Regeringens skrivelse

1999/2000:7

Ekonomisk utveckling och samarbete i

Östersjöregionen

Skr.

1999/2000:7

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 30 september 1999

Lena Hjelm-Wallén

 Leif[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för utvecklingen av handel

och ekonomiskt samarbete inom Östersjöregionen under det senaste

decenniet och för de förändrade politiska och ekonomiska förut-

sättningarna, som är grunden för denna utveckling. Bedömningar

redovisas vad gäller den framtida ekonomiska utvecklingen i regionen

och dennas betydelse för den svenska ekonomin. Vidare redogörs för

svensk Östersjöpolitik sedan 1989, med tonvikt på de åtgärder som har

vidtagits på det ekonomiska området samt åtgärder för att bidra till en

demokratisk samhällsutveckling. En redogörelse lämnas för regeringens

strategi rörande ytterligare åtgärder för att främja integration, tillväxt och

sysselsättning i Östersjöregionen.

Innehållsförteckning

1 Bakgrund 1

1.1 Östersjöregionen det historiska perspektivet 1

1.2 De förändrade förutsättningarna 1

1.3 Säkerhetspolitiken i närområdet - läge och utsikter 1

1.4 Utsikter för den ekonomiska utvecklingen 1

1.5 Öresund 1

2 Sverige i den nya Östersjöregionen 1

2.1 Svensk Östersjöpolitik 1989-99 en tillbakablick 1

2.2 Handelspolitiken 1

2.3 Utvecklingssamarbetet 1

2.4 Demokrati och utveckling 1

2.5 Det säkerhetsfrämjande stödet 1

2.6 Näringslivsinriktade åtgärder 1

2.6.1 Östersjömiljard I 1

2.6.2 Östersjömiljard II 1

2.6.3 Östersjön och den regionala näringspolitiken 1

2.6.4 Jordbruks- och livsmedelssektorn 1

2.7 Utbildning och kultur 1

2.8 Det mellanstatliga Östersjösamarbetet 1

2.9 Internationella och nordiska finansieringsorgan i

Östersjöregionen 1

2.10 Nordiskt-baltiskt samarbete 1

2.11 Handelsfrämjande, exportfinansiering och investeringar 1

2.12 Vänortskontakter, decentraliserat samarbete, Interreg 1

2.13 Miljösamarbete 1

2.14 Energisamarbete 1

2.15 Transporter 1

2.16 Kärnsäkerhet 1

2.17 Barentssamarbetet 1

2.18 "Polen i fokus" 1

2.19 Turism 1

2.20 Svenskt näringsliv i Östersjöregionen 1

3 EU och Central- och Östeuropa 1

3.1 EU:s utvidgning 1

3.2 EU Ryssland; Sveriges roll 1

3.3 Phare/Tacis 1

3.4 Den nordliga dimensionen 1

3.5 Andra EU-länders Östersjöpolitik 1

4 Strategi för ekonomisk utveckling och

 samarbete i Östersjöregionen 1

5 Baltikum år 2000 1

6 Samråd mellan staten och näringslivet 1

Bilaga 1 1

Tabell 1:1, Sveriges handel med länder i Östersjöregionen, 1991

1999 1

Bilaga 2 1

Projektredovisning av Östersjömiljard I 1

Bilaga 3 1

Tabell 3:1, EKN:s garantiram för Baltikum och Ryssland, 1994 -

1998 1

Bilaga 4 1

Tabell 4:1, Sida-finansierade miljö- och energiprojekt i länderna i

Östersjöregionen, 1989 1998, 1

Tabell 4:2, Sidas investeringsprojekt inom miljöområdet i länderna i

Östersjöregionen 1

Bilaga 5 1

Marknadsplats Östersjön 1

Förkortningar 1

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

 den 30 september 1999 1

1 Bakgrund

1.1 Östersjöregionen det historiska perspektivet

Östersjöområdet har alltid spelat en avgörande roll i Sveriges

ekonomiska och politiska historia.

Under tusen år var det vikingafärder, korståg och stormaktstidens

ambitioner som utmärkte Sveriges politik i regionen. Vid det stora skiftet

1814 lade den blivande kungen Karl Johan om Sveriges kurs. Han drog

tillbaka de Förenade Konungarikena Sverige och Norge till deras

gemensamma halvö. Vår nu 185-åriga fred tog sin början, efter

unionsupplösningen 1905 med Sverige på egen hand.

Hur avlägsen vår yttre politik under tidigare århundraden än ter sig för

dagens svenskar, så har den ändå lämnat djupa spår som bestämmer den

moderna tidens läge i Östersjöområdet.

Finland började koloniseras och kristnas av Sverige på 1100-talet.

Gränsen mellan svenskt och ryskt (först Novgorod, sedan Moskva-S:t

Petersburg) flyttades fram och tillbaka under sjuhundra år i de

vidsträckta områden som beboddes av finländare, karelare och

ingermanländare. När Finland till sist skildes från Sverige 1809 och kom

under ryske tsarens välde, var landet redan fast förankrat i västerländsk

kultur och nordisk samhällsform med fria bönder.

Under tiden 1560-1721 tävlade Sverige och Ryssland också om

makten över den del av Baltikum som idag utgörs av Estland och norra

Lettland med Riga. Om ester och letter ibland fortfarande talar om "den

goda svenska tiden", så är det för att det svenska styret ändå innebar

avgörande begränsningar i det feodala herravälde som främmande

godsägare utövade över livegna baltiska bönder. Universitetet i Dorpat

(dagens Tartu), grundat 1632, är också ett svenskt arv som inte glömts.

En faktor som påverkade Sverige lika mycket som alla andra delar av

Östersjöområdet var det starka inflytandet från tysk kultur. Under de tre

sekel från och med 1200-talet då de tyska Hansa-städerna alltmer

kontrollerade handelsströmmarna i Nordeuropa växte det fram en

kommersiell och kulturell gemenskap runt Östersjön. Än idag kan en

turist från Lübeck eller Rostock besöka Stockholm, Åbo, Tallinn, Riga

eller Visby och genast känna sig hemma i den gamla stadskärnans

byggnadsstil. Tyska aristokrater kontrollerade nästan fullständigt

landsbygden. På ett djupare plan märks påverkan av tysk kultur i alla

Östersjöländerna.

När Karl Johan 1814 klippte av alla Sveriges gamla ambitioner att

spela en politisk-militär roll på andra sidan Östersjön, skapade han

förutsättningarna för vår långa fredsperiod. Men mycket av vad som

skapats under tidigare skeden levde självfallet kvar. Våra yttre villkor

bestämdes alltjämt av hur läget i Östersjöområdet förändrades under

1800-talet.

Utrikeshandeln ökade under den begynnande industrialismen och

frihandeln. De tyska och ryska kejsardömena utvecklades snabbt och

blev lovande marknader för svensk företagsamhet mot slutet av 1800-

talet. Från politisk synpunkt var bilden dock inte lika ljus.

Preussen hade angripit Danmark redan 1864 och erövrat Slesvig. Polen

var sedan länge delat och förtryckt av tyskarna och ryssarna. I det

tsarryska imperiet måste dessutom litauer, letter, ester och finländare leva

med regimens skiftande blandning av brutalitet och tolerans. Sett från

Stockholm var hela östra och södra kusten på andra sidan Östersjön, från

Torneå till Lilla Bält, under kontroll av auktoritära stormakter.

Samhällsförändringarna i Ryssland och Tyskland tog dock ökad fart

under tiden 1890-1914. Den snabba ekonomiska utvecklingen och de

växande internationella kontakterna undergrävde successivt de etablerade

regimerna, grundligast i Tyskland men delvis också i Ryssland.

Första världskriget påskyndade kejsarimperiernas sammanbrott. Det

nya Europa byggde på demokratins idéer och på tanken att även små

nationer hade rätt till självständighet. Finland, Estland, Lettland, Litauen

och Polen blev äntligen självständiga stater 1917-18.

De tre baltiska länderna kunde nu fritt utveckla sina förbindelser med

grannarna på andra sidan Östersjön. För första gången blev de levande i

det moderna Sveriges medvetande. Länder och folk som vi haft nära

utbyte med under stormaktstiden kom oss åter nära.

1920-talets Europa var en tid av optimism. Snart kom dock Hitler till

makten i Tyskland och Stalin i Sovjetunionen. Avskärmning, tullmurar

och politiska klyftor hindrade Östersjön från att återta sin roll som farled

för fredligt utbyte.

Andra världskriget rev ned det mesta av det som vunnits 1918. De

baltiska länderna ockuperades och annekterades 1940, Polen och

Östtyskland fördes in bakom järnridån 1945. Östersjön blev en vallgrav

under det kalla krigets decennier.

På 1990-talet öppnar sig åter de gamla möjligheterna för Sverige i

Östersjöområdet. Nu sker det under gynnsammare förutsättningar än

någonsin förr. De baltiska länderna och Polen är åter fria, Ryssland har

slagit in på vägen mot demokrati, Tyskland är återförenat, och den

Europeiska unionen ger sitt starka stöd till reformpolitiken.

Förhandlingar om medlemskap pågår med fem länder i Central- och

Östeuropa och medlemskapsförhandlingar kommer av allt att döma att

inledas med flera länder i en nära framtid.

Sverige har ett starkt intresse av att understödja en ekonomisk och

miljömässigt hållbar utveckling i Östersjöregionen och att främja de nya

demokratiernas deltagande i europeiska ekonomiska samarbetsorgan.

Sverige är ett av de länder som har mest att vinna på Östersjöområdets

politiska och ekonomiska förnyelse och på de central- och östeuropeiska

ländernas EU-medlemskap. Sverige har också ett starkt intresse av att

genuint partnerskap utvecklas och fördjupas mellan EU och Ryssland.

Av många skäl, bl.a. rent geografiska, har Sverige en naturlig roll som

en av de ledande aktörerna i Östersjösamarbetet. I den regerings-

förklaring som avgavs 14 september 1999 understryks att Sverige aktivt

skall bidra till ett Europa i utveckling och jämlikhet. Det svenska

engagemanget i samarbetet i Norden och runt Östersjön manifesteras

under årets värdskap i Nordiska rådet och i mötena mellan de nordiska

och de baltiska statsministrarna. Den framgångsrika satsningen "Polen i

fokus" skall under nästa år följas av "Baltikums år". EU:s utvidgning är

nyckeln till att främja unionens första och främsta uppgift - fred i

Europa. Beslut om att fler länder skall få inleda konkreta förhandlingar

om medlemskap bör fattas redan i höst. Den gemensamma strategi för

Ryssland som EU antagit måste snabbt genomföras. EU:s kapacitet att

med civila och militära medel förebygga och hantera kriser bör stärkas.

Även om tillväxten och utvecklingen av handeln i regionen dämpats

under år 1998 till följd av den ryska krisen och en dämpning i

världsekonomin finns en betydande potential för handel och

investeringar. Färdigställandet av den fasta förbindelsen över Öresund

samt ett intensifierat samarbete mellan de baltiska länderna och Norden

kommer att ha positiva effekter på tillväxten. Svenska företag är väl

rustade för att delta i denna utveckling.

En rad svenska initiativ har tagits för att påskynda en positiv

utveckling i Östersjöregionen och för att främja handel, investeringar och

ekonomisk utveckling. De frihandelsavtal som Sverige ingick redan år

1992 med vart och ett av de baltiska länderna var av stor betydelse både

ekonomiskt och politiskt. Sverige har varit pådrivande i frågan om EU:s

utvidgning, liksom i frågan om en utveckling av EU:s relationer med

Ryssland. På svenskt initiativ ägde ett första möte rum mellan

Östersjöstaternas regeringschefer i Visby juni 1996. Tillsammans med de

andra nordiska länderna har Sverige initierat det s.k. baltiska

investeringsprogrammet. År 1993 beslutades om en särskild

exportkreditgarantiram för Baltikum och Ryssland. Ett nytt program för

utvecklingssamarbetet med länderna i Central- och Östeuropa antogs av

riksdagen våren 1998. Sverige och EU har verkat för att samtliga länder i

regionen skall bli medlemmar i WTO. Sverige har inom EU aktivt verkat

för ökad handelspolitisk öppenhet gentemot Ryssland. En särskild

satsning på förbindelserna med Polen har gjorts under år 1999.

1.2 De förändrade förutsättningarna

Östersjön har genom historien varit en både förenande och särskiljande

faktor för de kringliggande länderna. Genom de förhållandevis goda

kommunikationsmöjligheterna har de naturliga förutsättningarna för

samarbete mellan strandstaterna varit stora. Politiska hinder har

emellertid inte sällan gjort att havet fungerat mer särskiljande än

förenande. Det kalla kriget gjorde Östersjön till en barriär mer än till en

farled.

Östersjöområdet är nu en region som karaktäriseras av fred, ekonomisk

tillväxt och utveckling, och en region med stora möjligheter inför

framtiden. Den positiva utvecklingen i Östersjöområdet och i nordöstra

Europa som helhet kontrasterar starkt mot läget i sydöstra Europa och

Balkan, som fortfarande präglas av konflikter och splittring.

Hela Östersjöområdet håller nu på att allt snabbare integreras i det

västeuropeiska politiska och ekonomiska samarbetet. Förhållandena är

visserligen mycket olika mellan dagens EU-medlemmar,

kandidatländerna, och Ryssland, men inriktningen på samarbete och

integration är densamma. Demokratiska styrelseformer och

marknadsekonomiska förhållanden ligger nu till grund för utvecklingen i

hela området.

Om Östersjöområdet tidigare i vissa avseenden sågs som europeiska

utmarker är det idag på ett helt annat sätt närmare knutet till det centrala

Europa. Flera faktorer har bidragit härtill. Dels har Tysklands

återförening och Sveriges och Finlands EU-inträde inneburit att EU:s

tyngdpunkt förskjutits i nordostlig riktning. Flytten av Tysklands

huvudstad till Berlin har accentuerat denna utveckling. EU:s utvidgning

kommer att omfatta Polen och de baltiska länderna vilket verkar i samma

riktning. Finlands förslag om "den nordliga dimensionen", som sedan

toppmötet i Wien är etablerad EU-politik, förstärker denna utveckling.

Hela EU visar nu ett ökat intresse för Östersjöregionen och norra Europa.

Polens Nato-medlemskap och samarbetet inom ramen för Partnerskap för

fred är också viktiga element i denna bild.

Det ekonomiska samarbetet kring Östersjön är statt i snabb utveckling.

Ett omfattande nätverksbyggande mellan företag, institutioner och

personer äger rum i hela området. Inte minst de nära kontakterna mellan

de nordiska länderna är förebild för utvecklingen mellan Norden å ena

sidan och de baltiska staterna, Ryssland, Polen och norra Tyskland å den

andra. Samtidigt expanderar större regionala centra som Hamburg-

området, Öresundsområdet och "fyrkanten" Mälardalen-södra Finland-

Sankt Petersburg och Tallinn-Riga. Här ligger stora möjligheter att i

norra Europa skapa ett större sammanlänkat ekonomiskt expansions-

område. Också Barentssamarbetet rymmer möjligheter. Östersjöregionen

som helhet har potential att bli en av världens mest snabbväxande

regioner.

Utvecklingen är emellertid ännu inte i alla avseenden konsoliderad. En

målmedveten reformpolitik i berörda länder och fortsatta samarbets-

insatser krävs för att befästa en ekonomisk, socialt och miljömässigt håll-

bar expansion.

Samverkan med Ryssland är en av EU högt prioriterad uppgift. Den

strategi för relationerna mellan EU och Ryssland som antogs vid topp-

mötet i Köln i juni 1999 kommer att bidra till att ytterligare inlemma

Ryssland i det mellanstatliga europeiska samarbetet. Här spelar Östersjö-

samarbetet en viktig roll.

Östersjöområdet består av en unik kombination av å ena sidan

ekonomiskt utvecklade stater som samtidigt är gamla demokratier och

välfärdsstater, och å andra sidan nya demokratier och marknads-

ekonomier stadda i dynamisk förändring. Denna bild har starka inslag av

komplementära drag, med stora möjligheter till ömsesidigt fördelaktigt

samarbete.

Ett viktigt element i den ekonomiska utvecklingen är den sociala

dimensionen. En förutsättning för hållbar tillväxt är en rimlig

fördelningspolitik och social fred. Otrygghet och social nöd är inte bara

grogrund för extremism och våld utan också hinder för förändringsvilja

och reformer. Det sociala området har en allt viktigare roll i samarbetet

över Östersjön. Inte minst viktigt i anslutning härtill är samarbetet i

kampen mot internationell brottslighet.

Ett annat särdrag i Östersjösamarbetet är den höga graden av

internationell institutionalisering, parad med en pragmatisk inställning

till lokalt och regionalt, konkret samarbete. Förutom Nordiska rådet,

Nordiska ministerrådet, Barentsrådet och EU är Östersjöstaternas råd en

viktig aktör. Rådet är en del av en allt finmaskigare väv av organisationer

och strukturer som tillsammans främjar framväxten av en integrerad

Östersjöregion.

Sammantaget finns nu unika förutsättningar för en utveckling av

regionen till ett fredligt och fruktbart samarbetsområde, präglat av hållbar

ekonomisk utveckling och tillväxt.

1.3 Säkerhetspolitiken i närområdet - läge och utsikter

Det säkerhetspolitiska läge som nu råder i Sveriges närområde får, i ett

historiskt perspektiv, betraktas som mycket gott. Utvecklingen i regionen

karakteriseras av ekonomisk tillväxt samt ett mångfacetterat och tätt

samarbete mellan länderna och regionerna i Östersjöområdet.

De baltiska länderna har till betydande del kunnat konsolidera sin

återvunna självständighet. Ett huvudmål är att erhålla fullt medlemskap i

EU och Nato. I ännu högre grad än för Sverige skulle ett EU-

medlemskap för de baltiska länderna utgöra ett säkerhetspolitiskt plus.

Estland, Lettland och Litauen arbetar med att bygga upp en

grundläggande försvarsförmåga. Bl.a. de nordiska länderna och USA har

bidragit till detta arbete genom att lämna säkerhetsfrämjande stöd vilket

samordnats inom ramen för samordningsorganet BALTSEA. Dessa

länder har även bidragit till att upprätta en gemensam fredsfrämjande

baltisk bataljon (BALTBAT), en gemensam baltisk marin styrka

(BALTRON) , ett luftövervakningssystem (BALTNET) samt en baltisk

försvarshögskola (BALTDEFCOL). Sverige deltar i BALTSEA,

BALTBAT, BALTRON samt BALTDEFCOL och är observatör i

BALTNET. De baltiska länderna och Ryssland verkar för att normalisera

sina förbindelser. Några utestående frågor avsaknaden av gränsavtal,

den ryskspråkiga befolkningens ställning i Estland och Lettland samt

Rysslands obenägenhet att ta avstånd av den sovjetiska ockupationen av

Estland, Lettland och Litauen har bidragit till att en fullständig

normalisering av förbindelserna hittills uteblivit. En sådan normalisering

kommer inte att kunna äga rum förrän Ryssland fullständigt accepterat de

baltiska ländernas återvunna självständighet samt deras rätt att fullfölja

sina säkerhetspolitiska ambitioner. På senare tid har i synnerhet de

baltiska länderna vidtagit åtgärder för att förbättra relationerna med

Ryssland som nu får betraktas som tämligen avspända.

Polen har nyligen blivit medlem i Nato. Därmed har Polen till stor del

uppfyllt sina säkerhetspolitiska aspirationer vilket stärker säkerheten i

Östersjöområdet.

De baltiska staternas förhoppningar om en snar anslutning till Nato

stärktes efter skrivningarna i kommunikén från Natos toppmöte i

Washington i april i år. De baltiska länderna omnämns och behandlas nu

på samma sätt som de flesta kandidatländer. I samband med toppmötet

antogs en särskild handlingsplan med syfte att vägleda kandidatländerna i

förberedelserna inför ett eventuellt Nato-medlemskap. Det beslutades

även att utvidgningsprocessen skall ses över vid nästa toppmöte, vilket

skall äga rum senast år 2002.

De säkerhetspolitiska utsikterna för en fortsatt positiv utveckling i

Östersjöområdet är goda. En viktig förutsättning härför är fortsatt

närvaro och aktivt engagemang från EU:s och USA:s sida. Samtidigt

omgärdas det framtida säkerhetspolitiska mönstret i Östersjöområdet

givetvis alltjämt av viss osäkerhet, framförallt sammanhängande med

utvecklingen i Ryssland. En ekonomisk återhämtning samt en stabil

ekonomisk och politisk utveckling i Ryssland samt ett nära samarbete

med Ryssland är av grundläggande betydelse för den fortsatta

utvecklingen i Östersjöområdet.

De framtida hoten mot säkerheten i Östersjöområdet utgörs idag främst

av lågnivåhot internationell brottslighet, gränsöverskridande miljö-

förstöring, ryska försvarsmaktens sönderfall och förekomsten av taktiska

kärnvapen i närområdet. Dessa hot bekämpas kontinuerligt genom ett tätt

samarbete i regionala fora, i synnerhet inom ramen för Östersjöstaternas

råd, Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet och

Barentsrådet.

Sverige verkar för att stärka säkerheten i Östersjöområdet bl.a. genom

att stödja omvandlingen i länderna i öst, genom att aktivt stödja Polens

och de baltiska ländernas inlemmande i EU, genom att bidra med

säkerhetsfrämjande stöd till de baltiska länderna, Polen och Ryssland (se

nedan under avsnitt 2.5), genom att engagera Ryssland i civilt samarbete

i regionen, genom att aktivt delta i Östersjöstaternas råd och i andra

samarbetsfora för att stävja lågnivåhoten samt genom att verka för en

fullständig normalisering mellan Ryssland och de baltiska länderna

genom att t.ex. stödja integrationen av de ryskspråkiga i Estland och

Lettland, uppmuntra gränsöverskridande samarbete och verka för att

gränsavtal mellan Ryssland och de baltiska länderna kommer till stånd.

1.4 Utsikter för den ekonomiska utvecklingen

Allmänt

I nedanstående tabell sammanfattas utvecklingen av BNP i vissa

Östersjöstater under perioden 1992-1999:

Tabell 1:1, Förändring i real BNP i vissa Östersjöländer 1992 - 1999

 Förändring,

 Index,

 I procent

 (1989=100)

Land

1992

1993

1994

1995

1996

1997

98(a)

99(b)

1997

98(a)

99(b)

Estland

Lettland

Litauen

Polen

Ryssland

-14,2

-34,9

-21,3

2,6

-14,5

-9,0

-14,9

-16,2

3,8

-8,7

2,0

0,6

-9,8

5,2

-12,7

4,3

-0,8

3,3

7,0

-4,1

4,0

3,3

4,7

6,1

-3,5

11,4

8,6

6,1

6,9

0,8

4,0

3,6

4,0

4,8

-4,6

3,0

2,6

2,5

3,0

-5,0

73

56

61

112

58

76

58

64

117

55

79

60

65

121

53

Källa: European Bank for Reconstruction and Development, "Transition Report

Update",

April 1999

(a) EBRD:s uppskattning

(b)EBRD:s prognos

Efter de politiska omvälvningarna för 10 år sedan har den ekonomiska

och sociala situationen i alla de s.k. transitionsekonomierna varit svår.

Det gamla systemets kollaps ledde till omfattande produktionsbortfall

och sociala umbäranden. Ett nytt ekonomiskt system, med fungerande

institutioner och spelregler, kunde självklart inte byggas upp över en natt.

Omvandlingen inom länderna på andra sidan Östersjön har gått olika

fort beroende på förmågan att genomföra strukturella och institutionella

reformer och att lägga grunden till en fungerande social

marknadsekonomi. Takten i omvandlingen illustreras bl.a. i den ovan

redovisade tabellen över tillväxten i de berörda länderna. Andra

indikationer är omfattningen av utländska investeringar och takten i

närmandet till EU (se avsnitt 2.11 om utländska direktinvesteringar).

Skillnaden mellan förhållandena i Ryssland å ena sidan och

förhållandena i de Östersjöländer som är kandidater till medlemskap i EU

å andra sidan är mycket stora. De senare länderna har gjort stora framsteg

samtidigt som mycket återstår att göra vad gäller institutionsbyggnad,

fördjupade reformer och social trygghet. De sociala klyftorna är

fortfarande stora. De utmaningar som återstår för att affärslivet skall

fungera som det gör inom EU är många. I ett medlemskapsperspektiv

finns en oro att kandidatländernas administrativa kapacitet att ta på sig

och iaktta medlemskapets förpliktelser ännu har betydande brister.

Ryssland

I Ryssland har den snabba liberaliseringen och privatiseringen inte

åtföljts av en nödvändig uppbyggnad av marknadsekonomins och

rättsstatens institutioner. Bristen på spelregler och etik i affärslivet

hämmar investeringsviljan hos både ryska och utländska företag.

Förtroendet för staten förblir litet. Den sociala situationen är fortsatt svår

för stora grupper i samhället.

I ett mer kortsiktigt perspektiv kan konstateras att den ryska ekonomin

ett år efter den djupa kris som bröt ut i augusti 1998 trots allt klarat sig

bättre än förväntat. Inflationen har inte ökat som befarat och kan i bästa

fall hamna runt 50 procent för 1999. Industriproduktionen har ökat sedan

oktober i fjol och är nu högre än december 1997, vilket främst kan

förklaras av att inhemska producenter och exportörer har kunnat dra

fördel av devalveringen. Enligt IMF:s senaste bedömning kommer

Ryssland under 1999 att få viss BNP-tillväxt istället för den tidigare

prognostiserade nedgången.

De djupare problemen i den ryska ekonomin kvarstår dock och den

federala budgeten är fortsatt synnerligen ansträngd. För att tillväxten

skall bli uthållig krävs på sikt mer genomgripande förändringar. De

sociala konsekvenserna av den ekonomiska nedgången har varit mycket

allvarliga. Pris- och löneutvecklingen har skapat stora problem för

enskilda ryssar.

IMF godkände i slutet av juli efter långa överväganden en s.k. stand-by

kredit till Ryssland värd 4,5 miljarder USD. Utbetalningarna är

uppdelade i sju omgångar om vardera ca 640 miljoner USD, och är

öronmärkta för omedelbar återbetalning till IMF själv. De kommande

utbetalningarna är villkorade till hur Ryssland uppfyller det ekonomiska

program som ligger till grund för krediten. IMF:s beslut öppnade dörren

för en överenskommelse i Parisklubben i början av augusti om en

omstrukturering av betalningsförfallen under 1998-99 på de offentliga

skulderna från sovjettiden, och kan möjligen leda till en liknande

överenskommelse med Londonklubben senare i år. IMF:s erkännande av

de ryska ansträngningarna att genomföra en konsolidering av budgeten

och accelerera de strukturella reformerna ger därmed visst andrum för

den nya ryska regeringen. Den nya ryska regeringen har deklarerat att

den ekonomiska politiken skall ligga fast. Samtidigt kvarstår osäkerhet

om politikens genomförande, bl.a. med tanke på förestående val till

Duman i december 1999 och presidentval i juli år 2000. Ryssland har

ändå ett intresse av att fullgöra sina åtaganden under IMF-avtalet,

eftersom ett fungerande IMF-avtal är en förutsättning för varje

överenskommelse med Paris- och Londonklubbarna.

Handelsbalansen har under de senaste månaderna visat ett överskott

om 2-3 miljarder USD per månad, sammanhängande med både

nedgången i importen och ökningen av oljepriset. Rubelkursen har på

senare tid varit relativt stabil. Under förutsättning att valutainflödet under

det andra halvåret fortsatt kommer att vara positivt torde Centralbanken

ha förutsättningar att bygga upp valutareserven och undvika en

ytterligare försvagning av rubeln fram till årets slut. Den ryska

regeringen lyckades att få igenom en relativt strikt budget för 1999, med

målet inställt på ett primärt överskott på omkring 2 procent av BNP. Av

utgifterna går 20-40 procent till de månatliga räntebetalningarna.

Regeringen har också betalat ut en större del av de sedan tidigare

eftersläpande lönerna. Skuldstocken är dock fortfarande ansenlig.

Effekterna av den ekonomiska krisen i augusti 1998 blev störst i

Moskva. Moskva är dock inte representativt för hela Ryssland och krisen

har inte enbart varit av ondo. I andra delar av landet blev de konkreta

följderna av krisen betydligt mindre. Från den västra regionen finns flera

exempel på krisens positiva följder. Inte minst gäller detta orter där

exportinriktade industriföretag har en dominerande ställning. Om dessa

har exportkontrakt fastställda i dollar har krisen lett till att företagens

inkomster, i rubel räknat, flerfaldigats. Företagen har därför kunnat betala

utestående skatter och andra avgifter, vilket lett till ökade inkomster i

statens budget. Myndigheterna kan i sin tur börja betala ut löner till

offentligt anställda samt pensioner m.m., vilket sakta men säkert satt

igång de ekonomiska hjulen på lokal nivå. Levnadsförhållandena för den

ryska befolkningen är dock mycket svåra och hälsoläget har drastiskt

försämrats.

Att göra prognoser för Rysslands ekonomiska utveckling under de

närmaste åren är svårt, något som den politiska instabiliteten givetvis

bidrar till. Att Ryssland har en stor potential för tillväxt är ostridigt.

Samtidigt visar erfarenheterna från 1990-talet på grundläggande

strukturella svagheter och en oförmåga att genomföra de reformer som en

fungerande marknadsekonomi förutsätter. För den ryska regeringen är

det helt centralt att återskapa förtroende både i omvärlden och hos de

egna medborgarna så att de omfattande tillgångar som ryska företag och

medborgare placerat utomlands återvänder och så att de åter kan bli

intressant för utländska företag att investera i Ryssland.

Polen

Polen har kommit långt i omvandlingen av det politiska och ekonomiska

systemet och är idag en stabil demokrati med en fungerande

marknadsekonomi som under de senaste åren varit en av de mest

dynamiska i Europa.

Polens BNP-tillväxt uppgick 1998 till 4,8 procent vilket var en

minskning jämfört med tidigare år (7 procent 1995, 6,1 procent 1996 och

6,9 procent 1997). Skälet till minskningen var bl.a. hög ränta och ett

betydande ras i exportintäkter, särskilt i handeln med Ryssland. Den

polska ekonomin förutspås under 1999 att växa långsammare än den

hittills gjort under nittiotalets senare del. OECD:s prognos för 1999 pekar

på att BNP-tillväxten kommer att minska till 3,5 procent, vilket är något

lägre än den egna regeringens prognos (4-4,5 procent). Anledningen är

bl.a. försvagad export till grannländer och till EU-länder under första

halvan av året. Enligt OECD:s förväntningar kommer emellertid en

återgång till snabb ekonomisk tillväxt att ske under år 2000, när exporten

väntas återhämta sig åtföljt av lägre räntor. Sedan augusti 1998 har

Centralbanken redan sänkt styrräntan med 11 procentenheter till 13

procent.

Inflationen har minskat kraftigt under senare år (från 18,5 procent 1996

till 8,6 procent 1998) och är lägre än förväntat. Den kraftiga sänkningen

beror till största delen på utvecklingen av livsmedelspriserna. Det

finansiella systemet är stabilt och utländska företag fortsätter att investera

i landet. Vad gäller privatiseringsprocessen kan utlänningar idag enligt

lagen fritt delta som aktieägare och utan särskilt tillstånd upprätta

helägda dotterbolag eller joint ventures med polska företag.

Investeringsklimatet i Polen kan anses vara gott. Många län och

kommuner ger betydande assistans till investerande företag och det finns

ett generellt stort behov av investeringar inom de flesta sektorer.

Polens utrikeshandel har efter COMECON:s kollaps omdirigerats mot

västvärlden, ett faktum som i sig har tvingat de polska producenterna att

höja varornas kvalitet. EU är Polens största handelspartner och svarar för

omkring 70 procent av Polens totala utrikeshandel. Tyskland är den

viktigaste partnern både vad gäller export och import. Ryssland fortsätter

att vara Polens viktigaste handelspartner i Central- och Östeuropa. Under

1998 noterades fortsatta ökningar för både den polska exporten och

importen, även om särskilt livsmedelsexporten mött ökande svårigheter.

Det polska bytesbalansunderskottet väntas i år uppgå till över 6 procent

av BNP.

Det är av stor betydelse att Polen fullföljer de omfattande

strukturrefomer som inletts. Bland annat måste reformer ske inom

jordbruks- och kolsektorn. Trots en avmattning i industriproduktion och

export under 1998 ser utsikterna för Polens ekonomi positiva ut. Utöver

Warszawa som synes vara den mest expansiva marknaden kan en mängd

dynamiska områden identifieras, bl.a. Östersjöstäderna Gdansk och

Gdynia. En BNP-tillväxt på omkring 4 procent gör den polska ekonomin

till en av de snabbast växande i Europa. Även om det finns många

faktorer, inte minst i den internationella utvecklingen, som kan påverka

utfallet, måste helhetsbedömningen bli att den polska ekonomin i

betydande grad kommer att medverka till fortsatt dynamik i

Östersjöregionen.

Estland

Estland har varit ett föregångsland genom sin snabba övergång från

planekonomi till marknadsekonomi. Med få regleringar, total frihandel

och låga skatter har landet kommit att framstå som något av ett mönster

för ett rent kapitalistiskt samhälle. Konsolideringen av de gynnsamma

ekonomiska betingelser som skapats medför emellertid svåra

avvägningar mellan marknadsekonomins villkor och de krav som ställs

vid utbyggnaden av en uthållig välfärdsstat. Vid sidan av det pris en

sådan normalt betingar, skall Estland dessutom bygga upp en modern

infrastruktur på ruinerna av den gamla sovjetiska, integrera den

ryskspråkiga tredjedelen av befolkningen, anpassa landet till ett EU-

medlemskap samt förbereda sig för ett Nato-medlemskap med de

kostnader som dessa processer innebär.

Regeringen har under våren och sommaren 1999 tvingats att successivt

ompröva tillväxtprognoserna. Finansministeriet förutspår i sin senaste

prognos endast 0,4 procents tillväxt för 1999 och 4,0-4,5 procents tillväxt

nästa år. Årets nolltillväxt (eller däromkring) skall jämföras med förra

årets tillväxt om 4 procent och 1997 års som uppgick till dryga 10

procent.

Bakom den minskande tillväxten ligger bland annat en sjunkande

inhemsk konsumtion och en svag exportutveckling. Den senare hänger

till stor del samman med bortfallet från den ryska marknaden och

svårigheterna att finna nya marknader i väst. På det inhemska planet står

orsakerna till BNP-stagnationen till viss del att finna i följdeffekterna av

den ryska krisen med konkurser och friställningar vilka lett till minskat

konsumtionsutrymme för den offentliga sektorn, liksom för hushåll och

företag. Även investeringarna har stagnerat i takt med den ökade

osäkerheten om den ekonomiska utvecklingen. Den sjunkande

inflationen medför högre realräntor, vilka tillsammans med bankernas

striktare kreditbedömning torde bidra till en mer restriktiv långivning.

Nämnas bör också problemen i den alltjämt betydande estniska

jordbruks- och livsmedelssektorn. Försämrad konkurrenskraft och

svårigheter att finna avsättning för produkterna kopplat till ett dåligt

skördeutfall både i år och förra året har lett till krav på kompensation och

subventioner från staten. EU:s subventionerade export av

jordbruksprodukter till Estland - som i sin tur inte kan ta ut tullar - har

försatt de estniska jordbrukarna i en svår konkurrenssituation också på

hemmamarknaden.

En annan aspekt av BNP som bör uppmärksammas är den regionala

fördelningen av densamma. Enligt uppskattningar svarar Tallinn-

regionen för omkring 70 procent av BNP, vilket givetvis innebär stora

inkomstskillnader i landet som helhet. Det finns skäl att tala om två

Estland.

Avmattningen i ekonomin och den därav följande minskade moms-

och skatteuppbörden, har bidragit till ett betydande underskott i

statsbudgeten för i år. Direkt efter sitt tillträde i mars 1999 lade den nya

regeringen fram en tilläggsbudget som innebar en minskning av

statsutgifterna med omkring en miljard EEK till totalt 17,5 miljarder

EEK. Regeringens ambition är att budgetunderskottet för 1999

åtminstone skall kunna hållas under 3,5 procent av BNP. Med en redan

stram budgetram har diskussionerna varit hårda och regeringen har

indikerat att man egentligen skulle ha velat skära mer i utgifterna, men

att detta inte varit möjligt.

De aktuella skattesatserna är 26 procent för privata inkomster och

företag, 18 procent moms, respektive 33 procent i social- och

sjukförsäkringsavgifter. Att notera är att inkomstskatten är icke-

progressiv och att dessutom en rad möjligheter att slippa företagsskatt

föreligger. Ekonomiska frizoner infördes av den förra regeringen i tre

estniska städer (Valga, Võru och Sillamäe).

Det stora bytesbalansunderskottet, till stor del orsakat av en uppdämd

importefterfrågan och svag export, är alltjämt ett problem för Estland. I

takt med den allmänna åtstramningen i ekonomin, med sjunkande import

som följd, minskar dock underskottet i bytesbalansen. Underskottet, som

uppgick till dryga 12 procent av BNP 1997 minskade under 1998 till 9

procent och förväntas minska ytterligare i år. Liksom tidigare bidrar de

stora utländska direktinvesteringarna till att kompensera för effekterna av

bytesbalansunderskottet.

Lettland

Trots flera regeringsskiften har den lettiska reformpolitikens inriktning

mot fördjupad demokrati och marknadsekonomi legat fast sedan landet

återvann sin självständighet 1991. Den ekonomiska omvandlingen har

haft periodvisa bakslag men utvecklingen under de senaste åren har varit

positiv. EU-medlemskapsperspektivet ger förstärkta incitament för

fortsatta reformer i Lettland liksom i de övriga kandidatländerna.

Lettland drabbades av den ryska krisen sannolikt i större utsträckning

än Estland. Den beräknade BNP-tillväxten för 1999 har fått justeras ner

från 4 till 2 procent. Motsvarande siffror för 1997 och 1998 var 8,6 och

3,6 procent. Livsmedelsindustrin drabbades hårdast men även transit till

Ryssland berördes negativt. Järnvägstransporterna minskade med 9

procent i fjol. Liksom i Estlands fall har den lägre tillväxttakten haft en

dämpande effekt på inhemsk efterfrågan, vilket har resulterat i lägre

inflation men högre arbetslöshet.

Lettland hade 1998 ett stort underskott i bytesbalansen (11 procent av

BNP 1998), till största delen beroende på en kraftigt ökad,

efterfrågedriven import. Underskottet reduceras i år. Rysslands del av

Lettlands export föll från 21 procent 1997 till omkring 12 procent 1998.

Lettiska banker hade 8 procent av sina tillgångar investerade i Ryssland

före augusti 1998. En inhemsk bankkris blev följden, vilket ytterligare

har bidragit till den lägre tillväxttakten. Krisen kan nu sägas ha

övervunnits.

Tjänstesektorn utgör idag nästan två tredjedelar av BNP. Mellan 10

och 15 procent av Lettlands ekonomi är beroende av transitsektorn.

Ryssland är fortfarande en betydelsefull handelspartner, till stor del

beroende på den stora transithandel som går via lettiska hamnar.

Sedan 1990 har Lettland kraftigt utvecklat sin handel med väst. EU är

idag Lettlands främsta handelspartner och svarar för närmare 60 procent

av exporten och drygt 55 procent av importen. Tyskland är den största

handelspartnern inom EU.

De utländska investeringarna har utvecklats positivt men en nedgång

ägde rum år 1998. En nyckelfaktor för fortsatt inflöde av

direktinvesteringar är en fortsatt framgångsrik privatiseringsprocess. I

stort sett alla lettiska företag har sålts ut vilket gör att 63 procent av

lettisk BNP genereras av den privata sektorn. Ännu återstår dock ett par

av de allra största företagen (energiföretaget Latvenergo, återstående

delen av Lattelekom och rederiet Latvian Shipping Company).

Effekterna av Rysslandskrisen har varit att påskynda diversifiering och

kvalitetshöjning i den lettiska exportekonomin respektive bankväsendets

sanering och konsolidering. Särskilt inom industrin återstår dock ännu ett

drygt uppgraderingsarbete. Utvecklingen beror nu på ett antal

omvärldsfaktorer, särskilt i Ryssland men även på Lettlands egen

förmåga att fortsätta omvandlingen och dra till sig utländska

investeringar.

Litauen

Sedan Litauen återfick självständigheten råder ett grundläggande

samförstånd om den övergripande färdriktningen i ekonomiska och

politiska frågor. Demokratins institutioner infördes snabbt efter att

självständigheten hade återvunnits. Under de senaste åren har Litauens

ekonomi växt och stabiliserats. Trots effekter från Asienkrisen 1997 har

ekonomin årligen växt med ca 5 procent. Därtill har inflationen fallit från

ca 35 procent 1995 till under 3 procent 1998.

Rysslandskrisen hösten 1998 ledde till en chock i utrikeshandeln. Trots

detta ökade BNP 1998 med 5,7 procent, vilket endast var en marginell

nedgång i tillväxttakten från 6,1 procent 1997.

Utvecklingen i Ryssland och OSS-länderna kommer p.g.a. den stora

exponeringen att vara av stor betydelse för utvecklingen i Litauen. De

flesta prognoser visar att krisen leder till en svacka i tillväxtkurvan för

Litauen liksom för hela regionen. För Litauens del når denna med

sannolikhet botten under innevarande år men redan år 2000 bör landet

vara åter på samma snabba tillväxttakt som före krisen.

Litauens underskott i bytesbalansen närmar sig en oroväckande hög

nivå (12 procent av BNP 1998). Den negativa bytesbalansen sätter stor

press på litan, men regeringen har flyttat fram planerna på att överge sitt

sedelfondsystem, som binder litan till USA-dollarn, till år 2000. De

litauiska bankerna var i likhet med de estniska inte särskilt exponerade

mot Ryssland och hade endast 1 procent av tillgångarna investerade i

Ryssland.

