

nom både vad man vill åstadkomma och på vilket sätt man skall göra det,

kort sagt behövs en strategi för arbetet. Det gäller kanske i särskilt hög

grad områden som spänner över flera sektorer, är tvärsektoriella, som

ungdomsfrågorna. I den här rapporten lägger arbetsgruppen EU-UNG en

rad förslag som tillsammans formar en sådan strategi.

I uppdraget från ungdomsministern ingick att föreslå vilka frågor av

större vikt som Sverige aktivt bör driva inom EU och att kartlägga på

vilket sätt ungdomars inträde och villkor på arbetsmarknaden hanteras

inom EU. Vidare skulle arbetsgruppen kartlägga vilka ungdomsfrågor i

övrigt som är aktuella inom EU och kartlägga de områden där ett ung-

domsperspektiv är väsentligt. De prioriterade områdena skulle föreslås

utifrån att ett europeiskt samarbete skall ge ett mervärde i förhållande till

den nationella nivån.

Arbetsgruppen diskuterade huruvida det var bäst att försöka arbeta på

ett sådant sätt att Sverige försöker driva ungdomsfrågor inom alla olika

sektorer, s.k. mainstreaming, eller koncentrera arbetet till några priorite-

rade frågor. Vi valde det sistnämnda eftersom vi tror att det blir effekti-

vast och för att vi inte tror att ungdomsfrågor ännu har sådan vikt att det

är möjligt att framgångsrikt anlägga ett ungdomsperspektiv på alla frå-

gor.

De fyra frågor som arbetsgruppen föreslår skall prioriteras är

 ungdomars arbetsmarknad,

 ungdomsutbytet,

 ungdomars inflytande samt

 ungdomar som i dag inte utnyttjar EU:s förmåner.

Arbetsmarknadsfrågor

Ungdomsarbetslösheten är dramatiskt hög inom hela unionen och

Sverige utgör inte något undantag. Att ge ungdomar möjligheter att

försörja sig själva, bli delaktiga i en arbetsgemenskap, att kunna bli

självständiga och känna sig oberoende, att uppleva sig behövda är

gruppens första prioriterade område. Därför föreslås att var helst

arbetsmarknadsfrågor behandlas skall ungdomsperspektivet vara med

liksom att ungdomsfrågor skall kopplas till arbetsmarknadsfrågor. Vidare

föreslås att svenska arbetsmarknadspolitiska insatser för ungdomar skall

innehålla språkstudier samt att ECOSOC:s förslag om

praktikutbytesprogram förverkligas.

Ungdomsutbytet

Det andra prioriterade området är ungdomsutbytet. En bärande idé inom

det europeiska samarbetet är gränsfriheten, kulturkontakterna, vänska-

pen, den ömsesidiga förståelsen. Internationellt ungdomsutbyte har

många förutsättningar att vara ett medel att nå dessa mål. Ett internatio-

nellt utbyte har betydelse för en ung människa både personligt och so-

cialt. Värdet av att ungdomar vid ett utbyte lär sig språk och blir mera

självständiga som individer bör inte underskattas. Ungdomars kontakter

med andra länder har betydelse för samhället i stort.

Det är viktigt att människor tidigt i sitt liv får lära känna olika kulturer

och traditioner. Därför föreslår arbetsgruppen att organiserat ungdomsut-

byte skall användas som ett medel för att underlätta utvidgningen av

unionen. Arbetsgruppen föreslår också att EU-programmet Ungdom för

Europa i modifierad form skall kunna användas i samband med utvidg-

ningen, så att kravet på att två EU-länder skall ha utbyte med två icke-

medlemsländer mildras.

Ett annat förslag är att pilotprojektet Europeisk volontärtjänst för ung-

domar, som skall starta under 1996, kompletteras med ett delprogram,

baserat på svenska erfarenheter, som kan användas för att underlätta

EU:s utvidgning.

Ungdomars inflytande

Det tredje området som arbetsgruppen prioriterar är ungdomars infly-

tande. Att Sverige är med i EU innebär att vi får inflytande på ytterligare

en nivå utöver lokalt, regionalt och nationellt. Tyvärr upplever inte alla

det så. I stället för att ge mer inflytande upplevs medlemskapet som nå-

got som ger mindre inflytande. Det kan medföra en känsla av maktlöshet

och detta är till skada för demokratin och kan på sikt få olyckliga följder.

Arbetsgruppen föreslår därför åtgärder både för att informera bättre om

EU och att ge ungdomar bättre möjligheter att påverka EU. EU-informa-

tion bör bli mer lättillgänglig, inte minst när det gäller deltagande i EU-

programmen. Både informationen om programmen och byråkratin för att

kunna delta måste vara mer anpassad till målgruppen. Ungdomars infly-

tande skall tas till vara i olika former, bl.a. föreslår arbetsgruppen att

Sverige som ordförandeland skall inbjuda till ett toppmöte där statsmi-

nistern och ungdomsministern möter ungdomar i unionen. En påverkans-

guide bör utarbetas av vilken framgår hur man kan föra fram sina åsikter

och påverka i unionen.

Ungdomar som inte utnyttjar EU:s förmåner

Den fjärde prioriteringen är ungdomar som i dag inte utnyttjar EU:s för-

måner. Ungdomar som har goda möjligheter att lära sig språk, som har

varit utomlands och som har en lång teoretisk utbildning har varit över-

representerade i internationella sammanhang. För att den europeiska ge-

menskapstanken skall kunna förverkligas skall deltagande i EU-samar-

betet inte enbart förbehållas privilegierade grupper. Därför skall de pro-

gram som existerar och de nya, som kommer till, få en sådan utformning

att ungdomar som i dag inte tar till sig de möjligheter som EU ger i större

utsträckning kan göra det.

I arbetsgruppens uppdrag ingick också att kartlägga hur den Europe-

iska socialfonden har bidragit till att stärka utsatta ungdomars situation.

Sverige blev medlem i unionen den 1 januari 1995 och de projekt som

medfinansierats av socialfonden har just startat. Det finns därför i

Sverige inte några erfarenheter att hänvisa till. De medlemsländer som

gruppen besökt, Danmark och Spanien, hade olika synpunkter på bidra-

gen från EU. I Danmark har det handlat om ganska små insatser för ung-

domar jämfört med insatserna nationellt medan spanjorerna är mycket

nöjda med bidragen från EU men beklagar att man i den tidigare bidrags-

perioden trots framgångsrika projekt inte lyckades nå den spridningsef-

fekt som socialfondsprojekten skall syfta till.

Samordning och förankring

Det sätt som samarbetet går till på rent konkret spelar stor roll för fram-

gångsrika överläggningar inom EU. Det gäller dels att överlägga med

berörda myndigheter och organisationer på ett nationellt plan för att ha

ett väl förankrat ställningstagande att utgå ifrån. Det europeiska samar-

betet handlar inte heller bara om att reagera på förslag utan också om att

ta initiativ. Arbetsgruppen har i sina studieresor konstaterat att samarbete

inom unionen förutsätter goda personliga kontakter och mer tid än vad

som avsätts vid sammanträdesborden. Förutsättningarna för att få gen-

svar för ens förslag bygger på att man sonderat åsikterna hos represen-

tanter för de andra medlemsländerna för att pröva bärigheten av förslagen

och få stöd för dem. Det handlar mycket om en annan tradition än den

som kännetecknar statlig förvaltning och regeringskansliet. Det gäller att

kunna föra fram goda argument men också att vara utåtriktad och skapa

kontakter.

Ett helhetsperspektiv på ungdomsfrågorna och en sammanhållen ung-

domspolitik fordrar också samarbete på tjänstemannanivå, inte bara här i

Sverige utan också i hög grad inom EU:s institutioner. Gruppen har vid

sina studiebesök funnit att i EU:s olika generaldirektorat kan olika tjäns-

temän arbeta med ungdomsfrågor utan att ha kännedom om varandra.

Arbetsgruppen föreslår därför att Sverige skall sträva efter att få kom-

missionen att anamma det tvärsektoriella perspektiv som ungdomsfrå-

gorna har.