Litauen har ofta fått kritik för den långsamma strukturomvandlingen av

näringslivet och för att statliga interventioner förhindrat en naturlig

utslagning av ineffektiva företag. Rysslandskrisen kan liknas vid ett

stålbad som lett till att många företag exponerade mot Ryssland gått

under. Resultatet har samtidigt blivit förbättrad konkurrenskraft för de

som överlevt krisen och nu exporterar till nya marknader i väst.

En effekt av Rysslandskrisen kan därför även ha varit en knuff framåt i

västintegrationen. Exporten till EU överstiger nu exporten till OSS och

utgjorde under fjolåret 37 procent av total export. Exporten till OSS-

länder, som före krisen representerade ca 45 procent av total export, har

under vintern halverats. Ryssland, länge den främsta exportmarknaden,

stod under årets första månader för enbart ca 7 procent av utrikeshandeln

(ca 21 procent före krisen). Motsvarande trend gäller för handeln med

Vitryssland och Ukraina. Litauens största importmarknad är EU som

svarar för närmare 50 procent av den totala importen.

Utländskt kapital är avgörande för fortsatt tillväxt, förbättrad

konkurrenskraft och bytesbalans. Inte minst är de utländska investerarna

också viktiga skattebetalare. Hittills är det utförsäljningen av statsbolag

som resulterat i huvuddelen av de utländska affärerna.

Tyskland, Sverige, Danmark, Finland och Norge

Den ekonomiska utvecklingen i dessa länder behandlas inte närmare i

detta sammanhang. Dock kan konstateras att den positiva allmänna

ekonomiska utvecklingen i de Östersjöländer som är EU-medlemmar

naturligtvis är av mycket stor betydelse för export och ekonomisk

utveckling i hela Östersjöområdet. För Sveriges del räknar regeringen

med en BNP-tillväxt på 3,6 procent i år och 3 procent nästa år.

Under senare år har den ekonomiska konjunkturen skilt sig åt i de

 västliga Östersjöländerna. Danmark, Finland och Norge har legat långt

framme i konjunkturcykeln under de senaste två till tre åren, medan

Sverige och Tyskland har släpat efter. Även i Tyskland väntas en viss

återhämtning och tillväxten väntas uppgå till 2,5 procent nästa år. I de

övriga nordiska länderna har samtidigt de senaste årens starka konjunktur

mattas något. Tillväxten bedöms i Danmark, Finland och Norge under

nästa år uppgå till 1,5; 3,6, respektive 1,0 procent. I EU som helhet

bedöms tillväxten i år uppgå till 1,9 procent, för att under nästa år öka till

2,7 procent.

De gynnsamma tillväxtutsikterna för flertalet länder i Östersjöområdet

utgör en god grund för den ekonomiska utvecklingen i regionen

framöver. Avgörande på sikt är en fortsättning av den reformprocess som

på relativt kort tid har etablerat en fungerande marknadsekonomi i

flertalet länder i den östra delen av Östersjöregionen. Utsikter om

framtida EU-medlemskap spelar i detta sammanhang fortsatt en stor roll,

samtidigt som de facto medlemskap förväntas konsolidera de

institutionella förändringar som genomdrivits på vägen mot medlemskap.

En ökad integration inom Östersjöregionen kan genom ökad

faktorrörlighet och ökad handel förväntas medföra dynamiska

samhällsekonomiska vinster i form av en effektivare resursallokering. I

takt med att den nödvändiga institutionella strukturen upprättas bör också

ett ökat flöde av direktinvesteringar från de västliga Östersjöländerna

bidra till en gynnsam ekonomisk utveckling i hela regionen.

Tabell 1:2, BNP-tillväxt i västra Östersjöregionen

1997

1998

1999

2000

Tyskland

1,8

2,3

1,4

2,5

Sverige

1,8

2,6

3,6

3,0

Danmark

3,1

2,9

1,3

1,5

Finland

5,5

4,7

3,6

3,8

Norge

4,3

2,1

1,0

2,8

Källa: IMF och Finansdepartementet

1.5 Öresund

När den fasta förbindelsen över Öresund står klar för trafik sommaren år

2000 har Sverige och Danmark tillsammans skapat en historisk möjlighet

för framväxten av en stark och dynamisk europeisk region.

De båda regeringarna har genomfört en första kartläggning av hinder

och möjligheter vad gäller en integration i Öresundsregionen. Resultatet

redovisades våren 1999 i rapporten "Öresund en region blir till".

Öresundsrapporten är upptakten till ett arbete som i vissa delar

kommer att sträcka sig över flera år och kommer att kräva stort

engagemang från regeringarna, de regionala myndigheterna och

näringslivet.

EU ser i Öresundregionens utveckling ett unikt pilotprojekt och bistånd

har lämnats genom Interreg IIA, vilket kan vidareutvecklas genom

Interreg III. Öresundskommittén, som består av danska och svenska

kommuner och städer, administrerar ansökningarna.

Inom Europeiska unionen finns sedan år 1997 ca 90 s.k. territoriella

sysselsättningspakter inom strukturfondernas ram. Öresundsregionen

utgör en sådan territoriell sysselsättningspakt och är den enda pakt som

är transnationell. Sekretariat är Öresundskommittén tillsammans med

Öresunds arbetsmarknadspolitiska råd (ÖAR). ÖAR är en

sammanslutning av arbetsmarknadspolitiska myndigheter och parter på

vardera sidan sundet för att underlätta en gemensam marknad.

Den potentiella samhällsekonomiska vinsten av en integrerad

Öresundsregion har beskrivits som mycket stor. Totalt kan vinsten vid en

lyckad integration skattas till en regional BNP-ökning med i

storleksordningen 4 procent, eller med 30 miljarder kronor och

ytterligare 5 miljarder kronor i övriga Danmark och Sverige. Av vinsten

har cirka 20 miljarder beräknats tillfalla Skåne, vars

bruttoregionalprodukt (BRP) på sikt beräknas öka med 10 procent, till

genomsnittsnivån av BNP i Sverige. Vinsten för Själland uppgår i detta

scenario till 10 miljarder kronor, vilket innebär ett lyft i BRP med 2

procent.

2 Sverige i den nya Östersjöregionen

2.1 Svensk Östersjöpolitik 1989-99 en tillbakablick

Relationerna mellan Sverige och Estland, Lettland och Litauen har under

den senaste tioårsperioden gått igenom olika faser.

Den första fasen inleddes år 1988, då perspektivet av självständighet

blev tänkbart i samband med Sovjetunionens begynnande upplösning,

och avslutades i och med självständigheten år 1991. Under denna tid blev

det möjligt att gradvis återknyta kontakterna och att tydligt markera stöd

för självständighetssträvandena, inte minst genom torgmötena på

Norrmalmstorg i Stockholm, ett intensivt kulturutbyte genom Svenska

institutet och en bred massmedial uppmärksamhet. Ett omfattande och

brett folkligt stöd växte fram i det svenska samhället för demokrati och

självständighet i Estland, Lettland och Litauen.

Genom en tidig och förutseende närvaro i Tallinn, Riga och Vilnius

och genom öppnandet av ambassader redan i augusti 1991 kunde Sverige

lämna viktiga bidrag till de baltiska frihetsrörelserna, även i tider under

processen när konflikterna skördade människoliv och självständigheten

var allt annat än självklar. Ett omfattande politiskt och ekonomiskt

samarbete inleddes och utvecklades från denna tidpunkt.

I Polen var utvecklingen under denna period dramatisk och av

avgörande betydelse för de omvälvningar som skulle äga rum i hela

Central- och Östeuropa. Sverige följde händelseutvecklingen mycket

nära. Under hösten 1989 var dåvarande statsminister Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN] den

förste västeuropeiske regeringschef som besökte Polen. Besöket kom i

Warszawa att tolkas som en "stark politisk signal". Besöksutbytet var

livligt. Under år 1990 besökte tio svenska statsråd Polen.

I maj 1990 undertecknades ett ramavtal om ett omfattande treårigt

bilateralt utvecklingssamarbete mellan Sverige och Polen. De största

insatserna gjordes på miljöområdet. Senare under 1990 tog

regeringscheferna[REDACTED_EFTERNAMN] och Masowiecki initiativet till

Ronnebykonferensen, som främst behandlade miljöfrågor i Östersjön.

Konferensen initierade åtgärdsprogrammet för Östersjön, vilket haft en

mycket stor betydelse för samarbetet i regionen och för Östersjöns miljö.

Under den andra fasen 1991-94 kunde de baltiska staterna konsolidera

sin självständighet. De utvecklade moderniserade statsapparater, införde

framgångsrikt egna valutor och inledde en genomgripande

samhällsomvandling från sovjetism till marknadsekonomi och en

demokratisk samhällsutveckling. Det var också en prövande tid, då

många hinder behövde övervinnas, i de egna länderna, i Ryssland och

Västeuropa.

Under denna tid fortsatte det svenska stödet att utvecklas, inte minst

det s.k. suveränitetsstödet. Frihandelsavtal ingicks år 1992, vilka gav de

baltiska länderna fullt tillträde till den svenska marknaden för

industrivaror. Dessa frihandelsavtal kom att få stor betydelse både

politiskt och ekonomiskt. Det faktum att EU upptog förhandlingar med

de baltiska staterna om frihandelsavtal var till en del en följd av att

Sverige, Norge och Finland i sina medlemskapsförhandlingar med EU

krävde att få behålla frihandeln med de baltiska länderna.

Estland och Lettland lade med ett omfattande lagstiftningsarbete

grunden för att de många människor som saknade medborgarskap kunde

integreras i samhällena. Såväl förhandlingarna om det sovjetiska

trupputtåget som medborgarskapslagstiftningen orsakade häftiga

inrikespolitiska debatter liksom allvarliga friktioner med Ryssland. I

båda dessa processer spelade Sverige och svenskt stöd en betydande roll.

Den 31 augusti 1994 var det ryska (sovjetiska) militära uttåget från de

baltiska länderna i princip genomfört. Sverige följde förhandlingarna om

trupptillbakadragningen mellan Ryssland och de baltiska staterna noga.

Med Sveriges medlemskap i EU och Polens och de baltiska staternas

associationsavtal med EU har en ny fas inletts i svensk Östersjöpolitik.

Ett rimligt antagande är att detta kommer att sträcka sig ett antal år

framåt i tiden och avslutas när Polen, Estland, Lettland och Litauen blivit

medlemmar i EU. Detta tredje skede präglas av aktivt arbete inom EU, av

nära kontakter på politisk nivå, av stöd till ländernas

Europaintegrationsprogram samt av ett alltmer intensivt ekonomiskt

utbyte.

Sveriges och Finlands EU-medlemskap har på ett betydelsefullt sätt

ändrat den europeiska kartbilden. Av både politiska och ekonomiska skäl

har det varit självklart för Sverige att vara pådrivande när det gäller EU:s

fortsatta utvidgning. Sverige har också varit pådrivande i strävandena att

engagera de baltiska länderna i det nordiska samarbetet och i

utvecklingen av Östersjösamarbetet inom ramen för Östersjöstaternas

råd.

Sveriges deltagande i EU-arbetet har inneburit en förstärkning av de

krafter inom EU som förespråkar en handelspolitisk liberalisering och en

reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken.

2.2 Handelspolitiken

Den handelspolitiska scenen

Efter andra världskrigets slut var det en stark strävan i Europa att skapa

samarbetsformer som skulle säkra freden och förhindra att kontinenten

hemsöktes av krig och konflikter. Ekonomisk och handelspolitisk

integration sågs tidigt som ett av de främsta medlen att uppnå detta mål.

Genom ekonomisk integration uppstår både välfärdsvinster och sådana

positiva bindningar och beroendeförhållanden att riskerna för konflikter

mellan stater reduceras eller försvinner.

I utvecklingen av det europeiska samarbetet har handelspolitiken

därmed gått före och banat vägen. Handelspolitiska arrangemang har

kommit att bli hörnstenar i det europeiska enhetsbygget. Genom

handelspolitiska arrangemang mellan EU och andra länder har grunden

lagts för en stegvis utvidgning av EU med utgångspunkt i västeuropeiska

samhällsförhållanden.

Syftet med kol- och stålunionen år 1952 var både ekonomiskt och

politiskt. Genom Romfördraget år 1957 åtog sig medlemsländerna att

införa en tullunion och etablera en gemensam handels- och

jordbrukspolitik. Under 60-talet präglades Europasamarbetet av

ansträngningar att få till stånd en enda gemensam marknad i Västeuropa,

bl.a. mot bakgrund av Eftas bildande år 1960. Ansträngningarna ledde till

frihandelsavtal mellan dåvarande EEG och Efta-länderna år 1972. I den

s.k. vitboken år 1985 fattades beslut om genomförande av den inre

marknaden. Genom EES-avtalet, som trädde i kraft 1 januari 1994, kom

Efta-länderna (utom Schweiz) att i väsentliga delar omfattas av den inre

marknaden.

Även efter omvälvningarna i Östeuropa åren 1989-90 blev

handelspolitiken EU:s viktigaste instrument att manifestera en ny relation

och nya förutsättningar i förhållande till länderna i Central- och

Östeuropa. Fördjupade handels- och samarbetsavtal ingicks med vissa

länder redan år 1990. I september 1991 undertecknade EG ett

Europaavtal (associationsavtal syftande till medlemskap i EU) med Polen

vilket trädde i kraft den 1 februari 1994. Med Estland, Lettland och

Litauen ingick EG 1992 konventionella handels- och samarbetsavtal som

sedan gjordes om till frihandelsavtal som trädde i kraft 1 januari 1995

samtidigt som Sverige blev EU-medlem. Därefter inleddes förhandlingar

om Europaavtal vilka undertecknades 1995 och trädde i kraft 1 februari

1998. Vid det Europeiska rådets möte i Köpenhamn i juni 1993 ställde

sig EU:s stats- och regeringschefer bakom ett uttalande om att unionen

skulle vara öppen för medlemskap av de associerade länder i Central-

och Östeuropa som önskade bli medlemmar och att inträde kunde ske så

snart ett kandidatland kan åta sig de förpliktelser som medlemskapet

innebär.

Förhandlingar om Polens och Estlands medlemskap i EU inleddes i

mars 1998.

År 1992 inledde EG kontakter och förhandlingar med Ryssland och

1994 undertecknades ett partnerskaps- och samarbetsavtal vilket trädde i

kraft 1 december 1997. Liknande avtal har ingåtts med alla OSS-stater

utom Tadzjikistan. Partnerskapsavtalet med Ryssland är det mest

avancerade och innehåller bl.a. en skrivning om möjligheten av framtida

frihandel mellan EU och Ryssland. Parallellt med EG:s förberedelser och

förhandlingar om Europaavtal inledde Efta motsvarande förberedelser.

Sverige förhandlade år 1992 fram ett nytt handelsavtal med Ryssland.

Avtalet hann dock inte träda i kraft innan Sverige blev medlem i EU och

anslöt sig till den gemensamma handelspolitiken. Den styrkommitté som

inrättades genom avtalet fortsätter dock att fungera med regelbundna

möten.

När Estland, Lettland och Litauen blev självständiga ingick Sverige

1991 bilaterala MGN(mest gynnad nation)-baserade handelsavtal med

dem. I avtalen angavs frihandel som mål och förhandlingar inleddes

direkt. Frihandelsavtalen undertecknades, som nämnts, i mars 1992. Med

Polen fortsatte 1978 års långtidsöverenskommelse att gälla tills Eftas

frihandelsavtal trädde i kraft 1993.

I och med att de bilaterala frihandelsavtalen med de baltiska länderna

upphörde att gälla vid Sveriges inträde i EU bortföll också möjligheten

till bilaterala överläggningar i de blandade kommissioner som upprättats

inom dessa avtal. Sverige tog därför år 1995 initiativ till att inrätta nya

bilaterala fora för konsultationer i handelsfrågor med var och en av de tre

baltiska länderna.

Regeringen tillkallade i oktober 1997 en kommitté med uppdrag att

identifiera hinder och föreslå åtgärder för att underlätta handel och

investeringar i Östersjöregionen (Dir. 1997:114). Kommittén

(Östersjöhandelskommittén) överlämnade sitt betänkande i mars 1998

("Ta vara på möjligheterna i Östersjöregionen", SOU 1998:53).

Kommitténs betänkande innehåller en grundlig genomgång av problem

och hinder för handel och investeringar. Analysen grundar sig på svenskt

näringslivs konkreta erfarenheter och lyfter fram bl.a. förhållandena vid

gränspassager, lagstiftning, administrativ kompetens, brottslighet,

tekniska handelshinder, informationsbrister samt infra-

struktur/transporter.

Kommittén drog slutsatsen att många av förslagen endast kan genom-

föras i samverkan med berörda länder. Analysen ledde till det svensk-

litauiska initiativet att sammankalla ett möte med Östersjöstaternas

handelsministrar. En redovisning av de rekommendationer som antogs

vid detta möte lämnas i det följande (avsnitt 2.8). Dessa

rekommendationer inspirerades i betydande grad av

Östersjöhandelskommitténs förslag.

De baltiska staternas, Polens samt Rysslands handelspolitiska

relationer, WTO

Ett frihandelsavtal mellan de baltiska länderna trädde i kraft den 1 april

1994. Till att börja med täckte det industrivaror. Sedan den 1 januari

1997 ingår även jordbruksvaror, livsmedel och fisk.

Utvecklingen av handeln mellan de baltiska länderna och Ryssland har

hämmats av den handelspolitik som Ryssland har bedrivit gentemot dess

länder, med hänvisning till bl.a. behandlingen av den ryskspråkiga

befolkningen i Estland och Lettland. Det baltiska land som torde ha

drabbats hårdast av den ryska handelspolitiken är Estland. Ryssland har

ännu inte medgivit Estland s.k. MGN-behandling, med följden att all

estnisk export till Ryssland utsätts för dubbla importtullar. Ett gränsavtal

mellan Estland och Ryssland har nyligen paraferats, och en förändring av

denna onormala situation mellan grannländer är förhoppningsvis att

förvänta. Lettland får som enda land inte tillgång till existerande rabatter

för järnvägstransporter till och från Ryssland, vilket inte kan annat än

verka hämmande på handeln mellan länderna.

En rysk anslutning till WTO vore av stor betydelse för stabiliteten i

den ryska utrikeshandelsregimen och för Rysslands integration i

världsekonomin. Förhandlingar i frågan har pågått under flera år men

svårigheterna har varit stora beroende på grund av rysk ovilja att göra de

åtaganden som WTO-medlemskapet förutsätter. Utsikterna att Ryssland

skall bli WTO-medlem inom en nära framtid är små.

Förhandlingarna om Estlands WTO-medlemskap är avslutade. Vid

WTO:s allmänna råd den 21 maj 1999 antogs slutrapporten från

arbetsgruppen för Estlands anslutning. Nu återstår den formella

ratifikationsprocessen i Estland vilken beräknas kunna avslutas i oktober.

Formellt blir Estland medlem 30 dagar efter att ratifikationsinstrumenten

deponerats hos WTO-sekretariatet. Om inget oförutsett inträffar kommer

Estland att kunna vara medlem före årets slut.

Lettland blev medlem i WTO i januari 1999.

Litauens anslutningshandlingar med WTO fortsätter. Bland annat

jordbrukssektorn utgör alltjämt en stötesten. Förhandlingarna har också

komplicerats av de höjningar i importskyddet för vissa produkter (bl.a.

mejeriprodukter, kött och spannmål) som litauerna har infört som en

följd av den ryska ekonomiska krisen.

Polen blev medlem i GATT år 1967 och är sedan den 1 juli 1995

medlem av WTO.

Handelsutvecklingen

Utvecklingen av Sveriges handel med länderna i Östersjöområdet under

perioden 1991-1999 redovisas i bilaga 1.

Fram till början av 1990-talet var öst-västhandeln av mycket begränsad

omfattning. Öststaterna importerade industrivaror från väst och

exporterade främst varor med lågt förädlingsvärde.

Bilden förändras nu gradvis. Polen och de baltiska staterna har ökat sin

handel med Västeuropa kraftigt. Polen var 1998 Sveriges största

handelspartner i Central- och Östeuropa både på export- och importsidan,

medan Ryssland nu ligger på andra plats både som exportland och som

importland. Estland ligger på tredje plats både som exportland och

importland.

Som framgår av tabellen i bilaga 1 uppvisar Sveriges handel med

regionen under perioden stora, ibland exceptionella ökningar, samtidigt

som starten skedde från en mycket låg nivå. Normala handelsrelationer

mellan länder med marknadsekonomi har etablerats. Att länder med

samma ekonomiska system tenderar att handla med länder som ligger

nära geografiskt bekräftas av utvecklingen under det senaste decenniet.

Handeln med Ryssland ökade kraftigt fram t.o.m. 1997 men krisen år

1998 ledde till en minskning. Under åren 1992-98 ökade exporten ändå

med 280 procent från 1,6 miljarder kronor till drygt 6 miljarder. År 1998

minskade exporten med 13 procent. Importen ökade under samma period

med nästan 100 procent. Den minskade dock med 24 procent 1998.

Importen består till 65 procent av råvaror och bränslen.

Sverige är en större handelsnation än Ryssland. Den totala ryska

exporten uppgick år 1998 till ca 75 miljarder dollar. Sveriges export

samma år uppgick till ca 80 miljarder dollar.

Sveriges handel med Polen har uppvisat exceptionella ökningar under

perioden. Exporten ökade med 666 procent från 1,6 miljarder kronor till

10,6 miljarder. Importen ökade med 292 procent från 2 miljarder till 5,7

miljarder. Under 1998 ökade exporten med 5 procent jämfört med 41

procent 1997. Importen ökade med 17 procent jämfört med 24 procent

1997. Importen består till 84 procent av hel- och halvfabrikat. Sverige

har haft överskott i handeln sedan 1993.

Även vad gäller Estland kan noteras spektakulära ökningar. Exporten

1992-98 ökade med 834 procent från 424 miljoner kronor till 3,5

miljarder. Motsvarande importökning var 671 procent, från 561 miljoner

till 3,7 miljarder. Under 1998 ökade exporten med 14 procent jämfört

med 76 procent 1997. Motsvarande siffror för importen är 23 resp. 56

procent. I båda fallen en klar dämpning av ökningstakten. Viktigaste

importvarugrupper är virke (21 procent), telekom (26) och kläder (14).

Just nu har vi ett handelsunderskott på ca 230 miljoner kronor.

I handeln med Lettland var exportökningen 1992-98, 600 procent, från

332 miljoner till knappt 2 miljarder kronor. Importen ökade med 345

procent, från 558 miljoner till 1,9 miljarder kronor. Viktigaste

importvaror är virke (67 procent) och kläder (15 procent).

Slutligen, i handelsutbytet med Litauen finner vi de största ökningarna

för perioden 1992-98. Exporten gick upp med 928 procent, från 196

miljoner kronor till 1,8 miljarder. Importen steg med 280 procent, från

277 miljoner kronor till 796 miljoner. Viktigaste importvaror är kläder

(32,5 procent), virke (16) samt garn och vävnader (15).

Framtidsutsikterna för handeln med Polen och de baltiska staterna ser

ljusa ut medan utvecklingen i Ryssland är mer osäker. Den allmänna

ekonomiska utvecklingen och framstegen i reform- och

stabiliseringspolitiken är avgörande, liksom givetvis svenska företags

konkurrenskraft och efterfrågeutvecklingen i Sverige.

Exporten till Ryssland har under första halvåret 1999 i det närmaste

halverats jämfört med samma period 1998. Även exporten till de baltiska

länderna uppvisar denna period vissa nedgångar.

2.3 Utvecklingssamarbetet

Det första svenska samarbetsprogrammet med Central- och Östeuropa

initierades hösten 1989. Sammanlagt har regeringen under perioden

1989-1999 avsatt cirka 7,2 miljarder kronor till bilateralt

utvecklingssamarbete med regionen. Grundtanken för

utvecklingssamarbetet är att bidra till att skapa ett område präglat av

säkerhetspolitisk stabilitet, demokrati samt ekonomiskt och socialt

framåtskridande.

Utvecklingssamarbetet med Central- och Östeuropa kan indelas i tre

faser. Den inledande fasen av samarbetet syftade främst till att stödja

Polens och de baltiska ländernas frigörelse med stöd för den

demokratiska utvecklingen.

Målet med den andra fasen var framför allt uppbyggnad av de

demokratiska och marknadsekonomiska samhällsinstitutionerna i

Central- och Östeuropa. Insatserna syftade till en mer långsiktig

utveckling genom huvudsakligen kunskapsöverföring och

institutionsuppbyggnad.

År 1995 inleddes den tredje fasen som syftar till att underlätta den

förestående EU-utvidgningen. Särskilt avser samarbetet att bidra till att

Estland, Lettland, Litauen och Polen blir medlemmar i EU samt att

integrera Ryssland och Ukraina närmare i europeiska

samarbetsstrukturer. Det finns vidare en strävan att i högre utsträckning

foga in de sociala frågorna i samhällsomvandlingen.

För närvarande är utvecklingssamarbetet med Central- och Östeuropa

inne i sin fjärde programperiod i enlighet med proposition 1997/98:70

"Att utveckla ett grannlandssamarbete". Detta program avser perioden

1999-2001. Till grund för propositionen ligger den oberoende

utvärdering av Sveriges samarbete med Central- och Östeuropa som

presenterades i november 1997 - "Att utveckla ett grannlandssamarbete"

(Ds 1997:75). Utvärderingen konstaterade att samarbetet i huvudsak givit

mycket goda resultat och att de fyra målen för samarbetet visat sig vara

väl valda. För år 1999 har 750 miljoner kronor avsatts för samarbete med

Central- och Östeuropa. De beräknade anslagen för år 2000 och 2001 är

750 miljoner respektive 900 miljoner kronor.

Mål

Målen för insatserna fastställdes av riksdagen i maj 1995 (proposition

1994/95:160). Dessa är

- att främja en säkerhetsgemenskap

- att fördjupa demokratins kultur

- att stödja en socialt hållbar ekonomisk omvandling

- att stödja en miljömässigt hållbar utveckling.

Det fastställdes vidare i juni 1996 att hela utvecklingssamarbetet skall

präglas av ett jämställdhetsperspektiv.

Dessa mål bekräftades vid riksdagens behandling av prop. 1997/98:70

våren 1998.

Utvecklingssamarbetet skall inriktas på sådana sektorer som är av

särskild betydelse för den regionala utvecklingen i Östersjö- och

Barentsområdena. Insatser som bidrar till att öka säkerheten och till att

skapa en dynamisk ekonomisk region i norra Europa skall prioriteras.

Ett viktigt mål är att stödja kandidatländernas förberedelser inför EU-

medlemskapet. Närmare 90 procent av det svenska

utvecklingssamarbetet med dessa länder uppskattas vara mer eller mindre

direkt inriktade på att underlätta ett framtida EU-medlemskap.

Geografisk prioritering

I början omfattade stödet främst Polen som inledde sin reformprocess

tidigare än de övriga länderna. Riksdagen beslöt 1992 att stödet framför

allt skulle koncentreras till det svenska närområdet, dvs. Polen, Estland,

Lettland, Litauen och Ryssland. Dessa länder har fortsättningsvis varit

prioriterade. Dessutom hör Ukraina till de prioriterade länderna sedan

prop. 1997/98:70.

Insatser i begränsad omfattning kan även bli aktuella i andra länder.

Former

Stödet utgår främst i form av tekniskt samarbete och kunskapsöverföring

inriktat på strategiska insatser för främst kompetens- och

institutionsutveckling. Viss akuthjälp i form av livsmedel och annan

materiel förekom då utvecklingssamarbetet inleddes. Strävan är att göra

insatser av strategisk betydelse inom sektorer där Sverige har särskilda

kunskaper och erfarenheter. Det tekniska samarbetet har med tiden fått

formen av institutionsuppbyggnad av allt mer långsiktig och fördjupad

karaktär.

Inom vissa områden förekommer även investeringar med gåvomedel

eller garanti- respektive kreditmedel. Investeringar kan göras inom miljö-

och energisamarbetet samt inom stödet till små och medelstora företag

via StartÖst-programmet. Riskkapitalinvesteringar kan även ske inom

ramen för det baltiska investeringsprogrammet och Swedfunds

verksamhet.

Insatser har vidare gjorts i form av betalningsbalansstöd för att bidra

till att stabilisera den makroekonomiska situationen. Beträffande

länderna i Östersjöregionen har sådant stöd lämnats till Estland, Lettland

och Litauen. Estland återbetalade sin skuld år 1998. De båda andra lånen

förfaller till betalning år 2000 respektive 2001. Sedan det svenska EU-

medlemskapet har det bilaterala betalningsbalansstödet ersatts med

deltagande i EU:s gemensamma utlåning. Framgent bedöms inget

bilateralt betalningsbalansstöd i Östersjöregionen bli aktuellt.

Stöd inom ramen för svenskt utvecklingssamarbete utgår till

verksamheter under samarbetslandets huvudansvar. Stödet kopplas

genomgående till krav på kostnadsdelning med respektive lands part.

Samarbetslandet skall stå för de lokala kostnaderna.

Kanaler

Sedan 1997 redovisas samarbetet under utgiftsområde 7 Internationellt

bistånd, verksamhetsområde 7 B Samarbete med Central- och Östeuropa,

med UD som ansvarigt departement. Härutöver finansierar vissa andra

departement och myndigheter insatser inom sina respektive

verksamhetsområden.

Anslaget fördelas mellan UD, Sida-Öst, Svenska institutet och, sedan

1998, Östekonomiska institutet. Sverige bidrar även till Världsbankens,

IMF:s, EBRD:s och andra multinationella institutioners verksamhet och

verkar för att där få genomslag för svenska prioriteringar (se avsnitt 2.9).

Landstrategier

I enlighet med vad som föreslogs i prop. 1994/95:160 skall landstrategier

för utvecklingssamarbetet utarbetas för de prioriterade länderna. De

första landstrategierna fastställdes 1996 för samtliga prioriterade länder

med undantag av Ukraina. Strategierna syftar till att närmare precisera de

sektorer och riktlinjer som skall gälla för samarbetet. Landstrategier för

perioden 1999-2001 är för närvarande under beredning för Estland,

Lettland, Litauen, Polen, Ryssland och Ukraina. Regeringen har fört

överläggningar med företrädare för de berörda länderna och kommer att

fatta beslut om landstrategierna under hösten 1999.

Sida och näringslivet

Enligt sin instruktion är Sida central förvaltningsmyndighet både för

Sveriges utvecklingssamarbete med utvecklingsländer, och för stödet till

länder i Central- och Östeuropa för att främja säkerhet, demokrati och en

hållbar utveckling.

Utvecklingssamarbetet genom Sida utgår från samarbetsländernas och

målgruppernas behov men är också till fördel för Sverige. Resultaten av

samarbetet i form av bl.a. en bättre fungerande institutionell miljö för

ekonomisk verksamhet är till nytta också för svenska företag. Vidare

innebär själva genomförandet av projekten betydande affärsmöjligheter.

Åtskilliga svenska företag har genom investeringar i kommunal

infrastruktur och StartÖst-programmet fått fotfäste på nya viktiga

marknader. Via programmets ca 250 projekt har en bred krets av små och

medelstora företag kunnat ta steget över Östersjön. Härigenom skapades

utrymme för entreprenörer att ta initiativ till samarbetsprojekt som

stärker den privata sektorn i samarbetsländerna och samtidigt skapar

expansionsmöjligheter för svenska småföretag på nya marknader. Sida

har också stött insatser för att främja exporten till Sverige från länder på

andra sidan Östersjön.

Under 1999 har dialogen mellan Sida och det svenska näringslivet om

utvecklingssamarbetet med Central- och Östeuropa breddats i en rad

olika fora. Sida kommer under hösten att inbjuda

näringslivsrepresentanter till ett seminarium om land- och

regionstrategier i Östeuropa. Syftet är att lyfta fram vikten av samverkan

med svenska företag beträffande näringslivsutveckling i regionen.

Av central betydelse för utvecklingen av det ekonomiska samarbetet i

Östersjöområdet är att de institutioner som en marknadsekonomi kräver

byggs upp i samarbetsländerna. Det svenska stödet för den ekonomiska

omvandlingen inom ramen för utvecklingssamarbetet är i hög grad

inriktat på sådan institutionsutveckling. Det är därmed också av stor

betydelse för ett ökat samarbete på näringslivsområdet.

Swedfund International AB

Swedfund International AB är ett av staten helägt aktiebolag vars

huvuduppgift är att genom riskkapital tillsammans med svenska företag i

samriskprojekt medverka till överföring av svenskt näringslivskunnande

till bl.a. länder i Central- och Östeuropa för att främja den industriella

och ekonomiska utvecklingen i dessa länder. Stöd kan ges i form av

aktiekapital och lån för utveckling av bärkraftiga företag.

Swedfund har sedan starten 1979 gjort utbetalningar till ca 30

projektföretag till ett totalt värde av ca 300 miljoner kronor i Central- och

Östeuropa. Företaget har också verksamhet riktad mot Asien, Afrika och

Latinamerika. Liksom andra riskkapitalaktörer avvecklar Swedfund sitt

engagemang när dess värdeskapande roll i respektive projektföretag

bedöms fullgjord. Swedfund har engagerat sig i ett flertal olika branscher

och har riktat in sig på Estland, Lettland, Litauen, Polen, Ryssland,

Tjeckien, Ungern samt Bosnien-Herzegovina.

Swedfund Financial Markets

Som ett led i det svenska stödet till den ekonomiska omvandlingen i

Baltikum beslutade regeringen i början av 1990-talet att anslå medel till

stabiliseringsfonder för de baltiska ländernas valutor. När det visade sig

att sådana fonder inte var behövliga, överfördes huvuddelen av medlen

(240 miljoner kronor) till en satsning på uppbyggnad av fungerande

finansiella sektorer i Baltium. En liknande överföring i betydligt mindre

skala hade tidigare gjorts vad gäller stöd till Polen.

Regeringens beslut 1995 innebar att det baltiska bankstödet skulle

skötas av ett dotterbolag till Swedfund, Swedfund Financial Markets

(SFM). Det nya bolaget skulle dels lämna kapitaltillskott i form av ägar-

eller ägarliknande kapital, dels förmedla tekniskt bistånd. Bolaget har

sedan dess på ett framgångsrikt sätt och i nära samarbete med

Världsbanken och EBRD investerat i ett antal utvecklingsbara banker i

Baltikum (ett 25-tal transaktioner). SFM har därmed aktivt medverkat till

en nödvändig omstrukturering i ordnade former av de finansiella

sektorerna.

SFM:s verksamhet har bidragit till att stabilisera ett antal livskraftiga

finansinstitutioner i Baltikum. Den har banat vägen för en starkt ökad

närvaro i Baltikum från de svenska affärsbankernas sida med åtföljande

positiva konsekvenser för näringslivssamarbetet mellan Sverige och

Baltikum.

Beslut har fattats att söka avveckla SFM:s engagemang successivt.

2.4 Demokrati och utveckling

Den demokratiska processen i Central- och Östeuropa fortsätter med

vissa undantag att utvecklas positivt. Den formella grunden för demokrati

är i huvudsak lagd. I allmänhet finns en önskan att utveckla och stärka

demokratin samt att leva upp till de åtaganden som anslutning till

internationella konventioner om mänskliga rättigheter innebär. Under

perioden 1989 till 1999 har beslutats om insatser på detta område

omfattande 714 miljoner kronor.

För att bidra till en fortsatt fördjupning av demokratins kultur skall

insatser genomföras för uppbyggnad och stärkande av de civila samhället

i samarbetsländerna. Samarbete som genomförs av enskilda

organisationer och folkrörelser samt det akademiska och kulturella

samarbetet skall få fortsatt stöd. Fördjupade insatser på rättsområdet skall

prioriteras särskilt i Estland, Lettland och Litauen som ett led i

förberedelserna för ett EU-medlemskap. Samarbetet mellan kommuner,

länsstyrelser, landsting och storregioner väntas öka. Språk- och

integrationsstödet till de rysktalande i Estland och Lettland skall utökas

och breddas.

Under år 1999 påbörjades en särskild satsning för att bistå

kandidatländerna runt Östersjön med att förbereda sina rättsväsenden för

medlemskap i EU. Regeringen har ingått avtal med de baltiska staterna

om samarbetet som skall genomföras av rättsväsendets myndigheter. Ett

samarbete planeras även med Polen. En styrgrupp med representanter för

rättsväsendets myndigheter, Sida och Regeringskansliet har inrättats med

sekretariat i Justitiedepartementet.

Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet

Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet tillsattes

efter beslut av Östersjöländernas regeringschefer vid toppmötet i Visby i

maj 1996. Sverige har sedan starten varit ordförandeland.

Inom ramen för aktionsgruppen genomförs ett konkret och praktiskt

samarbete mellan ländernas polis-, åklagar-, tull-, skatte- samt kust- och

gränsbevakningsmyndigheter. Arbetet har delats in i fyra huvudområden:

- ökat och förbättrat informationsutbyte

- gemensamma operationer och andra operativa åtgärder

- rättsligt samarbete samt

- utredningar, utbildning och annat samarbete.

Gemensamma operativa aktioner genomförs löpande mot bl.a. stulna

fordon, narkotikasmuggling och illegal migration samt

människosmuggling. År 1998 inrättade regeringscheferna en operativ

kommitté som fungerar som en sektorsövergripande expertgrupp i

operativa frågor.

Aktionsgruppens arbete kommer att fortsätta i sin nuvarande form till

och med år 2000. Gruppen har på kort tid etablerat effektiva och

användbara samarbetsformer. Sådana lättillgängliga, enkla

samarbetsformer med en operativ samverkan mellan gränserna är en

förutsättning för att lyckas med kampen mot organiserad brottslighet.

2.5 Det säkerhetsfrämjande stödet

Målet för det säkerhetsfrämjande samarbetet är att främja den

gemensamma säkerheten i Östersjöregionen. I första hand är samarbetet

inriktat på de baltiska länderna, men omfattar även övriga delar av

Central- och Östeuropa inklusive Polen och Ryssland. De

säkerhetsfrämjande insatserna avser stöd till:

- säkerhetspolitisk kompetens

- demokratiskt totalförsvar

- fredsfrämjande insatser

- gränsbevakning och insatser för stärkt yttre gränskontroll

- kampen mot internationell och organiserad brottslighet

- asyl- och migrationspolitisk kompetens samt

- beredskap mot olyckor och katastrofer.

För 1999 har 85 miljoner kronor anvisats för insatser på det

säkerhetsfrämjande området. Fr.o.m. i år ansvarar Sida för en del av

stödet, totalt 48 miljoner kronor. 37 miljoner har reserverats för insatser

av mer säkerhetspolitisk karaktär som också fortsättningsvis handläggs

av Utrikesdepartementet.

Estland, Lettland och Litauen

Det säkerhetsfrämjande stödet till de baltiska staterna har sedan 1990

uppgått till ca 360 miljoner kronor, inklusive stöd till de gemensamma

baltiska projekten BALTBAT, BALTRON och BALTDEFCOL.

Sverige stödjer sedan ett antal år både bilaterala och sambaltiska

projekt i de baltiska länderna. Samarbetet inom BALTSEA (Baltic

Security Assistance Group) bidrar till samordning mellan olika

bidragsgivare. I BALTSEA ingår förutom de baltiska och de nordiska

länderna, Polen Tyskland, Frankrike, Belgien, Nederländerna, Schweiz,

Storbritannien, USA och Canada i detta samarbete.

Sverige stödjer BALTBAT (Baltic Battalion), en sambaltisk bataljon

för fredsfrämjande insatser. Bataljonen skall kunna utföra fredsbevarande

insatser efter mandat från FN eller regionala organisationer. För

närvarande uppgraderas styrkan till en lätt infanteribataljon, som skall

kunna delta även i andra typer av Peace Support Operations (PSO).

Rådgivning och kunskapsöverföring inom hela totalförsvarsområdet är

grundläggande såväl för förmåga att utbilda officerare som civila

befattningshavare inom försvarssektorn. Sverige leder därför arbetet med

att etablera och driva en gemensam baltisk försvarshögskola,

BALTDEFCOL (Baltic Defence College), i Estland. De första eleverna

påbörjade utbildningen i Tartu i augusti 1999.

BALTRON (Baltic Naval Squadron) är en gemensam baltisk marin

styrka vilken i framtiden skall kunna leda och genomföra

minröjningsoperationer.

Sverige har sedan 1995 utfört totalt åtta minröjningsoperationer i

baltiska farvatten. Dessa har genomförts dels bilateralt med respektive

land dels gemensamt med andra länder. Minröjningsoperationerna har

bl.a. skapat nya, säkrare och effektivare farleder. Vid dessa operationer

har även Sjöfartsverket deltagit med sjömätningsfartyg. Redan 1994

upptäcktes ett stort antal minor, bomber och torpeder då Statens

geologiska undersökningar, SGU, genomförde bottenundersökningar

längs den estniska kusten. Totalt uppskattas 85 000 minor lagts ut under

andra världskriget, varav endast ca en tredjedel omhändertagits under

efterkrigsminsvepningen. Trots de svenska insatserna som genomförts är

behoven av minröjning utanför den baltiska ländernas kuststräckor

alltjämt stora. Mot denna bakgrund har Sverige successivt arbetat för att

öka de baltiska staternas medverkan i operationerna. Uppbyggnaden av

BALTRON och BALTRON:s medverkan i minröjningsoperationerna är

ett viktigt led i denna utveckling.

Sverige har även i olika former stött det baltiska deltagandet i PFF.

Säkerhetspolitisk kompetens

Under de baltiska staternas första år av återvunnen självständighet var

uppbyggnaden av de baltiska ländernas säkerhetspolitiska kompetens i

första hand inriktad på att utveckla ländernas förmåga att agera på den

internationella arenan. Stödet innefattade finansiering av deltagande i

internationella möten och diplomatutbildning. Efter hand har

verksamheten alltmer inriktats på nationell säkerhetspolitisk

kompetensuppbyggnad, t.ex. stöd till upprättande av ett utrikespolitiskt

institut i Riga.

Demokratiskt totalförsvar

Den militära sektorn i de baltiska länderna har av tradition varit

auktoritär och icke-demokratisk. Förutsättningarna för ett brett folkligt

förankrat totalförsvar, inklusive modernt civilförsvar har därför inte

heller funnits. Mot den bakgrunden stödjer Sverige utvecklingen av

nationella totalförsvar under demokratisk styrning. Förutom stöd till de

gemensamma baltiska projekten, har officerare och annan personal

utbildats i Sverige. Sverige har stött de baltiska länderna med

officersutbildning vid svenska militärhögskolor, och med kompletterande

officersutbildning i bl.a. ledarskapsfrågor, krishantering och

informationstjänst. Sverige har även bistått de baltiska länderna med

rådgivning i totalförsvarsfrågor. Inom ramen för samarbetsprojektet

BALTPERS har Sverige bidragit med uppbyggnad av en

pliktverksfunktion. Regeringen har anvisat totalt 11 miljoner kronor för

projektet, vars syfte är att utveckla system för personregistrering,

inskrivning och tjänstgöring. Stöd för upprättande av ett system för

krigsplacering och mobilisering bereds för närvarande inom

Regeringskansliet.

Även frivilliga försvarsorganisationer har påbörjat ett samarbete i de

baltiska staterna för att stödja dessa länders uppbyggnad av ett försvar

under demokratisk kontroll. Under år 1999 genomförs en kartläggning av

behovet av sådant stöd även i Polen och Ryssland.

Gränsbevakning och insatser för stärkt yttre gränskontroll

En studie rörande ett eventuellt bevakningssystem för de baltiska staterna

under 1993 resulterade i ett flertal projekt med målet att organisera ett

system för att övervaka havs-, kust- och landgränsområden och även till

en viss del luftrummen. Stödet, som avser så väl tekniska system som

utbildning, har främst syftat till att under fredstid förbättra den civila

säkerheten och gränskontrollen.

I slutet på april 1999 överlämnades ett sjöövervakningssystem från

FMV till Lettland som bl.a. syftar till att förbättra sjösäkerheten,

förhindra illegal handel samt assistera vid sjöräddning. Tidigare har

liknande system överlämnats till Estland och Litauen. Den totala

kostnaden för insatserna har uppgått till 40 miljoner kronor.

Sverige har bl.a. genom FOA bidragit till att förbättra de baltiska

staternas gränsbevakning. Stödet ses som en viktig del i ländernas

europeiska integrationsprocess. I Litauen har stöd utgått i form av

installation av modern data- och kommunikationsutrustning längs med

den 300 km långa gränsen med Kaliningradområdet. I Lettland har stödet

antagit samma form, till gränsvaktbataljonerna vid Ludza och Viljaka.

Sverige har till Lettland överlämnat fem nyutrustade kustbevaknings-

fartyg. Litauen har bl.a. erhållit tre nyutrustade fartyg och två

räddningsbåtar. Vidare har tre kustbevakningsfartyg givits till Estland.

Materielöverföringen har kombinerats med ett flertal

utbildningsprogram.

Luftfartsverket har assisterat de baltiska staterna vid uppbyggnaden av

ett system för att övervaka luftutrymmen. Samarbetet har främst avsett

förbättrade luftvägar för civilflygning samt specificering och

implementering av ett flygtrafiksystem. I samband med dessa projekt har

baltiska flygledare utbildats.

Samarbetet med tullen har huvudsakligen omfattat överföring av

grundläggande utrustning, bl.a. kommunikations- och röntgenutrustning,

till de baltiska tullmyndigheterna. Expertutbyte, stöd till baltiskt

deltagande i internationella konferenser samt utbildning av tullpersonal

har också spelat en viktig roll i samarbetet.

Beredskap mot olyckor och katastrofer

Svenska Räddningsverket lanserade 1992 ett fyraårigt program för de tre

baltiska staterna. Programmet, som slutfördes 1996 för Estland och 1997

för Lettland och Litauen, inkluderade utbildning i Sverige för

räddningspersonalen, överföring av grundutrustning för eldbekämpning

och kemisk förstörelse samt av skyddsutrustning för användning vid

oljekatastrofer. Samarbetet har även omfattat kärnkraftverket Ignalina där

Sverige genom Statens kärnkraftinspektion bidragit till att

brandskyddstjänsten förbättrats.

Sverige har vidare samarbetat med de baltiska staterna på

försvarsmiljöområdet. Syftet har bl.a. varit att bygga upp ett

miljökunnande i de baltiska försvarsmakterna.

Kamp mot internationell och organiserad brottslighet

De ansträngningar som gjorts inom ramen för polissamarbete har främst

koncentrerats till kompetens- och materielöverföring. Kriminalteknisk

utrustning för bekämpning av narkotikabrott, miljöbrott och

människosmuggling har överförts. Ett trettiotal välutrustade polisbilar

har överlämnats till de baltiska staterna. Sverige har också tillhandahållit

ett flertal utbildningssprogram, både multilaterala och bilaterala, inom

ramen för Nordic Baltic Police Academy. Stödet på asyl- och

migrationsområdet har främst koncentrerats till att förbättra

flyktingmottagandet och asylhanteringen. Samarbetet har omfattat såväl

juridisk hjälp för att förbättra lagstiftningen som praktiskt stöd för att

underlätta den humanitära situationen för flyktingar.

Ryssland

Det svenska säkerhetsfrämjande samarbetet med Ryssland har varit

begränsat och huvudsakligen koncentrerats till områdena kring S:t

Petersburg och Kaliningrad. Samarbetet har främst omfattat kärnsäkerhet

och polisverksamhet.

Statens kärnkraftsinspektion (SKI) har lämnat stöd på lagstiftnings-

området till upprättande av export- och importkontroll samt fysiskt skydd

kring anläggningar för produktion och bearbetning av kärnämnen.

Rikspolisstyrelsen (RPS) har ansvarat för stödet inom ramen för

polissamarbetet som främst koncentrerats till kompetens- och

materielöverföring. RPS har sedan 1996 genomfört ett antal projekt i

Kaliningradområdet, främst omfattande narkotikautbildning och tekniskt

stöd.

Sjöfartsverket har fullföljt ett antal regionala Östersjöprojekt i vilka

Kaliningrad varit delaktigt. Dessa har omfattat upprättande av en maritim

säkerhetsplan och tekniska ledarskapsseminarier för personer med

chefsbefattning vid hamnar i Östersjöregionen. Därutöver har

Luftfartsverket genomfört seminarier inom ramen för Partnerskap för

fred.

Regeringen tog den 3 december 1999 ett beslut om stöd till

ammunitionssanering vid rysk-estniska gränsen. Mottagare var här KTH,

som nu med hjälp av ryska experter röjer ammunition till sjöss och på

land.

Polen

Det hittillsvarande säkerhetsfrämjande samarbetet med Polen har varit

begränsat. Överstyrelsen för civil beredskap har påbörjat ett samarbete

med CMPPA (Crisis Management and Protection of Population Agency)

i syfte att utbyta erfarenheter vad avser civilt försvar. Polen har deltagit i

ett antal Östersjöprojekt som Sjöfartsverket ansvarat för. Dessa har

innefattat förstudier för hantering av miljöavfall i polska hamnar,

upprättande av en maritim säkerhetsplan och tekniska

ledarskapseminarier för personer med chefsbefattning vid hamnar i

Östersjöregionen. Även här har Luftfartsverket genomfört seminarier

inom Partnerskap för fred. Vidare har Invandrarverket bedrivit samarbete

i form av utbytestjänstgöring inom ramen för de EU-finansierade s.k.

Odysseus-programmen.

KTH/Institutionen för farkost- och skeppsteknik har inom området

marin undersökningsteknik samarbetat med Technical University och

Marinmuseet i Gdansk. Generaltullstyrelsen (GTS) i Ystad har också haft

ett löpande samarbete med sin polska motsvarighet.

Rikspolisstyrelsen (RPS) inledde 1996 ett samarbete med de polska

polismyndigheterna. Samarbetet har omfattat fem delprojekt: stöd till

polska ekopolisen, seminarier rörande narkotikabekämpning, seminarier

avseende bekämpning av organiserad brottslighet, datautbildning och

datautrustning till byrån för bekämpning av organiserad brottslighet samt

utbytestjänstgöring och materielöverföring till gränspolisen i polska

hamnstäder.

2.6 Näringslivsinriktade åtgärder

2.6.1 Östersjömiljard I

I prop. 1995/96:222 föreslogs en avsättning av 1 miljard kronor för att

stärka samarbetet och utvecklingen i Östersjöregionen. I syfte att

stimulera tillväxt och sysselsättning skulle de föreslagna medlen anvisas

för "åtgärder och projekt inom bl.a. områden som livsmedel,

energisystem, kunskapsutbyte, infrastruktur och miljö, samt för att öka

handeln och investeringarna och i övrigt stärka samarbetet mellan stater

och näringsliv i regionen".

I 1996/97 års budgetproposition drogs 50 miljoner kronor in för

särskilda ändamål inom jordbrukssektorn. Det totala beloppet till

Östersjömiljardens förfogande blev således 950 miljoner kronor.

Den ursprungliga tanken att medlen skulle fördelas under en femårs-

period ändrades av finansutskottet som anvisade medlen genom ett

treårigt reservationsanslag.

Beredning

Ett antal departement och statliga myndigheter har varit delaktiga i

beredningen av ärenden inom miljarden, vilket återspeglar bredden i det

svenska engagemanget för Östersjöregionen. Ansvaret för miljarden

överfördes i december 1997 från Statsrådsberedningen till dåvarande

Närings- och handelsdepartementet och under hösten 1998 till

Utrikesdepartementet.

Intresset för Östersjömiljarden har varit stort och antalet inkomna

ansökningar och projektförslag mycket omfattande. Regeringen har i

urvalet av projekt strävat efter att göra en lämplig fördelning av medlen

med hänsyn till bl.a. tillväxt, sysselsättning, geografisk balans och

internationella åtaganden på statsstödsområdet. Två projekt har notifieras

till EU-kommissionen i enlighet med tillämpningen av EU:s

statsstödsregler.

Totalt har cirka 550 skriftliga ansökningar inkommit. Antalet

telefonförfrågningar torde uppgå till det femdubbla. Inkomna förslag har

remitterats inom kanslihuset till kontaktpersoner som utsetts i de berörda

departementen. Departementen har bedömt och prioriterat förslagen.

Ett flertal ansökningar har krävt särskild beredning och har

överlämnats till instanser som Sida, Swedfund eller NUTEK. Inblandade

departement har i ett flertal fall anlitat underliggande myndigheter för

utvärdering och genomförande av projekt. De flesta departement har

utsett särskilda handläggare för Östersjöfrågor.

Fördelning

De flesta projekten har haft en inriktning på kunskapsöverföring i vid

bemärkelse. Direkt företagsstöd har förekommit i mycket få fall. Indirekt

har svenska företag gynnats av order som genererats av gåvobistånd från

Östersjömiljarden. Volymen av denna orderingång kan per den 15

september beräknas till ca 135 miljoner kronor.

Regeringen har hittills fattat beslut om 688 miljoner kronor fördelade

på 55 projekt. Tre projekt till ett värde av 120 miljoner kronor är under

beredning. Ytterligare 128 miljoner kronor är intecknade för projekt där

beredningen är i ett inledande skede. Ovan nämnda två projekt som

notifierats till kommissionen omfattar ett värde av 14 miljoner kronor.

Inga beslut har fattats om lån eller garantier med utnyttjande av det

aktuella anslaget. Per den 1 september 1999 hade 350 miljoner kronor

utbetalats.

Tabell 2:1, Östersjömiljard I fördelad per sektor

Sektor

Mkr

Andel

Energi

110,3

16 %

Miljö

59,1

9 %

Infrastruktur

99,2

14 %

Livsmedel

33,0

5 %

Kunskapsöverföring (utbildning, kultur, kontakter)

115,6

17 %

Katastrofbistånd

55,0

8 %

Visbystipendier

120,0

17 %

IT

80,0

12 %

Övrigt

16,1

2 %

Totalt:

688,3

100 %

Källa: Utrikesdepartementet

Fördelningen är ungefärlig eftersom många projekt berör flera områden.

Det gäller i synnerhet energi- och miljöprojekt som ofta sammanfaller.

Småföretagsprojekten faller också till största delen inom miljö- och

energiområdena. Flertalet projekt har likaså inslag av

kunskapsöverföring.

Tabell 2:2, Östersjömiljard I fördelad per land

Land

Mkr

Andel

Ryssland

145,3

21 %

Estland

121,3

18 %

Lettland

106

15 %

Litauen

156,2

23 %

Polen

153,5

22 %

Övrigt

6,0

1 %

Totalt

688,3

100 %

Källa: Utrikesdepartementet

Regeringen har i tilläggsbudgeten för 1999 föreslagit att anslaget på nytt

förs upp i statsbudgeten.

Erfarenheter

Generellt kan konstateras att Östersjömiljarden har stärkt Sveriges roll i

Östersjösamarbetet och utgjort ett angeläget instrument för stöd till

svensk näringslivsverksamhet i regionen.

De stora investeringsprojekten skapar förutsättningar för nya

satsningar eftersom de har karaktären av pilotprojekt. Stödet har också en

avsevärd hävstångseffekt i och med det svenska bidraget ligger runt 10-

20 procent av investeringsvärdet.

Det ligger i sakens natur att "utvecklingsprojekt" med höga

kvalitetskrav tar tid att identifiera och bereda. De stora projekten tar

sedan fyra-fem år att genomföra. Därutöver finns risker att projekt

finansierade ur Östersjömiljarden försenas. Detta har skett bl.a. till följd

av den ryska krisen. I några fall har sökandens ställning förändrats under

beredningens gång, t.ex. genom konkurser och företags-

sammanslagningar. I andra fall har mottagarländerna själva begärt

omdefiniering av projekten.

En fullständig utvärdering av de beslutade insatsernas effekter låter sig

bäst göras när projekten kommit avsevärt längre.

Avsaknaden av en fast beredningsordning har haft vissa nackdelar

såsom icke relevanta eller ofullständiga ansökningar och ett relativt stort

löpande upplysningsbehov. Samtidigt har den informella strukturen i

flera fall möjliggjort en flexibel ärende- och beslutshantering.

Projektredovisning

I bilaga 2 finns en sammanställning av den rapportering som inkommit

om projekt inom Östersjömiljard I per september 1999.

2.6.2 Östersjömiljard II

Erfarenheterna från den första miljarden har i huvudsak varit goda. Inte

minst har reaktionerna från svenskt näringsliv varit positiva. Hösten 1998

beslutade riksdagen om en fortsättning av denna verksamhet genom att

ytterligare en miljard kronor, under en femårsperiod, tillfördes ett nytt

anslag, näringslivsutveckling i Östersjöregionen. För budgetåret 1999 har

riksdagen anvisat 150 miljoner kronor.

Det övergripande målet är att förstärka svenska företags position i

Östersjöregionen och att förbättra förutsättningarna för svenska företags

deltagande i utvecklingen av regionens näringsliv. Verksamheten skall

samordnas med och komplettera utvecklingssamarbetet med de berörda

länderna.

Mot bakgrund av erfarenheterna från den första miljarden tillkallade

regeringen i december 1998 en särskild kommitté, Kommittén för

ekonomiskt samarbete i Östersjöregionen, Östersjöberedningen, med

deltagande av representanter från näringslivet. En av kommitténs

huvuduppgifter var att föreslå riktlinjer, inriktning, beredningsordning

och administration för insatser som finansieras med dessa medel. En

viktig utgångspunkt var behovet av tydliga kriterier för projekturval samt

vikten av att beakta internationella överenskommelser på

statsstödsområdet. Beredningen avlämnade den 31 maj ett delbetänkande

med förslag på dessa punkter.

I betänkandet understryker beredningen att anslaget för

näringslivsutveckling är ett viktigt nytt instrument för att på ett offensivt

sätt främja svenska näringslivsintressen i regionen. De resurser som

statsmakterna ställt till förfogande för ändamålet måste skapa nya

möjligheter för svenska företag att verka i regionen.

Beredningen har mot bakgrund av gjorda erfarenheter bekräftat att det

finns ett behov av tydliga riktlinjer och kriterier för medlens användning

samt kommit till slutsatsen att det är önskvärt att i ökad utsträckning

delegera ansvar till statliga myndigheter och andra statsstödda organ.

Vad gäller anslagets riktlinjer, inriktning, beredningsordning och

administration lämnade beredningen följande förslag:

- att programmet Marknadsplats Östersjön vid Exportrådet erhåller

finansiering ur anslaget även under kommande budgetår

- att möjligheten hålls öppen för utökningar av affärschansprojektet

inom ramen för Marknadsplats Östersjön om erfarenheterna så

motiverar

- att regeringen överväger ett av Sveriges exportråd nyligen presenterat

förslag till lånefacilitet för små och medelstora företag (under 250

anställda)

- att medel ur anslaget avsätts för kontaktskapande och

nätverksbyggande verksamhet inom t.ex. handelskammare,

kommuner och länsstyrelser

- att frågan om ytterligare riskkapitalsatsningar utreds närmare, och att

förslag från utredningen om stöd till mindre företags

marknadssatsningar i Östersjöområdet därvid beaktas

- att resurserna för aktiv projektutveckling med deltagande av berörda

myndigheter, organisationer och företag förstärks avsevärt och att

UD:s Projektexportsekretariat ges en koordinerande roll

- att medel ur anslaget avsätts för vissa projektförberedande och

projektunderstödjande insatser och att särskild uppmärksamhet ägnas

stöd till yrkesinriktade utbildningsinsatser

- att medel ur anslaget reserveras för delfinansiering med gåva av

angelägna miljö- och energisatsningar med svensk medverkan, med

inriktning på projekt och sektorer som hittills inte varit aktuella för

svenskt stöd

- att en permanent samrådsgrupp tillkallas under UD:s ledning för

samråd om satsningar och åtgärder på miljö- och energiområdet

- att regeringen överväger bidrag till svenska trustfonder inom nordiska

organ, i första hand inom NOPEF

- att Sida ger fortsatt hög prioritet åt miljö- och energirelaterade projekt

i de kommande årens utvecklingssamarbete och att Sida även

fortsättningsvis i förberedelser och genomförandet av projekten aktivt

samarbetar med och utnyttjar den svenska resursbasen

- att Sida får i uppdrag att i samråd med näringslivsorganisationer och

företag utarbeta ett program med internationella kurser för deltagare

från Östersjöländer inom sektorer av särskilt intresse för svenska

företag, och att medel för detta avsätts ur anslaget

- att en översikt tas fram över pågående IT-projekt, och att ytterligare

insatser förbereds på detta område.

Beredningens slutsats var att fortsatta s.k. Visbystipendier och

Östersjöstipendier i första hand skall finansieras på annat sätt än genom

anslaget för näringslivsutveckling. Vidare ansåg beredningen att

satsningar inom områdena allmänt Sverigefrämjande och

informationsverksamhet inte bör finansieras ur anslaget. Beredningen

understryker att instrument måste användas på ett sätt som inte leder till

konkurrenssnedvridningar och som står i överensstämmelse med

statsstödsbestämmelserna inom EU och med åtagandena rörande

statsstödd exportfinansiering inom OECD. Insatserna bör relatera till

problem och hinder som svenska företag möter i arbetet med att utveckla

handel och investeringar i regionen och som inte är kommersiella och

företagsspecifika.

Beredningen erinrade om vikten av aktiv uppföljning av slutsatserna

från handelsministermötet i Vilnius i juli 1998.

Riksdagen har, som nämnts, anvisat 150 miljoner kronor för anslaget

näringslivsutveckling i Östersjöregionen för budgetåret 1999. Av dessa

har 43 miljoner kronor avdelats till projektet Marknadsplats Östersjön

vid Sveriges Exportråd (se bilaga 5).

Östersjöberedningens förslag bereds för närvarande inom

Regeringskansliet. I budgetpropositionen föreslår regeringen att 100

miljoner kronor anvisas för budgetåret 2000 samt att en

bemyndiganderam inrättas vilket gör det möjligt att göra åtaganden upp

till 150 miljoner kronor.

2.6.3 Östersjön och den regionala näringspolitiken

Riksdagen beslutade i maj 1998 om en ny regional näringspolitik.

Politikens mål är att utifrån varje regions speciella förutsättningar

stimulera en hållbar ekonomisk tillväxt som bidrar till fler och växande

företag och därmed ökad sysselsättning för både kvinnor och män. Den

nya politiken bygger på en effektivare samordning mellan

politikområden och sektorer. Regionala tillväxtavtal utarbetas i breda

partnerskap inom varje län som underlag för samverkan kring de tillväxt-

och näringslivsfrämjande åtgärder som är regionalt och lokalt

prioriterade. Åtgärder skall finansieras gemensamt av berörda parter,

t.ex. statliga, kommunala och privata organ.

Samtliga län lämnade den 15 april 1999 en första version av regionala

tillväxtavtal till regeringen. Det regionala arbetet med avtalen innefattar

representanter för ett stort antal myndigheter och organisationer.

Näringslivets medverkan är omfattande. En bra bas finns därmed för

utveckling av en ökad samverkan mellan näringsliv och politik.

Mer än hälften av länen uppmärksammar Östersjöregionens

utvecklingsdynamik och flera län ser den som en av hörnstenarna i sin

egen näringslivsstrategi. I flera avtal presenteras delprogram avseende

insatser med anknytning till Östersjöregionens utveckling. Nätverk och

åtgärder för affärsutveckling, turistutbyte, kompetensutveckling och

miljösamarbete är exempel på insatser som länen vill genomföra.

Samfinansiering mellan olika berörda parter förbereds.

De förslag till åtgärder relaterade till näringslivsutveckling i

Östersjöregionen som finns i utkasten till tillväxtavtal utgör en grund för

diskussioner om medfinansiering från Östersjömiljard II.

I budgetpropositionen för år 2000 konstaterar regeringen att det finns

goda förutsättningar för att utarbeta ett tillväxtavtal som omfattar flera

län och som fokuserar på näringslivsutveckling i Östersjöregionen.

Genom en sådan ansats kan aktörer med likartade eller kompletterande

idéer knytas samman. Därigenom kan de insatser som görs få större

effekt.

Regeringen aviserar i budgetpropositionen att en förhandlingsgrupp

kommer att inrättas i Regeringskansliet till vilken företrädare för länen

kommer att inbjudas för vidare överläggningar om innehåll, inriktning

och omfattning i ett sådant länsövergripande tillväxtavtal.

2.6.4 Jordbruks- och livsmedelssektorn

De omvälvande förändringar som pågått - och pågår - i de östeuropeiska

länderna innebar inledningsvis generellt sänkt livsmedelsproduktion och

-konsumtion. Livsmedelsproduktionen var, liksom annan produktion,

hårt reglerad och ingen hänsyn togs till miljöpåverkan. Efterhand har

genomförda reformer lett till större ekonomisk tillväxt och ökad köpkraft

hos konsumenterna. Vidare ställer konsumenterna högre kvalitetskrav på

de livsmedel som de köper. Hela livsmedelssektorn i området håller

sålunda på att förändras fundamentalt, något som givetvis också är

nödvändigt med hänsyn till anpassningen till EU:s regelverk. Det har

visat sig vara svårt att lösa problemen inom jordbrukssektorn och

livsmedelsindustrin, inkluderat distributionen. Kunskapsöverföring om

modern jordbruks- och livsmedelsproduktion, inklusive ekologiska,

miljömässiga, hygieniska och kvalitativa aspekter, är därför mycket

viktig. Även investeringar i modern jordbruks- och livsmedelsproduktion

är väsentliga. Svenska livsmedelsföretag har de senaste åren visat stort

intresse för att etablera sig i området. De projekt som hitintills har

finansierats från svensk sida har varit framgångsrika. Svenska

universitet, högskolor och livsmedelsindustri har sålunda en viktig

funktion att fylla på detta område.

2.7 Utbildning och kultur

Kulturutbytet med länderna i Östeuropa var fram till 1989 relativt

outvecklat och i huvudsak begränsat till stipendieprogram. I samband

med att demokratiseringsprocessen tog fart växte kulturkontakterna,

särskilt med de baltiska länderna och Polen, och denna utveckling har

sedan tidigt 1990-tal ökat successivt. Många av de kontakter som

etablerades i början av 90-talet har utvecklats till varaktigt samarbete

mellan olika kultur- och utbildningsinstitutioner i våra länder.

Svenska institutet hanterar merparten av projekt och program inom

kultur- och utbildningsområdet. För perioden 1989-99 har Svenska

institutet omsatt närmare 450 miljoner kronor för samarbetet med

länderna i Central- och Östeuropa. Idag utgör Svenska institutets

samarbete med de nya demokratierna i Östeuropa två tredjedelar av SI:s

hela verksamhet.

Inom Svenska institutets ram bedrivs projektet Partnerskap för kultur, i

samarbete mellan Kulturdepartementet och Utrikesdepartementet.

Projektet syftar till att bereda väg för dialog och erfarenhetsutbyte om

kulturen och kulturpolitikens möjlighet att främja yttrandefrihet,

mångfald, demokrati och gemensam säkerhet. Tanken bakom projektet

som inleddes 1998 är att bl.a. skapa en mötesplats för främst unga

kulturutövare och intellektuella från länderna kring Östersjön samt

Vitryssland och Ukraina.

Östersjöstaternas råd har en viktig roll i kultursamarbetet. Den hittills

främsta insatsen på kulturområdet är upprättandet av den s.k. Eurofaculty

vid universitetet i Riga med filialer i Tartu och Vilnius. Inom ramen för

Eurofaculty bedrivs utbildning för studenter och lärare i förvaltning,

juridik och ekonomiska ämnen. Universitet och högskolor i Danmark,

Tyskland, Norge, Sverige och Finland är involverade i projektet, som

genomförs inom ramen för EU:s Tempus-program.

På den svenska regeringens initiativ genomfördes den 5-6 juni 1998 en

ungdomsministerkonferens i Visby med företrädare för de elva

Östersjöländerna. Konferensen har haft en gemensam grund för ett ökat

samarbete i ungdomsfrågor mellan länderna.

Regeringen beslutade under år 1998 att ställa 5 000 000 kronor ur

Allmänna arvsfonden till Ungdomsstyrelsens förfogande för stöd till

ungdomars utbytes- och samarbetsprojekt i Östersjöregionen.

Sverige finansierar Handelshögskolan i Riga med sammanlagt 120

miljoner kronor under 10 år, fram till och med år 2003. Skolans

inriktning är ekonomi, offentlig förvaltning och företagande. Skolan är

öppen för studenter i de tre baltiska länderna.

Sverige finansierar uppbyggnad och drift av Juristhögskolan i Riga

med cirka 40 miljoner kronor under åren 1997 2005. Skolan skall

huvudsakligen bedriva juridisk utbildning på magisternivå, men även

fortbildning och vidareutbildning.

Utöver de reguljära stipendieprogrammen för akademiskt utbyte med

länderna i Central- och Östeuropa finns sedan 1997 Visby- och

Östersjöstipendierna vilka har till syfte att främja det akademiska utbytet

i Östersjöregionen. Målgruppen är främst forskare och

universitetsstuderande men även administrativ personal inom det

akademiska området. Östersjöprogrammet syftar dessutom till ökat

samarbete på vuxenutbildnings- och folkbildningsnivå.

Visbyprogrammet främjar vetenskapligt samarbete mellan lärosäten och

institutioner/företag inom näringsliv, offentlig förvaltning samt kultur-

och informationssektorn.

Inom ramen för dessa två program har ett stort antal forskare,

administratörer, lärare och studerande på vetenskaplig nivå, lägre

akademisk nivå och vuxenutbildningsnivå beviljats stipendium och/eller

projektstöd. Sedan Visby- och Östersjöprogrammens början 1997 har

286 vetenskapliga samarbetsprojekt till en summa av närmare 90

miljoner fått stöd. Inom det akademiska området har 367 sökande från

Östersjöländerna och 316 från Sverige beviljats stipendium inom ramen

för dessa stipendieprogram. Dessutom har 241 ansökningar inom

arbetsmarknads- och folkbildningsområdet beviljats.

Under hela 90-talet har intresset för svenska språket ökat mycket

kraftigt i området och idag finns det svenskundervisning vid tolv

universitet i nordvästra Ryssland och Moskva, med totalt 15 utsända

svenska lektorer. I de baltiska länderna undervisas i svenska vid sex

universitet med hjälp av svenska lektorer. Dessutom finns det ett stort

antal gymnasieskolor som har svenska som obligatoriskt ämne. I Polen

undervisas svenska som huvudämne under fem år vid tre universitet och

som biämne vid fyra universitet. Fyra svenska lektorer är verksamma

där. Sverige bekostar även en professur i svenska språket vid

universitetet i Tartu. Drygt 2 600 studenter läser svenska i Central- och

Östeuropa på universitetsnivå. Regeringen stöder ett utbildningsprogram

som innebär att 250 ungdomar från Estland, Lettland, Litauen,

Kaliningrad och Polen under läsåren 1999-2001 kommer att studera vid

gymnasieskolor och folkhögskolor i södra Sverige.

Inom ramen för Östersjömiljard I har Sverige finansierat omfattande

och framgångsrika program för upprustning av kulturhistoriskt värdefull

bebyggelse. Förutom att bevara kulturhistoriska värden har målen varit

att bygga strukturer för kunskapsutbyte samt att skapa förutsättningar för

turism, kulturutbyte, handel och regional utveckling och tillväxt.

2.8 Det mellanstatliga Östersjösamarbetet

Östersjöstaternas råd (CBSS) består av utrikesministrarna som möts en

gång per år. Dessemellan leds arbetet av en ämbetsmannakommitté. År

1998 upprättades ett fast sekretariat, lokaliserat till Stockholm. I

grunddokumentet från 1992 fastslås att Östersjöregionen kan bli en ny

tillväxtzon i Europa. År 1993 inrättades en ekonomisk arbetsgrupp inom

CBSS med uppgift att främja ekonomiskt samarbete, identifiera

flaskhalsar i infrastrukturen, underlätta handelsutbytet och förbättra den

rättsliga och institutionella miljön för privata företag och investeringar.

Ekonomisk utveckling hänger nära samman med demokratisk

utveckling vilket är ett skäl för CBSS:s arbete med demokratiska

institutioner i en särskild arbetsgrupp som behandlar bl.a. god

förvaltning, lokalt självstyre, civil säkerhet och utsatta barn. Arbetet

rörande civil säkerhet är omfattande och en rad konferenser och

expertmöten har hållits. Gränsbevakningsmyndigheterna har bl.a. bildat

ett särskilt samarbetsorgan, Baltic Sea Regional Border Control

Cooperation Conference (BSRBCCC).

Efter två års arbete kunde en regional Agenda 21 för Östersjöområdet

antas av utrikesministrarna vid rådsmötet 1998. Denna s.k. Baltic 21

behandlas mer utförligt i det följande (avsnitt 2.13). Arbetet leds av en

ämbetsmannakommitté under svenskt ordförandeskap och med ett eget

sekretariat, vilket inledningsvis finansieras av Sverige och har lokaler på

Strömsborg invid CBSS:s sekretariat.

Vid sidan av CBSS har mellanstatligt regionalt Östersjösamarbete

inletts inom flera områden som har stor betydelse för ekonomin.

Fackministermöten har i detta sammanhang bl.a. hållits rörande

transporter, arbetsmarknadsfrågor, energi och kultur. Såsom närmare

framgår av avsnitt 2.14 är energisamarbetet för närvarande dynamiskt.

Redan 1990 tog Sverige initiativet till ett regeringschefsmöte för

Östersjöländerna vilket hölls i Ronneby och var inriktat på miljöfrågor.

Politiskt utgjorde mötet ett genombrott eftersom två av de baltiska

länderna deltog med egna delegationer innan länderna ännu återfått sin

självständighet.

För att ge ökad tyngd åt det mellanstatliga Östersjösamarbetet, inte

minst på det ekonomiska området, tog Sverige 1995 initiativet till ett

Östersjötoppmöte på regeringschefsnivå mellan Östersjöländerna. Mötet

hölls i Visby i maj 1996 och föregicks av ett affärsmannamöte på hög

nivå (Baltic Sea Business Summit) i Stockholm. Som en uppföljning av

Östersjötoppmötet i Visby antog CBSS:s utrikesministrar i juli 1996 i

Kalmar ett utförligt ekonomiskt handlingsprogram. Målet angavs till att

skapa en integrerad, konkurrenskraftig och dynamisk tillväxtmarknad i

Östersjöområdet.

Ett andra Östersjötoppmöte hölls i Riga i januari 1998, också det

föregånget av ett möte för ledande affärsmän. I deklarationen från Riga

ägnades stort utrymme åt de ekonomiska frågorna och man välkomnade

ett svenskt-litauiskt initiativ att sammankalla ett handelsministermöte

fokuserat på de små och medelstora företagens situation. Detta möte

hölls i Vilnius i juli 1998 och antog konkreta rekommendationer i en rad

frågor. Sverige har i den ekonomiska arbetsgruppen drivit på

uppföljningen av dessa rekommendationer och i flera fall tagit på sig en

samordnande roll eller stått värd för expertmöten. Exempel på

rekommendationer och deras praktiska uppföljning är:

- behov av tidsgränser och kvalitetsmål för tullbehandling vilket

behandlades på en tullkonferens i Gdansk i september 1999; vid

tullkonferensen kom man överens om en rad åtgärder för att förbättra

tullhanteringen i Östersjöområdet. Åtgärderna avser bl.a. förenkling

av gränshandel genom förkortning av tiden för tullhanteringen, till i

de flesta fall mindre än två timmar, att förse företag med uppdaterad

information om tullregler och kontaktpersoner vid respektive

tullmyndighet.

- harmonisering av handelslagstiftning vilket behandlades vid ett

seminarium i Stockholm i april 1999

- certifiering, som behandlades på ett expertmöte i Helsingfors i mars

1999

- sammankopplade hemsidor för praktisk information om

bestämmelser och möjligheter för handel och investeringar vilket

kommer att behandlades närmare på ett expertmöte i Stockholm i

september 1999

- informationsutbyte om "företag i vardande" vilket tagit formen av ett

möte i Helsingfors i januari 1999 med ett uppföljningsmöte i

Tyskland i juni

- förbättrad affärsetik, ett ämne som Lettland utvecklat i form av ett

förslag om ett nätverk för korruptionsbekämpning.

CBSS-sekretariatet har dessutom gjort ett sammandrag av förslagen i en

rapport om villkor för tillväxt som antogs vid toppmötet för affärsmän i

januari 1998. På uppmaning av den ekonomiska arbetsgruppen har

medlemsländerna sänt in uppgifter om vidtagna åtgärder i fråga om

förslagen, och dessa uppgifter kommer att analyseras och diskuteras i

arbetsgruppen.

Handelsministrarna kommer att mötas igen i Bergen i februari 2000 för

att granska hur rekommendationerna från Vilniusmötet följts upp och

besluta om ytterligare åtgärder för att främja handel och investeringar.

Senare under våren 2000 kommer det tredje Östersjötoppmötet att äga

rum i Danmark.

2.9 Internationella och nordiska finansieringsorgan i

Östersjöregionen

De multilaterala finansieringsorganens/institutionernas centrala roll i

Östersjöregionens utveckling hänför sig till de gigantiska investerings-

och omställningsbehov som blottlades vid avskaffandet av planekonomi i

regionens östra delar. Mot bakgrund av dessa behov behövs såväl den

finansieringskapacitet som den tekniska och analytiska kompetens som

de multilaterala finansieringsorganen kan erbjuda. Särskilt viktig är

multilateral finansiering av infrastruktur (transport och energi), av

miljöinvesteringar och av strukturella reformer. Viktigt stöd lämnas

också till den finansiella sektorn, dels i form av finansiering, dels i form

av kompetensöverföring. Flera av institutionerna har i stigande grad

engagerat sig i stöd för små och medelstora företag.

Miljöinvesteringar och infrastrukturella satsningar är inte sällan så

omfattande att samverkan mellan institutionerna liksom med andra,

exempelvis bilaterala, finansiärer krävs. Var och en av de multilaterala

finansiärerna begränsar vanligtvis sina finansiella åtaganden till en

tredjedel av respektive projekts totala finansieringsbehov.

Enbart under 1998 gjorde de multilaterala institutionerna finansiella

åtaganden gentemot Polen och Baltikum för ungefär 16 miljarder kronor.

Dessa åtaganden hade formen av lån, investeringar, tekniskt stöd,

garantier eller gåvor. Eftersom de stora institutionerna genom sin

medverkan ofta sänker en investerings risknivå tillkommer för varje

 multilateral krona ytterligare investeringsmedel från t.ex. privata

investerare. Den ökade trygghet som samfinansiering med de

multilaterala finansieringsorganen innebär är särskilt betydelsefull under

osäkra marknadsförhållanden.

Internationella valutafonden (IMF)

IMF lämnade under omvandlingens första år betydande makrofinansiellt

stöd till de baltiska länderna, Polen och Ryssland. Sedan 1997 har bland

Östersjöländerna endast Ryssland mottagit lån från IMF. Inget av de

andra länderna har heller någon stand-by facility . Däremot bistår IMF

alltjämt med betydelsefull rådgivning inom områden såsom ekonomisk

styrning, valuta- och penningpolitik, banktillsyn, nationalräkenskaper

och betalningsbalans. Regelbundet genomför IMF så kallade Artikel IV-

konsultationer i vilka fondens medlemsländer tar del av fondens råd i

policyfrågor.

Världsbanksgruppen

Världsbanksgruppen omfattar International Bank for Reconstruction and

Development (IBRD), International Finance Corporation (IFC) och

Multilateral Investment Guarantee Agency (MIGA). Ryssland och de

baltiska länderna blev medlemmar i Världsbanken 1992 medan Polen

återupptog sitt medlemskap 1986, efter ett 38 år långt uppehåll.

Världsbanken (IBRD)

IBRD svarar för övergripande analysarbete och projektfinansiering inom

offentlig sektor. Banken har i transitionsländerna koncentrerat sin

verksamhet till stöd för strukturreformer, investeringsfrämjande åtgärder,

reducering av statens roll i ekonomin och stöd för samhällsekonomiska

institutioner. Världsbanken har också verkat för en fungerande finansiell

sektor, utbyggnad av infrastruktur, uppbyggnad av ett socialt skyddsnät,

och modernisering av energisektorn. Världsbanken utför betydelsefullt

analytiskt arbete vad gäller ländernas utvecklingsbehov. IBRD

administrerar konsultfonder, dvs. bilaterala fonder för finansiering av

t.ex. svenska konsulters medverkan i IBRD-finansierade projekt.

IBRD:s verksamhet i Polen och de baltiska länderna har sedan 1998

tagit särskild hänsyn till behoven i samband med ländernas framtida EU-

anslutning. Världsbankens stöd till Ryssland har fokuserats till stabil

makroekonomisk utveckling och främjande av den privata sektorn.

Särskilt har man med stödet sökt befästa ekonomiska reformer,

förbättringar inom energi och annan infrastruktur liksom införandet av

miljövänlig teknologi.

International Finance Corporation (IFC)

IFC har som huvudsyfte att stimulera framväxt av den privata sektorn i

de länder där Världsbanken är verksam. Någon finansiering av projekt

inom offentlig sektor sker ej. Stöd till privatiseringsprojekt samt små och

medelstora företag är däremot viktiga områden för IFC. I

Östersjöområdet har IFC främst inrättat fonder för investering i

aktiekapital, ställt ut kreditfaciliteter för investering i små och medelstora

företag samt finansierat ett mindre antal projekt avseende modernisering

av mindre industriella enheter. IFC främjar även institutionsuppbyggnad

inom områdena bankväsende, finansiell infrastruktur och kapital-

marknad.

Multilateral Investment Guarantee Agency (MIGA)

MIGA ställer ut garantier för exportaffärer till och från utvecklings- och

transitionsekonomier. Av Östersjöländerna har hittills endast Polen

beviljats MIGA-garantier.

Europeiska investeringsbanken (EIB)

EIB är EU:s finansinstitut och upprättades genom Romfördraget.

Bankens viktigaste uppgift är att med långfristiga lån bidra till

integration, utveckling samt ekonomisk och social sammanhållning bland

medlemsstaterna. Med sin verksamhet utanför EU verkställer EIB den

finansiella delen av de avtal som slutits inom ramen för den europeiska

bistånds- och samarbetspolitiken. EIB:s verksamhet i de baltiska

länderna och Polen inleddes 1993. I dessa länder och övriga

kandidatländer bedriver EIB verksamhet i första hand inom ramen för ett

allmänt mandat som omfattar Central- och Östeuropa. Utlåning under

EIB:s allmänna mandat garanteras till 70 procent ur EU-budgeten.

Banken införde i januari 1998 en särskild förmedlemskapsfacilitet (den

s.k. finansieringsordningen för stöd inför anslutningen). Ordningen

innebär en tilläggsfinansiering på 3,5 miljarder euro. Under

förmedlemskapsfaciliteten tar banken själv all risk, vilket i praktiken har

inneburit att man bara lånat ut till kandidatländerna i den första gruppen.

Lån till länder i den andra gruppen har istället givits inom ramen för de

reguljära utlåningsmandaten.

Av bankens totala verksamhet kan numera knappt tio procent hänföras

till kandidatländerna. EIB:s lån till dessa länder stöder främst

infrastrukturinvesteringar i t.ex. transeuropeiska nätverk (TEN). Andra

väsentliga delar av EIB:s utlåning avser miljöskydd, energi, industriell

konkurrenskraft, regional utveckling samt små och medelstora företag.

Bland kandidatländerna är Polen EIB:s främsta partner. Bara under 1998

beviljades lån för 715 miljoner euro till Polen.