Ungdomsstyrelsen har tidigare fått i uppdrag av regeringen att åter-

kommande redovisa ungdomars levnadsvillkor. Arbetsgruppen vill utöka

detta till att gälla att även redovisa konsekvenserna av EU-åtgärder för

ungdomar. Arbetsgruppen föreslår också att Sverige skall verka för att

Ministerrådet tar upp frågan om en återkommande redovisning av ung-

domars levnadsvillkor inom unionen. Den europeiska tanken är i sig en

strävan efter ett bättre samhälle, efter fred och välstånd. Det bör finnas ett

sätt att mäta om detta mål är i sikte, om färdriktningen är rätt. För att

kunna avläsa förändringarna i ungdomars levnadsvillkor skall en sådan

redovisning vara återkommande.

En redovisning av ungdomars levnadsvillkor bör också kunna förbättra

samarbetet både inom EU-kommissionen och mellan kommissionens

andra organ vad gäller EU:s ungdomspolitik. Det organ som kommer att

få ansvaret för redovisningen måste arbeta övergripande för att få in de

uppgifter som skall ligga till grund för redovisningen.

Arbetsgruppen har fört fram förslag som har varierande detaljerings-

grad. De spänner över såväl övergripande prioriteringsförslag som

mycket konkreta. Det räcker inte bara med en god politik eftersom det i

internationellt samarbete också handlar om hur man för fram sin politik.

Syftet med rapporten med förslag till en svensk strategi för ungdomsfrå-

gorna inom EU är att den skall vara känd av alla som deltar i EU-samar-

betet och på så sätt underlätta att nå önskvärda resultat. Rapportens ut-

formning utgår från att den skall kunna vara hanterlig och vara till stöd

för tjänstemän från regering och myndigheter och andra som arbetar med

ungdomsfrågor i EU, t.ex. inom organisationerna.

Sammanfattning av ungdomsting och temamöten in-

för den ungdomspolitiska propositionen

Under våren 1999 har ungdomsting genomförts i Gällivare, Skellefteå

och Jönköping. Vidare har Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisatio-

ner (LSU) genomfört ett ungdomsting i stadsdelen Husby i Stockholms

stad. Syftet med dessa ungdomsting har varit att ge ungdomar möjlighet

att diskutera och lämna synpunkter på för dem väsentliga frågor.

Diskussionerna vid dessa ting har i huvudsak fokuserats på ungdomars

inställning och möjligheter till inflytande, demokrati, integration och

framtidstro. Därutöver har tre separata temamöten anordnats. Dessa mö-

ten har behandlat IT-frågor, den kommunala utvecklingsgarantin samt

fritids- och kulturfrågor.

Följande framkom om ungdomars tankar och åsikter vid de ung-

domsting och temamöten som genomfördes på olika håll i landet under

våren 1999.

IT får inte bli en klassfråga

IT får inte bli en klassfråga! Det är viktigt att alla ungdomar får tillgång

till IT, såväl fysiskt som mentalt, killar som tjejer och oberoende av et-

nisk bakgrund. IT kan användas för att öka vår delaktighet och vårt in-

flytande i samhället samt för att stötta vår sociala och professionella ut-

veckling. Vissa missgynnade ungdomar har varken intresse av eller får

hjälp att använda sig av Internet.

Tillgången på datorer bör finnas på platser där ungdomar vistas för att

på så sätt väcka nyfikenheten, t.ex. på skolor, fritidsgårdar och bibliotek.

Flickor är här en missgynnad grupp eftersom de inte har samma tillgång

till IT som pojkar. En orsak kan vara att de olika spelprogrammen varken

är anpassade för flickors villkor eller formade efter deras intressen. I

skolan och på fritidsgårdarna är inte tillgången till datorer speciellt stor.

Pojkarna sitter kvar vid datorn under en lång tid utan att ge plats åt flick-

orna. Detta måste uppmärksammas av lärare och andra vuxna som arbe-

tar med ungdomar. Det bör även utformas spelprogram utifrån flickors

intressen.

 Vi vill inte ha mer undervisning i data utan mer data i undervis-

ningen . Ökad användning av Internet i skolprojekten! Lärare har ofta

inte tid eller ork att själva lära sig det här med IT . Lärarna synes upp-

leva en kompetensbrist i förhållande till sina elever. Åtgärder bör därför

vidtas för att öka utbildningsinsatser av exempelvis lärarstuderande.

Skola och utbildning

Utbildningen har en stor betydelse i arbetet med att undvika klassklyftor i

samhället. Utbildningen måste ge oss unga sådana förutsättningar att man

får ett faktiskt val i fråga om den egna framtiden! Möjlighet skall ges oss

elever att påverka utformningen av skolplanen.

Undervisningen bör ske genom nära samarbete mellan elever och lä-

rare. Allt arbete i skolan bör utvärderas av lärare och elever. Vi elever

måste få större inflytande i skolan. Det gäller inte bara då beslut ska tas

om vilken färg bänkarna på skolgården skall ha utan även vid planering

av skolans verksamhet! Dagens skola stöttar inte eleverna att forma ett

intresse för politiken. Ökat utrymme att under skoltiden engagera sig po-

litiskt, vilket även bör anses vara meriterande, önskas!

Personlig utvecklingsplan

Alla elever bör ha en egen mentor med vilken en personlig utvecklings-

plan utformas. Detta ger ökad motivation i skolarbetet!

Samarbete mellan skolan och näringslivet

Ökat samarbete mellan skolan, näringslivet och det omgivande samhället

i form av samarbetsavtal är bra. Detta förekommer t.ex. vid det mobila

gymnasiet i Kista, Stockholm. Metoder inom näringslivet bör överföras

till skolområdet, exempelvis framförandeteknik, projektutbildning och

målstyrning av skolarbetet. Även mentorer från näringslivet önskas!

Mötesplatser

Det råder en brist på mötesplatser för unga i samhället. Mötesplatser

skall ge utrymme för möten mellan människor med olika åldrar och olika

etniska och kulturella ursrpung. Kommuner bör ta initiativ till att utforma

mötesplatser. Utformningen måste ske på de ungas egna villkor! Kom-

muner bör även genomföra fritidsvaneundersökningar i syfte att ge svar

på vilken typ av fritidsverksamhet vi unga föredrar. Exempel på fritids-

lokaler unga vill ha är ungdomens hus, ungdomskaféer och replokaler

samt moderna idrottshallar.

Droger

De satsningar som görs på skolorna för att informera om alkohol och

narkotika är bra men skrämselpropagandan måste minska. Informatio-

nen skall också vara mer verklighetsförankrad. Låt exempelvis före detta

missbrukare och föräldrar till missbrukare föreläsa på skolorna!

Bostad

Det är svårt att få en egen bostad. Ofta krävs att man har kontakter på

bostadsmarknaden. Åtgärder måste vidtas för att få bort den svarta bo-

stadsmarknaden! Insatser måste göras vad gäller bostadssegregeringen.

Alla skall ha rätt att bosätta sig efter önskemål varvid bostads-

förmedlingarna spelar en viktig roll. Ingen skall med lagens hjälp kunna

neka någon bostad.

Ungdomsarbetslösheten

Arbetslösas ekonomiska situation beror till stor del av möjligheterna till

arbetslöshetsersättning. Eftersom unga oftast saknar arbetslivserfarenhet

hamnar de därmed utanför arbetslöshetsförsäkringen. För flertalet unga

arbetslösa är socialbidrag den enda försörjningsmöjligheten.

Det är svårt att hitta jobb för unga personer med utländskt namn och

invandrarbakgrund samt för personer med funktionshinder. En attitydför-

ändring bör ske och även strängare lagstiftning inom området!

Den kommunala utvecklingsgarantin

 Dagens ungdom kommer inte att få guldklockor för lång och trogen tjänst .

Intyg eller betyg skall utfärdas av arbetsgivaren efter genomförd utveck-

lingsgaranti. Det behövs mer individuellt stöd från arbetsförmedlingens

personal och det är viktigt att under tiden ha samma handledare. De ar-

betslösas inflytande över dagordningen måste tas på allvar.

Inflytande Demokrati

Unga skall ha lika stort inflytande som andra grupper inom politiken!

Ungdomsorganisationer måste öka samarbetet i gemensamma frågor och

därigenom söka påverka politiken.