Europeiska investeringsfonden (EIF) utfärdar garantier till TEN och

små och medelstora företag inom EU. Eventuellt kommer EIF:s

verksamhet att utvidgas till att omfatta kandidatländerna.

Nordiska investeringsbanken (NIB)

NIB åtnjuter, trots sin relativt begränsade ägarkrets bestående av de fem

nordiska länderna, status som multilateral IFI (International Financial

Institution). Banken finansierar investeringsprojekt och projektexport av

ömsesidigt intresse för Norden och låntagarna. Hög prioritet ges sådana

investeringar som främjar ekonomiskt samarbete eller förbättrar miljön i

Norden och dess närområde, till vilket räknas Polen, Baltikum och

nordvästra Ryssland. Utöver långivning bedriver NIB även

garantigivning. Bankens utlåning inom det nordiska närområdet omfattar

tre komponenter. Dessa är Baltiska investeringslåneordningen (BIL),

Miljölåneordningen (MIL) och projektinvesteringslån (PIL).

PIL innebär långfristiga lån, på upp till 20 år, och utgör kärnan i NIB:s

internationella utlåning. PIL ges företrädesvis till låntagarlandets

regering eller offentlig finansinstitution men kan även beviljas till den

privata sektorn i samband med exempelvis infrastrukturinvesteringar.

BIL-lånen är avsedda enkom för baltiska små och medelstora

företagsinvesteringar av nordiskt intresse. Medlen har kanaliserats främst

via de nationella baltiska investeringsbankerna eller i samarbete med

dessa. BIL avvecklas under 1999 och ersätts av PIL. Med MIL

finansieras sedan 1997 offentliga och privata miljöprojekt i det nordiska

närområdet. Projekten skall bidra till att minska miljöbelastningen i

området och reducera gränsöverskridande föroreningar.

Europeiska återuppbyggnads- och utvecklingsbanken (EBRD)

EBRD grundades 1991 för att stödja omvandlingen till

marknadsorienterad ekonomi och för att främja privata initiativ i Central-

och Östeuropas länder . I bankens roll ligger också att vara katalysator

för samfinansiering och direktinvestering i transitionsländerna. Bland

annat genom sin medverkan i privatiseringsprocesser bidrar EBRD till att

utveckla institutionella och kommersiella ramverk. EBRD skiljer sig från

övriga internationella finansinstitut bland annat genom sitt politiska

mandat; stöd lämnas endast till länder som erkänner från

demokratisynpunkt viktiga principer såsom flerpartisystem, pluralism

och marknadsekonomi. Banken är också ensam bland de multilaterala

institutionerna om ett uttalat miljömandat.

EBRD beviljar lån till privata och offentliga investeringsprojekt som,

vid sidan av sina renodlade affärs- och bankmässiga förtjänster, också i

en bredare bemärkelse bidrar till omvandling av ekonomin. Banken kan

inte själv lämna mjuka lån men samverkar ofta med bidragsgivande

institutioner såsom Phare/Tacis och Sida i större projekt. Flera stora

miljöprojekt i Östersjöområdet har tillkommit på sådant vis.

EBRD:s strategiska investeringar i aktiekapital har ofta gjorts dels

direkt i den finansiella sektorn, dels via regionala riskkapitalfonder.

EBRD-administrerade regionala fonder med betydelse för samarbetet i

Östersjöregionen förmedlar riskkapital till dels baltiska, dels ryska små

och medelstora företag. Vad gäller den finansiella sektorn har EBRD

investerat aktivt i baltiska investerings- och affärsbanker och i flera

polska affärsbanker.

EBRD administrerar även program för garantigivning och

handelsfrämjande ävenledes på kommersiella villkor.

EBRD har även två hittills framgångsrika affärsutvecklingsprogram.

Genom programmet Turn-Around Management (TAM) får företag med

300 till 5 000 anställda kostnadsfri rådgivning som syftar till att

modernisera olika aspekter av företaget. Bilateralt finansierade fonder

bekostar programmet. EBRD Baltic Business Advisory Service (BAS)

finansierades ursprungligen av de nordiska länderna men har tagits över

av Phare. BAS-fonden bistår små baltiska företag med rådgivning för att

komma till rätta med investerings- och utvecklingsfrågor, EU-anpassning

och andra frågor som aktualiserats av företagen själva. Kostnaderna delas

mellan fonden och företagen. Under 1998 bidrog Sverige till att TAM-

och BAS-programmen började utnyttjas i nordvästra Ryssland.

EBRD administrerar även Kärnsäkerhetsfonden (NSA) som bland

annat finansierat säkerhetsförbättringar och säkerhetsanalyser vid

Ignalina för drygt 43 miljoner euro samt Tjernobylfonden (CSF) för att

finansiera en ny sarkofag över den olycksdrabbade reaktorn.

EBRD har inrättat elva regionala riskkapitalfonder i valda delar av

Ryssland. Sverige medverkar i den regionala riskkapitalfonden för

nordvästra och västra Ryssland.

Baltiska investeringsprogrammet (BIP)

Baltiska investeringsprogrammet initierades år 1992 av de nordiska

finans- och ekonomiministerierna för att stödja framväxten av små och

medelstora företag i de tre baltiska länderna. Programmet omfattar en rad

komponenter såsom inrättande av nationella investeringsbanker samt

fonder för riskkapitalsatsningar, tekniskt bistånd och långivning.

Programmet skulle ha avslutats 1995 men förlängdes med en andra fas

fram till 1999. Totalt har programmet genom finansiering av de nordiska

länderna och EBRD genererat mer än 180 miljoner euro i form av

investeringsmedel och tekniskt stöd till de baltiska länderna.

Programmets olika komponenter administreras av EBRD, NIB och

Nordiska projektexportfonden (NOPEF). Programmet genomgår en

successiv utfasning under 2000-talets första år. Den sista nysatsning som

görs inom programmet är ett pilotprojekt i nära samverkan med EBRD

varvid en kreditfacilitet utsträcks till banker i Baltikum med syfte att

bevilja mikrolån till mycket småskalig näringsverksamhet.

Nordiska Miljöfinansieringsbolaget (NEFCO)

NEFCO är ett riskkapitalbolag som bildades 1990 av de nordiska

länderna för att finansiera miljöprojekt i Central- och Östeuropa. Det

nordiska närområdet är prioriterat. Tyngdpunkten ligger på vatten- och

luftvård vilket för vårt närområde innebär projekt som leder till minskade

utsläpp i tillrinningsområdet för Östersjön och Barents hav eller

reduktion av gränsöverskridande luftföroreningar. Inom ramen för

NEFCO:s ordinarie verksamhet uppträder bolaget som delägare,

långivare eller garant. Ofta sker samfinansiering med andra institutioner.

Minst en nordisk partner måste ingå i projektet för att NEFCO-

finansiering skall vara möjlig. NEFCO förvaltar även Nordiska

miljöutvecklingsfonden, som med gåvoinslag kompletterar NEFCO:s

ordinarie verksamhet. NEFCO har utvecklat ett nära samarbete med NIB,

EU/Phare, HELCOM och Baltic 21.

Nordisk projektexportfonden (NOPEF)

NOPEF utgör en del av Nordiska Ministerrådets organisation. Fondens

syfte är att stärka nordiska företags internationella konkurrenskraft

genom förmånlig finansiering av projektstudier och förberedande

affärsaktiviteter. Inom ramen för BIP lämnar NOPEF t.ex. förmånliga

villkorslån för delfinansiering av förinvesteringsstudier. NOPEF bidrar

därigenom till samarbete mellan nordiska och baltiska företag.

Efterfrågan på stöd från NOPEF har ökat samtidigt som inkommande

projektförslag håller en allt högre kvalitet. Detta ledde till att de nordiska

finansministrarna hösten 1998 beslutade om tillförsel av ytterligare

medel till NOPEF från medel som ej förbrukats för annat ändamål inom

BIP.

Europarådets sociala utvecklingsfond

Europarådets sociala utvecklingsfond skapades 1956 och är Europas

äldsta multilaterala utvecklingsbank. Antalet medlemsländer är 34.

Fonden finansierar primärt insatser på det humanitära planet. Åtgärder

för att avhjälpa katastrofsituationer har särskild prioritet. Fonden

finansierar även projekt som rör bostäder, miljöskydd, utbildning och

hälsovård samt små och medelstora företags utveckling. Inom

Östersjöområdet har stöd hittills lämnats till Polen och Litauen.

OECD

Det ryska landprogrammet är det mest omfattande av alla OECD:s

landprogram för icke-medlemsländer. Ett 25-tal aktiviteter ingår i

programmet. Huvudelementen utgörs av bidrag till makroekonomisk

stabilisering, strukturella åtgärder för en effektivare resursanvändning

och stöd till uppbyggnad av den rättsliga och institutionella

infrastrukturen.

Samarbetet mellan OECD och de baltiska länderna har huvudsakligen

skett genom organisationens särskilda Center för samarbete med

transitionsekonomierna. Samarbetet är inriktat på bl.a. jordbruk, skatter

och statistik. I mars 1998 beslutade OECD:s råd om ett särskilt baltiskt

program, som finansieras med frivilliga bidrag. Sverige är den största

bidragsgivaren. Programmet består av ett antal komponenter med

inriktning på analyser och policyrekommendationer bl.a. avseende

regional-, arbetsmarknads-, social- och utbildningspolitik.

Polen blev medlem av OECD år 1996.

2.10 Nordiskt-baltiskt samarbete

Estland, Lettland och Litauen har bildat det Baltiska ministerrådet som

till stor del inspirerats av det Nordiska ministerrådet (NMR). Därigenom

drar de baltiska staterna nytta av erfarenheter från de nordiska

samarbetsstrukturerna.

Regelbundna möten mellan nordiska och baltiska länder äger rum

enligt modellen fem plus tre för bl.a. statsministrar, utrikesministrar,

försvarsministrar och samarbetsministrar. För de baltiska staterna utgör

deras täta kontakter med nordiska regeringar en bekräftelse på dessa

länders samhörighet med de nordiska länderna.

Det nordiska ministerrådets s.k. närområdesprogram riktar sig till

Baltikum och nordvästra Ryssland. Detta program utformas i dialog med

berörda samarbetspartner. Målet med närområdesprogrammet är att bidra

till stabil och demokratisk utveckling och att främja utvecklingen av en

fungerande marknadsekonomi. Olika former av stipendie- och

utbytesordningar är viktiga inslag i programmet.

Närområdesprogrammet samt andra närområdessatsningar inom

NMR:s budget uppgår till sammanlagt närmare 140 miljoner danska

kronor för innevarande år. Närområdesprogrammet inkluderar

verksamheten vid de nordiska informationskontoren i Baltikum och i S:t

Petersburg. Avsikten är att närområdessatsningarna skall koncentreras till

de områden där det nordiska samarbetet ger ett mervärde och bidrar till

en bättre samordning med andra insatser.

De nordiska finansieringsinstitutionerna har behandlats i det

föregående.

2.11 Handelsfrämjande, exportfinansiering och

investeringar

Handelsfrämjande

Regeringen har under det senaste decenniet vidtagit en rad åtgärder för

att främja handel inom Östersjöregionen, både på det handelspolitiska

planet och vad gäller direkt exportfrämjande åtgärder.

Handelsavdelningen vid ambassaden i Moskva har förstärkts och

spelar en viktig roll som informations- och kontaktpunkt för de företag

som är verksamma på den ryska marknaden. Med tanke på närheten och

betydelsen av S:t Petersburgområdet inrättades ett handelskontor i denna

stad år 1994. Flera svenska näringslivsmanifestationer har ägt rum i S:t

Petersburg med stöd av regeringen. Det s.k. Sverigehuset i S:t Petersburg

invigdes år 1997 och är en viktig samlingspunkt för svenska intressen på

det ekonomiska området.

År 1991 beslutade regeringen att inrätta ett handelskontor i Warszawa.

Detta kontor har spelat en viktig roll i den exportutveckling som har ägt

rum på Polen under senare år. År 1998 inrättades ett generalkonsulat i

Gdansk och påföljande år etablerades dessutom ett handelskontor, som

ett led i regeringens satsning på "Marknadsplats Östersjön".

Under 1999 har regeringen beslutat om upprättande av handelskontor

även i de tre baltiska staterna, vilket innebär en viktig förstärkning

jämfört med tidigare förhållanden med särskilda handelsavdelningar

inom ambassaderna. Även dessa kontor finansieras inom projektet

"Marknadsplats Östersjön". Detta program omfattar också bl.a. inrättande

av ett särskilt Östersjöcentrum inom Exportrådet, förstärkta satsningar på

s.k. affärschanssprojekt och på Exportrådets samverkansgrupper samt på

utbildnings- och traineeverksamhet. Vidare omfattar programmet en

förstärkning vid Exportrådets fyra regionala kontor för att kunna ge

företagen kvalificerad marknadsrådgivning vid lokala exportcentra.

I en internationell jämförelse har svenska företag i alltför begränsad

utsträckning erhållit order vid projekt och upphandlingar som finansieras

av internationella finansieringsorgan eller inom EU. Resurserna för

projektbevakning har mot denna bakgrund förstärkts avsevärt under år

1998, bl.a. i Bryssel och i relation till EBRD i London. Inom ramen för

programmet Marknadsplats Europa har särskilda åtgärder vidtagits för att

öka medvetandegraden hos svenskt näringsliv om den ekonomiska

potential och de ökade affärsmöjligheter som ges genom ett aktivt

deltagande i internationell upphandling. Ett särskilt tidsbegränsat

konsultstöd har inrättats med syfte att öka möjligheten för svenska

företag att komma ifråga för leverans till projekt som finansieras av bl.a.

EU och EBRD.

Ett antal svenska projektexportföretag har bildat en informell

samrådsgrupp benämnd Svensk Projektexport. Denna gruppering spelar

en viktig roll i dialogen mellan staten och näringslivet i frågor som berör

projektexport i bl.a. Östersjöregionen.

Exportfinansiering

Under perioden direkt efter Sovjetunionens sammanbrott betalades en

stor del av handeln med Baltikum och Ryssland kontant eller i förskott

eller genom särskilda arrangemang, t.ex. motköpsaffärer.

I takt med utvecklingen av ekonomierna på andra sidan Östersjön har

läget efter hand normaliserats och numera fungerar finansieringen av

export på de baltiska staterna och Polen på ungefär samma sätt som med

flertalet andra länder. Med Ryssland är situationen annorlunda, särskilt

efter krisen i augusti 1998 och det ryska banksystemets sammanbrott,

och det är ofta svårt eller omöjligt att finansiera export på normalt sätt

via bankerna.

Regeringen inrättade år 1993 en särskild garantiram på 1 miljard

kronor. Detta gjordes i ett läge där Exportkreditnämnden (EKN) på grund

av riskläget inte kunde bevilja garantier i sin normala verksamhet.

Genom upprättandet av ramen möjliggjordes för EKN att ta större risker

än vad man kunde göra i det ordinarie systemet. De övergripande

målsättningarna för ramen är att bidra till utvecklingen av näringsliv och

infrastruktur i de berörda länderna. Garantigivningen under ramen skall

även bidra till svensk export och ett varaktigt samarbete mellan

samarbetsländerna och svenska företag.

I enlighet med regeringens förslag har riksdagen t.o.m. budgetåret

1998 avsatt 400 miljoner kronor för eventuella skadeförluster under de

garantier som utfärdas inom den särskilda ramen. Dessa avsättningar har

belastat anslaget för utvecklingssamarbete med Central- och Östeuropa.

Riksdagen beslutade i december 1998 att utöka ramen till 2,5 miljarder

kronor. I samband med denna utökning beslöts att ytterligare 100

miljoner kronor under en treårsperiod skulle avsättas för att täcka

eventuella skadefall. Av dessa 100 miljoner har 6 miljoner reserverats

budgetåret 1999.

Av de avsättningar för skadefall som gjorts har hittills 37 miljoner

kronor utnyttjats.

EKN har under tiden april 1993 - december 1998 inom den särskilda

garantiramen utfärdat 259 garantiutfästelser till ett sammanlagt belopp

om 3.625 miljoner kronor. Närmare 200 exportaffärer har under samma

tid kommit till stånd och resulterat i 402 garantiförbindelser till ett

sammanlagt belopp om 1.690 miljoner kronor. Totalengagemanget

(förbindelser och utfästelser) uppgick den 30 juni 1999 till 1.508

miljoner kronor.

Fördelningen av engagemanget på de olika länderna inom ramen var

per den 31 december 1998 följande: Estland, 11 procent, Lettland, 21

procent, Litauen, 12 procent, Ryssland, 53 procent och Ukraina 3 procent

(i bilaga 3, tabell 1 visas engagemanget inom den särskilda ramen per

land).

I den utvärdering som gjordes av ramen inför den särskilda

propositionen om utvecklingssamarbete med Central- och Östeuropa

våren 1998 gjordes en positiv bedömning av verksamheten under ramen.

EKN har efterhand som riskläget förbättrats öppnat för både kort och

lång garantigivning i sin normala verksamhet på de tre baltiska länderna

och också under en tid varit öppen för garantigivning på Ryssland. Vad

gäller Ryssland har läget efter krisen åter försämrats och det finns för

närvarande. inga möjligheter att få EKN-garantier för affärer med

kredittider över ett år.

Inom Parisklubben kom man år 1992 överens om en nedskrivning av

Polens offentliga utlandsskuld med 50 procent. För svensk del avskrevs

därmed en fordran på Polen uppgående till 1,8 miljarder kronor.

Samtidigt kvarstår idag en fordran på Polen som uppgår till 2,5 miljarder

kronor.

Inom ramen för OECD har de flesta OECD-länder ingått en

överenskommelse om statsstödd exportfinansiering (konsensus-

överenskommelsen). Parterna i denna överenskommelse har

överenskommit att inga mjuka krediter (bundna u-krediter) får beviljas

till de baltiska staterna, Polen och Ryssland. Syftet med detta förbud har

varit att undvika en osund konkurrens med subventionerade krediter i

samband med affärer till dessa och andra länder i Central- och Östeuropa.

Konsensus-överenskommelsen innehåller numera bestämmelser också

om garantiinstitutens premiesättning vad gäller politiska risker.

Utländska direktinvesteringar

Östersjöregionen med dess 100 miljoner konsumenter öppnar stora

möjligheter för ett närmare ekonomiskt samarbete samt ökad handel och

investeringar.

Enligt de senaste beräkningarna (EBRD) nådde de utländska

direktinvesteringarna i Polen, Ryssland, Estland, Lettland och Litauen

rekordnivåer under 1998 ca 77 miljarder kronor. Detta motsvarar mer än

hälften (ca 55 procent) av de totala utländska direktinvesteringarna i

Central- och Östeuropa (inkl. Ryssland).

Tabell 1:2, Utländska direktinvesteringar i vissa länder i Östersjöregionen

1992- 1999

Värde i miljoner US dollar

Netto inflöden beräknat i betalningsbalansen

Land

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998(a)

1999(b)

Estland

Lettland

Litauen

Polen

Ryssland

43

284

156

51

30

580

212

155

31

542

539

199

244

72

1 134

1 710

111

376

152

2 768

1 700

130

515

328

3 041

3 752

565

200

950

6 600

1 100

350

300

500

6 500

1 000

Källa: European Bank for Reconstruction and Development, "Transition Report

Update",

April 1999

(a) EBRD:s uppskattning

(b) EBRD:s prognos

Tabell 1:3, Utländska direktinvesteringar i vissa länder i Östersjöregionen

1989- 1998

Netto inflöden beräknat i betalningsbalansen

FDI = Foreign direct investment

A

Ackumulerat

inflöde av

FDI

(miljoner USD)

A

Ackumulerat

inflöde av

FDI

per capita

(USD)

Inflöde av

FDI

per capita

(USD)

Inflöde av

FDI

som procent av BNP

(%)

Land

1989-98(a)

1989-98(a)

1997

1998(a)

1997

1998(a)

Estland

1 373

947

90

390

2,8

10,4

Lettland

1 584

634

206

80

9,3

3,2

Litauen

1 563

422

89

257

3,4

9,2

Polen

15 066

389

79

171

2,2

4,5

Ryssland

8 801

60

25

7

0,8

0,3

Källa: European Bank for Reconstruction and Development, "Transition Report

Update",

April 1999

(a) EBRD:s uppskattning

1998 investerade svenska företag för ca 8,3 miljarder kronor i ovan

nämnda länder. De svenska investeringarna var störst i Litauen (2,8

miljarder kronor), följt av Estland (2,5 miljarder kronor) och Polen (2,2

miljarder kronor). På fem år har därmed de totala svenska

direktinvesteringarna i regionen ökat med närmare 35 gånger från ca 240

miljoner kronor 1993.

I Östersjöregionen som helhet dominerade de svenska direkt-

investeringarna i Finland (77,1 miljarder kronor). De svenska företagen

investerade under samma tid för ca 4,3 miljarder kronor i Norge och för

ca 4,0 miljarder kronor i Tyskland.

Totalt sett var Sverige 1998 den största mottagaren av utländska

direktinvesteringar i Östersjöregionen, främst till följd av vissa större

affärer. Inflödet uppgick till ca 154 miljarder kronor, varav ca 96,5

miljarder kronor härrörde från Finland (från Stora-Enso och Merita-

Nordbanken-affärerna), från Schweiz (6 miljarder kronor) samt från USA

(5,6 miljarder kronor).

Anställda i svenska dotterbolag

Under 1990-talet har antalet anställda i svenska dotterbolag i Central-

och Östeuropa, i synnerhet Östersjöregionen, ökat kraftigt. Ökningen har

varit som störst i Polen där antalet anställda mellan 1993 och 1997 ökat

från ca 2 000 till ca 11 100 personer, följt av Estland från ca 400 till ca

8 300 och Ryssland från ca 800 till ca 5 900 personer. I Polen dominerar

de anställda i industriföretag medan tjänstesektorn dominerar i Ryssland.

Gemensam marknadsföring av Östersjöregionen

Östersjöregionens stora potential för utländska investeringar står i fokus

för verksamheten vid Invest in Sweden Agency (ISA). För att öka

samarbetet mellan de investeringsfrämjande myndigheterna och

organisationerna i Östersjöregionen inleddes i september 1998 en dialog

mellan länderna för att utarbeta en gemensam marknadsföring av

regionen. Genom att synliggöra regionen och dess investeringspotential

ökar möjligheterna för varje enskilt land att attrahera fler utländska

investeringar. Sverige erbjuder i detta sammanhang unika möjligheter

som bas för etablering av regionala huvudkontor och distributionscentra i

regionen, vilket redan uppmärksammats av företag i flera länder, även i

USA.

En intensiv marknadsföring kommer att ske också av

Öresundsregionen i syfte att bl.a. locka till sig utländska investeringar.

Ett särskilt projekt, "Birth of a Region", har lanserats med medverkan av

de danska och svenska regeringarna för att främja detta syfte.

2.12 Vänortskontakter, decentraliserat samarbete, Interreg

Förändringarna i våra östra grannländer åren kring 1990 väckte till liv

samma folkligt förankrade vilja hos svenska kommuner, enskilda

organisationer och regioner som en gång låg bakom våra vänortsinsatser

för de krigsdrabbade nordiska grannländerna efter andra världskriget.

Sverige torde höra till världens "samarbetstätaste" länder då det gäller

kommuners och regioners samverkan med vänorter och vänregioner.

Samarbetet fortsätter att öka i omfattning ännu ett decennium efter

kommunismens fall: tre kommuner av fyra, flertalet landsting och alla

länsstyrelser har någon form av decentraliserat östsamarbete, vartill

kommer Kommunförbundets samarbetsprojekt med östliga

systerorganisationer och landstingens insatser via Östeuropakommittén.

Den största koncentrationen föreligger ifråga om Estland och Polen

(främst de norra wojewódskapen); även Lettland uppvisar ett mycket

omfattande nätverk. Samverkan med Litauen och Ryssland (företrädesvis

de nordvästra delarna) ökar oavbrutet. Medan samarbetet den första tiden

koncentrerades till demokratifrågor i snävare bemärkelse, omfattar

samarbetet nu alla former av "good governance". Härtill kommer

samverkan kring ett brett spektrum av sakfrågor såsom lokal miljö

(vatten och avlopp, energisystem m.m.), kultur, utbildning och

kommunal service på områden som samfärdsel, planfrågor etc. Hälso-

och sjukvård samt omvårdnad spelar en växande roll; här har landstingen

möjlighet att göra en viktig insats som kompletterar annat

utvecklingssamarbete. Genomgående gäller att det rör sig om områden

där kommuner och regioner är bäst skickade att göra insatserna.

Det decentraliserade samarbetet har erhållit ett omfattande statligt stöd.

Detta sker bl.a. genom fördjupat vänortssamarbete, länsstyrelsesamarbete

och olika former av insatser via svenska landsting, inte minst genom

Hälso- och sjukvårdens Östeuropakommitté, med stöd från Sida eller

med finansiering från den s.k. Östersjömiljard I. Bland

länsstyrelseprojekten utgör projekten Södermanland - Jelgavas rajons i

Lettland och Halland - Masurisk-Warmiska regionen i Polen de mest

omfattande satsningarna.

EU-medel för gränsöverskridande samarbete, vänortsverksamhet m.m.

har också spelat en betydande roll. Genom att individer samt lokala och

regionala myndigheter själva ställt upp med kunskaper och arbetsinsatser

har de nationella och europeiska medlen "drygats ut" och medfört goda

resultat per insatt krona. En mycket approximativ beräkning pekar på att

värdet av de svenska insatserna inom det decentraliserade samarbetet nu

årligen uppgår till ca 150 miljoner kronor.

Det decentraliserade regionala samarbetet har fått en kraftig stimulans

sedan Finland och Sverige blev medlemmar i EU år 1995. Interreg-

program upprättades då till förmån för svenska och finska regioner

genom att medel från EU:s strukturfonder avsattes för

gränsöverskridande samarbete. De gränsöverskridande program som

stöds av EU-kommissionen omsluter de nästan 500 miljoner euro för

perioden 1995-99, varav EU:s budget står för drygt 200 miljoner. Norge

bidrar till åtta av programmen med egna medel och kan delta som

fullvärdig medlem. Alla program har stark fokusering på ekonomiskt

samarbete och företagsutveckling.

Interreg-programmen har öppnat helt nya finansieringsmöjligheter för

det regionala samarbetet. EU-medlen allokeras av kommissionen till

respektive program och fördelas sedan av programmets egen

beslutsgrupp till insatser som kan uppvisa nationell medfinansiering från

offentliga och eventuellt privata källor. Vissa program omfattar

geografiskt även regioner i kandidatländer och Ryssland. Graden av

dessa länders deltagande i konkreta projekt beror på tillgänglig

finansiering dels från bl.a. EU:s stödprogram Phare och Tacis, dels egen

nationell medfinansiering. Två delprogram med egna beslutsgrupper har

upprättats för insatser i samiska områden, vilket har lett till ett

motsvarande kraftigt lyft för det inomsamiska samarbetet över gränserna.

En ny generation Interreg-program, Interreg III, skall arbetas fram för

EU:s nästa budgetperiod år 2000-2006. De flesta områden i

Östersjöregionen som hittills omfattats av stödformen förväntas komma i

fråga även för de nya programmen. Regeringen anser det viktigt att de

myndigheter som förvaltar statliga medel som har avsatts för insatser till

förmån för kandidatländerna och Ryssland är uppmärksamma på att en

multiplikatoreffekt kan uppnås när dessa medel utnyttjas för att

finansiera medverkan av aktörer från de aktuella länderna i projekt inom

ramen för Interreg-program.

2.13 Miljösamarbete

Allmänt

Målet för Sveriges miljöinsatser i Central- och Östeuropa är att bevara

och förbättra miljön, särskilt i och omkring Östersjön.

Sverige deltar i det multilaterala samarbetet inom Helsingfors-

kommissionen (HELCOM) vars mål är att återställa den ekologiska

balansen i Östersjön. HELCOM antog 1992 ett särskilt åtgärdsprogram

inom vilket man identifierade 132 särskilt prioriterade utsläppskällor, s.k.

"hot spots" utmed Östersjöns kust. Åtgärdsprogrammet innehåller

förutom direkta miljöåtgärder även komponenter som bidrar till utveck-

lingen av ekologisk hållbarhet i hela Östersjöns avrinningsområde.

Sverige tog, vid statsministermötet i Visby 1996, initiativ till att börja

diskutera en Agenda 21 för Östersjöregionen. Vid Östersjöstaternas råds

ministermöte i juni 1998 antogs "Baltic 21 Agenda 21 för

Östersjöområdet". Denna inkluderar mål och scenarier för hållbar

utveckling i ett 30-årigt perspektiv liksom ett handlingsprogram med

tidsplaner, aktörer och finansiering. Baltic 21 fokuserar på sju sektorer

(jordbruk, energi, fiske, skog, industri, turism och transport) vars

utveckling bedöms vara av särskilt stor betydelse för att uppnå en hållbar

utveckling i Östersjöområdet. Arbetet inriktas nu på genomförandet av

handlingsprogrammet, där Sverige tillsammans med Ryssland svarar för

samordningen och implementeringen inom industrisektorn.

Under perioden 1989-1998 har Sverige gjort insatser på miljö- och

energiområdet, exklusive kärnsäkerhet och strålskydd, för totalt 906,64

miljoner kronor som har kanaliserats via Sida/BITS. Det svenska stödet

har sin tyngdpunkt inom avloppshantering. (Se bilaga 4, tabell 1 för

översikt över de anslag som Sida/BITS ansvarat för 1989-1998.)

Sverige har hittills tecknat avtal om delfinansiering av sju större

vatten- och avloppsprojekt i Baltikum och tre i Polen samt bereder

ytterligare vatten- och avloppsprojekt i de baltiska länderna, Ukraina och

Ryssland där de största insatserna planeras i S:t Petersburg respektive

Kaliningrad.

Sverige arbetar aktivt för att minska sjöfartens negativa miljöpåverkan

inom ramen för Helsingforskommissionen (HELCOM). Våren 1996

enades länderna runt Östersjön om en gemensam strategi för att komma

till rätta med utsläpp av avfall från fartyg. Denna strategi omfattar alla

typer av avfall som uppkommer ombord på fartyg och gäller såväl

handelssjöfarten som fiskefartyg, arbetsbåtar och fritidsbåtar. Strategin

innebär bl.a. att det skall finnas ett system för mottagning av fartygs-

genererat avfall i hamn runt hela Östersjön. Flera rekommendationer om

strategins praktiska genomförande antogs av HELCOM våren 1998, bl.a.

principen att ilandlämning av fartygsgenererat avfall skall vara

obligatoriskt och att ingen särskild avgift skall utgå vid omhändertagande

av avfall.

Sommaren 1999 utdelades för första gången Swedish Baltic Sea

Award. Det är regeringens nyinrättade pris för insatser som gagnar

Östersjöns vattenmiljö. Prisets första mottagare blev det polska företaget

PURAC Water som belönades för sitt arbete med att rena Polens floder

och därmed Östersjöns vatten.

De svenska miljöinsatserna i regionen

De svenska miljöinsatserna kan delas in i två huvudgrupper:

- kunskapsöverföring genom konsultinsatser och/eller samarbete

mellan lokala parter och svenska organisationer och institutioner

- investeringar i anläggningar, främst avseende hantering av

kommunalt avlopp men även bl.a. fast avfall, mottagnings-

anläggningar för fartygsavfall och förbättringar i värmeförsörjning.

 Kunskapsöverföring

 Två inriktningar har dominerat kunskapsöverföringen; dels stöd som

inriktats på uppbyggande av kunskap och kompetens genom samarbete

med svenska parter, dels insatser som även är projektförberedande för

framtida investeringsprojekt, med möjlighet till fortsatt stöd från Sida (i

kombination med stöd från andra finansieringsorgan eller med stöd

enbart av internationella finansieringsorgan).

 Exempel på projekt som i första hand utgörs av institutionellt stöd är

 Development of Air Quality Management System for Tallinn City ,

 Implementation of a Water Quality Monitoring and Management

System for the Lielupe River Basin (Lettland), etc. Dessa projekt syftar

till en ökad kunskap och möjlighet att långsiktigt förbättra situationen

inom respektive område.

 Projektförberedande insatser resulterar ofta i analyser av

förutsättningarna för investeringar, i projektering och slutligen i

genomförande av investeringsprojekt. Sveriges stöd till kandidatländerna

för att uppnå EU:s krav för anslutning sker institutionellt genom

rådgivningsstöd till miljömyndigheter, och hjälp med EU-anpassning av

lagstiftning och regelverk, framför allt inom ramen för Naturvårdsverkets

Östeuropaprojekt. Svenska rådgivare vid nationella miljömyndigheter

arbetar med EU-anpassning av t.ex. kemikaliekontroll. Förutom Sida-

finansierade insatser ansvarar Naturvårdsverket även för twinning mellan

miljömyndigheter, med stöd från EU.

 Investeringsprojekt

 Samarbetet har hittills resulterat i projektering och byggande av 10

avloppsreningsverk, en avfallsdepå och en anläggning för hantering av

fartygsavfall. Anläggningarna i Polen (Nowy Targ, Koszalin, Czajka)

samt Haapsalu i Estland, Liepaja och Riga i Lettland, samt Klaipeda och

Kaunas i Litauen är i drift, medan resterande anläggningar kommer att

invigas under den kommande tvåårsperioden. Vidare har VAsystemen i

tre polska städer reparerats och rustats upp efter översvämnings-

katastrofen sommaren 1997. Ett fjärde projekt pågår i Wroclaw där Sida

disponerar medel från Östersjömiljard I (se bilaga 4, tabell 2 för

översikt). Regeringen har i augusti 1999 bemyndigat Sida att ingå VA-

projekt i Kaliningrad omfattande 120 miljoner.

 Förutom utrustningskomponenter bidrar Sida i merparten av projekten

ovan även med stöd till institutionell utveckling bl.a. genom s.k. twinning

mellan ett svenskt kommunalt VA- eller avfallsbolag och den lokala

parten.

 Sveriges medverkan i investeringsprojekten har präglats av att

projekten skall leda till att VA-servicen blir självbärande dvs. att

verksamheten finansieras med avgifter från användarna. För vissa projekt

i synnerhet i Ryssland har dessa utgångspunkter inneburit problem.

Sverige har ställt krav på medfinansiering lokalt samt att projekten även

stöds av andra internationella finansieringsorgan som Världsbanken eller

EBRD. Vidare har krav ställts på långsiktig hållbarhet vad avser

teknikval, ekonomiska förutsättningar samt institutionell utveckling.

 Nya investeringar ska klara HELCOM:s rekommendationer för

utsläppsnivåer etc., som i huvudsak sammanfaller med EU:s regelverk.

 De svenska investeringarna har gett ett flertal positiva effekter. Av

dessa kan särskilt nämnas:

- bättre fungerande avloppsreningsverk, minskade utsläpp av organiskt

material och närsalter till Östersjön

- bättre fungerande avfallsbehandlingsanläggningar (Riga) med

gasutvinning ger minskade utsläpp av växthusgaser till atmosfären,

och utnyttjande av gasen som bränsle ersätter fossila bränslen

- säker hantering av fartygsavfall minskar risken för oljeutsläpp, skador

på fåglar och marin miljö.

 Svenskt näringslivs medverkan

 Det svenska näringslivet spelar en central roll i det svenska miljöstödet.

Det är i allt väsentligt svensk kunskap och svensk utrustning som Sida

finansierar i projekten. Det kan noteras att Sverige är den utan jämförelse

största bilaterala finansiären i de projekt inom HELCOM:s

Östersjöprogram som genomförts med internationell finansiering.

- Svenska utrustningsleverantörer har genomfört omfattande leveranser

till slutförda och pågående investeringsprojekt. Dessa projekt har i

enlighet med regeringens uppdrag till Sida väsentligen varit

inriktade på avloppsrening. Genom dessa projekt har företag fått ett

första fotfäste på aktuella marknader.

- Svenska tekniska konsultföretag har på detta sätt genom bl.a.

förstudier och stöd i upphandlings- och genomförandefaser fått en

plattform för fortsatt verksamhet i Östersjöregionen.

- Svenska konsulters medverkan i projektförberedelser via IFI anses

ofta bidra till att underlätta för svenska leverantörer i

investeringsfasen. Sida har aktivt samverkat med IFI på detta sätt.

- Svenska kommunala VA- och energiföretag har engagerats för att

bl.a. utveckla de lokala VA- och energiföretagens organisation. De

har därmed fått ökad internationell erfarenhet och goda

förutsättningar för framtida samarbete mellan företagen.

- På energiområdet har på senare tid några mindre demonstrations-

projekt genomförts som förberedelse för planerade, större

investeringar. Dessa har också en viktig dörröppnande funktion för

svenska leverantörer. Kommande investeringar först och främst i

Riga öppnar stora möjligheter för svenskt näringsliv.

- I miljö- och energiprojekten har i storleksordningen 100 svenska

företag varit engagerade.

- Sidas internationella kurser exponerar nyckelpersoner i samarbets-

länderna, för svenskt kunnande, vilket är till fördel för svenskt

näringsliv.

- Stödet till Ekofonden i Polen har gjort det möjligt för svenska företag

att lämna anbud på samtliga projekt som fonden finansierar.

- Sidas StartÖst-program ger stöd främst till kunskapsöverföring i

samarbetsprojekt mellan svenska små och medelstora företag (under

250 anställda) och deras partners i framför allt Lettland, Litauen,

Ryssland och Ukraina.

Samarbete med andra institutioners program

Samtliga större svenska investeringsprojekt genomförs i samverkan med

insatser från internationella finansieringsinstitutioner såsom

Världsbanken och EBRD. Andra samarbetspartner är de övriga nordiska

länderna, NEFCO, NIB, EIB, EU/Phare och EU/Tacis. Sida finansierar

förberedelser för projekt som senare skall finansieras av dessa aktörer.

2.14 Energisamarbete

Bakgrund

En fungerande energiförsörjning är av avgörande betydelse för den

ekonomiska och sociala utvecklingen i Östersjöområdet. Samtidigt ger

energisystemet upphov till allvarliga miljöstörningar. I synnerhet för de

nya demokratierna ligger det en stor utmaning i att utveckla ekonomin

samtidigt som energisektorns miljöproblem minskar.

I Östersjöregionen finns riklig tillgång på såväl fossila som förnybara

energiråvaror. Den goda tillgången på energi är naturligtvis en stor fördel

för regionen. Samtidigt skiljer sig situationen kraftigt mellan länderna.

Tre länder, Norge, Polen och Ryssland, är nettoexportörer av energi.

Övriga länder är i högre eller lägre grad beroende av import.

Till följd av en låg prisnivå och föråldrad utrustning används

energiresurserna betydligt mindre effektivt i de nya demokratierna än i

den västra delen av regionen, något som har en negativ inverkan på både

ekonomin och miljön. En viss förändring av prissättningsprinciperna har

skett, men priserna kan av sociala skäl inte höjas i alltför snabb takt.

Kostnaden för nödvändiga nyinvesteringar inom energisektorn kan i

allmänhet inte bäras av de nya demokratierna själva. Ett regionalt

samarbete krävs för att åstadkomma den nödvändiga förnyelsen av

energisystemet.

En förbättrad infrastruktur på energiområdet är mycket viktig för att

öka försörjningstryggheten i Norden, i de baltiska länderna och i övriga

Europa. En stor del av det regionala samarbetet inriktas därför på att

utveckla gemensamma marknader för energi, exempelvis genom fysisk

sammankoppling av el- och gasnäten och genom att arbeta för

harmoniserade rambetingelser för handeln med energi. Exempel på

sådana faktorer är miljökrav och ekonomiska styrmedel som skatter och

avgifter.

Riksdagens energipolitiska beslut år 1997 (prop.1996/97:84, bet.

1996/97NU:12, rskr 1996/97:272) innefattar en strategi för Sveriges

energisamarbete med länderna kring Östersjön. Det är av stort svenskt

intresse att minska riskerna med kärnkraften i Baltikum och Östeuropa

samt att utveckla ett energisystem kring Östersjön som är säkert,

effektivt, väl dimensionerat och ekologiskt uthålligt.

Mellanstatligt energisamarbete

Det första gemensamma mötet mellan energiministrarna från länderna

kring Östersjön hölls i Stavanger i december 1998. I mötet deltog även

Europeiska kommissionen. Kommunikén från mötet betonar betydelsen

av regionalt samarbete på energiområdet, samtidigt som ministrarna

konstaterar att utgångspunkterna skiljer sig avsevärt mellan länderna i

regionen. Som önskvärda samarbetsområden framhålls bl.a.

harmonisering av regelverk, främjande av gränsöverskridande

investeringar och utveckling av el- och gasnäten.

EU-kommissionen har tagit initiativ till bildande av en särskild

arbetsgrupp för det regionala energisamarbetet kring Östersjön, Baltic

Energy Task Force. Arbetet inom denna har pågått sedan sommaren 1998

och kommer att avslutas under hösten 1999. Arbetet samordnas med

relaterade aktiviteter inom ramen för Nordiska ministerrådet och

Barentsrådet.

Nästa regionala energiministermöte planeras äga rum i Helsingfors i

slutet av oktober i år.

Baltic Ring

Genom att koppla samman elsystemen i länder som har

vattenkraftbaserad elproduktion, t.ex. Norge och Sverige, med

elsystemen i länder med bränslebaserad elproduktion som Finland,

Danmark, Tyskland och Polen, kan produktionsanläggningarna utnyttjas

jämnare och mer effektivt. Därmed kan också de negativa

miljöeffekterna av kraftproduktion minska i området som helhet.

Kraftindustrin samarbetar sedan några år regionalt kring projektet Baltic

Ring, dvs. en sammankoppling av elnäten och tillskapandet av en

regional elmarknad kring Östersjön. Teoretiskt sett är det inte särskilt

många nya överföringsförbindelser som behövs för att områdena runt

Östersjön skall knytas ihop. En av dessa förbindelser är sjökabeln mellan

Sverige och Polen, som för närvarande är föremål för prövning i

miljödomstolen.