 Vi tror på politik men inte på partipolitik . Engagemang i enstaka

frågor såsom djurens rättigheter, miljöfrågor och ungdomsfrågor är bättre

än engagemang i traditionella organisationer och partier. Man kan inte

stödja ett parti i alla frågor. Det traditionella sättet att påverka fungerar

inte i dagens samhälle!

Klassråd är en bra metod för att öka engagemanget för politik. Parti-

erna bör även engagera sig mer i ungdomars situation och belysa alla

samhällsfrågor i ett ungdomsperspektiv! Samhället måste även öppna sig

för nya former av organisationsbildningar. Partiarbetet måste förnyas och

öppnas mer för allmänheten. En förändring av mötesformerna efterfrå-

gas. Fler unga bör finnas i de beslutande församlingarna och beslutsfat-

tare måste vara mer förankrade hos ungdomsgruppen, t.ex. genom spe-

ciella ungdomsråd.

Den vuxna delen av befolkningen kan inte förvänta sig att unga skall ta

ansvar om de unga i sin tur inte känner att deras uppfattningar och åsikter

tas på allvar! Unga måste finnas med där framtida beslut fattas och där

agendan formuleras över vilka frågor som skall prioriteras eller inte.

Internationellt samarbete

Många ungdomsorganisationer önskar ett samarbete med ungdomar från

andra delar av världen men fastnar oftast i planeringsstadiet. Oftast är det

svårt att fylla i själva ansökan till deltagande i t.ex. internationellt ung-

domsutbyte varför bidragsansökningarna måste förenklas.

Framtidstro

Unga har höga krav på framtidens arbetsmarknad. En stor uppgift i

framtiden är att ge plats för unga utan gymnasie- och högskoleutbild-

ning. Därvid måste nya modeller för samarbete mellan skola och yrkesliv

skapas. Unga vill ha möjlighet att resa och få kunskaper samt möjligheter

att knyta internationella kontakter i arbetslivet!

99 exempel på verksamhet som avser att bidra till att

ungdomspolitikens mål uppfylls

Nedan redovisas 99 exempel på verksamhet som bidrar till att

ungdomspolitikens mål uppfylls. För denna exempelsamling,

urval och presentation svarar Ungdomsstyrelsen.

Utbildning / kompetensutveckling

Intresseskolan, Karlstads kommun

Intresseskolan är en försöksskola och ett alternativ för de elever på

högstadiet som riskerar att inte få ett komplett avgångsbetyg. I

Intresseskolan ges eleverna möjlighet till en studiegång där teori och

praktik varvas. Målsättningen är att alla elever skall få godkänt

avgångsbetyg.

Kontaktperson:

Sven-Åke Lilljebjörn, tfn: 054-157095, e-post: intresseskolan@2.sbbs.se

Idékompaniet, Ronneby

Idékompaniet är en ekonomisk förening som tillsammans med arbetslösa

ungdomar skapar förutsättningar för utveckling av nya produkter och

tjänster genom att nyskapande idéer ges stöd. Ur detta har ett antal nya

företag utvecklats. Idékompaniet skapar nätverk mellan offentlig och

privat verksamhet.

Kontaktperson:

Micke[REDACTED_EFTERNAMN], tfn:0457-15860, e-post: micke@rb.ide-kompaniet.net

Kultverket, Herrljunga

Kultverket är en kulturförening som i samverkan med

arbetsförmedlingen och kommunen genomför ett större utbildnings- och

utvecklingsprojekt tillsammans med arbetslösa ungdomar i en f.d.

industrifastighet i centrala Herrljunga.

Kontaktperson:

Mats[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0513-122 40, e-post: kultverket@kultverket.se

Sveriges största klassrum, Söderköping

Sveriges största klassrum är en ekonomisk förening som arbetar för att

öka miljöintresset bland ungdomar. I samarbete med arbetslösa

ungdomar skapas miljöer som används i förskolan och i skolans

undervisning för studier av kretsloppssystemet.

Kontaktperson:

Tomas[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0121-13319, e-post: ecosys@swipnet.se

Urkraft, Skellefteå

Föreningen Urkraft arbetar med arbetslösa ungdomar för att underlätta

inträdet på arbetsmarknaden och för att förbereda inför framtida arbeten.

Kärnan i verksamheten är Urkrafts utbildningsår.

Kontaktperson:

Stig-Arne[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0910-579 41, e-post: info@urkraft.se

Gamla Tingshuset, Östersund

Gamla Tingshuset bedriver verksamhet inom det individuella

programmet i syfte att höja statusen på utbildningen. Här finns ett kultur-

och mediaprogram som ger deltagarna möjlighet att få en kreativ och

kvalitativ utbildning inom områden de själva är intresserade av.

Kontaktperson:

Bengt Werin, tfn: 063-143021, e-post: bengt.werin@ostersund.mail.telia.

 com, hemsida: www.gamlatingshuset.z.se

LYAN, Hagfors

LYAN drivs av socialförvaltningen och syftar till att stödja

långtidsarbetslösa ungdomar i åldern 18 25 år. Syftet är att genom aktiv

inlärning av ekonomi, boendemiljö, teknik och psykologi ge möjlighet

för de unga att själva skapa förutsättningar för arbete.

Kontaktperson:

Britta[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0563-185 41, e-post: britta.thoren@hagfors.se

Kraftcentrum, Skara

Kraftcentrum är en del av Komvux som arbetar med en ny inriktning

inom utbildningen. Utbildningen sker i samverkan mellan kommun och

arbetsförmedling och tar sin utgångspunkt i individuella samtal där ungas

intressen och viljor står i fokus.

Kontaktperson:

Elisabeth[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0511-324599,

e-post: elisabeth.berg.datortek@skara.se

Kullagret, Stockholm

Kullagret är en samverkan mellan socialförvaltning och arbetsförmed-

lingen. Kullagret arbetar tillsammans med arbetslösa ungdomar med

olika former av utbildningar i bland annat IT-frågor, inom ramen för ut-

vecklingsgarantin och kommunal ungdomspraktik.

Kontaktperson:

Alexander Rakic, tfn: 08-50813636,

e-post: kullagret@katsof.stockholm.se

Möjligheternas hus, Götene

Inom Möjligheternas hus har man arbetat i olika projekt som avser att

utveckla nya verksamhetsformer genom learning-by-doing .

Möjligheternas hus har även arbetat med projekt där socialt tungt be-

lastade ungdomar deltagit.

Kontaktperson:

Magnus Ekblad, tfn: 0511-67820, fax: 0511-67829, e-post: saknas

Skottgränd, Lysekil

Skottgränd är samlingsnamnet på ett utvecklingscentrum som i första

hand riktar sig till arbetslösa ungdomar. Med ett stort hus i centrala

Lysekil som träffpunkt är det övergripande målet att bryta isolering och

passivitet till följd av arbetslöshet.

Kontaktperson:

Thomas[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0523-10940, e-post: bhf.niklas@swipnet.se

Samhällsförändrarna, Sundsvall

Samhällsförändrarna jobbar med arbetslösa ungdomar i Sundsvall och

närliggande kommuner. Metoden är problembaserad inlärning i samver-

kan med mentorer, där deltagarna äger de projekt de själva medverkar

i.

Kontaktperson:

Eva Wictorin, tfn: 060-15 86 67, e-post: samhallsforandrarna@samfor.se

Ung Kraft, Från idé till handling, Bollnäs

Ung Kraft är ett samarbete mellan arbetsförmedlingen, arbetsmarknads-

kontoret och socialförvaltningen. Ung Kraft driver projektet Från idé till

handling med syfte att engagera unga för att själva tillsammans med

andra arbetslösa ungdomar och mentorer bli delaktiga i lösningar av den

egna arbetslösheten.

Kontaktperson:

Laila Engstedt, tfn: 0278-25056, laila.engstedt@usa.net

Vägvisaren, Karlskrona

Vägvisaren är ett kommunalt projekt där arbetslösa ungdomar ges möj-

lighet att tillsammans med handledare skapa en individuell kompetens-

höjande utbildning utifrån sin egen kraft, inom ramen för utvecklingsga-

rantin.