En slutsats av hittills gjorda utredningar inom projektet Baltic Ring är

att rambetingelserna för produktion och handel med el måste

harmoniseras, om fördelarna med en gemensam elmarknad skall kunna

tas till vara. Som tidigare nämnts utgör frågan om harmonisering av

regelverken en viktig del av det pågående mellanstatliga samarbetet på

energiområdet.

Bilateralt energisamarbete

Statens energimyndighet, tidigare NUTEK, genomför sedan år 1993 ett

program för effektivare energianvändning och ökat utnyttjande av

förnybara energislag i Baltikum och Östeuropa. Programmet utgör en

viktig del av svensk klimatpolitik. Programmet omfattar i dag omkring

70 projekt. Ett drygt 50-tal av projekten har rapporterats som gemensamt

genomförda aktiviteter (Activities Implemented Jointly, AIJ) inom ramen

för FN:s ramkonvention om klimatförändring. Nya projekt inom ramen

för programmet skall genomföras i linje med regelverket för flexibla

mekanismer enligt klimatkonventionens Kyoto-protokoll och 350

miljoner kronor har anvisats för programmet för perioden 1998 2004.

Energisektorn är också ett viktigt område för Sidas

utvecklingssamarbete med de nya demokratierna. Viktiga mål för

insatserna är kapacitetsuppbyggnad och institutionell utveckling för att

förbättra energieffektiviteten och för att möjliggöra en övergång till en

energisektor baserad på marknadsekonomiska principer och

internalisering av miljökostnader. Det handlar både om kunskapsstöd och

investeringar, det senare en verksamhet som Sida nu utökar. I

storleksordningen drygt 200 miljoner kronor har via Sida kanaliserats till

energisektorn i samarbetsländerna.

Vidare har ett antal studier och projekt inom energisektorn finansierats

med medel från den första Östersjömiljarden. Bland de volymmässigt

större projekten kan nämnas rehabilitering av fjärrvärmesystemen i Riga,

i städerna Archangelsk och Gattjina i Ryssland och för upprustning av en

transformatorstation i Litauen.

Svensk industri har ett stort kunnande på miljö- och energiområdet.

Det finns därför goda möjligheter för svenska företag att medverka i de

omfattande investeringar som förestår på detta område.

Protokoll mellan Sverige och Ryssland

Ett protokoll mellan Sveriges och Rysslands regeringar om samarbete på

energiområdet undertecknades i Stockholm den 3 december 1997.

Länderna skall fördjupa samarbetet för att skapa förutsättningar för en

säker, effektiv, ekonomiskt balanserad och miljövänlig energiförsörjning

i Östersjöregionen. Det nära samarbetet inom Barentsrådet skall beaktas.

Samarbetet skall främja energieffektivisering, rationell

energianvändning, användning av förnyelsebara energislag samt

utveckling av en infrastruktur för Östersjöregionens försörjning med el

och naturgas.

Syftet med protokollet är att skapa en fast grund för det fortsatta

samarbetet mellan Ryssland och Sverige. Grundvalen för samarbetet

skall vara ömsesidig fördel och lika rättigheter inom ramen för ett

marknadsekonomiskt system.

Länderna är överens om att en sammankoppling av el- och gasnäten i

Östersjöregionen har en strategisk betydelse för utvecklingen av

energisystemen runt Östersjön. Vidare konstaterar länderna att

infrastrukturen för naturgasförsörjningen i regionen är extra viktig.

De tekniska och ekonomiska förutsättningarna för leveranser av

naturgas till den svenska marknaden skall analyseras. Utgångspunkten

för beslut om investeringar i gasledningar samt inköp av naturgas till den

svenska marknaden skall fattas efter kommersiella principer.

En särskild expertgrupp med företrädare för det ryska Bränsle- och

energiministeriet och det svenska Näringsdepartementet har inrättats för

att bl.a. studera gemensamma förutsättningar för en utbyggnad av

naturgasnäten. Grunden för arbetet skall vara de pågående förstudierna

om ett regionalt naturgasnät från Ryssland till Västeuropa.

Den gemensamma expertgruppen har mötts under 1998.

Överläggningarna har resulterat i undertecknandet av ett samarbetsavtal

om energieffektivisering och förnybar energi. På gasområdet har det

planerade arbetet försenats något främst beroende på att erforderligt

underlag i form av resultat från förstudierna ännu inte föreligger. Frågan

kommer sannolikt att avhandlas i expertgruppen under hösten 1999.

2.15 Transporter

Östersjöregionen har stor potential för tillväxt och förbindelserna mellan

Östersjöländerna utvecklas i en allt snabbare takt. Kommunikationer

spelar en nyckelroll i detta sammanhang och mycket av utmaningen

ligger i att utvecklingen i regionen sker på ett uthålligt sätt.

Utvecklingssamarbetet med Östersjöländerna inom transportområdet

inriktar sig främst på gods- och persontransporter samt säkerhets- och

miljöfrågor. Bilaterala sjö- och flygräddningsavtal har träffats och

kommer att ingås mellan Sverige och länderna runt Östersjön. Det

nordiska trafiksäkerhetssamarbetet kommer under 1999 att alltmer inrikta

sig på Ryssland och Baltikum. Flygförbindelserna förbättras successivt

med Östersjöländerna genom omfattande och liberala EU-gemensamma

luftfartsavtal och Sjöfartsverket har nyligen fått i uppdrag att utarbeta en

plan för hur sjötransporter skall kunna utvecklas i Östersjöregionen.

Under 1999 kommer en kompletterande överenskommelse att träffas med

Danmark om vissa ytterligare förutsättningar för prissättningen för

nyttjande av Öresundsförbindelsen samt vissa grundläggande principer

för buss, taxi och järnvägstrafik på förbindelsen. En proposition kommer

att föreläggas riksdagen under 1999.

2.16 Kärnsäkerhet

Inledning

Den svenska insatserna för att förbättra kärnsäkerheten och strålskyddet i

Central- och Östeuropa har pågått sedan 1992. Sammanlagt har cirka 555

miljoner kronor budgeterats för dessa ändamål. Drygt hälften av dessa

medel har avsatts till säkerhetsförbättringar vid kärnkraftverket Ignalina i

Litauen samt till stöd till den litauiska säkerhetsmyndigheten Vatesi.

Kärnsäkerhet

Målet med det svenska kärnsäkerhetsprogrammet är att så långt det är

möjligt bidra till att uppenbara säkerhetsbrister åtgärdas i existerande

reaktorer som av energibalansskäl inte omedelbart kan stängas samt att

stärka de oberoende säkerhetsmyndigheterna. Sverige har deltagit i ett

omfattande samarbete med kärnkraftverket Ignalina i syfte att minska

sannolikheten för att en kärnkraftolycka med stora radioaktiva utsläpp

skall inträffa fram till avvecklingspunkten för anläggningen.

Samarbetet med Ignalina har framförallt skett inom de tre områdena

myndighetssamarbete, industrisamarbete och tekniska förbättringar.

Inom myndighetssamarbetet har Sverige stött uppbyggnaden av den

litauiska säkerhetsmyndigheten Vatesi. Stödet har givits genom

utbildning, viss utrustning samt konsultation i samband med den

operativa verksamheten. Industrisamarbetet har bl.a. byggt på att genom

kontakter mellan Ignalinas organisation och svenska kraftbolag och

industriföretag höja säkerhetskulturen vid Ignalinaverket. Tekniska

förbättringar har bl.a. resulterat i ett förbättrat brandskydd. Aktuella

projekt avser förbättringar av det fysiska skyddet och kommunikations-

systemet vid kraftverket.

Sverige har sedan 1996 via Statens kärnkraftinspektion (SKI) drivit

projekt för att höja säkerheten vid Leningradverket utanför S:t

Petersburg. Samarbete inleddes även med Kola kärnkraftverk hösten

1997.

SKI har, vid Leningradverket, tillsammans med Storbritannien,

Ryssland och USA genomfört en säkerhetsanalys av reaktorblock 2.

Arbetet avslutades vid årsskiftet 1998 och har redan lett till förbättringar

som avsevärt ökat säkerheten. Samarbetet utvidgas nu till att omfatta en

fullständig säkerhetsanalysrapport av västerländsk typ för kraftverket.

SKI samarbetar även med Leningradverket inom oförstörande provning

(kontroll av sprickbildning). Insatserna baseras på erfarenheter från det

omfattande samarbetet med Ignalinaverket.

Vid Kolaverket har SKI överenskommit med Finland och Norge att

samarbeta i ett omfattande projekt rörande installation av ett helt

oberoende system för nödförsörjning av matarvattnet till reaktorblock 3

och 4. Systemet skyddar härden vid bl.a. totalt bortfall av elförsörjning.

Projektet beräknas vara avslutat i slutet på år 2000. På bilateral basis

förekommer diskussioner mellan SKI och Kolaverket om bl.a. utrustning

för att underlätta vissa moderniseringsarbeten vid anläggningen, kontroll

och förbättring av reaktorinneslutningens funktion samt

kunskapsöverföring i företagsledning och säkerhetskultur.

Strålskydd och kärnavfall

Målet med insatserna på strålskyddsområdet är att de enskilda

samarbetsländerna skall få ett förbättrat strålskydd och säkerhetskultur,

en effektiv organisation inom strålskyddsområdet samt hjälp med att lösa

eventuella akuta strålskyddsproblem.

Inom området strålskydd har arbete initierats inom ett flertal områden

såsom lagstiftning, beredskapsplanering, hantering av radioaktivt avfall,

sanering, strålmiljö och utbildning.

Genom ett internationellt projekt PIERG (Paldiski International

Reference Group) har ett flertal projekt genomförts för att bistå Estland

med att avveckla en f.d. rysk ubåtsträningsbas innehållande två

landbaserade stationära atomubåtsreaktorer.

Sverige har riktat särskild uppmärksamhet mot problemen med använt

kärnbränsle och radioaktivt avfall från skrotade ryska atomubåtar och

atomisbrytare i nordvästra Ryssland. Sverige är medlem i det under

internationella atomenergiorganet (IAEA) etablerade Contact Expert

Group (CEG) som samordnar det internationella samarbetet rörande

omhändertagandet av radioaktivt avfall i Ryssland. CEG har tillsammans

med ryska myndigheter identifierat en 7-punktslista över de mest

angelägna projekten för vilka man från rysk sida önskar internationellt

bistånd. Listan åskådliggör en kedja av åtgärder som behövs för ett

omhändertagande av det använda bränslet och det radioaktiva avfallet.

Sverige har engagerat sig i ett internationellt projekt för att utveckla och

licensiera en transport- och förvaringsbehållare för använt kärnbränsle

från ryska atomubåtar. Projektet kan beskrivas som den första länken i

kedjan för omhändertagande av använt kärnbränsle. Sverige har bidragit

med 500 000 USD till projektet.

Utvärdering

Det svenska kärnsäkerhets- och strålskyddsprogrammet utvärderades

1998 av en extern konsult. Utredarens övergripande slutsats var att

programmet dels haft en lämplig inriktning, dels genomförts på ett bra

sätt. Utöver vissa mindre påpekanden fanns inga stora brister eller

misstag. Effekterna av det svenska stödet ansågs såväl goda som stora.

Ett resultat av utredningen blev att regeringen från 1 januari 1999 gav

Statens kärnkraftinspektion det sammanhållande ansvaret för det svenska

kärnsäkerhets- och strålskyddsprogrammet inom ramen för samarbetet

med Central- och Östeuropa. Den del av strålskyddsprogrammet som inte

avser kärnteknisk verksamhet överfördes till Sida-Öst.

EBRD:s kärnsäkerhetsfond

Detta finansieringsinstrument har möjliggjort att ställa gemensamma

krav på mottagarländerna om avvecklingsplaner för de sämsta

kärnkraftverken, förbättrad energihushållning och på uppbyggnad av

starka och oberoende säkerhetsmyndigheter. Sverige har bidragit med ca

85 miljoner kronor till fonden, som när det gäller Östersjöregionen, gjort

insatser i Litauen och Ryssland.

EBRD:s Tjernobylfond

Under år 1997 etablerades genom G-7 ländernas initiativ den s.k.

Tjernobylfonden med vars hjälp sarkofagen över den havererade reaktorn

Tjernobyl 4 skall försättas i ett säkert tillstånd. Den totala kostnaden för

projektet är beräknat till cirka 750 miljoner USD. Sverige har hittills

bidragit med cirka 25 miljoner kronor till fonden.

2.17 Barentssamarbetet

Barentsrådet bildades vid ett utrikesministermöte i Kirkenes 1993 av de

fem nordiska länderna, Ryssland och Europeiska kommissionen. Nio

stater har anslutit sig som observatörer. Samtidigt bildades Barents

regionråd av landshövdingarna och deras motsvarigheter. En fristående

rådgivande kommitté har upprättats för urbefolkningarnas representanter.

Det mellanstatliga samarbetet fokuserade inledningsvis på

miljösäkerhet och transportfrågor. Kärnsäkerhetsproblem och

industriföroreningar på den ryska sidan kartlades.

Över tiden har samarbetet alltmer inriktats på att stödja den ryska

reformprocessen och utjämna skillnader mellan olika delar av

Barentsregionen. Sverige leder ett uppskattat arbete med

energieffektivisering och energibesparing.

Trots det faktum att konkurrenskraften har ökat i många företag har de

ryska Barentsområdena hittills endast dragit till sig marginella andelar

utländskt investeringskapital och bistånd. Av utländska

direktinvesteringar i Ryssland under perioden 1995-98 gick bara några

promille hit. Transporter, kommunikationer, utbildning, säker

energiförsörjning, ren miljö och kulturell och social samhörighet är

nyckelfaktorer för stabilitet och ekonomisk utveckling i denna del av vårt

närområde. Barentsregionen anses ha stor ekonomisk potential. Ny

informations- och kommunikationsteknologi och bättre transport-

möjligheter kan bidra till att överbrygga avstånd och bryta nedåtgående

trender.

2.18 "Polen i fokus"

Under devisen "Sverige-Polen: Östersjögrannar i det nya Europa"

genomförs den särskilda satsningen "Polen i fokus" under år 1999.

Satsningen syftar till att tydlig- och åskådliggöra det breda svenska

intresset och engagemanget för grannlandet Polen och att långsiktigt

stärka kontakterna mellan alla samhällssektorer i de båda länderna.

En strävan har varit att engagera så många svenska intressenter som

möjligt (statlig, regional och lokal nivå, företag, intresseorganisationer,

kultur, kyrka, massmedia, folkrörelser etc.). På den statliga sidan är

målsättningen att kontakterna med Polen på departements- och verksnivå

skall vara lika täta som de med de nuvarande EU-länderna. Avsikten har

inte varit att tillskapa nya organ utan istället att använda existerande

strukturer och omfördela tillgängliga medel.

Ambitionen är att Östersjögrannarna Sverige och Polen går in i 2000-

talet med goda förutsättningar för ett bredare och intensivare

grannlandssamarbete.

Som en viktig del av projektet "Polen i fokus" arrangeras regionala

Sverigedagar under 1999 i tio polska städer. Ansvaret för genomförandet

av dessa Sverigedagar har lagts på de svenska regioner som redan

bedriver samarbete med polska regioner.

Sverigedagarna har innehållit bland annat företagsutställningar,

seminarier och information om polska företags möjligheter att exportera

till Sverige, kulturella inslag med gästspel av svenska kulturinstitutioner,

turistinformation och ungdomssatsningar. Deltagare är representanter

från näringslivet, kulturarbetare, intresseorganisationer, kyrka,

massmedia, folkrörelser osv.

Näringslivskontakter och kommersiella inslag har under

Sverigedagarna en framträdande plats. Urvalet av företag har delvis

kommit att bero på de berörda regionernas ekonomiska och industriella

struktur. Genom svensk-polska handelskammaren i samverkan med

Svensk Handel förmedlas information till polska företag om möjligheter

att exportera till Sverige. En extra satsning äger rum i Warszawa i

december i Exportrådets regi. Där arrangeras en företagsmässa med

deltagande av enbart svenska företag. Även svenska kulturarrangemang

planeras för Sverigedagarna i Warszawa.

2.19 Turism

Utvecklingen runt Östersjön har gett Sverige tillgång till nya viktiga

exportmarknader. Detta gäller inte minst för den svenska turistnäringen.

Den potential som finns i Östersjöländerna motsvarar en mycket stor del

av Sveriges idag befintliga närliggande marknader. En framgångsrik

turistexport till länder kring Östersjön kan resultera i en betydande

ökning av den totala turistexporten. Enbart Polen med sina ca 40 miljoner

invånare är en marknad med en mycket stor potential och med en stark

tillväxt.

Turismen uppfattas ofta som en avgränsad del av samhällsekonomin.

Turismen är emellertid i stor utsträckning en integrerad del av många av

samhällets sektorer inte bara i ett ekonomiskt perspektiv utan också för

att stärka den sociala sammanhållningen i en region. Turismen utgör en

viktig faktor i integrationsarbetet.

Turistdelegationen har i samarbete med Sveriges Rese- och Turistråd

AB gjort marknadsstudier om Polen och Ryssland i syfte att förmedla

kunskap och insikt om en ny och i Sverige ganska okänd turistisk

närmarknad med stora utvecklingsmöjligheter. Under 1998 utfärdades i

Ryssland 80 195 viseringar till Sverige. I juli månad 1999 övernattade

6 824 ryssar, 2 388 ester, 758 letter, 1 044 litauer samt 5 977 polacker på

svenska hotell, vandrarhem eller i stugbyar.

Sveriges Rese- och Turistråd AB samarbetar med regionerna i

Sydsverige i ett gemensamt projekt med insatser i Polen för att skapa och

säkerställa en varaktig svensk turistexport till Polen med bidrag om 2

miljoner kronor från EU-kommissionen.

Sverige deltar i utvecklingen av Östersjöområdet som turistmål främst

genom deltagande i arbetet i BTC, Baltic Sea Tourism Commission. Tio

länder (Sverige, Norge, Danmark, Finland, Tyskland, Polen, Ryssland,

Estland, Lettland och Litauen) samt ca 120 företag och organisationer är

medlemmar i BTC. Verksamheten i BTC syftar till att utveckla

Östersjöregionen till ett internationellt erkänt turistmål och biträda de

nationella turistorganisationerna där projekt avser hela Östersjöområdet.

I Baltic 21 är turism en av de sju sektorer vars utveckling bedöms vara

av särskilt stor betydelse för att uppnå en hållbar utveckling i

Östersjöområdet.

2.20 Svenskt näringsliv i Östersjöregionen

Svenskt näringsliv i Ryssland

Flera svenska företag har etablerat sig på den ryska marknaden under 90-

talet. För många har satsningarna varit lyckosamma. För andra har

samarbetet med Ryssland lett till stora problem och förluster.

De största svenska exportprodukterna till Ryssland är teleutrustning,

transportmedel och papper. Den svenska importen från Ryssland

domineras av råolja, oljeprodukter, kemikalier, metallskrot och

rundvirke.

Sverige tillhör de 7-8 största investerarna i Ryssland. Bland de företag

som är aktuella märks bl.a. Tetra Laval, ABB, AssiDomän, IKEA,

Sandvik, PLM, Pripps, AGA, Telia och[REDACTED_EFTERNAMN]. Mellanstora företag

som Cloetta, Estrella, Göteborgskex och småföretag som Gummiteknik

och Arot har likaså etablerat sig på marknaden. De svenska företag som

är aktiva i regionen har oftast valt att etablera försäljnings- eller

representationskontor. Mycket få svenska företag har hittills valt att

etablera lokal produktion i Ryssland. Inget av de större svenska företagen

har valt att lämna marknaden till följd av krisen, men alla har skurit

kraftigt i sina kostnader.

De villkor som utländska företag möter i Ryssland idag kan inte

betecknas som gynnsamma. Problemen hänger samman med en rad

faktorer som har att göra dels med myndigheters agerande och den

institutionella och rättsliga miljön, dels med det faktum att det ryska

banksystemet inte fungerar.

Samtidigt finns det naturligtvis i princip mycket stora möjligheter för

svenska företag att göra lönsamma investeringar i Ryssland, förutsatt att

dessa problem rättas till. Den ryska marknadens storlek ger i sig

möjligheter. Rysslands naturtillgångar och högt utbildade arbetskraft är

faktorer som talar för att en positiv utveckling kan äga rum på sikt.

Svenskt näringsliv i Polen

Sverige är en av Polens tio största handelspartners medan Polen ligger på

femtonde plats bland Sveriges exportmarknader. Det föreligger en

betydande potential för tillväxt av handeln. Ungefär hälften av den

svenska exporten till Polen utgörs av verkstadsprodukter. Störst inom

denna grupp är transportmedel och då i synnerhet delar och tillbehör till

motorfordon. Vidare utgör raffinerade mineraloljor en stor post i

exporten. Även den svenska importen från Polen domineras av

verkstadsprodukter, som utgör ca en tredjedel av importen. Viktiga

produktgrupper är möbler, transportmedel och teleprodukter.

Polen tilldrar sig ett växande intresse inom svenskt näringsliv.

Majoriteten av de stora svenska företagen finns redan på plats.

Fortfarande är det industrin som tilldrar sig mest intresse från svenska

företag och verkstadsindustriföretagen dominerar ABB, Alfa-Laval,

AGA, SKF, Volvo, Scania, Tetra-Pak m.fl. IKEA har både varuhus och

produktionsanläggningar. Tjänstesektorn utvecklas snabbt och här finns

ett antal svenska företag representerade i olika delar av branschen:

advokatbyråer, säkerhet, resebyråer, bankverksamhet m.m. Swedbank

äger t.ex. 5 procent av Bank Handlowy, medan MeritaNordbanken och

Handelsbanken har representationskontor på plats och flera svenska

banker har visat intresse för att gå in som delägare i polska banker.

Svenskt näringsliv i Estland

Ett stort antal svenska företag har etablerat sig i Estland, såväl de större

internationella koncernerna, som mindre och medelstora företag. På

Exportrådets lista finns för närvarande knappt 200 företag, men enligt

andra uppgifter torde det finnas uppemot ett tusental företag i Estland

med svenska ägarintressen. Många svenska företag täcker den estniska

marknaden via dotterbolag i Finland och finns därmed inte med i

statistiken. Vad gäller svenska företagsförvärv i Estland kan, förutom

banksektorn, också nämnas media-, telekom-, träindustri- och

hotellbranscherna som särskilt framträdande. Aktuellt för närvarande är

uppgifter om att svenska Autoliv skulle vara intresserat av att förvärva

aktiemajoriteten i den estniska bilbältestillverkaren Norma - ett av

Estlands största företag.

Ökningen av de utländska direktinvesteringarna i Estland fortsätter.

Under 1998 uppgick dessa till 8,1 miljarder EEK, vilket kan jämföras

med 3,7 miljarder EEK under 1997. Enbart under första kvartalet i år

investerades 1,2 miljarder EEK i Estland utifrån (att jämföra med 980

miljoner EEK under samma kvartal 1998). Utlandsinvesteringarna

svarade 1998 för omkring 1/10 av den estniska bruttonationalprodukten

(som uppgick till knappt 75 miljarder EEK). Av detta inses lätt att de

utländska investeringarna utgör en mycket viktig faktor i den estniska

ekonomin, som annars lider av brist på inhemskt kapital. Förutom kapital

erbjuder de utländska företagen kompetens och marknader som estniska

företag annars skulle ha svårt att nå. Det är därför inte förvånande att

inställningen till utländska investeringar är mycket positiv i Estland.

Investeringarna kommer i första hand från de nordiska länderna.

Sverige och Finland har bibehållit sina positioner som största investerare

och stod för sammanlagt över 80 procent av de totala

utlandsinvesteringarna under 1998. Genom de svenska investeringarna i

banksektorn blev Sverige största enskilda land med hela 4,8 miljarder

EEK förra året (motsvarande ca 60 procent av alla utländska

investeringar). Även om de svenska bankernas förvärv utgjorde en

extraordinär händelse, talar det mesta för fortsatt betydande svenska

investeringar.

En rad statliga storföretag återstår att privatisera - något som

regeringen deklarerat sin avsikt att göra under de kommande åren. Efter

utförsäljningen av telemonopolet Eesti Telekom, där svenska Telia och

finska Sonera tillsammans gick in som strategiska ägare, har turen nu

kommit till energi- och transportsektorerna. Regeringen för sedan länge

förhandlingar med amerikanska NRG Energy om ett strategiskt ägande

av Eesti Energia, med de båda kraftverken i Narva, och med möjliga

kopplingar till den relaterade oljeskifferindustrin. Även de estniska

statsjärnvägarna skall privatiseras och här har bland annat brittiska och

amerikanska företag visat intresse. Flera av de kommunala bolagen står

också på säljlistan. Noteras kan att svenska Vattenfall nyligen köpte det

kommunala energibolaget i Estlands fjärde stad Pärnu. Sammantaget

torde privatiseringarna skapa förutsättningar för fortsatt stor

investeringsvolym utifrån under de närmaste åren.

Konsolideringen av banksystemet - genom sammanslagningar, uppköp

och konkurser - där de svenska bankerna genomförde stora investeringar

under 1998 är i stort sett avslutad. Det finns för närvarande fyra

fungerande banker i Estland, av vilka de två största, Hansapank och

Ühispank, kontrollerar omkring 85 procent av marknaden. Även svensk-

finska MeritaNordbanken har en betydande andel av den estniska

bankmarknaden. Den fjärde banken, Optiva bank, som bildades genom

statligt övertagande efter konkursen av Foreksbank, skall återprivatiseras.

Svenskt näringsliv i Lettland

Sverige är Lettlands tredje största handelspartner, efter Tyskland

respektive Ryssland.

Sammantaget finns ca 400 registrerade svenska företag i Lettland, av

vilka omkring hälften anses vara aktiva. Viktiga områden för större

svenska investeringar är transportsektorn (flygbolaget Air Baltic med

SAS resp Swedfund som delägare), livsmedelssektorn (ölbryggeriet

Aldaris i vilket Pripps Ringnes AB är delägare, Cerealia som driver

Rigas största kvarn, Lyckeby Stärkelsen i tillverkande samriskföretag),

mediasektorn (Mariebergskoncernen som äger del i affärstidningen

Dienas Bizness och dagstidningen Diena resp Modern Times Group som

köpt en lokal TV-kanal), trävarusektorn (Korsnäs, MoDo m.fl. skogs-

bolag vilka är verksamma inom timmeravverkning och utskeppning,

sågverket Vika Wood i Talsi), banksektorn (MeritaNordbanken som har

förvärvat 100 procent av Latvian Investment Bank, SE-banken som köpt

50 procent av lettiska Unibanka), entreprenad (Skanska International

Building AB) samt konfektion (Snickers med flera hundra anställda i

produktion av arbetskläder).

Som ursprungsland är Sveriges andel av de utländska

direktinvesteringarna ännu relativt låg. Samtidigt som investeringarna

ökar i absoluta tal ligger Sverige ännu endast på en femteplats efter

Danmark, USA, Ryssland, Tyskland och Storbritannien. Ökningen om 67

procent jämfört med 1997 består till stor del av de svenska

bankförvärven under 1998. De svenska investeringarna utgör nästan 7

procent av de totala lettiska kumulerade utlandsinvesteringarna.

Den svenska ekonomiska närvaron i Lettland ökar således stadigt, även

om potentialen ännu får anses vara underutnyttjad. Exportmöjligheter

finns på såväl konsument- som produktionsvarusidan. Fortsatta

investeringsmöjligheter i Lettland för svenska företag återfinns t.ex.

inom textil-, möbel- och viss verkstadsindustri, och sammanhängande

legoproduktion. Redan idag sker produktion åt IKEA, Almia och Oscar
[REDACTED_EFTERNAMN]. Livsmedelssektorn samt den för Lettland viktiga

tjänstesektorn kan också erbjuda intressanta möjligheter.

På svensk sida fattas ibland kunskap om lokala förhållanden.

Byråkratisk tröghet och brister i rättsväsendet kan skapa hinder på lettisk

sida. Generellt kan en ökande medvetenhet om vikten av förbättrade

näringslivsvillkor noteras hos lettiska myndigheter, särskilt på central

nivå.

Svenskt näringsliv i Litauen

Den stora närvaron av svenska bolag i Litauen har gjort Sverige till

största investerarland tillsammans med USA. Vad som däremot ännu inte

utvecklats i samma takt är den bilaterala handeln mellan de båda

länderna. Sverige tillhör idag inte Litauens tio största handelsparters och

handelsvolymen är t.ex. enbart en tredjedel av Sveriges handel med

Estland, en betydligt mindre ekonomi. Med tanke på att Litauens

folkmängd är nästan lika stor som de två andra baltiska ländernas

sammanlagda befolkning finns det dock goda möjligheter för fortsatt

expansion av handeln.

Viktiga svenska exportprodukter till Litauen är bl.a.

verkstadsprodukter, livsmedel och papper. Den svenska importen från

Litauen är mindre än hälften så stor som exporten. Textilier, trävaror och

kemiska produkter utgör de främsta importvarorna.

En stor del av handeln har sitt ursprung i en omfattande

legotillverkning av svenska varor i Litauen (vid både svensk- och icke

svenskägda företag inom främst textil- och trävarubranscherna) som från

svenskt håll framförallt motiveras av de gynnsamma förhållandena för

arbetskraft i landet.

De utländska investeringarna i Litauen fördubblades under 1998 för

andra året i rad, om än från en låg nivå. Anledningen var främst några

stora privatiseringsaffärer, av vilka Telias och finska Soneras köp av det

litauiska telekombolaget var den största. Litauen har varit sist ut bland de

baltiska länderna med att privatisera sina stora allmännyttiga bolag.

Några av dessa kvarstår att sälja ut, bl.a. det stora eldistributionsbolaget

Lietuvos Energija, varav ca 8 procent redan sålts till Vattenfall.

När SEB under hösten köpte in sig i Vilniaus Bankas, landets ledande

bank, var detta det första större utländska förvärvet av en litauisk bank.

Svenskt kapital kommer med sannolikhet att fortsätta flöda in i Litauen

via de många svenskägda estniska bolag som nu expanderar på alla tre

baltiska marknaderna. En sådan trend finns redan idag och är mest

påtaglig inom bank- och försäkringsbranschen.

Vissa andra relativt svagt utvecklade litauiska branscher har utgjort ett

vakuum och underlättat för svenska företag att expandera sina

hemmamarknader över Östersjön. Detta har varit mycket påtagligt i den

litauiska mediesektorn, där Bonniers Marieberg och Kinnevik/Modern

Times Group numera är dominerande och även driver landets stora

affärstidning. Denna, liksom TV-kanalerna, lever idag mycket på andra

utländska företag för sina reklamintäkter.

Svenskt näringsliv i Finland, Tyskland och Danmark

Integrationen av näringslivet i de västliga delarna av Östersjöregionen

har ökat kraftigt under den senaste tioårsperioden. Vad gäller samarbetet

mellan Sverige och Finland kan i främsta hand nämnas samgåendet

mellan Merita och Nordbanken samt Stora och Enso. Integrationen

förekommer dock på alla företagsnivåer. Sammantaget finns drygt 500

företag i Finland som till mer än hälften ägs av svenska företag. Dessa

utgör ungefär en tredjedel av de utlandsägda företagen i Finland.

De svenska investeringarna i Finland respektive de finska

investeringarna i Sverige har varit ansenliga (21 miljarder kronor

respektive 33 miljarder kronor 1997). De faktorer som framför allt

förklarar det relativt stora intresset från svenskt håll är den geografiska

närheten och de historiska banden, Finlands förutsättningar att utgöra

brohuvud till de ryska och baltiska marknaderna och de finländska

företagens goda teknologiska kunnande. Det förtjänar vidare att betonas

att det finska och svenska näringslivet alltmer tenderar att integreras. Den

kanske viktigaste anledning till detta är det allt större koncentrationen av

affärsområden.

Det har funnits och finns fortfarande en mycket tydlig nord-sydlig axel

i Tyskland när det gäller intresse för relationer med Sverige. Faktum är

att intresset för Sverige, svenska produkter och svenska företag blir

påtagligt större ju längre norrut i Tyskland man är. För det svenska

näringslivet har norra Tyskland länge varit en första utgångspunkt för

kontakter med övriga Tyskland. Eftersom Tyskland är Sveriges största

handelspartner är således detta område av stor betydelse. Hit räknas

främst Hamburg, Schleswig-Holstein och sedan återföreningen -

Mecklenburg-Vorpommern samt Berlin och Brandenburg. Det svenska

intresset för norra Tyskland motsvaras till viss del av ett liknande tyskt

intresse för framför allt södra Sverige. Särskilt intresse tilldrar sig

svenska infrastrukturprojekt (Öresundsbron, Europakorridoren) och

moderna sektorer såsom IT etc.

Ett stort antal svenskrelaterade företag i Tyskland återfinns i

Hamburgregionen. Företagen är verksamma inom ett stort antal sektorer,

allt från klassiska råvaror till distribution och tjänstehandel. Av det gods

som transporteras via Hamburgs hamn går ca en fjärdedel till eller från

Östersjöländerna. Även för marktransporter är Hamburg en viktig

knutpunkt.

I Schleswig-Holstein finns ca 50 företag med svenska intressen

representerade. Området är av stor betydelse för handel och

kommunikationer och kan komma att öka i betydelse ytterligare genom

planerade infrastrukturprojekt (t.ex. en fast förbindelse över Fehmarn

Bält). Dessutom finns där ett väl utvecklat regionalt nätverk med södra

Sverige och Danmark vad gäller infrastruktur, forskning och utbildning.

Sverige utgör delstatens tredje viktigaste handelspartner.

I den östra delstaten Mecklenburg-Vorpommern finns ett tjugotal

svenska företag, främst inom byggbranschen. En allt viktigare sektor är

energisektorn. Bland annat har Vattenfalls dotterbolag VASA Energy

köpt in sig i Rostocks energiverk. Ett annat exempel är

Hannoverföretaget PreussenElektras innehav av mer än 20 procent av

aktierna i Sydkraft AB i Malmö, vilket gör det till Sydkrafts största

enskilda ägare. Sydkraft äger dessutom ca 20 procent av aktierna i

Hamburgische Elektrizitäts Werk (HEW), som i sin tur 1997 köpte

andelar i Sydkraft.

Sverige är delstatens tredje handelspartner. Intensifierade kontakter

med Sverige märks i den ökande gods- och persontrafiken via

färjeförbindelserna. Man bedömer att denna trafik kommer att öka de

närmaste åren. De goda kommunikationerna lär leda till ett antal nya

svenska företagsetableringar de närmaste åren.

Det nya huvudstadsområdet Berlin och Brandenburg ökar i betydelse.

Närmare ett hundratal svenskrelaterade företag har etablerat sig i

regionen. Avgörande för svenska etableringar har varit närheten till

Sverige samt till storstadsregionen runt Berlin. Närheten till Polen blir

även av allt större betydelse med tanke på det kommande EU-

medlemskapet. Inom de närmaste 5-10 åren bedömer man att närmare

30-40 svenska storföretag kommer att vara etablerade med kontor i

Berlin.

Näst efter Tyskland är Sverige den viktigaste handelsnationen för

Danmark, både när det gäller export och import. Som femte största

exportnation och sjätte största importland är Danmark också en viktig

handelspartner för Sverige. Står sig tendensen året ut kommer 1999 att

bli ett rekordår för svenska investeringar i Danmark.

Under det första kvartalet i år investerade svenskar i Danmark för cirka

1,7 miljarder kronor medan danskar investerade i Sverige för 122

miljoner kronor. För Sveriges del är detta en kraftig ökning jämfört med

samma period förra året medan det för Danmark innebär en betydande

minskning. Rekordåret 1997 satsade danska investerare mer än 5,5

miljarder kronor i Sverige, varav det mesta var uppköp av svenska

företag och följdinvesteringar av detta. 1998 satsade danskarna 1,6

miljarder i Sverige och svenskarna 754 miljoner i Danmark.

En stor del av de svenska direktinvesteringarna i Danmark görs i

byggsektorn där NCC och Skanska bygger och planerar en rad stora

projekt, som exempelvis väganslutningarna till Öresundsbron.

Monteringsfärdiga svenska småhus av trä har blivit mycket populära i

Danmark och dessa små- och medelstora tillverkare i Sverige är på stark

frammarsch på den danska marknaden.

Tunga industrier som exempelvis verkstad och livsmedel är redan

starka i Danmark. Således ligger framtida svenska investerings- och

expansionsmöjligheter främst inom forskningsintensiva och

högteknologiska sektorer såsom läkemedel och IT. Redan har ett stort

antal nystartade små och medelstora svenska företag i IT-branschen

expanderat till den danska marknaden, främst inom områden som

webdesign, jobline och internetförsäljning.

3 EU och Central- och Östeuropa

3.1 EU:s utvidgning

En redovisning av viktigare beslut inom EU vad gäller

handelsrelationerna med Central- och Östeuropa under 1990-talet har

lämnats i det föregående (avsnitt 2.2).

Medlemskapsförhandlingarna framskrider väl med de sex

kandidatländer (Cypern, Estland, Polen, Slovenien, Tjeckien och

Ungern) med vilka formella förhandlingar har inletts. Med övriga

kandidatländer (Lettland, Litauen, Slovakien, Bulgarien, Rumänien och

Malta) pågår en genomgång av EU:s regelverk, s.k. screening. De

kriterier för medlemskap som fastställdes vid Europeiska rådets möte i

Köpenhamn år 1993 är en utgångspunkt för EU-sidan, på samma sätt

som det är en utgångspunkt att de nya medlemmarna skall överta EU:s

hela regelverk.

När det gäller de länder med vilka formella förhandlingar förs innebär

nu gällande tidplan att samtliga kapitel skall vara öppnade för

förhandlingar vid halvårsskiftet 2000. Förhandlingarna kommer då

sannolikt gå in i en ny och mer intensiv fas. Frågan om öppnande av

formella förhandlingar inom ramen för regeringskonferenser med

ytterligare kandidatländer står på dagordningen för Europeiska rådets

möte i Helsingfors i december 1999.

Sverige var berett att redan hösten 1998 vid toppmötet i Wien ta beslut

om förhandlingsstart för både Lettland och Litauen eftersom

bedömningen gjordes att villkoren för beslut om förhandlingsstart var

uppfyllda.

3.2 EU Ryssland; Sveriges roll

Förbindelserna med Ryssland intar en central plats i Europeiska unionens

utrikespolitiska samarbete. Övergripande mål är att integrera Ryssland i

det europeiska samarbetet - och därmed undvika att nya skiljelinjer

skapas i Europa samt att främja en fortsatt utveckling i Ryssland mot

demokrati, rättsstat och en modern marknadsekonomi.

Partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland, som

undertecknades i juni 1994 och trädde i kraft 1 december 1997, utgör ett

politiskt ramverk för förbindelserna. Avtalet täcker ett stort antal frågor,

från förstärkt politisk dialog till åtgärder för att främja handel och

investeringar.

För att ge ytterligare stadga åt EU:s politik gentemot Ryssland antog

Europeiska rådet i juni 1999 en s.k. gemensam strategi för Ryssland, den

första i sitt slag. De gemensamma strategierna är ett nytt EU-instrument

efter Amsterdam-fördragets ikraftträdande (1 maj 1999). Strategierna

skall enligt fördraget "genomföras av unionen på områden där

medlemsstaterna har viktiga gemensamma intressen". Strategierna antas

av Europeiska rådet men åtgärder om genomförande skall beslutas av det

ordinarie Rådet, särskilt genom att Rådet antar gemensamma

ståndpunkter eller beslutar om gemensamma åtgärder.

Huvudsyftet med den gemensamma strategin för Ryssland är att dels

inbjuda Ryssland till förstärkt partnerskap och samarbete med EU, dels

erbjuda Ryssland stöd i arbetet att genomföra fortsatta politiska,

ekonomiska och sociala reformer. En utgångspunkt beträffande det

senare är givetvis att Ryssland självt måste ta ansvar för sin egen framtid.

Strategins s.k. mervärde utgörs i första hand av bättre samordning och

effektivare utnyttjande av redan tillgängliga resurser och EU-instrument

(bl.a. Tacis-programmet för tekniskt bistånd), snarare än genom tillförsel

av mer pengar.

För Sveriges del finns en rad skäl till att aktivt verka för ett förstärkt

partnerskap och samarbete mellan EU och Ryssland. Ryssland är

Sveriges största grannland och kommer alltid att spela en central roll för

utvecklingen i Sveriges närområde. Ett förverkligande av visionen om

Östersjöområdet som den mest dynamiska tillväxtregionen i Europa

förutsätter Rysslands aktiva medverkan. Fördjupade relationer mellan EU

och Ryssland utgör ett naturligt komplement till utvidgningen av EU.

Uppkomsten av en välståndsklyfta mellan det utvidgade EU och

Ryssland måste undvikas.

EU:s relationer till Ryssland är en prioriterad fråga för Sverige inför

och under det svenska ordförandeskapet i EU första halvåret 2001.

Förberedelserna har redan inletts. Hösten 1998 tillsattes inom

Regeringskansliet en särskild arbetsgrupp för att ta fram underlag till en

svensk EU-Rysslandspolitik. Arbetsgruppen presenterade i april 1999 en

arbetsrapport med titeln "Ryssland en del av Europa".

Diskussionerna inom arbetsgruppen bidrog också med underlag till det

svenska agerandet under utarbetandet av EU:s gemensamma strategi för

Ryssland. Från svensk sida framhölls bl.a. följande frågor som särskilt

viktiga under detta arbete:

- fördjupad politisk dialog, bl.a. om möjligheterna till utökat samarbete

rörande konfliktförebyggande, icke-spridningsfrågor samt förstöring

av ryska kemiska vapen

- fördjupat samarbete på tredjepelarområdet, bl.a. för att bekämpa

organiserad brottslighet och möta hot mot vår gemensamma miljö

- främja gemensamma insatser rörande kärnsäkerhet och hantering av

kärnavfall i nordvästra Ryssland

- främja fortsatta ekonomiska reformer i Ryssland, i sin tur en

förutsättning för varaktig ekonomisk återhämtning och tillväxt

- främja handel och investeringar, främst genom en stabil och öppen

handelsregim i Ryssland och genom ökad handelspolitisk öppenhet

från EU:s sida

- stödja en fortsatt utveckling av det civila samhället i Ryssland , bl.a.

genom att främja uppbyggandet av en modern och effektiv

förvaltning, tillämpningen av rättsstatliga principer, stödja fria,

oberoende media samt främja jämställdhet

- stödja reformer på det sociala området, dels i syfte att bidra till en

sanering av de ryska statsfinanserna, dels för att skapa ett effektivare

skyddsnät för de sämst ställda

- främja det gränsöverskridande samarbetet, inte minst i ljuset av den

kommande utvidgningen av EU.

3.3 Phare/Tacis

Phare

Genom EU:s Phare-program erhåller de tio s.k. kandidatländerna stöd till

de reformer som är nödvändiga för att de skall klara de krav som ställs

inför ett medlemskap i unionen. Stödet fördelas så att 30 procent av

resurserna användas till institutionsuppbyggnad och 70 procent till

investeringar.

Från och med nästa år kommer Phare-programmet att kompletteras

med två nya program för stöd till utveckling av jordbrukssektorn och

strukturstöd inom transport- och miljösektorerna. Budgeten för det

samlade förmedlemskapsstödet kommer under perioden 2000-2006 att

uppgå till ca tre miljarder euro per år.

Huvudmetoden för institutionsuppbyggnad är s.k. twinning. Detta

innebär att tjänstemän från medlemsländernas förvaltningar deltar i

projekt för att bygga upp motsvarande förvaltning i ett kandidatland.

Sverige deltar aktivt i detta program och är huvudansvarigt för flera

projekt, bl.a. på miljöområdet i de baltiska staterna, och fortsatta

ansträngningar kommer att göras för att på detta sätt omsätta den svenska

utvidgningspolitiken i praktisk handling.

Flertalet investeringsprojekt upphandlas på europeisk nivå och således

kan företag såväl från EU:s medlemsländer som kandidatländerna delta.

Svenska företag har till dags dato vunnit förhållandevis få kontrakt även

om trenden är svagt positiv. Med hänsyn till de stora investeringar som

kommer att finansieras av EU under de kommande åren, inte minst inom

miljö- och transportsektorerna, har regeringen avsatt särskilda medel för

att stärka det svenska deltagandet i EU:s stödprogram.

Phare-programmet rymmer även medel för gränsnära samarbete vilka

kan kombineras med Interreg-medel och omsättas i gemensamma

gränsöverskridande program.

Tacis

Tacis-programmet omfattar alla länder inom Oberoende Staters

Samvälde samt Mongoliet. Det är därför en relativt begränsad del av

programmet som omfattar Östersjöregionen, även om Ryssland är en av

huvudmottagarna. Insatserna skall inriktas på att stödja övergången till en

marknadsekonomi med speciell tonvikt på att stödja demokrati och

utvecklingen av ett rättssamhälle. En ny Tacis-förordning för år 2000-

2006 är för närvarande under beredning.

Huvuddelen av insatserna har hittills bestått av tekniskt samarbete.

Den nya förordningen öppnar dock upp möjligheten för ökade

investeringar. Stöd till den ekonomiska omstruktureringen och

förvaltningsbistånd har hittills varit dominerande, men initiativ inom den

sociala sektorn samt miljöprojekt har ökat sina andelar under de senaste

åren. Det finns även ett särskilt program för gränsöverskridande

samarbete. Det är den svenska regeringens ambition att mer av Tacis-

medlen skall allokeras till nordvästra Ryssland.

Liksom för Phare-programmet upphandlas projekten på europeisk

nivå. Svenska företag har hittills vunnit en mycket begränsad andel av

kontrakten.

Tacis-programmet rymmer även medel för gränsnära samarbete vilka

kan kombineras med Interreg-medel och omsättas i gemensamma

gränsöverskridande program.

3.4 Den nordliga dimensionen

Europeiska rådet i Luxemburg 1997 gav, på finskt initiativ, EU-

kommissionen i uppdrag att utarbeta en interimsrapport om EU:s

nordliga dimension. Rapporten presenterades för Europeiska rådet i Wien

i december 1998. I rapporten konstaterades att EU skulle ha en "nordlig

dimension" för sin yttre och inre politik. Allmänna rådet gavs i uppdrag

att utarbeta riktlinjer på relevanta områden. Riktlinjerna godkändes den

31 maj 1999 och noterades av Europeiska rådet i Köln den 3-4 juni. Det

geografiska området som definieras i riktlinjerna är identiskt med

medlemskretsen i Östersjöstaternas råd.

En särskild europeisk utrikesministerkonferens om den nordliga

dimensionen kommer att äga rum i Helsingfors den 11-12 november

1999. Resultaten kommer att rapporteras till Europeiska rådet i

Helsingfors i december.

De riktlinjer som antagits av Allmänna rådet är EU:s första försök att

konkretisera sin "nordliga dimension". Medlemsstaterna har enats om

vissa prioriterade inriktningar för unionens politik inom ett antal

politikområden och specificerat prioriterade sektorer som anses viktiga

för utvecklingen i de nordliga områdena och för unionens

förhållningssätt gentemot övriga delar av norra Europa.

3.5 Andra EU-länders Östersjöpolitik

Tyskland

Trots ett politiskt uttalat starkt intresse för Östersjöregionen, har

uppmärksamheten i praktiken i Bonn/Berlin tills alldeles nyligen varit

relativt sval. De tyska näringslivssatsningar som sker i Östersjöområdet

är till stor del betingade av behovet att stimulera näringslivet i framför

allt Mecklenburg-Vorpommern. Dessa satsningar sker huvudsakligen

inom ramen för återuppbyggnaden av östra Tyskland och ej i ett bredare

integrerat Östersjöperspektiv. Östersjöregionen tillmäts idag emellertid

en större betydelse och prioriteras högre, inte bara i nordtyska

sammanhang. Detta visar sig såväl i ökad samordning av de tre nordtyska

delstaternas agerande och strategier som i uttalanden från den nya

förbundsregeringen om Östersjösamarbetet. De utrikespolitiska

ramförutsättningarna i Östersjöområdet, menar man, erbjuder goda

förutsättningar för ett förebildligt regionalt samarbete, även omfattande

Ryssland.

Tysklands handel med Östersjöländerna utgör närmare 10 procent av

den totala utrikeshandelsomsättningen. De viktigaste handelspartnerna är

Sverige, Danmark, Polen och Ryssland. Handeln med Polen och de

baltiska staterna befinner sig i en mycket dynamisk fas med en ökning av

handelsvolymen med 30-40 procent per år. Tyskland ser en stor potential

i den fortsatta marknadsliberaliseringen i de nya marknadsekonomierna

runt Östersjön. Speciellt intresse visar man export av kapitalvaror till den

omfattande uppbyggnaden av infrastruktur och näringsliv i

transformationsländerna. Uppbyggnaden av nät och nätverk inom bl.a.

transport och forskning är en prioriterad uppgift. Man ser en stark

utvecklingspotential för bl.a. forskning, teknologi och innovation vad

gäller utbyggnaden av de regionala energinäten. Inom tjänstesektorn ser

tyskarna en potential vad gäller transporter, speciellt sjöfart, och turism.

De tyska investeringarna inom Östersjöområdet på 1-2 miljarder DM per

år går till framför allt Sverige, Danmark och Polen (ca 80 procent).

Investeringar sker framför allt inom verkstads-, den kemiska och

elektronikindustrin.

Finland

Av Finlands export 1998 gick sammanlagt 36,3 procent till

Östersjöländerna. Motsvarande importsiffra var 39,9 procent.

Varuhandeln mellan Finland och Sverige är omfattande. Sveriges

export till Finland 1998 uppgick till 35 miljarder SEK eller 5,2 procent

av Sveriges totala export. Motsvarande importsiffra var 26 miljarder

SEK eller 4,9 procent av den totala importen. Den traditionella handeln

länderna emellan har dock under den senaste tioårsperioden förändrats

och kan alltmer beskrivas som en integration av ländernas näringsliv.

I och med att det finska initiativet om en nordlig dimension blivit en

del av EU:s gemensamma politik, definieras det finska

närområdessamarbetet som ett nationellt instrument för att utveckla

unionens nordliga dimension.

Till närområdessamarbetet, som omfattar Ryssland och de baltiska

länderna och som sedan 1990 utgjort en bestående del av Finlands

utrikespolitik och ekonomiska samarbete, har under detta årtionde

allokerats omkring 5,3 miljarder FIM. I siffran ingår även Finlands

bidrag till Tacis- och Phare-programmen.

Hälften av dessa 5,3 miljarder är gåvobistånd och de viktigaste

mottagarna är de baltiska länderna, Finlands närområden i Ryssland samt

Polen och Ukraina. Utgångspunkten är att samarbetsprojektena skall

gynna finska politiska och ekonomiska intressen samtidigt som de tjänar

mottagarländernas behov. Verksamheten kan delas in i projektsamarbete,

sektoriellt samarbete mellan myndigheter och samarbete mellan

ickestatliga organisationer.

I samarbetet på det ryska närområdet ligger tyngdpunkten på miljö,

kärnsäkerhet, omhändertagande av kärnavfall, skogsbruk, infrastruktur

samt utveckling av gräns- och transittrafiken. Beträffande de baltiska

länderna ligger tyngdpunkten på förberedandet av ländernas EU-

medlemskap, miljö, demokrati och säkerhetsfrämjande projekt.

Samtliga ministerier, ett stort antal centrala, regionala och lokala

myndigheter samt organisationer deltar i närområdessamarbetet.

Anslagen är sedan 1997 huvudsakligen koncentrerade till

Utrikesministeriets huvudtitel i syfte att effektivisera verksamheten.

1999 uppgår den statliga budgeten för närområdessamarbetet till 227,5

miljoner FIM, varav omkring 75 miljoner fördelades via multilateralt

samarbete. Härtill kommer Finlands bidrag till Phare- och Tacis-

programmen som 1998 uppgick till sammanlagt 130 miljoner FIM. Den

finska policyn som drivs inom ramen för det gemensamma arbetet med

dessa program är att stödja projekt inom sak- och geografiska områden

som är av betydelse för Finland.

Avsikten är att öka samarbetet med internationella finansieringsorgan

såsom Världsbanken, EBRD och Nordiska investeringsbanken, genom

att kanalisera bilateralt bistånd till projekt finansierade av dessa

institutioner.

En enhet för projektfrämjande bildades temporärt i Handels- och

industriministeriet 1997. Enheten som haft en mycket självständig

ställning har arbetat nära företagen. Budgeten för verksamheten uppgår

1999 till 6,7 miljoner FIM. Verksamheten kommer från och med

årsskiftet att flyttas till Finpro (tidigare Utrikeshandelsförbundet).

Finska företag har med framgång deltagit i anbudsgivningar för projekt

finansierade av olika multilaterala organ och vunnit projekt för summor

som i många fall överstiger det finska bidraget till organisationen i fråga.

Finpro, som är en myndighet under Handels- och industriministeriet

mottar omkring 100 miljoner FIM från statsbudgeten för att bedriva

exportfrämjande verksamhet. Verksamheten håller på att omstruktureras

för att på sikt i större utsträckning bli självfinansierande. Finpro har en

enhet som går under benämningen "Nya Nordeuropa", och vars uppgift

är att främja export främst till Ryssland och Baltikum.

Någon särskild Östersjöenhet finns dock inte på Finpro.

Danmark

Danmark administrerar stöd till Östeuropa, den s.k. "Øststøtten", inom

sex program: 1) det s.k. FEU-programmet för Estlands, Lettlands,

Litauens och Polens EU-förberedelser, 2) FEU plus de sex övriga

ansökarländernas EU-förberedelser, 3) tekniskt bistånd till Ryssland, 4)

återuppbyggnadsbistånd till f.d. Jugoslavien, 5) stöd till humanitära

transporter samt 6) demokrati- och suveränitetsstöd. 1999 uppgår

Øststøtten till cirka 1,2 miljarder DKK varav 4/5 fördelas bilateralt

medan 1/5 kanaliseras via internationella organisationer. Östersjön -

särskilt Baltikum - är ett prioriterat område inom Øststøtten.

Den danska regeringen lade 1997 fram en strategi inom Øststøtten där

betoningen på Östersjön (de baltiska länderna, Kaliningradregionen, S:t

Petersburgsområdet samt Polen) förstärks. Samtidigt avsattes för åren

1998-2001 drygt 2,5 miljarder DKK till danska initiativ i

Östersjöregionen varav 2 miljarder är öronmärkta för insatser på

miljöområdet och 45 miljoner kronor ska användas till "det sociale

initiativ" för att lindra social nöd i Östersjöregionen. Även biståndet till

EU-ansökarländernas förberedelser prioriteras. Därutöver beviljas medel

till Demokratifonden och inom försvarsbudgeten för försvarets samarbete

mot Öst.

Östersjöstrategin baseras på en miljömässigt bärkraftig ekonomisk

tillväxt enligt marknadekonomiska principer. Den syftar till ett ökat

regionalt samarbete mellan länderna kring Östersjön, vilket förutsätter en

stabil och konsoliderad demokratisk politisk utveckling.

Den danska regeringen betonar det säkerhetspolitiska intresset av att

förebygga den sociala nöd i Östersjöområdet som konstaterats i en rad

internationella rapporter. För övrigt fastslås att en hög standard på social-

och välfärdsområdet i Östersjöregionen är en central dansk målsättning.

Ett viktigt medel för att uppnå bättre välfärd är att stärka utvecklingen av

frivilligorganisationer som ägnar sig åt humanitära insatser till utsatta

grupper. Danmark utarbetar och genomför även handlingsplaner på det

sociala området som ett led i en mer långsiktig biståndsinsats.

De allmänna målen för Øststøtten är att stödja reform- och

demokratiseringsprocessen i Central- och Östeuropa och stärka det

ekonomiska samarbetet och relationerna mellan dessa länder och

Danmark samt att påskynda näringslivets utveckling och bistå med

miljöförbättringar. Särskild vikt läggs vid att programmen når största

möjliga spridningseffekt och tilldrar sig medfinansiering från

mottagarländerna och helst även internationella finansiärer samt att

danskt näringsliv involveras i största möjliga omfattning så att

erfarenheter och kontakter skapas för ett långsiktigt samarbete.

Danmarks ordförandeskap i Östersjöstaternas råd 1997-98 gav

möjlighet att arbeta mot dessa målsättningar i enlighet med Rådets

arbete. Øststøtten indelades 1994 i tre pelare: miljörelaterat,

näringslivsrelaterat respektive tekniskt bistånd.

Det miljörelaterade biståndet fokuserar på anpassningen till EU:s

miljöstandarder. Relevanta sektorer är lantbruk, skogsbruk, industri och

transport. Inom energiområdet satsar Danmark på effektiviserande och

energibesparande åtgärder samt att införa hållbara alternativ till kärnkraft

så att de "osäkra" kärnkraftverken runt Östersjön kan läggas ner. Särskilt

satsas på geografiska områden där miljöriskerna bedöms vara

gränsöverskridande.

Det näringslivsrelaterade biståndet främjas genom kreditgivning och

investeringsgarantier till danska företag som vill handla med eller

etablera sig i Östersjöområdet. Detta sker bl.a. genom Investeringsfonden

for Østlande, Investeringsgarantiordningen samt Exportkreditordningen.

Särskilt betonas möjligheterna med de expanderande marknaderna i

området för danska små- och medelstora företag. Ledarskapsutveckling

och kontaktskapande samt initiativ för kvalificerad rådgivning är insatser

som görs för motsvarande små- och medelstora företag på andra sidan

Östersjön.

Det tekniskt-administrativa biståndet fokuseras på bidrag till

demokrati, stabilitet och suveränitet och riktas särskilt mot "de ryska

Östersjöområdena". Även kommande EU-grannar som Ukraina,

Moldavien och Vitryssland kommer att få begränsad del av detta bistånd.

År 1998 gjordes en utvärdering av Øststøtten för åren 1994-97. I

rapporten betonas fortsatt koncentrerade insatser på få men stora program

inom de fastlagda områdena miljö, förberedelse av EU-medlemskap,

näringslivsutveckling samt främjande av demokrati och stabilitet.

Rapporten efterlyser förbättrad förankring hos mottagarna liksom klarare

målsättningar, stärkta informationsinsatser samt förbättrad koordination

såväl internt som med EU, internationella organisationer och andra

länder.

4 Strategi för ekonomisk utveckling och

samarbete i Östersjöregionen

Tio år efter Berlinmurens fall kan konstateras att de nya demokratierna i

Östersjöregionen har gjort mycket stora framsteg i sin ekonomiska

omvandling även om utvecklingen i Ryssland i många avseenden har

släpat efter. Efter oundvikliga inledande problem har flertalet länder i

regionen uppnått en hög grad av makroekonomisk stabilitet och grunden

har lagts för fungerande marknadsekonomi och stabil tillväxt.

Perspektivet för alla länder i regionen utom Ryssland är medlemskap i

den Europeiska unionen.

Det politiska och ekonomiska närmandet till EU som ägt rum under

hela perioden har i hög grad bidragit till de gjorda framstegen. De

inhemska folkliga kraven att kandidatländerna omvandlas till rättsstater

och fungerande ekonomier har givetvis dock varit avgörande.

Ända sedan Sverige inträdde i EU har regeringen framhävt den

politiska och ekonomiska betydelsen av en snabb utvidgning av EU med

kandidatländerna i Central- och Östeuropa, utan att avkall görs på de

grundläggande kraven för medlemskap. Genom vårt utvecklings-

samarbete har vi sökt bidra till att förbättra förutsättningarna för de

central- och östeuropeiska ländernas integration i västeuropeiska

samarbetsstrukturer.

Deltagandet i EU:s inre marknad med fri rörlighet för varor, tjänster,

personer och kapital har inneburit stora fördelar för svenskt näringsliv

och för tillväxt och sysselsättning i Sverige. Utvidgningen av den inre

marknaden till att omfatta fler länder i vårt närområde skulle innebära

ytterligare betydande fördelar och möjligheter.

Den gradvisa konsolidering och anpassning till EU:s regelverk som nu

sker i kandidatländerna, och i slutändan givetvis själva EU-

medlemskapet, innebär förändrade förutsättningar för regeringens

åtgärder för att främja handel och investeringar och för

utvecklingssamarbetet. Vi går nu in i en ny fas där det kanske inte finns

samma starka skäl för särskilda bilaterala åtgärder som var fallet i

tidigare skeden. Behovet av insatser i Ryssland kommer dock av allt att

döma att vara fortsatt stort.

Samtidigt kan konstateras att den politiska och ekonomiska

omvandlingen inte är avslutad, att de aktuella länderna som marknader

fortfarande har många särdrag och att behoven på vissa områden både

vad gäller investeringar och kunskapsöverföring fortfarande är mycket

stora. Det finns också andra skäl till varför särskilda insatser är

motiverade även i ett längre perspektiv. Det gäller inte minst

önskvärdheten att stärka och befästa gemenskapen mellan folken i

Östersjöområdet och att tydliggöra det gemensamma ansvaret för en

hållbar utveckling.

Regeringen har mot denna bakgrund, och med tanke på

Östersjöområdets betydelse för Sverige, sett det som angeläget att

formulera en strategi för ekonomisk utveckling och samarbete i

Östersjöregionen under de kommande åren.

Målet för denna strategi är i allmänna termer demokrati, öppenhet,

ekonomisk och social utveckling, samt ökat välstånd och jämställdhet

inom alla länder i Östersjöregionen. För att detta mål skall uppnås är det

väsentligt att makroekonomisk stabilitet uppnås och vidmakthålls, att den

ekonomiska utvecklingen i omvärlden är gynnsam, att den sociala

situationen förbättras, att marknadsekonomins och rättsstatens

institutioner byggs upp och konsolideras samt att förutsättningarna för

handel och investeringar i regionen är desamma som gäller mellan EU:s

medlemsländer.

Medlemskap i EU för de baltiska länderna och Polen är viktigt ur alla

dessa synvinklar. Ytterligare mål för strategin är att skapa bästa möjliga

förutsättningar för svenska företag att delta i den ekonomiska

utvecklingen i regionen, att bidra till ökad export och ökade investeringar

samt att förstärka relationerna mellan Sverige och länderna på andra

sidan Östersjön, och den svenska närvaron i dessa länder.

Jämställdhet är ett viktigt mål både i den svenska utrikespolitiken och i

utvecklingssamarbetet. Detta är fallet också i den ekonomiska

Östersjöstrategin.

Kommittén för ekonomiskt samarbete i Östersjöregionen

(Dir.1998:97), Östersjöberedningen, har haft i uppdrag att utarbeta

förslag till en gemensam strategi för Sveriges agerande på det

ekonomiska området i Östersjöregionen. Den strategi som regeringen

presenterar i det följande bygger på diskussioner som har ägt rum i denna

kommitté.

EU:s utvidgning

På grundval av de beslut som fattades vid Europeiska rådets möte i

Luxemburg i december 1997 inleddes formella medlemskaps-

förhandlingar i form av bilaterala regeringskonferenser med sex

kandidatländer i mars 1998. Bland dessa länder finns Polen och Estland.

I överläggningarna har ett antal förhandlingskapitel provisoriskt lagts

åt sidan som preliminärt överenskomna. Enligt gällande tidplan kommer

samtliga kapitel att ha öppnats för förhandlingar under det portugisiska

ordförandeskapet första halvåret 2000.

Regeringen skulle välkomna om det blev möjligt att avsluta

medlemskapsförhandlingarna med bl.a. Estland och Polen under det

svenska ordförandeskapet, på grundval av de inom unionen fattade

besluten.

Med övriga kandidatländer - dvs. bl.a. Lettland och Litauen - inleddes

en systematisk genomgång av EU:s regelverk och den av

kandidatländerna förda politiken i syfte att utvärdera förutsättningarna

för formella förhandlingar. Dessa länder kommer att bli föremål för

särskilda översynsrapporter som kommissionen ska presentera i mitten

av oktober. Rapporterna ligger sedan till grund för beslut i frågan om

formell förhandlingsstart med ytterligare kandidatländer vid Europeiska

rådets möte i Helsingfors i december.

Regeringens bedömning är att förutsättningarna är goda för beslut vid

detta möte om förhandlingsstart även med Lettland och Litauen.

Regeringen fäster största vikt vid att utvidgningprocessen drivs framåt

så snabbt som möjligt och i enlighet med de fattade besluten. Att de

baltiska länderna och Polen blir medlemmar i EU är ett starkt svenskt

intresse av både politiska och ekonomiska skäl. Även om en stabil grund

för fri handel i Östersjöområdet har lagts genom EU:s associationsavtal

skulle en utvidgning med kandidatländena i Östersjöregionen vara av stor

betydelse för svenska företag och för den svenska ekonomin, inte minst

genom anpassningen till hela det regelverk som styr den inre marknaden.

Av stor betydelse är att medlemskapet skulle skapa ett stabilt regelverk

för direktinvesteringar.

Regeringen fäster också stor vikt vid det stöd till kandidatländernas

medlemskapsförberedelser som lämnas via Utrikesdepartementet och

Sida i form av kunskapsöverföring.

EU Ryssland

Med utgångspunkt från den gemensamma EU-strategin förutsätts att

varje inkommande ordförandeskap inom ramen för sitt allmänna

arbetsprogram lägger fram en arbetsplan för hur strategin skall

genomföras. Detta ger utrymme för Sverige att inför sitt ordförandeskap

lyfta fram de aspekter av förbindelserna EU-Ryssland som från svensk

sida bedöms som särskilt angelägna.

Förberedelserna inför utarbetandet av denna arbetsplan kommer att

inledas under hösten 1999 i arbetsgruppen för EU-Ryssland inom

regeringskansliet. Utgångspunkten för beredningsprocessen kommer att

vara den gemensamma strategin, de svenska prioriteringarna från arbetet

med strategin (se ovan) samt slutsatserna i arbetsrapporten "Ryssland

en del av Europa". En huvuduppgift för arbetsgruppen blir att framlägga

konkreta förslag hur dessa målsättningar skall kunna förverkligas.

Nordliga dimensionen

Sverige avser dra nytta av det nytänkande som den nordliga dimensionen

ger möjlighet till inom EU för att främja unionens samarbete med

Ryssland och för att driva på det regionala samarbetet i Östersjöstaternas

råd och Barentsrådet. Detta är en viktig fråga inför och under det svenska

ordförandeskapet i EU.

Ett ökat EU-engagemang för förhållandena i norra Europa behövs för

att hantera och söka lösningar på gemensamma gränsöverskridande

problem i norr (t.ex. kärnsäkerhet, transporter, energiförsörjning,

handelshinder, miljöproblem). Den nordliga dimensionen bidrar till att

skapa en kollektiv medvetenhet inom unionen om förhållanden och

utvecklingspotential i norra Europa.

Regeringen avser att aktivt ta tillvara de möjligheter till ett ökat EU-

engagemang i Östersjöområdet som fokuseringen på den nordliga

dimensionen skapar.

Utvecklingssamarbetet

Det nu gällande programmet för utvecklingssamarbete med Central- och

Östeuropa löper under perioden 1999-2001. Regeringen avser att

återkomma under våren 2001 med förslag till eventuella insatser därefter.

Mot bakgrund av att EU-medlemskapet för kandidatländerna i

Östersjöområdet kommer att ligga betydligt närmare vid den innevarande

samarbetsperiodens slut har bedömningen gjorts att vissa insatser

kommer att kunna fasas ut vid treårsperiodens utgång. Detta har bedömts

möjligt för huvuddelen av det svenska stödet för institutionsuppbyggnad

i Polen och Estland medan motsvarande insatser i Lettland och Litauen

kan komma att fortgå ytterligare något år. Samtidigt finns enligt

riksdagsbeslutet om treårsprogrammet skäl att för vissa sektorer anlägga

ett längre tidsperspektiv.

Svenska företag besitter en bred kunskap med tydlig relevans för de

insatser som görs inom utvecklingssamarbetet. Det finns en potential för

att ytterligare stärka samarbetet mellan Sida och svenskt näringsliv som

kan leda till ett bredare engagemang i utvecklingssamarbetet av de

svenska företagen. Regeringen välkomnar de initiativ som har tagits

under året i syfte att förstärka dialogen mellan Sida och företrädare för

näringslivet.

Vid ett EU-medlemskap för de baltiska länderna och Polen kommer

det EU-bistånd som nu utgår inom Phare-programmet att utgå.

Det säkerhetsfrämjande stödet

Mot bakgrund av de baltiska staternas positiva utveckling och förändrade

behov kommer det säkerhetsfrämjande samarbetet att präglas av en högre

grad av långsiktighet. Som ett led i denna strävan utarbetas i samråd med

de baltiska staterna vägledande dokument som anger riktlinjerna för det

fortsatta stödet. Dokumentet kommer även att underlätta

mottagarländernas koordinering och prioritering av insatser på området.

Avsikten är att följa upp de övergripande riktlinjerna med bilateralt

överenskomna årsprogram inom Försvarsmaktens och andra

myndigheters verksamhetsområden. Försvarsmakten har följaktligen fått

regeringens uppdrag att utforma bilaterala årsprogram för insatser inom

ramen för samarbetet med de baltiska staterna. Med hänsyn till EU-

medlemskapets säkerhetspolitiska betydelse kommer insatser till stöd för

kandidatländernas inträde i EU att fortsätta spela en viktig roll för

samarbetet. Sveriges aktiva engagemang i BALTSEA-samarbetet samt

stöd till BALTBAT, BALTRON och BALTDEFCOL kommer att

fortsätta.

En utveckling av samarbetet med Ryssland, i synnerhet

Kaliningradområdet, och Polen är en prioriterad del av det

säkerhetsfrämjande samarbetet. Samarbetet med Ryssland skall bl.a.

inriktas på ryska tull- och gränskontrollmyndigheter, stöd till upprättande

av export- och importkontroll samt fysiskt skydd för bearbetning av

kärnämnen. Det framtida samarbetet med Polen bör fortsättningsvis

fokuseras på insatser inom civila områdena såsom bekämpning av

internationell och organiserad brottslighet och beredskap mot olyckor

och katastrofer samt asyl- och migrationspolitisk kompetens.

Det mellanstatliga Östersjösamarbetet

Sverige bör fullt ut utnyttja de möjligheter som det multilaterala

Östersjösamarbetet erbjuder för att främja handel, investeringar och

tillväxt i Östersjöområdet. Därvid bör sambanden med utvecklingen av

demokratiska institutioner, social välfärd och miljö noga beaktas i form

av ett effektivt genomförande av Baltic 21, Östersjöområdets Agenda 21.

Östersjöstaternas råd bör stärkas.

Regeringen avser att ägna stor uppmärksamhet åt de ekonomiska

frågorna inför det tredje Östersjötoppmötet som skall äga rum i Danmark

under första halvåret 2000.

Det planerade handelsministermötet i Bergen i februari år 2000 är

också mycket betydelsefullt. Förhoppningen är att konkreta framsteg då

skall kunna redovisas i fråga om de rekommendationer som

handelsministrarna antog vid sitt möte i Vilnius i juli 1998 för att

avlägsna hinder för handel och investeringar och för att förbättra

informationen om affärsmöjligheter i området. Vid behov bör Sverige ta

ledningen i uppföljningen av handelsministrarnas rekommendationer och

avsätta särskilda medel för ändamålet. Sådana medel kan användas för att

ordna expertmöten och/eller lämna tekniskt bistånd till de länder som

behöver stöd för att aktivt kunna delta i genomförandet.

Regeringen fäster också stor vikt vid energisamarbetet i

Östersjöregionen och kommer att undersöka möjligheterna att vitalisera

Östersjösamarbetet rörande andra ekonomiskt viktiga områden såsom

transporter och arbetsmarknadspolitik.

Handelsfrämjande och exportfinansiering

Resurserna för information, rådgivning och annat stöd till svenska

företag i Östersjöregionen har avsevärt förstärkts genom programmet

Marknadsplats Östersjön inom Sveriges exportråd.

Den särskilda exportkreditgarantiramen som regeringen beslutade om

år 1993 var en unik åtgärd för att möjliggöra för Exportkreditnämnden att

ta större risker än vad som var möjligt inom det ordinarie systemet, och

därigenom att främja svensk export.

Som regeringen framhållit i det föregående har riskläget i regionen

avsevärt förbättrats, utom i Ryssland. Svenska företag har därför goda

möjligheter att få riskavtäckning genom EKN:s ordinarie system för

kreditifinansierad export till de baltiska staterna och Polen inom ramen

för de regler som styr EKN:s verksamhet inklusive internationella

överenskommelser. Garantiinstituts och långivares erfarenhet av

risktagande på Ryssland är för närvarande sådan att möjligheterna att få

riskavlyft är mycket små. När det gäller möjligheterna till garantigivning

på Ryssland gör regeringen ingen annan bedömning än EKN.

Den särskilda garantiramen utvidgades hösten 1998 till 2,5 miljarder

kronor. Regeringen gör för närvarande bedömningen att någon ytterligare

utökning inte är aktuell.

Övriga näringslivsinriktade åtgärder

Regeringen har i tilläggsbudgeten 1999 föreslagit att reservationsanslaget

Samarbete och utveckling i Östersjöregionen (Östersjömiljard I) åter förs

upp i statsbudgeten.

I enlighet med sina direktiv har Östersjöberedningen avlämnat ett

delbetänkande angående riktlinjer, inriktning, beredningsordning och

administration för insatser som finansieras ur anslaget för

Näringslivsutveckling i Östersjöregionen (Östersjömiljard II).

Beredningens förslag tar sin utgångspunkt i av regeringen fastlagda

mål och principer för vilken typ av insatser som bör göras för att på

lämpligt sätt främja handel och investeringar. Beredningen har mot denna

bakgrund formulerat ett mer precist mål för insatserna, samt utformat

sina förslag mot bakgrund av en problemanalys och med hänsyn till

internationella åtaganden på bl.a. statsstödsområdet. Östersjö-

beredningens förslag bereds för närvarande inom regeringskansliet.

De insatser till stöd för institutionella förändringar som görs inom

ramen för utvecklingssamarbetet, t.ex. utveckling av finans- och

kapitalmarknad, skatte- och tullväsende, rättsapparaten, äganderätt och

landreform, privatisering och institutionerna på infrastrukturområdet, är

av stor betydelse även ur näringslivssynvinkel.

Vikten av insatser inom miljö-, energi-, transport- och IT-sektorerna

behandlas i det följande. Härutöver understryker regeringen vikten av

insatser för att främja en tillräcklig och kvalitetssäkrad

livsmedelsförsörjning i framför allt Ryssland. Svenska företag har goda

möjligheter att medverka i insatser på detta område.

Internationella och nordiska finansieringsorgan i Östersjöregionen

Sverige kommer fortsatt att verka för en förstärkning av de multilaterala

finansieringsorganens verksamhet i Östersjöregionen. Detta sker

väsentligen i tre former.

För det första stödjer Sverige aktivt en utbyggnad av de multilaterala

finansieringsorganens ordinarie aktiviteter i Östersjöregionen. Även om

det finns ett övergripande svenskt egenintresse av insatser i regionen, är

vissa projekttyper särskilt angelägna. Exempel på sådana är

infrastrukturprojekt och miljöprojekt med gränsöverskridande effekter.

Av stor betydelse är också strukturella och institutionsbyggande insatser

som främjar ökade förbindelser med svenskt näringsliv. Detta gäller inte

minst insatser inom den finansiella sektorn.

För det andra kan Sverige genom riktat finansiellt eller tekniskt stöd

medverka till att bygga ut eller komplettera de multilaterala organens

satsningar. Det kan ske genom att Sverige medverkar till samfinansiering

med andra, däribland svenska, finansiärer. Dessutom initierar och

finansierar Sverige särskilda fonder som förvaltas av respektive

finansieringsorgan. Sådana fonder kan i sin tur täcka kostnaderna för

bl.a. svenska konsultinsatser av olika slag.

För det tredje kan Sverige verka för en rimlig arbetsfördelning mellan

olika finansiärer så att deras komparativa fördelar utnyttjas på bästa sätt.

Samarbetet mellan de multilaterala organen har inte alltid fungerat

tillfredsställande och i vissa fall har en icke önskvärd konkurrens

uppkommit. Sverige kommer såväl genom vårt agerande i de

multilaterala bankerna som genom utformningen av det bilaterala stöd vi

lämnar i anknytning till bankernas verksamhet att bidra till en

angelägen fokusering och specialisering.

Utöver detta samarbete finns det också anledning att fortsätta med de

program, bland annat i form av rekryteringsstöd och särskilda

tjänstemän, som syftar till att underlätta svenska företags medverkan i

multilateralt finansierade projekt.

Inom respektive finansieringsorgan har Sverige löpande formella och

informella kontakter med regionens länder. I flera fall delar Sverige

valkrets med baltiska länder. Sådana kontakter är också ett viktigt

hjälpmedel för att utforma svenska förslag till multilaterala insatser.

Nordiskt-baltiskt samarbete

De samnordiska närområdessatsningarna inom NMR:s budget kommer

också i fortsättningen att ha hög prioritet. Det kan samtidigt visa sig vara

effektivare att ibland driva projekt i bilateral eller annan form. Detta

gäller inte minst inom områden som avser att utveckla handeln mellan

länderna.

Regeringen fäster stor vikt vid de diskussioner som äger rum vid

nordisk-baltiska ministermöten och avser överväga ytterligare initiativ

för att stärka det nordiskt-baltiska samarbetet.

Vänortskontakter, decentraliserat samarbete

Regeringen välkomnar det engagemang som svenska kommuner, län,

enskilda organisationer, företag och enskilda uppvisar för att på olika sätt

främja kontakterna och samarbetet med länderna på andra sidan

Östersjön. Ett ökat utbyte mellan människor och organisationer bidrar

aktivt till hela Östersjöns utveckling.

En viktig del av det decentraliserade samarbetet ligger i möjligheterna

att i våra grannländer skapa brohuvuden för den regionalt förankrade

mindre och medelstora svenska företagsamheten och därigenom främja

tillväxt och sysselsättning på båda sidor om Östersjön. Kommuner och

regioner kan medverka till att skapa en bättre lokal och regional

infrastruktur för företagsamheten och fungera som "dörröppnare" i

regioner och orter med Sverigeanknytning. Genom de regionala

tillväxtavtalen kan vänortskontakterna också få ett ökat

näringslivsinnehåll. Regeringen ser med intresse på möjligheterna att i

ökad utsträckning kombinera svenska kommuners erfarenheter av

investeringar i och drift av kommunal infrastruktur med leveranser av

mjuk och hårdvara från svenska företag.

Särskilt stöd kommer att utgå till vänortskontakter under det svenska

ordförandeskapet i EU.

Miljö- och energisamarbete

Sverige har ett starkt intresse av att miljöförbättrande investeringar

kommer till stånd i länderna på andra sidan Östersjön. Dels har vi ett

egenintresse av rent vatten och ren luft i Östersjöområdet. Dels finns

ekonomiska, sociala, allmänpolitiska och hälsopolitiska motiv att bistå

samarbetsländerna på detta område. Vidare finns klimatpolitiska skäl att

bidra till investeringar i effektivare energisystem. Därtill måste de länder

som kandiderar till EU-medlemskap göra omfattande investeringar i

miljöförbättrande åtgärder för att klara medlemskapets krav. I detta

sammanhang erinras om de projekt som genomförs inom ramen för

klimatkonventionen i framförallt Baltikum. Sammanlagt har dessa

projekt av Statens energimyndighet beräknats motsvara en

utsläppsminskning om 35 000 ton koldioxid per år.

Goda möjligheter finns för svenska företag att medverka i dessa

investeringar, som bedöms bli mycket omfattande.

Regeringen ger mot denna bakgrund hög prioritet åt det mellanstatliga

samarbetet på miljö- och energiområdena samt miljö- och energiinsatser

inom utvecklingssamarbetet, inom det klimatpolitiskt motiverade stödet

samt inom de särskilda resurserna för näringslivsutveckling i

Östersjöregionen. Som framgått i det föregående har avsevärda insatser

gjorts på alla dessa områden.

Östersjöberedningen har i sitt delbetänkande föreslagit att Sida även i

fortsättningen skall ge hög prioritet åt miljö- och energirelaterade projekt

i de kommande årens utvecklingssamarbete och att Sida aktivt ska

samarbeta med och utnyttja den svenska resursbasen. Beredningen har

vidare föreslagit att medel ur anslaget för näringslivsutveckling i

Östersjöregionen bör anslås för delfinansiering med gåva av ytterligare

angelägna miljö- och energisatsningar med svensk medverkan. Förslagen

bereds för närvarande i Regeringskansliet.

Transporter

Utvecklingen av transporterna till och från de länder runt Östersjön som

inte är medlemmar i EU är viktiga och kommer att bli ännu mer

betydelsefulla ju mer det svenska handelsutbytet med dessa länder

utvecklas. Det är angeläget med åtgärder som förbättrar framkomligheten

och effektiviserar det befintliga transportsystemet, t.ex. genom

underlättande av gränspassager. Den potential som finns för att

effektivisera utnyttjande av befintlig infrastruktur, bl.a. hamnar, bör tas

tillvara. Sverige har via Sida samt genom medel ur den s.k.

Östersjömiljarden stött en uppbyggnad av myndighetsstrukturen samt

trafiksäkerhets- och miljöprojekt i de nya staterna. Det återstår dock

mycket arbete för att komma tillrätta med de miljö- och

säkerhetsproblem som alltjämt finns inom transportsektorn.

Regionens transportfrågor har, förutom vid bilaterala möten,

behandlats vid olika ministermöten. Dessa frågor behandlas dessutom av

ett flertal fora där Sverige deltar aktivt, t.ex. HELCOM och Agenda 21

för Östersjön. Även inom EU pågår arbete för Östersjöregionen med

särskild fokus på de länder som ansökt om medlemskap i unionen.

Regeringen avser att också i fortsättningen aktivt engagera sig i detta

arbete.

IT

Sverige har en internationellt sett mycket stark position på IT-området.

Detta gäller både på utbudssidan, där svenska företag har ledande

positioner när det gäller telekommunikationer och internetapplikationer,

och på användarsidan där indikatorerna är bl.a. datortäthet, användningen

av mobiltelefoner samt tillgång till internet.

I ett Östersjöperspektiv har Sverige flera intressen på IT-området. Dels

är det viktigt att infrastrukturen byggs ut och moderniseras i länderna på

andra sidan Östersjön. Privatiseringar av statliga televerk och utländskt

deltagande är viktiga ur denna synvinkel. Telia medverkar aktivt i denna

utveckling med betydande investeringar. Det finns behov av stöd för

uppbyggnad av de regelverk och institutioner som behövs i en modern

avreglerad telekomvärld. Det finns även ett svenskt intresse av en

förstärkt infrastruktur för tele- och datakommunikation över Östersjön i

syfte att underlätta kontakter och stimulera handel och investeringar.

I enlighet med förslaget från Östersjöberedningen kommer initiativ att

tas till en genomgång av pågående IT-projekt som ska ligga till grund för

överväganden av nya initiativ på området.

Kärnsäkerhet

De svenska säkerhets- och strålskyddsmyndigheternas arbete är

internationellt erkänt både i väst och bland våra samarbetsländer i

Central- och Östeuropa. För analys av säkerhetsfrågor och genomförande

av säkerhetshöjande åtgärder har ett flertal svenska konsultföretag och

svensk industri visat hög kompetens och kunnande, främst vid

kärnkraftverket Ignalina i Litauen. Inom området hantering av använt

kärnbränsle och radioaktivt avfall har svensk industri ett internationellt

erkänt gott rykte som väl kommer till pass för insatser i

Östersjöregionen. Svensk industri har vidare medverkat i internationella

studier om demontering av kärnkraftsanläggningar. De kunskaper som

härigenom införskaffats kan komma att visa sig kommersiellt mycket

gångbara i samband med framtida nedläggningar av kärnkraftverk i

Östersjöregionen.