Kontaktperson:

Liliann Bjernström, tfn: 0455-304832,

e-post: liliann.bjernstrom@karlskrona.se

Young Power, Falköping

Young Power är ett idé- och utvecklingscentrum som startade som ett

samverkansprojekt mellan Falköpings kommun, arbetsförmedlingen och

studieförbundet SISU. YP:s verksamhet drivs i dag som en förening, där

majoriteten i styrelsen består av ungdomar.

Kontaktperson:

Pelle Kjellström, tfn: 0515-819 30, e-post: pelle.kallstrom@hotmail.com

Boende

HSB, Hem.1

HSB har tagit initiativ till en särskild ungdomssatsning där ungdomar

skall erbjudas billiga hyreslägenheter och där boendet är förenat med ett

obligatoriskt sparande. Genom bosparande ökar ungdomarnas

förutsättningar att komma in på bostadsmarknaden.

Kontaktperson:

Harriet Stenvall, tfn: 08-7853182, e-post: harriet.stenvall@hsb.se

Land och strand/Påläge by, Kretsloppsanpassat självbyggeri, Kalix

Påläge by i Kalix kommun är en aktiv och levande by med cirka 400

invånare. Projektet Kretsloppsanpassat självbyggeri genomfördes under

professionell ledning i syfte att skapa bostäder för unga och för att

åstadkomma en positiv utveckling av hela byn.

Kontaktperson:

Janne Stenman, tfn: 0923-24213, e-post: landost@algonet.se

Kristianstadsbyggen AB, Kristianstad

Kristianstadsbyggen AB reserverar små och billiga lägenheter till hög-

skolestuderande och unga under 25 år. Över 1 000 lägenheter med låg

hyra har på så sätt upplåtits till ungdomar genom förtur.

Kontaktperson:

Anders Hedenskog, tfn: 044-206602, e-post: anders.hedenskog@abk.se

Uppsalahem AB, Ungdoms- och studentbostäder, Uppsala

Uppsalahem AB har skapat bostäder för unga genom ombyggnad av

kontorshus, där de boende får möjlighet att sätta sin egen prägel på

bostaden, med avsikt att huset skall kunna bebos av både studerande och

arbetande ungdomar.

Kontaktperson:

Monica[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 018-273636, e-post: monica.ohlin@uppsalahem.

uppsala.se

Bostads AB Poseidon, Ungdomskollektiv, Göteborg

Bostadsföretaget AB Poseidon har upplåtit lägenheter för

Ungdomskollektivet på Tredje Långgatan i Göteborg, där varje

sexrumslägenhet fungerat som ett eget självständigt kollektiv som ger

utrymme för gemenskap, kreativitet och egna initiativ.

Kontaktperson:

Lennart Mattisson, tfn: 031-24 92 13, e-post: saknas

Nol / Alafors Kulturförening Spinneriet, Bostäder för unga i Alafors,

Ale

En spinnerifabrik har renoverats och inrymmer bland annat teater och

café som drivs av ungdomar samt ett mellanvårdsprojekt. Genom att

blanda boendet med fritids- och kulturaktiviteter, integrera olika

ungdomsgrupper och ge ungdomarna inflytande och ansvar skapas

förutsättningar för ett kvalitativt ungdomsboende.

Kontaktperson:

Esjörn[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0303-330736, e-post: saknas

Framtidsloftet i stadsdelen Årsta, Stockholm

Framtidsloftet är ett projekt där ett femtiotal ungdomar renoverar två

gamla funkishus i stadsdelen Årsta i Stockholms kommun. För att kunna

påverka boendet efter inflyttningen har ungdomarna också bildat en ko-

operativ hyresrättsförening.

Kontaktperson:

Reidar[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-50827012,

e-post: marianne.reidar@persson-nord.pp.se

Kultur och fritid

Bosnien-Hercegovinas Muslimska ungdomsförbund, BEMUF

BEMUF engagerar unga muslimer över hela landet. Föreningen arbetar

med att lyfta fram unga muslimers egen identitet i olika kulturverksam-

heter såsom film, diskussioner, musik och sammankomster. BEMUF

skildrar och diskuterar det nya Sverige där islam ses som en svensk ung-

domsrörelse.

Kontaktperson:

Stipan Kopilovic, tfn: 040-960721, e-post: bemuf@hotmail.com

Boo Folkets Hus Förening, Kultur till tusental, Nacka

Boo Folkets Hus har under flera år medverkat till att skapa dialog mellan

unga och vuxna om det lokala kulturlivet. Genom det lokala tv-nätet har

särskilda program gjorts som rört ung kultur och identitet. Här finns även

ett väl utvecklat samarbete med skolan.

Kontaktperson:

Bosse Ståldal, tfn: 08-7477203, e-post: bosse.staldal@boo.fh.se

Cirkus Cirkör, Cirkusringarna

Cirkus Cirkör är en förening som vill föra in nycirkusen som en del av

landets kulturutbud och ungdomsverksamhet. Cirkör har startat nätverket

Cirkusringarna för att göra det möjligt att nå ut till de unga människor

runt om i landet som vill engagera sig i nycirkuskulturen.

Kontaktperson:

Tilde Björfors, tfn: 08-7149059, e-post: cirkus@cirkor.nu

Föreningen Rötter, Stockholm

Föreningen Rötter är en ung förening i Stockholm som samlat ungdomar

som är intresserade av hip-hopkulturen i världen och i Sverige. Ett

initiativ är projektet Stocktown som genomfördes för att synliggöra och

diskutera den svenska hip-hopen och ge den en arena.

Kontaktperson:

Teddy Goitom, tfn: 08-108687, e-post: soeasy@soeasy.se

Scenario Rum För Unga, Stockholm

Föreningen Scenario är en kultur- och teaterförening som drivs av och

för unga. Verksamheten har som syfte att skapa en mötesplats för unga

att visa upp och förverkliga sina egna idéer tillsammans med andra.

Kontaktperson:

Lotti Törnros, tfn: 08-6437182, e-post: scenario98@hotmail.com

Jämtlands Länsmuseum, Östersund

Jämtlands Länsmuseum, Jamtli, arbetar medvetet för att engagera unga i

museiverksamheten. En särskild ungdomsgrupp Historiespejarna är

knuten till museet. Ett av flertalet projekt som Historiespejarna har

initerat är en historisk utställning om ungdomskulturen från 1960 1990.

Kontaktperson:

Marie Ulväng, tfn: 063-150128, e-post: malin.backstrom@jamtli.com

Contra, Örebro

Contra är en kulturförening som arbetar för att synligggöra den kultur

som skapas av unga i Örebro med omnejd. Contra har bl.a. arrangerat

festivalen Gnällbältsrock och gett ut en diktantologi med unga

amatörpoeter.

Kontaktperson:

Asmina Diarnanti, tfn: 019-126030, e-post: kfcontra@swipnet.se

Teater X, Drömmarnas Hus, Malmö

Teaterkooperativet Teater X driver ett lokalt kulturhus i Rosengård som

rymmer en mängd olika kulturverksamheter som syftar till att fokusera

på de positiva sidorna i Rosengård och öka självkänslan för de unga som

växer upp i förorten.

Kontaktperson:

Lotta[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 040-217476, e-post: teater.x@malmo.mail.telia.com

Kulturhuset Lava, Stockholm

Lava fungerar som en fysisk plats för ung kultur inom ramen för

Kulturhuset i Stockholm. Olika projekt kan nyttja Lavas lokaler och

personal som stöd för att genomföra olika kulturverksamheter. Lava har

också ett stort bibliotek för demokasetter och fanzines.

Kontaktperson:

Pernilla[REDACTED_EFTERNAMN] tfn: 08-50831436,

e-post: pernilla.luttropp@kulturhuset.stockholm.se

Kulturskolan Rosteriet, Luleå

Rosteriet är en del av Luleå kommuns skolverksamhet som drivs som en

kulturskola för ungdomar med särskilda behov. Verksamheten inriktas

speciellt på teater och musik. Delar av verksamheten drivs inom ramen

för en ideell förening.

Kontaktperson:

Christer[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 070-6111209, e-post saknas

Rockparty, Hultsfred

Föreningen Rockparty var från början ett initiativ från några

gymnasieelever som ville ordna en konsert i skolan. Detta initiativ ledde

så småningom till Hultsfredsfestivalen. Rockparty är i dag en stor rörelse

som på olika sätt samverkar med övrigt lokalt föreningsliv.

Kontaktperson:

Patrik[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0495-695 00, e-post: patrik.axelsson@rockparty.se

Norrköpings Stadsbibliotek, Norrköping

Norrköpings bibliotek är ett öppet och nyskapande bibliotek med många

unga besökare. Biblioteket samverkar med föreningar, företag och ibland

även med enskilda besökare kring en rad olika projekt.

Kontaktperson:

Conny Äng, tfn: 011-152659, e-post: c.eng@mail.nsb.norrkoping.se

Phantasia Kultur och Media, Göteborg

Phantasia Kultur och Media är en kulturförening som under de 12 år som

föreningen funnits satt den unga kulturen i centrum. Föreningen har blivit

ett forum för många unga med olika kulturell bakgrund.

Kontaktperson:

Christer Rosenlind, tfn: 031-195154, e-post: info@phantasia.o.se

Sandino Hus, Stockholm

Sandino Hus är en arena med en social profil för teaterskapande

ungdomar. Verksamheten har under de senaste åren engagerat många

ungdomar i olika mellanvårdsprojekt.

Kontaktperson:

Ragnar Di Marzo[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 070-7303996, e-post: sandino@telia.com,

hemsida: www.sandino.a.se

Ung Utan Pung, Stockholm

Ung Utan Pung är en teaterverksamhet där unga spelar för unga. De unga

skådespelarna använder egna erfarenheter vilket skapar ett nära

förhållningssätt till publiken.

Kontaktperson:

Johan[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-7493134, e-post: uup@telia.com

Ung arkitektur för ung kultur, Viskafors kommundelskontor, Borås

Kommundelskontoret i Viskafors driver ett utvecklings- och forsknings-

projekt i Svaneholm i samarbete med en arkitekt och ett nystartat byalag.

Syftet med verksamheten är att stimulera ungdomar att engagera sig i

samhällets utveckling

Kontaktperson:

Marie Ganslandt, tfn: 033-412696, e-post: portenritare@ebox.tninet.se

PITA, nätverk för unga kulturarrangörer

PITA (Pain in the ass) är ett nätverk som har bildats för att fungera som

blåslampa i de ungas tjänst gentemot de stora etablerade kulturinstitutio-

nerna. I PITA ingår Riksteatern, Bygdegårdarnas riksförbund, Kontakt-

nätet, Folkparkerna och Amatörteatrarnas riksförbund.

Kontaktperson:

Jimmy[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-678 80 64,

e-post: pita@ebox.tninet.se, hemsida: www.pita.n.se

Träffpunkt

Fryshuset, Stockholm

Fryshuset är ett all-aktivitetshus för ungdomar med idrott, kultur, musik,

socialt arbete, utbildning och nöjesarrangemang inom ett 20-tal olika

verksamhetsområden. Verksamheten formas i samspel mellan ungdomar

och vuxna.

Kontaktperson:

Rita Criborn, tfn: 08-462 22 00,

e-post: rita.criborn@fryshuset.se,hemsida: www.fryshuset.se

Pannhuset, Göteborg

Pannhuset är ett kulturcentrum som rymmer en mängd olika

verksamheter som musik, konst, frivilligt socialt arbete och utbildning.

Pannhuset ger ut en ungdomstidning, Pannik, och har även en lokal tv-

redaktion.

Kontaktperson:

Pia Svanqvist, tfn: 031-536925, e-post: pia.svanqvist@ pannhuset.se,

hemsida: www.pannhuset.com

Porslinan, Karlskrona

Porslinan är en träffpunkt för ungdomar i Karlskrona som är inrymd i en

gammal porslinsfabrik. Träffpunkten har skapats av ungdomar genom

föreningen Ungdomens hus. I huset finns olika former av konsthantverk,

replokaler och kvällsarrangemang.

Kontaktperson:

Evert Werkström, tfn: 0455-16922, e-post: evert@ungdomenshus.se

Kulturförening Station, Leksand

Stationen är en mötesplats för boende i samhället Insjön och drivs av en

ungdomskulturförening som består av enbart ungdomar. I stationen finns

verksamheter som café, biograf, galleri och datorstuga.

Kontaktperson:

Thomas[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0247-41299, e-post:

Markan, Hässleholm

Markan drivs av en ideell förening i Hässleholm med inriktning på musik

och kultur. I Markan finns café med öppen scen, bild och formverkstad,

bibliotek, replokaler och mycket annat.

Kontaktperson:

Mikael[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0451-89921,

e-post: kulturforeningen.markan@telia.com

Aktivitetshuset Oasen, Västervik

Oasen är en träffpunkt för arbetslösa ungdomar i Västervik. Verksamhe-

ten i Oasen bygger på direktdemokrati. Ungdomars egna idéer och för-

verkligandet av dessa är den bärande delen av utvecklingsarbetet.

Kontaktperson:

Jim Wasmuth, tfn: 0480-37466, e-post: oasen@algonet.se

Ungdomshuset Huset, Åmål

Huset är en träffpunkt för unga. Här finns replokaler och en aktiv musik-

verksamhet med konserter och andra kulturarrangemang. I Huset finns

också Tjejverket med skapande verksamheter för tonårsflickor.

Kontaktperson:

Ewa Fritzon, tfn: 0532-17024, e-post: saknas

Kings-ton, Kungsbacka

Musik och kulturhuset Kings-ton drivs av Fritid Kungsbacka. I huset

pågår olika kulturverksamheter i regi av musikföreningen CityRock. Här

finns också ett musikcafé som är en mötesplats för ungdomarna i

Kungsbacka.

Kontaktperson:

Ulf Dohn, tfn: 0300-34807, e-post: saknas

Bryggeriet, Malmö

Bryggeriet är en gatusportsanläggning som drivs av Malmö KFUM och

Unga Örnar i Pripps gamla lokaler. Här finns ramper för skateboard och

inlines. Bryggeriet inrymmer också många olika musik- och kulturarran-

gemang bland annat European Youth Gallery.

Kontaktperson:

Ronny[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 040-926585, e-post: bryggeriet@delta.telenordia.se

Sobelhuset, Tranås

Sobelhuset är en ungdomsstyrd träffpunkt för ungdomar i Tranås. Målet

är att fungera som kanal för att föra fram ungdomars åsikter i lokala

samhällsfrågor.

Kontaktperson:

Anna[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0140-10419, e-post: anna_sobel@hotmail.com

Ungdomens hus, Haparanda

Ungdomens Hus i Haparanda har initierats av ungdomsrådet för att skapa

en öppen mötesplats för unga att träffas. Huset drivs av ungdomarna

själva med stöd av kommunen.

Kontaktperson:

Valter Pyyny, tfn: 0922-15042, e-post: walter.pyyny@haparanda.se

Inflytande

Henriksdals Fritidsgård, Brukarinflytande, Nacka

Henriksdals fritidsgård arbetar med brukarinflytande i syfte att utveckla

besökarnas inflytande över verksamheten och engagera ungdomar i

driften av gården.

Kontaktperson:

Thomas Sass, tfn: 08-7189595, e-post: thomas.sass@nacka.se

Katrinelunds Gymnasieskola, Demokratigrupper, Sundsvall

Katrinelunds gymnasium har förutom elevråden skapat ett antal demo-

kratigrupper där eleverna arbetar tillsammans med lärare för att på olika

sätt förbättra elevernas inflytande på skolan. Parallellt erbjuds lärare att

genom mentorskolan få handledning i sitt arbete med tonvikt på att öka

tilliten till eleverna och att därigenom ge eleverna ökade möjligheter till

inflytande.

Kontaktperson:

Marianne Saaf-Gälldin, tfn: 060-191904,

e-post: marianne.staaff-galldin@sundsvall.se

Klubb Kult, Stockholm

Klubb Kult är en ungdomsförening med verksamhet i Medborgarhuset på

Södermalm i Stockholm. Klubb Kults syfte är att höja ungdomars röst i

samhällsdebatten och skapa möten mellan människor, i synnerhet möte

mellan unga och beslutsfattare.