Sverige bör fortsätta sina bilaterala insatser och samarbete med andra

bidragsgivare för att höja säkerheten vid kärnkraftsanläggningar i vårt

närområde. Detta innebär att fortsätta det nuvarande samarbetet med

Litauen avseende kärnkraftverket Ignalina och med Ryssland rörande

kärnkraftverken på Kolahalvön och utanför S:t Petersburg. Syftet är

fortsatt analys av riskbilden följt av genomförande av de

säkerhetshöjande åtgärder som är mest prioriterade och kostnads-

effektiva. Fortsatt uppmärksamhet bör även riktas mot problemen med

använt kärnbränsle och radioaktivt avfall från skrotade ryska atomubåtar

och atomisbrytare i nordvästra Ryssland. En fördjupning av det nordiska

samarbetet och samarbetet med EU:s Phare- och Tacis-program bör

eftersträvas.

Arbetet med att höja säkerheten vid driften av kärntekniska

anläggningar, under tiden de inte kan stängas ned av energibalansskäl,

bör kompletteras med en ökning av miljöförbättrande insatser kopplade

till den kärntekniska verksamheten. Radioaktiva restprodukter,

inkluderande använt kärnbränsle, innebär ett både kort- och långsiktigt

hot mot människan och miljön om det inte hanteras på ett korrekt sätt.

Det är därför viktigt att göra kraftfulla insatser på dessa områden. Häri

ingår att ta hand om det avfall som samlats i vårt geografiska närområde

och som förvaras under otillfredsställande former.

Svenska myndigheter, svensk industri och svenska konsultföretag har i

dag via internationellt samarbete goda förutsättningar att bidra till en

förbättring av säkerheten vid kärntekniska anläggningar och av

hanteringen av radioaktivt avfall och utbränt kärnbränsle inom

Östersjöregionen. Regeringen avser ägna detta frågekomplex särskild

uppmärksamhet inför och under det svenska ordförandeskapet i EU, i

synnerhet med tanke på förhållandena i Ryssland och Litauen.

Kärnsäkerhet är en nationell angelägenhet och det saknas EU-regelverk

på området. Trots detta har frågan aktualiserats i diskussionerna om den

pågående utvidgningen.

Social utveckling

Frågor rörande sociala förhållanden och hälso- och sjukvård är viktiga i

de central- och östeuropeiska ländernas fortsatta utveckling.

Det finns ett starkt intresse i Sverige för arbete med dessa frågor i

Östersjöregionen, både från enskilda konsulter, företag, institutioner och

myndigheter. Världsbanken har prioriterat sektorn i sitt samarbete och

har i hög utsträckning använt sig av svensk expertis, både i de baltiska

staterna och i Ryssland. Svenska insatser inriktade på social- och hälso-

och sjukvårdssektorn kan bidra till att lägga grunden för en fortsatt

ekonomisk utveckling. Därutöver har det visat sig finnas förutsättningar

både för svensk export och svenska affärsmässiga investeringar som en

biprodukt av offentligt stödda insatser.

Regeringen anser det viktigt att stödja en god social utveckling i

Östersjöområdet genom uppbyggnad av system för socialförsäkring och

socialtjänst samt att stödja en god hälsoutveckling genom stärkt folkhälsa

och förbättrade hälso och sjukvårdssystem.

Regeringen understryker också vikten av uppmärksamhet åt

utvecklingen på arbetslivs- och arbetsmiljöområdet i länderna på andra

sidan Östersjön. ILO:s konventioner liksom EU:s regelverk på

arbetsmarknads- och arbetslivsområdet är här viktiga utgångspunkter.

Utbildning och kultur

Regeringen avser fortsätta vidareutveckla kultur- och

utbildningssamarbetet med de nya demokratierna i Östersjöregionen bl.a.

genom att ta fasta på det stora intresse som finns för Sverige, det svenska

samhället och det svenska språket. Visbystipendierna och Östersjö-

stipendierna är två exempel på satsningar av stort värde för att utveckla

de långsiktiga relationerna mellan Sverige och länderna på andra sidan

Östersjön.

Erfarenheterna av de svenska kulturinsatserna i samband med

Östersjömiljard I bör tas tillvara och utvecklas i syfte att ligga till grund

för andra projekt inom kultursektorn. De byggnadsvårdsprojekt som

bedrivits under ledning av Riksantikvarieämbetet har varit framgångsrika

och har goda förutsättningar att ge effekter även inom handel, regional

utveckling och turism.

Barentssamarbetet

Barentssamarbetet bör stärkas och fördjupas samtidigt som det svenska

deltagandet baseras mer direkt på regionala strukturer.

Regeringens bedömning är att direkta företagskontakter bör

underlättas. Länsstyrelserna i Norrbotten och Västerbotten bör i samråd

med näringslivets företrädare överväga hur man bäst kan stödja

verksamheten vid de lokala centra för marknadsservice till svenska

företag och andra intressenter som har upprättats i Murmansk och

Petrozavodsk och det ryska center för företagsinformation och kontakter

som nyligen öppnades i Luleå.

Öresund

Öresundsregionen har potential att utvecklas till ett gränsöverskridande,

regionalt centrum med stark internationell attraktionskraft på

företagsamhet och investeringar. Den svensk-danska inventeringen av

hinder, som redovisas i Öresundsrapporten, har visat på ett flertal

utmaningar att övervinna för att främja rörligheten över sundet. Arbetet

med att riva dessa hinder är redan i full gång. Utöver lokala och regionala

aktörer involveras regeringarna. Detta har gjort Öresundsprojektet till en

central bilateral satsning. Vidare utgör Öresundsarbetet ett pilotprojekt i

europeisk integration och erfarenheterna kan utnyttjas som modell såväl

beträffande andra gränssnitt i Norden som i det bredare EU-arbetet.

5 Baltikum år 2000

Erfarenheterna av den särskilda satsningen på Polen år 1999 kommer att

sammanställas i en särskild rapport. Redan nu kan konstateras att

resultaten har varit mycket positiva.

Regeringen anser att den modell som använts för Polensatsningen -

koncentrerade insatser på ett visst land under en viss tidsperiod - har

många fördelar.

Under år 2000 avser regeringen genomföra en särskild satsning på de

tre baltiska länderna. Insatserna syftar till att främja de baltiska staternas

närmande till EU inför det svenska ordförandeskapet och till att

ytterligare stärka banden med Sverige genom bl.a. ett intensifierat

besöksutbyte.

6 Samråd mellan staten och näringslivet

Regeringen har uppskattat det engagemang för utvecklingen i

Östersjöområdet som uppvisats från ledande näringslivshåll och de

viktiga impulser och bidrag som gjorts inte minst inför det första mötet

med Östersjöstaternas regeringschefer år 1996.

Flertalet av de initiativ som har tagits inom Östersjöpolitiken har haft

som syfte att förstärka samarbetet mellan staten och näringslivet och att

förbättra villkoren för svenska företag att verka i Östersjöregionen.

Statsministerns Östersjöråd inrättades 1996 efter toppmötet i Visby,

med deltagande av ledande representanter för svenskt näringsliv.

I Östersjöhandelskommittén ingick en rad representanter för svenska

företag och kommittén hade som huvuduppgift att analysera problem och

hinder just ur ett företagsperspektiv. Ordföranden i Industriförbundets

Östersjögrupp har ingått som vice ordförande i Östersjöberedningen,

jämte flera andra representanter för svenska företag. Synpunkter från

näringslivet har varit vägledande både när det gäller utnyttjande av

Anslaget för Näringslivsutveckling i Östersjöregionen och när det gäller

regeringens strategi för ekonomiskt samarbete och utveckling. En nära

dialog har under senare år ägt rum mellan företrädare för regeringen och

företagsgrupperingen Svensk Projektexport om åtgärder för att främja

svensk projektexport, inte minst i Östersjöområdet. Regelbundna samtal

äger rum mellan representanter för regeringen och Sveriges

Industriförbund om handelspolitik och exportfrämjande. En intensifierad

dialog har inletts mellan Sida och företrädare för näringslivet om svenska

företags medverkan i utvecklingssamarbetet. Härutöver pågår ett mycket

omfattande löpande samarbete och en löpande dialog mellan

utrikesförvaltningen och företagen. Utrikesförvaltningens resurser på

detta område har under senare år förstärkts avsevärt.

Framtagande av regionala tillväxtavtal har inneburit ett intensivt

samarbete mellan näringsliv, stat, kommuner, universitet, högskolor,

m.fl. på regional nivå.

Att målen för regeringens Östersjöstrategi uppnås är ett nationellt

intresse. Insatser och engagemang kommer att erfordras av en rad olika

aktörer i det svenska samhället. Svenska företag spelar en nyckelroll.

Regeringen anser mot denna bakgrund att det är önskvärt med ett

intensifierat och effektiviserat samråd mellan staten och näringslivet för

att följa upp och vidareutveckla Östersjöstrategin och Östersjöpolitiken.

Ett sådant samråd framstår som särskilt angeläget med tanke på det

förestående svenska ordförandeskapet i EU. Regeringen avser ta initiativ

till överläggningar med företrädare för svenskt näringsliv om formerna

för den fortsatta dialogen.

7 Bilaga 1

7.1 Tabell 1:1, Sveriges handel med länder i

Östersjöregionen, 1991 1999

Värde i miljoner kronor, löpande priser

Export = Bestämmelseland

Import = Ursprungsland

Land*

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1998(a)

1999(a)

Estland

export

92

424

815

1 520

1 687

1 762

3 108

3 535

1 145

1 042

import

61

561

746

1 284

1 661

1 968

3 060

3 765

1 154

1 450

balans

32

-137

69

236

26

-205

47

-231

-8

-409

Lettland

export

45

332

566

861

1 305

1 391

1 893

1 992

735

494

import

69

558

809

1 769

2 140

1 188

1 316

1 927

615

689

balans

-24

-226

-244

-908

-835

203

577

65

120

-195

Litauen

export

14

196

283

553

843

975

1 346

1 819

503

400

import

10

277

411

633

594

480

678

796

234

357

balans

4

-81

-128

-80

249

495

668

1 023

268

44

Polen

export

2 279

2 183

3 297

4 589

6 602

7 159

10 126

10 661

3 488

3 370

import

2 271

2 418

2 497

3 575

4 201

3 968

4 902

5 748

1 910

1 889

balans

9

-234

801

1 014

2 401

3 190

5 224

4 913

1 578

1 481

Ryssland

export

0

1 639

2 589

3 441

4 747

4 855

6 968

6 050

2 483

1 141

import

38

2 733

3 394

5 619

5 306

5 937

6 939

5 256

1 640

1 890

balans

-37

-1 094

-806

-2 178

-560

-1 082

29

795

843

-749

Sovjetunionen

export

2 308

278

2

import

3 310

436

2

balans

-1 002

-157

0

Källa: SCB

(a) januari april

(*) Efter EU inträdet 1995 är uppgifterna om import på basis av ursprungsland

inte helt

jämförbara med tidigare år på grund av att varor som förtullats i annat EU-land

och

därefter införts till Sverige inte ingår i statistiken.

8 Bilaga 2

8.1 Projektredovisning av Östersjömiljard I

1. Hallandsmodellen i Olsztyn; renovering av kulturhus i Sverige

och Polen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970529,

Ku97/2053/Ka

Riksantikvarieämbetet

25,0

Ku

1997-99

Syfte: Pilotprojekt för att undersöka om ett framgångsrikt svenskt

arbetsmarknads- och byggnadsvårdsprojekt kan genomföras under andra

förutsättningar i ett grannland. Tanken är att kunna sprida det till övriga

regioner runt Östersjön. Projektet syftar vidare till att skapa syssel-

sättning och att rädda angelägna kulturarv.

Åtgärder: En gemensam svensk/polsk ledningsgrupp valde ut åtta

restaureringsobjekt, tre byggnader i polska Olsztyn, och fem byggnader i

Halland. Det transnationella samarbetet har sedan utvecklats i sex olika

pooler i vilka ett omfattande erfarenhets- och kunskapsutbyte skett

mellan polacker och svenskar. Valet av byggnader har präglats av de

framtida aktiviteter som kommer att bedrivas i dem och prioritet har

givits till verksamheter som anses skapa möjligheter till regional

utveckling och tillväxt. Byggnaderna kommer att återinvigas som

ekologiskt centrum, ungdomscentrum, Östersjöcentrum, etc.

Status: Arbetet pågår fortfarande på en av byggnaderna i Polen och på

tre av byggnaderna i Sverige. Det pågående restaureringsarbetet i

Halland beräknas avslutas under hösten 1999 medan restaureringen i

Polen beräknas avslutas under sommaren år 2000. Restaureringsarbetet

har sysselsatt 40 byggnadsarbetare i Halland och närmare 100 i Polen.

Till detta kommer projektledningen på fyra personer (två i vardera länet),

samt projektörer, leverantörer, tjänstemän med flera som inte jobbar

heltid med Hallandsmodellen. Försenat. Beräknas slutföras sommaren

år 2000.

2. Demonstrationsfarm i S:t Petersburg

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970522

Jo97/273

Tetra-Laval

5,0

Jo

1998-2000

Syfte: Att utveckla en effektiv mjölkproduktion i nordvästra Ryssland

(drivs parallellt med Petmolprojektet, se projekt nr. 3).

Åtgärder: Swede Agri utbildar nyckelpersoner på Prinevskoe-gården

och andra gårdar i Leningrads län. Förutom de åtgärder som beskrivs

närmare i projekt nr. 3 anordnas seminarier med deltagare från andra

gårdar och S:t Petersburgs Jordbruksministerium och Jordbruks-

universitet. Därtill renoveras och upprustas en demonstrationslokal.

Status: En viss ökning i mjölkproduktionen har kunnat uppmätas men

jämfört med 1997 har produktionen minskat. Demonstrationslokalen

invigdes av jordbruksminister Margareta[REDACTED_EFTERNAMN] i juni 1999.

Pågående. Beräknas avslutas juli år 2000.

3. Mejeri i S:t Petersburg; Petmolprojektet

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970605

jo97/272

Tetra-Laval

28,0

Jo

1997-2000

Syfte: Att öka kvalitet och kvantitet på lokalt producerad mjölk.

Åtgärder:

Underprojekt 1

Swede Agri utbildar mjölkproducenter från åtta olika mjölkgårdar

genom möten med gårdsdirektörer, löpande analyser av mjölkgårdarnas

produktion, besättningens hälsotillstånd, foderproduktion och

fodersammansättning. Baserat på analyserna har utbildningsprogram

utformats för respektive gård. Blodprov har tagits på samtliga gårdars

besättning och analyserats i Sverige.

Underprojekt 2

Utbildnings- och marknadsutvecklingsinsatser för Petmols

återförsäljare, distributörer och konsumenter genom utbildning av

försäljare, återförsäljare och distributörer i modern marknadsföring.

Informationsinsatser till konsumenter om vikten av näringsriktig

kost/mejeriprodukter samt marknadsundersökningar.

Status:

Underprojekt 1

Under de första månaderna 1998 uppvisade de åtta gårdarna en ökning

av mjölkproduktionen med 15,7 procent jämfört med samma period

1997. Det andra halvårets ökning blev betydligt mindre p.g.a. den

ekonomiska krisen i Ryssland, som förorsakade problem med

foderimporten. Den genomsnittliga produktionsökningen för 1998 blev

till slut 10,9 procent.

Genom ny Alfa Laval Agri-utrustning har kvaliteten på mjölk höjts

avsevärt. 92,8 procent av mjölken ligger nu i de två högsta klasserna

jämfört med 83,7 procent 1997. De åtta mjölkgårdarna har blivit

förebilder för Petmols övriga mjölkleverantörer.

Underprojekt 2

Försäljningen av Petmols mjölk ökade med 72 procent under 1997.

Varumärket etablerades i S:t Petersburg med omnejd och mjölk-

konsumtionen ökade. Efter krisen 1998 sjönk försäljningen kraftigt och

genomsnittsökningen för hela 1998 slutade på 8 procent.

Som uppföljningsåtgärd har ett Petmol Advice Centre planerats och

godkänts av Petmols ledning. Där ska andra leverantörer till Petmol

kunna få råd och hjälp. Mjölkgårdarna i projektet har dessutom försetts

med dataprogram för analyser och uppföljning. Petmols direktör lade vid

ett besök i Stockholm fram önskemål om en utvidgning av utbildnings-

programmet för ytterligare 13 mjölkgårdar.

Pågående. Beräknas avslutas juli år 2000.

4. Utveckling av kollektivtrafiken i de baltiska länderna

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970605

Vägverket

[Se även nr 9 och 51]

57,5(*)

N

t.o.m. år 2001 - ca 2001 - ca 2001

(*) Ursprungligen 40 miljoner kronor, senare har 10 miljoner kronor överförts

från

"Vägtrafikprojekt i Litauen, Lettland och Estland," projekt nr. 9 och 7,5

miljoner kronor från "Uppdrag

om ökat stöd till kollektivtrafiken," projekt nr. 51.

Syfte: Att stödja kollektivtrafikens utveckling i Baltikum genom bistånd i

form av begagnade svensktillverkade bussar inklusive reservdelar och

verkstadskompetens.

Åtgärder: Projektet om utveckling av kollektivtrafiken startade 1997

och fram t.o.m. juni 1999 har 135 bussar överlämnats som gåva.

Mottagare är 18 kommunägda och statliga bussbolag. Bussarna är fullt

trafikdugliga och trafiksäkerhetstestade. Före leverans har omfattande

utbildningsprogram genomförts avseende trafikplanering, trafikpolitik,

drift av bussbolag, marknadsföring, ekonomi, miljö, service och

verkstadsteknik. I anslutning till leverans har praktiska demonstrationer

och genomgångar hållits vid respektive företag och kommun. Parallellt

med pågående bussleveranser genomförs även reservdelsuppbyggnad och

tekniskt stöd.

Status: Förbättringar i trafikförsörjning och miljö har uppmätts. Det

baltiska bussbeståndets kvalitet har väsentligen höjts. Företagen

utvecklas positivt avseende passageraromdöme, ekonomi och tillämpning

av svenskt kunnande. Genom utbildning har även bussbolagen fått bättre

framtidsutsikter.

Ökad sysselsättning i Sverige uppnås genom att överlämnade bussar

kommer att behöva ersättas med nyproducerade bussar. Med all

sannolikhet kommer huvuddelen av dessa vara svenska.

Drygt 100 bussar återstår att leverera, vilket bör ske under 1999.

Utbildning och kostnader löper enligt tidsplan och budget. Av anslagets

grundbelopp 38,5 miljoner kronor är hittills 18 miljoner kronor

förbrukade. Av tilläggsbeloppet 17,5 miljoner kronor är en liten del tagen

i anspråk. Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) disponerar 1,5

miljoner kronor för att utvärdera projektet. För att säkerställa ett gott

resultat av projektet är stöd med reservdelar och fortsatt

kunskapsöverföring viktiga avslutande delar.

Projektet löper enligt tidsplan och budget.

5. Sjöräddningsutbildning i Estland

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970605

K97/2260/2

K97/2261/2

Sjöbefälsskolan i

Kalmar

2,0

N

1997-99

Syfte: Att anpassa kursplaner för utbildning av sjöingenjörer till

internationell standard.

Åtgärder: Framtagande av kursplan, utbildning av lärare, framtagande

av praktikjournal samt leverans av undervisningslitteratur.

Status: Sjöingenjörsutbildningen kommer att uppfylla de

internationella kraven som ställs i STCW 95, förutsatt att den nya

kursplanen introduceras till fullo och att nödvändiga medel för

utbyggnad av laborationsutrustning kan anskaffas.

2-3 personer har engagerats utöver ordinarie lärare vid Sjöbefälsskolan

i Kalmar.

Avslutat.

6. Port Environment Management; Utbildning om

spilloljeuppsamling i Baltikum

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970605

K96/3914/SM

K97/2305/2

Sjöfartsverket

2,0

N

1998-99

Syfte: Att stödja miljöförbättrande åtgärder i östra Östersjön vad avser

hamnars kapacitet och förmåga att ta emot fartygsgenererat avfall.

Åtgärder: Institutionellt stöd och stöd till förstärkning av

miljöhanteringen inom sjöfartssektorn. Insatser beträffande status på

mottagningsanläggningarna för fartygsgenererat avfall, genomförande av

seminarium om "Port Environment Management" i Sverige, genom-

förande av seminarium om "Port Waste Management" i Kaliningrad samt

rapportering av gjorda insatser till HELCOM REFAC STEER i Helsing-

fors. Avslutande insatser blir en investeringsstudie av mottagnings-

anläggningar i Polen, uppföljning av status på mottagningsanläggningar i

Kaliningrad samt ett seminarium om miljödifferentierade hamn- och

sjöfartsavgifter.

Status: Projektet har medfört fokusering och prioritering av insatser för

förebyggande miljöskydd och överfört kunskap om "Port Waste

Mangement Plan".

Projektet har utgjort en grund som kunnat byggas på med hjälp av

ländernas egna resurser och investeringsstöd utifrån.

Bl.a. har insatser gjorts vid mottagningsanläggningen i Szczecin och

framtagande av "Port Waste Management Plan" i flera hamnar.

Pågående. Beräknas avslutas under hösten 1999.

7. Åtgärdsplan för effektivisering av den kommunaltekniska

försörjningen i Jelgavaregionen, Lettland (APLAN-projektet)

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970529

Länsstyrelsen

Södermanland

5,0

N

1997 - 2002

Syfte: Att på lång sikt förbättra effektiviteten av kommunala tjänster som

gas, energi, dricks- och avloppsvatten samt uppvärmning av bostäder i

Jelgavaregionen.

Åtgärder: Ett förslag till konkreta åtgärder 1999 har utarbetats.

Förslaget upptar platser som är i behov av förbättringar enligt de svensk-

lettiska undersökningarna. Förslaget innebär bl.a. att renovera lednings-

näten i samhällena samt att knyta dem till en ny och modern renings-

anläggning. Jelgavas regionstyrelse har fattat beslut om att bidra med 1,5

miljoner kronor. Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) har beviljat 0,4

miljoner kronor till ett delprojekt gällande riskhantering. Samarbetet

genomförs delvis i enlighet med den s.k. Sörmlandsmodellen , vilket

innebär till stor del nya former för huvudmannaskap, formulering och

metoder.

Status: Projektering, planering, genomförande, utbildning och upp-

följning sker i svensk regi och under svensk ledning. Utrustningen blir

svensktillverkad. Anläggningarna i Lieplaton kan bli goda förevisnings-

och utbildningsobjekt. För närvarande är hälften av utrustning och arbets-

kraft i de pågående förbättringsåtgärderna på ca 6 miljoner kronor

svensk. Ett helhetsgrepp har uppnåtts genom en fullständig och

systematisk utredning och inspektion av alla kommunaltekniska

anläggningar och system i Jelgavas län. Se även Aplan-projektets rapport

nr 5 "Results of Investigations of the Municipal Services in the Jelgava

Region" Projektet är ett viktigt "brohuvud" för regionalt förankrad

svensk företagsamhet. Det har byggt upp kunskap inom främst

miljöskydd och kommunalteknik, vilket gynnar svenska företag som

önskar etablera sig på den lettiska marknaden.

Projektet löper enligt tidsplan och budget.

8. Marinbiologiskt Centrum; Kalmarsundslaboratoriet

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970605

N96/2981

Kalmar Högskola

12,5

på 5 år

N

1998 - 2003

Syfte: Drift av Marinbiologiskt Centrum i Kalmar.

Åtgärder: Anslaget är ett bidrag till driften av ett forskningscenter med

inriktning på marinbiologi vid Kalmar Högskola. Verksamheten vid

centret innefattar studiebesök, informationsträffar och workshops för

intresseorganisationer, föreningar, myndigheter, företag och regionala

organ med fokus på Östersjön och dess miljö med inriktning på

information och praktisk problemlösning. En internationell

miljöutbildning har genomförts under utbildningsdagar 1998/99. I juni-

juli 1999 genomfördes en forskarutbildningskurs med deltagare från

Estland, Danmark, Sverige, Norge, Finland, Island och Vietnam. Vidare

har de EU-finansierade projekten DOMTOX och NUTOX genomförts.

Med deltagare från Estland, Lettland, Frankrike, Skottland och Sverige

har DOMTOX genomfört experiment i Riga. År 2000 kommer ett

mesokosmexperiment att genomföras på Kalmarsundslaboratoriet. Med

deltagare från Spanien, Tyskland, Frankrike, Norge och Sverige har

NUTOX genomfört experiment under två veckor i Kalmar.

I november 1998 samlade workshop EUROHAB ett fyrtiotal deltagare

från europeiska länder.

I samverkan med Tallinn Technical University, University of Latvia,

CESAMS, Riga, Kaunas University of Technology och Technical

University of Szczecin ges en masterkurs på 40 poäng, av vilka åtta

poäng är förlagda i Kalmar.

Med samma parter som ovan samt Kaliningrad State Technical

University gavs ytterligare en masterkurs på fem poäng med moment för-

lagda i Kalmar augusti 1999.

Under juni 1999 utbildades polska universitetslärare som ett led i

Tempus-programmet.

Status: Etablering av UNEP-organet GIWA, Global International

Waters Assessment. Chefstjänsten är tillsatt och ledningsorganisationen

under uppbyggnad. Som första "pilot assessment" med engagemang från

samtliga Östersjöstater kommer en kartläggning av Östersjöregionen att

genomföras med fokusering på orsaker till vattenföroreningar och

miljöförstörelse i övrigt.

Centret avser även att fortsätta utveckla näringslivssamverkan i nya

former samt att få till stånd flera konkreta samverkanprojekt. Under

planering är även en internationell workshop tillsammans med KTH och

SIWI våren år 2000.

Målsättningen är att skapa en gemensam, nätverksbaserad

forskarutbildning i miljövetenskap med Kalmarsundslaboratoriet som

nod med GIWA i en central roll. Utöver den internationella

miljöutbildningen finns även det ordinarie kursutbudet som innefattar ett

flertal kurser inom miljöområdet.

Pågående. Utbetalning avslutas 2003.

9. Vägtrafikprojekt i Litauen, Lettland och Estland

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970626

Vägverket

[Se även nr 4]

15,0(*)

N

1998 2000 1998 - 2000 1998 - 2000 1998 - 2000

(*) Ursprungligen 25 miljoner, senare har 10 miljoner kronor överförts till

"Utveckling av

kollektivtrafiken i de baltiska länderna " projekt nr. 4.

Syfte: Att utveckla informationssystem och metoder för styrning av

nationellt vägnät i Estland, att etablera grunder för informationssystem,

rutiner, kontroll av beläggningar och broreparationer i Lettland samt att

bygga upp informationssystem avseende förare, fordon, transporter och

trafiksäkerhet i Litauen.

Åtgärder: Aktiviteter genomförs med svenska experter som möter

kolleger i respektive vägverk. Regler, mallar och instruktioner utarbetas

inför ländernas kommande EU-medlemskap. Även praktiska övningar

och tillämpningar utförs. Ett åtgärdsprogram har framtagits i samarbete

med det lettiska vägverket. I Estland är en förundersökning klar, bl.a. har

olycksdata insamlats, lagrats och analyserats. Samarbetet med Litauen

avbröts i juni 1998 efter samråd med det litauiska transportministeriet

och 10 miljoner kronor omfördelades till kollektivtrafikprojektet i

Litauen. Swedroad genomför projekteringar.

Status: En förbättring av informationssystemet har uppmätts hos det

estniska vägverket. Kunskap i hanteringen av åtgärder vid trafikolycks-

platser i Lettland har förbättrats. Även utformning av åtgärder för

trafiksäkerhet och vägsystem har förbättrats. Erfarenhet i upphandling

samt teknisk kontroll har uppnåtts hos de baltiska myndigheterna.

Projekten löper en aning efter tidsplan, främst p.g.a. brist på personal

som skall följa med och lära i arbetet. Hittills har 6,8 miljoner kronor

tagits i anspråk. Projektet pågår fram till år 2000 varefter utvärdering och

redovisning följer.

Projektet löper enligt tidsplan och budget.

10. Utveckling av flygtrafiktjänstsektorn i nordvästra regionen i

Ryssland; flygledning i S:t Petersburg; Westgateproject

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970626

K97/1833/2

Swedavia

15,5

N

1998-2000

Syfte: Att upprätta avtal mellan Swedavia AB och Sev-Zapaerocontrol

angående utvecklingssamarbete inom flygtrafiktjänsten för att höja

flygsäkerheten och effektiviteten samt att anpassa systemen till europeisk

standard.

Åtgärder: Etablering av gemensam projektorganisation. En styrgrupp

för projektet har utsetts och avhållit ett antal möten. Arbetet har

fortskridit i faserna projektplanering, fakta och kunskapsinhämtning.

Projektarbetet har indelats i tre huvudområden; "Operational

Management Devolopment" (OMD), "Airspace Management" (ASM)

och "Leadership and Planning Program"(LPP). Luftrums- och

procedurförändringar kommer även att genomföras enligt internationell

standard samt utbildning och utveckling av regionledningen.

Status: Utdragna kontraktsförhandlingar har resulterat i att de konkreta

arbetsinsatserna påbörjats senare än planerat. Erfarenhetsöverföring,

projektplanering och studiebesök i Sverige har dock påbörjats.

Följande sysselsättningseffekter kan noteras: 1,5 årsarbetare har

rekryterats till ansvariga positioner i projektledningen. Därutöver

tillkommer specialister som rekryterats för tidsbegränsade aktiviteter,

fyra helårsresurser 1999 och sex helårsresurser 2000. Utöver detta kan

effekterna av utbildningsinsatserna vid FLSS i Malmö noteras.

Pågående. Försenat, beräknas avslutas december år 2000.

11. Ansökan från Vattenfall återtagen

12. Smittskyddssamarbete i Baltikum

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970605

Smittskyddsinstitutet

10,0

S

t.o.m. 2001

Syfte: Att utveckla och stärka smittskyddet i närområdet.

Åtgärder: En kartläggning över de baltiska staternas nuvarande

kontroll över smittsamma sjukdomar och samarbete med de nordiska

länderna har genomförts. Problem i kontrollen över smittsamma

sjukdomar, behov och möjliga områden för samarbete har identifierats.

Långsiktiga gemensamma projekt mellan Smittskyddsinstitutet (SMI)

och centra i S:t Petersburg och Baltikum har initierats. Utbildning i

mikrobiologi, epidemiologi och andra smittsamma sjukdomar har

genomförts genom intensivkurser, stipendier för enskilda

utbildningsprogram samt en master-utbildning med möjlighet till fortsatt

forskning i samarbete med Karolinska Institutet (KI). En delegation från

SMI besökte S:t Petersburg i mars 1999.

Ett flertal möten med motsvarande myndigheter i Estland, Lettland och

Litauen har genomförts. Rundabordssamtal och symposium med

representanter för de baltiska länderna och S:t Petersburg om framtida

samarbete hölls i maj 1999.

Status: Samtliga projekt har kommit igång. Flera av projekten

innefattar en nödvändig upprustning av laboratorier i de baltiska staterna.

Ett antal nya projektförslag har uppkommit under diskussioner med

baltiska samarbetspartners. Förhandlingar kring de enskilda projekten har

resulterat i att ett flertal avtal kunnat slutas kring framtida samarbete.

Använda medel uppgår hittills till 1,91 miljoner kronor och reserverade

medel för projekt för vilka avtal är upprättade uppgår till 5,14 miljoner

kronor. Projekten har hittills inte krävt större ekonomiska resurser

eftersom de till stor del varit under uppbyggnad och planering. Projekten

löper enligt tidsplan. Under år 2000 beräknas en miljon kronor delas ut i

form av stipendier i samband med master-utbildningen.

Projektet löper enligt tidsplan och budget.

13 (1) Miljöplan vid armébasen Adazi i Lettland

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljon

er kronor)

Handl

. dep.

Beräknad

projektlängd

980122

990218

Försvarsmakten

1,7(*)

Fö

t.o.m. dec. 99

(*) Ursprungligen 0,85 miljoner kronor

Syfte: Att bistå Lettland i utarbetandet av en miljöplan för armébasen i

Adazi.

Åtgärder: Under våren och sommaren 1998 genomfördes gemen-

samma besök i Lettland av Sverige och USA. Nio workshops har genom-

förts i Riga. Beskrivningar och genomgång av basens historia har

genomförts, liksom identifiering av brister. Andra berörda svenska

myndigheter är Försvarets materielverk, Försvarets forskningsanstalt och

Confortia.

Status: Projektet har blottlagt miljöproblem och brist på miljökunskap

hos letterna. Steg har tagits genom utnämning av en miljöchef inom den

lettiska försvarsmakten och en miljöofficer vid Adazibasen. Miljö-

kunnandet ökar hos de militära myndigheterna. En effekt är att militära

och civila myndigheter nu samarbetar. Planen kommer att tjäna som

modell för miljöplaner vid andra baser. Hittills har 1,26 miljoner kronor

använts. Projektet har till vissa delar varit tungt att administrera, men

löper nu enligt tidsplan och enligt reviderad budget.

13 (2) Regionalt utbildningscentrum i Nemencine, Litauen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980122

Försvarsmakten

0,95

Fö

t.o.m. dec 1999

Syfte: Att ge baltiska regements- och flottiljchefer en överblick av

grundläggande miljöarbete, lära miljöofficerare ett mer detaljerat

miljöarbete samt utbilda miljöutbildare.

Åtgärder: Under 1998 genomfördes två besök i Vilnius och en

projektplan lades upp för samarbetet med de litauiska myndigheterna.

Under 1999 hölls tre kurser tillsammans med amerikanska myndigheter:

en endagskurs för regementschefer, en veckokurs för miljöofficerare

samt en tvåveckorskurs för miljöutbildare. Vid kursen för

regementschefer deltog även viceministrar från Litauens

försvarsdepartement och miljödepartement, liksom Litauens ÖB.

Status: En effekt av projektet är att baltiska nationella

miljöutbildningar nu genomförs under ledning av de utbildade

miljöutbildarna. I samarbete med svenska myndigheter utarbetas även en

flerårsplan för att säkerställa att utbildningarna inte blir

engångsföreteelser. Hittills har 0,48 miljoner kronor använts. Projektet

har stor betydelse för försvarsmiljöarbetet i den baltiska regionen.

Kostnader löper enligt budget.

14. Torkningsåtgärder i Polen

(Se även projekt nr. 16.)

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

980319

UD98/369/EC

Sida

5,0

UD/Sida

Syfte: Behovet av torkningsinsatser efter översvämningskatastrofen var

större än vad som förutsågs varför ytterligare fem miljoner kronor

avsattes för ändamålet.

Åtgärder/Status: Se projekt nr. 16.

15. Stipendier Visbyprogrammet

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

970417

U97/645/UH

Svenska institutet

120,0

Syfte: Det övergripande syftet är att bidra till att utvecklingen runt Öster-

sjön fortskrider och att den ekonomiska och politiska reformprocessen

påskyndas. Vidare syftar programmet till att stärka samarbetet och för-

bindelserna mellan länderna i Östersjöområdet samt att öka förståelsen

för varandras kulturer. Med Östersjöområdet avses härmed Estland,

Lettland, Litauen, Polen och nordvästra Ryssland (städerna S:t

Petersburg och Kaliningrad, länen Leningrad, Novgorod, Pskov,

Archangelsk och Murmansk samt republiken Karelen). Andra delar av

Ryssland kan även omfattas av programmet om detta bedöms gynna

reformprocessen och vara av betydelse för det svensk-ryska samarbetet.

Åtgärder: Programmet som avser forskning, forskarutbildning och

utbildning på mastersnivå kan dels utgå till forskningsprojekt och

nätverk, dels som individuella stipendier. Svenska institutet, SI gavs i

uppdrag att administrera Visbyprogrammet.

Status: Cirka 300 ansökningar totalt uppgående till cirka 90 miljoner

kronor avseende forskningsprojekt och nätverk har stötts genom

programmet. Till individuella stipendier har cirka 12 miljoner kronor

lämnats.

16. Katastrofprogram i Polen; Näringslivsprogrammet

(Se även projekt nr. 14.)

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

971125

UD97/1719

/EC

Sida

50,0

UD/Sida

1997-

Syfte: Medverkan av svenska resurser för katastrofhjälp till över-

svämningsdrabbade delar av Polen.

Åtgärder: En kommitté tillkallades av regeringen i augusti 1997 med

uppgift att efter samråd med svenskt näringsliv och polska myndigheter

lämna förslag på näringslivsinsatser. Följande föreslogs: leveranser från

ABB till eldistributionsbolaget i Wroclaw, leveranser till vattenverket i

Wroclaw, torkning av offentliga lokaler i Wroclaw och sjukhuset i

Kedzierzyn-Koz le, leverans av maskiner och utbildning för återställande

av järnvägsnätet samt utrustning till sjukhuset i Kedzierzyn-Koz le.

Regeringen beslutade att ärendet skulle beredas vidare av Sida.

Status:

Elbolaget i Wroclaw

Kontrakt har avtalats mellan ABB Elpar och Zakad Energetyczny

Wroclaw S.A. Utrustningen omfattar brytare tillverkade av ABB

Ludvika, mellan- och lågspänningskabel tillverkad av ABB Karlskrona

samt kabeltillbehör tillverkad av ABB Alingsås. All utrustning levererad.

Slutrapport och en sista utbetalning återstår.

Pågående. Beräknas avslutas hösten 1999.

Rehabilitering av vattenverket i Wroclaw

Stöd har givits till inventering av skadorna efter översvämningen och

till återuppbyggnaden av vattenverket. Konsultinsatser stöddes vid

upphandlingen av svensk leverantör. Leverantören av utrustning har

kontrakteras och arbetet har påbörjats.

Pågående.

Torkning av offentliga lokaler i Wroclaw samt sjukhus i

Kedzierzyn-Koz le

Kontrakt har ingåtts mellan SP Skadeservice AB, Vikingstad och ett

femtontal olika polska organisationer. Torkningsarbetena slutförda. Med

hjälp av det nya anslaget på fem miljoner kronor (se nr 14) har kontrakt

tecknats mellan Munters AB, Svensk Fukt- och Miljöteknik AB/Örebro

Skadeteknik AB och ett flertal polska parter. Arbetet på några objekt är

avslutade men på flertalet pågår torkningsarbetet.

Pågående. Beräknas avslutas under första halvåret år 2000.

Maskiner och utbildning för återställande av järnvägsnätet

Kontrakt tecknat mellan[REDACTED_EFTERNAMN] Rail Tech AB, Hudiksvall och

PRKil Wroclaw S.A. All utrustning har levererats och utbildning i

Sverige och Polen har genomförts.

Avslutat.

Utrustning till sjukhuset I Kedzierzyn-Koz le

Svensk konsulthjälp har ställts till sjukhusets förfogande i samband

med upphandling av utrustningen. Merparten av utrustningen är

levererad.

Pågående.

17. Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i

Östersjöområdet

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

971002

FA97/838

RK

5,0

Syfte: Att finansiera möteskostnader för aktionsgruppen och berörda

svenska myndigheters merkostnader för deltagande i möten som äger

rum inom ramen för aktionsgruppens arbete samt att möjliggöra

deltagande av företrädare från berörda myndigheter i främst Estland,

Lettland och Litauen men även Polen och Ryssland.

Åtgärder: Vid toppmötet i Visby i maj 1996 beslutade

regeringscheferna i Östersjöområdet att tillsätta en särskild aktionsgrupp

mot organiserad brottslighet bestående av personliga representanter.

Aktionsgruppen fick uppdraget att utarbeta konkreta åtgärder mot

organiserad brottslighet och omedelbart påbörja genomförandet av dessa

och andra konkreta förslag för att förstärka det regionala samarbetet på

området. Gruppen överlämnade sin rapport och sina förslag inför

framtiden vid det andra Östersjötoppmötet i Riga den 22-23 januari 1998.

Regeringscheferna visade stor uppskattning för de konkreta åtgärder som

hittills hade genomförts och gav aktionsgruppen ett förlängt mandat för

1998 i enlighet med dess förslag.

Arbetet började vid ett första möte i Stockholm i juni 1996. Sverige är

ordförande genom statssekreterare Pär[REDACTED_EFTERNAMN] och Sverige fortsätter som

ordförande under 1998. Justitiedepartementet ansvarar för sekretariatet i

aktionsgruppen. Arbetet har delats in i fyra huvudområden:

1.Ökat och förbättrat informationsutbyte.

2.Gemensamma konkreta och operativa aktioner/åtgärder.

3.Rättsligt samarbete.

4.Undersökningar/utredningar, utbildning och annat samarbete.

Det tjugonde mötet i Aktionsgruppen hölls den 23-24 september 1999.

Den operativa kommittén (OPC), som inrättades efter toppmötet i Riga

1998, är underställd aktionsgruppen och består av företrädare från olika

brottsbekämpande myndigheter i Östersjöområdet såsom polis, tull,

kust/gränsbevakning och åklagarämbeten. OPC har hittills sammanträtt

tolv gånger. Särskilda medel har avsatts för OPC:s verksamhet.

Expertmöten hålls regelbundet inom följande områden: narkotika, stulna

fordon, illegal migration, penningtvätt, högbeskattade varor och

vittnesskydd. Som exempel på genomförda åtgärder kan nämnas att

följande gemensamma operationer har hittills genomförts: sex mot illegal

migration, sex mot narkotika samt fem mot stulna fordon.

Status: Arbetet i aktionsgruppen fortsätter i nuvarande form till och

med år 2000 efter att regeringscheferna förlängt aktionsgruppens

mandat i en skriftlig procedur. Hittills har 2,5 miljoner kronor för ovan

nämnda syfte. Operationer och andra operativa åtgärder finansieras från

respektive lands nationella budget.

18. Sjukvårdsstrukturplan Riga

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

971002

Scandinavian Care

Consultants AB

4,0

S

dec 97 juni 98

Avslutat

Syfte: Att utveckla en strukturplan för sjukvården i Riga.

Åtgärder: I planen redovisas hur Riga bör förändra sin sjukvård fram

till år 2010. Jämförande studier har genomförts per diagnosgrupper med

Stockholm som referens. I planen framgår att antalet sjukhus bör minskas

från nuvarande 38 till tre akutsjukhus och sex lokalsjukhus.

Status: Planen presenterades i juni 1998. Som uppföljningsåtgärd

planeras ett seminarium med Sweco. Se projekt nr. 22.

19.Ersättning för utredningar

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

980528

Ku98/1099

Swedfund,

Kommunförbundet

4,0

SB

Status: Swedfund och Kommunförbundet har genomfört analyser av

inkomna projektförslag för regeringens räkning.

20. Stödprogram för mindre företag Markings utredning

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

970814

N97/2434

RK

0,6

Syfte: Att föreslå åtgärder som stimulerar små och medelstora företag i

Sverige till ökade marknadssatsningar och internationalisering i de

återöppnade marknaderna i Östersjöområdet.

Åtgärder/Status: Utredningen genomförd, DS 1998:12. Den

presenterades i februari 1998. Utredningens förslag och synpunkter har

utgjort en del av underlaget för den s.k. Östersjöberedningens arbete.

21. Näringslivsinitiativ för miljön i Östersjön; Baltic Sea 2008

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

980716

N98/47

ICC Sweden- Baltic

Sea 2008

1,0

N

1998

Syfte: Att återställa Östersjöns vattenkvalitet till 40-talets värden.

Åtgärder: Anslaget är ett bidrag till finansieringen av stiftelsen Baltic

Sea 2008:s verksamhet under 1998. De anslagna medlen har medfört att

stiftelsen kunnat förbereda och etablera Stockholmskontoret, utföra

förberedande aktiviteter för Finska viken inklusive planeringsmöten i

Helsingfors och S:t Petersburg, identifiera konkreta projekt i S:t

Petersburg inom områden som färskvatten, tillverkande industri och

jordbruk, genomföra ett inledande seminarium i Polen samt förbereda för

programmets arbete genom analys av potentiella kopplingar till

branschorganisationer, industriförbund, DGIII, Baltic Sea 21, UBC,

HELCOM, ICES, GIWA, MISTRA, IBSFC, GEF etc.

Status: Det preliminära handlingsprogrammet för 1999-2001 avser i

Rysslands fall vattenrening i avrinningsområdet från S:t Petersburg som

löper ut i floden Neva samt i gränsfloden till Estland. Vad gäller Estland

planeras insatser främst mot oljeskifferläckage till Östersjön.

Gdanskbukten är ett annat prioriterat område där tyngdpunkten på

insatserna kommer att läggas på källan till föroreningarna som finns

längs floden Wisla. Man planerar också att utarbeta branschvisa

handlingsplaner.

Handlingsprogrammet för 2002-2008 kommer att baseras på

erfarenheterna från nuvarande handlingsprogram.

Avslutat.

22. Uppföljning av sjukvårdsstrukturplan Riga

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980625

S98/3741/SK

Scandinavian Care

Consultants AB

2,0

S

juni 98 mars

99. Avslutat

Syfte: Att utarbeta ett förslag för genomförande av sjukvårdsstrukturplan

Riga.

Åtgärder: Under fas två har en implementeringsplan utarbetats baserad

på strukturplanen (se projekt nr. 18) för att översiktligt beskriva hur

förändringsarbetet skall bedrivas. Två av sex upptagningsområden har

planerats i detalj.

Status: Kostnadsfrågor: Två miljoner kronor anslaget och utbetalt. Se

även projekt nr. 53.

Avslutat.

23. Utarbetande av en strukturplan för sjukvården i området

Daugavpils

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980813

S98/3738/SK

Scandinavian Care

Consultants AB

2,1

S

juni 98

mars 99. Avslutat

Syfte: Att utarbeta en strukturplan för sjukvården i området Daugavpils i

Lettland.

Åtgärder: En plan har utarbetats om hur Daugavpils bör förändra sin

sjukvård fram till år 2010. Ett antal upptagningsområden definieras och

jämförande studie med Stockholm har genomförts. Se även projekt nr.

18, 22 och 53.

Status: Avslutat.

24. Gränsöverskridande vatten

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980617

Naturvårdsverket

4,0

N

1999-2002

Syfte: Att stödja samarbete och utbyte av information gällande tre

gränsöverskridande vatten öster om Östersjön samt att få till stånd ett

samarbete mellan länder som delar avrinningsområde med målet att

upprätta gemensamma aktionsplaner och flodkommissioner.

Åtgärder: Åren 1997 till 1998 genomfördes miljöövervakningsprojekt

i Peipussjön. Under 1999 förfärdigades en gemensam rapport om

miljötillståndet i avrinningsområdet. En gemensam GIS-databas, ett

nätverk av GIS-experter samt en intressekatalog för avrinningsområdet

har upprättats. Ett seminarium för att vidareutveckla ett avtalsförslag om

samarbetet i floden Daugava har även genomförts.

Programmet finansieras även av Sida. Totalkostnaden är 15 miljoner

kronor. Planerade åtgärder är att utveckla en regional website, lämna stöd

till fiskeövervakningen samt genomföra utbildning i vattenplanering för

bl.a. Ryssland och Vitryssland.

Status: Projektet har hittills byggt upp ett informationsnätverk mellan

de olika myndighetsaktörerna i båda länderna samt en hemsida som har

utvecklats av "Lake Peipsi Project" (LPP).

Projektet löper enligt tidsplan och budget.

25. Utställning i Ryssland och Sverige

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980924

Nationalmuseum och

Livrustkammaren

8,0

K

1998-1999

Avslutat

Syfte: Att visa utställningarna Katarina II och Gustav III samt Peter den

Store och Karl XII i Stockholm och S:t Petersburg.

Åtgärder: Samarbetsprojekt med Eremitaget i S:t Petersburg. Visning i

Stockholm höst-vinter 1998-99 och i S:t Petersburg vår-sommar 1999, ett

resultat av ett flerårigt ryskt-svenskt arbete. Bl.a. lånade Nationalmuseum

300 föremål och Livrustkammaren drygt 200 från Eremitaget. En stor

mängd trycksaker på ryska och estniska togs även fram om

utställningarna. I samband med dem anordnades ett flertal seminarier och

workshops, om utställningsförfarande, konservering, publikverksamhet

och marknadsföring.

Status: Peter den Store och Karl XII var den största utställningen

någonsin i Livrustkammarens historia. Utställningarna hade i Sverige

123 790 respektive 68 930 besökare. Flera personalkategorier från

Eremitaget deltog och värdefulla erfarenheter utbyttes och många nya

kontakter skapades. Ett fördjupat kunskapsutbyte mellan svenska och

ryska konservatorer och intendenter har även resulterat i att viktiga

personliga kontakter knutits och har betydelse som brobyggen för

framtiden.

Avslutat.

26. Projekt Österled; renovering av kulturbyggnader i Tallinn.

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

980219

Ku98/232/Ka

Riksantikvarieämbetet

35,0

Ku

1998-99

Syfte: Att restaurera Kadriorgs slott, svenska S:t Mikaelskyrkan och ett

trähus i stadsdelen Kalamaja i Tallinn.

Åtgärder: Målet är att bevara de kulturhistoriska värdena, att

miljöaspekter lyfts fram, att strukturer byggs för kunskapsutbyte, att

främja jämställdhetsarbete samt att skapa förutsättningar för turism,

kulturutbyte och handel. Projektet avser att sysselsätta 65 tidigare

arbetslösa personer. Ledningsgruppen med Riksantikvarieämbetet (RA)

och stiftelsen Österled ägnar sig åt de strategiska frågorna och för varje

restaureringsobjekt finns en styrgrupp. RA fungerar som stöd till sin

estniska motsvarighet. Samtliga konsulter är estniska och RA har vid

flera tillfällen bjudit in svenska experter som fungerat som stöd för den

estniske arkitekten med konsultansvaret. Insatserna handlar om praktisk

byggnadsvård och om utbildningsinsatser som lärlingsutbildning för ester

och seminarier där både svenska och estniska experter medverkar som

föreläsare. En viktig punkt är spridandet av svensk miljösyn. Vidare har

en studieresa och en "träresa" arrangerats till Sverige.

Status: Generalentreprenör för projektet är svenska Celander Eesti AS.

Arbetet pågår på de tre byggnaderna och en rad delprojekt har utförts,

bl.a. en film om trästadens möjligheter, utformning av en ordlista samt

liten handbok. Riksantikvarieämbetet är inbjudet att föreläsa på

Konsthögskolan och medverka i bedömning av förslag till ytterligare

rustningsprojekt i Tallin. RA kommer även att medverka vid konferensen

"Trästäder i Europa" i Tallin under september. Ett seminarium planeras

för september, vid vilket projektet ska presenteras och diskuteras av

deltagare från övriga Östersjöländer.

Pågående. Beräknas avslutas under 1999.

27. Uppgradering av transformatorstation i Kaunas, Litauen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

981001

Lietuvos Energija ABB

Project Utbildning i

järnvägsadministration i Polen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

980429

K98/721/2

SJ, Swederail

10,0

N

1998-2000

Syfte: Att utbilda chefer och beslutsfattare inom den polska

järnvägssektorn för att kunna utveckla samarbetet mellan SJ och PKP,

den polska järnvägen, mot ett mer resultat- och marknadsorienterat

arbetssätt, för att främja export av svenskt kunnande och utrustning samt

förbereda PKP för ett EU-inträde.

Åtgärder: Swederail sköter planeringen i samråd med PKP och de båda

parterna har tecknat ett Memorandum of Understanding. Utbildningen är

indelad i olika moduler: förberedelse, "Top Management" och chefer på

mellannivå. Utbildningen av högsta ledningen utfördes i Warszawa och i

Hässelby och första steget i utbildningen för cheferna på mellannivå i

Warszawa. Projektet avslutas med ett seminarium i Polen.

Status: En förväntad effekt av denna satsning är att den svenska

exporten ska öka genom möjlighet till utvidgat samarbete i framtiden

mellan PKP och SJ. Projektet avser också att underlätta ett framtida EU-

inträde.

Pågående. Beräknas avslutas i slutet av år 2000.

31. Utbildningsprogram för lettiska byggnadsarbetare

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980611

Boverket

10,0

N

Syfte: Att genomföra utbildningsprogram för lettiska byggnadsarbetare,

att skapa samarbetsprojekt mellan Sverige och Lettland till stöd för

utveckling av plan- och byggväsendet i Lettland samt att underlätta

Lettlands och övriga baltiska staters närmande till EU.

Åtgärder: En plan för genomförandet av ett utbildningsprogram har

upprättats. Utbildningen ska genomföras i anslutning till ombyggnaden

av bostadsområdet Navestad i Norrköping (förnyelsen av Navestad har

tilldelats 260 miljoner kronor från LIP-programmet). Två besök på

Lettlands miljödepartement och framtagande av rapporter har

genomförts.

Status: Boverket avvaktar beslut om start av ombyggnad och har inte

ansett det möjligt att mer i detalj planera utbildningen. Start kan tidigast

bli aktuell hösten 2000 men i dagsläget är projektets genomförande högst

osäkert.

32. Bilaterala IT-råd med Baltikum och S:t Petersburg, IT-fonden

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

980520

K98/368/1

K98/1309/1

80,0

K,N

/Swedfund

1997-99

Syfte: Att genom samarbete mellan Sverige, Baltikum och S:t Petersburg

främja utvecklingen av IT-sektorn i Östersjöregionen och därmed skapa

bättre förutsättningar för tillväxt.

Åtgärder: Sverige stödjer IT-rådens verksamhet administrativt och

ekonomiskt under två år. Swedfunds uppdrag som förvaltare är att stödja

inrättandet av fyra bilaterala IT-råd. Dessa identifierar och utvecklar

samarbetsprojekt mellan Sverige och respektive land i regionen och

därmed främjas och stärks samarbetet mellan näringsliv, institutioner och

myndigheter. Vidare prövar Swedfund projektansökningarna.

Utvärderingsrapporterna presenteras för en styrgrupp som fungerar som

rådgivare till regeringen och ger rekommendationer huruvida enskilda

projekt uppfyller IT-fondens kriterier för stöd.

Bilaterala IT-råd har inrättats och IT-fondens infrastruktur har

utvecklats, ett kansli inom Swedfund har upprättats tillsammans med

lokala kanslifunktioner, en styrgrupp för IT-fonden har tillsatts och en

website har skapats. Omfattande marknadsföring har genomförts för att

göra fonden känd bland svenska IT-företag samt för att identifiera nya

projekt.

Status: Swedfund har mottagit ett femtiotal projektansökningar. Sex

projekt har beviljats medel till en summa om 24,13 miljoner kronor (se

exempel projekt nr. 40 och nedan). Vidare är ett tiotal projekt

rekommenderade av styrgruppen. Ytterligare några bereds inför

kommande styrgruppsmöte i september. Ovan nämnda projekt intecknar

drygt 60 av de 80 miljoner kronor som IT-fonden har till sitt förfogande.

Sex projekt har erhållit beslut om stöd från fonden, följande är några

exempel:

TELMED

Projektet syftar till att bygga upp en teknikplattform för säker tele- och

internetkommunikation med möjligheter till integration av olika

kommersiella tillämpningar, t.ex. telemedicin, myndighets-

kommunikation och elektronisk handel.

En första tillämpning för telemedicin mellan svenska och litauiska

sjukvårdsenheter kommer att utvecklas. De telemedicinska tjänsterna

som ska kunna förmedlas genom projektet är diagnostik och

behandlingskonsultationer samt föreläsningar, utbildningar och

seminarier på distans. Tjänsterna kommer även att innefatta

integrationslösningar för anslutning av olika typer av medicinteknisk

utrustning, hantering och lagring av bilder och moduler samt de

objektsbaserade programprodukter som krävs för patientadministration,

läkemedelsstöd och journalhantering.

Avtal är under slutförande.

TELE-RESCUE

Projektet syftar till att utveckla en simulator (demonstrator) för

samordnade övningar och utbildning samt för ledning av de aktörer som

är involverade i räddningsverksamhet.

Demonstratorn ska baseras på ett antal olycksscenarier där aktörerna

utifrån en bild av olyckssituationen och hela insatsbehovet har möjlighet

att öva ledning genom att analysera, föreslå, besluta och koordinera

resursinsatserna. Projektet utgår från en prototyp för en IT-stödd

räddningsledning som tagits fram av två mindre svenska företag. Målet

med projektet är att med prototypen som bas, i samarbete med ett antal

aktörer och potentiella kunder inom räddningstjänst, utveckla en

demonstrator som kan användas för demonstrationsändamål och

marknadsföring. Demonstrationer och seminarier kommer att

genomföras med beslutsfattare och potentiella användare i Sverige och

Lettland.

Avtal är under slutförande.

Pågående. Försenat.

33. Beredning av vissa projekt om stöd till samarbete och

utveckling i Östersjöregionen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970403

Sida

3,0

1997- ca 2000

Syfte: Att bereda och lägga fram förslag om en eventuell svensk

medverkan i tre projekt: vatten och avlopp i Kaliningrad, fjärrvärme i

nordvästra Ryssland och fjärrvärme i Riga. Förhandla för Sverige med

företrädare för Ryssland, Lettland, Världsbanken och EBRD.

Åtgärder: Sida har i samarbete med samarbetsparterna i Ryssland och

Lettland och i samverkan med andra utländska finansiärer kartlagt behov

och stött framtagande av genomförbarhetsstudier och handlingsplaner för

genomförande av dessa tre projekt. Beredningsarbetet för VA-projektet i

Kaliningrad har skett i nära samverkan med EBRD och för

fjärrvärmeprojektet i Riga med Världsbanken. Fjärrvärmeprojektet i

Ryssland har inriktats på ett första bilateralt pilotprojekt i staden Gattjina

i närheten av S:t Petersburg. Beredningsarbetet för samtliga tre projekt

avslutades under våren 1999 i och med att Sida avlämnade förslag till

regeringen om svenskt deltagande i finansieringen av dessa

investeringsprojekt. Förslagen omfattade svenskt stöd på gåvobasis med

120 milj kr för Kaliningradprojektet, 15 milj kr för Gattjina-projektet

samt vad gäller fjärrvärmeprojektet i Riga en statsgaranterad kredit

på 330 milj kr.

Status: Regeringen har fattat beslut om stödet till Kaliningrad-projektet

och närmast förestår avtalsförhandlingar. Förslagen om svensk

medverkan i Gattjina- och Riga-projekten är under beredning i

Regeringskansliet.

34. Kostnader för baltiskt deltagande i konferens

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

980917

Försvarsmakten

0,07

Fö

24-25 aug 98

Avslutat

Syfte: Att täcka kostnader för deltagare från Estland, Lettland, Litauen,

Polen och Ryssland vid ett nordiskt/amerikanskt försvarsmiljömöte i

Oslo.

Status: Avslutat.

35. Miljöriskbedömningar vid den f.d. sovjetiska flygbasen

Ämari, Estland

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

981022

Försvarsmakten

1,9

Fö

t.o.m. 1999

Syfte: Att genomföra miljöriskbedömningar, hydrologiska modeller och

metoder för sanering av mark och grundvatten vid Ämari flygfält.

Åtgärder: En studie har genomförts som innefattar upprättande av

databaser över befintligt analysresultat, kartor etc., liksom en

sammanställning av föroreningsprofil för basen samt en regional

grundvattenmodellering. I ett andra skede har undersökning, analys,

fältarbete, provtagning, karaktärstudie av området samt fastställande av

fältarbetsplan genomförts. Detta är ett samverkanprojekt med

amerikanska och estniska myndigheter.

Status: Genom projektet utvecklas miljöriskbedömningar. Avsikten är

att dessa skall tjäna som modell vid liknande undersökningar på andra

håll i Baltikum och utgör ett bra exempel på hur försvarets miljöfrågor

kan och bör hanteras i nära samverkan mellan militära och civila

intressenter. Andra berörda svenska myndigheter är Försvarets

forskningsanstalt samt Sveriges geologiska undersökningar. Planerade

åtgärder är riskbedömning och saneringsförslag. Hittills har 0,63

miljoner kronor använts. Projektet löper enligt budget och tidsplan.

36. Prospektering av svensk hamn i Lomonosov

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

970731

990701

Länsstyrelsen

Stockholm, NCC

1,2

N

november 1999

Syfte: Att genomföra en transportstudie som syftar till att utröna

möjligheter för svenska intressen att utnyttja ett hamnläge i Lomonosov,

S:t Petersburg, för gods- och passagerartrafik och ytterst om en

utbyggnad är intressant.

Åtgärder: En projektplan med utförlig finansiell och tidsmässig

information presenterades i januari 1999. Lomonosov-projektet är

indelat i tre delar, en marknadsstudie, en konkurrensstudie och en

tillgänglighetsstudie. Marknadsstudien är en undersökning över svenskt

näringslivs intresse i en s.k. Swedport och innehåller en uppskattning

över värde och volym av förväntad godstrafik inom den närmaste

framtiden samt en identifiering av de hinder som finns idag.

Marknadsstudien genomfördes under juni 1999. Konkurrens- och

tillgänglighetsstudierna beräknas utföras senast i november 1999.

Länsstyrelsen i Stockholm besökte Lomonosovs hamn i juni 1999.

Status: Enligt marknadsstudien råder för tillfället viss tvekan kring

behovet av en ny hamn i Lomonosov. Företag som idag har erfarenhet av

hamnen är till viss del kritiska främst vad beträffar administration,

strukturella och fysiska villkor och förutsättningar samt förekomsten av

vissa ekonomiska oegentligheter. Arbetet med konkurrensstudien

kommer att beakta andra hamnar och hamnprojekt i Finska viken och

andra länder i regionen. Regeringen har beviljat utredningsuppdraget

förlängd handläggningstid till 1 november 1999.

37. Utredning om integration och utveckling i Öresundsregionen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

981203

N97/47

Lunds Universitet

0,75

N

Syfte: Att ta tillvara framtida utvecklingsmöjligheter i Öresundsregionen,

att identifiera de hinder och barriärer som finns för integration av

regionen och hur dessa skall undanröjas samt vilka möjligheter en

integrerad region erbjuder.

Åtgärder: Utredningen utförd. Utredningsresultatet består av tre

sektioner, i den första presenteras de tre rättsvetenskapliga analyserna

och i den andra ett nationalekonomiskt, kulturvetenskapligt respektive

statsvetenskapligt perspektiv på integrationen. I den tredje sektionen görs

en bedömning av integrationspotentialen mot bakgrund av en

sammanvägning av huvudargumenten i de separata bidragen.

Status: Avslutat.

38. Avloppsrenovering, bidrag för introduktion av metod för

schaktfria renoveringar av markförlagda rör och ledningar i

Estland

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

981126

Estlands

Miljöministerium

3,4

N

NUTEK

Syfte: Att genomföra renovering av rör och ledningssystem utan

grävningsarbeten, s.k. "No-dig-method".

Åtgärder: Introduktion på den estniska marknaden av en svensk metod

som använder UV-ljus för härdning. Överföring av kunskap om svensk

"No-dig-method" till Estlands miljöministerium, innefattande bl.a.

utbildning i Sverige.

Status: Ingen rapportering har inkommit.

39. Utbildning av elektriker i Litauen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

981126

Sweden East Europe

El AB (Swel AB)

0,295

N

december 1999

Syfte: Att genomföra utbildningsprogram för elektriker i Litauen.

Åtgärder: En elinstallation enligt svensk standard genomfördes i

Sverigehuset i Klaipeda 1998. Våren 1998 genomförde Swel AB

utbildning i marknadsföring och materialkännedom vid Balt-Technika-

mässan i Vilnius. Hösten 1998 genomfördes liknande utbildning i

Sverige för åtta litauiska företag samt besök av leverantörer i Litauen.

Under vintern 1998 hölls en tredagars utbildning av teknisk- och

inköpspersonal från Ignalina kärnkraftverk, omfattande tillämpning och

teori för kabel- och rörtätning.

Status: Under 1999 planeras ett seminarium i Litauen med förevisning

av Swels produkter samt utbildning i beräkning av belysning via data.

40. Ledningsutbildning i Estland, projekt inom IT-fonden

(Se även projekt nr. 32)

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

981105

K98/2950/1

Dataföreningen i

Sverige

0,8

Ko

Syfte: Ledningsutbildning för IT-chefer och IT-specialister i Estland.

Åtgärder: Utveckling och vidareutveckling av datorstödda kurser

baserat på kursmaterial som använts i Sverige.

En svensk ledarutbildning kallad "Verksamhet och IT" översätts i en

första fas till engelska och anpassas till estniska förhållanden. Därefter

genomförs en pilotkurs på engelska. Resultatet av pilotkursen kommer att

ligga till grund för framtagande av en helt estnisk kurs vilken inom

projektets ram kommer att ges i slutet av 1999.

Status: Projektets första engelska pilotkurs har genomförts.

Pågående. Beräknas avslutas i slutet av 1999.

41. Baltic Investment Conference, konferens i Stockholm den 8

juni

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

990128

UD1999/132/

EIM

0,125

UD/ISA

Syfte: Att stärka den ekonomiska tillväxten och integrationen i

Östersjöregionen genom att lyfta fram den stora potential som regionen

erbjuder, framför allt ur investeringssynpunkt.

Åtgärd: Arrangerande av konferens i samarbete med den amerikanska

ambassaden, Industriförbundet, Utrikesdepartementet och Ernst

Stöd till träförädlingsindustri i Litauen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

990429

UD1999/57

/EC

Strandbergs Trä- och

Pallindustri

(Strandbergs)

0,47

UD/NUTEK

-2000

Syfte: Att stödja Strandbergs joint venture i Litauen att vidareutveckla

verksamheten i syfte att bättre kunna möta ökad konkurrens inom och

utanför EU.

Åtgärder/Status: Av åtgärdsprogrammet har den första delen av

utbildningssplanen genomförts. Införande av ISO 9000 har kommit

halvvägs. Marknadsutbildningen har påbörjats.

Pågående.

48. Åtgärder inom energisektorn i Litauen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990512

Statens energimyndighet

Sida

50,0

Stem: 33

Sida: 17

N

Syfte: Insatser inom energisektorn i Litauen

Åtgärder/Status: Myndigheterna har inlett en dialog med den litauiska

sidan.

Myndigheterna skall den 15 oktober 1999 till regeringen redovisa en

lägesrapport för arbetet.

49. Bidrag till expertutbyte vid Malevitj-utställning

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990422

Millesgården

0,25

UD

dec 1999

Syfte: Kulturprojekt som främjar såväl handels- som politiska kontakter

med Ryssland.

Åtgärder/Status: Millesgården kommer att öppna en ny utställnings-

lokal i oktober 1999 och i samband med invigningen samarbetar

Millesgården med Ryska museet i S:t Petersburg. En utställning med 83

verk och föremål av Malevitj kommer att presenteras. I anslutning till

detta produceras av Ryska Museet en bok om ovan nämnda konstnärs

verk och föremål. Millesgården kommer att teckna avtal med Ryska

Museet vad gäller boken och utställningen.

50. Samarbete med Ryssland inom områdena energiutveckling

och förnybar energi

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990422

Statens

Energimyndighet

8,0

N

Syfte: Medel att användas för insatser inom ramen för en

överenskommelse mellan Sverige och Ryssland om samarbete inom

områdena energieffektivisering och förnybar energi.

Åtgärder/Status: Statens Energimyndighet har haft inledande kontakter

med ryska regionala och federala myndigheter.

51. Bussprojekt i Narva, Uppdrag om ökat stöd till kollektivtrafiken

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990506

Vägverket

(se även nr 4)

7,5

N

Syfte/Åtgärder/Status: Se projekt nr. 4.

52. Ekologiprojekt i Pskov Oblast

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep/org.

Beräknad

projektlängd

990610

UD1999/57

/EC

Stora Enso/WWF

5,35

N/Sida

Syfte: Att utveckla en modellskog för hållbart skogsbruk som tillgodoser

marknadskraven för skogsprodukter som uppfyller internationella

standardkrav enligt FSC.

Åtgärder: I samarbete med alla relevanta parter utveckla och

demonstrera ett hållbart skogsbruk där ett modellområde står som

exempel för öst-väst samarbete vad gäller miljö, samhälle och ekonomi.

Demonstrerade metoder ska fungera som bas för FSC-certifiering.

Svenska företag köper virke från Ryssland och det är därför en fördel om

det ryska virket uppfyller internationella standardkrav. Genom införande

av svenskt tänkande i ryskt skogsbruk kan de svenska företagens

produkter miljöcertifieras på ett sätt som är bättre accepterat på

exportmarknaden. Målet är att underlätta för svensk skogsindustris

framtida investeringar i Ryssland genom att främja en utveckling av rysk

skogslagstiftning och en uppbyggnad av ömsesidig förståelse och goda

affärsrelationer.

Ej påbörjat.

53. Avslutning sjukvårdsplan i Riga och Daugavpils

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990623

Scandinavian Care

Consultants AB, (SC)

3,0

Riga: 1,7

Daug: 1,3

S

juni 1999

dec 1999

Syfte: Att i Riga i detalj definiera och beskriva det totala behovet av

hälso- och sjukvårdstjänster, sociala vårdreformer samt äldreboende i ett

av upptagningsområdena som definierats i strukturplanen (se även

projekt nr. 22 och 23) samt att beskriva samarbetsformer mellan dessa

funktioner. Att i Daugavpils utarbeta en genomförande- och strukturplan

för att beskriva hur förändringsarbetet ska bedrivas.

Åtgärder/Status: Som uppföljningsåtgärder har SC planerat ett

lokalsjukhus enligt SC:s lokalsjukhusmodell. Denna modell beskriver ett

litet sjukhus för planerad vård måndag till fredag med tonvikt på

dagkirurgi och som intimt samverkar med primärvård, akutsjukhus och

geriatrik.

54. Svensk turistexport till Polen

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990916

N1999/9911

Sveriges Rese- och

Turistråd AB, SydSam

Samverkan i Sydsverige

1,5

N

1999-2000

Syfte: Projekt för varaktig svensk turistexport till Polen.

Åtgärder/status: Sveriges Rese- och Turistråd AB samarbetar med

regionerna i Sydsverige i ett antal olika aktiviteter med betydelse för bl.a.

ökad sysselsättning och lönsamhet både inom svensk och polsk

turistnäring. För att genomföra projektet har bidrag på 2 miljoner kronor

sökts och beviljats från EU-organet SWEBALTCOP. Projektet har

påbörjats.

55. Stöd till Föreningen Nordens informationsverksamhet vid

Arena Norden

Regerings-

beslut,

Dnr

Ansökande

Belopp

(miljoner

kronor)

Handl.

dep.

Beräknad

projektlängd

990512

UD1999/621/

EC

Föreningen Norden

0,65

UD

Syfte: Att främja verksamhet med inriktning på Östersjösamarbete.

9 Bilaga 3

9.1 Tabell 3:1, EKN:s garantiram för Baltikum och Ryssland,

1994 - 1998

Värde i miljoner kronor

Land*

Utfästelser

Förbindelser

Summa

Estland

1994-12-31

136

115

251

1995-12-31

10

178

188

1996-12-31

18

142

160

1997-12-31

75

100

175

1998-06-30

83

92

175

Lettland

1994-12-31

81

27

108

1995-12-31

101

66

167

1996-12-31

195

119

314

1997-12-31

223

191

414

1998-06-30

236

163

399

Litauen

1994-12-31

128

18

146

1995-12-31

82

85

167

1996-12-31

102

134

236

1997-12-31

40

201

241

1998-06-30

18

185

203

Ryssland

1994-12-31

73

123

196

1995-12-31

267

96

363

1996-12-31

171

119

290

1997-12-31

804

305

1109

1998-06-30

751

334

1085

Totalt

1994-12-31

418

283

701

1995-12-31

460

425

885

1996-12-31

486

514

1000

1997-12-31

1142

797

1939

1998-06-30

1146 (a)

774

1920 (a)

Källa: EKN

(*) Fr.o.m 1 juli 1995 omfattar kreditramen med vissa restriktioner

 även Kazakstan, Ukraina och Vitryssland

(a) I summan ingår även utfästelse till Ukraina till ett värde av 58

miljoner kronor, affären samfinansieras med EBRD.

10 Bilaga 4

10.1 Tabell 4:1, Sida-finansierade miljö- och energiprojekt i

länderna i Östersjöregionen, 1989 1998,

Värde i Miljoner kronor

Siffror inom ( ) anger antal projekt

Region*

Miljöprojekt

Energiprojekt

Totalt

Investeringar

Kunskapsöverf

öring

Investeringar

Kunskapsöv

erföring

Regionalt

0,00 (0)

90,10 (27)

0,00 (0)

9,84 (6)

99,94 (33)

Estland

12,00 (1)

21,60 (14)

77,00 (1)

28,40 (12)

139,00 (28)

Lettland

119,20 (4)

42,85 (27)

0,00 (0)

32,60 (12)

194,65 (43)

Litauen

97,00 (3)

21,85 (12)

0,00 (0)

8,10 (7)

126,95 (22)

Polen

 166,20(9)

74,00 (27)

0,00 (0)

34,30 (11)

274,50 (47)

Ryssland

0,00 (0)

59,80 (16)

0,00 (0)

11,80 (8)

71,60 (24)

Totalt

394,40 (17)

310,20 (123)

77,00 (1)

125,04 (56)

Totalt

704,60 (140)

202,04 (57)

906,64 (197)

Källa: Sida

(*) I sammanställningen redovisas stöd till polska ekofonden som en (1)

investering. Medel

till Naturvårdsverkets Östeuropaprojekt och SLU:s jordbruksprogram hänförs till

regional

kunskapsöverföring och redovisas som ett (1) projekt vardera.

10.2 Tabell 4:2, Sidas investeringsprojekt inom miljöområdet

i länderna i Östersjöregionen

Projekt*

Antal

invånare

Sidas

gåva

MSEK

Total

projektkostnad

MUSD

Huvudsaklig

komponent

Sidas insats

Beräknad

utsläppsminskning (ton/år)

BOD

Fosfor

kväve

Liepaja,

Lettland

100 000

49

19,8

Avloppsrenings

verk, ledningar,

twinning

470

71

210

Daugavpils,

Lettland

120 000

22

22,3

Avloppsrenings

verk

3210

54

180

Riga VA,

Lettland

800 000

38

105

Avloppsrenings

verk, twinning

4090

500

230

Riga avfall,

Lettland

800 000

11

25

Lakvatten-

behandling,

deponi

52

1

50

Klaipeda,

Litauen

200 000

38

28,7

Avloppsrenings

verk, twinning

3380

67

300

Kaunas,

Litauen

430 000

32

102

Avloppsrening

konsultinsats,

twinning

6600

255

250

Siauliai,

Litauen

150 000

29

24,5

Avloppsrenings

verk, twinning

725

50

370

Haapsalu,

Estland

15 000

12

6,2

Avloppsrenings

verk, twinning

284

14

10

Hamnen I

Szczecin,

Polen

Ca 4200

fartyg

per år

4,4

3

Mottagningsanl

äggning för

fartygsavfall

-

-

-

Nowy Targ,

Polen

25

Avloppsrenings

verk

Koszalin,

Polen

120 000

16

Avloppsrenings

verk

Czajka,

Polen

16

Avloppsrening

slamhantering

-

-

-

Raciborz

Klodzko

Nysa

65 000

32 000

62 000

35

Reparation och upprustning av

avloppsreningsverk och ledningsnät efter

översvämningarna 1997

Totalt

327

18759

1011

1550

Källa: Sida

(*) Översikt över de investeringsprojekt där Sida ingått avtal samt är

genomförda eller

under genomförande

11 Bilaga 5

11.1 Marknadsplats Östersjön

Under hösten 1998 fattade riksdagen beslut om att tillföra anslaget E5

Näringslivsutveckling i Östersjön 1 miljard kronor under en femårs-

period. Anslaget benämns ofta Östersjömiljard 2. Regeringen fattade

därefter i december beslut att ge Sveriges exportråd i uppdrag att

genomföra programmet Marknadsplats Östersjön (MÖ). För år 1999 har

43 miljoner kronor avsatts ur nämnda anslag.

Programmet MÖ har till syfte att ge i första hand små och medelstora

företag stöd och vägledning inför och i samband med exportsatsningar i

Östersjöregionen. De marknader som omfattas av programmet är

nordvästra Ryssland, Estland, Lettland, Litauen och Polen.

MÖ administreras, samordnas, utvärderas och utvecklas inom ramen

för Östersjöcentrum som ingår i Exportrådets Europaorganisation.

Östersjöcentrum är nu bemannat med tre personer (chef,

programcontroller och marknadsrådgivare). För de olika delprogrammen

enligt nedan har utsetts särskilt ansvariga. En styrgrupp för MÖ har

tillsatts bestående av chefen för Östersjöcentrum, de delprograms-

ansvariga samt cheferna för de fem handelssekreterarkontor som

omfattas av MÖ.

För att uppnå verksamhetsmålet erbjuds företagen bl.a. följande

tjänster:

- kvalificerad information och rådgivning. Portal för denna

funktion är InfoCenter på Exportrådet. Där besvaras frågor direkt

eller slussas vidare. Mera omfattande marknadsspecifika frågor

besvaras av handelskontoren på fältet. Exportrådets s.k. hemsida

har en särskild "Östersjöknapp" där marknadsintroduktioner

återfinns avseende de fem marknaderna - ca 30 sidor

grundinformation per marknad.

- affärschansprojekt där företag på ett systematiskt sätt får hjälp

att formulera en affärsidé med en genomförandeplan. Besök på

respektive marknad ingår som regel. Projekten genomförs vanligen

med regional förankring i nära samarbete mellan Exportrådet, Almi

och lokala handelskamrar. I skrivande stund har 19 affärs-

chansprojekt med regional anknytning beviljats. Genom dessa

kommer omkring 500 företag ha introducerats och fått en inledande

kontakt med en eller flera av marknaderna.

- samverkansprojekt där grupper av företag inom olika

teknikområden tillsammans med Exportrådet aktivt bearbetar

marknaderna för att ta tillvara nya export- och affärsmöjligheter.

Med delfinansiering från MÖ bedrivs detta arbete i sex

samverkansgrupper. Dessa är:

 * Swedish Pulp & Paper Technology Group: svensk teknik för en renare,

effektivare och energisnålare massa- och pappersproduktion i Polen och

Baltikum,

 * Swecare: Svenskt sjukvårdskunnande och teknik till Polen och

Baltikum,

 * SweHeat: Effektivisering och modernisering av fjärrvärmesystem i

Litauen,

 * Swedish Civil Aviation Group: Insatser för civilflygsektorn i Polen,

 * Swedish Rail Industry Group:insatser för spårbunden trafik i Polen och

S:t Petersburg samt

 * AgriSwede: svensk teknik för modernisering av sockerindustrin i

Polen.

- utbildning i internationell affärskompetens för unga

exportsäljare. Ett väl beprövat utbildningspaket har under en följd

av år erbjudits av Exportrådet. Inom ramen för MÖ anpassas nu

delprogrammet "Unga Exportsäljare" till Östersjöregionen.

- konsultcheckar för delfinansiering av företagens externa

konsultstudier i samband med initiering och utveckling av

affärsverksamhet på marknaderna. Delfinansiering medges för

maximalt 50 procent av kostnaden för konsultinsats (i normalfallet

maximalt 20 000 kronor per check).

Härutöver har Exportrådet inom programmet graderat upp redan

befintliga handelskontor i de tre baltiska länderna till

handelssekreterarkontor och lokalt förstärkt de personella resurserna.

S.k. "byråkratilotsar" har anställts. En särskild exportfrämjandetjänst har

inrättats vid det nyöppnade generalkonsulatet i Gdansk.

Programmet Marknadsplats Östersjön förutses bli flerårigt.

12 Förkortningar

BALTBAT Baltic Battalion (Baltiska FN-batalajonen)

BALTDEFCOL Baltic Defence College (Baltiska

försvarshögskolan)

Baltic 21 Regional Agenda 21 för en hållbar utveckling

och dess betydelse för de ekonomiska och sociala

aspekterna i Östersjöområdet.

BALTNET Baltic Airspace Surveillance Network (Baltiska

nätverket för luftövervakning)

BALTPERS Baltiska pliktverksfunktionen.

BALTRON Baltic Naval Squadron (Baltiska marinstyrkan)

BALTSEA Baltic Security Assistance Group (Organ för

försvarsrelaterat stöd till de baltiska länderna)

BIP Baltiska investeringsprogrammet

BITS Beredningen för internationellt tekniskt-

ekonomiskt samarbete

CBSS Council of the Baltic States (Östersjöstaternas

råd)

COMECON numera icke-existerande ekonomisk

sammanslutning mellan de östeuropeiska

länderna

DGIII Industrins generaldirektorat i Bryssel

EBRD European Bank för Reconstruction and

Development (Europeiska banken för

återuppbyggnad och utveckling)

Efta European Free Trade Organization (Europeiska

frihandelsorganisationen)

EIB European Investment Bank (Europeiska

Investeringsbanken)

EKN Exportkreditnämnden

FMV Försvarets materielverk

FOA Försvarets forskningsanstalt

FSC Forrest Stewardship Council

GEF Global Environmental Facility

GIS Geographical Information Systems

GIWA Global International Water Assesment

GTS Generaltullstyrelsen

HELCOM Helsinki Commission Baltic Marine

Environment Protection Commission

(Helsingforskommissionen)

IAEA International Atomic Energy Agency

(Internationella atomenergiorganet)

IBRD International Bank for Reconstruction and

Development (Världsbanken)

IBSFC International Baltic Sea Fishery Commission

ICES International Council for the Exploration of the

Sea

IFC International Finance Corporation

IFI International Financial Institutions

ILO International Labour Organization

(Internationella arbetarorganisationen)

IMF International Monetary Fund (Internationella

Valutafonden)

Interreg EU:s program för gränsöverskridande samarbete

ISA Invest in Sweden Agency

KL Kandidatländer till EU

KTH Kungliga Tekniska Högskolan

MIGA Multilateral Investment Guarantee Agency

MISTRA Miljöstrategiska fonden

Nato North Atlantic Treaty Organization

NEFCO Nordiska miljöfinansieringsprojektet

NIB Nordiska investeringsbanken

NMR Nordiska ministerrådet

NOPEF Nordiska projektexporttfonden

NSA Nuclear Security Account (EBRD:s

Kärnsäkerhetsfond)

NUTEK Närings- och teknikutvecklingsverket

OECD Organization for Economic Co-operation and

Development (Organisationen för ekonomiskt

samarbete och utveckling)

OSS Oberoende staters samvälde

PFF Partnerskap för fred

Phare Pologne et Hungrie, Aide à la Reconstrucion

Economique (EU:s samarbetsprogram för

Central- och Östeuropa)

RPS Rikspolisstyrelsen

SI Svenska institutet

Sida Styrelsen för internationellt

utvecklingssamarbete

SIWI Stockholm International Water Institute

SGU Statens geologiska undersökningar

SKI Statens kärnkraftsinspektion

SPE Svensk projektexport

SSE Stockholm School of Economics

(Handelshögskolan)

SSI Statens strålskyddsinstitut

STCW Standards of Training, Certification and

Watchkeeping

STEM Statens energimyndighet

Tacis Technical Assistence to the Commonwealth of

Independent States. (EU:s program för samarbete

med OSS)

Tempus EU:s program för modernisering och förbättring

av den högre utbildningen i partnerländerna i

Phare och Tacis

UDC Union of the Baltic Cities

WTO World Trade Organization

(Världshandelsorganisationen)

ÖEI Östekonomiska institutet

Utrikesdepartementet

13 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30

september 1999

Närvarande:, statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1999/2000:7 Ekonomisk utveckling och

samarbete i Östersjöregionen.

Skr.1999/2000:7

133

1