Kontaktperson:

Per Bragman/Stina[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-6409217, e-post: saknas

Kållereds ungdomsförening, Mölndal

Kållereds ungdomsförening (KUF) driver träffpunkten The Bassment

och arbetar med syftet att engagera unga i sin egen närmiljö och ta aktiv

del i samhällsutvecklingen.

Kontaktperson:

Kay Romell, tfn: 031 7955491, e-post: kuf@swipnet.se

Stiftelsen Fair Trade Center

Fair Trade Center arbetar för att öka medvetenheten om rättvis handel.

Syftet med verksamheten är att göra ungdomar medvetna och aktiva

kring hur vår konsumtion indirekt påverkar tredje världen och vilka vägar

som finns att som konsument påverka lokalt.

Kontaktperson:

Johanna Pivén, tfn: 08-6434364, e-post: info@fairtradecenter.a.se

Ny demokrati i nätverk för barn och ungdomar, Unga Örnars

Riksförbund

Unga Örnar driver ett demokratiprojekt med syfte att öka ungdomars

inflytande i organisationen men också för att öka intresset för

samhällsfrågor i stort. En av metoderna i projektet är att arbeta med den

så kallade demokratiskolan.

Kontaktperson:

Anders[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-6135160, e-post: anders.oberg@ungaornar.se

Ungdomens Agenda 21-Grupp, Växjö

Ungdomens Agenda 21-grupp arbetar med miljöfrågor utifrån ett

ungdomsperspektiv. De deltar i olika lokala miljö- och

utvecklingsprojekt och verkar för ett ökat ungdomsinflytande i den

kommunala verksamheten.

Kontaktperson:

Henrik[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0470-729635, e-post: ua21@swipnet.se

Ungdomsparlament 1998, Kalmar

Kalmar läns landsting har initierat Ungdomsparlamentet. Representanter

från de politiska ungdomsförbunden har först arbetat utåtriktat i kommu-

nerna bland annat i skolorna och sedan genomfört parlamentet. Målet är

att skapa möte mellan ungdomar och politiker i syfte att åstadkomma en

vidareutveckling av ungdomars inflytande i respektive kommun.

Kontaktperson:

Lasse[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0480-448371,

e-post: lasse.johansson@kalmar.regionforbund.se

Ungdomstidningen LÄCKAN, Ale

Ungdomstidningen LÄCKAN som skrivs av unga har till syfte att

tillhandahålla en mediakanal för ungdomar i kommunen LÄCKAN och

att ge ungdomar kunskap om vad som händer i kommunen. Tidningen

kommer att utvecklas till en webbtidning .

Kontaktperson:

Thomas Lendersson, tfn: 0303-330736, e-post: saknas

Dialog i Strömstad, Strömstad

Dialog startade med syftet att arbeta processinriktat för att få de ungas

syn på kommunalpolitiken men också för att finna nya former för att ut-

veckla den lokala demokratin.

Kontaktperson:

Susanne Carlsdotter, tfn: 0526-191 96, e-post: dialog@stromstad.se

Elevorganisationen, Elevinflytande på riktigt

Elevorganisationen driver, i samband med försöksverksamheten med lo-

kala skolstyrelser med elevmajoritet på gymnasieskolor, ett särskilt pro-

jekt för att stimulera skolor och kommuner att delta i verksamheten och

utbilda elever på de skolor som deltar.

Kontaktperson:

Joel Frykholm, tfn: 08-23 33 90, e-post: info@elevorg.se

Moderata Ungdomsförbundet

MUF arbetar för att finna nya former för att engagera ungdomar och hitta

nya forum för att göra ungdomar mer delaktiga i det politiska samtalet.

Utvecklingsarbetet sker i olika former av samtalsgrupper och nätverk, till

exempel det interaktiva miljönätverket.

Kontaktperson:

Anders[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-6768153, e-post: student@moderat.se

Nyköpings ungdomsfullmäktige, Nyköping

Ungdomsfullmäktige har startats för att vitalisera och öka kvalitén på be-

slut som rör unga. Ungdomsfullmäktige är placerad direkt under kom-

munstyrelsen. Ungdomarna utses av sin skola via elevråden och väljs se-

dan in formellt på en årlig kongress.

Kontaktperson:

Niclas[REDACTED_EFTERNAMN] /Emma[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0155-248936,

e-post: niclas.ericson@nykoping.se, hemsida: www.nykoping.se/uf

Ungdomsrix, Kristianstad

Ungdomsrix verksamhet bygger på ungdomars egna idéer och

engagemang. Föreningen har bland annat skapat nätverk mellan

ungdomsgrupper i olika skolor för att utbyta arbetsmodeller när det gäller

frågor som elevdemokrati, mobbning, rasism och utanförskap.

Kontaktperson:

Jaime Silva, tfn: 044-136216, e-post: u-rix@kristianstad.se

Ludvika ungdomsråd, Ludvika

Ludvikas ungdomsråd är en etablerad kanal där ungas idéer, kunskap och

initiativ kan tas till vara i utvecklingen av lokalsamhället. Ludvika ung-

domsråd förvaltar också en lokal utvecklingsfond för att snabbt kunna ge

stöd till ungas egna idéer.

Kontaktperson:

Cecilia[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0240-86044,

e-post: cecilia.lundgren@kommun.ludvika.se

Jämställdhet

Appendix, Norrköping

Ungdomsföreningen Appendix driver bl.a. en rad olika verksamheter för

tonårsflickor i Norrköping. Som exempel kan nämnas projektet Ofelia

som är inriktat på att starta samtalsgrupper och att genomföra en under-

sökning av villkoren för flickor med invandrarbakgrund i Norrköping

Kontaktperson:

Marie Innab, tfn: 011-160884, e-post: marie.innab@tbv.se

Kvinnor, makt och ledarskap, Fritidsforum

Fritidsforum, Riksförbundet för Sveriges Fritids- och Hemgårdar har

under många år utvecklat metoder för att arbeta med flickor på

fritidsgårdar. I projektet kvinnor, makt och ledarskap synliggörs

ledarskapets historia, traditioner och sociala begränsningar för kvinnors

möjlighet att utveckla ledarskap inom föreningslivet.

Kontaktperson:

Mia[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-5686848, e-post: miaeri.fritidsforum@swipnet.se

Föreningen Frizonen, Göteborg

Frizonen är en ideell förening i Göteborg respektive Stockholm för

flickor mellan 12 och 20 år. Frizonen är en plats dit flickor kan komma

för att prata med någon vuxen kvinna. Efter flickornas vilja och behov

arrangeras också olika tjejegrupper och föreläsningar.

Kontaktperson:

Rebecka[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 031-244377, e-post: frizonen@hotmail.com

Gnosjö Dans Och Drama, Gnosjö

Gnosjö Dans Och Drama syftar till att öka flickornas förmåga att klar-

göra sina behov och se sina egna resurser och möjligheter. Projektet

kommer att utvärdera hur dans och drama påverkar känslan av samman-

hang.

Kontaktperson:

Elisabeth[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0370-331289, e-post: saknas

IT och Tjejer IT-kamraterna, KFUK-KFUM:s Triangelförbund

I projektet IT och Tjejer IT-kamraterna arbetar KFUM/KFUK för att

motverka snedfördelningen mellan killar och tjejer vad gäller datoran-

vändandet i ungdomarnas IT- verksamheter. KFUM/KFUK vill också

skapa debatt och engagemang för unga tjejers förutsättningar rörande IT.

Kontaktperson:

Britt Marie[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-55021262,

e-post: kfum-garden.kista@swipnet.se

Kvinnojouren Iris, Tjejjouren Amanda, Luleå

Amanda är en nystartad verksamhet i Luleå med syfte att arbeta förebyg-

gande, genom kontakter med skolor och fritidsgårdar. Amanda driver

också på ideell bas en tjejjour för utsatta flickor.

Kontaktperson:

Emma-Maria[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0920-18880, e-post: saknas

Tösanätet,[REDACTED_EFTERNAMN]

Nätverket Tösanätet arbetar med metodutveckling och med att synliggöra

arbetet med flickor för att på längre sikt öka jämställdheten mellan kö-

nen. Verksamheter som ingår i nätverket är Hemgården, fritidsgårdar,

kyrkan samt flykting- och invandrarservice.

Kontaktperson:

Inger Berger, tfn: 046-175793, e-post: saknas

Lady Protection, Lady Protection S.N.F.F, Stockholm

Lady Protection är en förening i Rinkeby som verkar för att flickor och

kvinnor som lever i stadsdelen skall känna en ökad självkänsla. Målet är

att flickor skall få en trygg uppväxt utan våld och förtryck.

Kontaktperson:

Monica Calderon, tfn: 08-7608020, e-post: saknas

Assyriska föreningen, Göteborg

Assyriska föreningen i Bergsjön har utarbetat en så kallad integrations-

modell tillsammans med olika tjejgrupper. Syftet är att bryta den isole-

ring som assyriska flickor upplever i förorten genom att öka deras delta-

gande i olika fritidsaktiviteter.

Kontaktperson:

Maryam Garis, tfn: 031-7734300, e-post: maryam.garis@sant.gu.se

Resurscentrum Kvinnum, Krokom

Resurscentrum Kvinnum driver ett utvecklingsarbete för att engagera

unga arbetslösa kvinnor och utveckla områden som rör unga kvinnor i

glesbygd.

Kontaktperson:

Karin[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 063-13169, e-post: inpuls@telia.com

Xist, Stockholm

Stiftelsen Kvinnoforum driver Xist Tjejforum, ett aktivitetshus för

flickor mellan 13 och 25 år. I huset bedrivs en rad olika verksamheter

 bland annat en öppen förskola för unga föräldrar.

Kontaktperson:

Lotta Gusterman, tfn: 08-56228800, e-post: lotgu@kvinnoforum.se

TBV Tjejernas , Gotland

 Tjejernas vidareutvecklas på Gotland till ett nätverk med övergripande

mål att fördjupa kunskaperna om jämställdhetsarbetet i kommunen och

att skapa en kontinuerlig jämställdhetsverksamhet på skolorna. Metoden

är bland annat temadagar för elever och fortbildning för lärare. I samar-

bete med ungdomsmottagningen och RFSU startas också en tjejjour.

Kontaktperson:

Anna Olofsdotter, tfn: 0498-217075, e-post: fardume@telia.com

Tjejer på arenan, Riksidrottsförbundet

Riksidrottsförbundet driver ett treårigt jämställdhetsprojekt Tjejer på

arenan , som har sin grund i ett tidigare utvecklingsarbete inom Skolid-

rottsförbundet. Syftet är att stärka flickor till ett större inflytande inom

såväl idrottsrörelsen som organisationslivet i stort.

Kontaktperson:

Katrin[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 08-605 60 00, e-post: katrin.karlsson@skolidrott.se

Internationellt engagemang

Europeiskt Ungdomscenter i Eksjö (EUE), Eksjö

Europeiskt Ungdomscenter i Eksjö (EUE) har som mål att bygga upp ett

internationellt kurs- och lägercentrum på det gamla kasernområdet.

Kontakter kommer i första hand att utvecklas i Östersjöregionen men

intentionen är att ingå i ett större nätverk av europeiska

utbildningscentra.

Kontaktperson:

Christina[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0381-36109,

e-post: christina.brakenhielm@eksjo.se

Nätverkets idé och utvecklingscentrum, Lidköping

Nätverket i centrala Lidköping bedriver en bred verksamhet som under

de senaste åren även fått en stark internationell dimension. En viktig mål-

sättning är att möjliggöra för ungdomar som inte har internationella kon-

takter att möta ungdomar från andra länder i syfte att öka förståelsen och

förbättra den interkulturella kompetensen.

Kontaktperson:

Robert[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0510-771140,

e-post: robert.johansson@yahoo.com

Projekt Nordirland, Proni, Jönköping

Proni har främst arbetat med ungdomsutbyte mellan protestantiska och

katolska fritidsgårdar på Nordirland och Sverige. En modell för

nyskapande av relationer mellan unga människor har utvecklats, social

education . Proni genomför, med stöd av EU, ett projekt inom

ungdomsarbetet i Kroatien där denna metod prövas.

Kontaktperson:

Lars Hartvigson, tfn: 036-187500, fax: 036-186300,

e-post: lars.hartvigson@proni.hj.se

Aktörerna, Helsingborg

Aktörerna i Helsingborg arbetar med olika kulturprojekt för att stärka

självkänslan hos arbetslösa ungdomar. Aktörerna använder

internationella utbytes- och ungdomsprojekt som en metod i

utvecklingsarbetet genom att samverka med motsvarande verksamheter i

andra europeiska länder.

Kontaktperson:

Lisa Lindau, tfn: 042-107506, e-post: aktorerna@helsingborg.se

Syrianska Ungdomsförbundet

Syrianska Ungdomsförbundet (SUF) är en förening för syrianska

ungdomar i Sverige. Genom internationellt samarbete och utbyten arbetar

SUF för att öka samarbetet och utbytet mellan olika syrianska ung-

domsgrupper i Europa.

Kontaktperson:

Gabriel Melki, tfn: 08-550 16 171, e-post: suf@swipnet.se

De Unga Neurologiskt handikappade i Sverige (DUNS)

DUNS har tagit initiativ till att bygga upp och utveckla samarbetet med

motsvarande organisationer i Östersjöregionen. Utbyte av erfarenheter

och nätverksbyggande skall öka kunskapen om och förbättra förutsätt-

ningarna för unga funktionshindrade i regionen.

Kontaktperson:

Micke Klein, tfn: 08-6777010, e-post: mik@nhr.se

Hassela utbildningscenter, Gotland

Hassela Gotland är ett behandlingskollektiv som använder internationella

kontakter och utbyten som ett led i utvecklingen av metodarbetet men

också för att ge inspiration och skapa kontakter för enskilda ungdomar.

Genom att delta i EU:s utbytesprogarm Europeisk Volontärtjänst har

ungdomar från andra länder också kunnat delta i verksamheten.

Kontaktperson:

Lars Siggelin, tfn: 0498-240480, fax: 0498-240689, e-post: saknas

Hultbergs fritidsgård, Karlstad

Hultbergs fritidsgård har under flera år använt internationellt utbyte som

en metod i gårdsarbetet. Det har varit ett led i att vidga den

internationella kompetensen hos ungdomar och ungdomsledare på

gården. Samtidigt har kontakter skapats som har bidragit till nya idéer

och inspiration i det vardagliga arbetet.

Kontaktperson:

Monika[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 054-5602651, e-post: hufg002@fritid.karlstad.se

Kulturföreningen Lättings, Gävle

Kulturföreningen Lättings driver kultur- och utvecklingsprojekt

tillsammans med arbetslösa i Gävle. Under senare år har det

internationella samarbetet och utbyten använts för att utveckla

verksamheten men också för att ge enskilda möjlighet att skapa egna

internationella erfarenheter.

Kontaktperson:

Ninni[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 026-189383, e-post: latting@swipnet.se

Loesje

Loesje är en organisation som vill bidra till sociala förändringar på lokal,

nationell och internationell nivå genom att skriva och sprida tankar och

idéer om vad som sker i dagens samhälle. Genom internationella utbyten

utvecklas bland annat ett europeiskt nätverk.

Kontaktperson:

Ed Hutiema, tfn: 013-135198, e-post: loesje@loesje.se

Nordic Youth Office, Linköping

Nordic Youth Office är en ideell förening i Linköping som fungerar som

koordinator för idéer, information och samarbete mellan ungdomar i Nor-

den inom främst arbetsmarknadsområdet. NYO vill bland annat utveckla

förutsättningarna för ungdomar till utbyten och praktik i andra länder.

Kontaktperson:

Hillevi Stridh, tfn: 013 -2052 02,

e-post: hillevi.stridh@lkarb.linkoping.se

Ungdomsgården UG Arnold , Robertsfors

UG Arnold använder ungdomsutbyten och ungdomsinitiativ inom Ung-

dom för Europa-programmet som verktyg för att tillsammans med unga

människor skapa nytänkande, engagemang och internationell kunskap i

Robertsfors.

Kontaktperson:

Tori[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0934-27002

Sektorsövergripande kommunal ungdomspolitik

Båstad kommun

Båstad kommun har utveckat en sektorsövergripande samverkan mellan

olika förvaltningar och andra aktörer inom ungdomsområdet. En särskild

ungdomssamordnare arbetar direkt under kommunstyrelsen.

Kontaktperson:

Katarina Viebke, tfn: 0431-773 72, e-post: kviebke@bastad.se

Kalmar kommun

Kommunstyrelsen i Kalmar har tagit initiativ till ett långsiktigt utveck-

lingsarbete för att göra Kalmar kommun till 2000-talets ungdomskom-

mun. En referensgrupp för ungdomsfrågor med representanter från de

olika partierna har bildats och ett särskilt ungdomsombud har anställts.

Kontaktperson:

Charlotte[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0480-83483, e-post: charlotte.gustafsson@

kommun.kalmar.se

Krokom kommun

Krokom har sedan länge en bred samverkan kring olika ungdomsfrågor. I

kommunen finns ett ungdomsråd som har särskilda kontaktpersoner i alla

politiska nämnder. Krokom är också en av få kommuner som tagit fram

ett särskilt handlingsprogram som bygger på FN:s barnkonvention.

Kontaktperson:

Thord[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0640-16100, e-post: thord.sahlin@krokom.se

Skellefteå kommun

Skellefteå är en kommun där ungdomsfrågorna har en stark position i den

kommunala planeringen och vardagen. Ett exempel är SKUR, ett nätverk

av förvaltningar, föreningar och andra som arbetar med ungdomsfrågor.

SKUR arrangerar bland annat ungdomsting och elevfullmäktige varje år.

Kontaktperson:

Janne[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0910-735363, e-post: fr-vik2@skelleftea.se

Söderköping kommun

Söderköping har lång erfarenhet av samverkan inom det förebyggande

arbetet för ungdomar. Kommunen planerar nu att arbeta fram en

gemensam verksamhetsidé för det sektorsövergripande arbetet.

Kontaktperson:

Göran[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 0121-18249,

e-post: goran.lundstrom@soderkoping.se

Umeå kommun

Umeå kommun bedriver ett sektorsövergripande ungdomsarbete utifrån

ett ungdomspolitiskt handlingsprogram. I kommunen finns ett aktivt

ungdomsråd som driver en rad egna projekt i anslutning till träffpunkten

HamnMagasinet.

Kontaktperson:

Mikael[REDACTED_EFTERNAMN], tfn: 090-162112, e-post: mikael.lindberg@bcf.umea.se

Växjö kommun

Växjö kommun bedriver en bred sektorsövergripande samverkan för att

utveckla ungdomsarbetet i kommunen och finna vägar för att bättre ta

tillvara ungas egen kraft. Ett av kommunalråden i Växjö har också till

uppgift att särskilt bevaka ungdomsfrågorna i kommunen.

Kontaktperson:

Peter Estling, tfn: 0470-43064, e-post: peter.estling@kommun.vaxjo.se

Gällivare kommun

Gällivare kommun har under lång tid arbetat för att lyfta fram och ta till

vara ungdomars synpunkter i det kommunala arbetet. Ungdomsarbetet

bedrivs utifrån ett konkret ungdomspolitiskt handlingsprogram som ut-

vecklats tillsammans med ungdomar genom policy-delfimetoden.

Kontaktperson:

Karin Lyngmark, tfn: 0970-186 76,

e-post: ungdoms.radet@gallivare.mail.telia.com

Jönköpings kommun

Jönköpings kommun har länge och inom en rad områden arbetat för att

öka ungdomars inflytande i kommunal verksamhet. Kommunen har ska-

pat ett konkret ungdomspolitiskt handlingsprogram för en sektorsöver-

gripande politik på ungdomsområdet .

Kontaktperson:

Eva Tallvid, tfn: 036-10 69 00, e-post: eva.tallvid@ff.jonkoping.s

Information om bidrag till ungdomsprojekt

Inom ungdomsområdet har på senare år bildats ett nätverk för centrala

bidragsgivare. I nätverket ingår f.n. Ungdomsstyrelsen, Folkhälsoinstitu-

tet, Statens kulturråd, Stiftelsen Framtidens kultur, Konsumentverket,

Integrationsverket och Arvsfondsdelegationen. I denna bilaga redovisas

översiktligt endast nationellt stöd som kan sökas. Informationsfoldern

inkluderar även regionala och lokala bidragsgivare och även stöd till in-

ternationell ungdomsverksamhet. Broschyren kan beställas från Ung-

domsstyrelsen.

Nationellt stöd till lokal ungdomsverksamhet

Arvsfondsdelegationen

Allmänna arvsfonden inrättades år 1928. Arvsfondsmedlen används för

att främja verksamhet av ideell karaktär till förmån för barn, ungdomar

och personer med funktionshinder. Arvsfondsdelegationen är den myn-

dighet inom Regeringskansliet som fördelar stöd ur fonden.

Folkhälsoinstitutet

Folkhälsoinstitutet är en statlig myndighet som inrättades år 1992 med

uppgift att förebygga sjukdom och annan ohälsa samt att arbeta hälso-

främjande. Genom skrifter, konferenser, utbildning och projekt sprids

erfarenheter och kunskaper som har betydelse för arbetet med att för-

bättra folkhälsan. Folkhälsoinstitutet kan ge ekonomiskt stöd till utveck-

ling av lokala policy- och handlingsprogram samt stöd till nätverk.

Ungdomsstyrelsen

Ungdomsstyrelsen fördelar statsbidrag och olika former av projektstöd

till ungdomsorganisationer och verkar för förnyelse av ungdomsverk-

samhet inom kommuner och föreningsliv. Ungdomsstyrelsen förmedlar

även kontakter till projekt runt om i landet samt ger råd och tips som rör

utvecklingen av lokala ungdomsverksamheter. Ungdomsstyrelsen ansva-

rar för EU:s utbytesprogram Ungdom för Europa och Europeisk volon-

tärtjänst.

Statens kulturråd

Kulturrådets ansvarsområden är teater, dans, musik, litteratur, folkbiblio-

tek, kulturskrifter samt muséer, utställningar och bildkonst. Kulturrådet

stöder barn- och ungdomskulturen inom ramen för rådets ordinarie bi-

drag. Kulturrådet har i uppdrag att gemensamt med Skolverket stärka och

utveckla kultur i skolan på nationell nivå samt ett eget uppdrag att stödja

och vidareutveckla det kulturpedagogiska arbetet i det fria kulturlivet och

inom kulturinstitutionerna i relation till skolan.

Konsumentverket

Konsumentverket är en statlig myndighet med uppgift att ta till vara kon-

sumenternas intressen. Det ekonomiska stödet är avsatt för projekt på

konsumentområdet och inte till den ordinarie verksamheten som före-

ningen bedriver. Förutom ekonomiskt stöd kan Konsumentverket i vissa

fall bistå med faktakunskaper inom konsumentområdet och medverka

som samtalspart och idégivare.

Integrationsverket

Integrationsverket bildades år 1998 med syftet att arbeta för lika rättig-

heter och lika möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell tillhörighet.

Verkets effektmål är att bidra till bättre förutsättningar för individens

egen försörjning och delaktighet i samhället, att bidra till en minskad

diskriminering, främlingsfientlighet och rasism samt att främja en sam-

hällsutveckling som kännetecknas av respekt och tolerans och där etnisk,

kulturell, språklig och religiös mångfald tas till vara som positiva krafter.

Stiftelsen Framtidens kultur

Stiftelsens uppgift är att ge bidrag till långsiktiga och nyskapande kultur-

projekt och prioritera insatser av förebilds- eller modellkaraktär. Stiftel-

sen är angelägen om att bidra till utveckling och förnyelse inom kulturli-

vet, inte minst vad gäller förnyelse av kulturinstitutioner och kulturorga-

nisationer. Ett annat angeläget område är att utveckla kontakten mellan

kulturliv och skola. Stiftelsekapitalet som skall förbrukas under en period

av cirka tio år är hämtat från de upplösta löntagarfonderna.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 maj 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:115 På ungdomars villkor

ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro

1

3

77

3

79

3

97

3

132

3

134

3

144

3

145

3

149

3

153

3

174

3

176

3

177

3